recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En croissant. Foto: JidGom 
En **croissant** er et sprøtt bakverk av smørdeig, med form som en halvmåne.

Det sies at bakverket ble oppfunnet i byen Wien for å feire slutten på Det osmanske rikes andre beleiring av byen i 1683.[] Bakverk av denne arten kalles «Viennoiseries» i Frankrike. Mens fienden forberedte seg til å angripe midt på natten ble de oppdaget av Wiens bakere, som allerede var oppe. For å minnes denne seieren ble croissanten eller «Hörnchen» (lite horn) oppfunnet, med en form som skal minne om osmanenes flagg. En variant av legenden hevder at historien fant sted i Budapest (den gang en del av Østerrike-Ungarn).[]

Marie Antoinette, som kom fra Wien, introduserte og populariserte bakverket i Frankrike i 1770.[] Det var imidlertid ikke første gang croissanten ble introdusert i Frankrike. Det nasjonale senteret for kulinarisk kunst (Centre national des arts culinaires) nevner «førti kaker med halvmåneform» («croissant» på fransk) servert under et festmåltid holdt av den franske dronning i 1549 i Paris.[]

Tross den nevnte legenden er det ingen som vet med sikkerhet hvor bakverket kommer fra. Croissant ble først nevnt som bakverk i franske ordbøker i 1863, og den første oppskriften ble utgitt i 1905.[] Den er imidlertid forskjellig fra dagens. 

Nå er croissanten en naturlig del av frokosten i Frankrike og andre områder med romansktalende befolkning. Et annet bakverk som ofte er å finne på franske frokostbord heter «Petit pain au chocolat». Denne minner mye om croissanten, men har en annen form og har sjokolade i seg. Tradisjonelt dyppes disse i kaffe eller varm sjokolade. 

Når croissanten tas ut av ovnen må den behandles svært forsiktig. For mye varme eller røff behandling kan gjøre at den «kollapser» og blir mer deigete. Den sprø skorpen vil forsvinne hvis den blir lagret for varmt.

Referanser
----------

1. ↑  «Croissant». *Maschmanns Matmarked*. 24. juni 2013. Besøkt 7. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Croissant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Croissant i Store norske leksikon
* (no) Hvordan bake croissant, fra bloggen matlidenskap
* (fr) Croissanter oppskrift

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** TasteAtlas **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |
***Argulus megalops*** er en art av fiskelus. Dette er en type krepsdyr som lever som parasitter på større dyr, i regelen fisk, men også tidvis på for eksempel rumpetroll. Arten ble beskrevet allerede i 1873. Den lever på østkysten av Canada og ved St. Lawrence River. I USA lever den langs kysten av New England og sørover til og med Mexicogulfen.

Anatomien er særegen, kroppen er sammenklemt og et stort skjold dekker det meste av den, men på undersiden er kroppens ledd og anatomi godt synlig. Inndelingen i hode, kropp (thorax) og bakkropp (abdomen) er tydelig. Arten er mellomstor, den er noen mm lange. Øynene er store tydelige, og de har også et *naupilus*-øye. Begge antenne-parene er omdannet til haker som holder fiskelusen fast i vertsdyret.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Argulus megalops* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus megalops* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus megalops* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus megalops* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Argulidae - oppslaget i *WORMS*-databasen. Besøkt 5. januar 2014.
* Oversikt over Argulus-arter i USA - *United States Environmental Protection Agency*. Besøkt 5. januar 2014.
Il cimento dell’armonia e dell’inventione, op. 8, første utgave, cover av bind 1
Antonio Vivaldi (gravering av François Morellon de La Cave, fra Michel-Charles Le Cène sin utgave av Vivaldis Op. 8
***Il cimento dell'armonia e dell'invenzione*** (*Konkurransen mellom Harmoni og Nyskaping*) er en samling på tolv solokonserter skrevet av Antonio Vivaldi mellom 1723 og 1725 og publisert i 1725 som Op. 8. Alle er for fiolin, strykere og basso continuo. 

Gjemt i denne større samlingen finner en de mest kjente av alle solokonsertene fra barokken, *De fire årstidene* (*Le quattro stagioni*) med «Våren», «Sommeren», «Høsten» og «Vinteren». Hver av dem er innledet av en sonett, trolig skrevet av Vivaldi selv, som skildrer hva som skjer i de fire konsertene. Om en følger sonetten mens en hører musikken, kan en se hvor detaljert skildringen til Vivaldi er, som at noen mister fotfeste på isen og faller på bakken, noe som skiller seg fra andre titler i barokken, der tittelen bare gjir et hint om den generelle stemningen. 

Flere av de andre konsertene i opus 8 er like detaljerte, noe som kan tyde på at Vivaldi eller en annen som satte sammen samlingen, mente at de hørte sammen.. Blant annet ligner «La caccia» (Jakten) og «La tempesta di mare» (Havstormen) på *De fire årstidene*.

Konserter
---------

* Konsert nr. 1 i E-dur, «La primavera» (Våren), RV 269
* Konsert nr. 2 i G-moll, «L'estate» (Sommeren), RV 315
* Konsert nr. 3 i F-dur, «L'autunno» (Høsten), RV 293
* Konsert nr. 4 i F-moll, «L'inverno» (Vinteren), RV 297
* Konsert nr. 5 i Ess-dur, «La tempesta di mare» (Havstormen), RV 253
* Konsert nr. 6 i C-dur, «Il piacere» (Nytelse), RV 180
* Konsert nr. 7 i D-moll, RV 242
* Konsert nr. 8 i G-moll, RV 332
* Konsert nr. 9 i D-moll, RV 236
* Konsert nr. 10 i H-dur, «La caccia» (Jakten), RV 362
* Konsert nr. 11 i D-dur, RV 210
* Konsert nr. 12 i C-dur, RV 178

Referanser
----------

1. ↑  *Il cimento dell'Armonia e dell'Invenzione, concertos (12) for solo instrument, strings, and continuo, Op. 8* på Allmusic. Hentet .

Eksterne lenker
---------------

* Partitur for Vivaldi Op.8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Kiel McLeod** (født 30. desember 1982) er en canadisk tidligere profesjonell ishockeyspiller. Han spilte sist for HC Pustertal Wölfe i Serie A. Han spilte for Springfield Falcons, Utah Grizzlies, San Antonio Rampage, Philadelphia Phantoms, Albany River Rats, SG Cortina, EC VSV, HC Pustertal Wölfe etter en periode med EV Ravensburg i 2. Bundesliga og Frisk Asker i GET-ligaen. Han la opp etter 2013-2014-sesongen. 

I en kamp mot Storhamar 10. januar 2013 taklet McLeod Eirik Skadsdammen i et uoppmerksomt øyeblikk. Skadsdammen måtte på sykehus og fikk konstatert hjernerystelse. Dette ga McLeod en straff på 15 kamper der fire er gjort betinget.

Referanser
----------

1. ↑  «Kiel McLeod rockt die Leitner Solar Arena» **(tysk)**. HC Pustertal Wölfe. Besøkt 6. juni 2021.
2. ↑  «McLeod utestengt i 11 kamper for skrekktaklingen». *www.vg.no*. 25. januar 2013. Besøkt 6. juni 2021.
3. ↑  «Denne skrekktaklingen ga Kiel McLeod 15 kampers karantene». *TV 2* **(norsk)**. 25. januar 2013. Besøkt 6. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kiel McLeod – Hockeydb.com Rediger på Wikidata
**«Lyckliga gatan»** er en italiensk popballade med tekst av Luciano Beretta og Miki Del Prete, og melodi av Adriano Celentano, som spilte inn sangen i 1966.

Svensk versjon
--------------

Den svenske teksten, **«Lyckliga gatan»**, som handler om nostalgiske minner fra barndommens idylliske gate, ble skrevet av slagerforfatteren Britt Lindeborg (1928–1998), og sangen ble spilt inn av den unge popartisten Anna-Lena Löfgren (1944–2010). «Lyckliga gatan» lå på Svensktoppen i 14 uker fra 10. desember 1967 til 10. mars 1968, en tid også som nummer én. Sangen toppet også salgslistene i Sverige, og den gav Löfgren hennes andre gullplate. Artisten sang ellers inn en tyskspråklig versjon under tittelen «Immer am Sonntag» beregnet på det tyske platemarkedet. «Lyckliga gatan» har blitt en klassisk popslager i Sverige og er spilt inn av flere svenske artister siden. Den svenske versjonen lå også på topp på VG-lista i 1968, og fortsatte å være populær i deler av Norge langt inn på 1970-tallet.

Norsk versjon
-------------

Day Seedland skrev en norsk tekst. På norsk har den tittelen «Lykkelige gate».

### Innspilling

Margrethe Thoresen. Utgitt som b-side på singelen Triola TN 493 i 1968.

Annet
-----

* *Lyckliga gatan* er tittelen på en LP-plate med Anna-Lena Löfgren
* *Lyckliga gatan* er også en selvbiografisk bok av Britt Lindeborg, den svenske tekstforfatteren.
* Den svenske tittelen ga navn til den norske TV-serien *Lyckliga gatan* som gikk på TV2 høsten 1999.
* *Lyckliga gatan* var de homofiles kallenavn for det offentlige toalettet i nærheten av det gamle Rikshospitalet i Oslo, ifølge Svein Skeids byvandringer i Oslo i 2008.
* «Il ragazzo della via Gluck» kom i en franskspråklig versjon, «La maison où j'ai grandi», i 1966, sunget av Françoise Hardy.

Referanser
----------

1. ↑  «Margrethe Toresen - Jamaica Farewell». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 16. februar 2019.
2. ↑  «Margrethe Toresen - Jamaica Farewell». Besøkt 16. februar 2019.
3. ↑  «La Maison Où J'ai Grandi - Françoise Hardy | Songs, Reviews, Credits». *AllMusic* **(engelsk)**. Besøkt 16. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Den svenske teksten[*død lenke*]
* Den italienske originalteksten Arkivert 1. september 2008 hos Wayback Machine.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«Hello, Goodbye» med The Beatles | **Nummer 1 på VG-lista**(Uke 4–15 1968) | Neste mottaker:«Congratulations» med Cliff Richard |
**Utskarpen** [u:t`skarpen] er en bygd som ligger 37 km fra Mo i Rana i Rana kommune, på Helgelandskysten i Nordland fylke i Nord-Norge. Bygdas sentrum ligger innerst i fjorden Utskarpen, som er en bifjord til Ranfjorden.

Fylkesvei 17 og fylkesvei 810 passerer gjennom bygda.

Utskarpen har en barnehage, barne- og ungdomsskole, eldresenter og bygdemuseum. Våren 2018 åpnet mat- og overnattingsstedet «Til Elise Fra Marius». Våren 2020 åpnet butikken «Joker Utskarpen» og kafeen «Innistua» som er lokalisert i samme bygg i krysset der FV 17 og FV 810 møtes. I tillegg er det en rekke lag og foreninger.

I skolekretsen er det rundt 950 innbyggere, og den inkluderer Sør-Sjona, Nordsjona, Mellom-Sjona, Flostrand og Straumbygda.

Bygda har tilhørt tre kommuner. I 1839 ble den en del av Hemnes herredskommune; i 1929 tilhørte Utskarpen den tidligere kommunen Sør-Rana, og under kommunereformen i 1964 ble bygda en del av Rana.

Historie
--------

Mange arkeologiske funn i bygden vitner om gammel bosetning. Det er gjort funn fra steinalderen, eldre jernalder, og flere funn fra vikingtiden, blant annet et sverd av jern.

### Dilkestad

Den eldste gården i Utskarpen heter Dilkestad og er tidfestet til 1440. Eldre navneformer har vært *Diilckestad* (1567), *Dilckestad*, (1610, 1614, 1661), *Yttre Dilchestad* og *Indre Dilchestad* (1723).

Historikeren Oluf Rygh betegnet gårdsnavnet som enestående, og satte det i sammenheng med et ukjent elvenavn. *Dilka* betyr «bekk» på både svensk og lokal norsk dialekt, og han satte navnet i sammenheng med bekker som renner i nærheten.

### Utskarpen, Dalosen og Steinhaugen

Området tilhørte tre gamle gårder: Utskarpen, Stenhaug og Dalos. Disse gårdene har vært i drift siden 1500-1600-tallet.

Eldre navneformer på gården Utskarpen har vært *Vdschorpenn* (1567), *Vdschorpen* (1610, 1614, 1661) og *Udschorpen* (1723).

Gården Dalosen ble i 1567 kalt *Dallas*, senere *Dalaas* (1610, 1614), *Dalsaas* (1661) og *Dahloesen* (1723). Gården er oppkalt etter, og ligger i nærheten av utløpet til *Daloselven* («osen»), i dalen *Sjoneidet* mellom Utskarpen og Sjona.

Gården Steinhaugen (lokal dialekt: *Steinhåjen*) er nevnt i 1661 under navnet *Stennhøyen*, og i 1723 under navnet *Steenhougen*.

Sentrum av Utskarpen er på folkemunne kalt «Fallet». Dette var opprinnelig et fellesnavn på et området på nordsiden av Utskarpenfjorden, fra Ramseng i vest til Fallahågan i øst.

Folketall
---------

Statistisk sentralbyrå (SSB) oppgir følgende folketall for Utskarpen:

| År | Folketall |
| --- | --- |
| 1998 | 933 |
| 2000 | 930 |
| 2001 | 927 |
| 2002 | 940 |
| 2003 | 924 |
| 2004 | 877 |
| 2005 | 903 |
| 2006 | 907 |
| 2007 | 895 |
| 2008 | 890 |

Bildegalleri av Utskarpen
-------------------------

* 
*

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Oluf Rygh: *Norske Gaardnavne*, bind XVI, side 133, Kristiania, 1905

* Håkon Hauan, *Litt omkring fallet i Utskarpen*, Årbok i Rana, side 44 – 58, 2004

Eksterne lenker
---------------

* Utskarpen Arkivert 19. juni 2006 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
***Argulus diversus*** er en art av fiskelus. Dette er en type krepsdyr som lever som parasitter på større dyr, i regelen fisk, men også tidvis på for eksempel rumpetroll. Arten ble beskrevet først i 1944. I USA lever den i elvene i Midtvesten, særlig i Indiana.

Anatomien er særegen, kroppen er sammenklemt og et stort skjold dekker det meste av den, men på undersiden er kroppens ledd og anatomi godt synlig. Inndelingen i hode, kropp (thorax) og bakkropp (abdomen) er tydelig. Arten er mellomstor, den er noen mm lange. Øynene er store tydelige, og de har også et *naupilus*-øye. Begge antenne-parene er omdannet til haker som holder fiskelusen fast i vertsdyret.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Argulus diversus* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus diversus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus diversus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus diversus* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Oversikt over Argulus-arter i USA - *United States Environmental Protection Agency*. Besøkt 5. januar 2014.
***Skjemtegauken*** er et norsk humoristisk underholdningsprogram som gikk på NRK-TV fra 1968 til 1970. Programleder var Harald Tusberg, assistert av tekstforfatter Tore Ryen. Regien var ved Ola Neerberg og Kent Nilssen. *Skjemtegauken* var typisk lørdagsunderholdning for hele familien og sendte fra Centralteatret. Programmet hadde en varighet på 45 minutter. Det var her at det berømte *Smil til det skjulte kamera* så dagens lys.

Innhold
-------

Et gjengangstema var at kjendiser skulle opptre i uvante roller. Man hadde en fortsettelse av Smil til det skjulte kamera og tidligere innslag fra Kunden har alltid rett. *Skjemtegaukens nyhetsmagasin* var ledet av Svein Byhring. Programmets faste orkester var ledet av Kjell Halvorsen alias *Salvador Melis*.

En som TV-debuterte var Øivind Blunck med egen sketsj. I det første program deltok Wenche Foss, Espen Skjønberg og Henki Kolstad. Andre program sang Kristian Trægde komposisjonen *Top hat* fra musikalen ved samme navn. I *Skjult kamera* var man forvirret flyger i Lade.

Tredje program inneholdt sang av Rolv Wesenlund og Erik Diesen, en duett fra Romeo og Julie etterfulgt av en fekteduell. Programmets faste dirigent *Salvador Melis* sang med *Melis Brothers*. I nest siste program deltok Ottar Wicklund og Svein Byhring i uvanlig situasjon. I *skjult kamera* skulle folk ta over en stor boremaskin.

Referanser
----------

1. ↑  Leder av egen trio med Pete Brown og Leif Eberson.
2. ↑  Som erstatning for Kjell Arnljot Wig og Per Øyvind Heradstveit som meldte avbud.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Skjemtegauken* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Å komme til **skjells år og alder**, tidligere også skrevet **skjels år og alder**, betyr at en har blitt så gammel at en har begynt å forstå eller at en har blitt klok. 

*Skjells* i dette uttrykket har med ordene *skjelne* og *skille* å gjøre. Når man skjelner eller skiller mellom noe, forstår en, og når en når skjells år og alder, har man fått forstand og blitt fornuftig. Det er det samme ordet som skjellig, som brukes i straffeprosessloven om «skjellig grunn til mistanke», da i betydningen forståelig, rimelig, fortsandig eller klar. Det samme ordet brukes i uttrykk som «å gjøre rett og skjell for seg» eller «det skjeller deg ikke», som betyr «det vedkommer deg ikke» eller «det har du ikke forstand på».

Uttrykket forekommer også på dansk i formen *at komme til skels år og alder*. Der ble tidligere også ordet *skel* brukt i betydningen «evne til å skjelne, skjønne», «skjønnsomhet», «fornuft», «forstand» og «(åndelig) sans» og i sammensetninger som *skelsaar* eller *skelsalder*. *Å komme til skjells år og alder* kan på engelsk oversettes med *reach the age of discretion*.
**Adolescentulus Olsen** er et kollektivpsevdonym som ble benyttet av Hjalmar Christensen, Vilhelm Dons og Hugo Mowinckel i fellesskap da de i 1895 utga den parodiske diktsamlingen *Rythmeskvulp*, hvor de imiterte nyromantikerne, særlig Vilhelm Krag, med vers som «*Jeg er bleg og liden / Bitte liden. / Jeg har sting / i siden.*» 

I 1912-utgaven av årboken Humør er *Adolescentulus Olsen* oppført som forfatter av en såkalt parodi med tittelen *Bryllup*. Dette er et dikt som i sin helhet lyder:

Nu sadler jeg op min prustende hest
og rider mig ud over enge.
Nu rider vi to til bryllupsfest
mens sommeren sover i senge.
Jeg sporer min ganger og svinger min hat,
og jomfruen holder jeg favnet.
Forhaabentligvis er det Jonsoknat,
- jeg kjender ei rigtig navnet.
Vi feirer vort bryllup foruden prest,
hvad skulde vi ham vel trænge?
Jeg trængte mer til en silkevest,
men havde nok ingen penge.
En heirefjær har jeg dog i min hat
- det skal jo være meget vigtigt. –
Se der er det duggede orekrat -
forsaavidt er alting rigtigt!
Vi rider afsted, til det lysner ad dag;
men dersom nogen vil vide,
hvad mere der sker, faar han spørge Krag;
det er ham, som har lært mig at ride.

Litteratur
----------

* Adolescentulus Olsen. *Rythmeskvulp*. Tanum-Norli, 1982. ISBN 82-518-1607-6

Portal: Litteratur
**Aniara** er studentenes science-fiction-forening ved Universitetet i Oslo, oppkalt etter Harry Martinsons dikt. Foreningen ble stiftet i 1965 av Jon Bing og Oddvar Foss,(s12) med blant andre Tor Åge Bringsværd til stede.

Algernon
--------

Foreningen utgav i mange år fanzinet *Algernon*, oppkalt etter novellen «Flowers for Algernon» av Daniel Keyes. Bladet ble i lang tid redigert av Øystein Sørensen, senere professor i historie ved Universitetet i Oslo.(s10) Tidsskriftet bragte originale intervjuer med Brian W. Aldiss, Robert Sheckley, Alfred Bester, Arthur C. Clarke, Harry Harrison, Jack Vance og Philip José Farmer.(s12) For øvrig inneholdt bladet oversatt og original science-fiction, litteraturkritikk og kommentarer.(s17)

Kongresser
----------

Aniara arrangerer norske science-fictionkongresser. Den første var *Norcon 1* i 1975, den siste *Norcon 27* i 2014.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Lindholm, Audun. «Fra Algernon til Aardvark : norske science fiction-fanziner på 1970- og 80-tallet». *Vagant* (3/2009).
2. ↑  Gullvik, Ida Karine; Østerud, Maia (31. mai 2014). «Livet uten Bing». *NRK*. «Jon og Tor Åge var Norges kanskje mest kjente litterære bestevenner. De traff hverandre på stiftelsesmøtet til science fiction-klubben Aniara i Oslo i 1965, og begynte sin første og eneste krangel.»
3. ↑  «Norcon 27». Arkivert fra originalen 22. mai 2014.
**Petit Palais** er en palasslignende bygning i Paris som ligger på sørsida av Champs-Élysées i sidegaten Avenue Winston Churchill mot Seinen. I dag rommer bygget Musée des Beaux-Arts de la Ville de Paris foruten skiftende utstillinger av bildende kunst. Det mest iøynefallende på den praktfulle bygningen er den store døren i gull som fremhever et buet inngangsparti på vestfløyen. 
Bygget er rombeformet med en hage midt mellom fløyene. Over inngangspartiet er det en vakker kuppel som speiler seg i dammene i hagen. Petit Paleis og Grand Palais ligger rett ovenfor hverandre og Avenue Winston Churchill fører en over Seinen og mot Hôtel des Invalides.

Petit Palais og Grand Palais ble reist til Verdensutstillingen i 1900. Bygningene ligger i byens 8. arrondissement. Petit Palais ble tegnet av Charles Girault. 

Petit Palais har også tjent som modell for andre offentlige bygg, som Royal Museum for Sentral-Afrika nær Brussel og Museo de Bellas Artes (Fine Arts Museum, omfatter kunster som arkitektur, skulptur, malerkunst, fotografi og filmkunst) i Santiago, Chile.

Referanser
----------

1. ↑   www.petitpalais.paris.fr[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Petit Palais – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Petit Palais – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** BNE **·** GeoNames
 |
**Anna Margrethe Norum** (født 11. februar 1914 i Vadsø, død 23. mars 1979 i Oslo) var en norsk kunstmaler, kjent for sine forenklede malerier.

Hun var datter av presten Alf Bjørnskau Bastiansen (1883–1965) og Petra Astrup (1888–1949). Moren var av slekten Astrup og søster til kunstneren Nikolai Astrup (1880–1928). Hun var søster av Peter Bastiansen, som produserte godteri i Venezuela, og kjemiprofessor Otto Bastiansen. Oppveksten var i Balsfjord og på Hvaler der faren var prest.

Etter examen artium i Drammen, studerte hun ved Tegneskolen og ved Kunstakademiet under Jean Heiberg som virket der fra 1935–55. Hennes debut ved Høstutstillingen var i 1945. Året 1950–51 tilbrakte hun på studiereise til Sicilia sammen med sin ektemann, oversetteren Tryggve Norum (1911–87). Verket «Cappucinermunken» ble til i denne perioden. På 50-tallet bosatte ekteparet seg på Ekely, kunstnerkolonien på Edvard Munchs tidligere bosted.

Freske-teknikken ble finslipt hos Elof Riseby i København, hvorpå hun i 1953 debuterte i Unge Kunstneres Samfund med en rekke bymotiver, som «Høy himmel», «Ved Middelhavet», «Sydlands hage» og «Fyrtårnet». Kunstkritikeren Johan Fredrik Michelet beskrev «en følsom klang i hennes dempede farger» ved juleutstillingen i Galleri KB (Kaare Berntsen) 1956, men mente at de var lite poengterte. Samme kritiker mente «Fyret i gråvær», «Høyspenning», «Ensomhet», «Kuling» og «Rødt i det grønne» fra Galleri Per i 1964, hadde svært variert formspråk og grader av abstraksjon. Tjue bilder fra Vietnam, blant annet «Drept jord», ble i 1968 stilt ut i Kunstnerforbundet. Hun hadde separatutstillinger i flere norske byer, såvel som i Caracas i Venezuela.

Norum oversatte også en del bøker, samt var formann i Landsforbundet norske malere. Etter hennes død i 1979 ble hun av forbundet i 1982 hedret med en egen utstilling av 22 av hennes verker.

Premier
-------

* Statens garantiinntekt 1977

Oversettelser
-------------

* Lorenza Mazzetti, *Himmelen faller* (1965)
* Alberto Moravia, *Oppmerksomheten* (1965)
* Alberto Moravia, *Speilet* (1967)
* Alberto Moravia, *Paradiset* (1971)
* Anders Bodelsen, *Lov og orden* (1975)
* Anders Bodelsen, *Operation Cobra* (1976)
* Giuseppe Tomasi di Lampedusa, *Il gattopardo*

Referanser
----------

1. 1 2   nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dødsannonse i Aftenposten den 26. mars 1979.
3. ↑  Anna Margrethe Norum i Norsk kunstnerleksikon.
4. ↑  Merete Lie (20. mai 1958). «Kvinner på Ekely: Hagen får i dag mer enn malingen». VG.
5. ↑  Alfsen, Glenny (20. februar 2017). «Anna Margrethe Norum». *Norsk kunstnerleksikon*. Besøkt 6. mars 2022.
6. ↑  OSA (17. april 1953). «Noe rart med hus i landskap». VG.
7. ↑  Johan Fredrik Michelet (11. desember 1956). «"Terningen"». VG.
8. ↑  Johan Fredrik Michelet (21. februar 1964). «Nye utstillinger». VG.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** ICCU **·** KulturNav
 |
**Anick «Nick» Jesdanun** (født 16. mars 1969 i Pittsburgh i Pennsylvania i USA, død 2. april 2020 i New York City) var en amerikansk journalist. Han var fagredaktør for Associated Press for teknikkjournalistikk.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Jesdanuns foreldre, Adisak og Orabhin Jesdanun, innvandret før han ble født til USA fra Thailand. Han ble født i Pennsylvania, men vokste opp i New Jersey. I 1991 avsluttet han sine studier ved Swarthmore College i Delaware County i Pennsylvania med bachelorgrad.

### Karriere

Kort etter begynte han å arbeide for pressebyrået Associated Press, og der forble han resten av sitt liv. Han arbeidet fra Philadelphia, Harrisburg og fra Washington, D.C. til han flyttet til New York City. Der ble han den første journalisten som utelukkende beskjeftiget seg med internett. Senere ble han leder for APs dekning av teknikk.

Den 2. april 2020 døde Jesdanun i en alder av 51 av COVID-19 etter å ha blitt smittet med SARS-CoV-2-infeksjon. Han hadde ingen underliggende sykdommer, og var egentlig i god form: Han hadde siden 2002 løpt i alt 83 maratonløp, 15 av dem i New York.

Referanser
----------

1. 1 2   apnews.com, besøkt 5. april 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ted Anthony: *Anick Jesdanun, longtime AP technology writer, dies at 51*, *abcnews.go.com*, 3. april 2020, lest 18. april 2020.
3. ↑  Mary Ann Georgantopoulos: *A Marathon Runner Who Was "The Picture Of Health" Has Died Of The Coronavirus*, *buzzfeednews.com*, 7. april 2020, lest 18. april 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Petit-Goâve** er en kystby i departementet Ouest i Haiti. Den ligger ca. 68 km vest for hovedstaden Port-au-Prince. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 98 768, med 165 061 i kommunen med samme navn.

Byen er en av de eldste i landet, og navnet *Goâve* ble gitt av de lokale indianerne. Spanjolene kalte den *Aguava* ved slutten av 1500-tallet. Etter at Frankrike ble kolonimakten ble byen delt i to halvdeler; Grand-Goâve og Petit-Goâve. Sistnevnte ble den rikere. En kort stund var den en slags forgjenger som hovedstad for den rike franske kolonien Saint-Domingue.

Under jordskjelvene i 1770 og i 2010 ble byen hardt rammet.

Kjente personer fra Petit Goâve
-------------------------------

* Hubert Deronceray, politiker
* Dany Laferrière, forfatter
* Faustin Elie Soulouque (Faustin I) – president i Haiti 1847-1849, keiser av Haiti 1849-1859

Referanser
----------

1. ↑  *Population totale, population de 18 ans et plus estimées en 2012* Arkivert 19. september 2013 hos Wayback Machine. Institut Haïtien de Statistique et d'Informatique, 2012, s. 12.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Anna Magdalena Godiche** (født **Høpfner** 1721, død februar 1780) var en dansk boktrykker og forlegger. 

Hun var datter av rådmann Høpfner i Haderslev, formentlig også i slekt med boktrykker Johan Jørgen Høpfner i København. I desember 1736 giftet hun seg med den 22-årige boktrykker Andreas Hartvig Godiche (1714–1769).

Forlegger med suksess
---------------------

Da han døde overtok hun foretaket, som på det tidspunkt var en av landets anselige forleggevirksomheter. Hun viste seg å være minst like initiativrik som sin avdøde mann. I 1722 skaffet hun seg enerett på trykning av dommene over Johann Friedrich Struensee og Enevold Brandt og fortsatte i samme årti som landets betydeligste trykker og forlegger av historisk litteratur. I oktober 1771 flyttet hun forretningen fra Skindergade til Gammeltorv. 

Sønnen Frederik Christian Godiche arbeidet også i firmaet, men da moren ikke var tilfreds med ham erklærte hun ham for umyndig i oktober 1779. Måneder etter døde hun på Gammeltorv, og etterlot seg en formue. Datteren Elisabeth Christine Godiche (bestyrer av det Berlingske Forlag etter at hennes mann Johan Christian Berling døde 1778) stod for avvikling og salg av boet. På auksjon i 1781 ble solgt etterlatte lager av forlagsbøker med tilhørende kobberplater og forlagsrettigheter.

Trivia
------

*Madame G.* av Johannes Ewald er et skjemtefullt epigram om Anna Magdalena Godiche.

Referanser
----------

1. ↑   Dansk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ilsøe, Harald (1992). *Bogtrykkerne i København ca. 1600-1810*. København: Det Kongelige Bibliotek / Museum Tusculanums Forlag. s. 126.
3. ↑  Nielsen, T. (1. februar 2017). «Godiche, Andreas Hartvig». *Lexikon des gesamten Buchwesens Online* **(engelsk)**. Besøkt 14. desember 2019.
4. ↑  Ilsøe, Harald (1992). *Bogtrykkerne i København ca. 1600-1810*. København: Det Kongelige Bibliotek / Museum Tusculanums Forlag. s. 143.
5. ↑  Nyrop, C. (1. januar 1897). «E.H. Berling og det af ham stiftede Berlingske Bogtrykkeri». *Bogvennen* **(dansk)**. ISSN 0006-5749. Besøkt 14. desember 2019.
6. ↑  Ilsøe, Harald (2007). *Biblioteker til salg: om danske bogauktioner og kataloger 1661-1811* **(dansk)**. Museum Tusculanum Press. ISBN 978-87-635-0447-8.
**Justice** er en fransk musikkduo som består av Gaspard Auge og Xavier de Rosnay. De lager electro/house musikk, og er blant annet inspirert av 1970-tallets discorytmer. Det sies at Justice er «The dark side of disco». 

Justice ble signet til Ed Banger Records der Pedro Winter er manager. Winter er også manager for artister som Uffie og Daft Punk. 

I 2007 gav Justice ut debutalbumet "†"(Cross)."†" er hovedsakelig produsert i Cubase med kun et midi keyboard og grunnlyder fra Garageband. Til tross de enkle omstendighetene, ble "†" tatt imot som en revolusjon innen det vide electronica-markedet og mange kritikere mente dette kunne være starten på 00-tallets svar på Heavy Metal. Albumet ble kåret til et av 2007s beste av en rekke høyprofilerte aviser, hjemmesider og blader verden over.[] Både videoene til *«D.A.N.C.E»* og *«We are your friends»* vant hver sin MTV-pris for beste musikkvideo i 2006 og 2007, begge gangene vant de over Kanye West.[]

24. oktober 2011 ga Justice ut albumet "Audio, Video, Disco" Som minner mer om et instrumentalt rockealbum fra 1970-tallet enn et electronica-album. Det var noe annet enn fansen forventet seg og mange oppfattet albumet som en skuffelse. Justice selv brydde seg lite om kritikken og mente at det var slik musikk de opprinnelig ville lage.

«*D.A.N.C.E*» er en av de mest kjente låtene til Justice og preget blant annet NRK P3s A-liste i 2007.

Justice var på Øyafestivalen i Oslo 2007, de var også satt opp til å spille på Quartfestivalen 2008, men Quart ble avlyst og dermed spilte de på Oslo Live 2008 istedenfor.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Justice (French band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Justice på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Justice på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Justice på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Justice på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Justice på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) Justice på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Justice på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Justice på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Justice på AllMusic Rediger på Wikidata
* Justice på Myspace

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** NKC **·** BBC Things **·** Munzinger **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Just for Tonight*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Charles Giblyn.

Handling
--------

Theodore Whitney sr. gir sønnen Theodore i oppdrag å få tak i et manglende aksjebevis som Whitney sr. ønsker å få tak i. På veien møter Theodore snart, og forelsker seg i, Betty Blake. Hun er den attraktive, men unnvikende, niesen til major Blackburn - hvis hjem nylig ble ranet. Når en detektiv - forkledd som den britiske adelsmannen Lord Roxenham - ankommer for å etterforske ranet, bestikker Ted ham for at han skal la Ted spille rollen som detektiv for en kveld slik at han kan være i nærheten av Betty. Lady Roxenham samtykker i å delta i dette bedraget, men senere spionerer Ted når hun bryter seg inn i majorens pengeskap. Etter at han varsler resten av husstanden, blir hun og hovmesteren avslørt som beryktede tyver.[]

Skuespillere
------------

* Tom Moore som Theodore Whitney jr.
* Lucy Fox som Betty Blake
* Henry Sedley som Crandall
* Henry Hallam som major Blackburn
* Robert Broderick som Theodore Whitney sr.
* Ethel Grey Terry som lady Roxenham
* Eddie Sturgis som detektiv Chase
* Phil Ryley som en hovmester
* Maude Turner Gordon som Mrs. Blackburn

Referanser
----------

1. ↑  Just for Tonight
2. ↑  JUST FOR TONIGHT

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Just for Tonight* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Just for Tonight* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Just for Tonight* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Moses fra Khoren** (armensk: Մովսես Խորենացի, *Movses Khorenatsi*; ca. 410–490-tallet) var en armensk skribent og historiker som skrev om Armenias historie. Han var virksom på siste halvdel av 400-tallet e.Kr. men han har også blitt datert til så sent som 700-tallet..

Flere av opplysningene om hans liv som er utledet fra hans tekster, blant annet at han hadde vært lærling hos Mesrop Masjtots, oppfinneren av det armenske alfabetet, regnes for usikre.

Han krediteres for verket *Armenernes historie*, som omhandler den historiske beretning fra de eldste tider og den legendariske forfaderen Haik, og fram til 300-tallet e.Kr. Han kreditert for det eldste kjente historiografiske verk om Armenias historie skrevet på armensk, og således viktig ikke bare for moderne historikere, men også for armensk selvforståelse. Han var også poet, eller salmedikter. Hans historieverk ble skrevet på oppdrag av fyrst Sahak. Verket fikk tung innflytelse på senere armenske historikere, og ble brukt og sitert hyppig. Det har særlig betydning ettersom det inneholder unikt materiale fra eldre muntlige tradisjoner i Armenia fra tiden før landet ble konvertert til kristendommen.

Referanser
----------

1. 1 2   Armenske sovjetiske encyklopedi[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Malkhasyants, Stepan (1997): Innledning i: Sargsyan, Gagik Kh. red.: Movses Khorenatsis Հայոց Պատմություն, Ե Դար [Historien til armenerne, 400-tallet], Yerevan: Hayastan Publishing, ISBN 5-540-01192-9, s. 7.
3. ↑  «Movses Khorenatsi» Arkivert 17. desember 2017 hos Wayback Machine. *Armenian History*
4. ↑   Cavendish, Richard (1987): *Legender fra hele verden*, Den norske bokklubben, s. 150

Eksterne lenker
---------------

* (en) Movses Khorenatsi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Moses McNeil** (født 29. oktober 1855 i Rhu, død 9. april 1938 i Dumbarton) var en skotsk fotballspiller, og en av de fire grunnleggerne av fotballklubben Rangers. McNeil, som var kantspiller, spilte for Rangers, og har også to landslagskamper for Skottland.

Karriere som klubbspiller
-------------------------

McNeil grunnla sammen med broren Peter McNeil, samt vennene William McBeath og Peter Campbell, fotballklubben Rangers. RAngers spilte første kamp mot Callander FC på *Flesher's Haugh* mai 1872, og første cup-kamp i Scottish Cup i 1874.

Rangers, med McNeil på laget, spilte sin første Scottish Cup-finale i 1877, men tapte for Vale of Leven etter to omkamper. Året etter hadde Rangers igjen kvalifisert seg til finalen, men etter å ha nektet å spille omkamp etter et 1-1 på Hampden, ble trofeet tildelt Vale of Leven.

Rangers vant sitt første trofé i 1879, da laget vant *Glasgow Merchants' Charity Cup*, etter å ha slått Vale of Leven 2-1 foran 11 000 tilskuere på Hampden.

McNeils siste kamp for Rangers fant sted 30. september 1882, da RAngers tapte en omkamp for Queen's Park på Hampden. McNeil spilte sammenlagt 34 Scottish Cup-kamper for Rangers, hvor han scoret ti mål.

Landslagskarriere
-----------------

McNeil spilte to kamper for Skottland, den første 25. mars 1876, da Skottland og Wales møttes for første gang. Den andre kampen fant sted 13. mars 1880, da Skottland slo England 5-4. McNeil spilte sammen med broren denne kampen. McNeil var første Rangers-spiller som spilte for Skottland, og klubbens første landslagsspiller.

Referanser
----------

1. ↑  «Moses McNeil», profil på Skottlands fotballforbunds hjemmeside. Besøkt 12. september 2014 (en)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Moses McNeil – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Moses McNeil – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Moses McNeil – Skottlands fotballforbund Rediger på Wikidata
* «Moses McNeil», profil på Skottlands fotballforbunds hjemmeside (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Verdaccio** er en teknikk for underlagsmaling med oljefarger. Der brukes grå-grønne fargetoner for å legge inn skyggevalørene før de egentlige fargene legges på. Verket i grågrønt, kan også bli stående som ferdig i seg selv, og er da et grisaille-beslektet maleri.

Teknikken er kjent for at den gir gode resultater til hudtoner. Den var populær i renessansen, og Leonardo da Vinci brukte teknikken til bl.a. Mona Lisa. Den grønne fargen som anses best egnet er kromoksidgrønn (mest kjent som smaragdgrønn). Denne kan kombineres med blyhvitt og elfenbenssvart for å få fram skyggetonene. Fra gammelt ble forskjellige kopperoksider (verdigris) benyttet.

En videreutvikling går ut på å kombinere med partier som farges rødbrune, som «komplementært» til gult og blått. I begge fall legges figurene inn et par gråtoner mørkere eller lysere enn det tilsiktede resultatet (chiaroscuro-teknikk).

Fargene som laseres på et slikt underlag vil framstå med større intensitet enn om maleriet legges på vanlig hvit gesso.

Eksterne lenker
---------------

* WetCanvas!: Michael Georges: Underpainting - A primer for the new painter
*Andre betydninger*: En Kafka-prosess eller Prosessen av Kafka

**Kafka Prosess** var et hardcore punk band fra Oslo.

Historien
---------

Kafka Prosess sprang ut av Blitz-miljøet i Oslo. Bandet oppsto på restene av bandet Svart Framtid. Bandet eksisterte fra 1984 til 1987  og var i denne perioden musikalsk sett et av de mer hardtslående bandene i Norge. Kafka Prosess reiste på turné i bl.a. Danmark, Tyskland og Nederland. I løpet av november 1986 gav de ut 6 låter på splitt-LPen One Day Son All This Will Be Yourz som de delte med det britiske bandet Disorder. I løpet av sin eksistens bidro Kafka Prosess også med låter til ulike samleplater/kassetter. Ytterligere fem låter ble spilt inn med tanke på en syvtommer-utgivelse på X-port Plater. Den kom aldri ut da bandet kort tid etter ble oppløst. Låtene så derimot dagens lys da det tyske plateselskapet Skuld Releases gav ut diskografien *Ingen fattige, ingen rike* i 2000. *Ingen fattige, ingen rike* består av 15 låter og dokumenterer alle studioinnspillingene til Kafka Prosess.

Etter at bandet var oppløst gikk vokalist Gunnar videre til So Much Hate, gitarist Stian ble etterhvert trommeslager i Within Range, Thomas tok etterhvert over trommene i Stengte dører og gitarist Nils endte opp i Raga Rockers.

Det var snakk om at Kafka Prosess skulle gjenforenes i anledning Blitz sitt 10-årsjubileum i 1992, bandet sto t.o.m. oppført på plakaten. Bandet kom seg derimot aldri ut av øvingslokalet og spillejobben ble avlyst.

Stian Løken bidro som trommeslager i Betenkt fra Drammen med Jan Ivar Sørby, Andre Stamnes, Tor Bjarne Henriksen, Ivar F. Hansen og Geir O. Knudsen. Bandet er oppløst og fikk aldri utgitt materialet sitt.

Medlemmer
---------

* Gunnar Nuven – Vokal
* Stian Løken – Gitar
* Nils Aune – Gitar
* Fridtjof Benneche – Bass
* Thomas Fosseide – Trommer

Diskografi
----------

* *One Day Son All This Will Be Yourz* – 1986 (Splitt 12" med Disorder)
* *Ingen fattige, ingen rike* – 2000 (Diskografi LP)

Referanser
----------

1. ↑  «Kafka Prosess « Rockipedia». *Rockipedia*. Arkivert fra originalen 8. april 2016. Besøkt 16. oktober 2015.
Franz Kafka
**Kafkastemningen** eller **Kafka-prosess** er betegnelser på en umulig kamp mot et ugjennomsiktig byråkratisk system. Navnet stammer fra romanen *Prosessen* (1925) av den tyskspråklige forfatteren Franz Kafka (1883-1924).

I Kafkas forfatterskap skildres den ytre virkelighet med nøyaktig presisjon, mens den indre virkeligheten, tanker og følelser, er i mindre grad beskrevet, og samtidig virker den ytre virkelighet lik den indre ved at den ikke følger det virkelige livets regler og lovmessighet. Det hele er som en drøm hvor kausaliteten mangler. Fortellingenes personer opplever likevel ikke virkeligheten som en drøm. I *Prosessen* er den ytre virkeligheten gåtefull og uforklarlig. Hovedpersonen er arrestert, men sluppet fri i påvente av rettslig undersøkelse og dom, men noe anklage er ikke framsatt. Det hele er ukjent og skremmende. Hos Kafka skildres en bestemt livsfølelse om menneskelig fremmedgjøring. På engelsk kalles denne følelsen, Kafka-prosessen, for *kafkaesque*, forklart som «følelsesløs, forvirrende, ofte truende komplekst».

En «Kafka-prosess» er blitt vanlig litterær beskrivelse på ørkesløs prosess hvor ingenting skjer.

Referanser
----------

1. ↑  Breitholtz, Lennart, red. (1979): *Epoker og diktere II*, Oslo: Gyldendal Norsk Forlag, ISBN 82-05-11663-6, s. 270-271
2. ↑  «kafkaesque», *Dictionary.com*
3. ↑  Monstad, Sturle J. (4. september 2012): «- En Kafka-prosess», *Computerworld*
4. ↑  Berntsen, Per Angell (3. november 2014): Idrettspresidenten omtalte overgrepssak som «Kafka-prosess», TV2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL
 |
Sitat av Máirtín Ó Cadhain utstilt på Dublin lufthavn
**Máirtín Ó Cadhain** (født 1906 i An Spidéal i County Galway i Irland, død 18. oktober 1970 i Dublin) var en av de mest fremstående irskspråklige forfatterne i det tyvende århundre.

Han var fra Connemara, var irsk nasjonalist med forbindelser til IRA og språkaktivist.[] Han ble internert av politiske årsaker fra 1942 til 1949.

I sin diktergjerning var han modernist og benyttet et vidt spekter av dialekter (til og med skotsk gælisk). Han skrev utelukkende på irsk, i motsetning til andre forfattere fra de irskspråklige områdene, for eksempel Liam Ó Flaithearta som skiftet navn til O'Flaherty og språk til engelsk etter han slo i gjennom. 

Ó Cadhain skrev mange noveller, dessuten tre romaner. Bare en av romanene ble utgitt mens han levde; *Cré na Cille* i 1949. Boka er samtaler mellom gravlagde på en kirkegård og er et absurd bilde på livet på den irske landsbygda. Til tross for at den er kjent som et sentralt verk i irsk litteratur, kom den første oversettelse til et annet språk først i 1995. Det var til norsk (*Kirkegårdsjord*) ved Jan Erik Rekdal.

Flere skrifter er blitt utgitt posthumt. Han var utdannet lærer og ble æresprofessor i irsk ved Trinity College i Dublin året han døde.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   An Bunachar Náisiúnta Beathaisnéisí Gaeilge, www.ainm.ie[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Dictionary of Irish Biography, Dictionary of Irish Biography-ID 006285[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Dictionary of Irish Biography **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
«Rich's», den «kaffen» som var å få i Danmark under andre verdenskrig.
En **kaffeerstatning** eller **kaffesurrogat** er ment å erstatte kaffe. Under andre verdenskrig da kaffe ikke var tilgjengelig, ble brent bygg, erter og løvetannrøtter tatt i bruk i stedet.

Damebladet *Urd* brakte oppskrift på kaffeerstatningen kjent som «knupp»: *Flatbrøddeig klippet i små biter tørkes på helle, og røres deretter i en glohet jerngryte til de ligner brunsvarte nøtter.*

I Danmark var «Rich's» en kaffeerstatning bestående av 60 % ristet rug og 40 % sikori. Merket fristet også med samlebilder til barna. «Rich's» er fremdeles i salg, nå markedsført som «økologisk kaffeerstatning».

I Sønderjylland som var tysk område under første verdenskrig, måtte man nøyes med jukse-kaffe alt da. Det fantes tre slags erstatningskaffe:

* Dårligst var en miks av svartbrente byggkorn og erter.
* Litt bedre smakte «maltkaffe» av svartbrente byggkorn.
* Rugkaffe ble foretrukket. Kakene som hørte til, var ofte av kålrabi. «Pladekage» var potetmos søtet med roesirup og smakt til med sitron. I verste fall fikk man «krigssnitter» til kaffen, tvebakker dyppet i melk, stekt i fett og servert med syltetøy.

Kaffeerstatning inneholder selvsagt ikke koffein.

Referanser
----------

1. ↑  «Slik lagde de kaffe og te av grøfteplanter», Norges Bygdekvinnelag
2. ↑  Oppskrift i *Urd* nr 41 (side 1.002) fra 1941
3. ↑  «Rich's», dansk kaffeerstatning
4. ↑  «Rich's» - samlealbum
5. ↑  «Rich's» - 1 pakke for DKK 45,-
6. ↑  «Rich's gjennoppstår som økologi»
7. ↑  Sønderjysk kaffebord under første verdenskrig

Kilder
------

* «Kaffesurrogat» på Caplex.no.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NKC
 |
**Frank Jack Fletcher** (født 29. april 1885 i Marshalltown i Iowa, død 25. april 1973 i Bethesda i Maryland) var en admiral i den amerikanske marinen under den andre verdenskrig. Fletcher var den operative sjefen ved de avgjørende slagene ved Coral Sea og Midway.

Han var nevø av admiral Frank Fletcher. Fletcher ble født i Marshalltown, Iowa 29. april 1885. Han ble opptatt ved United States Naval Academy i 1902, og han ble uteksaminert fra Annapolis den 12. februar 1906. De første årene av hans karriere ble tilbrakt på slagskipene USS Rhode Island (BB-17), USS Ohio (BB-12), og USS Maine (BB-10). Han brukte også mye tid på USS Eagle (1898) og USS Franklin (1864).

I november 1909 ble han tildelt kommandoen på USS Chauncey (DD-3), en enhet av den asiatiske Torpedo Flotilla. Han overtok kommandoen over USS Dale (DD-4) i april 1910 før han i mars 1912 returnerte tilbake til USS Chauncey som skipssjef. Han ble overført til USS Florida i desember 1912, og han var ombord på dette slagskipet under USAs okkupasjon av Veracruz, Mexico, i april 1914. For sin fremragende opptreden i slaget ved Veracruz mottok han Medal of Honor.

Ved utbruddet av første verdenskrig tjenestegjorde han på hangarskipet USS Kearsarge (BB-5) frem til september 1917, etterpå mottok han kommandoen over USS Margaret (SP-527). Han ble tildelt USS Allen (DD-66) i februar 1918 før han tok kommandoen over USS Benham (DD-49) i mai 1918. For sin utmerkede tjeneste som skipssjef på USS Benham, der han var engasjert i viktige, krevende og farlige patruljerer i europeiske farvann, mens han drev beskyttelse av meget vital betydning av konvoier, ble han tildelt medaljen Navy Cross.

Admiral Frank Jack Fletcher døde den 25. april 1973, bare fire dager før sin 88nde bursdag på Bethesda Naval Hospital i Bethesda i Maryland. Han ble deretter gravlagt på Arlington National Cemetery.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Frank Jack Fletcher, BNF-ID 16764170v[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Frank Jack Fletcher, Find a Grave 6623703, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Frank Jack Fletcher, SNAC Ark-ID w6614bn6, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   ancexplorer.army.mil[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |