recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jacob Reimers Kuhnle** (født 29. juli 1907 i Bergen, død 28. mars 1996) var en norsk redaktør.

Kuhnle ble uteksaminert fra Bergen katedralskole i 1926. Han ble ansatt som sportsjournalist i *Bergens Aftenblad* i 1928. Fra 1938 til 1942 var han nyhetsredaktør for samme redaksjon. Fra 1945 til 1962 var han nyhetsredaktør i *Morgenavisen*, og sammen med Erling Lauhn redaktør samme sted fra 1962 til 1966. Fra 1966 til 1974 var Kuhnle ansvarlig redaktør for avisen. Kuhnle holdt også kåserier i NRK radio. Han ble tildelt Narvesenprisen i 1961.

Han var sønn av skipsreder Jacob William Kuhnle og hustru Anna Katharina Reimers, og far til professor i statsvitenskap Stein Kuhnle.

Referanser
----------

1. ↑  Jacob Reimers Kuhnle, elev ved Bergen katedralskole, digitalarkivet.no
2. ↑  
Jerdal, Ludvig (19. april 1996). «Nekrolog over Jacob R. Kuhnle». Aftenposten s. 11
3. ↑  Narvesenprisen, snl.no
4. ↑  Jacob Reimers Kuhnle, fødselsattest, digitalarkivet.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Jacob Tanner** (født 15. oktober 1865 ved Molde, død 25. januar 1964 i Minnesota) var en norsk-amerikansk lærer og prest. Han skrev en rekke bøker om den lutherske tro.

Tanner ble født på gården Leirgrovvik i daværende Bolsøy herred, som eldste sønn av en sveitsisk sveisermeierist og en norsk bondedatter. Han avla artium i 1886 (ved Molde gymnas) og teologisk embetseksamen i 1892. Året etter emigrerte Jacob til USA, hvor han virket som professor og sogneprest til begynnelsen av 1960-årene.

I 1924 ble Tanner redaktør i *Lutheraneren*, tidsskriftet til den norske evangelisk-lutherske kirke i USA (NLCA), hvor han satt i styret for grunnleggende kristendomsundervisning.

Fra 1925 til 1938 var han professor i teologi ved Luther Seminary i Saint Paul, Minnesota.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

* *Ten Studies in the Catechism* (1927)
* *Ten Studies on the Child* (1929)
* *Ten Studies in Church Doctrines* (1930)
* *Ten Studies in Religious Pedagogy* (1932)
* *Ten Studies in Biblical History* (1935)
* *The Senior Confirmation Book* (1941)
* *The Junior Confirmation Book* (1943)
* *Atonement and Forgiveness: a Re-Orientation* (1948)
* *Ten Studies in the Creed* (1950)
* *Exploring God's Word: a Study Guide to Bible Teachings* (1950)

Minst to av hans bøker er oversatt til kinesisk.

Jacob Tanner skrev sin selvbiografi i 1960. Han døde ved et pleiehjem i Minnesota, 98 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑  Ancestry.com, *Minnesota Death Index, 1908–2002*, The Generations Network, Inc. 2001
2. ↑  Google Book Search

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Lars Søraas d.e.** (født 20. juli 1862, død 4. november 1925 i Bergen) var en norsk lærer, sangpedagog, kordirigent, organist og komponist fra Sørås i Fana. Han bodde det meste av livet i Bergen.

Han startet tidlig med sang, 17 år gammel ledet han Fana Sangforening. Han var organist i Sandviken kirke i mer enn 30 år. Han startet å gi ut Lars Søraas Skulesongbok i 1907. Det arbeidet fortsatte sønnen Lars Søraas d.y. med etter at faren var død. Som komponist er Lars Søraas d.e. særleg kjent for å ha laget melodier til sivlesongane «Den fyrste song» og «Lerka».

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Lars Søraas, Store norske leksikon-ID Lars\_Søraas[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Nettbiblioteket. Bergen Offentlige Bibliotek Arkivert 7. mai 2008 hos Wayback Machine.
* Lars Søraas d.e. i Norsk biografisk leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Kvitalm** (*Ulmus americana*) er et løvfellende tre i almefamilien. Den er utbredt i sentrale og østlige deler av Nord-Amerika. Det blir 21–35 m høyt. Kronen har vidt utsperrete, buete greiner. Barken er lysebrun til grå med grove ribber. Bladene er 10–15 cm lange, egg- til lansettformete, dobbelttannede og svært asymmetriske ved basis.

Kvitalm vokser i mange klimatyper og på ulike sorter jordsmonn. Rene bestander er ikke vanlige, men arten inngår i mange typer blandet skog. Den vokser sammen med svartask, rødlønn, balsampoppel, balsamedelgran, gulbjørk, sølvlønn, amerikaplatan, sumpeik, borreeik, pileik, vasseik og andre eikearter, virginiapoppel, sukkerbjørk, papirbjørk, gråbjørk, svartgran, kvitask, andre almearter, sumptre, kanadahemlokk, ambratre, grønnask, amerikanesletre, *Celtis laevigata*, asklønn og pecantre.

Utbredelsen strekker seg fra Cape Breton i Nova Scotia, vestover til sentrale Ontario, sørlige Manitoba og sørøstlige Saskatchewan, sørover til østligste Montana, nordøstlige Wyoming, vestlige Nebraska, Kansas og Oklahoma inn i sentrale Texas, østover til sentrale Florida og nordover langs østkysten.

Kvitalm var et svært vanlig gatetre i amerikanske byer, men almesyken har drept mange trær.

Litteratur
----------

* A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). *Trær i skog og hage*. Tiden. s. 248. ISBN 82-10-01282-7.
* «*Ulmus americana*». Flora of North America. Besøkt 28. juni 2015.
* C.F. Bey. «American Elm». *Silvics of North America*. Besøkt 28. juni 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *kvitalm* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *kvitalm* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *kvitalm* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *kvitalm* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *kvitalm* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *kvitalm* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ulmus americana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Ulmus americana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Ulmus americana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

* BarkBark
* BladverkBladverk
* HøstfargeHøstfarge
* FrøFrø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Lars Einar Tveit** (født 16. januar 1951 i Sauda) er en norsk maler og sivilingeniør utdannet ved NTH, bosatt i Bergen. 

Han har hatt opplæring som maler av kunstneren William Nicolaysen og av tidligere lektor ved Kunst- og håndverkskolen i Bergen, Magnar Moen. Malestilen beskrives som pastos, med forenklede motiver der farger settes opp mot hverandre. Han arbeider gjerne med motivkretser, der temaer kommer igjen med variasjoner.

Han har hatt mange separatutstillinger og er innkjøpt til flere kunstsamlinger, blant annet til Mowinckels samlinger (fem arbeider pr. høst 2013), Stenersen rederi, Kystverket, Statkraft, DnB Haugesund, Sparebanken Vest, Posten/Bring Haugesund, Høgskolen i Bergen, Marine Harvest, Hotel Maritim Haugesund, G.C. Rieber Bergen, Bergen Havnevesen og Lerøy Seafood.

Utstillinger i utvalg
---------------------

* Årbakka Galleri, Tysnes 2002
* Galleri Ryvarden 2003, 2008, 2016
* Hardangerutstillinga, Norheimsund 2004
* Shanghai Painting Institute (kollektivutstilling) 2004
* Galleri BJ, Sand i Ryfylke 2007
* Galleri Wendelboe, Bergen 1999, 2001, 2003, 2007, 2010, 2013, 2015 og 2017
* Galleri Art-Ecke, Düsseldorf 2013, 2015 og 2017
* Oseana, Os 2012
* Moster Amfi, Bømlo 2005 og 2013

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**Lars Uno Thulin** (født 25. mars 1939 i Uddevalla, død 14. mars 2002) var en norsk sivilingeniør i kjemi som gjorde tjeneste som statssekretær for Arbeiderpartiet og som etter en periode knyttet til Den norske Creditbank i 1992 ble sjef for Statkraft.

Biografi
--------

Thulin vokste opp i Fredrikstad. Han studerte ved Norges tekniske høgskole og ble sivilingeniør i kjemi i 1965. Han ble vitenskapelig assistent ved Institutt for fysikalsk kjemi og var siden forskningstipendiat Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd. Fra 1970 var han fakultetssekretær ved Universitetet i Trondheims utbygningssekretariat. I 1971 tok han licentiatgrad med utmerkelse. 

15. juli 1975 ble han utnevnt til statssekretær i Kirke- og undervisningsdepartementet for statsråd Bjartmar Gjerde. Denne stillingen hadde han til Trygve Brattelis andre regjering gikk av 15. januar 1976. Fra 1977 til 1989 var han banksjef, og etter hvert viseadministrerende direktør i Den norske Creditbank. Fra 1989 til 1992 var han så departementsråd i Næringsdepartementet, en stilling han hadde til han i 1992 ble administrerende direktør i Statkraft. Thulin sluttet i Statkraft i 2001 og døde i 2002.

Referanser
----------

1. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune

Kilder
------

* *Hvem Hva Hvor* 1975 side 85

Eksterne lenker
---------------

* (no) Lars Uno Thulin hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Arvid Bryne: *Trollstemt fossegrim*. Artikkel i Dagbladet 27. april 2001

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Geni
 |
«Kong Sigurd Jorsalfare og mennene hans rir inn i Miklagard»  
Tegning av Gerhard Munthe til Heimskringla.
**Miklagarðr** var det norrøne navnet på byen Bysants, senere Konstantinopel (dagens Istanbul i Tyrkia). Andre navn på byen er *Kostantiniyye* og *Stambul*.

«Mikla» er en bøyingsform av det norrøne *mikill*, som betyr «stor». *Miklagard* betyr altså «den store byen».

Mange menn fra Norden gikk i tjeneste hos den bysantiske keiseren i Miklagard, blant andre den senere norske kongen Harald Hardråde. Disse ble kalt væringer og utgjorde en garde av elitesoldater.

Det finnes flere spor etter væringer i dagens Istanbul, blant annet runer i Hagia Sofia.

Kong Sigurd Jorsalfare var også i Miklagard under sin pilegrimsferd og korstog til Jerusalem 1108—1111.

Referanser
----------

1. ↑  Miklagard. (2009, 14. februar). I Store norske leksikon. Hentet 5. oktober 2016 fra .
2. ↑  Snorre: *Harald Hardrådes saga*, kap. 2-15
3. ↑  Snorre, *Magnussønnenes saga*, kap. 4-12

Eksterne lenker
---------------

* Miklagard hos Store norske leksikon
Høyrebreddsukraina
**Høyrebreddsukraina** (ukrainsk: Правобережна Україна, *Pravoberezhna Ukrayina*; russisk: Правобережная Украина, *Pravoberezjnaja Ukraina*; polsk: *Prawobrzeżna Ukraina*) er et historisk navn for en del av Ukraina på høyre (vestlige) bredd av elven Dnepr, tilsvarende det som i dag er oblastene Volyn, Rivne, Vinnytsia, Zjytomyr, Kirovohrad og vestre del av Kyiv, og av deler av Tsjerkasy og Ternopil. Den ble separert fra venstrebredden under ruinen.

Høyrebreddsukraina tilhørte det polsk-litauiske samvelde frem til sent 1700-tall. Mens Venstrebreddsukraina ble inkorporert i Tsarrussland i 1667 (med Andrusovotraktaten), forble høyrebreddsukraina (med unntak av byen Kyiv) del av samveldet. Fem år etter, i 1672, ble Podolia okkupert av Det ottomanske rike, mens Kyiv og Braclav kom under hetmanen Petro Dorosjenkos kontroll, frem til 1681, da også de ble erobret av tyrkerne. Etter de kristnes seier i 1683 med Slaget om Wien, kunne Karlowitztraktaten i 1699 tilbakeføre disse områdene til Polen-Litauen. 

På 1700-tallet fant to kosakkopprør sted. I 1793 ble Høyrebreddsukraina til slutt annektert av det russiske rike ved Polens annen deling, og ble del av det russiske *gubernija* Lille-Russland.

På 1800-tallet var befolkningen i Høyrebreddsukraina overveiende ukrainsk, men mesteparten av landområdene ble eid av polsk eller polonisert ukrainsk adel. Mange av landsbyene og byene var i det jødiske bosetningsområdet i Tsar-Russland og hadde en betraktelig jødisk befolkning, mens den polskspråklige adelen var overveiende romersk-katolsk. Mesteparten av bøndene ble gresk-katolske først på 1700-tallet, og mange konverterte til ortodoksien lenge før 1839, da de gresk-katolske tapte sin særstilling. 

Høyrebreddsukraina ble så delt i tre provinser: Kyiv, Volhynia og Podolia.

Referanser
----------

1. ↑  Orest Subtelny; *Ukraine: A History*; University of Toronto Press; 2000. ISBN 0-8020-8390-0. s 117-145-146-148

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Lars Sørgard** (født 1959) er en norsk økonom. Han er professor i samfunnsøkonomi ved NHH i Bergen.

Han har doktorgrad i økonomi (dr.oecon.) fra NHH fra 1993. Han disputerte på en avhandling om etableringskonkurranse i det norske sementmarkedet. Han ble førsteamanuensis i samfunnsøkonomi ved NHH i 1994 og professor i 1998.

Sørgard var forskningssjef ved Senter for næringsøkonomi ved SNF (forskningssenter i NHH-miljøet) fra 2000 til 2002 og styreleder ved SNF fra 2013 til 2015. Han var med på å etablere Bergen Center for Competition Law and Economics (BECCLE) i 2011 og satt i ledelsen for senteret frem til 2015.

Sørgard har forsket og undervist på feltene næringsøkonomi og konkurransepolitikk. Han har publisert artikler i tidsskrifter som *RAND Journal of Economics*, *Economic Journal*, *European Economic Review*, *Marketing Science*, *Journal of Industrial Economics*, *International Journal of Industrial Organization*, *Journal of Economics & Management Strategy* og *Marketing Science*.

Fra 2007 til 2007 var han sjeføkonom i Konkurransetilsynet. Fra 2015 til 2016 var han igjen sjeføkonom i Konkurransetilsynet, og fra 2016 til 2022 direktør i Konkurransetilsynet (konkurransedirektør). Han søkte ikke nytt åremål som konkurransedirektør, og han gikk tilbake til professorstillingen ved NHH.

Han har deltatt i flere offentlige utvalg, blant annet hjemfallsutvalget (2002–2004), utvalget som reviderte konkurranseloven (2010–2011), og ekspertgruppen for et bedre organisert strømnett (2014). Han ledet Energikommisjonen (2022–2023).

Bibliografi
-----------

* *Konkurransepolitikk. Rettslig og økonomisk analyse*, 2014, Fagbokforlaget (medforfatter: Erling. J. Hjelmeng)
* *Konkurranse i samfunnets interesse*, 2004, Fagbokforlaget (medredaktører: Kåre P. Hagen and Agnar Sandmo).
* *Konkurransestrategi. Eksempler på anvendt mikroøkonomi*, Andre utgave, 2003, Fagbokforlaget.
* *Næringsøkonomi. 13 norske bransjestudier,* 1990, Oslo, Bedriftsøkonomens Forlag-

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   curriculum vitae[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.nhh.no[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5  «Curriculum Vitae – Lars Sørgard» (PDF) **(engelsk)**. NHH. Besøkt 5. juli 2023.
5. ↑  Svendsen, Maiken (30. august 2021). «Lars Sørgard søker ikke nytt åremål som konkurransedirektør». E24.no. Besøkt 5. juli 2023.
6. ↑  Hovland, Kjetil Malkenes (5. februar 2023). «Energikommisjonen delt om kraft-mål: – Det kan stoppe opp». E24.no. Besøkt 5. juli 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Rikard Høyem** (født 1955) er en norsk lærer, skoleleder og organisasjonsarbeider som var leder av Norges Handikapforbund fra 1986 til 1989.

Høyem er utdannet lærer. Han begynte å arbeidet med de funksjonshemmedes sak allerede som ung og var med på etablere Norges Handikapforbunds Ungdom (NHFU) i 1979. Han har hatt flere lederposisjoner innen organisasjonen. Blant annet så var leder for Handikappedes Ungdomsklubb (HUK) fra 1978 og frem til han i 1981 ble han valgt til leder for NHFU. I 1986 ble han valgt til leder for NHF, et verv han hadde frem til 1989. Høyem ble siden ansatt ved Flå skole på Ler i Melhus. Her har han blant annet hatt stillingen som virksomhetsleder (frem til 2008). 

Han ble gift i 1980 med Ragnhild Urdshals Høyem (f. 1956). Også hun har vært aktiv i NHF var i en periode leder for NHF Trøndelag. De har begge funksjonshemninger og er bosatt på Kvål i Melhus kommune.

Referanser
----------

1. ↑   Trønderbladet, utgitt 14. juli 2005, besøkt 1. august 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Froestad, Jan (1991). *Fra veldedighet til rettighet: Norges handikapforbund 60 år : 1931-1991*. Oslo: Norges handikapforbund. s. 368. ISBN 8276510000.
3. ↑  «NY LEDER I HANDIKAPFORBUNDET». *NTB*. 10. juni 1989. «Ødegård fikk 68 stemmer mens 36 utsendinger støttet den tidligere lederen, Rikard Høyem, som valgkomiteen enstemmig hadde innstilt til gjenvalg.»
4. ↑  «Finner andre måter å påvirke på». *Adressa*. 5. mars 2009.
5. ↑  «Stemte på kjøpesenteret». *Trønderbladet*. 6. september 2011. s. Bakside. «Både Rikard Høyem og kona Ragnhild er rullestolbrukere»
**Harry Kure** (født 12. april 1928, død 8. september 2007) var en norsk fotballspiller. Kure var venstreving for Sarpsborg på 50- og 60-tallet, og spilte også 16 landskamper (fem mål) for det norske landslaget. Kure var cornerspesialist, og det sies at han scoret minst åtte mål direkte fra corner i sin karriere - deriblant to i samme kamp mot Sandefjord. 

Mange år etter at Kure hadde lagt opp, ble uttrykket «Harry Kure, Sarpsborg Fotballklubb, tar corner» et begrep i humorbladet KOnK, ofte gjengitt som billedtekst til et fotografi av Kure idet han tar en corner.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Harry Kure †, Transfermarkt spiller-ID 293309, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harry Kure – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Harry Kure – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Harry Kure – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Harry Kure – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
***Golofa incas*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor, brunlig hornbille. Hannen har rødbrune dekkvinger, mørkbrunt pronotum, hunnen er blankt svart, tett og kraftig punktert. Hannen har et forholdsvis kort horn på hodet og et kort, kraftig, skjeformet horn på pronotum.

Levevis
-------

Disse billene er stort sett nattaktive, og i alle fall noen av artene kommer til lys. De har også blitt observert om dagen, spisende på bambus. Forøvrig vet man ganske lite om biologien til denne slekten, til tross for at slekten er vidt utbredt og artene ganske oppsiktsvekkende. De voksne billene kommer gjerne til lys. Den er funnet mellom 850 og 1600 meter over havet.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Guatemala og Mexico, men er regnet som sjelden.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Dynastini MacLeay, 1819
						* Slekten *Golofa* Hope, 1837
							+ *Golofa incas* Hope, 1837

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Golofa*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Golofa incas* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Golofa incas* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Golofa incas* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bilder av arten
**Rumpler C.VII** var et militært rekognoseringsfly bygget i Tyskland under første verdenskrig. Det ble utviklet fra C.IV og optimalisert for oppdrag i større høyder som ville gjøre den immun mot avskjæring fra fiendtlige jagerfly. Arbeid på C.VII fant sted etter et lignende forsøk på å utvikle C.III for oppdrag i større høyder da C.V mislyktes.

Design og utvikling
-------------------

Den vesentligste forskjellen mellom C.IV og C.VII var valget av Maybach Mb IVa-motoren for å erstatte Mercedes D.IV. Selv om Maybach-motoren var rundt 8 % større, kunne den mindre kraftige Mercedes fortsette å utføre sine oppdrag, mens i større høyder, hvor kraften fra Mercedes-motoren ble redusert med den økte høyden. Andre endringer omfattet en vinge med litt større vingeflate og en propell med større diameter..Bsetningen var utstyrt med sustoffmadke og elektrisk oppvarmede drakter .

Rumpler produserte C.VII i to versjoner: en standard og et radio-utstyrt rekognoseringsfly, og en versjon for fotooppdrag: Rubild (eller *Rubilt*) (*Bild* betyr *bilde* på tysk).

Operativ historie
-----------------

De to versjonene av Rumpler C.VII var i drift samtidig. "Standard" C.VII ble brukt for "bevæpnede" oppdrag og rekognosering over lange avstander. Bevæpningen var et fast, synkronisert LMG 08/15 *Spandau* maskingevær som kunne skyte fremover gjennom propellen, og et manuelt betjent 7,92 mm Parabellum MG14 maskingevær på observatørens/ skytterens bakre posisjon (observatøren hadde også radio). "Rubild" var en «nedstrippet» versjon uten maskingevær for å utføre fotografering.

Rubild var i stand til å operere så høyt som 7 300 meter og kunne fly 160 km/t i 6 100 m høyde  Den høytflyvende versjonen viste seg praktisk og nesten usårbar for avskjæring over 5 500 m

Operatører
----------

Rumpler C.VII
Tysklands flagg Tyskland
* *Luftstreitkräfte*

Sveits’ flagg Sveits
* Schweizer Luftwaffe

USAs flaggUSA
* United States Air Force

Jugoslavias flaggJugoslavia
* Royal Yugoslav Air Force

Spesifikasjoner
---------------

Rumpler C.VII

| Tekniske data |  |
| --- | --- |
| Mannskap | 2 |
| Lengde | 8,2 m |
| Vingespenn | 12,6 m |
| Vingeareal | 33,6 m² |
| Vekt (uten last) | 1 050 kg |
| Vekt (maksimalt) | 1 485 kg |
| Motor | 1 × Maybach Mb.IV (1 × 240 hk) |
| Ytelser |  |
| Maksimal hastighet | 160 km/t |
| Marsjhøyde | 7 300 m |
| Klatrefart | 2 000 m/4,3 min |
| Utholdenhet | 3,5 t |
| Bevæpning |  |
| Maskingevaer | 1 × LMG 08/15, 7,92 mm  1 × Parabellum MG 14 7,92 mm |
|

Referanser
----------

1. ↑  Taylor 1989, s. 771.
2. ↑  *The Illustrated Encyclopedia of Aircraft* 1985, s. 2834.
3. ↑  *The Illustrated Encyclopedia of Aircraft* 1985, s. 2833.
4. ↑  Gray and Thetford 1962, s. 203.
5. ↑  Murphy 2005, p. 122.
6. ↑  Gray and Thetford 1962, s. 202.
7. ↑  Gray and Thetford 1962, s. 204.
8. ↑  Němeček, Václav, Rumpler C.VII. Vojenská letadla 1. 1989, Naše vojsko, Praha, s. 232-233, ISBN 80-206-0115-5.

Eksterne lenker
---------------

* Rumpler C.VII
***Golofa minutus*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (20–25 millimeter), gulbrun hornbille, trolig den minste arten i slekten *Golofa*, pronotum er noe mørkere enn resten av dyret. Hos denne arten har ikke hannen lange horn, bare en kort, spiss pigg i pannen, og det er forholdsvis liten forskjell mellom kjønnene. Oversiden er blank og nokså kraftig punktert.

Levevis
-------

Disse billene er stort sett nattaktive, og i alle fall noen av artene kommer til lys. De har også blitt observert om dagen, spisende på bambus. Forøvrig vet man ganske lite om biologien til denne slekten, til tross for at slekten er vidt utbredt og artene ganske oppsiktsvekkende. De voksne billene kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Chile.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Dynastini MacLeay, 1819
						* Slekten *Golofa* Hope, 1837
							+ *Golofa minutus* Sternberg, 1910

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Golofa*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Golofa minutus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Golofa minutus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bilder av arten
**«Run Rabbit Run»** er en britisk sang med melodi av Noel Gay og tekst av Ralph Butler. Sangen ble opprinnelig fremflørt av Flanagan and Allen.

Sangen ble skrevet til Gays show, *The Little Dog That Laughed*, som hadde premiere 11. oktober 1939, på en tid da de fleste store London-teatre var stengt. Den ble en populær sang under den andre verdenskrig, særskilt etter at Flanagan og Allen forandret teksten for å holde narr av tyskerne («Run, Adolf, Run Adolf, Run, Run, Run»........).

Teksten ble anvendt som et trassig spark mot det angivelig ieneffektive Luftwaffe. Den 13. november 1939, kort etter utbruddet av den andre verdenskrig og også kort etter at sangen hadde premiere, satte Tyskland i gang sitt første luftangrep mot Storbritannia på flybåter som lå i ly i Sullom Voe, Shetland. To kaniner ble antatt drept av en bombe, selv om det ble antydet at de i virkeligheten var skaffet fra en slakterforretning og anvendt av publisitetshensyn.

Inntil nylig var sangen en populær barneregle sunget av barn i mange deler av Storbritannia, selv om dens popularitet har sunket betraktelig i de seneste få tiårene.
**Harry Lagert** (født 21. oktober 1916, død 6. april 2006) var en norsk kombinertløper, journalist og amatørhistoriker.

Før 2. verdenskrig deltok han i nasjonal B-klasse i kombinert. I Holmenkollen i 1939 hoppet han 55 meter og var den første av sju hoppere som satte bakkerekord i den nylig ombygde Holmenkollbakken. (Sven Selånger vant det spesielle hopprennet og satte dagens siste bakkerekord med 62 meter.)

Lagert var redaktør for Norges Orienteringsforbunds magasin NOF-posten (nå Veivalg) i ca. 8 år fra bladet ble startet i 1959. Han dekket også orientering i Aftenposten og Nationen. Han var initiativtaker til Historielaget Grefsen - Kjelsås - Nydalen, som ble stiftet i 1979; han var leder i 14 år og senere æresmedlem i historielaget. Han var redaktør for historielagets medlemsblad På Jakt og Vakt i 19 år, og var bidragsyter i bladet helt til sin død.

Harry Lagert ble tildelt Oslo Byes Vels ærespris Bypatrioten i 1995. I 1997 fikk han Rotary Internationals utmerkelse Paul Harris Fellow av Maridalen Rotary Klubb. I 1998 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

Harry Lagerts Nattcup, Nydalens Skiklubs serie nattorienteringsløp som har blitt arrangert siden 2000, er oppkalt etter Harry Lagert. Lagert var aktiv i klubben i over 50 år, og var også æresmedlem i klubben.

Han var gift med Bjørg Westerlund, som ble norgesmester i orientering i 1950.

Referanser
----------

1. ↑  Skiforeningen: Rekorder i Holmenkollbakken Arkivert 9. november 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  Historielaget Grefsen - Kjelsås - Nydalen: Om Historielaget Arkivert 26. september 2008 hos Wayback Machine.
3. 1 2  Lokalhistorisk magasin: Harry Lagert er død Arkivert 22. mai 2013 hos Wayback Machine. (s. 25, nr. 2/2006)
4. ↑  Historielaget Grefsen - Kjelsås - Nydalen: På Jakt og Vakt Arkivert 16. september 2008 hos Wayback Machine.
5. ↑  «Maridalen Rotary Klubb: Månedsbrev for september 2006». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 1. september 2010.
6. ↑  Kongehuset: Tildeling av ordener og medaljer

Kilder
------

* OPN: Harry Lagert – mye mer enn en nattcup (21. september 2005)
**Rummelsburg** er en ortsteil i Berlins bydel Lichtenberg. Området ligger til Rummelsburger See, en sidearm til Spree.

Historie
--------

Rummelsburgs første bygning var et teglverk som ble reist ved Rummelsburger See (dengang kalt Stralauer See) i 1669. På 1700-tallet ble det på stedet bygget et meieri som senere fikk navnet Charlottenhof. Etter 1775 ble det etablert fiskerivirksomheter og gartnerier på stedet. Meieriet ble kjøpt av Johann Jakob Rummel som omgjorde det til et vertshus han kalte *Rummelsburg*. Senere gikk navnet over på hele bosettingen.

*Gesellschaft für Anilinfabrikation mbH*, forløperen til Agfa ble stiftet her i 1867. Boligområdet Victoriastadt ble reist av engelske bygningsingeniører mellom 1877 og 1879.

Rummelsburg ble i 1889 del av kommunen Boxhagen-Rummelsburg, og denne ble innlemmet i byen Lichtenberg i 1912. Området ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920. Mellom 1945 og 1990 lå Rummelsburg i Øst-Berlin. Ortsteilen Rummelsburg ble etablert i 2000.

Bilder
------

* Blyhagltårnet i Victoriastadt Foto: Andreas SteinhoffBlyhagltårnet i Victoriastadt Foto: Andreas Steinhoff
* Erlöserkirche (Vår Frelsers kirke) 1879Erlöserkirche (Vår Frelsers kirke) 1879
* Fengselet fra 1894Fengselet fra 1894
* Kraftverket KlingenbergKraftverket Klingenberg
* Rummelsburger See og Rummelsburg sett fra StralauRummelsburger See og Rummelsburg sett fra Stralau

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Rummelsburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Rummelsburg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Rummelsburg på Berlins offisielle nettsted Besøkt 24. juni 2012

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Lichtenberg |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Alt-Hohenschönhausen
* Falkenberg
* Fennpfuhl
* Friedrichsfelde
* Karlshorst
* Lichtenberg
* Malchow
* Neu-Hohenschönhausen
* Rummelsburg
* Wartenberg

 | Bezirkswappen Lichtenberg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Sigurd Karl Nilsen Heiervang** (født 18. april 1901 i Haugesund, død 3. september 1984 i Oslo) var generalsekretær i Norges Samemisjon fra 1929 til 1949. Han ble student i 1921, cand. theol. i 1926 og konstituert sokneprest i Målselv i 1927, året etter konstituert residerende kapellan i Bodin, deretter stiftskapellan i Stavanger bispedømme. Den stillingen rakk han knapt å tiltre, for samme år, i 1929 ble han kalt til generalsekretær i Samemisjonen, hvor han ble i 20 år. Sin siste stilling før han ble pensjonist i 1968 hadde han som forstander på Diakonhjemmet i Oslo.

Heiervang var styreformann for Øytun ungdomsskole og Den samiske folkehøgskole i Karasjok, han var medlem av Menighetsfakultetets forstanderskap, han var styreformann i Tidsskrift for teologi og kirke, styremedlem i De norske diakoners broderforbund, direksjonsmedlem i Stefanhotellet i Oslo, og i Landsforbundet for private sykehus.

Bibliografi
-----------

* *Tro og tjeneste*. Festskrift i anledning Diakonhjemmets 75-årsjubileum 1965

Heder
-----

* Kongens fortjenstmedalje i gull.

Referanser
----------

1. ↑  Steen, Adolf (1963). *Finnemisjonen 75 år : 1888 - 28. februar - 1963*. Norges finnemisjonsselskap. s. 148–149.
2. ↑  Stave, Gunnar (1990). *Mannsmot og tenarsinn : Det norske diakonhjem i hundre år*. Samlaget. s. 234. ISBN 8252134890.

Kilder
------

* 

* «Heiervang, Sigurd», i Steenstrup, Bjørn (red.): *Hvem er Hvem? 1973*, Oslo: Aschehoug, 1973, s. 228.
**Kenneth Madsø** (født 25. januar 1991) er en norsk tidligere ishockeyspiller (back) som spilte for Lillehammer Ishockeyklubb. Madsø gikk på Norges Toppidrettsgymnas samtidig som han spilte for Lillehammer. Han har representert Norge på U16, to år på U18-landslaget og U20-landslaget. 

Madsø kommer opprinnelig fra Trondheim og har tidligere spilt for moderklubben Rosenborg Ishockeyklubb og Astor. Han regnes som et av de største backtalentene i Norge, og hans sterkeste sider er skøyteteknikk og et bra blikk for spillet. Madsø debuterte allerede som 17-åring for Lillehammers A-lag hjemme mot Furuset Ishockey i 2008/2009-sesongen.

Per 2022 er Madsø assistenttrener for Nidaros Hockey fra Trondheim.

Referanser
----------

1. 1 2   Eurohockey.com, Eurohockey.com spiller-ID 119395, besøkt 26. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kenneth Madsø – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Kenneth Madsø – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

* (en) Kenneth Madsø – Eliteprospects.com (personale) Rediger på Wikidata
**Sigurd Klyve Grytten** (født 9. september 1972) er norsk lobbyist som tidligere har hatt tillitsverv i Arbeiderpartiet og Europabevegelsen. Grytten var vararepresentant for Arbeiderpartiet i stortingsperioden 1997-2001, leder av Arbeiderpartiet i Bergen (2000–2002) og leder av Europabevegelsen (2001–2003). 

Grytten startet i Burson-Marsteller i 2003. I 2006 ble han leder for selskapets samfunnsavdeling i Norge, og i 2008 fikk han også rollen som nestleder for fagområdet «public affairs» (myndighetskontakt) i Europa. I 2009 overtok Grytten som administrerende direktør for Burson-Marsteller i Norge.

Grytten gikk i 2012 inn som partner i Zynk Communication & Leadership. Zynk Communication & Leadership AS hadde blitt etablert i september 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sigurd Grytten hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Sigurd Grytten hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Sigurd Clausen Haanes** (født 1. august 1913 i Oslo, død 3. april 1943) var en norsk skihopper og pilot.

Han var sønn av Thorgny Haanes og Hedvig Kristine Clausen og var bror av tennisspiller Johan Haanes. Sigurd Haanes kom på fjerdeplass i hopp i VM på ski i 1937 i Chamonix og hadde bakkerekorden i Holmenkollen i 1940. Han representerte Sportsklubben Njård fra Oslo og var klubbens formann i 1935.

Etter den tyske invasjonen var Haanes del av et skikompani. I 1941 flyktet han til Sverige. Han reiste senere til Storbritannia og ble med i luftvernet som pilot. Haanes døde i en flyulykke i Calverley i 1943.

Litteratur
----------

* Erling Ranheim (red.): *Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Sør*. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1956 (s. 632, digitalisert av Nasjonalbiblioteket).
* *Våre falne 1939-1945. Annen bok*. Grøndahl, Oslo 1950 (s. 395, digitalisert av Nasjonalbiblioteket).
* Reidar Haanes (red.): *Njård 1924–1974*. Oslo 1975 (s. 57, 79–81).

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sigurd Haanes – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
Auditorio de Tenerife
Den **spanske arkitekturen** har gjennom alle tider vært spesiell. Det startet da maurerne invaderte Spania i 711 og dro med seg en del av islamske byggestilen. Denne stilen utviklet seg videre i Spania til en egen byggestil, som ble kjennetegnet med voldsomme utskjæringer og mye pynt. Den mauriske byggestilen nådde sitt høydepunkt i Granada i perioden 13.-15. århundre. Forenklede buer, men stadig mer innviklede utskjæringer rundt. Keramikk og gips ble brukt til å dekorere veggene utvendig. Slottet Alhambra er et godt eksempel på denne stilen.

Etter at maurerne ble drevet ut av landet oppsto formen som ble kalt mudéjar. I denne perioden ble den opprinnelige spanske arkitekturen mer synlig igjen, det som kjennetegner denne perioden er utrolige mursteinsarbeider i tårn og spir, og at man kun finner denne stilen i Spania. Men det var ikke i hele Spania at denne stilen var ledende. I Nord-Spania var det den romanske stilen som var stor, spesielt ved pilegrims-stiene. Forskjellene fra den spansk/mauriske stilen ligger på planløsningen. Stilen i Spania holdt seg ganske lik, kun påvirket av maktforandringer. Men så kom renessansen. Denne førte til at den italienske stilen fikk mer innflytelse i Spania.
Denne stilen gjorde at det ble færre ornamenter. Denne stilen holdt frem til barokken som kom på begynnelsen av 1600-tallet og varte til midten av 1700-tallet. Kjennetegnene var mer buer og innviklede planer.

Etter barokken kom nyklassismens tid, som gjeninnførte gamle ideer. I nyklassismens tid begynte spanjolene å følge den europeiske strømmen fram til dagens tid. Nå er husene i Spania en blanding av flere tidligere stiler.

Det som kjennetegner dagens byggestil i Spania er flate tak, en del buer, og småvinduer og dører. En av verdens mest kjente arkitekter er Antoni Gaudí, kommer fra Spania(Catalonia)
Han har til dels gjeninnført mudéjar-stilen og de arabiske elementene i arkitekturen. Katalansk arkitektur var i en periode fra ca. 1900 særegen nok til å få navnet katalansk jugendstil. I senere tid er der kommet en del såkalte signalbygg, der arkitektene er i internasjonal klasse. Torre Glòries i Barcelona og Guggenheimmuseet i Bilbao er eksempler på nyere arkitektur.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Architecture of Spain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NKC
 |
**Clarté** er en akademisk studentbevegelse som oppsto i Frankrike i kjølvannet den første verdenskrig ut fra en forståelse av at kun en endring i sosialistisk retning kunne skape en varig fred. Den ideologiske grunnleggeren av bevegelsen var Henri Barbusse, som grunnla tidsskriftet *Clarté* (klarhet) i 1919. Ideologien var til å begynne med pasifistisk orientert, men beveget seg, med Barbusse i spissen, stadig mer i retning Sovjetunionen og bolsjevisme.

Clarté ble grunnlagt som internasjonal bevegelse samme år, og da den gikk i oppløsning i 1923 var det, ved siden av i Frankrike, lokalavdelinger i Sverige, Argentina og Tyskland. Ideologien den var bygget på overlevde imidlertid, og etter oppløsningen av den internasjonale bevegelsen oppsto det også Clarté-grupperinger i Norge og Danmark, og de nordiske avdelingene hadde i perioder et nært samarbeid. Selv om Barbusse senere emigrerte til Sovjetunionen overlevde det franske tidsskriftet helt frem til 1939.

I Norge forsvant Clarté i 1929. Mens det svenske Clarté har eksistert mer eller mindre kontinuerlig siden mellomkrigstiden, ble det danske Clarté gjenopprettet i 2006.
> Land forgaaer? - mon synker Verden?  
> Mænd forgaae; mon Frihed vel?  
> Født med første Engel er den,  
> døer ei før den sidste Sjel.
> 
> 
> fra dødsscenen
> 
> 

***Spaniolen*** er en dramatisk-lyrisk diktsyklus av den norske forfatteren Henrik Wergeland, utgitt i 
mars 1833.

Samlingen veksler mellom flere sjangre: monologer, dialoger, scener. Verkets hovedperson er en frihetskjemper som forfølges av den spanske kong Ferdinand VII. I diktets verden blir mannen jaget av *kongens onde genius* (ånd), og beskyttet av *dronningens milde genius*. Som flyktning forviller han seg til Norge, hvor han dør av kulde innunder Fanaråken, mens som en røst fra oven forkynner at også den spanske kongen dør samtidig. 

Wergeland fikk ideen til diktet etter at han under sin vestlandsreise sommeren 1832 fikk høre om en sydlandsk utseende mann som hadde frosset ihjel ved den samme breen. Diktsamlingen er tilegnet irlenderen Robert Major, omtalt som «en gammel grå republikaner», som forfatteren hadde møtt via foreldrene mens familien Wergeland bodde i Kristiansand.

Litteraturhistorikeren Edvard Beyer peker på at «sterkere enn noen gang før ser dikteren her sitt eget lands frihet i internasjonal sammenheng». I samlingens nest siste dikt skildrer forfatteren en mytisk relasjon mellom trikoloren og det norske flagget.

Referanser
----------

1. ↑  Leiv Amundsen. «Henrik Wergeland» I: *Norsk biografisk leksikon*; 1. utg. 18. bind, s 503
2. ↑  Edvard Beyer. *Norges litteraturhistorie*; bd 2. 1975. S 138

Eksterne lenker
---------------

* Utgaven fra 1997 hos Nasjonalbiblioteket
Den tidligere Arabiafabrikken i Helsingfors, nå campus för Aalto-universitetets högskola för konst, design och arkitektur
Arabia-stengods i *Ruska*-serien fra 1970-talet
**Arabia** er et varemerke for porselen og en finsk tidligere porselensfabrikk i Helsingfors. Fabrikkbygningen ligger i området Arabiastranden, som har fått navnet sitt etter fabrikken.

Arabia ble etablert i 1874 som en filial av den svenske porselensfabrikken Rörstrand, med det formål å tilvirke porselen for eksport til Russland. Fabrikkens første tekniske sjef, som fra 1893 var fabrikksjef for foretaket, var svensken Gustaf Herlitz. Han ble i 1916 etterfulgt av sin sønn Carl-Gustaf Herlitz (1882–1961). Selskapet gikk over på finske hender i 1916.

Fra 1927 til 1932 eide Arabia Lidköpings porslinsfabrik og sitt tidligere morselskap Rörstrand. På 1930-tallet var Arabia Europas største porselensfabrikk, med over 1500 ansatte. På 2000-tallet inngikk Arabia, sammen med blant annet BodaNova, Hackman og Rörstrand, i den finske Iittalagruppen.

I 2016 ble porselensfabrikk i Helsingfors lagt ned, og Arabia porselen deretter produsert i Romania og Thailand.

Formgivere
----------

* Thure Öberg
* Jac Ahrenberg
* Tyra Lundgren
* Rut Bryk
* Kaarina Aho
* Kurt Ekholm
* Kaj Franck
* Birger Kaipiainen
* Friedl Holzer-Kjellberg
* Ulla Procopé
* Raija Uosikkinen
* Toini Muona
* Stefan Lindfors
* Kati Tuominen-Niittylä
* Harri Koskinen
* Michael Schilkin

Referanser
----------

1. ↑  «Arabia». *Uppslagsverket Finland - www.uppslagsverket.fi* **(svensk)**. Besøkt 18. juli 2018.
2. ↑  «Perinteikäs Arabian keramiikkatehdas lopetti – Mitä tapahtuu tehdaskorttelille?». *Yle Uutiset* **(finsk)**. Besøkt 24. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Märta Holkers: *Arabia porslinsfabrik* i *Hem och Antik*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** Nationalencyklopedin
 |
**Clarté** er navnet på flere marxistiske studentbevegelser som har eksistert i Danmark. Selv om det flere steder er historisk kontinuitetsbrudd, har de ulike gruppene som har assosiert seg med Clarté-navnet sett på seg selv som en fortsettelse av tidligere tiders Clarté.

Clarté ble grunnlagt i Danmark i 1925 etter forbilde fra den svenske organisasjonen ved samme navn. I likeht med sitt svenske forbilde, var Clarté en bevegelse som samlet sosialister av ulike avskygninger, både sosialdemokrater og kommunister, og motstand mot dette samarbeidet særlig innenfor ledelsen for Socialdemokratiet førte til at både organisasjon og blad forsvant i 1927. Dette Clarté ble videreført i studentgruppa *Monde*, som i 1929 ble anerkjent av Clarté internasjonalt som offisiell Clarté-seksjon i Danmark. Samme år vant Monde valget til nytt styre i studentersamfunnet, og frem til 1932 var Clarté navnet på studentersamfunnets organ.

I 1936 ble utgivelsen av Clarté gjenopptatt av studentorganisasjonen *Socialistiske Faggrupper*, som selv senere skiftet navn til Clarté og som i likhet med det opprinnelige Clarté favnet over ulike deler av den danske venstresida. Det ble dermed en viktig arena for diskusjon og polemikk på tvers av ulike venstreretninger. Utgivelsen av bladet ble stoppet i 1943, men Clarté ble opprettholdt som en illegal organisasjon.

I 1947 ble navnet Clarté igjen tatt i bruk, denne gang av studentforbundet til Danmarks Kommunistiske Parti (DKP). I årene som fulgte var det først og fremst en studentorganisasjon, selv om det også kom uregelmessige blader under navnet. I forbindelse med oppstanden i Ungarn i 1956 tok Clarté avstand mot Sovjetunionens invasjon, noe som førte til kraftige fraksjonskamper, som i 1958 ble kronet med seier til den DKP-lojale linjen. I 1959 etablerte også Clarté et blad med regelmessige utgivelser, et blad, som med enkelte mindre opphold, kom ut frem til 1983. Selv om Clarté slapp til skribenter som ikke var partitilknyttet, ble Clarté i denne perioden stadig sterkere assosiert med DKP. I perioden 1970 til 1976 ga de også ut i alt 25 hefter der ulike problemstillinger knyttet opp mot marxistisk teori ble forsøkt avklart.

Clarté ble nok en gang gjenopprettet i 2006, da under navnet *Det Ny Clarté*. Utgiverne omtaler seg selv som «en løs krets av venstreintellektuelle skribenter fra medieverdenen, fagbevegelsen, venstrefløyen og kulturlivet».

Portal: Danmark
Landskap i den bulgarske delen av Strandzja
**Strandzja** (bulgarsk: Странджа, skrives også *Strandja* og/eller *Stranja*; tyrkisk: *Yıldız Dağları* eller *Istranca*) er et fjellmassiv i det sørøstlige området av Bulgaria og den europeiske delen av Tyrkia, eller den sørøstlige delen av Balkan mellom slettene i Trakia i vest, lavlandet nær Burgas i nord, og Svartehavet i øst. Den høyeste toppen er Mahya Dağı (bulgarsk: Махиада, *Mahiada*) (1 031 meter) i Tyrkia, mens det høyeste punktet i den bulgarske delen er Goljamo Gradisjte (710 meter). Det totale arealet av massivet er om lag 10 000 km².

Geografi og klima
-----------------

Klimaet i området er i stor grad påvirket av Svartehavet, og det er stort sett et fuktig kontinentalklima i fjellene og fuktig subtropisk klima ved kysten. Store elver i området er; Veleka (147 km) og grenseelva Rezovska (112 km). Strandzja naturpark, som ble oppretta i 1995 i den bulgarske delen av fjellet, er det største verna området i Bulgaria med 1 161 km², eller om lag 1 % av den totale flatevidda i Bulgaria. Kanskje opptil 50 % av plantelivet i Bulgaria er representert i denne parken.

Historie og kultur
------------------

Området var befolket av trakere i antikken og inneholder i dag mange ruiner av trakiske helligdommer og offeralter, steindysser og andre arkeologiske legemer. 

Fjellene var åsted for det bulgarske Ilinden-Perobrazjenie-opprøret i 1903, som ble knust av osmanske (tyrkiske) tropper. Den nåværende grensa mellom Bulgaria og Tyrkia ble oppretta etter Balkankrigene i 1912-1913, da nordlige deler av Stradzja ble en del av Bulgaria. 

Kulturelt er den bulgarske delen av Stradzja kjent for en spesiell arkitektur som en kan se i Malko Tarnovo, Brasjljan og de fleste andre landsbyer, med rike folkeminne og særprega ritualer, slik som *nestinarstvo* (barbeint dansing på glødende kull), som har mange hedenske elementer.

Referanser
----------

1. ↑  bgglobe.net[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Strandzha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Discoverstrandja.com
* Strandja.hit.bg
* StrandjaVillage.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC **·** GeoNames
 |
**Adriaan Johan Louis Katte** (født 24. juni 1900 i Amsterdam, død 4. juni 1991 i Bennebroek) var en nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Katte vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1928 i Amsterdam. Han var med målvakt på det nederlandske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turnering og den ble spilt i perioden 17. til 26. mai. Nederland vant sin gruppe og i finalen møtte de India som var vinnere av den andre gruppen. Finalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere, tapte Nederland med 0-3. Katte spilte alle fire kampene i OL-turneringen som målvakt.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Sølv i landhockey Nederlands flagg Nederland.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adriaan Katte – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Adriaan Katte – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Adriaan Katte – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Adriaan Katte – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Adrar** (arabisk: *أدرار* transliterasjon: *Adrar*) er en by i Algerie med 98 045 innbyggere (2007). Byen er Administrasjonssenter for provinsen med samme navn.

Adrar ligger sør i Algerie, rundt en oase i hjertet av algirsk Sahara. Området rundt byen har stor jordbruksproduksjon takket være rikelige grunnvannsforekomster og et tradisjonelt irrigasjonssystem (Fouggara) som stadig utbedres. Byen har vært vitne til en eksplosiv befolkningsvekst siden Algeries uavhengighet. Bare i de siste tredve årene har innbyggertallet steget fra 11 956 (1977) til 98 045 (2007).

Referanser
----------

1. ↑  «Algeria: place Adrar, Urban Settlement, Adrar, Adrar / Ouled Ahmed Tammi - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information». Besøkt 4. oktober 2020.
2. ↑   World Gazetteer

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adrar, Algeria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |