recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Beleiringen av Akizuki |
| --- |
| Konflikt: Toyotomi Hideyoshis Kyūshū-felttog |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1587 |
| Sted | Ogumaslottet, Chikuzen-provinsen, Kyūshū |
| Resultat | Toyotomi Hideyoshi seiret |

 |
| Stridende parter |
| Styrkene til Akizuki klan | Styrkene til Toyotomi Hideyoshi |
| Kommandanter og ledere |
| Akizuki Tanezane | Toyotomi Hideyoshi |

**Beleiringen av Akizuki** i 1587, også kjent som **beleiringen av Oguma**, ble gjennomført av den japanske krigsherren Toyotomi Hideyoshi mot Akizuki-klanens Oguma slott som en del av felttoget for å¨erobre Kyūshū.

Etter å ha inntatt det nærliggende Ganjaku slott, styrt av en stattholder til Akizuki, vendte Hideyoshi sin oppmerksomhet mot Akizuki-klanens hovedslott.

Da hæren nærmet seg og forberedt beleiringen, rømte slottsherren Akizuki Tanezane om natt. Etter å ha inntatt slottet sies Hideyoshi å ha dekket veggene med hvitt papir, for å gi illusjon om at han hadde ressurser til å pusse opp hele slottet over natten. Etter å ha sett dette overga Tanezane seg uten kamp.

Kilder
------

* Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co. pp239–240.

Se også
-------

* Akizuki opprøret (1876)

Portaler: Militærhistorie | Japan
Gisselaksjonen i In Amenas i 2013 ligger i AlgerieGisselaksjonen i In Amenas i 2013In AménasGisselaksjonen i In Amenas i 2013 (Algerie)
Detaljkart fra området rundt In Amenas med veiene mellom gassanlegg og boligområde i vest og tettsted og flyplass 45 km lenger mot øst.
**Gisselaksjonen i In Amenas i 2013** var et gisseldrama som utspant seg på og ved gassanlegget Tigantourine i kommunen In Amenas i distriktet In Aménas i Algerie fra 16. til 19. januar 2013.

Onsdag 16. januar ble anlegget okkupert av den radikale islamistiske gruppen *Den maskerte brigade* under ledelse av Mokhtar Belmokhtar, og flere hundre arbeidere fra Algerie og åtte andre nasjoner ble tatt som gisler. En talsmann for Al Qaida i det islamske Maghreb hevdet 16. januar at det var denne gruppen som stod bak aksjonen. Angrepet var et av mange fra islamistiske grupper siden opprøret i Maghreb startet i 2002. Den angivelige hensikten med angrepet var Algeries åpning av fransk luftrom. Franske styrker hadde angrepet militante islamister i Mali 10. januar 2013. Algeriske styrker stormet anlegget 19. januar. Minst 685 arbeidere fra Algerie og 107 utlendinger ble satt fri, ifølge regjeringen i Algerie. Minst 23 gisler ble drept, mens 32 gisseltakere ble drept, ifølge regjeringskildene.

Etter gisselaksjonen opplyste den algeriske statsministeren Abdelmalek Sellal at 38 gisler (37 utlendinger og én algerier) var funnet drept, i tillegg var fem savnet. Han opplyste videre at det var gisseltakere fra Egypt, Canada, Mali, Niger, Mauritania og Tunisia i tillegg til fra Algerie.

Norske Statoil hadde 17 ansatte på anlegget. Av disse kom tolv til rette, mens fem ble bekreftet omkommet.

Referanser
----------

1. ↑  Maiken Ree for NTB: Statoil-anlegg angrepet i Algerie Teknisk Ukeblad, 16. januar 2013
2. ↑  - Belmokhtar tar på seg ansvaret for gisselaksjonen – Aftenposten 20. januar 2013
3. 1 2  Marius Helge Larsen, Bent Tandstad: – 32 terrorister og 23 gisler drept i militæraksjonen, NRK, 20. januar 2013
4. ↑  Algeries statsminister: Tidligere ansatt blant gisseltakerne – NRK 21. januar 2013
5. ↑
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* nupi.no Morten Bøås: *Algerie-Mali: konflikt og terror*[*død lenke*], 7.2.2013
Huangshan i Anhui
Song-gate i Huangshan
**Huangshan** (kinesisk: 黄山; pinyin: *Huángshān*) er et byprefektur provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. På dets område på 9 807 km² ligger de berømte Huang Shan-fjellene. Huangshan hadde 2003 i 1,47 mill. innbyggere.

Administrative enheter
----------------------

Huangshan består av tre bydistrikter og fire fylker:

* Bydistriktet Tunxi (屯溪区), 249 km², 150 000 innbyggere;
* Bydistriktet Huangshan (黄山区), 1 669 km², 160 000 innbyggere;
* Bydistriktet Huizhou (徽州区), 424 km², 100 000 innbyggere;
* Fylket She (歙县), 2 236 km², 500 000 innbyggere;
* Fylket Xiuning (休宁县), 2 125 km², 270 000 innbyggere;
* Fylket Yi (黟县), 847 km², 100 000 innbyggere;
* Fylket Qimen (祁门县), 2 257 km², 190 000 innbyggere.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

Referanser
----------

1. ↑  GeoHive - Chin, Anhui Arkivert 9. juli 2015 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
| Slaget om Marjayoun |
| --- |
| Konflikt: Libanon-krigen 2006 |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 10. august 2006 |
| Sted | Marjayoun, Libanon33°21'33"N 35°35'18"Ø |
| Resultat | Israelske styrker okkuperer Marjayoun |

 |
| Stridende parter |
| Israels flagg Israel | Hizbollah
 SSNP |
| Tap |
| 1 død  9 skadet  2 stridsvogner skadet | Ukjent |

| **Militære operasjoner under Libanon-krigen 2006** |
| --- |
| Zar’it-Shtula-raidet - Opération Baliste - Slaget om Marun ar-Ras - Slaget om Bint Jbeil - Angrepet mot Qana - Slaget om Ayta ash Shab - Baalbek-operasjonen - Tyr-raidet - Slaget om Marjayoun - Operasjon Endre kurs 11 - Slaget om Wadi Saluki |

**Slaget om Marjayoun** var et slag mellom Israels forsvar og Hizbollah-militsen den 10. august 2006, under den andre Libanon-krigen. Hizbollah hevdet at slaget var en stor seier for bevegelsen, men kampene resulterte i en israelsk okkupasjon av landsbyen.

Slaget
------

Marjayoun ligger 8 kilometre fra den israelske grensen. Ett av målene til de israelske styrkene var å nå Litani-elva, og det ble bestemt at man skulle ta veien gjennom Marjayoun fremfor den sjiamuslimske landsbyen Khiam. Årsaken til denne avgjørelsen, skal ha vært at den kristne lokalbefolkningen var ventet å være mer vennligsinnet ovenfor de israelske styrkene enn sjiamuslimene i Khiam ville vært. Marjayoun var også den raskeste veien til Litani.

Den 10. august 2006 klokken 03:30 ble inntoget i Marjayoun satt igang.

Voldelige sammenstøt mellom den israelske hæren støttet av mange stridsvogner og Hizbollah i utkanten av byen resulterte i at to israelske Merkava-stridsvogner ble skadet og måtte trekkes ut av kampsonen.

Etter seks timer med harde kamper, invaderte de israelske styrkene byen. Bombekastere, granater og raketter var effektivt bruk, og byen ble snart besatt av en styrke på 200 soldater og to stridsvogner. De israelske styrkene okkuperte også militærbrakker tilhørende den libanesiske hæren. De 350 libanesiske soldatene stasjonert her var ikke utstyrt for kamp, og var bare til stede for humanitær bistand for sivilbefolkningen. Styrkene gjorde derfor ikke motstand, og det kom ikke til kamper mellom de to hærene.

I etterkant av slaget ble en libanesisk general arrestert og anklaget for høyforræderi for å ha drukket te sammen med israelske offiserer.

Referanser
----------

1. ↑  A jet cannot plant a flag
2. 1 2  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. mars 2011. Besøkt 5. juli 2011.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. april 2010. Besøkt 5. juli 2011.
4. 1 2
5. 1 2  Al Jazeera : Israeli troops seize Lebanese barracks
6. ↑  «Arrestation du responsable de la caserne de Marjayoun». Arkivert fra originalen 29. september 2007. Besøkt 5. juli 2011.
**Neriglissar** eller *Nergal-sharezer* (akkadisk: *Nergal-šar-uṣur*, «Å gud Negal, bevar/forsvar kongen») var konge av Babylon fra 560 til 556 f.Kr. Han var svigersønn av Nebukadnesar II, og Neriglissar fikk dennes sønn og arving, Amel-Marduk, myrdet og grep deretter selv makten og den babylonske trone.

En babylonsk krønike beskriver hans krig i vest i årene 557-556 f.Kr. blant annet i Kilikia. Han er tradisjonelt listet som en konge fra det kaldeerisk dynasti, men det er ikke klart om han var kaldeer eller innfødt av Babylon ettersom han ikke var blodbeslektet med Nebukadnesar eller sine forgjengere. Hans navn er nevnt som en av fremste militære offiserene til kong Nebukadnesar II i Bibelens *Jeremias bok*.

Neriglissar ble etterfulgt av sin svært unge sønn Labashi-Marduk.

Referanser
----------

1. ↑  Nettbibelen: *Jeremias bok* 39:13[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* ABC 6: Den babylonske krønike for det tredje året til Neriglissar.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Amel-Marduk** | **Konge av Babylon**(560 f.Kr.–556 f.Kr.) | Etterfølger:**Labashi-Marduk** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
***The Female Highwayman*** er en amerikansk stumfilm fra 1906, regissert av Gilbert M. "Broncho Billy" Anderson.

Handling
--------

En ung kvinne lever av å begå tyverier. Med utgangspunkt i en nøye kartlagt plan av de forskjellige gjestene på en fest hun har blitt invitert til, gjør hun unna med vennenes verdisaker og lommebøker. Dette blir fulgt av at hun planlegger et diamant-ran i en smykke-butikk, og kort tid senere stjeler hun en verdifull armbåndsur.

Kvinnen stikker deretter av, og planlegger å kvitte seg med alle verdisakene hun nylig har skaffet seg. Mens hun gjør dette, hører hun lyder fra forfølgerne sine. De bryter seg også inn på rommet hennes, og forsøker å arrestere henne.

Referanser
----------

1. ↑  THE FEMALE HIGHWAYMAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Female Highwayman* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Female Highwayman* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Female Highwayman* på Silent Era Rediger på Wikidata
Fiskere i Yangxin fylke i Huangshi
Huangshi i Hubei
**Huangshi** (kinesisk: 黄石; pinyin: *Huángshí*) er en by på prefekturnivå i provinsen Hubei i det sentrale Kina. Befolkningen innen grensene anslås (2005) til 689 000.[]

Huangshi ligger ved Yangtzeflodens sørøstre bredd og grenser i vest mot Wuhan og i sør mot naboprovinsen Jiangxi. Arealet er på 4 630 km². Landskapet er preget av små fjell og høyder, av en rekke store og små innsjøer. Høyeste fjell er Syvtoppfjellet som kommer opp i 860 moh.

Huangshis gjennomsnittstemperatur er 17 °C og årlig nedbør 1400 mm.[] Det er 264 frostfri dager.[] Det kan snø fra desember til februar.

I byen ligger Huangshi kullkraftverk.

Administrative enheter
----------------------

Huangshi består av fire bydistrikter, ett byfylke og ett fylke:

* Bydistriktet Huangshigang – 黄石港区 *Huángshígǎng Qū* ;
* Bydistriktet Xisaishan – 西塞山区 *Xīsàishān Qū* ;
* Bydistriktet Xialu – 下陆区 *Xiàlù Qū* ;
* Bydistriktet Tieshan – 铁山区 *Tiěshān Qū* ;
* Byfylket Daye – 大冶市 *Dàyě Shì* ;
* Fylket Yangxin – 阳新县 *Yángxīn Xiàn*.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sør-Kina.

Referanser
----------

1. ↑  GeoHive - China, Hubei Arkivert 16. juni 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Denne artikkelen omhandler dialekten.  For halvøya, se Jylland.  For butikkjeden, se Jysk (firma).

**Jysk** (gammel dansk staving: *jydsk*) er et uttrykk som brukes til å beskrive de danske dialektene som tales på halvøyen Jylland. Det skjelnes mellom nørrejysk i nord og sønderjysk i sør. Innenfor nørrejysk skjelnes videre mellom vest- og østjysk, og mellom vest-, øst- og nordjysk.

De østlige dialektene viser størst likhet med standard dansk (dvs. sjællandsk), mens de sørlige skiller seg mest fra de andre.

Den danske språkprofessoren Erik Hansen har påpekt at dansker ofte la bort dialekten sin til fordel for normalvarianten fordi «*man har hånet og parodiert de dialekttalende, nektet dem adgang til radioen og gjort narr av de få politikere som våget å holde på dialekten sin, og i skolen har man behandlet dialekt og annet lokalspråk på linje med dårlig språk*».

Steen Steensen Blicher og Jeppe Aakjær skrev ofte på jysk. I avsnittet under står innledningen til Blichers *Æ Bindstouw* (= Bindestuen). En bindestue var en slags strikkeklubb, der hedens allmue av begge kjønn møttes hos de som hadde best plass hjemme hos seg. Med seg hadde de eget ullgarn for å «binde» (dvs. strikke) hoser (dvs. strømper), votter, undertrøyer osv. - noe for salg til omvandrende hosekremmere fra Viborg og Holstebro, noe til eget forbruk. «Binderiet» (strikkingen) var en vesentlig biinntekt for fattigfolk på heden, og møtene i bindestuen var i tillegg sosiale treff der man hørte nytt, og praten gikk.

De war e Awten fa bette Jywlawten - nej hold! - A lywwer - de wa sgi den Awten far ve indda, dæ wa Binnstoww te e Skwolmæjsters, ham Kræn Koustrup - I kinne ham wal? Dæ wa nok dæ kinnt ham, for om e Vinter wa han Skwolmæjster, men om e Sommer wa han Muhrmæjster; aa han wa lih døgte te beggi Diel. Aa han ku mier end de, faa han ku stel Blued, aa vis igjen aa vænn e Vind, aa løhs øwwer baallen Fingger, aa møj mier. Men te aa maahn wa han ett saa fulkommele som e Præjst; for han had ett gon i den suet Skuel. Saa wa vi da samled aa hiele e Bøj - ja ja! Lysgor Bøj er ett saa faahle stuer: der er ikkun sejs Goer aa nowwe Huhs; men saa wa di der aasse aa Kapballe, aa Tejstrup, aa A trowwer dje Kaael i Knækkebaarre war aasse drøwwen dæte. Men de ka no væh de samm. No Falil! Saa had vi da ænnele molt aa, aa had aal sammel faat wo Gaanænner øwwer e Kroeg i e Lowt øwwer e Skyww, aa had aasse begynt aa læ di fem Pinn lest ve.

Referanser
----------

1. ↑  Dialekter i Jylland, Københavns universitet
2. ↑  
Jensen, Jørgen Nørby: «Erik Hansen» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 25. mai 2022 fra
3. ↑  Språkholdninger som ikke minst har rammet jysktalende
4. ↑   Lars Valsted Andersen: «Blant hedebønder og hosekremmere» (s. 23), hovedfagsoppgave

Portal: Danmark
Hardy er også navn på et engelsk firma som leverer utstyr og klær til sportsfiskere, med spesiell vekt på fluefiske.

**A. Hardy & Cie** er et cognachus. 

I tillegg til cognac, produserer de bl.a. Pineau des Charentes. De har også to andre cognac-merker, som heter *Angevin* og *Marquis*.

Historie
--------

Huset ble etablert i 1863 av Antony Hardy. Han var opprinnelig skotsk, men drev et vin- og spritimportfirma i London. Han flyttet til cognacregionen for å få bedre kontroll over kvaliteten på den vinen og spriten han solgte i England. Han endret da også fornavnet sitt til Antoine, den franske varianten av Antony. De første årene pendlet han litt fram og tilbake mellom Skottland, London og cognacregionen, før han omsider slo seg ned i Cognac. 

En av hans etterkommere, Francis Hardy var ordfører i byen Cognac, fra 1978. 

Huset drives i dag av direkte etterkommere etter Antoine Hardy. Huset styres av Jaques Hardy og hans to døtre Sophie og Bénédicte Hardy. Sophie arbeider mye med produktutvikling og design, hun har bl.a. utviklet "Fisherman's Flask", til minne om Antonie Hardy, som var en ivrig fluefisker. Bénédicte jobber primært med markedsføring. 

I begynnelsen av år 2000 ble Hardy kjøpt opp av det engelske investeringsselskapet *KPC*, etter en periode der de slet med økonomien (hovedsakelig pga. økonomisk nedgang i Asia og Russland). Dette oppkjøpet førte ikke til store endringer hos Hardy, driften ble videreført med de samme menneskene. Noe modernisering ble gjort, bla. nye tappe-maskiner.

Utvalg
------

### Cognac

Hardys «Fisherman's Flask»
* Red Corner VS – minimum 5 års fatlagring
* Black Corner VSOP – minimum 8 års fatlagring, kun Grande og Petite Champagne
* Napoléon – minimum 15 års fatlagring, kun Grande Champagne, Petite Champagne, Borderies og Fins Bois
* Extra (Chairman's Private Collection) – Fine Champagne, 8-12 års fatlagring
* Virgo XO – minimum 10 års fatlagring
* XO Fine Champagne – 20-25 års fatlagring, kun Grande og Petite Champagne
* Noces de Perle – minimum 30 års fatlagring, blanding av 10 ulike cognacer, alle fra Grande Champagne
* Noces d'Or – minimum 50 års fatlagring, blanding av 40 ulike cognacer, alle fra Grande Champagne
* Noces de Diamant – minimum 60 års fatlagring,
* Rosebud – Et lite parti som *Armand Hardy* kjøpte inn like etter 1. verdenskrig.
* Perfection – En meget sjelden cognac fra før vinlusangrepet på 1870-tallet. 100% Colombard druer, ren Grande Champagne, 41% alkohol (ufortynnet – "cask strength").

I tillegg har de flere gavepakninger. De mest spesielle er:

* Six Growth Collection Case (The Crus Collection) - et sett med 6 flasker á 375 ml, med en flaske fra hvert cognac-område, kart, informasjon m.m.
* Fisherman's Flask – et sett med en lommelerke (Hardy Extra), en skinnpose til lerken og en fluefiske-flue
* Golf Flask – samme sett som Fisherman's Flask, men med golf som tema

### Pineau des Charentes

* Hardy Le Coq d'Or – både rød og hvit finnes

### Brandy

* Ruby VSOP – 3 års fatlagring

### Likør

* Extase XO

Eksterne lenker
---------------

* Hardys hjemmeside på *cognacnet.com*
* A. Hardy USA online
***The Family Honor*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Emile Chautard.

Handling
--------

General Wayne har to sønner: kaptein Stephen Wayne, en hær-offiser, og Anthony Wayne, en vellykket ung portrett-maler. Anthony er forlovet med Doris Leighton, en raffinert ung kvinne, men han blir forelsket i Marcia Quesnay - en emosjonell skuespillerinne og trollkvinne. Han vanærer familien sin ved å vise sin hengivenhet til Marcia, og han forlater snart sin lovende karriere. Stephen Wayne, som forsøker å tvinge henne til å la Anthony være, blir oppriktig forelsket i henne - og hun i ham. Marcia blir deretter en langt mer øm og selvoppofrende kvinne. Hun returnerer alle gavene og pengene som Anthony hadde gitt henne. Kort tid senere Anthony skuespilleren Eric Mainwaring, som også er forelsket i Marcia. Anthony blir snart overtalt til å stjele penger fra faren sin, men han blir snart snytt for alle disse pengene av Eric.

Stephen, som oppdager dette tyveriet, går til Marcias leilighet for å konfrontere det han mener er hennes dårlige innflytelse over Anthony. Morgenen etter blir Anthony, som nå står helt uten penger, er kjent som en tyv og blitt utstøtt fra familien sin, reddet fra å begå selvmord av Doris. Men faren hans som snart oppdager tyveriet og anklager Anthony, oppfordrer ham til å begå selvmord, og forteller sønnen at en ærefull død er bedre enn et helt liv i vanære. Men Stephen dukker opp sammen med Marcia i tide for å avverge denne tragedien, og forteller en løgn i håp om å redde Anthony. Stephen påstår at det var han selv som hadde tatt alle pengene fra farens pengeskap.

Skuespillere
------------

* Robert Warwick som Stephen Wayne
* June Elvidge som Marcia Quesnay
* Alec B. Francis som Jason Wayne
* Henry Hull som Anthony Wayne
* Gerda Holmes som Doris Leighton

Referanser
----------

1. ↑  The Family Honor
2. ↑  THE FAMILY HONOR

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Family Honor* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Family Honor* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Family Honor* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Belco Bah** (født 1958, død 21. april 2020 i Niono i Mali) var en malisk politiker (UM-RDA). Han var fra 2014 og til sin død representant til Malis nasjonalforsamling.

Bah tilhørte partiet Union Malienne du Rassemblement Démocratique Africain (UM-RDA) og ble i 2013 innvalgt i nasjonalforsamlingen av velgerne i valgdistriktet Niono. Han inntok sin plass der i 2014. Han ble da en av to representanter fra sitt parti der. Han tilhørte forsvarskomiteen.

Han stilte til valg til nasjonalforsamlingen også for 2020, men ble slått ut den 29. mars i første valgomgang av kandidaten for Alliance Démocratique pour la Paix (ADP-Maliba), Diadié Bah.[]

Bah var også aktiv i Assemblée parlementaire de la francophonie og var der visepresident for dens *commission politique*.

Han døde av covid-19 21. april 2020.

Referanser
----------

1. 1 2   www.nordsudjournal.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Liste av nasjonalforsamlingens medlemmer (2014–2018) Arkivert 29. mai 2020 hos Wayback Machine. INettside for nasjonalforsamlingen
3. ↑  Ergebnisse der Wahlen zur Nationalversammlung 2013, Internetseite der Interparlamentarischen Union
4. 1 2  L’Assemblée parlementaire de la Francophonie rend hommage à Belco Bah Arkivert 16. juni 2020 hos Wayback Machine. 24. spril 2020, *Assemblée parlementaire de la francophonie*
5. ↑  «Mali: Le député Belco Bah mort de Covid-19» **(fransk)**. maliweb.net. 20. april 2020. Besøkt 14. juni 2020.
***The Fatal Hour*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av George W. Terwilliger. Filmen er basert på et skuespill fra 1908 av Cecil Raleigh.

Filmen er antatt tapt.

Handling
--------

Etter at markien av Deerminister er død arver nevøen Nigel Villiers tittelen etter ham. Men Nigel har en fiende som heter Jim Callender, og han bestemmer seg for å sørge for at Nigel ikke skal bli marki. Blant Callenders bekjente er lord Dolly, en annen av Nigels onkler. Sammen legger lorden og Callender planer for å bevise at Nigels far giftet seg med moren hans før hans første kone var død; klarer de å dokumentere det, vil Nigel ikke være en rettmessig arving til marki-tittelen, og tittelen vil gå videre til lord Dolly.

Callender planlegger i tillegg å drive utpressing overfor Dudley Gore, som er broren til Nigels kjæreste Dorothy.

For å dokumentere at han har slektstreet i orden, reiser Nigel til et kloster i Sveits som er i besittelse av opptegnelser om familien hans. I Sveits oppdager han at Callender har kommet dit før ham, og nå forsøker å destruere alle dokumentene som gjelder Nigels familie. De begynner å slåss, og Callender mister livet under slåsskampen. Alle papirene og juvelene blir deretter returnert til de rettmessige arvingene.

Skuespillere
------------

* Thomas W. Ross som Jim Callender
* Wilfred Lytell som Nigel Villiers
* Frank Conlan som lord Adolphus 'Dolly' Villiers
* Lionel Pape som hertugen av Exmoor
* Jack Crosby som Dudley
* Henry Hallam som Anthony
* Lewis Sealy som Felix
* Frank Currier som en abbed
* Gladys Coburn som Dorothy Gore
* Thea Talbot som Bessie Bissett
* Jennie Dickerson som Mrs. Bissett
* Florence Court som Lily de Mario
* Marie Schaefer som lady Margaret Villiers
* Effie Conley som Sally

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 7. mai 2016.
2. ↑   www.imdb.com, besøkt 7. mai 2016[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «The Fatal Hour». *catalog.afi.com*. American Film Institute. Besøkt 18. januar 2023.
4. ↑  Terwilliger, George W. (1920). «The Fatal Hour». Besøkt 10. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Fatal Hour* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Fatal Hour* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Fatal Hour* på American Film Institute Rediger på Wikidata
| Beleiringen av Charleston |
| --- |
| Konflikt: den amerikanske uavhengighetskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 29. mars–12. mai 1780 |
| Sted | Charleston, Sør-Carolina32°47'39"N 79°56'31"V |
| Resultat | Britisk seier |

 |
| Stridende parter |
| USA USA | Storbritannias flagg Storbritannia |
| Kommandanter og ledere |
| USA Benjamin Lincoln | Storbritannias flagg Henry ClintonStorbritannias flagg Marriot Arbuthnot |
| Styrker |
| 5000 | 14 000 |
| Tap |
| 92 døde148 sårede4650 tatt til fange | 76 døde189 sårede |

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Sørfronten |
| --- |
| Williamsburg – Great Bridge – Moore's Creek Bridge – Risbåtene – Alligator Bridge - Beaufort – Kettle Creek – Briar Creek – Stono Ferry – Savannah – Charleston – Waxhaw - Camden – Kings Mountain – Cowpens – Guilford Court House – Hobkirk's Hill – Eutaw Springs – Yorktown |

**Beleiringen av Charleston** er et av de viktigste slagene som fant sted mot slutten av den amerikanske uavhengighetskrigen hvor britene hadde flyttet sitt fokus mot de sørlige koloniene. Fra 1777 til 1778 hadde britene betydelig suksess, hovedsakelig i staten Georgia og beleiringen av Savannah. Antallet slag som ble vunnet av britene i 1779 økte kraftig året etter da de feide gjennom South og North Carolina.

Den britiske regjeringen sendte Henry Clinton for å lede en komibnert militær– og marine–ekspedisjon sørover etter at de ikke lyktes i å få overtaket i nord i 1779. Han evakuerte Newport, Rhode Island, 25. oktober og forlot New York med den tyske general Wilhelm von Knyphausen. I desember seilte han med 8500 menn for å slutte seg til Marc Prevost i Savannah. Charles Cornwallis slo følge med ham, og senere sluttet Francis Rawdon-Hastings seg til ham slik at styrken var på totalt 14 000 menn. Clinton marsjerte mot Charleston og avskar byen for unnsetning, og etter en lang beleiring tvang han den amerikanske generalen Benjamin Lincoln til å overgi seg den 12. mai. Tapet av byen og dens 5000 soldater var et alvorlig slag mot den amerikanske sak. Den tilsynelatende underkastelsen til South Carolina fulgte. I juni reiste Clinton tilbake til New York City og etterlot Cornwallis med kommandoen, med instruksjoner om å også kue North Carolina.

Eksterne lenker
---------------

* Battle of Charleston

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Wiese** er et slektsnavn i Norge. Navnet har opphav hos tyske innvandrere i Bergen. Den første med navnet Wiese i Norge var Ludwig Wiese som hadde tatt et hansaskip fra Bremen i Nord-Tyskland til Bergen på syttenhundretallet. Navnet Wiese kommer trolig fra et gammelt tysk ord for åker eller eng, ordet er på 2000-tallet fortsatt i bruk i tysk.

Slekten utvidet seg til Østlandet i 1827 da handelsmannen Ludvig Wiese reiste til den nylige opprettede kjøpstaden Lillehammer i Oppland, hvor han arbeidet for en moderne skipstransport over Mjøsa. Det var først i 1835 han talte for dette initiativet, og fem år senere ble hjuldamperen DS «Jernbarden» sjøsatt som første av sitt slag i Norge. Han ble valgt som Lillehammers ordfører i 1838 og holdt embedet til 1843. Ludvig Wiese ble i 1851, som 59-åring, utnevnt ridder av St. Olavs Orden.

I 1865 ble vinfirmaet Wiese & Krohn stiftet av Theodor Wiese og Dankert Krohn. 

Flere med etternavnet Wiese har gjort seg bemerket i norsk kulturliv på 1900-tallet, dog ikke direkte nedstammet fra ordføreren på Lillehammer. Blant disse er:

* Andreas Wiese, journalist (1958–), daglig leder ved Litteraturhuset
* Claus Wiese (1924–1987), skuespiller
* Claus Wiese (1960), NRK-journalist
* Jan Wiese, forfatter (1928–2014), bror av Claus
* Wiese (artist), Trygve Wiese-Haugland, artist (1985-)
***The Family Closet*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av John B. O'Brien.

Handling
--------

Når Alfred Dinsmore nekter å trekke tilbake sitt søksmål for injurier mot noen kalt «The Leader» velger redaktør Charles Purcell å ansette McMurty for å skaffe beviser mot motstanderen sin. En mann gjenkjenner Dinsmore som en Tom Wilson, som tidligere hadde deltatt i å rane en bank - og var kjent for å ha et arr på haken. Selv om Dinsmore går med skjegg, ligner han nøyaktig på Wilson.

Dinsmore går med på å trekke saken sin tilbake, men Purcell utpresser ham. Men Purcell blir tvunget til å gi etter når Dinsmore fastslår sin uskyld ved å fjerne skjegget, og vise at han ikke har noen arr i ansiktet. Men de to motstanderne bestemmer seg endelig for å overse deres politiske forskjeller når barna deres, som er forelsket i hverandre, gjenforenes til tross for foreldrenes innvendinger.

Skuespillere
------------

* Holmes Herbert som Alfred Dinsmore
* Alice Mann som Louise Dinsmore
* Kempton Greene som Ned Tully
* Byron Russell som J. Wesley Tully
* Josephine Frost som Mrs. Tully
* Walter Ware som Charles Purcell
* John Webb Dillion som Denis J. McMurty
* Verne Layton som Lowell Winthrope

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 17. januar 2023.
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Family Closet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Hardsyssel
**Hardsyssel** er den gamle betegnelsen på *Vestjylland* i Danmark, omtrent tilsvarende litt mindre enn Ringkøbing Amt mellom kommunalreformene i 1970 og 2007.

Geografi
--------

Hardsyssel omfatter i alt 8 herreder: 

* Hammerum Herred
* Bølling Herred
* Hind Herred
* Ulfborg Herred
* Vandfuld Herred
* Skodborg Herred
* Hjerm Herred
* Ginding Herred

Hovedbyen er Holstebro. Kjøpstedene er Struer, Holstebro, Lemvig, Ringkøbing, Skjern og Herning.

Etymologi
---------

Hardsyssel hører muligvis sammen med folkenavnet *harudes*, som er lokaliseret i den vestlige delen av Jylland i Ptolemaios' *Geographia* (2. årh. e.Kr.). Det er også blitt foreslått at navnet er beslektet med det norske Hordaland. Det betyr ikke nødvendigvis at det har vært en folkevandring fra det ene stedet til det andre, men kun at man har brukt det samme navnet for to lokaliteter/stammer. Man avleder disse navnene fra det germanske ordet \**harud-* som betyr «skog».

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
*For fotballspilleren, se Yuki Kobayashi (fotballspiller)*

| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Japans flagg Japan |
|  i langrenn: |
| Langrenn Asiatiske vinterleker |
| Sølv | 2011 Almaty |  4 x 5 km stafett  |
| Bronse | 2011 Almaty |  Lagsprint  |
| Bronse | 2011 Almaty |  10 km fri teknikk  |

**Yuki Kobayashi** (小林 由貴, *Kobayashi Yuki*, født 1. november 1987 i Tsunan) er en japansk langrennsløper, som representerer Gifu Hino Motors Ski Club.

Kobayashi deltok under Junior-VM på ski 2007 i Tarvisio, hvor hun endte på 57.-plass i 5 km fri teknikk og to dager senere endte på 27.-plass i 10 km jaktstart. Året etter, deltok hun i U23-VM på ski 2008 i Malles Venosta, hvor det ble to 17.-plasser i henholdsvis 10 km klassisk og 15 km fri teknikk.

Samme år, 14. mars 2008, debuterte Kobayashi i verdenscupen i langrenn under verdenscupfinalen i Bormio, hvor hun endte på en 58.-plass i prologen.

Under U23-VM på ski 2010 i Hinterzarten startet hun med en 14.-plass i 10 km klassisk, og avsluttet mesterskapet rett utenfor pallen på en 4.-plass, 21,5 sekunder bak vinneren Astrid Øyre Slind fra Norge.

Året etter, under Asiatiske vinterleker 2011 i Almaty tok Kobayashi ett sølv og to bronsemedaljer. Hun ble deretter tatt ut i den japanske troppen til Ski-VM 2011 i Oslo, hvor hun endte på en 42.-plass i 15 km jaktstart. Fem dager senere gikk hun Japan inn til en 11.-plass på stafetten, på lag med Madoka Natsumi, Masako Ishida og Michito Kashiwabara. Mesterskapet ble avsluttet med en 27.-plass i 30 km fri teknikk.

To år senere, under Ski-VM 2013 i Val di Fiemme endte Kobayashi på 44.-plass i 15 km skiathlon, 47.-plass under 10 km fri teknikk, og avsluttet med en 35.-plass på den klassiske tremila.

Under Ski-VM 2015 i Falun, startet Kobayashi mesterskapet med en 34.-plass under 15 km skiathlon, fulgte opp med en imponerende 11.-plass under 10 km fri teknikk, og avsluttet med en 30.-plass på den klassiske tremila.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yuki Kobayashi – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Jens Bojsen-Møller** (født 8. juni 1966) er professor ved Seksjon for fysisk prestasjonsevne, Norges idrettshøgskole. Han er spesialist på mekaniske egenskaper ved sener og muskler, nevromuskulær aktivering, bevegelsesanalyse og biomekanikk. Han tok sin mastergrad ved Institute for Sports, University of Copenhagen i 1999 og doktorgrad ved samme universitet i 2005. Tittelen på doktorgradsavhandlingen var "Mechanical properties of the human tendon- aponeurosis complex in vivo measured by ultrasonography: Methodological, physiological and functional aspects"

Han tok bronse i Flying Dutchman under Sommer-OL 1992, sammen med sin fetter, Jørgen Bojsen-Møller.

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 31. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jens Bojsen-Møller – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jens Bojsen-Møller – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jens Bojsen-Møller – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jens Bojsen-Møller – World Sailing Rediger på Wikidata
* (no) Publikasjoner av Jens Bojsen-Møller i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Jens Bojsen-Møller i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
***Fedra*** er et fransk-klassisk stykke fra 1677 av dramatikeren Jean Racine. Stykket bygger på en athensk-minoisk myte og både Seneca og Evripides har skrevet stykker fra denne myten. Originalen er skrevet på aleksandriner og er på fem akter.

Figurer
-------

* Tessevs *konge*
* Fedra *hans kone*
* Hippolytos *hans sønn, Fedras stesønn*
* Aricia *datter av kong Tessevs fiende*
* Teramenes *Hippolytos' tjener og konfindent*
* Oione *Fedras terne og konfindent*
* Ismene *Aricias terne og konfindent*

Handling
--------

Første akt
Fedra har lenge hatt kjærlighet for kong Tessevs sønn, Hippolytos, men kan ikke få ham fordi hun er gift med faren hans. Hippolytos vil ikke ha Fedra, men elsker derimot Aricia. Hun er datter av Tessevs fiende og han har forbud mot å treffe henne. Den andre konflikten er arvingen av tronen. Spørsmålet er om det er Hippolytos eller Fedras sønn som er den rettmessige arvingen.

Andre akt
En budbringer kommer med beskjeden om at kong Tessevs skip har forlist og kongen blir meldt død. Denne nyheten åpner opp for tilspissing i begge konfliktene. Hyppolytos erklærer sin kjærlighet for Aricia mens Fedra erklærer sin kjærlighet for Hippolytos. Fedras sønn blir valgt til konge.

Tredje akt
Fedra forsøker å vinne Hippolytos' hjerte ved å friste med kongetronen, men plutselig kommer omslaget(peripeti), en beskjed om at Tessevs er i live. Fedra er skyldig på grunn av sin kjærlighetserklæring til Hippolytos og han er skyldig i å trosse farens forbud mot å møte Aricia.

Fjerde akt
I fjerde akt lyver Oione på Hippolytos for å redde Fedra og Tessevs landsforviser sønnen sin. Fedra får vite om Hippolytos kjærlighet til Aricia og har mistet alt og beseglet sin skjebne.

Femte akt
Aricia forsøker å snakke med Tessevs og overtaler ham til å forhøre Oione en gang til, men da har hun tatt livet av seg. Da han skjønner han har gått for langt i å landsforvise sønnen sin, forsøker han å kalle ham tilbake, men Hippolytos er død. Fedra kommer tilslutt med en innrømmelse og dør.

Tolkning
--------

Stykket uttrykker en tvil på mennesket og samfunnets mulighet til å løse konflikter. Slutten i *Fedra* er en helt annen enn den i Molières *Tartuffe*, der kongemakten griper inn og løser problemene på forunderlig vis. Fedra viser at den eneste frelse ligger i Guds nåde alene, og slik stiller seg tvilende til det kongedømmet som var under Ludvig XIV.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA
 |
***Chief White Eagle*** er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Romaine Fielding.

Handling
--------

White Eagle får vite at faren hans er død, og at han nå er sjef over hele indianer-stammen deres. Men han mottar snart ordre fra amerikanske myndigheter om å reise videre til en militær-post hvor han skal få instruksjoner fra kommandanten for å hjelpe til med å dempe det truede opprøret til resten av stammen hans. Han ankommer festningen og møter Estrella, en hvit kvinne, og de blir snart forelsket i hverandre.

White Eagle ber henne gifte seg med ham, men hun sier straks nei og fornærmer ham. I raseri kveler han henne, før han vender tilbake til stammen sin som deres nye høvding. Majoren som kommanderer festningen oppdager snart liket av den døde kvinnen. Han sender umiddelbart en ordre til løytnant Adair om å finne White Eagle og skyte ham.

Skuespillere
------------

* Romaine Fielding som høvding White Eagle
* Mary Ryan som den attraktive Estrella
* Robyn Adair som Løytnant Adair
* Richard Wangermann som en major
* Nellie Cytron som moren til Estrella
* George Clancey som en ranch-eier

Referanser
----------

1. ↑  Daniel Bernardi, Michael Green. *Race in American Film: Voices and Visions that Shaped a Nation [3 volumes]*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chief White Eagle* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Federweisser fra Baden
**Federweisser** den mest populære variant av den nye vin i Tyskland. Det dreier seg om druesaft presset av hvite druesorter, der gjæringen såvidt har begynt og uten at vinen er filtrert. *Federweisse* blir brukt som begrep om vinen helt fra da vinen har begynt sin gjæringsprosess til da den såvidt er ferdig. Sent i gjæringsprosessen kalles vinen Jungwein (ung vin) og senere etter at gjæringen er avsluttet, hvitvin.

Navnet
------

I Sveits blir begrepet *Federweisser* brukt om hvitvin av røde druer og tilsvarer den franske Blanc de Noirs. En slik vin blir etter tysk vinrett kalt rosevin. Den vin som i Tyskland kalles Federweisse kalles i Sveits gjerne for *Suser* eller *Sauser* (suser), og navnet antas å hentyde til virkningen i hodet eller i fordøyelsessystemet. I Pfalz kalles den samme vinen for det meste *Najer Woi* (ny vin) eller *Bitzler*. I Franken brukes begrepet *Bremser*. Andre betegnelser er *Krätzer* eller *Neuer Süsser*, i Italia heter den *Vino Nuovo* (ny vin), i Tsjekkia *burčák* og i Luxemburg *Fiederweissen*. I Østerrike kalles Federweisser *Sturm* (storm).

Annen ny vin
------------

* **Federroter** – er laget av røde druer og er en sjelden variant av den nye vin.
* **Schilchersturm** – er en spesialitet fra Steiermark og er ufiltrert rosa- til fiolettfarget vin kalt *Schilchersturm*. Denne nye vinen lages på druesorten Blauer Wildbacher som vanligvis brukes til rosevin.
* **Uhudlersturm** – Sør i Burgenland blir en blandingsvin kalt Uhudler servert som rød, hvit eller rose-*sturm*.

Smak og virkning
----------------

Federweisse vil som følge av den pågående gjæringsprosess og produksjon av kullsyre få smak som musserende vin. Ved samtidig inntak av sukker vil den berusende virkning utebli eller forsinkes. Vinen inneholder melkesyrebakterier og kan ha virkning på tarmsystemet.

Gastronomi
----------

Federweisse drikkes vanligvis sammen med bakt løkbrød (*Zwiebelkuchen*) eller i Pfalz Saumagen (sugge- eller purkemage) og i tillegg til dette nøtter av edelkastanje.

Bildegalleri
------------

* Federweisse serveres gjerne med bakt løkbrød (Zwiebelkuchen)Federweisse serveres gjerne med bakt løkbrød (*Zwiebelkuchen*)
* Burčák utsjenkes i Slovakia*Burčák* utsjenkes i Slovakia
* Advarsel på italiensk ny vin om at flasken ikke må ligge.Advarsel på italiensk ny vin om at flasken ikke må ligge.

Referanser
----------

1. ↑  Vinleksikon[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Federweisser – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland
**Yukie Utsumi** (内海幸枝, *Utsumi Yukie*) er en person i romanen «Battle Royale», og i mangaserien og filmen ved samme navn. I filmen blir hun spilt av Eri Ishikawa.

Før spillet
-----------

Yukie Utsumi er en av elevene i klassen med tredjeårsstudenter på Shiroiwa Ungdomsskole i det japanske prefekturet Kagawa. Hun var intelligent, omsorgsfull og modig. Yukie var bestevenn med Haruka Tanizawa, som hun også spilte på volleyballag med, og hun var forelsket i Shuya Nanahara.

Under spillet
-------------

Yukie legger en plan om å samle så mange jenter som mulig, for så å samarbeide om å finne en måte å komme seg vekk fra øya på.

I boka og mangaserien, er hun vitne til Sakura Ogawa og Kazuhiko Yamamotos selvmord når de hopper utfor en klippe før daggry den første dagen av spillet.

I alle versjonene av historien, lykkes hun med å samle en gruppe jenter, og de slår seg ned i et fyrtårn. Etter at en hardt skadet Shuya Nanahara blir fraktet til fyrtårnet, tar Yukie seg av ham og bandasjerer sårene hans; hun overtaler også de andre jentene til å la ham bli. Når Shuya våkner, forteller Yukie ham hvem som er blitt drept i den tiden han var bevisstløs. I boka og mangaen nevner hun blant annet dødsfallene til Hirono Shimizu, Yutaka Seto, Keita Iijima, Yuichiro Takiguchi, Tadakatsu Hatagami, Toshinori Oda, og Shuyas gode venn Shinji Mimura; Yukie tilstår også at hun liker Shuya. I filmen nevner Yukie bare dødsfallene til Mizuho Inada, Kaori Minami, Yuichiro, Tadakatsu, og Toshinori.

På kjøkkenet forsøker Yuko Sakaki å forgifte Shuya (ved å ha gift i maten hans) etter å ha vært vitne til at Tatsumichi Oki døde etter en slåsskamp med Shuya. Ved et uhell er det Yuka Nakagawa som får i seg den forgiftede maten, noe som fører til at Satomi Noda får panikk og skyter Chisato Matsui. Yukie forsøker å skyte Satomi, men blir selv skutt ned før hun kommer så langt. I filmen blir Satomi drept av Yukie.

Portaler: Litteratur | Kunst
**Jens Christopher Andvig** (født 1947) er en norsk samfunnsøkonom og forsker I emeritus ved NUPI.

Han ble utdannet cand.oecon. ved UiO i 1975 og ble dr.philos. i samfunnsøkonomi samme sted i 1986. Han ble ansatt som forsker ved NUPI i 1980, der han etterhvert ble forsker I (forsker med professorkompetanse). Han forsker på komparativ økonomi og politisk økonomi, særlig interaksjon mellom offentlig sektor og markedsøkonomi, med temaer som korrupsjon, offentlige anskaffelser og overgangen fra en sosialistisk økonomi til markedsøkonomi.

Priser
------

Han fikk Universitetsforlagets pris Årets tidsskriftartikkel i 2008 for artikkelen «Samfunnsforskning på et pseudomarked».

Referanser
----------

1. ↑   CONOR.BG, CONOR.BG ID 33235301[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2016173234[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Felles autoritetsregister for personer og korporasjoner, NORAF-ID 90127794[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Jens Chr. Andvig, NUPI
5. ↑  «Årets tidsskriftartikkel». Universitetsforlaget. Besøkt 1. juni 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Fedje sjøtrafikksentral** (**Fedje VTS**) er en sjøtrafikksentral på Fedje i Hordaland. Den er underlagt Kystverket. Den ble åpnet i 1992 som den andre i rekken, etter Brevik sjøtrafikksentral som åpnet i 1978. Kystverkets tredje trafikksentral, Horten sjøtrafikksentral, ble åpnet i 1999, den fjerde, Kvitsøy sjøtrafikksentral, ble åpnet i 2003, og den femte, Vardø sjøtrafikksentral, ble åpnet i 2007.

Fra Fedje kan sjøtrafikksentralen følge tankskiptransport til og fra Stureterminalen og Mongstadterminalen, og den overvåker og regulerer skipstrafikken til og fra Bergen, Sløvåg og Ågotnes. Fedje sjøtrafikksentral dekker området fra Sognesjøen i nord til farvannet ved Marstein i sør, og i retning øst er grensen mot Bergen havn og mot Grimstadfjorden ved Haakonsvern orlogsstasjon. Årlig trafikkerer 400 store råoljetankskip, 270 gasstankskip og 1100 mindre tankskip (produkttankere) i det området Fedje sjøtrafikksentral har ansvar for.

Referanser
----------

1. ↑  «Sjøtrafikksentraler». *Sjøtrafikksentraler* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 10. november 2018. Besøkt 9. november 2018.
2. ↑  *Delrapport 1 om kollisjonen mellom fregatten KNM Helge Ingstad og tankbåten Sola TS utenfor Stureterminalen i Hjeltefjorden, Hordaland, 8. november 2018*. Havarikommisjonen. 2019. s. 75.

Eksterne lenker
---------------

* Sjøtrafikksentraler Arkivert 10. november 2018 hos Wayback Machine. Kystverket
* Arkivert 15. november 2018 hos Wayback Machine.
**Paul Schmiedlin** (født 2. juni 1897, død 2. juli 1981) var en sveitsisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Schmiedlin vant en olympisk sølvmedalje i fotball under Sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på det svetsiske laget som kom på andreplass, bak Uruguay, i fotballturneringen.

Sveits vant over Litauen med 9-0 i den innledende runden. I åttendelfinalen møtte de Tsjekkoslovakia, første kampen sluttet uavgjort 1-1 og omkampen vant Sveits med 2-1. De beseiret Italia med 2-1 i kvartfinalen og Sverige med 2-1 i semifinalen. Finalen, som ble spilt 9. juni 1924 på Stade de Colombes med 41 000 tilskuere, tapte de til Uruguay med 0-3.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i fotball Sveits’ flagg Sveits.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paul Schmiedlin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Paul Schmiedlin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Paul Schmiedlin – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Paul Schmiedlin – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Paul Schmiedlin – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Paul Schmiedlin – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Paul Schmiedlin – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Paul Schmiedlin – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Paul Schmiedlin – PlaymakerStats.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Milham Ford Bygning ved Elven Cherwell
**St Hilda' s College** er et av kollegienene ved Universitetet i Oxford i England.

Colleget er oppkalt etter den Anglo-Saksiske Saint, Hilda of Whitby og ble grunnlagt i 1893 som et college  for kvinner. Det var det siste colleget i Oxford som var åpent bare for kvinner. I 2008 åpnet det også for mannlige studenter. Nå har det nesten like mange menn og kvinner, både på lavere og høyere nivå.

Den nåværende rektor er professor Sarah Springman som overtok stillingen i 2022.

Per 2012 hadde høyskolen et fond på 37 millioner pund, og eiendeler verdsatt til 45 millioner pund.

Jacqueline Du Pré.Musikkbygningen

### Tidligere studenter

* Susanna Clarke, forfatterSusanna Clarke, forfatter
* Susan Greenfield, Baronesse GreenfieldSusan Greenfield, Baronesse Greenfield
* Susan Kramer, Liberal demokrat-politikerSusan Kramer, Liberal demokrat-politiker

Referanser
----------

1. ↑  "St Hilda's College to admit men", BBC, 7 June 2006.
2. ↑  «Annual report» (PDF).
3. ↑  «St Hilda's College Annual Report and Financial Statements: Year Ended 31 July 2012» (PDF).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NLA
 |
**Jens Mogens Boyesen** (født 9. oktober 1920 i Oslo, død 20. november 1996) var en norsk diplomat og politiker for Arbeiderpartiet.

Liv og virke
------------

### Andre verdenskrig

Da andre verdenskrig kom til Norge var Boyesen i gang med jusstudier. Han kom med i illegalt arbeid og var mellommann mellom Norges legasjon i Stockholm og gruppen rundt høyesterettsdommer Ferdinand Schjelderup, slik at det ble etablert kontakt mellom regjeringen i London og *Kretsen* (sivilt motstandsarbeid i Norge). Boyesen arbeidet også i fagbevegelsen og var aktiv i motstanden mot nazifisering av Landsorganisasjonen. I januar 1944 måtte han ta seg over til Sverige. Han ble der sekretær ved den norske legasjonen.

### Diplomatisk og politisk karriere

Boyesen avla i 1947 juridisk embetseksamen. Han begynte i Utenriksdepartementet og fikk en mangslungen karriere der.

Han ble i 1951 første gang statssekretær i Utenriksdepartementet og ble sittende til 1954. Fra 1954 til 1955 var han statssekretær i Forsvarsdepartementet. Boyesen var på nytt statssekretær i Utenriksdepartementet fra 1963 til 1965.

I 1955 ble Boyesen ambassadør ved Norges delegasjon til NATO samtidig som han også var ambassadør ved Norges delegasjon til OEEC. Han var en periode fra 1967 ved Forsvarets forskningsinstitutt før han i mai 1968 ble utnevnt til ambassadør i Budapest. Senere samme år ble han ambassadør ved Norges delegasjon til internasjonale organisasjoner i Genève. I 1973 fulgte oppdrag som ambassadør i Belgia og Luxembourg. Boyesen ble norsk ambassadør til Det europeiske fellesskap i 1973 og satt med denne stillingen til 1977, da han ble ambassadør i Frankrike.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Boyesen, Jens» Arkivert 25. mai 2011 hos Wayback Machine. *Norsk krigsleksikon*, Oslo: Cappelen, 1995, via *NorgesLexi*.
3. 1 2 3  *Hvem er Hvem? 1984*, Oslo: Kunnskapsforlaget, 1984, s. 58.
4. ↑  «Diplomatisk altmuligmann på høyt nivå», *Aftenposten*, 30. april 1977, s. 22.
5. ↑  Utenriksdepartementet. Statssekretærer 1948 –, regjeringen.no.
6. ↑  Forsvarsdepartementet. Statssekretær 1947 –, regjeringen.no.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jens Boyesen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig