recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sigrid Mulvad Michelet** (født Larsen 5. september 1876 i Christiania, død 16. juni 1950 i Oslo) var en norsk lærer, forfatter og organisasjonskvinne.

Liv og virke
------------

Sigrid Michelet var elev ved frk. Bauers pigeskole, og senere på Olaf Berghs skole, hvor hun tok middelskoleeksamen i 1892. Deretter var hun guvernante i noen år, før hun var elev ved Aars og Voss skole, hvor hun tok examen artium. Hun tok så seminaret ved Hartvig Nissens skole, før hun var lærervikar flere steder, blant annet ved latinskolen i Fredrikshald. I 1901 deltok hun ved verdensmisjonskongressen i London og i 1902 deltok hun på studentmøtet på Läckö slott i Sverige. Fra høsten 1904 var hun lærer ved Realskolen i Trondheim. 

Michelet skrev tekster i flere ukeblader, julehefter og tidsskrifter, og ytret seg ofte om samfunnsspørsmål i dagspressen. Hun skrev et lite skuespill som ble publisert i tidsskriftet *Samtiden*, og i 1918 utkom hennes barnebok *Menneskestyggeben – og andre barnefortællinger*.

Sigrid Michelet var fra 1921 medlem av Hjemmenes vel, hvor hun året etter ble viseformann og i 1923 formann. Hun var også en perode Landsforbundets sekretær for Nord-Norge. Hun var også medlem av en internasjonal frimurerorden innen *Co-Freemasonry*, en retning som tillater kvinnelig medlemskap. Hennes livssyn var tidlig i livet preget av den kristne teosofi, men senere ble hun påvirket av Oxfordbevegelsen.

Familie
-------

Sigrid Michelet var datter av agent Aksel Larsen og Emilie Constance Mulvad Wølner. Hun ble 28. desember 1905 gift i Vor Frelsers kirke i Kristiania med ingeniør og lærer Jens Laache Michelet (1870-1942) av slekten Michelet. Om vielsen skriver hun selv at hun fikk «efter litt omflakken av stiftprovst Gustav Jensen i Vor Frelsers kirke høitidelig livsvarig ansættelse hos Jens Laache Michelet». Hennes sønn Frans Oscar var far til journalist og forfatter Else Michelet.

Bibliografi
-----------

* 1918: *Menneskestyggeben – og andre barnefortællinger*, Lutherstiftelsen, Kristiania

Referanser
----------

1. ↑  *Studentene fra 1899*. Kristiania: (Grøndahl). 1924. s. 210.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 150. ISBN 8257900109.
* *Studentene fra 1899*. Kristiania: (Grøndahl). 1924. s. 209 ff.
* *Studentene fra 1899*. Kristiania. 1949. s. 130 ff.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Terskeltrening** er trening der pulsen ligger opp mot anaerobe terskel(AT) også kalt melkesyreterskel. Det er trening hvor det holdes et intensitetsnivå der kroppens melkesyrenivå ikke går over AT. Som oftest 85% av makspuls eller 75% av maksimalt oksygenopptak. Når treningen holder seg ved eller under AT vil laktat som produseres bli skilt ut av kroppen og verdiene holder seg konstant. Går treningsintensitet over AT vil kroppen produsere mer laktat enn kroppen klarer å skille ut, slik at verdiene i kroppen øker gradvis.

Hensikt
-------

Noen undersøkelser har vist at et relativt høyt treningsvolum med lav intensitet kombinert med to til fire treningsøkter opp mot den anaerobe terskelen ga dramatisk forbedring i maksimalt oksygenopptak og prestasjoner på mellomdistanseløp. Terskeltrening er også bra når det gjelder forbedring av arbeidsøkonomi. Forbedret arbeidsøkonomi vil medføre at utøveren kan gå fortere på det samme oksygenopptaket.

Referanser
----------

1. 1 2  «Terskeltrening gjør deg til løpsmaskin».
2. ↑  McPartland, Darren; Pree, Adrian; Malpeli, Robert; Telford, Amanda (2010). *Nelson Physical Education Studies For WA.* Australia: Nelson. ISBN 9780170182027.
3. ↑  Olympiatoppen. «Prestasjonsbestemmende faktorer».
**Marie Magdalene Vogt Vedeler** (født 16. oktober 1856 i Kristiania, død i 6. september 1926 i Horten) var en norsk lærer, politiker og kvinnesaksforkjemper.

Magdalene Vedeler var datter av «Ingeniørkaptein og Arbeidsbestyrer for Marinens Land og Vandvæsen» Georg Ferdinand Vedeler og Eleonore Vogt. Hun vokste opp i Horten.

Hun var i årene 1883-1898 lærer ved Hortens høiere almenskole.

I 1902 ble Magdalene Vedeler, Bertha Christensen og Laura Syrrist som de første kvinner innvalgt i kommunestyret i Horten.

Fra 3. til 7. juli 1902 ble det arrangert «Nordisk kvindesagsmøde» i Kristiania. Magdalene Vedeler var delegat fra Den Selskabelige Diskussionsforening i Horten, sammen med Lagertha Broch. Hun deltok også ved opprettelsen av Norske Kvinners Nasjonalråd i 1904.

Referanser
----------

1. ↑  *Bergens Aftenblad 1926.09.08*. Norge, Vestland, Bergen. 1926.
2. ↑   Folketelling 1891 for 0703 Horten ladested: Tellingskrets: 006 Olbbakken-Braarudålen: Bosted by: 004 Nedre Keisermarkg.
3. ↑  Klem, Wilh. (1907). *Hortens høiere almenskole*. Horten. s. 36.
4. ↑  Beck, Joh. (1909). *Horten*. Forlaget Norges forlag. s. 78.
5. ↑  *Program: Nordisk kvindesagsmøde Kristiania : 3die-7de juli 1902*. Kristiania: Norsk Kvindesagsforening. 1902. s. 6.
6. ↑  Koht, Karen Grude (1929). *Norske kvinners nasjonalråd 25 år*. Oslo: Steen. s. 23.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Global utveksling av militær informasjon** er en årlig utveksling av militær informasjon sponset av Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa. I henhold til denne avtalen vil alle deltakende stater utveksle informasjon om alle sine militære styrker over hele verden.
Denne utvekslingen skiller seg fra Wiendokumentet i og med at den ikke er avgrenset til styrker i Europa, det vil si mellom Atlanterhavet og Uralfjella.

Informasjonen som er utvekslet skal inkludere:

* Plassering og personellstyrke under generalstaben.
* Kommando, organisasjoner, kommandokjede, plassering og personellstyrke.
* Totalt autorisert personellstyrke i de væpnede styrker.
* Total beholdning av våpensystem etter kategori og underkategori, og deres plasseringer.

Informasjonsutvekslingen blir gjennomført årlig i april, og skal reflektere tilstanden per 1. januar samme år.

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  . Arkivert fra originalen 1. november 2013.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  «Global Exchange of Military Information (GEMI): Executive Summary». Arkivert fra originalen 3. november 2013. Besøkt 16. august 2013.
***Bondage Fairies*** (ボンデージフェアリーズ, ****Bondage Fairies****) er en erotisk manga som handler om seksualiserte alver. Den ble først gitt ut i *Young Lemon* i 1990, og het der *Insect Hunter*. Den ble tegnet av Teruo Kakuta under pseudonymet «Kondom». Serien ble siden publisert i USA med engelsk oversettelse, og var en av de første seksuelt eksplisitte mangaene som ble sluppet ut kommersielt i USA, i 1994. Det var også den første oversatte voksenmangaen som ble en suksess i USA.

Referanser
----------

1. ↑  «単行本リスト». *www.ne.jp*. Arkivert fra originalen 7. april 2012. Besøkt 18. mars 2018.
2. ↑  «Kondom». *www.nndb.com*. Besøkt 18. mars 2018.
3. ↑  «GCD :: Publisher :: Antarctic Press». *www.comics.org*. Besøkt 18. mars 2018.
4. ↑  «Ask John: How Did Hentai Become Popular in America? – AnimeNation Anime News Blog». *www.animenation.net* **(engelsk)**. Besøkt 18. mars 2018.
5. ↑  Thompson, Jason (2007). *Manga: The Complete Guide*. Del Rey. s. 455. ISBN 0-345-48590-4.
**Göran Eriksson (Gyllenstierna)**, død 6. januar 1576, sønn av riksrådsmann Erik Eriksson (Gyllenstierna) den yngre, stamfar til Fågelviksgrenen av ætten Gyllenstierna, anvendt av Gustaf Vasa i Dackefeiden (1542–1543) og var med sikkerhet allerede i 1552 riksråd. Han var gift med Kerstin Nilsdotter (Grip) fra 1527.

Barn med Kerstin Nilsdotter:

* Nils Göransson Gyllenstierna (1526–1601)
* Carin Göransdotter (? – 1602)
* Margareta Göransdotter (? – 1604)
* Anna Göransdotter (? – 1582)
* Erik Göransson (? – 1565)

Eriksson deltok som fullmektig i forhandlingene med danskene ved Älvsborg i 1554. Året etter ble han under den russiske krigen til en av stattholderne på Viborgs slott.

Da Erik XIV av Sverige tiltrådte sitt hertugdømme var Eriksson en av dem som sverget ham troskap. I 1559 ble han stattholder på Kalmar. I 1563 ble han anvendt i en besiktning til Danmark. Året etter ble han beordret til slottslofven på Vadstena og bekledde fra dette år og iallfall til 1567 stattholderembetet i hertug Magnus’ fyrstedømme.

Da brødrene til Erik XIV i 1568 gjorde opprør sluttet Erikson seg straks til dem. Han og Ture Bielke ble den 14. september sendt til Danmark det samme året hvor de på Roskilde slott sluttet fred med Danmark og Lübeck, noe dog Johan III av Sverige verget seg mot å ratifisere. I april og mai 1569 nevnes Göran Eriksson som kongens hoffmester.

Gjennom ekteskapet med Kerstin Nilsdotter (Grip) kom Eriksson i besittelse med den halvparten av eiendommen Björksund i Sörmland, en delmengde av det eldre godskomplekset Sundboholm. Den andre halvparten av Björksund kom også til ætten Gyllenstierna gjennom at broren Karl giftet seg med Kerstins søster Marina. Björksund kom etter dette til bli værende i Gyllenstiernaslekten i 250 år fram til at riksmarskalk Göran Gyllenstierna døde uten slektninger i 1799. Godset gikk da gjennom arvekjøp til hans søsterdatter Lovisa Ulrika Horn og hennes ektemann grev Carl Gabriel Mörner.

Portal: Sverige
**Kaare André Kopperud** (født 14. oktober 1921, død 10. desember 2015) var en norsk diplomat. 

Kopperud startet sin karriere i utenrikstjenesten i 1946 ved det norske generalkonsulatet i Rotterdam. Han kom da fra Oslopolitiet der han hadde arbeidet som kontorist, etterforsker og kriminalkonstabel. Kopperuds karriere ble etter hvert preget av hans brede kompetanse på det sjøkonsulære området. I 1954 tiltrådte han som visekonsul ved konsulatet i Genova. Han var visekonsul i Rotterdam 1959-1962 og tjenestegjorde ved konsulatet i Genova 1966-1973, som konsul fra 1969. I 1975 ble han utnevnt til generalkonsul i Bilbao og fra 1979 var han opplæringsleder i Utenriksdepartementet. Hans siste post i norsk utenrikstjeneste var som generalkonsul i Rotterdam 1984-1989.

Kaare André Kopperud var Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. I 1989 mottok han St. Hallvard-medaljen.

Referanser
----------

1. ↑  «Tidligere mottakere av St. Hallvard-medaljen». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 10. januar 2014. Besøkt 30. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Nekrolog i Aftenposten 14. desember 2015
* Nekrolog i Aftenposten 23. desember 2015
* Nekrolog i Aftenposten 29. desember 2015
* (no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Kaare Kopperud

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Terje Overvik (født 24. juni 1951 død 5. november 2020) var en norsk sivilingeniør som var direktør i oljeselskapene Statoil (nå Equinor) og Gaz de France Suez.

Han var utdannet sivilingeniør ved Norges tekniske høgskole (NTH) (nå NTNU) og hadde doktorgrad på svingninger av stigerør ved institutt for Marin byggteknikk på bygningsingeniøravdelingen ved NTH i 1983. Han arbeidet en tid som førsteamanuensis på NTH og som forsker på Sintef.

Han ble ansatt i oljeselskapet Statoil. Der ble han driftsteknisk sjef for Statfjordfeltet, og plattformsjef for Statfjord A. Han kom så inn i konsernledelsen i Statoil i 2002, som direktør for olje- og gassproduksjonen i Norge. Han var i Statoil til fusjonen med Norsk Hydros oljeavdeling i 2007.

Han var så administrerende direktør for oljeselskapet Gaz de France Suez i Norge til 2013. Han arbeidet deretter på hovedkontoret i Paris som sjef for konsernets samlede produksjon av olje og gass. Han pensjonerte seg i 2014.

Han var gift med Anne Cecilia Tjerland, og hadde fire barn. De bodde i Trondheim til 1997, da de flyttet til Sola.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Stavanger Aftenblad; Fra granskogen til Barentshavet, 7.11.2011.
2. ↑  Dødsannonse i Stavanger Aftenblad 11. november 2020.
3. ↑  «Terje Overvik er død». *www.aftenbladet.no*. 12. november 2020. Besøkt 9. juni 2022.
4. ↑  Overvik, Terje. Hydroelastic motion of multiple risers in a steady current. Diss. University of Trondheim, Division of Port and Ocean Engineering, 1982.
5. 1 2 3  Bjørn Vidar Lerøen, Ulf Rosenberg (12. november 2020). «Terje Overvik er død». *www.aftenbladet.no*. Besøkt 14. november 2020.
6. ↑  Bjerke, Espen (12. mars 2007). «Sentral Statoil-direktør slutter». *www.dn.no*. Besøkt 9. juni 2022.
**Kaarel Eenpalu** til 1935 **Karl August Einbund** (født 16. maijul./ 28. mai 1888greg. i Vesneri, Tartu fylke, død 27. januar 1942 i Kirov oblast, Sovjetunionen) var en estisk journalist og politiker for Bondepartiet (*Põllumeeste Kogud*, *Ühinenud Põllumeeste Erakond*). Han var i flere perioder innenriksminister, i en periode statsminister og i 1932 Estlands statsoverhode. I 1935 estifiserte han sitt tyske navn. 

Eenpalu fullførte gymnaset i Tartu og startet deretter jusstudier ved Universitetet i Tartu. Han 
fullførte sine juridiske studier ved Universitetet i Moskva. Han startet deretter en karrière som journalist. Han ble i 1918 redaktør i *Postimees*, to år senere ble han sjefredaktør for *Tallinna Teataja* og i 1924 sjefredaktør for avisen *Kaja*. 

Eenpalu deltok i den estiske uavhengighetskrigen. Han ble i 1919 medlem av *Asutav Kogu*, den grunnlovgivende forsamlingen, som arbeidet fra april 1919 til desember 1920. Han ble deretter innvalgt i Estlands riksdag, *Riigikogu*, og satt som representant der i hele mellomkrigstiden. I denne perioden hadde Eenpalu en rekke sentrale politiske verv. Han var riksrevisor 1919 til 1920. Han var i tre omganger innenriksminister, først i 1920, deretter 1921–1924 og 1924–1926. I denne posten var Eenpalu sentral i etableringen og oppbygningen av Estlands politivesen. Fra juni 1926 til juli 1932, og igjen fra mai 1933 til august 1934, var Eenpalu formann i *Riigikogu*. Eenpalu var statseldste, Estlands statsoverhode, fra juli til november 1932. 

Etter at Konstantin Päts, i samarbeid med øverstkommanderende for Estlands væpnede styrker, Johan Laidoner, gjennomførte statskupp i 1934, ble Eenpalu igjen innenriksminister. Han satt i denne posten til 1938 da han ble statsminister. Eenpalu gikk av som statsminister i oktober 1939.

Etter Sovjetunionens invasjon og okkupasjon av Estland ble Eenpalu 24. juli 1940 arrestert av NKVD. Han døde i sovjetisk fangenskap i leiren *Vyatlag* i Kirov oblast den 27. januar 1942.

Referanser
----------

1. ↑   books.google.fr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Estonian biographical database, Estonian biographical database ID 333, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Eesti spordi biograafiline leksikon, ESBL athlete ID Kaarel\_Eenpalu, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Kaarel Eenpalu (until 1935 Karl August Einbund)[*død lenke*], Estlands president.
* Appendix 1. Fate of the Members of the Estonian Governments in 1918–1940, Den estiske kommisjon for undersøkelse av forbrytelser mot menneskeheten

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Mistankens hermeneutikk** er en tolkningsmetode hvor en ikke tar aktørers utsagn for «pålydende», men systematisk leter etter skjulte bakenforliggende intensjoner. Særlig benyttes tolkingsstrategien for å utøve ideologikritikk ved å vise at det som tilsynelatende er gode intensjoner egentlig er kamuflerte særintersser, falsk bevissthet eller skjult ideologi. Mistankens hermeneutikk blir særlig benyttet for å undergrave integriteten til politiske motstandere og trekke deres motiver i tvil.[1]

Begrepet stammer fra filosofen Paul Ricœur[2] og benyttes mest i litteraturvitenskapen, men uttrykket lånes av og til inn i historiefaget og statsvitenskap. Særlig Friedrich Nietzsche, Sigmund Freud og Karl Marx omtales som tenkere som har utviklet teorier som er bygd på mistankens hermeneutikk.[3] For Freud kunne mange psykologiske problemer «avsløres» som undertrykt seksualitet gjennom å tolke sine pasienters historier ut fra mistankens hermeneutikk. Marx hevdet at ideologi avspeilte fordekte klasseinteresser og herskerklassens særinteresser, og Nietzsche kunne avsløre «vilje til makt». 

I Norge er begrepet og særlig forbundet med filosofen Hans Skjervheim[4] og historikeren Jens Arup Seip. 

Skjervheim kritiserte mistankens hermeneutikk som fortolkingsmetode fordi en bare kunne avsløre noens intensjoner som falske dersom fortolkeren selv hadde mer adekvat innsikt. Men dette krevde begrunnelse av hvorfor fortolkeren har bedre forståelse, noe som ifølge Skjervheim oftest ble omgått. Dermed var mistankens hermeneutikk ødeleggende for å føre en likeverdig dialog.

Referanser
----------

1. ↑  Hans Skjervheim *Kritikk av mistankens hermeneutikk* kapittel i boka *Filosofi og dømmekraft* 1992 ISBN 8200213420
2. ↑  Paul Ricœur *De l'interprétation - Essai sur Freud* 1965
3. ↑  Atle Kittang Litteraturkritiske problem: teori og analyse 1975
4. ↑  Jon Hellesnes Grensene for Mistankens hermeneutikk i *Om Hans Skjervheim* 1999 ISBN 8252155421
**Billy Martin** (født 16. mai 1928 i Berkeley, California, død desember 1989) var en amerikansk baseball-spiller og manager i Major League Baseball. Han er best kjent som manager for det kjente laget New York Yankees.

Han var av portugisisk og italiensk avstamning, ettersom hans far var født på Azorene, og hans mor var født til en stor italiensk familie i California. Mens han gikk på Berkeley High School, begynte Martin å spille for Oakland Junior Oaks, som var tilknyttet klubben Pacific Coast League Oakland Oaks. Etter å ha gjort ferdig den avsluttende eksamen i 1946, ble han signert av Eddie Leishman som var medlem av Idaho Falls i klasse D i Pioneer League. Martin begynte sin karriere i Major League i 1950 som en andre baseman for Yankees.

Martin pensjonerte seg i 1961 med en karriere med gjennomsnitt på 0.257. Han traff 0.333 i 28 World Series spill for Yankees. Martin var godt kjent for sin drikking og sin ubehøvlede oppførsel når han hadde drukket mye. I 1957 møttes en gruppe Yankees-spillere på den berømte nattklubben Copacabana for å feire Martin's tjueniende bursdag, men de brøt til slutt ut i et mye omtalt slagsmål da Martin og hans medspillere utfordret noen fylliker som var av rasistisk art til en slåsskamp. En måned senere, bestemte daglig leder av Yankees, George Weiss, at Martin's utsvevende natteliv hadde en dårlig innflytelse på lagkameratene Whitey Ford og Mickey Mantle, og forviste ham til Kansas City. Martin følte seg forrådt av ledelsen og nektet å snakke stort med dem resten av året.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Billy-Martin, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 1439, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6mp5h46, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Billy Martin (baseball) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Billy Martin på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Billy Martin hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Billy Martin hos American National Biography Rediger på Wikidata
* (en) Billy Martin – mlb.com Rediger på Wikidata

* (en) Billy Martin – Baseball-Reference.com (Major League) Rediger på Wikidata

* (en) Billy Martin – Baseball-Reference.com (Minor League) Rediger på Wikidata

* (en) Billy Martin – ESPN (MLB) Rediger på Wikidata

* (en) Billy Martin – fangraphs.com Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things
 |
«***Bonden i Vaterland***» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for Alle» i 1956, og han forteller at det ikke var en av de mest kjente skillingsvisene.

Teksten
-------

**1.**I Vaterland har bøndene alltid vært glad,  

og kommer de til byen de dit ned skal dra,  

med pongen i lomma og hatten på snei,  

for at å få seg en liten singdudelidei.  

  

**2.**Thi Vaterland det vinker med dragende kraft,  

og bonden har både penger og saft,  

og derfor han rusler mot Vaterland i vei,  

forat få kjøpe seg en liten singdudelidei.  

  

**3.**Der treffer han alltid en pike så mild,  

og da kan De tro at en bonde blir vill,  

han river i bayer, ja sangen er grei,  

for at få seg en liten singdudelidei.  

  

**4.**Det tures i bayer og fin laddevin,  

bonden han drikker seg full som et svin,  

derpå så jenta han trekker i vei  

hjem til en liten singdudelidei.  

  

**5.**De arm i arm vandrer så gladelig hjem,  

men før enn de så dit er nået frem  

sin elskovstrang kan hun ei holde for seg  

hun omfavner bonden singdudelidei.  

  

**6.**Ja bonden blir het om sin kraftige barm  

han svimler og føler seg gruelig varm,  

men piken forsvinner ja den sak er grei  

med penga og alt hans singdudelidei.

Kilder
------

* De gamle visene 3 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1974
***Mister 44*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Henry Otto.

Handling
--------

I den skitne skjorte-fabrikken hun jobber i, drømmer Sadie Hicks om naturen. Hun forelsker seg i en mann fra Arizona, og hun skriver en liten lapp og stikker den inn i en av skjortene. Men esken med denne bskjeden sendes i stedet til Canada, og skjorten med Sadies melding kommer frem til John Stoddard - en velstående sivilingeniør, som foretrekker livet i naturen. Han sender et brev til henne.

Sadie mottar dette brevet samme dag som hun får sparken fra fabrikken etter å ha avvist fremskritt til formannen Ferguson. Hun telegraferer umiddelbart en melding til Stoddard, om at hun er på vei. De forelsker seg i hverandre, men problemene deres er fremdeles ikke overstått.

Skuespillere
------------

* Harold Lockwood som John Stoddard.
* May Allison som Sadie Hicks.
* Lester Cuneo som Eagle Eye, en indianer.
* Yona Landowska som Larry Livingston.
* Henry Otto som Dick Westfall.
* Aileen Allen som Mrs. Westfall.
* Belle Hutchinson som Mrs. Stoddard.
* Lee Arms som Ferguson, en formann.

Referanser
----------

1. ↑  MISTER 44

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mister 44* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Anna Aurora Bentedatter Passero** (født 9. juli 1984 i Oslo) er en norsk billedkunstner. 

Hun har sin utdannelse fra Kunsthøgskolen i Oslo, med en master i kunst fra 2011. 

Hun er bemerket for sine tekstile arbeider, som utføres med enorm kontroll og håndverksmessig skikkelighet. Hun har hatt en rekke viktige utstillinger i norge, blant annet Astrup Fearnleys *NN-A NN-A NN-A – Ny Norsk Abstraksjon*, *Over bekken etter vann*, Norsk skulpturbiennale 2013, og *Tusen Tråder* på Lillehammer Kunstmuseum. 

Hun mottok Høstutstillingsprisen i 2011 for verket «Fan Their Hearts, Inflame Them More». Passero representeres av Galleri Haaken.

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Bio | Aurora Passero». *www.aurorapassero.com* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 21. august 2017. Besøkt 21. august 2017.
4. ↑  Hammer, Erlend. «Ti spørsmål: Aurora Passero». *Kunstkritikk* **(engelsk)**. Besøkt 21. august 2017.

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** KulturNav
 |
**Hagström Swede** er en elektrisk gitar som opprinnelig ble produsert av den svenske instrumentmakeren Hagström.

Historikk
---------

### Vintage-instrumenter

Hagströmfabrikken produserte Swede-gitarer fra 1970 til 1982, men de svenskproduserte instrumentene ble utkonkurrert på pris da de andre store merkene flyttet produksjonslinjene til Asia, og i 1983 la fabrikken i Älvdalen ned produksjonen.

Etter nedleggelsen gikk det ikke lang tid før de svenskproduserte Hagströmgitarene ble samleobjekter.

### Ny produksjon

Fra 2006 har det svensk-tyske konsernet Tricor AB produsert Hagströmgitarer på lisens fra morselskapet AB Albin Hagström. Montasjen foregår i Kina, mikrofonene bygges etter spesifikasjon i Korea og tresortene hentes fra Kanada. De nye Swede-gitarene er til forskjell fra vintage-modellen utstyrt med to Hagstrom Custom 58 splittbare humbucker pickuper. På de opprinnelige, svenske instrumentene kom først varianten *Super Swede* med splittbare pickuper. Denne modellen kom i 1977.

De nye Swede-gitarene finnes i to varianter:

* Modellen *Swede Tremar* er utstyrt med tremoloarm.
* *Select Swede* er en mer påkostet variant av Swede med tre av bedre kvalitet i kroppen, men ellers med samme spesifikasjoner som Swede.

Av kjente artister som har spilt Swede-gitarer er Daryl Stuermer, Larry Coryell og Jan Akkerman.

Utseende og klang
-----------------

Swede-modellen er inspirert av Les Paul, og bar opprinnelig navnet *The Hagstrom LP*, men er verken konstruksjons- eller utseendemessig en kopi av LP. Tross de iøynefallende likhetene er de lett å holde fra hverandre: Swedens cutaway er rundere og mer lukket enn tilvarende på LP, instrumentet har i tillegg en bryter på nedre horn og ikke minst Hagströms tradisjonelle asymmetriske hodedesign.

I tillegg til de vanlige volum- og tonekontrollhjulene og en treveis pickupvelger, er Swede utstyrt med treveis bryter på nedre horn. Denne fungerer som et tonefilter for betoning av diskant eller bass – i mellomposisjonen er filteret sjaltet ut.

Klangen er varm og fulltonende, typisk for instrumenter med dobbeltspolede humbucker-pickuper.

Litteratur
----------

* Mikael Jansson: *Super Swede Hagström Guitars 50 Years.* Reverbok, Göteborg 2008, ISBN 91-85697-15-X.

Referanser
----------

1. ↑  *Hagstrom World Vintage Series - Swede Alive And Kickin*, planetguitar.net, 2006
2. 1 2  *A Few Words With … Daryl Stuermer*
3. ↑  Tony Bacon: *Rock hardware: the instruments, equipment, and technology of rock.* Blandford, Poole Dorset 1981, ISBN 0-7137-1190-6, s. 55. (Google books)

Eksterne lenker
---------------

* Hagström Swede på hagstromguitars.de Arkivert 15. juli 2015 hos Wayback Machine.
* Hansi Tietgen: *Hagstrom World Vintage Series - Swede Alive And Kickin'*, planetguitar.net, 2006
* Tony Pasko: *Hagstrom Swede Electric Guitar Review*, premierguitar.com, januar 2010
**Terje Nyman** (født 4. august 1941) er en norsk forretningsmann og oppfinner fra Sandnes. 

Da Nyman i 1972 kom tilbake til Norge fra USA etter å ha vært teknisk direktør i Tandberg Radiofabrik i flere år. Nyman bygget opp Proserv-Gruppen i Tananger utenfor Stavanger til å bli en omfattende leverandør av teknologiprodukter til olje- og gassindustrien over hele verden. 

Den 26. april 2006 solgte Nyman, med sine 60 prosent av aksjene, og hans medeier, trønderen Sturla Sand, med sine 40 prosent av aksjene, deler av livsverket sitt til en rekke kapitalsterke investorer for over en halv milliard kroner. De nye eierne var Selvaag Invest, Canica (eid av Stein Erik Hagen), Storebrand asa, Sundt as (eid av Petter Sundt), SR Investering as (Sparebank 1 SR-Bank) og det nye private equity-fondet Northern Industries. Nyman og Sand eier fortsatt ti prosent av selskapet. 

Nyman har bygget hus i Tananger, men skattet i 2007 fremdeles til Sandnes. Nyman sitter med eierinteresser i flere eiendomsselskaper, og har økt sin skattbare formue til drøyt 168 millioner kroner fra 76 millioner i 2006. .
**Bondekommunalisme** er et begrep laget i moderne tid for å beskrive lokalsamfunn og lokalstyring i Norge fra senmiddelalderen og opp til moderne tid. Uttrykket kan defineres som samhandling i lokalsamfunnet for å løse offentlige oppgaver.[1] Mange har ment at senmiddelalderen var en forfallstid der kongedømmet mistet kontroll lokalt og bøndene igjen tok i bruk bygdetingene. Syslene og sysselmennene ble etterhvert erstattet av len og lensherrer, noe som i noen grad gjorde kongen og kongens tjenestemenn fjernere for bøndene enn tidligere. Kongemakt og kirke var likevel til stede overalt i Norge, men deres nærvær bygde i stor grad på samarbeid med lokalsamfunnet. 

Historiker Steinar Imsen har kalt det norske riket i senmiddelalderen for en «bondestat». Bøndene foretrakk å løse flest mulig oppgaver lokalt. Dette gjaldt først og fremst rettsstell og forsvar, både mot opprører i lokalsammfunnet og mot angrep utenfra. Formelt hadde kongens sysselmann og lagmann ansvaret for dette, men disse satt i byene. Lensmenn og lagrettemenn ble derfor utpekt blant bøndene for hevde deres interesser lokalt. Andre oppgaver som ble løst lokalt var veihold, budstikke, eiendoms­trans­aksjoner og forvaltning av fattigkassen (som en fjerdepart av tienden gikk til). Ved konflikter foretrakk bøndene privat forlik og kompromiss fremfor rettssak.[2]

At bøndene gjorde opp seg i mellom ble mislikt av kongen, som da gikk glipp av inntekter fra bøter. I dag ser man gjerne på slike private forlik som korrupsjon. Men for bøndene var dette ikke bare en billigere måte å løse saker på, det var også en løsning som ivaretok begge parters interesse. Bøndene skulle tross alt leve videre sammen i samme bygd etter konflikten. Et privat forlik gjorde dette enklere, og bøndene foretrakk derfor å ordne opp selv. Det var ikke før mot slutten av 1600-tallet at kongemakten for alvor slo ned på den lokale konfliktløsningskulturen. Først etter det kan vi med rimelighet snakke om private forlik som «korrupsjon».[3]

Referanser
----------

1. ↑  Norgeshistorie.no, Hans Jacob Orning, «Bondekommunalisme». Hentet 1. des. 2016 fra .
2. ↑  Norgeshistorie.no, Hans Jacob Orning, «Bondekommunalisme». Hentet 1. des. 2016 fra .
3. ↑  Norgeshistorie.no, Hans Jacob Orning, «Da Norge ble korrupt». Hentet 1. des. 2016 fra .

Eksterne lenker
---------------

* Steinar Imsen: Norsk bondekommunalisme : fra Magnus Lagabøte til Kristian Kvart. 1 : Middelalderen, Trondheim 1990
* Bondekommunalisme, artikkel hos Norgeshistorie.no
* Bondereisning, artikkel hos Store norske leksikon
Hagtornspinner (hunn)
**Hagtornspinner** (*Trichiura crataegi*) er en sommerfugl som tilhører familien ekte spinnere (Lasiocampidae). Denne lille, gråbrune spinneren finnes over hele Norge.

Utseende
--------

En nokså liten (vingespenn 28 – 38 mm), tettbygd, gråbrun til mørkegrå spinner. Hodet og kroppen er tett hårete. **Hodet** er forholdsvis stort og bredt. Antennene er fjærformede, men forholdsvis spinkle hos hannen, omtrent halvparten så lange som forvingene. Hos hunnen er de kamformede, tynne og snaut halvparten så lange som forvingene. **Bakkroppen** er tykk og sylindrisk hos begge kjønn, og ender bakerst i en haledusk av lange, grå hår. Hos hunnen er disse hårene ullaktige, såkalt analull. **Forvingen** er avrundet, tynt kledt med litt oppstående skjell, slik at de ser rufsete ut. Det finnes ofte et bredt, brunlig tverrbånd midt i vingen, men dette kan være helt usynlig. **Bakvingen** er ensfarget grå med en vag, brunlig tverrlinje. Begge vingepar har forholdsvis lange, grå hårfrynser langs ytterkantene. Larven er svart med runde, oransje flekker og ofte med markert gule grenser mellom kroppsleddene. Den er sparsomt kledt med lange, lyse, utstående hår.

Levevis
-------

Larvene lever på busker og trær, mest i rosefamilien (Rosaceae, blant andre slåpetorn, hegg, hagtorn og rogn) og pilefamilien (Salicaceae, blant andre vier). De kan også leve på lønn, bjørk, or og blåbær. De voksne spinnerne flyr i skogkanter, langs veier, i hager etc. fra skumringen til midnatt i juli – september. Hunnen legger 90 – 150 egg i små, kjedelignende grupper. Hunnen dekker eggene med noen av hårene (analull) fra bakkroppsspissen, og dør kort tid etter at hun er ferdig med eggleggingen.

Utbredelse
----------

Hagtornspinneren finnes i det meste av Europa, østover gjennom Russland til Amur. I Norge finnes den over hele landet, men den er mindre vanlig på Vestlandet.

Kilder
------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Hydén, N. Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* Nettsiden *Norges sommerfugler*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *hagtornspinner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *hagtornspinner* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *hagtornspinner* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *hagtornspinner* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *hagtornspinner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Trichiura crataegi* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Trichiura crataegi* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Ricoh 5A22** er en mikroprosessor produsert av Ricoh for videospillkonsollen Super Nintendo Entertainment System (SNES). Chipen er basert på en 16-biters CMD/GTE 65c816, som igjen er en versjon av WDC 65C816, som ble brukt i Apple IIGS.

Alle de nevnte prosessorene er basert på prosessorserien MOS Technology 6502.

Hovedegenskaper
---------------

Ricoh 5A22
I tillegg til å inneholde kjernen til 65C816, inneholder 5A22 hjelpemaskinvare, som:

* Kontrollporter for grensesnittkretser, for både seriell- og parallelltilgang til kontrolldata
* En 8-bits parallell I/O-port, som for det meste var ubrukt i SNESen
* Kretser for å generere NMI-avbrudd på V-blank
* Kretser for å generere IRQ-avbrudd på beregnede skjermposisjoner
* En DMA-enhet, som støtter to primærmodi:
	+ Generell DMA, for blokkvis overføring ved en hastighet på 2,68 MB/s
	+ Horisontell slukketids DMA, for å overføre små datasett ved slutten av hver skannelinje utenfor den aktive displayperioden.
* Multiplikasjons- og divisjonsregistre
* To adskilte adressebusser driver 8-bits bussen: En 24-bits "Bus A" for generell adgang, og en 8-bits "Bus B", hovedsakelig for APU og PPU-registre.

Ytelse
------

CPU-en under ett anvender en systembuss med variabel hastighet, der adgangstiden er bestemt av lageradressen som skal aksesseres. Bussen kjører på 3.58 MHz uten aksessering og når buss B aksesseres, eller de fleste interne registre. Ved aksessering av buss B, kjører den enten 2.68 eller 3.58 MHz. Den kjører på 1.79 MHz kun når man aksesserer seriellregistrene for kontrollportene. Den arbeider med circka 1.5 MIPS og har en teoritisk toppytelse på 1.79 millioner 16-bits addisjoner i sekundet.

Referanser
----------

1. ↑  anomie. «Anomie's SNES Memory Mapping Doc» (text). Besøkt 16. mars 2009.
Den Trondhjemske postvei går gjennom Dalabygda. I forgrunnen sees Langavatnet I bakgrunnen sees Gullfjellet til venstre og Borga til høyre.  Foto: Svein Harkestad 
**Dalabygda** er en jordbruksbygd nord og vest for Langavatnet og sør for fjellet Veten i Åsane bydel i Bergen kommune, beliggende like nord for Nyborg og tettbebyggelsen i sentrale Åsane. Gjennom området går den Trondhjemske postvei. Her ligger gårdene Saurås, Angeltveit, Espelid, Mellingen, Vesterlid, Sæterstøl og Teigland. På Saurås ligger Åsane gamle kirke og kirkegård. Dalavegen er hovedveien i området.

Dalabygda utgjør en grunnkrets i Bergen kommune, som hadde 347 innbyggere 1. januar 2012 og et areal på 5,82 km², av dette 0,42 km² ferskvann.

Strøk og boligområder i Bergen kommune

| * v
* d
* r
Åsane bydel |
| --- |
| Blindheim **·** Breistein **·** Dalabygda **·** Eidsvåg **·** Ervik **·** Flaktveit **·** Hjortland **·** Hordvik **·** Hylkje **·** Jordal **·** Mjølkeråen **·** Morvik **·** Nyborg **·** Rolland **·** Salhus **·** Tertnes **·** Ulset **·** Åstveit |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Origo Gentis Langobardum
Den langobardiske jernkrone
**Godepert**, født ca. 645, død 662, var konge over Det langobardiske kongerike sammen sin bror Perctarit fra 661 til sin død året etter. De etterfulgte sin far Aripert I som konger. Godepert styrte fra Pavia, mens Perctarit hadde sitt hovedsete i Milano.

Langobardene
------------

Langobardene var et germansk folkeslag som utvandret sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok *Germania* fra 98 e. Kr. og de ble av ham betegnet som dyktige krigere. På Godeperts tid var de etablert som herskere over store deler av Italia i det vakum som hadde oppstått etter Vestromerrikets fall på 470-tallet og østgoternes knusende nederlag rundt 550. Det langobardiske kongeriket i Italia varte fram til slutten av det 8. århundre.

Religionsstriden
----------------

De mindreårige brødrene Godepert og Perctarit overtok styret i 661 da faren, kong Aripert I, døde. At styret ble delt var enestående i langobardenes historie. Brødrene har tilsynelatende engasjert seg i eller blitt brikker i et religionspolitisk spill. Aripert hadde vært katolsk-vennlig og i opposisjon til sin forgjenger, den ariansk-vennlige kong Rodoald. Godepert etablerte sitt styre i det ariansk-dominerte Pavia (tidligere kalt Ticinum) mens Perctarit styrte fra det katolsk-dominerte Milano. De to brødrene kom raskt i strid med hverandre, og Godepert søkte støtte hos Grimuald, hertugen av Benevento. Godeperts utsending til Benevento, hertug Garipald av Torino drev nå sitt eget spill og ba i stedet Grimuald om selv å ta kontrollen i Det lombardiske riket. Grimuald samlet en hær og dro til Pavia, angivelig for å hjelpe Godepert og for å gifte seg med Godeperts søster som han var blitt lovet. Møtet mellom de to endte imidlertid med at hertugen drepte Godepert i 662, angivelig egenhendig. Hertugen jaget deretter Godeperts bror Perctarit ut av Milano og utropte seg selv til konge av Lombardia.

Perctarit kom senere tilbake og overtok kongemakten da Grimuald døde i 671. Godepert selv skal ha etterlatt seg en mindreårig sønn ved navn Raginpert som senere (i 701) tilranet seg kongemakten for en kort periode.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p67167.htm#i671669[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Germania kap. 40 (s. 89)
5. ↑  Paulus Diaconus s. 136-137
6. 1 2  Paulus Diaconus s. 138

Kilder
------

* Cornelius Tacitus (1968). *Agricola og Germania*. Aschehoug & Co.
* Paulus Diaconus (1897). *Langobardernes Historie* **(dansk)**. Oversatt av Gustav Bang. Selskabet for historiske kildeskrifters oversættelse.

Eksterne lenker
---------------

* *Origo Gentis Langobardum*, engelsk og latinsk tekst
* Paulus Diaconus, *Historia Langobardum*, engelsk tekst


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Aripert I** | **Konge av langobardenesammen med Perctarit**(661–662) | Etterfølger:**Grimuald** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
***Gode Nyheter*** er et norsk, kristent tidsskrift, utgitt av Pinsebevegelsen i Norge.

Gode Nyheter er De Norske Pinsemenigheters Ytre Misjon (PYM) blad for arbeidet *Barnehjelp*. Bladet utkommer flere ganger i året, og inneholder artikler om Barnehjelpens arbeid for trengende barn i misjonslandene.

Leder for Barnehjelpen er Beth Gudesen. Redaktør for bladet er Reidun Warud og Torill Brox

Norsk pinsebevegelse driver misjonsarbeid i mer enn 30 land på fire kontinenter. PYMs Barnehjelp støtter arbeid for barn som har det vanskelig og lider, i områder med stor fattigdom og sosial nød. Arbeidet skal avhjelpe sosial, materiell og åndelig nød. Det er institusjoner og barnehjem flere steder i verden, blant annet i India, Paraguay og på Filippinene som har fått hjelp. 

Med midler fra PYMs Barnehjelp har misjonærene lindret sult og gitt skoletilbud til barn som ikke har hatt denne muligheten. Barnehjelpen har også forsynt barn med klær, medisiner, litteratur for å nevne noe. Inntektene kommer stort sett som frivillige gaver fra enkelt personer, søndagsskoler og menigheter.

Eksterne lenker
---------------

* www.pym.no - Gode Nyheter
* De norske Pinsemenighetenes Ytremisjon (PYM)
* Pinsebevegelsen i Norge
**Moderator** henviser til en person som har redigerings- og godkjenningsansvar på modererte nettsted, ofte diskusjonsforum. Moderatorens oppgave er, ikke ulikt oppgavene til en redaktør, men heller ikke de samme, å påse at det leverte produktet er av tilstrekkelig god kvalitet; at det passer inn i sammenhengen der det skal offentliggjøres; at det ikke kan oppfattes som krenkende eller sårende av noen (eksempelvis rasistiske utsagn). Moderatoren kan gjøre endringer, eller avslå å bruke materialet hvis det ikke ønskes brukt. I motsetning til redaktøren kan ofte moderatoren på egen hånd gjøre endringer av en annen persons arbeide.

Et nettsted kan ha flere moderatorer. En moderator kan også ha en vaktfunksjon på nettsteder der det foregår kommunikasjon, eksempelvis på nettsamfunn. En administrator på Wikipedia fungerer som en moderator.

Referanser
----------

1. ↑  «vBulletin FAQ: Moderators and Administrators». *vBulletin.com.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Byggingen av hangaren på Skattøra ble påbegynt av marinen i 1939 og fullført av tyskerne under andre verdenskrig.
**Skattøra** er et havneområde i Tromsø by. 

Skattøra ble i 1938 opprettet som stasjon for Marinens Flyvevåpens 3. Avdeling og hovedbase for militær sjøflyvirksomhet i Nord-Norge. Den tyske okkupasjonsmakten videreførte utbyggingen av anlegget. Virksomheten omfattet også en sjøflyrute som Lufthansa opererte mellom Kirkenes og Tyskland. Forsvaret solgte eiendommen til Tromsø kommune i 1972.

Etter krigen overtok det Norske Luftforsvaret Skattøra som base for en- og tomotors sjøfly som drev havovervåking samt ambulanse- og postflyving til Svalbard og ishavstasjonene. I 1947 ble Skattøra utpekt som en av fem hovedflystasjoner og den eneste faste sjøflystasjon i Norge. Skattøra ble også utbygd som en av to hovedsentre for luftkontroll i Norge med ansvar for luftrommet mellom Island, Jan Mayen, Spitsbergen, Russland og Trøndelag. I 1957 ble hovedsentralen overført til Bodø. Flyværtjenesten ble i 1964 flyttet til Langnes. Kontrolltårnet på Skattøra var i drift til 1967.

Høsten 1945 startet Det Norske Luftfartselskap sjøflyrute mellom Skattøra og Sola. SAS og Widerøe videreførte ruten fram til 1971.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Luftfarthistorisk forening Tromsø om Skattøra flystasjon Arkivert 6. januar 2009 hos Wayback Machine.

Portal: Tromsø
**3Arena** (tidligere **The O2**) er et innendørs konsert- og eventlokale i Dublin i Irland. Arenaen åpnet dørene 16. desember 2008 og ble bygget på samme sted som det tidligere og mindre konsertlokalet Point Theatre (1988–2007).. 3Arena het opprinnelig The O2, men skiftet navn 4. september 2014, da teleselskapet Three Ireland overtok som hovedsponsor. Arenaen eies av selskapet Apollo Leisure Group Ltd. har plass til 14 500 publikummere og er blant de ti travleste musikkarenaene i verden.

Bakgrunn
--------

Da konsertlokalet Point Theatre, opprinnelig en vognhall fra 1878, stengte dørene i 2007, ble lokalet revet og ombygget til et nytt og moderne konsertlokale. Bare deler av fasaden til Point Theatre er bevart. 

Det nye konsertlokalet åpnet i desember 2008 og het The O2 – oppkalt etter teleselskapet O2, i likhet med konsertlokalet The O2 Arena i London. I 2008 betalte teleselskapet O2 til sammen 25 millioner euro for navnerettighetene til lokalet i ti år. Da mobilselskapet O2 Ireland ble kjøpt opp av rivalen Three Ireland i juni 2014, ble arenaen omdøpt til 3Arena 4. september 2014.

Innredning og design
--------------------

De bakerste setene er 60 meter fra scenen – 20 meter nærmere enn forgjengeren Point Theatre. Nærheten ble muliggjort ved å anlegge sitteplassene i en gigantisk vifteformasjon, inspirert av Colosseum i Roma. Det er ingen sponsorområder eller VIP-bokser for bedrifter i salen, og alkohol selges i en eget avsperret del av arenaen.

I 2011 var arenaen den femte travleste musikkarenaen i verden, med et årlig billettsalg på 670 000. Bare The O2 Arena i London, Manchester Arena, Antwerpens Sportpaleis og Melbournes Rod Laver Arena hadde flere solgte billetter. I 2012 klatret 3Arena til fjerdeplass, men falt til niendeplass igjen i 2013.

Panorama inne i arenaen.

Referanser
----------

1. ↑  «Meet the new venue on the block – The O2». *The Irish Times*. 2. juli 2008. Besøkt 20. september 2008.
2. ↑  Deegan, Gordon (20. august 2015). «Owner of 3Arena in Dublin sees a sharp fall in profits». *The Belfast Telegraph*. Independent News & Media. Besøkt 6. mai 2017.
3. ↑  «The 3 Arena Capacity - & Other Useful Facts». *www.hazelbrookhouse.ie*. Arkivert fra originalen 25. august 2018. Besøkt 25. august 2018.
4. ↑  «Live Nation's Point Theater in Dublin to Be Renamed The O2». Reuters. 7. juli 2008. Arkivert fra originalen 9. januar 2009. Besøkt 20. september 2008.
5. ↑  Kehoe, Ian (19. april 2013). «The Point: Harry's rock n'roll Village». *The Sunday Business Post*. Besøkt 6. mai 2017.
6. ↑  «The O2: Welcome to the future». Irish Independent. 5. desember 2008. Besøkt 7. desember 2008.
7. ↑  «O2 arena to curb drink at teen gigs». Irish Independent. 9. desember 2008. Besøkt 10. desember 2008.
8. ↑  «O2 Dublin fifth best attended venue in world». *Irish Independent*. 1. desember 2012.
9. ↑
10. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) The O2 (Dublin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Plakat fra 1959
**Godesberg-programmet** er navnet på SPDs partiprogram mellom 1959 og 1989. Det ble vedtatt med 324 stemmer for og 16 mot på en ekstraordinær partikongress den 15. november 1959 i Bad Godesberg, som i dag er en bydel i Bonn.

Programmet markerte omdannelsen av SPD fra et sosialistisk arbeiderparti til et pragmatisk folkeparti.

Programmets grunnprinsipper er fremdeles bestemmende for SPD, selv om programmet i 1989 ble avløst av Berlin-programmet. Godesberg-programmets forløper var Heidelberg-programmet fra 1925, som likevel ble betydelig modifisert allerede gjennom de politiske grunnprinsippene SPD vedtok i 1946.

Programmet var preget av liberal-demokratiske grunnprinsipper, og SPD tok avstand fra marxistiske begreper som klassekamp og fra idéer om planøkonomi. Partiet slo fast at det stod for sosial markedsøkonomi, rettsstat og «menneskers frie utfoldelse».

Referanser
----------

1. ↑  Berman, Sheri (2006). *The Primacy of Politics*. Cambridge University Press. s. 190.
2. ↑  (moog), Bernd Rexing (12. november 2009). «13. November 2009 - Vor 50 Jahren: SPD-Parteitag in Bad Godesberg beginnt» **(tysk)**. Besøkt 20. august 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |