recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ainofolket er et jeger-, sanker- og fiskerfolk som tidligere bodde i store deler av det nordlige Japan og områdene i nærheten. I dag lever de som en minoritet på Hokkaido. De fleste betrakter dem som urbefolkninga i området, selv om myndighetene i Japan ikke anerkjenner det.
Ainoer ca. 1904.  Foto: *Ainu: Spirit of a Northern People* 
**Ainoer** er et urfolk på øya Hokkaido i Japan og omegn, og i de russiske områdene Kurilene og Sakhalin. Ingen vet helt sikkert hvor mange ainoer det er som lever i Japan i dag. Mange skjuler at de er aino for å unngå diskriminering. Tall som blir nevnt, varierer fra 15 000 til 150 000. Aino er også betegnelsen på deres språk, som kun hadde 15 talere igjen i 1994, alle eldre mennesker. Det anses for å være et isolert språk, uten kjente slektninger. Ainoene var opprinnelig jegere og fiskere, og tilbad naturguder.

6. juni 2008 ble ainoene, etter flere hundre år med diskriminering, anerkjent av det japanske parlamentet som en egen etnisk minoritet i Japan med eget språk, religion og kultur.

Referanser
----------

1. ↑  Søk etter *Aino* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
2. 1 2 3  BBC News: Recognition at last for Japan's Ainu, 6. juni 2008
3. ↑  Ethnologues tall fra 1994

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ainu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Ainu Museum
* Ainoutstilling, Smithsonian Institution Arkivert 18. desember 2007 hos Wayback Machine.
* Lenkesamling om ainoene (større oversikt)
* «Indigenous Japanese suffer from racism, discrimination»[*død lenke*] (AP, 7. juni 1994)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
Sultan Selim III mottar den franske diplomaten Vicomte d'Andrezel i audiens i Topkapı-palasset 10. oktober 1724. Bilde av Jean-Baptiste van Mour, 1724.
Barbara Bush, kona til den amerikanske presidenten George W. Bush, dattera Laura og Francis Rooney, den amerikanske ambassadøren til Vatikanstaten, i privat audiens hos pave Benedikt XVI 27. august 2006.
**Audiens** er betegnelsen på den mottagelse en høytstående person, ofte et statsoverhode, gir for eget eller andre lands borgere. Ordet stammer fra latin *audire* («å høre») og betyr «mulighet til å bli hørt». Audiens omtales også som å *få foretrede for* en høyerestående person. Audienser omfattes av en viss høytidelighet og kan medføre et visst seremoniell.

I Norge
-------

I Norge gir kongen og andre medlemmer av kongefamilien audiens i ulike sammenhenger. Kongen mottar fremmede lands ambassadører første gang i *høytidelig audiens*. Ambassadøren avleverer her sine akkreditiver. Norske statsborgere mottas i audiens etter å ha blitt utnevnt til orden eller å ha mottatt medalje, for at disse skal kunne takke for hedersbevisningen de har mottatt. Kongen kan også motta personer i audiens for at disse skal få anledning til å redegjøre for en sak eller presentere en organisasjon.

Annet
-----

* *Audiens* er også tittelen på lyrikeren Gro Dahles debutsamling fra 1987.

Referanser
----------

1. 1 2  «Audiens», kongehuset.no.
2. ↑  «Audiens» Arkivert 19. mai 2013 hos Wayback Machine. kongehuset.dk.
3. ↑  «Høytidelig audiens», kongehuset.no.

Eksterne lenker
---------------

* Det norske kongehuset om «Audiens»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Kyssegurami** er en art av relativt store, tropiske ferskvannsfisk. 
Den blir opptil 30 cm lang.
Arten er den eneste i gruppen *Helostoma* som igjen er eneste undergruppe av Helostomatidae.
De er populære akvariefisk.

Kysseguramien er ikke en del av gruppen guramier, men er beslektet med disse. I likhet med guramiene, har den en kroppsform som er sammentrykt fra sidene. Ryggfinnen har en lang base (16-18 harde finnestråler og 13-16 myke), og det samme har gattfinnen (13–15 harde stråler, 17–19 myke) som er symmetrisk i forhold til ryggfinnen. De bakerste myke finnestrålene er noe forlenget.

Bukfinnene er store og avrundede. Halefinnen er avrundet eller konkav. Sidelinjen er todelt, med den bakre delen lavere enn den forreste. 
Det er 43-48 skjell langs linjen.

Utseendemessig skiller kysseguramien seg ut gjennom munnen, som har brede lepper. I naturen er fisken grønnaktig på farge, med langsgående striper og mørkebrune finner. 

Det finnes også en avlsvariant som er lys rosa eller oransje på kroppen, har sølvaktige skjell og gjennomsiktige rosaaktige finner. 
Avlsvarianter med dvergvekst eller «ballongform» eksisterer.

I naturen holder de seg i grunt, sakteflytende og tett begrodde områder. De lever stort sett av alger og akvatiske planter, med insekter og plakton som supplement.
Fisken bruker leppene til å raspe alger av steiner og andre overflater. Denne raspingen, som (for mennesker) ser ut som kyssing, brukes også mellom hanner for å avgjøre hvem som er sterkest.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *kyssegurami* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *kyssegurami* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *kyssegurami* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *kyssegurami* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *kyssegurami* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *kyssegurami* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *kyssegurami* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Helostoma temminckii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Helostoma temminckii* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Helostoma temminkii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
En **audiograf** er en helsearbeider med særlig kunnskap om hørsel. Audiografen har ansvar for utredning og rehabilitering av hørselsvansker. Audiografens oppgave er å hjelpe mennesker med hørselstap og hørsels-relaterte utfordringer til å fungere bedre i hverdagen. De fleste audiografer jobber i spesialisthelsetjenesten på sykehus eller avtalespesialister (private øre-, nese,- halsleger), i NAV hjelpemiddelsentral som rådgiver eller hos leverandører av høreapparater.

Det finnes mange ulike hørselstap og årsaker til at hørselen er svekket. Audiografens arbeidsoppgaver går ut på å gjennomføre ulike tester for å avdekke hvilket hørselstap det er snakk om og hvorfor det har oppstått. Audiografer har også ansvar for rehabilitering av hørselshemmede gjennom å tilpasse høreapparat og bidra med rådgivning. Rådgivning til pasientene kan for eksempel dreie seg om hvordan hørselen fungerer, sosiale konsekvenser av hørselstap, kommunikasjon, tekniske hjelpemidler og pasientrettigheter. En annen viktig oppgave til audiografen er å veilede ulike yrkesgrupper med tanke på forebygging av hørselsskader og tinnitus. Pasientene som audiografen møter kan være alt fra spedbarn til voksne og eldre.

Utdannelse
----------

Ved NTNU finnes den eneste utdanningen i Norge som tilbyr audiografutdanning. Bachelor i audiologi er et treårig studium lokalisert på campus Tunga i Trondheim.

Autorisasjon
------------

Audiograf er en beskyttet yrkestittel, og kan kun benyttes dersom man har fått godkjent søknad om autorisasjon. Det er Statens autorisasjonskontor for helsepersonell (SAFH) som gir autorisasjon som audiograf. Autorisasjonen skal sikre at audiografen har de nødvendige kvalifikasjoner for yrket.

Samarbeid
---------

Audiografer samarbeider nært med andre grupper i helsetjenesten, blant andre øre-, nese,- halsleger, audiopedagoger, audiofysikere og andre helseprofesjoner. Det viktigste samarbeidet er naturligvis mellom audiografen og pasienten.

Referanser
----------

1. ↑  «NTNU, Bachelor i audiologi».
2. ↑  «NTNU, Om audiologi». Arkivert fra originalen 6. mars 2019. Besøkt 4.3.2019.
3. ↑  «NTNU, Om audiologi». Arkivert fra originalen 6. mars 2019.
4. ↑  «NTNU, Om audiologi». Arkivert fra originalen 6. mars 2019. Besøkt 4.3.2019.
5. ↑  «NTNU, Bachelorprogram i audiologi».
6. ↑  [file://home.ansatt.ntnu.no/anitaeir/Nedlastinger/Medlemsh%C3%A5ndbok+2016-2019.pdf «Audiografforbundet: medlemshåndbok»] (PDF).

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin liste over universitet og høgskoler som tilbyr audiografutdanning i Norge
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av audiograf
* 
* NTNU, Bachelorprogram audiologi  Arkivert 6. mars 2019 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** LCCN **·** NKC
 |
**Tvangsforing** av mennesker eller dyr kan utføres bl.a. ved å føre et rør via nese til magesekk, hos den som skal tvinges til å motta ernæring.

Hos mennesker
-------------

Tvangsernæring kan innebære at en sonde føres gjennom nese, svelg, og spiserør, til magesekken, såkalt sondeernæring.

Tvangsernæring kan også føres inn i blodårer (såkalt intravenøs ernæring) i form av væsker som inneholder elektrolytter og glukose. Dette gjøres med ei nål som er koblet til plastrør/-slange.

Europa
------

Holger Meins ble tvangsforet av Vest-Tysklands myndigheter, i 1974.

Leger
-----

World Medical Association vedtok i 1975 i Tokyoerklæringen at leger ikke skal foreta tvangsmating ved sultestreik under noen omstendigheter:

*«Når en fange nekter å ta til seg næring og legen anser ham eller henne for å være i stand til å gjøre en ubundet og rasjonell bedømning omkring konsekvensene av slik frivillig avvisning av næring, skal han eller hun ikke mates kunstig. Avgjørelsen omkring fangens kapasitet til å gjøre en slik bedømning skal bekreftes av minst en annen, uavhengig lege. Konsekvensene av å nekte å ta til seg næring skal forklares for fangen av legen.»*
WMA har ingen formell myndighet til å håndheve dette vedtaket, og det følges derfor ikke av alle leger.

Se også
-------

* Sultestreiken i Oslo og Stockholm i 1981
***Ud og ind igjen*** (originaltittel: *In Again, Out Again*) er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1917 regissert av John Emerson, med Douglas Fairbanks og Arline Pretty i hovedrollene.

Handling
--------

Redaktøren for «Clarion» sender sin flinkeste reporter for å undersøke forholdene ved et statlig drevet psykiatrisk sykehus. Men dette mislykkes, og oppdraget blir i stedet gitt til en yngre journalist. Den unge mannen later som han er sinnssyk, og blir snart innlagt på ved institusjonen. Han forelsker seg snart i vaktmesterens niese, selv om han beklager det faktum at hun er svaksinnet.

Armbåndsuret og lommeboken hans blir tatt fra ham, og han får lov til å streife rundt på eiendommen sammen med de andre innsatte. Men kort tid senere bestemmer han seg for å stikke av. Han blir forfulgt av vaktene fra sykehuset frem til avisens kontor, hvor redaktøren hans forsøker å beskytte ham.

Medvirkende
-----------

* Douglas Fairbanks - Teddy Rutherford
* Arline Pretty - Janie Dubb
* Walter Walker - Sheriff Dubb
* Arnold Lucy - Amos Jennings
* Helen Greene - Pacifica Jennings
* Homer Hunt - Henry Pinchit
* Albert Parker - Jerry
* Bull Montana - Quenton Auburn
* Ada Gilman - Teddy's Mother
* Frank Lalor - Pinkie
* Betty Tyrel - The Nurse
* W. C. Robinson - The Trustee
* Erich von Stroheim - Officer

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ud og ind igjen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Ud og ind igjen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Ud og ind igjen* på Silent Era Rediger på Wikidata
***My Madonna*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Alice Guy.

Handling
--------

Robert, en fattig kunstner, har en visjon om en fantastisk religiøst bilde. Han søker forgjeves etter en passende modell, helt til han møter ved et uhell, den vakre Lucille. Hun blir snart tiltrukket av den lurvede kunstneren, og forlater sine fasjonable bekjentskaper for å posere for ham. De to forelsker seg, og Robert maler et fantastisk bilde - hvor han bruker Lucille som modell.

Men det Robert ikke vet, er at Lucille overtaler en kunst-forhandler hun kjenner til å kjøpe bildet - noe som raskt gir Robert både berømmelse og formue. Kunstneren og modellen hans blir gift kort tid senere, men med tilgang til stor rikdom og berømmelse er ikke Robert like hengiven lenger. Robert møter snart en baronesse, en verdensvant kvinne, som ønsker å få et portrett malt av seg selv. Han begynner også tilbringer mesteparten av fritiden sin med henne.

Senere møter han også baronen, ektemannen hennes. Han gleder seg over Roberts interesse for hans kone, som han selv er ganske likegyldig til. Men når han kommer på besøk hjem til baronen, oppdager Robert ham liggende død i gangen. etter å ha blitt myrdet av en annen arbeider. Robert plukker opp kniven som forbrytelsen ble begått med, akkurat i det baronessen og hennes tjenere kommer inn. Overbevist om at han var ansvarlig for ektemannens død, anklager baronessen umiddelbart Robert. Han blir dømt til Livsvarig fengselsstraff. Men Lucille er fremdeles like trofast mot ham.

Rolleliste
----------

* Olga Petrova som Lucille.
* Guy Coombs som Robert.
* Evelyn Dumo som baronessen.
* Albert S. Howson som en baron.
* James O'Neill som en kunst-forhandler.
* Albert Derbil.
* Yahne Fleury.

Referanser
----------

1. ↑  My Madonna
2. ↑  Carl Casinghino. *Moving Images: Making Movies, Understanding Media (Book Only)*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *My Madonna* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *My Madonna* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *My Madonna* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Første generasjon Audi RS4
**Audi RS4** er en kraftig modifisert utgave av Audi A4; en kompakt, eksklusiv bil, produsert av det tyske selskapet Audi, som idag eies av Volkswagen-Audi-Gruppe.

Første generasjon (B5) ble produsert i 2001–2002. Den hadde en 2.7 L V6 Biturbo motor, og kom kun som 5-dørs stasjonsvogn. Denne bilen var etterfølgeren til Audi RS2.

Annen generasjons Audi RS4 (B7) ble lansert i 2006 og produsert ut 2008. Den har fått en betydelig større motor: 4.2 L V8 FSI. Denne hadde også fått flere valgmuligheter når det gjelder karosserier; ikke bare kommer den i 5-dørs stasjonsvogn, men også som 3-dørs cabriolet og 4-dørs sedan.

Tredje generasjon RS4 (B8) ble lansert på Geneva Motor Show i 2012 og ble produsert til 2015. B8 var første RS4 uten mulighet for manuell, og kom kun med Dual-Clutch S-Tronic girkasse festet til en 4.2 L V8. De 450 hestene gjør 0-100 på 4.7 sekunder. Tredje generasjon kom igjen kun ut som stasjonsvogn og ca. 7000 ble produsert. 

B9 RS4 kommer med en 2.9 L Biturbo V6. Lansert 2018. 

Hovedkonkurrenter er BMW M3, Mercedes-Benz C63 AMG, Jaguar XE R og Cadillac ATS-V.

Annen generasjon Audi RS4

Portal: Tyskland
Liten boks med dekorasjon av halm laget av sovjetisk fange som satt i leir i Hokksund
**Tvangsarbeidsleiren i Hokksund** var en leir for sovjetiske menn og kvinner og var i bruk helt på slutten av andre verdenskrig.

Leiren var en arbeidsleir hvor de som var der var tvangsflyttet fra tysk-okkuperte områder i Sovjetunionen for å være arbeidskraft i Norge. De utførte stort sett tømmerhogst og arbeide på gårdene i distriktet.

Viktor Biga var kommandant på stedet.

Sigarettetui laget av sovjetisk fange som satt i leir i Hokksund i 1945
De 101 personene var innkvartert på "Arbeideren" i Storgata i Hokksund, i Øvre Eiker. Den 600 m2 store mursteinsbygningen var oppført som forsamlingslokale av Hokksund Arbeiderforening i 1939 og var også benyttet som kinolokale. Med 91 mann, 8 kvinner og 2 barn var det trangt. Alle kvinnene skal ha vært gravide og 2 barn ble født på en fødestue i nærheten.

En av mennene som var her var Ivan Metlitskij. Han var blitt sendt fra Belarus til Årdal som sivil tvangsarbeider 16 år gammel i 1944. Han arbeidet i et steinbrudd i Årdal, men ble senere sendt til leiren i Hokksund og arbeidet her som tømmerhugger. I Hokksund ble han og flere tvangsarbeidere utleid som arbeidshjelp til en norsk mann. Her fikk de god behandling og bedre mat enn i leiren.

Se også
-------

* Tvangsarbeid
* Tvangsarbeid under tysk styre under andre verdenskrig
* Okkupasjonsmaktens fangeleirer og fengsler i Norge

Referanser
----------

1. 1 2  «Tysk og russisk krigsliv i vår by». *Dagsavisen* **(norsk)**. 19. januar 2015. Besøkt 23. mai 2023.
2. ↑  «Sovjetiske krigsfanger i Norge» (PDF).
3. ↑  «Intervju med Ivan Metlitskij». *POWstories*. Besøkt 24. mai 2023.
**«My Heart Cries for You»** er en populærmusikksang, tilpasset av Carl Sigman og Percy Faith, etter en fransk sang fra 1700-tallet.

Den sentimentale balladen ble spilt inn på plate mot slutten av 1950 av Guy Mitchell with Mitch Miller and his orchestra. Den ble utgitt av Columbias Records med katalognummer 39067.

Komposisjonen ble også arrangert og spilt inn på LP-plate av John Serry Sr. and his ensemble for Dot Records (katalognummer DLP-3024)

Den er utgitt i tallrike coverversjoner. Blant hitinnspillingene var de med Vic Damone, Evelyn Knight og Dina Shore.

Dinah Shore with Chorus & Orhcestra Cond.: Henri René spilte den inn i New York City 29. oktober 1950. Den ble utgitt på RCA Victor 20-3978 (i USA), på His Master's Voice B 10026 og på His Master's Voice A.L. 3163 (sistnevnte i Norge). 

Sangen har også blitt spilt inn på plate av Elvis Presley og dusinvis av andre artister.

På sitt «comeback»album, *The Moon Was Blue*, fra 2005, spilte Bobby Bare inn en versjon av «My Heart Cries for You».

På sitt album *If Your Memory Serves You Well* spilte Serena Ryder inn en coverversjon av denne samt av mange andre klassikere.

Norsk versjon
-------------

Egil Hagen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Du er alt for meg».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1951 | «Du er alt for meg» | Jens Book-Jenssen med kor og orkester, dir.: Egil Monn-Iversen | Egil Hagen | 78-plate | Musica A 8962 |
| 1967 | «Du er alt for meg» | Vidar Ottersen med Vega Four | Egil Hagen | Single | Columbia 45GN 1782 |

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- |
| Vic Damone | USAs flagg Billboard-listen | # 4 | 1951 |
| Ry Charles | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 38 | 1964 |

Referanser
----------

1. 1 2   *Obituaries: Guy Mitchell* 5. juli 1999
2. ↑  *Dot Album Discogaphy - Part 2 - DLP-3024 - Squeeze Play - John Serry* i bsnpubs.com(en)
3. ↑  RCA Victor Records in the 20-3500 to 20-3999 series
Må ikke forveksles med antiskrens.
Varsellys for antispinn-systemet.
**Antispinn** (engelsk: *traction control*, forkortet *TC*) er en elektronisk funksjon på biler og motorsykler som forhindrer at drivhjulene spinner når det ikke er friksjon mellom underlag og dekk, for dermed å sikre et bedre veigrep og fremkommelighet. Systemet er ofte en del av elektronisk stabilitetskontroll.

Det finnes flere typer antispinn, og hensikten er å overføre kraften til det hjulet som har best grep, samt redusere på det/de som spinner. Systemet er normalt mulig å frakoble med egen bryter.

Historie
--------

En forgjenger for dagens elektroniske antispinn-systemer er differensialbrems. Dette helmekaniske systemet reduserer forskjellen på to akslingers rotasjonshastighet, men i motsetning til antispinn så fjernes ikke muligheten for hjulspinn fullstendig.

I 1971 introduserte Buick *MaxTrac*, et elektronisk system som oppdager hjulspinn og justerer motorkraften som leveres til hjulene for å forbedre veigrepet. Systemet var tilgjengelig som ekstrautstyr på modeller som Riviera, Estate Wagon, Electra, Centurion og LeSabre. Da Buick hadde en rekke problemer med systemet, ble det droppet etter 1973.

Andre navn
----------

Implementasjoner av antispinn-systemer gis av og til forskjellige navn hos ulike bilprodusenter. Noen eksempler fra tysk og engelsk er:

* Acceleration slip reduction, anti slip reduction, anti spin regulation eller Antriebsschlupfregelung (ASR)
* Electronic dynamic system (EDS)
* Electronic traction system (ETS)
* Traction control (TC)
* Traction control system (TCS)

Referanser
----------

1. ↑  Shane Wilkinson (29. juli 2021). «Traction Control – what is it, and how does it work?». *Auto Express* **(engelsk)**. Besøkt 18. mars 2023.
2. ↑  «Max Trac». *buick-riviera.com* **(engelsk)**. Besøkt 18. mars 2023.
3. ↑  Evan Williams (27. september 2018). «How Traction Control Works and How GM Helped Introduce It». *GMInsideNews.com* **(engelsk)**. Besøkt 18. mars 2023.
4. ↑  Matt Litwin (23. september 2018). «1971-73 Buick Riviera». *Hemmings Motor News* **(engelsk)**. Besøkt 18. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Antispinn – Artikkel hos DinSide
* Slik fungerer ABS, ESP, antispinn og bilens andre sikkerhetssystemer – Artikkel hos Viking Redningstjeneste
**Francis Barrett** (født 2. august 1872 i Dundee, død 22. mars 1907) var en skotsk fotballspiller. Barret, som var keeper, spilte for engelske og skotske toppklubber i 1890- og 1900-årene, blant disse Dundee, Newton Heath og Manchester City, samt for Skottlands herrelandslag i fotball.

Barrett døde i 1907, i en alder av 34 år.

Karriere som klubbspiller
-------------------------

Barrett spilte for Dundee Harp inntil Dundee ble stiftet i 1893. I september 1896 signerte han for Newton Heath, forløperen til Manchester United. Han spilte 136 kamper for klubben, hvorav 118 i serien. Barrett forlot klubben i mai 1900 til fordel for New Brighton Tower. Han returnerte til Manchester senere, for å spille for Manchester City. I 1903 ble han en av grunnleggerne i Aberdeen.

Landslagsspill
--------------

Barrett spilte to landskamper for Skottland, hvor den første fant sted 1894, den andre året etter.

Referanser
----------

1. ↑  «Frank Barrett», spillerstatistikk fra StretfordEnd.co.uk. Besøkt 17. september 2014 (en)

Eksterne lenker
---------------

* «Frank Barrett», spillerstatistikk for oppholdet i Manchester United, fra StretfordEnd.co.uk (en)
Ghanas nasjonalflagg. Størrelsesforhold 2:3
Ghanas handelsflagg. Størrelsesforhold 2:3
**Ghanas flagg** ble tatt i bruk i 1957, og har med unntak av perioden 1964 til 1966, da flagget ble erstattet av en variant med hvit stripe i stedet for den gule, vært i bruk siden da. 

Flagget ble designet av Theodosia Okoh for å erstatte Union Jack da Ghana fikk sin uavhengighet fra Storbritannia i 1957. Det består av de panafrikanske fargene rød, gul og grønn, med en femtakket svart stjerne i midten av den gule stripen. Ghanas flagg var det første afrikanske flagget etter Etiopias til å ta i bruk disse fargene. 

Den røde fargen symboliserer blodet til de som døde i Ghanas kamp for uavhengighet, gulfargen representerer landets mineralrikdom, og den grønne fargen står for landets store skoger og naturrikdom. Den svarte stjernen skal være en ledestjerne for afrikansk frihet, og har også gitt Ghanas fotballandslag sitt kallenavn, «de svarte stjernene».

Handelsflagg
------------

Ghanas handelsflagg er formet etter britisk mønster, og har nasjonalflagget i kantonen av en rød flaggduk. Handelsflagget tilhører dermed gruppen av såkalte red ensigns.

Eksterne lenker
---------------

* Ghana på Flags of the world

| * v
* d
* r
Afrikanske flagg |
| --- |
| Selvstendige land | 
* Algerie
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Djibouti
* Egypt
* Ekvatorial-Guinea
* Elfenbenskysten
* Eritrea
* Eswatini
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Kamerun
* Kapp Verde
* Kenya
* Komorene
* Republikken Kongo (Kongo-Brazzaville)
* DR Kongo
* Lesotho
* Liberia
* Libya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Marokko
* Mauritania
* Mauritius
* Mosambik
* Namibia
* Niger
* Nigeria
* Rwanda
* São Tomé og Príncipe
* Senegal
* Den sentralafrikanske republikk
* Seychellene
* Sierra Leone
* Somalia
* Sudan
* Sør-Afrika
* Sør-Sudan
* Tanzania
* Togo
* Tsjad
* Tunisia
* Uganda
* Vest-Sahara
* Zambia
* Zimbabwe

 |
| Territorier | 
* Ceuta
* Det britiske territoriet i Indiahavet
* Kanariøyene
* Madeira
* Melilla
* Réunion
* Saint Helena
* Tristan da Cunha

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Miniduliticola*** er en slekt av biller i familien rødvinger. Denne slekten er best kjent for de store og oppsiktvekkende larvene.

Utseende
--------

Middelsstore til store, avlange biller. De voksne hannene er middelsstore, gjerne gulbrune på farge, antennene lange med lange utskudd på hver ledd. De er nokså myke og kan overflatisk minne om bløtvinger. Larvene og de voksne hunnene er mer oppsiktsvekkende, opptil 8 centimeter lange. Hunnene er neoteniske, det vil si at de beholder et larvelignende utseende hele livet.

Levevis
-------

Artene lever i tropisk regnskog, der larvene kan finnes på skogbunnen.

Trilobitt-larver
----------------

I underfamilien Dulticolinae, som lever i regnskoger i Sørøst-Asia (de er blant annet vanlige i Kinabalu nasjonalpark på Borneo), beholder hunnene sitt larve-utseende hele livet, såkalte larviforme hunner. Disse vokser seg betydelig større enn "normale" rødvinger og kan bli opptil 8 cm lange. Både larvene og de voksne hunnene har en svak likhet med de utdødde trilobittene, og navnet "trilobittlarver" brukes derfor både om larver og voksne hunner i denne gruppen. De er langstrakte og noe flate. Det lille hodet er fullstendig skjult under den fremste ryggplaten (pronotum). De tre brystsegmentene (thorax) bærer store, brede, mer eller mindre trekantede ryggplater. Bakkroppsleddene (abdomen) er korte og brede, harde, og hvert ledd bærer en pigg på siden. Disse interessante insektene nevnes som en turistattraksjon ved økoturisme til Borneos regnskoger.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Borneo (Sabah).

Systematisk oversikt
--------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
			* Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
				+ Underfamilien Leptolycinae Leng & Mutchler, 1922
					- stammen Duliticolini Mjöberg, 1925
						* slekten ***Miniduliticola*** Kazantsev, 2003
							+ *Miniduliticola nelsoni* Kazantsev, 2002

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 26. oktober 2020. Besøkt 26. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Miniduliticola* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
Bygningen i 2007
Tavle som viser historia til radioforbindelsen.
**Höfði** er et hus på Félagstúni i Reykjavík, hovedstaden på Island. Huset ble bygd i 1909 for den franske konsulen på Island, Jean-Paul Brillouin. Det ble levert av Strømmen Trævarefabrik, Norge, og er tegnet av fabrikkens arkitekt Olav Olson. Som nytt var huset ett av byens flotteste. Det var i privat eie til 1962, da Reykjavik by kjøpte huset og restaurerte det. Fra 1938 til 1952 var huset utleid til britisk konsulat. Fra da er huset brukt til formelle mottakelser og festligheter.

Huset er mest kjent for toppmøtet mellom Ronald Reagan og Mikhail Gorbatsjov i 1986. Dette møtet ble et skritt mot slutten på den kalde krigen. Inne i huset er derfor flaggene til USA og Sovjetunionen hengt opp i kryss til minne om dette møtet.

Den 25. september 2009 på 100-årsdagen til Höfði ble huset skadet i en brann. Alle verdifulle kulturminner ble imidlertid berget.

Historisk radioforbindelse
--------------------------

Huset ble også brukt til den første radioforbindelsen som ble oppnådd mellom Island og omverdenen 26. juni 1905. Forbindelsen ble oppnådd med Poldhu i Cornwall i Storbritannia.

Referanser
----------

1. ↑  Lars Mæhlum: Olav Olson hos SNL
2. ↑  (is)«Höfði». Morgunblaðið. 1. august 1995. s. 55. Besøkt 21. november 2016.
3. ↑  Eldur í þaki Höfða

Eksterne lenker
---------------

* (en) Höfði – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Island
**Alte Sził-synagogen** (polsk *Synagoga Alte Sził*) ved Wolborska-gaten var i sin tid hovedsynagogen i Łódź. Den ble reist i årene 1863–1871 etter tegninger av Jan Karol Mertsching, som erstatning for en gammel tresynagoge.[] Den ble ombygd i 1893 av Adolf Zeligson. Under andre verdenskrig ble synagogen plyndret og brent ned av tyske nazister natt til 11. november 1939. En minnetavle minner i dag om synagogen som stod der.

Murbygningen til synagogen hadde rektangulær grunnplan, og representerte flere stiler: mauretansk, bysantinsk, neomauretansk og neoromansk.[] Dens form og utsmykning utgjorde en stor kontrast med den øvrige bebyggelsen i byen, og bygningen ble derfor også regnet som en av byens mest originale.[]

Referanser
----------

1. ↑  Ifølge Shimon Huberband (1909-1942), som bodde i Warszawa-ghettoen samarbeidet i Oyneg Shabes archive[*død lenke*], Sotheby's katalogkommentar

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alte Szil Synagogue in Łódź – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Ghanas kvinnelandslag i fotball** representerer Ghana i internasjonale kamper. Ghana har kvalifisert seg til tre VM og har tre sølvmedaljer i Afrikamesterskapet.

Ghanas landslag debuterte i Afrikamesterskapet i 1991, der de tapte sin første kamp 1-5 mot Nigeria. I Afrikamesterskapet har Ghana lenge kranglet med Kamerun og Sør-Afrika om å være det nest beste laget etter Nigeria. Mens Nigeria hadde vunnet alle Afrikamesterskap til og med 2006, hadde Ghana kommet til finalen tre ganger (1998, 2002 og 2006), mens Kamerun og Sør-Afrika hadde to finaler hver. Det var derfor en svært stor overraskelse da det til da beskjene plasserte landslaget til Ekvatorial-Guinea vant på hjemmebane over Sør-Afrika i 2008.

Ghanas gode plasseringer i de afrikamesterskapene som var rett før VM gjorde at de kvalifiserte seg til VM tre ganger. Den første gangen, i VM i 1999, kom Ghana sist etter en god uavgjort mot Australia, et hederlig tap mot Sverige og et direkte stygt tap mot Kina. VM i 2003 gikk bedre,Ghana slo Australia, tapte knepent mot Kina og tapte 0-3 mot Russland. VM fire år senere gikk langt dårligere. Ghana møtte nok en gang Australia, men denne gangen tapte Ghana 1-4. Ghana tapte 0-4 mot Canada og stygt også mot Norge (2-7). Ghanas landslag. Som følge av disse resultatene fikk Ghanas trener Isaac Paha sparken som landslagstrener.

Referanser
----------

1. ↑  Paha sacked as Black Queens coach

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Afrika (CAF) |
| --- |
|  | 
* Algerie
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Den demokratiske republikken Kongo
* Den sentralafrikanske republikk
* Djibouti
* Egypt
* Elfenbenskysten
* Ekvatorial-Guinea
* Eritrea
* Eswatini
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Kamerun
* Kapp Verde
* Kenya
* Komorene
* Republikken Kongo
* Lesotho
* Liberia
* Libya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Marokko
* Mauritania
* Mauritius
* Mosambik
* Namibia
* Niger
* Nigeria
* Réunion
* Rwanda
* São Tomé og Príncipe
* Senegal
* Seychellene
* Sierra Leone
* Somalia
* Sudan
* Sør-Afrika
* Sør-Sudan
* Tanzania
* Togo
* Tsjad
* Tunisia
* Uganda
* Zambia
* Zanzibar
* Zimbabwe

 |  |
**Eilif Holm** (født 5. august 1928, død 19. februar 1998) var en norsk jazzmusiker (vibrafon og klarinett) og orkesterleder, deltakende fra flere innspillinger på 50-tallet.

Han ledet egen **Eilif Holm Quartet** med Per Nyhaug perkusjon, Ragnar Robertsen klarinett og Erik Amundsen/Rolf Windingstad bass.
Sporadisk bidro også Erik Andresen saksofon. Denne *kammerjazz*-kvartetten hadde egen post i NRK radio.
Holm bidro dessuten til utgivelser med
Rowland Greenberg (1953),
Frank Ottersen (1956),
Robert Normann (1961),
samt
Norwegian All Star konsert (1958) og
den Egil Monn-Iversen ledede besetningen til filmen *Line* (1961).
Hans siste opptredener var tidlig på 70-tallet.

Til daglig var han ansatt i Rikstrygdeverket. Holms allsidige virke inkluderte studier ved Landbrukshøyskolen, opptredener ved Nationaltheatret.
Han var far til Espen Beranek Holm.

Utgivelser
----------

* egen kvartett, *Cynthia's in Love/Dinah/It Might as Well be Spring/The Lady is a Tramp* (EP fra Odeon, 1956).

Referanser
----------

1. ↑  *Jazz i Norge*. Gyldendal. 1975. ISBN 8205081573.
2. ↑  Stendahl, Bjørn (1991). *Sigarett stomp*. Norsk jazzarkiv. ISBN 8290727046.
3. ↑  Stendahl, Bjørn (1997). *Cool, kløver & dixie*. Norsk jazzarkiv. ISBN 8290727062.
4. ↑  Bergh, Johs. (1999). *Norwegian jazz discography*. Norwegian Jazz Archives. s. 146. ISBN 8290727100.

Portal: Jazz
**Eiliv Eide** (født 17. januar 1920, død 16. januar 2007) var en norsk litteraturkritiker, litteraturlærer og oversetter, knyttet til Universitetet i Bergen og Bergens Tidende.

Han ble magister i litteraturhistorie i 1948. Allerede fra 1946 var han tilknyttet Universitetet, først i litteraturhistorie og fra 1953-58 som lektor i fransk. 1958-68 var han lektor ved Bergen katedralskole, og fra 1968 var han igjen tilknyttet Universitetet. Han var det meste av tiden også litteraturkritiker i Bergens Tidende. 

Han var medredaktør av *Teorier om diktekunsten fra Platon til Goldmann* (1970) og *Europeisk litteraturteori fra antikken til 1900* (1987). Han redigerte *Nyere perler i prosa* (1975) (gjenutgitt som *Perler i prosa 2* 1993), var medforfatter i *Norges litteraturhistorie* (1997) og skrevet et bind av Den Nationale Scenes historie (1977). Han oversatte også 15 romaner fra fransk.

Han fikk Dalgards kritikarpris i 1990.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Departementet for utdannelse** (*Department for Education*) er et departement i den britiske regjeringen med ansvar for saker som angår personer under 19 år, herunder utdannelse og barnevern.

Departementet ble opprettet 12. mai 2010 da David Camerons koalisjonsregjering tiltrådte, og overtok oppgaver og fasiliteter fra Barne-, skole- og familiedepartementet.[] Departementet for utdannelse har eksistert også tidligere, mellom 1992 da Departementet for utdannelse og vitenskap fikk nytt navn og 1995 da det ble slått sammen med Departementet for sysselsetting til Departementet for utdannelse og sysselsetting.[]

Departementet for utdannelse har et årlig budsjett på 57,6 milliarder pund.[] Det har fire underliggende etater: Teaching Agency, Standards and Testing Agency, Education Funding Agency og National College for School Leadership.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
Britiske ministerier |
| --- |
| HMG | Advocate General **·** Attorney General **·** Business **·** Cabinet Office **·** Culture **·** Defence **·** Education **·** Energy and Climate Change **·** Environment, Food and Rural Affairs **·** Export Finance **·** Foreign **·** Health and Social Care **·** Home **·** Housing, Communities and Local Government **·** Justice **·** Leader of the Commons **·** Leader of the Lords **·** Nord-Irland **·** Skottland **·** Transport **·** Treasury **·** Wales **·** Work and Pensions | Storbritannias flagg |

Portal: Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** ISNI
 |
**Georgij Sedov** (*Георгий Яковлевич Седов* på russisk) (født 23. apriljul./ 5. mai 1877greg. død 20. februarjul./ 5. mars 1914greg.) var en russisk Arktis-forsker.

Han var født i landsbyen Krivaja Kosa i Taganrogdistriktet i familien til en fisker. I 1898 ble han ferdig med navigasjonskole i Rostov-na-Donu og ble langfarts styrmann. I 1901 fikk han løytnants rang. I 1902–1903 deltok Sedov i en hydrografisk ekspedisjon i Nordishavet. Under den russisk-japanske krig var han sjef på en torpedobåt (1905). I 1909 ledet han ekspedisjon som senere beskrev munningen av Kolymaelven. Ett år senere utforsket Sedov Krestovajabukten på Novaja Semlja. I 1912 foreslo han en ekspedisjon til Nordpolen, men tsarens regjering nektet å finansiere dette prosjektet og ekspedisjonen ble organisert med hjelp av uavhengige kilder.

14. august 1912 forlot Sedovs fartøy «Svjatoj Foka» Arkhangelsk. De var nødt til å bli hele vinteren i nærheten av Novaja Semlja på grunn av is. Ekspedisjonen nådde Frans Josefs land og måtte bli den andre vinteren i Tikhajabukten på grunn av mangel på kull. 2. februar 1914 nådde Sedov (allerede syk med skjørbuk) og to av hans kamerater Nordpolen med trekkhunder. Uten å nå Rudolføya døde Sedov og ble begravd på Aukneset på denne øya.

To viker og en topp på Novaja Semlja, en isbre og et nes på Frans Josefs land, en øy i Barentshavet og et nes i Antarktis fikk Sedovs navn. Det finnes også en isbryter *Georgij Sedov*.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* norwegian.ruvr.ru: Georgij Sedovs forsøk Arkivert 31. desember 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BNE
 |
**Ein Gev** (hebraisk עֵין גֵּב) er en kibbutz på østbredden av Genesaretsjøen nord i Israel. Den tilhører Emek HaYarden regionale kommune. I 2002 var binnbyggertallet i Ein Gev 521 personer.

Kibbutzen ligger nær ruinene av den gresk-romerske bosetningen Hippos.

Historie
--------

Kai i Ein Gev omkring 1947.
Kibbutzen Ein Gev blet grunnlagd 6. juli 1937 under araberopprøret i Palestina i 1936–1939 som en tårn og palisade-bosetting, slik mange kibbutzer oppstod på denne tid, og den ble raskt et levedyktig samfunn. De første nybyggerne var jøder fra Tsjekkoslovakia, Tyskland, Østerrike og Baltikum. De brukte intensive jordbruksmetoder og utviklet bananplantasjar. De fisket i Genesaretsjøen. I 1947 hadde Ein Gev et folketall på 450.

Ein Gev lå like ved grensen til Syria og ble bombet under slaget i Kinarotdalen og i andre kamper under den arabisk-israelske krig i 1948. Desse farene bortfalt da Israel okkuperte Golanhøydene i nærleiken under seksdagerskrigen i 1967.

Økonomi
-------

Kibbutzen drive et feriesenter og en fiskerestaurant. Innen jordbruk dyrkes bananer og det er meieridrift og strutseavl. Kibbutzen bygde en konserthall med 2 500 seter for å huse den årlige Ein Gev-musikkfestivalen.

Teddy Kollek (andre fra høyre), med pionerene fra Ein Gev (1934–39)

Referanser
----------

1. 1 2  Ein Gev
2. 1 2  Jewish National Fund (1949). *Jewish Villages in Israel*. Jerusalem: Hamadpis Liphshitz Press. s. 34–35.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Ásdís Thoroddsen** (født 26. februar 1959) er en islandsk filmprodusent.

Hun fikk sin første filmerfaring i en alder av 20 år som assistent i filmen *Paradísarheimt*. Filmen var basert på en bok av Halldór Laxness og laget for et vesttysk TV-selskap. Etter å ha jobbet som programredigering for islandsk TV fra 1979 til 1981 begynte hun å studere drama i Göteborg. I 1983 spilte hun hovedrollen i Kristín Pálsdóttirs film *Skilaboð til Söndru*. Samme året begynte hun på det tyske filmuniversitet i Berlin.

I 1992 kom hennes første langfilm *Ingaló* som handler om en rebelsk søster og bror fra et islandsk fiskersamfunn. Senere på året ble filmen vist under «Critics Week» på filmfestivalen i Cannes.

Filmografi
----------

### Som regissør

* *Draumadísir* (1996)
* *Ingaló* (1992)

### Som skuespiller

* *Nói Albínói* (2003)
* *Skilaboð til Söndru* (1983)

Referanser
----------

1. ↑   filmportal.de, oppført som Ásdis Thoroddsen, Filmportal-ID 6464fe87cf9446cdba96b5635466b31c, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0861616, besøkt 19. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ásdís Thoroddsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Ásdís Thoroddsen i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Ásdís Thoroddsen på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (fr) Ásdís Thoroddsen på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Ásdís Thoroddsen hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Follo flyklubb** holder til ved Ski flyplass i Akershus. Flyklubben har vinterbase på Rakkestad flyplass. Klubben har per i dag ca. 100 medlemmer, hvorav om lag 70 er aktive flygere. Medlemstallet har holdt seg stabilt de siste årene. I SAS, NAS/Norwegian, Britannia Airways, Widerøe og Sundtair er det i dag flygere som startet sin utdannelse i Follo Flyklubb.

Follo flyklubb er medlem av Norges Luftsportforbund og Norges Idrettsforbund gjennom Akershus Idrettskrets. Klubben har de siste årene vært rangert som en av de mest aktive klubbene hva antall flytimer angår og blant annet utfører brannvaktflyvning i sommerhalvåret, et oppdrag som medlemmene i klubben deler på. Klubben assisterer også ved søk og redningstjeneste ved behov. 

Fallskjermhopping var tidligere en stor del av klubbvirksomheten, men den har blitt kraftig redusert grunnet harde restriksjoner. En del av klubbens mest rutinerte medlemmer har imidlertid fortsatt oppdrag for fallskjermklubbene på Østlandet. Flyklubbens flystripe, Ski flyplass, er 525 meter lang og 25 meter bred. Banen er ikke åpen for allmenn ferdsel. Bare klubben kan bruke denne, og dispensasjon blir kun gitt ved brannvakt, ambulanseoppdrag ol. Plassen ligger 400ft over havet, og landingsrunden blir fløyet i 1 400ft.

Flyflåte
--------

Follo flyklubb disponerer én Piper PA28-161 LN-NAZ.

Klubben har tidligere operert to-motors fly: Piper PA-34-200T Seneca II og Piper PA-23-250 Aztec. Ingen av disse opereres lenger av Follo flyklubb.

Referanser
----------

1. ↑  «Flyparken». Arkivert fra originalen 4. april 2017. Besøkt 3. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Eimsbüttel** er en av Hamburgs sju distrikter (*Bezirk)*. Eimsbüttel er oppdelt i ytterligere 9 delbydeler. Distriktet Eimsbüttel strekker seg fra Alster i sentrum av Hamburg, til byens og dermed også delstatens vestlige grense mot Schleswig-Holstein.

Bydelen ble grunnlagt 21. september 1949 ved en sammenslåing av områder fra Altona og Schleswig-Holstein. Den er Hamburg tettest befolkede bezirk, og blant delbydelene er Hoheluft-West og delbydelen Eimsbüttel de mest folkerike. Det uoffisielle sentrum finnes i Osterstrasse.

I Eimsbüttel finnes blant annet Hamburgs universitet, dyreparken Tierpark Hagenbeck og hovedredaksjonen til Norddeutscher Rundfunk.

Delbydeler (Stadtteile)
-----------------------

* Eidelstedt
* Eimsbüttel
* Harvestehude
* Hoheluft-West
* Lokstedt
* Niendorf
* Rotherbaum
* Schnelsen
* Stellingen

Referanser
----------

1. ↑  .
2. 1 2 3  «Tierisch, grün und lebensfroh». *hamburg.de* **(tysk)**. Besøkt 28. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bezirk Eimsbüttel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |
**Eilif Whist** (født 15. juni 1903 i Halden, død 25. februar 1974) var en kjent norsk keramiker.

Etter å ha gått i lære hos sin onkel på Løkkeberg pottemakeri i Bærum startet Whist i 1925 sitt eget verksted i Thorvald Meyers gate 40 i Oslo. Han hadde da også vært på flere studiereiser i utlandet, og hentet inspirasjon både i Frankrike, Danmark, Belgia og Nederland. I 1928 viste han keramiske arbeider på Landstutstillingen i Bergen. En annonse fra 1933 viser at han på det tidspunktet drev verksted i Thorvald Meyers gate under firmanavnet A/S Norsk Keramik-Industri, og at han hadde både utstilling og salg av sine produkter i atelieret.

Han ble senere valgt ut som en av de norske kunsthåndverkerne som representerte Norge på Verdensutstillingen i Paris i 1937.

En rekke yngre keramikere gikk i lære på hans verksted i Oslo, deriblant Jens von der Lippe, Kari Nyquist (den gang Kari Stoesen), Gro Arneberg, William Knutzen, Lillemor Aars (født Julie Thaulow Aubert) og Ela Monsen.

Arbeider av Whist er innkjøpt til museer og samlinger både i Norge og i utlandet.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Eilif Eide Larsen Whist, besøkt 18. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Store norske leksikon, besøkt 18. august 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Eilif Whist». *www.begravdeioslo.no*. Oslo kommune - Gravferdsetaten. Besøkt 23. januar 2021.
4. ↑  Vreim, Halvor (1937). *Norwegian decorative art to-day*. Fabritius.
5. 1 2 3 4 5  Olsen, Astrid (2000). *Moderne antikviteter*. Lunde. ISBN 8252032796.
6. ↑  *Norske varer i hus og hjem*. Oslo: Norges næringsveier i tekst og billeder. 1933.
7. ↑  Haye, Turid (1997). *Norsk verkstedskeramikk mellom 1940-1990*. Universitetet i Oslo, Avdeling for kunsthistorie. ISBN 8291391084.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Suad Filekovič** (født 16. september 1978 i Ljubljana) er en slovensk fotballspiller som for øyeblikket spiller for den hjemlige klubben Maribor og for det slovenske herrelandslaget som forsvarsspiller. Han har tidligere spilt for en rekke europeiske klubber.

Klubbkarriere
-------------

Filekovič startet sin fotballkarriere hos den lokale klubben Olimpija Ljubljana i 1997, hvor han spilte i underkant av 60 kamper frem til 1999 da han dro videre til Maribor. Hos Maribor spilte han rundt 120 kamper frem til 2003, da han meldte overgang til kroatiske Hajduk Split. Etter kun syv seriekamper på én sesong dro han videre til den greske klubben Ergotelis i 2005.

Etter å ha spilt ti kamper for Ergotelis dro han til Belgia og klubben Mouscron, hvor han 19 kamper og to mål. Deretter gikk turen videre til den russiske klubben Krylia Sovetov i 2006, før han kom tilbake til Maribor i 2007. I midten av september 2009 signerte han under på en kontrakt med engelske Barnsley FC, men denne kontrakten ble sagt opp allerede i oktober samme år uten at Filekovič hadde fått spille seriekamper for klubben.

Landslagskarriere
-----------------

Filekovič fikk sin landslagsdebut for Slovenia i en vennskapskamp mot Italia den 21. august 2002. Han har siden fått ytterligere 13 kamper, henholdsvis syv kamper i 2005, to kamper i 2007 og to kamper i 2009. Filekovič var for øvrig én av 23 spillere som ble tatt med i den slovenske troppen til VM i fotball 2010 av landslagstrener Matjaž Kek.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Suad Filekovič – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Suad Filekovič – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Suad Filekovič – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Suad Filekovič – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Suad Filekovič – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Suad Filekovič – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Suad Filekovič – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Suad Filekovič – FBref Rediger på Wikidata
* NZS.si – Spillerprofilen til Suad Filekovič hos Nogometna Zveva Slovenue (NZS)

| * v
* d
* r
Slovenias tropp – VM i fotball 2010 |
| --- |
| 
* 1 S. Handanovič
* 2 Brečko
* 3 Džinič
* 4 Šuler
* 5 Cesar
* 6 Ilič
* 7 Pečnik
* 8 Koren
* 9 Ljubijankič
* 10 Birsa
* 11 Novakovič
* 12 J. Handanovič
* 13 Jokić
* 14 Dedič
* 15 Krhin
* 16 Šeliga
* 17 Kirm
* 18 Radosavljevič
* 19 Filekovič
* 20 Komac
* 21 Stevanovič
* 22 Mavrič
* 23 Matavž
* Landslagstrener: Kek

 | Flagget til Slovenia |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Brinken** (5-63, 2-54) er en gate på Kampen i bydel Gamle Oslo. Den går fra Åkebergveien og ender som blindvei nær krysset mellom Kjølberggata og Økernveien. Gateløpet har eksistert lenge og hatt forskjellige navn: Underhougsgaten, så Brinken, fra 1879 Brinkens gate og så Brinken igjen fra 1959. Gatenavnet betyr bratt skrent.

Bebyggelsen er langt fra enhetlig. Her er det variasjon i alder og stil. For det meste er det bygget i mur eller tegl, og mye er fra 1900-tallet, med bare noen rester fra 1800-tallet, f.eks. et trehus i nr. 23. I nord ble trehusbebyggelsen revet på 1980-tallet og erstattet med terrasseblokker. Kampens Mekaniske Verksted lå i nr. 50, men er bygget om til hotell og overført til Kjølberggata 29.

Kilder
------

* Oslo byleksikon

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |