recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ukeblad** er en papirbasert, trykt publikasjon som normalt kommer ut én gang per uke. Klassiske ukeblad har gjerne en underholdende, nytte og almenopplysende karakter med stor vekt på foto og illustrasjoner. Bladene har som oftest lang trykningstid og har derfor ikke aktualitetsstoff. Papir- og trykkvaliteten er gjerne høyere enn for aviser. Ukeblader som journalistisk medium og publikasjonstype kan også omtales under samlebetegnelsen *ukepresse*. Teknisk Ukeblad er Norges eldste, stiftet i 1854. Ukeblader med mange bilder, særlig fotografier, og et mer underholdende innhold kan kalles *kulørt ukepresse*.

Norske eksempler på tradisjonelle ukeblader med bred appell, dog først og fremst blant kvinner, er *Hjemmet*, *Norsk Ukeblad*, *Familien* og *Allers*. Disse fire, som er de største i denne gruppen ukeblad, har opplag på fra rundt 100 000 til vel 200 000. *Vi Menn* er det eneste klassiske ukebladet rettet mot menn som har overlevd, og det har et opplag på rundt 90 000. (Alle opplagstall i denne artikkelen er 2006-tall, avrundet).

En egen kategori er nisjeblader som er mer tematisk orientert. Disse er spesialisert på emner som f.eks. bil, båt, bolig, interiør, hobby, mote, data, digitalfoto, kosthold og friluftsliv. Nisjebladene ligger opplagsmessig i størrelsesorden fra 5 000 til 50 000 og flere har 14. daglig eller månedlig utgivelsesfrekvens. *Norsk Golf* skiller seg ut i denne gruppen med et opplag på hele 75 000, mens det minste nisjebladet, *Terrengsykkel*, kun kan skilte med 4 500 eksemplarer.

En del av ukebladene kalles også for sladrepresse, deriblant *Her og Nå* og *Se og Hør*, sistnevnte kommer med to utgaver hver uke. Disse bladene som er av relativt ny dato, er opplagsmessige suksesser og selger mellom 170 000 og 270 000 av hver utgave.

Foreningen Norsk Ukepresse organiserer 80 blader og magasiner fra 11 forlag. Disse representerer vel 90% av det norske bladmarkedet. Samlet årlig salg av disse ukebladene er over 97 millioner eksemplarer.

Ukeavis
-------

Ukeaviser kommer også ut en gang i uken, men en skiller gjerne mellom ukeblad og ukeavis, dels ved ulik papirkvalitet, dels ved at ukeavisen er mer nyhetsorientert enn ukebladet. Ukeaviser har gjerne større nyhets- og/eller kommentarpreg. Eksempler på ukentlige nyhetsmagasiner og ukeaviser er *Dag og Tid*, *Morgenbladet* og *Ny Tid*.

Flere av de større avisene ga i etterkrigstiden ut ukesammendrag som var myntet på lesere som ikke kunne ta seg tid til å lese aviser midt i uken. Redaksjonen var da gjerne avsluttet onsdag, slik at bladene kom med posten senest på lørdager de fleste steder i (på) landet.

Se også
-------

* Tidsskrift
* Fagpresse
* Sladrepresse
* Kulørt presse

| * v
* d
* r
Massemedier |
| --- |
| Presse **·** Fonogram **·** Radio **·** ; Fjernsyn **·** Bøker **·** Internett **·** Film |

| * v
* d
* r
Presse |
| --- |
| Avis  • Tidsskrift  • Ukeblad |

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Al-Ukhaidir-borgen nær Karbala i Irak
Al-Ukhaidir-borgen/palasset
**Al-Ukhaidir-borgen** eller **det abbasidiske Ukhaider-palass** (arabisk: حصن الأخيضر) ligger om lag 50 km sør for Karbala i Irak. Det er en stor rektangulær borg bygd i 775, med en unik defensiv utforming. 

Den ble bygget av den første abbasidiske kalif As-Saffahs nevø Isa ibn Musa. Ukhaidir er i utformingen av gårdsrom, residenser og moskeer et uttrykk for den abbasidiske arkitekturs innovasjoner. Utgravningene ved Ukhaidir ble utført fra 1909 under ledelse av den britiske historiker og arkeolog Gertrude Bell. 

Ukhaidir var en viktig stasjon for regionale handelsruter, slik som også Atshan og Mujdah. Komplekset består av en hovedhall, en stor iwan, en mottakelseshall og tjenestefolkets boliger..

Referanser
----------

1. 1 2  The Fortress of Al-Ukhaidar - UNESCO World Heritage Centre
2. ↑  Hillenbrand (1999)

* Ukhaidir (Iraq) - About.com Arkivert 27. september 2009 hos Wayback Machine. lest 2009-09-25.

Litteratur
----------

* Hillenbrand, R (1999), *Islamic Art and Architecture*, Thames and Hudson, 1999. ISBN 0-500-20305-9


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Bouverie Street** er ei gate i City of London, anlagt i 1799, og er ei tverrgate mellom Fleet Street og Tudor Street, og fortsetter videre ned til Themsen som Temple Avenue. 

På 1900-tallet var Bouverie Street ei av Londons viktigste avisgater ved siden av Fleet Street, med redaksjoner for blant annet *Daily News*, *News Chronicle* og *Daily Mirror*. Det første trykkeriet i Bouverie Street ble satt opp av skotten James Moyes allerede i 1824. 

I nr. 30-32 lå fra 1892 den siden så beryktede skandaleavisen *News of the World* inntil avisen ble nedlagt i 2011. Fra 1969 også sensasjonsavisa *The Sun*, begge eid av Rupert Murdoch. I samme gård holdt også arbeiderpartiavisa *Daily Herald* til, som gikk inn i 1964. Under bygningen, som i dag er ombygd til andre formål, ligger hvelvene av det for lengst forsvunne karmelitterklosteret Whitefriars. Stedet var også lokaliseringen til vittighetsmagasinet *Punch* fram til 1990-tallet og for en del tiår også Lutterworth Press, én av Storbritannias eldste uavhengige utgivere.

Gatens navn, Bouverie Street, kommer fra områdets tidligere landeier, Pleydell-Bouverie, jarlene av Radnor.

Referanser
----------

1. ↑  *Liberal Democrat News*, 15. oktober 2010
2. ↑   Smith, A. (1970): *Dictionary of City of London Street Names*. David & Charles. ISBN 0-7153-4880-9, s. 27

Litteratur
----------

* Weinreb, Ben et al. (2008): «Bouverie Street» i: *The London Encyclopaedia* (3. utg.). Macmillan. ISBN 978-0-230-73878-2, s. 84

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bouverie Street, London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Storbritannia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Megasoma gyas*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En meget stor (hannen 60-90 millimeter inkludert hornet) og tung bille. Som vanlig blant hornbiller er hannene mye større enn hunnene og har lange horn på hodet og pronotum som hunnene mangler. Billen er svart med grågul bestøving, ligner mye på *Megasoma elephas* men kan skilles fra denne på at hannens pannehorn er sterkt krummet oppover, og på at den har et horn midt på thorax. Inntil nylig regnet man at *Megasoma gyas* omfattet hanner både med langt og kort pannehorn, men de me langt pannehorn er nå skilt ut som en annen art, *Megasoma typhon*. Pannehornet hos *Megasoma gyas* er forholdsvis kort, båndformet, i spissen kløvet, kløften bredt U-formet (slik skiller den seg fra *Megasoma hyperion*). Kroppsformen er noe avflatet. På pronotum er det et kort horn på hver side. Beina er forholdsvis lange, føttene med skarpe klør.

Levevis
-------

Denne arten lever i tørr krattskog (caatinga). Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe om hunnene. De prøver å gripe motstanderen mellom hornet på hodet og det på pronotum, og vippe ham over på ryggen. Billene er svært sterke for sin størrelse.
Larvene lever i jorden og bruker 1-2 år på utviklingen.
De voksne billene spiser gjerne råtnende frukt.

Utbredelse
----------

Arten som nå definert har en relativt begrenset utbredelse i det nordøstlige Brasil.

Systematisk plassering
----------------------

Arten har nylig blitt delt opp, med *Megasoma typhon* (før kalt Megasoma gyas porioni) og *Megasoma hyperion* skilt ut som egne arter. *Megasoma gyas rumbucheri* Fischer, 1968, før regnet som en egen underart, blir nå regnet som identisk med *Megasoma gyas* (i snever forstand).

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Dynastini MacLeay, 1819
						* Slekten *Megasoma* Kirby, 1825 – 18 arter, Mellom- og Sør-Amerika
							+ *Megasoma gyas* (Jablonsky in Herbst, 1785)

Referanser
----------

1. ↑  Massimo Prandi, Paschoal C. Grossi og Fernando Z. Vaz-de-Mello (2020) Revision of the Megasoma (Megasoma) gyas (Jablonsky in Herbst, 1785) species group (Coleoptera, Scarabaeidae, Dynastinae). ZooKeys 999: 109-145.

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over artene
* (en) *Megasoma gyas* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Megasoma gyas* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Megasoma* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Megasoma gyas* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
«Tre kjente skjønnheter» (寛政三美人), tresnitt av maleren og grafikeren Utamaro (1753–1806).
**Ukiyo-e** (med japanske skrifttegn 浮世絵, «bilder av den (forbi)flytende verden») er en tradisjonell, japansk kunstretning som er kjennetegnet av sjangermotiver og bildeframstillinger av hverdagslivet. Ukiyo-e omfatter særlig tresnitt, men også malerier.

Historikk
---------

Under påvirkning av kinesiske «steintrykk» begynte enkelte japanske kunstnere på 1600-tallet å lage tresnitt, først i svart-hvitt, seinere på 1700-tallet i lysende farger, med hverdagsmotiv. Den største produksjonen foregikk da og rundt byen Edo, som hadde tatt over som kulturell hovedstad i Japan, og tresnittene utviklet seg til å bi Edoperiodens viktigste kunstuttrykk sammen med kabukiteateret. Populære motiv var natur, shunga (erotiske scener), portretter av først og fremst kabuki-skuespillere, geishaer og kurtisaner, og illustrasjoner av bylivet og menneskene der. Mange motiv er hentet fra bordellstrøket *Yoshiwara,* der tresnittene av datidas kjendiser var svært populære.

Ukiyo-e-tresnitt av kunstnere som Harunobu, Hiroshige, Hokusai og Utamaro, sammen med japansk kunsthåndverk, ble høyeste mote og fikk stor innflytelse på den europeiske kunsten sist på 1800-tallet.

Se også
-------

* Shunga, Ukiyo-e-bilder med erotisk innhold
* Sjangermalerier, malerier med motiver fra dagliglivet

Referanser
----------

1. ↑  «Ukiyo-e». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 14. mars 2018. Besøkt 25. juli 2019.
2. 1 2 3  Japan, Your (10. juli 2018). «Ukiyo-e - Discover this Unique Art from Edo Period, Japan». *Your Japan* **(engelsk)**. Besøkt 25. juli 2019.
3. ↑  «Ukiyo-e | Japanese art». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 25. juli 2019.
4. ↑  «Ukiyo-e Japanese Prints Movement Overview». *The Art Story*. Besøkt 25. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ukiyo-e – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 浮世絵 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Bow kirke** er kirken i prestegjeldet *St. Mary and Holy Trinity Bow*. Kirken befinner seg langs A12 i Bow, i bydelen Tower Hamlets i London.

Det eksisterte en eldre kirke på det samme stedet i mer enn 700 år. Kirken ble bygd i 1311, men ble bombet under blitzen av London under andre verdenskrig.

Den gamle kirken ble lisensiert av Biskop Ralph Baldock av London den 17. november 1311 for innbyggerne i Bow og Old Ford som en kirke underlagt prestegjeldet Stepney. På slutten av 1200-tallet hadde innbyggerne i bydelene Bow og Old Ford blitt lei av å måtte gå hele veien til St. Dunstans kirke i Stepney, særlig vinterstid, og følte et behov for en kirke nærmere sitt bosted, men likevel innenfor Stepney prestegjeld.

I regjeringstiden til Maria I av England og under det katolske styret til biskopen Edmund Bonner i London, ble mange mennesker i 1566 fraktet med kjerre og vogn fra Newgate til Bow, og brent på pæler foran Bow kirke. Dette var et ledd i forfølgelsen av protestanter, hvor de som kjempet for reformasjonen i England ble dømt til dødsstraff ved henging.

I 1719 ble prestegjeldet uavhengig fra Stepney, og innviet som prestegjeldet *St Mary Stratford Bow*. Prestegjeldet inkluderte også området Old Ford, som også ble kalt «det nordlige Bow».

Den må ikke forveksles med kirken St Mary-le-Bow i City of London.
***Megasoma thersites*** er en bille som hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (ca. 30 millimeter), kraftig bille, en av den mindre artene i slekten *Megasoma*. Kroppsformen er bred og litt avflatet. Kroppen er svart, men nokså tett kledt med gulaktige hår. Beina er middels alnge, kraftige, leggene (tibiae) med skarpe pigger på yttersiden. Hannen har et nokså langt, oppoverkrummet horn i pannen, dette er gaffeldelt i spissen og griper an mot et lignende, nedoverbøyd horn på pronotum, dessuten har den er fremoverrettet pigg på hver side av pronotum. Hunnen mangler disse hornene, men i motsetning til de større *Megasoma*-artene er hun ikke vesentlig mindre enn hannen.

Levevis
-------

Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe med hverandre om hunnene, eller kamp om føderessurser.
Denne arten lever i tørre områder, de voksne kan gnage på barken av busken "palo verde" (*Parkinsonia*, erteblomstfamilien).

Utbredelse
----------

Arten finnes i Baja California, Mexico.

Systematisk plassering
----------------------

 Hann
**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Slekten *Megasoma* Kirby, 1825
						* *Megasoma thersites* LeConte, 1861

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Megasoma thersites* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Megasoma thersites* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Megasoma thersites* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Megasoma thersites* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Megasoma thersites* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Megasoma thersites* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bildegalleri over artene
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Megasoma thersites*
***Jasna*** er en samling av liturgiske tekster som inngår i Den yngre Avesta, zoroastrismen hellige skrift. Tekstene brukes under morgenseremonien som har samme navn som tekstene: *jasna-seremonien*. Seremonien tar mellom to og tre timer, og omfatter alle Jasna-tekstene. 

Teksten består av 72 avsnitt, kalt *hâitier*. I vestlige utgaver av Avesta er disse nummerert fra 1 til 72. De fem gatha-sangene som utgjør «Den eldre Avesta» er en integrert del av Jasnatekstene.

Hovedformålet med morgenliturgien, og med tekstene er «å bringe tilbake og å hylle den nye dagen. For å oppnå dette må mørkets makter overvinnes og den ordnede tilværelse gjenopprettes.» Liturgien innledes derfor med at presten gjentar og imiterer allguden Ahura Mazdas opprinnelige skapelse. Tilberedelse og ofring av planten Haoma til guden med samme navn er et annet sentralt element i liturgien.

Referanser
----------

1. ↑  Kilde for sitat og vurderinger er Prods Oktor Skjærvøs innledning til *Zarathustras sanger*, 2003

Norsk utgave
------------

Ni tekster er gjengitt i: *Zarathustras sanger, de eldste iranske skriftene*. Utvalg, oversettelse og innledende essay av Prods Oktor Skjærvø. De norske bokklubbene, 2003. XXXIX, 340 s. (Verdens Hellige Skrifter; 22) ISBN 82-525-4121-6

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Haugeheim skule
**Haugeheim skule** var en privat barneskole og realskole på Vorland i Sund kommune som ble drevet i perioden 1960 til 1970.

Haugianerne stod tradisjonelt sterkt i kommunen, men i motsetning til mange andre steder var de godt inkludert i det statskirkelige miljøet. Johan Fritzner Greve som var sogneprest i Sund i 40 år hadde også hatt god kontakt med Hans Nielsen Hauge. I etterkrigsårene lanserte tidligere prest og motstandsmann Amund Nøkleby Bentzen idéen om å etablere en egen skole der barna kunne gis skolegang etter pietisiske prinsipper. Utover 50-tallet startet man å samle inn penger.

Da skolen åpnet i 1960 vakte det medieoppmerksomhet i hele landet at statskirkemedlemmer hadde tatt barna sine ut av den offentlige skolen i protest mot utviklingen i sekulær retning. Hauge-vennene samarbeidet også med Det evangelisk-lutherske kirkesamfunn som sendte sine barn hit. Det var imidlertid vanskelig å finne lærere som kunne drive undervisningen. Driften ble i hovedsak finansiert av innsamlede midler og lærere som arbeidet gratis.

Skolebygningen ble overtatt av kommunen da skolen ble nedlagt.

Referanser
----------

1. ↑  Hummelsund, Johannes Evensen: *Bygdebok for Sund*, s. 132, Sund kommune, 1970, ISBN 978-82-303-0882-0
2. 1 2 3  Sund Sokneråd: Sund kyrkje 100 år : 1877-1977 : jubileumsskrift
3. 1 2  Kasbo, Trond H.F.: Gammelpietistiske minoriteter : tradisjoner, særtrekk og fellespreg
4. ↑  Stortinget: Stortingsforhandlinger. 1967/68 Vol. 112 Nr. 2
**Clastopteridae** er en gruppe av insekter som danner en familie blant plantesugerne i gruppen skumsikader (Cercopoidea).

Utseende
--------

Små, tettbygde sikader, de ligner på Machaerotidae men er vanligvis mindre og har aldri tornaktige utvekster på scutellum. Forvingene er mebranøse med en tynn, ytre del.

Levevis
-------

Clastopteridae lever av å suge sevje fra ulike planter, særlig i erteblomstfamilien (Fabaceae). Nymfene omgir seg med et seigt sekret, men dette inneholder få bobler og forekommer ikke i så store mengder som hos Cercopidae og Aphrophoridae. Nymfen er dermed trolig ikke like godt beskyttet mot parasitter som disse gruppenes nymfer.

Utbredelse
----------

Familien har en god del arter i Nord- og Sør-Amerika, og finnes ellers i Afrika og Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

Tradisjonelt bestod overfamilien Cercopoidea av bare én familie (Cercopidae). Men denne er blitt splittet til flere grupper (familier) og består idag, foruten de «store skumsikadene» (Aphrophoridae), av «små skumsikader» (Cercopidae), Machaerotidae, den nybeskrevne familien Epipygidae og Clastopteridae. Noen klassifikasjoner (bl.a. Hamilton (2001))
grupperer Machaerotidae som en undergruppe av Clastopteridae.

**Treliste**
* **Vingede insekter** (Pterygota)
	+ Nebbmunner (Hemiptera)
		- underorden **Plantesugere** (Homoptera) (parafyletisk)
			* gruppe **Sikader** (Auchenorrhyncha)
				+ delgruppe **Cicadomorpha**
					- overfamilie **Skumsikader** (Cercopoidea)
						* familien Clastopteridae
							+ slekten *Clastoptera* Germar – de fleste av de ca. 80 kjente artene hører til her
							+ slekten *Iba* Schmidt, 1920 – to arter
								- *Iba bakeri*
								- *Iba cuneata*

Kilder
------

* Hamilton, K.G.A. (2001) A new family of froghoppers from the American tropics (Hemiptera: Cercopoidea: Epipygidae). Biodiversity 2(3): 15-21.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Clastopteridae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Clastopteridae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Clastopteridae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Clastopteridae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Clastopteridae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Clastopteridae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Clastopteridae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Edna Falao sammen med Camilla Privat - Roberto Cavalli 2012
**Edna Falao** (født 23. september 1934 i Oslo) er en norsk kjendis og tidligere speedwaykjører, senere kjent gjennom driften av restaurant i Saint-Tropez. I 2010 var hun deltager i programmet *Norges rike – pengene og livet* på TV3.

Falao ble født på Refstad i Oslo og var tidlig interessert i motor og motorsport og arbeidet som bilmekaniker. Hun begynte å kjøre lett motorsykkel – kalt «lettvekter» – som 16-åring, og var med på speedwaystevne på Bjerke i 1950.

I flere år var hun Norges eneste kvinnelige speedwaykjører, og som 18-åring vant hun en konkurranse på Dælenengen mot Norges beste speedwaykjørere med en hjemmelaget sykkel snekret sammen av faren Peder Falao. Senere har hun også blitt omtalt som norgesmester i speedway på grunn av denne seieren, selv om det ikke ble arrangert et formelt norgesmesterskap i speedway i 1952.

På slutten av 1950-tallet dro Falao til Paris for å ta utdannelse som kokk på Cordon Bleu-skolen. Under oppholdet møtte hun nattklubbeieren Roger Urbini, giftet seg med ham og slo seg ned i Megève i Alpene. De flyttet siden til Saint-Tropez. Urbini hadde et bredt kontaktnett av rike og kjente personligheter, og Falao ble også introdusert i dette miljøet (dette ga henne tilnavnet «jetset-dronning»). Berømtheter som Brigitte Bardot, Elizabeth Taylor, Richard Burton, Frank Sinatra og Sean Connery er noen av dem som skal ha vært i hennes omgangskrets. På slutten av 1970-tallet avviklet Urbini nattklubbene, og åpnet restauranten *L'Esquinade*.

Referanser
----------

1. 1 2 3  VG (26. august 2010): *Jetsett-Edna (72) om de ville festene: - Danset på bordet med Brigitte Bardot*. hentet 1. mars 2012
2. 1 2 3 4  JARLSBO, RØNNAUG (15. august 1999). «Full fres med Edna». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 9. august 2020.
3. 1 2  Skjønnhetsekspert på motorsykkel. VG 2.8.1954 side 8. «Det ble ikke noen laurbærkrans til den 20 år gamle Edna Falao på Jarlsberg i år, men hun fikk æren av å være eneste kvinnelige deltager i motorsykkelmesterskapet. Hun startet i klassen for lettvektere og besatte fjerdeplassen i første omgang, men i annen omgang greide hun ikke å forfølge suksessen. Men Edna Falao har vært Norgesmester før. Allerede som 18-åring slo hun alle guttene — også den gangen gikk mesterskapet på Jarlsberg — og nå forbereder hun dundrende come back etter to års fravær
4. ↑  Hardeste motorheat som noensinne har stilt opp på Bjerke. *VG* 28.9.1950, side 6. «Lettvektsklassen har fått ikke mindre enn 20 påmeldinger. Deltakerne starter i to heat, altså hele 10 i hvert heat. Blant disse er den kvinnelige deltakeren Edna Falao.»
5. ↑  Svensk VM-favoritt VG 9.7.1956, side 1. «Norges eneste kvinnelige speedwaykjører Edna Falao var en av de første som krabbet inn under vinnerens laurbærkrans og ga han en fortjent seiersklem.»
6. 1 2  Eks-eksosrype med maksi. *Aftenposten* 24. januar 1968, side 8

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edna Falao – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Edna Falao på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Friedrich Pein** (født 20. oktober 1915, død 14. februar 1975) var en kjent østerriksk skarpskytter under den andre verdenskrig. Han var den ene av bare to skarpskyttere som har blitt tildelt Jernkorset.

Som sønn av en bonde, vervet han seg til Wehrmacht i oktober 1938. Under hans første kamp var han utplassert som skarpskytter i det tyske Gebirgsjägerregiment som hovedsakelig tjenestegjorde i Sovjetunionen. Ved begynnelsen av 1944, ble han overført til Jäger-Regiment 227 der han tjenestegjorde i Adolf Grubinger Group.

Han ble tildelt Jernkorset av andre klasse den 1. desember 1944, og åtte dager senere ble tildelt Jernkorset av første klasse. Den 28. februar 1945 ble han tildelt jernkorsets ridderkors for merkingen hans 200. drap som skarpskytter. I løpet av krigen ble han såret tre ganger før han ble tatt til fange som krigsfange.

| * v
* d
* r
Skarpskyttere fra andre verdenskrig |
| --- |
| Canadas flagg Canada | Joseph Gregory **·** Harold Marshall |
| Finlands flagg Finland | Simo Häyhä **·** Sulo Kolkka |
| Tysklands flagg Tyskland | Sepp Allerberger **·** Matthäus Hetzenauer  **·** Friedrich Pein **·** Bruno Sutkus **·** Helmut Wirnsberger |
| Sovjetunionens flagg Sovjetunionen | Tanja Baramzina **·** Nina Lobkovskaja **·** Fjodor Okhlopkov **·** Ljudmila Pavlitsjenko **·** Rosa Sjanina **·** Ivan Sidorenko **·** Mikhail Surkov **·** Vasilij Zajtsev |
| Tsjekkias flagg Tsjekkoslovakia | Marie Ljalková |

Portal: Andre verdenskrig
**Speilbåt** er en robåt videreutviklet fra spissbåten der akterenden har blitt kappet av med et speil. Den ble en kombinasjon mellom en robåt og en motorbåt med utenbordsmotor.

Denne plattgattede båttypen har også blitt kalt *tverrskotting* fordi den måtte føyes inntil stavnen i framkant og festes til tverrenden bak under bygging. Det er raskere å bygge en speilbåt enn de tradisjonelle spissbåtene og dermed lettere å produsere i etterkrigstiden. Men tverrenden er ikke lik i de mange variasjoner av båttypen, på disse beregnet for de mindre påhengsmotorer hadde akterstavnen bare blitt kappet av for å ha en festeplate på.

Etter hvert påhengsmotoren ble større og tyngre ble tverrenden bredere og større, men vekten forskjøvet seg bakover. Denne utviklingen gjorde disse til gode motorbåter, men dårlige robåter. De ble tungt å ro med fordi tverrenden gav et sug i båten på vannet.

De er lik stor som en spissbåt på mellom 4 og 6 meter lengde. De er nå sjelden i produksjon både i plast og tre.

Litteratur
----------

* *Espen Skjærbakken*, Indre Østlandets trebåter 2005 ISBN 82-90660-24-3
Denne artikkelen omhandler politikeren.  For professoren, se Bernd Otto Neumann (professor).

**Bernd Otto Neumann** (født 6. januar 1942 i Elbing, Østpreussen) er en tysk politiker (CDU). Han var fra 2005 til 2013 *statsminister* hos kansleren og den føderale regjeringens kultur- og medieansvarlige (*Beauftragter der Bundesregierung für Kultur und Medien*), et embede som *de facto* tilsvarer kulturminister på føderalt nivå.

Bakgrunn, utdannelse og yrke
----------------------------

Neumanns familie ble fordrevet fra Østpreussen i 1945, og kom som flyktninger til Bremen. Etter Abitur (artium) i 1961 avtjente Neumann verneplikten, og studerte fra 1963 til 1966 pedagogikk i Bremen. Han arbeidet som lærer i byen frem til 1971.

Parti
-----

Han ble medlem av CDU i 1962, var formann for Junge Union i Bremen fra 1967 til 1973 og har vært medlem av CDUs nasjonale styre siden 1975 og formann for CDU i delstaten Bremen siden 1979. Han var CDUs kandidat til stillingen som senatspresident (statsminister) ved valgene i Bremen i 1975, 1979 og 1983.

Parlamentsmedlem
----------------

Han var medlem av Bremens *borgerskap* (parlament) fra 1971 til 1987. Fra 1973 var han formann for CDU-fraksjonen.

Neumann er medlem av det tyske parlamentet siden 18. januar 1987 (fem valgperioder). Han tilhører komitéen for kultur og medier.

Offentlige verv
---------------

Han var parlamentarisk statssekretær for den føderale ministeren for forskning og teknologi fra 1991 til 1998.

I Angela Merkels regjering er han en av to statssekretærer ved kanslerens kontor, og har tittelen *kulturstatsminister*. Han er dermed en av Tysklands viktigste kulturpolitikere.

Familie
-------

Han er gift og har to barn

Politikk
--------

Bernd Neumann betegnet i 1977 diktet *Die Anfrage* av den venstreorienterte østerriksk-jødiske dikteren Erich Fried som *forfatningsstridig materiale*. I en plenardebatt sa han at slikt materiale var det best å brenne.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000014336, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Grunnleggende data om medlemmene av Forbundsdagen, katalogkode 11001593, besøkt 13. april 2018[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.kulturrat.de, besøkt 5. april 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bernd Neumann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lebenslauf bei der Bundesregierung
* Biographie beim Deutschen Bundestag
* (de) Verk av og om Bernd Neumann i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Tyskland
**Bernhard-Jens Eggesbø** (født 26. desember 1931 på Værøy, død 2. mars 2019 (87 år)) var offiser i Luftforsvaret og embetsmann. Han var utdannet ved Stanford University i California, sivilingeniør i elektronikk i 1957, Master of Science samme sted i 1958. Han gjennomgikk Forsvarets høgskoles hovedkurs 1979-1980. Han var ekspedisjonssjef og materielldirektør i Forsvarsdepartementet fra 1982 til september 1990. Deretter var han forsvarsråd i Norges delegasjon til NATO i Brussel til 1993. Siden var han direktør i medlemsorganisasjonen NFL i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO) til 1998.

I Luftforsvaret var han stasjonert flere steder blant annet Sola, Lutvann og Kjeller. Han var tilsatt i NATOs internasjonale stab i Paris og Brussel fra 1964 til 1971. Senere var han tilsatt i Forsvarets fellessamband som sjefingeniør og teknisk direktør fra 1971 til 1982.

Utmerkelser
-----------

I 1982 ble han tildelt Forsvarsmedaljen med stjerne. I 1988 ble han utnevnt til kommandør av den svenske Nordstjerneordenen. I 1989 ble han utnevnt til kommandør av den franske Ordre National du Mérite.

Referanser
----------

1. ↑  «Minneside for Bernhard-Jens Eggesbø». *jolstad.vareminnesider.no*. Besøkt 28. januar 2022.
2. ↑  «Bernhard-Jens Eggesbø - Utvalg - Forvaltningsdatabasen - NSD». *o.nsd.no*. Arkivert fra originalen 28. januar 2022. Besøkt 28. januar 2022.
Speedway-kjører
Speedway-bane
Speedway-kjørere i sving
**Speedway** (er i Europa) en motorsport der man konkurrerer med spesielle motorsykler på en rundbane.

Speedway er primært en lag-idrett. Det kjøres også individuelt eller par. I Norge består et lag av 3 utøvere. Det er 5 lag i en ligarunde. 

En ligarunde kjøres etter et spesielt program godkjent av Det internasjonale motorsykkelforbundet. To førere fra hvert lag konkurrerer mot hverandre i hvert heat. Rød og blå hjelmfarge kjører mot hvit og gul hjelmfarge. Vinneren av heatet får tre poeng, andremann to, tredjemann ett og sistemann null poeng.

Sporten er offisielt 100 år i 2023. Det første verdensmesterskapet i speedway ble arrangert på Wembley i London i 1936 og Lionel Van Praag fra Australia vant.

I Norge finnes det seks klubber som deltar i Norsk Speedway Liga. Det arrangeres også et endags NM-stevne. Det er seks speedway-baner i Norge, godkjent av Norges Motorsportforbund.

Det er egne barneklasser for de under 16 år. 

Idretten er organisert i Norges Motorsportforbund.

VM-titler individuelt
---------------------

* **6 VM-titler:**
	+ New Zealands flagg Ivan Mauger, New Zealand
	+ Sveriges flagg Tony Rickardsson, Sverige
* **5 VM-titler:**
	+ Sveriges flagg Ove Fundin, Sverige
* **4 VM-titler:**
	+ Danmarks flagg Hans Nielsen, Danmark
	+ New Zealands flagg Barry Briggs, New Zealand
	+ USAs flagg Greg Hancock, USA
* **3 VM-titler:**
	+ Polens flagg Bartosz Zmarzlik, Polen
	+ Danmarks flagg Ole Olsen, Danmark
	+ Danmarks flagg Erik Gundersen, Danmark
	+ Englands flagg Tai Woffinden, England
	+ Danmarks flagg Nicki Pedersen, Danmark
* **2 VM-titler:**
	+ Englands flagg Fred Williams, England
	+ Australias flagg Jack Young, Australia
	+ New Zealands flagg Ronnie Moore, New Zealand
	+ Englands flagg Peter Craven, England
	+ USAs flagg Bruce Penhall, USA
	+ Australias flagg Jason Crump, Australia

* **1 VM-titel:**
	+ Polens flagg Tomasz Gollob, Polen
	+ Australias flagg Jason Doyle, Australia
	+ Australias flagg Chris Holder, Australia
	+ Englands flagg Mark Loram, England
	+ USAs flagg Billy Hamill, USA
	+ Tysklands flagg Egon Müller, Tyskland
	+ Polens flagg Jerzy Szczakiel, Polen

Referanser
----------

1. ↑  «2023 | NORSK SPEEDWAY LIGA». *Speedway Norge*. Besøkt 21. juni 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Negasjon** (av latin *negatio*) betyr *nektelse* og er en viktig sannhetsfunksjon i setningslogikken.
Hvis et utsagn er sant, er dets negasjon falsk, og motsatt.
Den symbolske skrivemåten for negasjonen av et utsagn A er

{\displaystyle \neg \mathbf {A} }
og uttales som «ikke-A» eller «negasjon av A».
I noen programmeringsspråk eller andre sammenhenger der særtegn ikke kan brukes, skrives også tilde («~») eller utropstegn («!») istedenfor «¬».
Også overstreking brukes av og til (f.eks. «{\displaystyle {\overline {\mathbf {A} }}}»).

Negasjon er *ikke* det som man i hverdagsspråket betegner som *motsetning*.
Negasjonen av «denne ravnen er svart» er f.eks. ikke «denne ravnen er hvit», men «denne ravnen er ikke svart».
Det første utsagnet er nemlig også feil hvis ravnen f.eks. er grønn.
Likeledes er negasjonen av «alle ravner er svarte» ikke «ingen ravner er svarte», men «det fins minst én ravn som ikke er svart».

|  |
| --- |
| **Setningslogikk** |
| **Sannhetstabell** (0 = usant, 1 = sant):

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| **A** | **B** |

 | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| usant | A *og* B | A, *menikke* B | A | *ikke* A,*men* B | B | *enten* A*eller* B | A *eller* B | *verken* A*eller* B | *hvi**ss*** A,*så* B | *ikke* B | A *hvis* B | *ikke* A | *hvis* A,*så* B | A *NAND* B | sant |

 |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| **0011** | **0101** |

 | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0000 | 0001 | 0010 | 0011 | 0100 | 0101 | 0110 | 0111 | 1000 | 1001 | 1010 | 1011 | 1100 | 1101 | 1110 | 1111 |

 |

 |
| **Sannhetsfunksjoner**: abjunksjon | adjunksjon | alternativ | antivalens | bisubjunksjon | disjunksjon | eksklusjon | ekvijunksjon | ekvivalens | implikasjon | injunksjon | konjunksjon | kontrajunksjon | kontravalens | negasjon | subjunksjon |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** MathWorld **·** MathWorld **·** GND
 |
**Bernhard Severin Baunsgaard** (født 26. januar 1918 i Slagelse, død 3. januar 1996) var en dansk politiker for Det Radikale Venstre og rektor. Han var eldre bror til statsminister Hilmar Baunsgaard

Skolemannen
-----------

Baunsgaard ble cand.mag. fra Københavns Universitet i 1947. Han var formann for Gymnasieskolernes lærerforening 1959-1964 og rektor for Marselisborg Gymnasium 1964-1972.

Politikeren
-----------

Baunsgaard var nestformann for Radikal Ungdoms Landforbund 1951-1953 og radikalt folketingsmedlem for Århus amt 1966-1988. Han var formann for den radikale folketingsgruppe 1968-1970 og statsrevisor fra 1975. Som politiker var Bernhard Baunsgaard særlig opptatt av kulturpolitikk, rettspolitikk og skattepolitikk. 

I 1984 mistet han sin parlamentariske immunitet da han skulle siktes for manglende aktsomhet i trafikken med trafikkulykke som følge.

Utgivelser
----------

Bernhard Baunsgaard har skrevet artikler om historiske og pedagogiske emner. Han var dessuten medutgiver av historiske verker.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Bernhard BAUNSGAARD, pace.coe.int[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  "Folketingets synderegister", *BT.dk*, 21. oktober 2004.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bernhard Baunsgaard hos Europarådets parlamentarikerforsamling Rediger på Wikidata
* Bernhard Severin Baunsgaard hos gravsted.dk
* Bernhard Baunsgaard på Dansk Forfatterleksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon
 |
En kvinne med rød neglelakk på finger- og tånegler.
**Neglelakk** er et kosmetisk produkt som blir påført på neglene for utseendets skyld, men også for beskyttelse og forsterkning.

Historie
--------

Egypterne brukte henna for å farge neglene og fingertuppene. Dronning Nefertiti farget neglene rubinrøde; Kleopatras favoritt var korall. Laverestående kvinner var kun tillatt lysere varianter.
Kineserne brukte farget lakk bestående av gummi arabikum, eggehviter, gelatin og bivoks. Til å farge blandingen ble den tilsatt knuste roser, orkideer eller springfrø. Chou-dynastiets kongelige brukte til og med gull- og sølvblad for å dekorere og forsterke neglene. Røde og svarte lakkvarianter ble oppført som favoritter blant kongelige i Ming-dynastiet.

Inkaene dekorerte neglene sine med intrikate bilder av ørner, og flere portretter fra 16- og 1700-tallet viser også blanke negler.

Henna er også brukt til å skape Mehndi – hennatatoveringer som er vaskbare.

I begynnelsen av 1800-tallet ble oljer tilsatt fargestoffer brukt til å farge neglene, og polert med tørkler av semsket skinn i stedet for å bli malt. I engelske og amerikanske kokebøker fra denne tiden fantes det flere oppskrifter på neglefarger. Kvinnene på sent 1800- og tidlig 1900-tall foretrakk glatte og blanke negler fremfor malte. Imidlertid fantes det noen som lakket neglene med en klar type lakk, som ble påført med en kamelhårsbørste. Da billakk ble oppfunnet i tidlig 1920, opprant ideen om lignende lakk til neglene. 

Michelle Menard var den første til å introdusere neglelakken for resten av verden, og dette gjorde han på 1920-tallet. I 1927 kom Max Factor med et begrenset utvalg av neglelakk. Det tok imidlertid litt lenger før neglelakk ble populært blant folk flest. Revlon kom i 1932 med prinsippet om at neglelakken og fargen på leppene skulle matche. Det var med Rita Hayworth i fronten på 1940-tallet som fikk salget av neglelakk til å av. I 1966 kom Mary Quant’s mod-trend med et prinsipp om at hvite negler skulle matche klærne.

Manikyr
-------

Det finnes ulike typer manikyr. Hovedtypene er fransk manikyr, som etterlikner neglenes naturlige farge, og amerikansk manikyr, som er lik, med lysere farge. Manikyrer kan utføres hos frisør, negledesigner eller fås kjøpt som hjemmesett hos parfymerier.

r.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Hoy** er en betegnelse på et fartøy fra England mellom 1400- og 1700-tallet for kystfrakt på Den engelske kanal fra de engelske havnestedene som hadde deres opprinnelse i Nederland. Ordet stammer fra det mellomnederlandske ordet *«hoey»* og var tatt i bruk så tidlig som i 1495.

Fartøytypen nedstammet fra den lokale typen **heuden**, et kravellbygd seilfartøy med en enkelt mast rigget med stagfokk, sneiseil og noen ganger et råseil som toppseil. Den engelske betegnelsen ble tatt i bruk om de nederlandske heuden-fartøyene som kom i tjeneste hos det engelske Royal Navy.

Men betegnelsen var løst benyttet på ulike fartøyer med varierte utseende gjennom århundrene, at det er en meget stor variasjon i skrogform, dimensjoner og rigging på skipene som var betegnet som «hoy» i deres samtid. Noen var fiskefartøyer, noen var fraktfartøyer, andre var passasjerfartøyer og rekognoseringsfartøyer. I tråd med deres funksjon hadde utseendet blitt endret om fra lastevarianten med en meget stor dekkslukke til lasterommet til passasjervarianten med firkantede hekk.

De fleste hoyere i 1700-tallet hadde stor dypgang i forhold til størrelse og buttede stevner med rektangelformet skrog fra baug til hekk. Som et tradisjonelt fraktfartøy som kunne frakte last ut til de større skipene som lå for anker eller bragte passasjerer nedover Themsen, hadde typen ikke lenge senkekjøl som et par århundrene tidligere. Hoyene ble brukt av Det britiske ostindiske kompani for å betjene de større skipene som kunne ikke dra oppover Themsen til London. Som et rent passasjerfartøy ble hoyen attraktivt for folk som ønsket å unnslippe forholdene i den tette befolkede storbyen til fordel for landlige omgivelser, og ferdsel ombord på hoyer til feriebyer som Margate i Kent var populært.

Den typiske hoyen i 1700-tallet hadde dyp skrog, lang baugspyd, dels reist halvdekk omringet av skansen på akterskipet mot hekken med rorkult. De større varianter hadde to master, men de fleste hadde kun en mast med gaffelseil og mersseil samt klyverseil. Det var mulig å ro fartøyet med årer i vindstillhet tross en størrelse på mellom 10,7 og 23,5 m i lengde med en besetning på minst fem mann. I dette århundret ble forskjellige betegnelser tatt i bruk på hoyer etter deres benyttelse, disse for Det britiske ostindiske kompaniet betegnes som **East India Hoy** mens disse mellom London og Margate eller Southampton betegnes som **Margate Hoy** og **Southampton Hoy**.

De nederlandske hoyene som lokalt var bedre kjent under ulike betegnelser som **heuden**, **heude**, **heudenaar** og **heudeschip** i motsetning til de engelske kunne ha senkekjøl med deplasement på mellom 100 og 300 tonn, noen ganger hadde fungerte som konvoifartøyer under betegnelse «uitlegger» eller «convoyer» i 1600-tallet.

Litteratur
----------

* Aak to Zumbra, a dictionary of the World`s Watercraft, Basil Greenhill, 2000 ISBN 0-917376-46-3
**Hozumi Nobushige** (født 23. august 1856 i Uwajima Domain (i dagens Ehime Prefektur), død 7. april 1926) var en japansk politiker og jurist i meijiperioden. 

Hozumi ble uteksaminert fra Kaisei Gakko, (forløperen til det keiserlige universitetet i Tokyo), og han studerte i utlandet fra 1876 til 1881. Han reiste først til Storbritannia, hvor han studerte ved University of London og han fikk konsesjon som advokat. Han reiste deretter til Tyskland, der han blant annet studerte ved Humboldt-universitetet som ligger i Berlin. 

Da han returnerte til Japan etter studieoppholdet i utlandet, aksepterte han en stilling som professor i rettsvitenskap og komparativ rett ved det keiserlige universitetet i Tokyo. Sammen med en gruppe andre advokater, var han en av grunnleggerne av den engelske juridiske skolen som er forløperen til Chuo University, i 1885.[]

I 1888 ble han tildelt den første doktorgraden i juss i Japan.[] En av hans mest dyktig studenter var Kijūrō Shidehara.[]

Hozumi ble adlet til baron i 1915. Han ble posthumt hedret med å få portrettet sitt på et frimerke i 1998. Han var far til Hozumi Shigeto og han var broren til den konstitusjonelle eksperten Hozumi Yatsuka. Han døde i 1926, i en alder av 70 år.

Referanser
----------

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** BNE **·** CiNii
 |
**Per Ljostveit** (født 21. oktober 1928, død 17. mai 1990) var en norsk fotballspiller. Han var med på å vinne hovedseriefinalen på laget til Larvik Turn i 1955 og i 1956.

Ljostveit var indreløper på Larvik Turns sterke lag på midten av 1950-tallet. Sammen med de andre i indretrioen i løperrekken, Gunnar Thoresen og Reidar Sundby, dannet han Larvik Turns beste lagdel. Disse var blant annet særlig avgjørende da Larvik Turn vant 3–2 over Fredrikstad FK i hovedseriefinalen 3. juni 1956, hvor Ljostveit scoret to av målene og ble matchvinner. Derimot maktet de ikke å forhindre tap mot Skeid på Ljostveits fødselsdag i NM-finalen 1956.

Ljostveit spilte syv landskamper for Norge fra 30. mai 1954 til 30. mai 1956. Hans eneste landslagsmål kom da han utlignet til 1–1 mot Danmark i Malmö 4. juni 1954, en landskamp i det svenske fotballforbundets femtiårs-jubileumsturnering, et oppgjør som ellers endte med norsk seier 2-1 etter ekstraomganger.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 293312, oppført som Per Ljostveit †[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* eu-football

Eksterne lenker
---------------

* (en) Per Ljostveit – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Per Ljostveit – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Per Ljostveit – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Per Ljostveit – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
Teaterplassen april 2016. Bygg for Statoil, ferdigstilt 2015, midt i bildet. Foto: Helge Høifødt 
Teaterplassen sett fra Joachim Nielsens gang. Foto: Helge Høifødt 
Plassen sett fra Mandalls gate med Dramatikkens hus (mursteinsbygning). Foto: Helge Høifødt 
**Teaterplassen** er en plass ved Mandalls gate på Grønland i Oslo. Plassen ble ferdigstilt i 2006 forbindelse med de nye Grønlandskvartalene, med vannarrangement, sittemuligheter og flere serveringssteder.

Navn og historie
----------------

Mandalls gate bøyet tidligere av mot Tøyenbekken der Rubina Ranas gate i dag går, men også før gateløpet ble lagt mot  Schweigaards gate var det mer enn en gatebredde der plassen ligger i dag, ifølge kart fra 1900. Plassen fikk i 2006 navn etter Det Åpne Teater.

Bebyggelse ved plassen
----------------------

Vest for plassen ligger en lav bygning i tegl med adresse Tøyenbekken 34, som frem til 1987 huset Oslo Elektriske Sveiseverksted. Det året flyttet Det Åpne Teater inn. Fra 2010 skiftet stiftelsen som eier teatret navn til Dramatikkens hus, et nasjonalt kompetanse- og utviklingssenter for scenekunst. Nord og øst for plassen ligger nye boligbygg med servicebedrifter i første etasje ut mot plassen. I alt fem serveringssteder vender mot plassen i 2015. 

Sør for plassen ligger Circle Ks 32 meter høye bygg, ferdigstilt i 2015, som huser hovedkontor for Circle K. Bygget har vært omstridt fordi det tar sol fra plassen. Plassen ble noe større da bygget var ferdig. Området ved nybygget fikk nye sittemuligheter, klatreapparat og hjertetrær som mykner inntrykket av kontorbygget. Det ble plantet gatetrær langs Joachim Nielsens gang og etablert en snarvei til Schweigaards gate gjennom nybygget.

Referanser
----------

1. ↑  *De nye Grønlandskvartalene - Teaterplassen*. Link Arkitektur, Landskaps hjemmeside Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine.. (besøkt 2. november 2015)
2. ↑  Kart fra 1900, Byarkivets hjemmeside (besøkt 2. november 2015)
3. ↑  Navnevedtak i Oslo kommune – Byrådsavdeling for næring og kultur[*død lenke*]. (besøkt 2. november 2015)
4. ↑  *Naboene tapte mot Statoil på Teaterplassen*. osloby.no, 31. august 2012 (besøkt 2. november 2015)
5. ↑  *Årbok 2016–2017 Norske landskapsarkitekters forening*, side 88–89. Også på nett: *Teaterplassen, Schweigaardsgate 16*.[*død lenke*] landskapsarkitektur.no. Besøkt 23.9.2020.

Litteratur
----------

* *Teaterplassen* Oslo Byleksikon på nett. Se også *Oslo byleksikon*, 2010-utgaven, side 562 og 643.
* *Teaterplassen i Stiklestadkvartalet.* Prosjektbeskrivelse på landskapsarkitektur.no Besøkt 23.9.2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Teaterplassen, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Albert Hastings Markham** (født 11. november 1841 i Bagnères-de-Bigorre i Frankrike, død 28. oktober 1918 i London) var en britisk sjøoffiser og polfarer.

Markham var i åtte år knyttet til den britiske eskadren ved Kina og tok aktivt del i operasjonene som førte til Beijings fall og Taipingopprørets nederlag.

I 1873 fulgte han med kaptein Adams på hvalfangeren «Arctic» gjennom Baffinbukten inn i Boothiaviken og deltok 1875-76, som kommandant på «Alert», i George Nares' nordpolsekspedisjon, da han den 12. mai 1876 med slede trengte frem til 83° 20' 26" nordlig bredde, den nordligste punkt, som noen så langt hadde nådd. Disse ekspedisjonene utgav han beskrivelser av. I 1879 hadde han til hensikt å undersøke muligheten av å nå nordpolen fra Frans Josefs land, men ble forhindret allerede ved Novaja Semlja av ismasser og snudde. Han undersøkte senere deler av det amerikanske polarhavet. Han avanserte til kontreadmiral og var 1901-04 øverstkommanderende ved flåten ved Nore. Han avgikk i 1906.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Dreadnought Project, Dreadnought Project page Albert\_Hastings\_Markham[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6ks8wb9, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE
 |