recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Brian Blessed** (født 1936) er en britisk skuespiller kjent fra tv-serier som *Jeg, Claudius* (1976) og *Sorte Orm* (1983). Han har i hovedsak befattet seg med teater og TV.

Blessed har medvirker i over 190 film- og tv-produksjoner, de aller fleste innen tv. Han har i tillegg hatt en betydelig karriere på teaterscenen, deriblant en rekke Shakespeare-oppsetninger.

Han tv-debuterte i 1959 i en oppsetning i *Saturday Playhouse* på BBC. Deretter hadde han større roller i serier som *The Three Musketeers* (1966–67), *The Further Adventures of the Musketeers* (1967), *Arthur of the Britons* (1972–1973), *Boy Dominic* (1974), *Jeg, Claudius* (1976), *Z Cars* (1962–1978), *Gåten på Afroditeøya* (1979), *Sorte Orm* (1983), *The Last Days of Pompeii* (1984), *Return to Treasure Island* (1986), *My Family and Other Animals* (1987) og *The Castle of Adventure* (1990). En kan også nevne hans innsats i den tv-produserte *MacGyver*-filmen *Lost Treasure of Atlantis* (1994). Han har også satt stemme til en rekke filmer, tv-serier og videospill.

Han har vært mindre fremtredende på film, men en kan nevne filmer som *Lyn Gordon* (1980) og *Robin Hood – tyvenes prins* (1991).

Blessed er også en ivrig fjellklatrer og har besteget flere kjente fjell, samt gjort tre forsøk på å bestige Mount Everest.

Han har vært gift med skuespillerinnen Hildegarde Neil siden 1978. Han har to barn. Den ene fra tidligere ekteskap og den andre, Rosalind, med sin nåværende kone. Rosalind er også skuespiller og har blant annet stått på scenen sammen med sin far.

I 2016 ble han utnevnt til Order of the British Empire (OBE).

Referanser
----------

1. ↑   filmportal.de, Filmportal-ID 753de8817f3c49d7a25e807bf850c6c3, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Brian Blessed». *IMDb*. Besøkt 1. august 2022.
3. ↑  Buxton, Olivia (2. august 2014). «Brian Blessed on Everest, David Cameron, Flash Gordon». *Mail Online*. Besøkt 17. juni 2022.
4. ↑  Paton, Maureen (19. januar 2015). «The day my daughter cut me out of her life: Brian Blessed». *Mail Online*. Besøkt 17. juni 2022.
5. ↑  Birthday Honours 2016: the Prime Minister's list, Gov.uk. Lest 11. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brian Blessed på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Brian Blessed i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Brian Blessed på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Brian Blessed på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Brian Blessed på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Brian Blessed på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Brian Blessed hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Brian Blessed hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Brian Blessed hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
En brannbil fra Københavns brannvesen, brannvesenet er en sentral komponent i redningsberedskapet
**Redningsberedskabet** ble formelt dannet i 1992 da Folketinget vedtok beredskabsloven, som samlet det daværende kommunale brannvesen og sivilforsvar. Rammene for redningsberedskabet er fastsatt av Forsvarsministeriet i beredskabsloven:

**§ 1** *Redningsberedskabets opgave er at forebygge, begrænse og afhjælpe skader på personer, ejendom og miljøet ved ulykker og katastrofer, herunder krigshandlinger, eller overhængende fare herfor.*
*Stk. 2. Redningsberedskabet omfatter det statslige redningsberedskab, herunder det statslige regionale redningsberedskab, og det kommunale redningsberedskab.*

Nivåer
------

Beredskapen er inndelt i tre nivåer:

**Nivå 1** omfatter den lokale kommunale redningsberedskap – brannvesenet.

**Nivå 2** omfatter mellomkommunal bistand, eventuelt supplert med assistanse fra et av de ni kommunale støttepunkter eller fem statlige beredskapssentre.

**Nivå 3** omfatter de fem statlige beredskapssentre.

### Nivå 2

Nivå 2 – det statlige *regionale* redningsberedskap – drives av det lokale, kommunale redningsberedskap i tett samarbeide med Beredskabsstyrelsen som betaler for driften, og omfatter i alt ni støttepunkter i følgende byer:  

Fredensborg, Greve, Kalundborg, Nykøbing Falster, Odense, Fredericia, Esbjerg, Århus og Aalborg.

Støttepunktenes utstyrssammensetning er valgt ut fra lokale/regionale behov med hensyn til brann-, rednings- og/eller miljøinnsatser og bemannes av personell som innkalles.

### Nivå 3

Nivå 3 – det statlige redningsberedskap – er Beredskabsstyrelsens (tidligere kalt Beredskabskorpset) seks operative sentre:

Beredskabsstyrelsen Bornholm i Allinge, Beredskabsstyrelsen Sjælland i Næstved, Beredskabsstyrelsen Sydjylland i Haderslev, Beredskabsstyrelsen Midtjylland i Herning og Beredskabsstyrelsen Nordjylland i Thisted, samt Beredskabsstyrelsens Frivilligcenter i Hedehusene.

På hvert senter er det etablert en fast utrykkningsvakt bestående av vernepliktige og fast ansatte befal, som bemanner blant annet tungt utstyr til rednings- og miljøinnsatser, der kan avgå med 5-15 minutters varsel. I tillegg kan det tilkalles større mannskapsstyrker etter behov.

På frivilligsenteret er det mellom 200-300 statlige frivillige som etter 30 minutter kan avgå med en vannkanon og en mobil kommunikasjons modul (MKM), etter 45 minutter med en redningscontainer med tungt redningsutstyr, og etter en time med ytterligere rednings- og brannslukningsutstyr.

Eksterne lenker
---------------

* Beredskabsloven, fra retsinformation.dk (dansk)
* Beredskabsstyrelsens nettsted (dansk)
* BeredskabsInfo.dk – Nettsted med nyheter og bakgrunnsinformasjon om redningsberedskabet (dansk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Vicomte **Kodama Gentarō** (født 16. mars 1852 i Tokuyama i Japan, død 23. juli 1906) var general i den keiserlige japanske hær, politiker og statsråd i Meijiperioden (1868–1912) i Japan.

Liv og virke
------------

### Tidlig militær karriere

Kodama begynte på sin militære karriere mens han kjempet i Boshinkrigen i 1868 og 1869. Han kjempet til fordel for Meijirestaurasjonen mot styrkene til det føydale regimet til Tokugawa-shogunatet. Koduma ble senere innrullert i Osaka Heigakuryo som er en militær treningsskole i Japan. Kodama ble utnevnt til sjef for den japanske Hærens stabsskole, hvor han blant annet arbeidet sammen med tyske majoren Jakob Meckels angående reorganiseringen i det moderne japanske militæret. Denne reorganiseringen skjedde etter det prøyssiske systemet. 

Kodama studerte fremdeles militær vitenskap samtidig som han var utstasjonert som japansk militær attaché til Tyskland. Etter at han kom tilbake til Japan, ble han utnevnt til assisterende krigsminister i 1892.

### Taiwan

Etter hans militære tjeneste i den kinesisk-japanske krig (1894–95), ble Kodama utnevnt til general-guvernør for det Japan-okkuperte Taiwan. 

I løpet av hans periode som general-guvernør, gjorde han mye for å forbedre infrastrukturen i Taiwan og for å lindre levekårene til den taiwanske sivilbefolkningen. Etter å ha vist at han var en utmerket administrator og leder, tilbrakte Kodama det påfølgende tiåret med som minister for hæren under den første statsministeren i Japan, Itō Hirobumi. Senere ble han utpekt til innenriksminister og hadde ansvar for skolevesen og utdanning.

### Senere karriere

I 1904, ble Kodama forfremmet til general og han ble gjort til sjef for Generalstaben i den japanske hæren under den russisk-japanske krig i 1904-05. Dette var egentlig et steg ned for ham i form av rang, men han valgte likevel å ta imot denne stillingen, det var et offer som vakte mye offentlig oppmerksomhet og applaus. Etter denne krigen ble han kåret til sjef for den samlede keiserlige japanske hær sin generalstab, men han døde kort tid etterpå. 

Hans død i 1906 av hjerneblødning, i en alder av 54 år, ble ansett som en nasjonal katastrofe. Etter hans død ble han av keiser Meiji posthumt belønnet med utmerkelsen Order of the Golden Kite av første klasse.

Referanser
----------

1. ↑  National Diet library, Japan: Kodama, Gentaro

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL
 |
Stemmeseddel
**Folkeavstemningen i Nederland om assosieringsavtalen mellom EU og Ukraina i 2016** var en nasjonal rådgivende folkeavstemning om Nederlands godkjenning av en samarbeidsavtale mellom EU, Det europeiske atomenergifellesskap og EUs 27 medlemsland.

Folkeavstemningen ble avholdt den 6. april 2016, mens Nederland hadde formannskapet i Rådet for Den europeiske union. Spørsmålet velgerne skulle stemme over var: Er du for eller imot loven om godkjenning av samarbeidsavtalen mellom EU og Ukraina?.

Den nederlandske opposisjonen anklaget spesielt regjeringen Jatsenjuk II (2. desember 2014 - 14. april 2016) og president Petro Porosjenko for den utbredte korrupsjonen i Ukraina, og derfor ville de ikke utvide samarbeidet med Ukraina. Noen dager før folkeavstemningen ble det også avslørt i Panama-dokumentene at Porosjenko hadde gjemt bort penger i skatteparadis gjennom såkalte postboksforetak.

Valgresultat
------------

Valgresultatet, rødt: Nei: grønt Ja
Valgresultatet ble at 61 prosent av velgerne stemte mot avtalen med Ukraina mens 38 prosent var for.

Referanser
----------

1. ↑  «Groen licht voor referendum over Associatieovereenkomst Oekraïne» **(nederlandsk)**. Kiesraad.nl. 14. oktober 2015. Arkivert fra originalen 2. februar 2016. Besøkt 20. februar 2016.
2. ↑  «Ein zurückhaltender Europäer im Dilemma» **(tyska)**. Neue Zürcher Zeitung. 11. januar 2016. Besøkt 20. februar 2016.
3. ↑  «Referendum EU-verdrag met Oekraïne is op 6 april» **(nederländska)**. de Volkskrant. 29. oktober 2015. Besøkt 20. februar 2016.
4. 1 2  Holländarna sa nej till EU:s associationsavtal med Ukraina - YLE
5. ↑  Georgieva, Maria. «Härvan visar på brutna löften». *SvD.se*. Besøkt 5. april 2016.
**Robert E. Glanzer** (født 13. september 1945 i Huron i Sør-Dakota i USA, død 3. april 2020 i Sioux Falls i Sør-Dakota) var en amerikansk politiker som tjenestegjorde i South Dakota House of Representatives som medlem av det republikanske parti fra 2017 til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Robert E. Glanzer var sønn av Jacob S. Glanzer og Mattie King. I 1963 avsluttet han James Valley Christian School i Huron og i 1967 tok han slutteksamen fra Tabor College i økonomi og gymnastikk. I 1968,giftet han seg med Penny Glanzer, de fikk to barn.

### Karriere

Han underviste i økonomi og gymnastikk ved Wessington Springs High School. I 1975 ble han manager for Dakota State Fair og trakk seg tilbake fra sin bankmannskarriere i 2012 etter 33 år.

I 2016 stilte han for første gang opp til politisk valg, og vant sete i for *District 22* i delstatens lovgivende forsamling. Dette distriktet omfatter Beadle County og Kingsbury County. Han satt der i komiteene for jordbruk og naturressurser og for *Discipline and Expulsion*.

### Død

Den 22. mars 2020 testet han positiv for covid-19 og ble først innlagt på Huron Regional Medical Center. Han ble senere overført til Avera McKennan Hospital i Sioux Falls. Den 3. april 2020 døde han i sykdommen i en alder av 74 år. Han var den andre i sin familie som døde av koronaviruset og den tredje i delstaten Sør-Dakota.

Referanser
----------

1. ↑   sdlegislature.gov[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   eu.argusleader.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «SDLRC - Representative Bob Glanzer - 2020».
4. ↑  «Glanzer announces re-election bid for District 22 House». 28. februar 2018.
5. ↑  «Obituary Robert E. Glanzer of Huron, South Dakota Kuhler Funeral Home». 4. april 2020.
6. ↑  «Glanzer Announces Candidacy for Re-Election». *Performance Radio Inc* **(engelsk)**. 27. februar 2018. Besøkt 4. april 2020.
7. ↑  «Five Minutes with Bob Glanzer». 1. mars 2017.
8. ↑  *South Dakota State Representative Bob Glanzer dies at 74*, NBC News 4. april 2020.
9. ↑  «SDLRC - Representative Bob Glanzer - 2018». Arkivert fra originalen 28. juli 2019. Besøkt 4. april 2020.
10. ↑  «SD Rep Bob Glanzer tests positive for COVID-19». 24. mars 2020.
11. ↑  «Coronavirus news: South Dakota lawmaker Bob Glanzer dies of COVID-19». 4. april 2020.
12. ↑  «Rep. Bob Glanzer dies after contracting COVID-19». 4. april 2020.

Ekerne lenker
-------------

* Official Page at the South Dakota Legislature
* Profile at Vote Smart
* Obituary at kuhlerfuneralhome.com
Kockumskranen i februar 2000
**Kockumskranen** er en cirka 140 meter høy kran som ble bygget i Malmö i 1973–1974. Den var frem til 2002 et landemerke i Malmö, som sto på Kockums tidligere verftsområde. I 2002 ble kranen flyttet til et verft i Syd-Korea. Kranen var på det tidspunktet verdens største bukkran. Den har en løftekapasitet på 1500 tonn (dog ble det gjort et løft på 1560 tonn – en hel forskipsseksjon – som ble regnet som en prøvebelastning av kranen). Sporvidden er 175 meter og sporlengden i Malmö var 710 meter. 

Fra 1974 til 1985 var kranen i drift på tre skift på hverdager, og nesten alltid også på lørdager og søndager. Seksjonene veide i gjennomsnitt fra 1200 til 1300 tonn. Seksjonene kunne «frivendes» i luften. Under dokkens eksistens ble det bygget cirka 75 fartøyer, deriblant rundt 40 tankere på 250 000 og 350 000 tonn. Dessuten ble det bygget et stort antall spesialfartøyer. De to siste fartøyene som ble bygget var cruiseskip. Kranen ble solgt i begynnelsen av 1990-årene til Burmeister & Wain, som imidlertid gikk konkurs innen kranen ble flyttet. Siste gang kranen ble anvendt i Sverige var i 1997, da den ble brukt til å løfte fundamenter til Øresundsbroens pyloner. 

I 2002 ble kranen demontert og skipet til Ulsan i Syd-Korea, etter at Hyundai Heavy Industries hadde kjøpt den for et symbolsk beløp på 1 amerikansk dollar. I Syd-Korea ble kranen rødmalt med teksten «HYUNDAI» påmalt i hvitt. På folkemunne i Korea fikk den tilnavnet «Malmös tårer», fordi det ble fortalt at Malmös innbyggere gråt da de så den bli fraktet vekk.

Referanser
----------

1. ↑  «Resources and capabilities». *Hyundai Heavy Industries*. Arkivert fra originalen 25. april 2008. Besøkt 30. august 2011.
2. ↑  Kyung Bok Cho. «Korean Shipbuilders Hold Off China on Pricier Orders». *Bloomberg*. Besøkt 30. august 2011.
**Den Selskabelige Diskussionsforening** var en av landets første diskusjonsforeninger for kvinner, stiftet i Horten 4. mars 1896. Foreningen eksisterer fortsatt og heter i dag Horten Diskusjonsforening.

Marie Høeg tok initiativ til opprettelse av foreningen.Marie Høeg tok initiativ til opprettelse av foreningen.

Stifting av foreningen
----------------------

Initiativet til å starte foreningen kommer fra fotograf og kvinnesaksforkjemper Marie Høeg, som tidligere har bodd i Finland og har fått inspirasjon fra kvinnesaksarbeid der. Den 4. mars 1896 inviteres Hortens kvinner inn i fotostudio hun driver sammen med Bolette Berg for stiftelse av foreningen. 40 personer dukker opp, og 19 av disse skriver under som med-stiftere av "Den Selskabelige Diskussionsforening". Marie Høeg ble på stiftelsesmøtet valgt til foreningens første formann, en post hun forble i inntil Høeg og Berg flyttet sitt fotostudio til Kristiania i 1903.

Navnet Den Selskabelige Diskussionsforening ble valgt for at det på omverden skulle virke som en ufarlig møteplass, da kvinnesak var et omdiskutert tema i denne perioden.

Formål
------

I 1880- og 90-årene ble det stiftet en rekke foreninger landet over, med kvinnesak og kamp for stemmerett som formål. Formålsparagraften da foreningen ble stiftet lød som følger: *"Foreningens formaal er at samle kvinder til diskussion om tidens spørgsmaal, særlig de, som angaar kvindens stilling."* Diskusjonsforeningen skulle være et sted hvor kvinner læres opp til å ta ordet offentlig, som et motsetning til datidens ideal om at kvinner skulle tie i forsamlinger. Målet med dette var å sikre at når kvinner når kvinner fikk stemmerett, vil de også være forberedt på å delta i samfunnsdebatten. For å få flere kvinner til å ytre seg skriftlig ble det også opprettet en egen avis, "Kvindsjå", hvor alle kunne publisere anonymt. Kampen for stemmerett var blant de viktige temaene i foreningens første år, men foreningen var også en arena for å diskutere rasisme, husarbeid, oppdragelse, kultur, mote, offentlig planarbeid m.m.

Diskresjon omkring hva som foregikk og hvem som deltok var viktig i lang tid, og i den første perioden ble møter kun informert om ved hjelp av bud og personlig brev. Først i 1910 begynte foreningen å annonsere møtetidspunkt i avisen Gjengangeren. Det var også i 1910 foreningen skiftet navn til Horten Diskusjonsforening.

Se også
-------

* Marie Høeg
* Kvinnebevegelsen

Referanser
----------

1. 1 2  «Menn ingen adgang». *www.stemmerett.no*. Arkivert fra originalen 30. mai 2018. Besøkt 28. september 2017.
2. ↑  NRK. «De frontet stemmeretten». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 28. september 2017.
3. 1 2  Moksnes, Aslaug (29. september 2014). «Marie Høeg». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 28. september 2017.
4. ↑  «Et innblikk i Kvindsjaa | Kvinnestemmerett». *www.kvinnestemmerett.no* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 26. april 2016. Besøkt 28. september 2017.
5. 1 2  «Historikk». *hortens-diskusjonsforening.com*. Arkivert fra originalen 28. september 2017. Besøkt 28. september 2017.
**Bjørkøya naturreservat** på Bjerkøya i Holmestrand kommune ble opprettet i 1988. Naturreservatet har stor forskningsverdi. 
Armfotinger er en gruppe dyr som ligner på muslinger. I naturreservatet er det gode og instruktive tverrsnitt av bergarter fra deler av silurtiden.

Søndre deler av Bjerkøya var ett av de siste tilholdsstedene for oter i nordre Vestfold, og det siste kjente leveområdet i Vestfold for orkideen rød skogfrue.

Formålet med fredningen er å bevare en viktig lokalitet for forståelse av Oslofeltes fossilførende bergarter med tilhørende verneverdig kalkfuruskog.

Referanser
----------

1. ↑  «Bjørkøya naturreservat». *Fylkesmannen i Vestfold og Telemark*. Besøkt 22. mai 2018.
2. ↑  (no) Bjørkøya naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

Eksterne lenker
---------------

* Bjørkøya naturreservat Arkivert 10. januar 2019 hos Wayback Machine. Boken Natur i Vestfold
* Faktaark Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Kodein–paracetamol** eller **kodein/paracetamol** er et smertestillende legemiddel i gruppen opiater, fordelt på en stor del paracetamol og en mindre del kodein. Det finnes som stikkpiller og tabletter. Paracetamol har både smertestillende og febernedsettende virkning. Kodein kan redusere smerteimpulsens innvirkning på smertesentrene i hjernen og kan dermed forsterke den smertestillende effekten. Omtrent 10 % av befolkningen omdanner ikke kodein til morfin og vil derfor ikke oppleve økt smertelindrende effekt ved at denne typen legemidler også har kodein som virkestoff. Kodein–paracetamol er reseptpliktig og brukes ved moderate til sterke smerter.

Paralgin forte-tabletter som inneholder kodein–paracetamol.

Produsenter
-----------

Tabletter med kodein–paracetamol produseres av følgende aktører:

* Paralgin forte (400 mg/30 mg)
* Codaxol (500 mg/30 mg)
* Paralgin Major (800 mg/60 mg) stikkpille
* Paramax Comp (500 mg/30 mg)
* Pinex forte (500 mg/30 mg)
* Pinex Major (1000 mg/60 mg) stikkpille

Kodein–paracetamol som samfunnsproblem
--------------------------------------

Tolv prosent av befolkningen i Norge får[*når?*] resept på Paralgin forte hvert år[] og tendensen er at tallet øker. Man har registrert at om lag 2 000 personer har en bruk som er skadelig høy. Over halvparten bruker andre vanedannende medisiner i tillegg. Så høye doser gir fare for avhengighet. Det finnes ikke noe register som kan fange opp dem som får store doser av Paralgin forte, men forbruket av sterke smertestillende legemidler har gått opp med ti prosent fra 2004 til 2007.

Referanser
----------

1. ↑  Pasientinformasjon om legemidler, besøkt 5. mars 2015
2. ↑  Felleskatalogen, utgitt av Legemiddelindustrien, besøkt 5. mars 2015
3. ↑  Mona Grim Nordman: *2000 nordmenn har et Paralgin-problem* Artikkel i VG 1. desember 2009 side 16]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kodein–paracetamol omtalt i *Norsk legemiddelhåndbok*

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
Per Kirkebys freske
 Foto: Thue 
Utsikt fra atriet ut mot havnen Foto: Thue 
Lesesal vest Foto: Langfidei 
**Den Sorte Diamant** (eller **Diamanten**) i København er det nyeste tilbygget til Det Kongelige Bibliotek på Slotsholmen. Bygningen er tegnet av arkitektfirmaet schmidt hammer lassen architects og åpnet for publikum 15. september 1999.

Bygningen har 450 lokaler og 800 dører. Fasaden består av 2 500 kvadratmeter sort granitt fra Zimbabwe, tilskåret og polert i Nord-Italia. Hver granittstein veier 75 kg. Glassveggene mot lesesalene er fremstilt i Tyskland og er 6 meter høye, 2,40 meter brede og 16 mm tykke. Hver enkelt glasskive veier 576 kg.

Den Sorte Diamant inneholder først og fremst publikumsfunksjoner. Med utgangspunkt i bibliotekets samlinger er det regelmessige kulturhistoriske utstillinger i *Søjlesalen* og *Montanasalen* (av P. J. Lassen), *Det Nationale Fotomuseum* stiller ut med utgangspunkt i bibliotekets *Kart- og Billedsamling*, *Museet for Dansk Bladtegning* stiller ut på *Bladtegnergangen* og *Dronningesalen* byr på klassisk musikk og intervjuer m.m.

Oppover i etasjene finner man de egentlige biblioteksfunksjonene. Utlånsskranken er plassert på den såkalte utlånsbroen. Her forbindes Den Sorte Diamant med den gamle biblioteksbygningen Holm. Høyere oppe i Diamanten finnes en rekke spesialsentre og lesesaler. Publikumsfasilitetene er samlet i midten av Diamanten rundt det høye, lyse atrium som løper i hele bygningens høyde. Ut mot bygningens sider ligger kontorer og administrasjon. Bibliotekets direksjon holder til øverst i bygningen.

Diamantklubben er Det Kongelige Biblioteks kulturklubb. Med utgangspunkt i biblioteket og dets unike samlinger tilbyr klubben kulturelle arrangementer i Den sorte diamants vakre rom, blant annet foredrag, konserter og utstillinger.

Referanser
----------

1. ↑  Dansk Arkitekturguide Arkivert 2. desember 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Det Nationale Fotomuseum
* Center for Kort og Billeder[*død lenke*]
* Center for Manuskripter & Boghistorie
* Center for Musik og Teater
* Center for Orientalia og Judaica
* Museet for Dansk Bladtegning
* Læsesal Vest

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** ISNI
 |
***Berlin, Berlin*** er en tysk komiserie skapt av David Safier og produsert for ARD, som ble sendt på Das Erste fra 2002 til 2005. Regissører var Franziska Meyer Price, Christoph Schnee, Sven Unterwaldt Jr. og Titus Selge.

Serien handler om «Lolle» (Felicitas Woll), som etter videregående flytter etter kjæresten «Tom» fra småbyen Malente til Berlin. Der finner hun ut at «Tom» har funnet en annen jente. «Lolle» beslutter seg for å bli i Berlin sammen med noen venner. Serien er kjapp og moderne i stilen og handler om storbylivet og kjærligheten.

*Berlin, Berlin* mottok i 2004 den tyske fjernsynsprisen i kategorien «beste situasjonskomedie» og den amerikanske prisen Emmy i kategorien «beste komedie». Serien ble nominert til Emmy på nytt i 2005. Hovedrolleinnehaveren, Felicitas Woll, mottok den tyske fjernsynsprisen i 2002, Adolf Grimme-prisen i 2003 og Luzerns gyldne rose for beste kvinnelige sitkom-hovedrolle i 2004. Seriens forfatter David Safier ble nominert til den tyske fjernsynsprisen i 2002 og mottok Adolf Grimme-prisen i kategorien «fiksjon og underholdning» i 2003.

Fjernsynsserien har blitt solgt til en rekke andre land: Østerrike, Sveits, Ungarn, Finland, Frankrike, Spania, Slovenia, Kroatia, Slovakia, Italia. NRK kjøpte inn serien i 2007, og har sendt serien på den nye underholdningskanalen for unge voksne, NRK3, fra begynnelsen av november.

Medvirkende
-----------

* Felicitas Woll : Carlotta («Lolle»)
* Jan Sosniok : Sven
* Matthias Klimsa : Hart
* Sandra Borgmann : Rosalie
* Rhea Harder : Sarah
* Matthias Schloo : Alex
* Alexandra Neldel : Vero
* Charlotte Schwab : Karen
* Kai Lentrodt : Harald
* Alexa Wiegandt : Silvia
* Maverick Queck : Tuhan

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Berlin* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Berlin* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |

Portal: Tyskland
Karen Blixen-museet i forstaden Karen utenfor Nairobi i Kenya. Dette er farmen som er bokens hovedarena.
***Den afrikanske farm*** (eng. ***Out of Africa***, dansk ***Den afrikanske Farm***) er et memoarverk av den danske forfatteren Karen Blixen, utgitt den 6. oktober 1937 i Danmark under pseudonymet Isak Dinesen, samme år i England og i USA i 1938. Norsk oversettelse i 1948.

Boken omhandler de 17 årene fra 1914 til 1931 hvor Karen Blixen drev en kaffefarm i Britisk Øst-Afrika, det nåværende Kenya. Den er samtidig en lyrisk meditasjon over hennes liv på kaffeplantasjen, såvel som en hyllest til noen av de menneskene som berørte hennes liv der. Boken er også et levende øyeblikksbilde av det afrikanske og koloniale liv i de siste årtiene av det britiske imperiet. 

Karen Blixen skrev først boken på engelsk med tittelen *Out of Africa* og oversatte den deretter selv til sitt danske morsmål.

Sydney Pollack instruerte i 1985 en filmatisering av boken under tittelen *Mitt Afrika* (eng. *Out of Africa*).

I dag er bokens hovedarena, farmen Karen Blixen eide og drev rett utenfor Nairobi i Kenya, et museum.

Referanser
----------

1. ↑  Karen Blixen Museum[*død lenke*]
2. ↑  Aschehougs Konversasjonsleksikon 1974 b.2, sp.835

Portaler: Litteratur | Danmark

| * v
* d
* r
Karen Blixens liv og forfatterskap |
| --- |
| Personer | Wilhelm Dinesen **·** Dinesenslekten **·** Thomas Dinesen **·** Mary Westenholz **·** Hans Blixen **·** Bror Blixen **·** Denys Finch Hatton **·** |
| Verk | *Babettes gjestebud* **·** *Den afrikanske farm* **·** *Syv fantastiske fortellinger* **·** *Vintereventyr* **·** *Siste Fortellinger* **·** *Gjengjeldelsens veier* **·** *Skjebneanekdoter* **·** *Skygger på gresset* **·** *Albondocani* **·** *Eneboerne* |
| Filmatiseringer | Mitt Afrika **·** Babettes gjestebud |
| Steder og institusjoner | Rungstedlund–Karen Blixen Museum Danmark **·** Rungstedlundfonden **·** Karen Blixen Museum (Kenya) **·** Karen Coffee Company Ltd. **·** Katholm **·** Heretica (tidsskrift) |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** OCLC **·** OCLC
 |
Philander Chase, grunnlegger av Kenyon College
**Kenyon College** er et privat, ikke-religiøst universitet i Gambier, Ohio i USA. Det ble grunnlagt som Ohios første private lærested i 1824 av den senere episkopale biskopen Philander Chase. 

Det er et *liberal arts*-college med fokus på humanistiske og samfunnsvitenskapelige fag. Skolepengene er (2006) på i alt US$ 36 050, om lag $2 500 høyere enn ved Harvard University. Høyeste gradstildeling ved Kenyon er Bachelor of Arts (BA).

Rangeringer
-----------

*U.S. News & World Report* rangerte Kenyon College som nummer 30 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, *Forbes* plasserte det på 48.-plass blant alle colleger i USA, mens *Washington Monthly* rangerte det som nr. 66 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.

Kenyon College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

Referanser
----------

1. ↑   www.clir.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.crl.edu[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Kenyon College - U.S. News & World Report
4. ↑  America's Top Colleges - Forbes
5. ↑  2014 Liberal Arts College Rankings Arkivert 29. juni 2015 hos Wayback Machine. - Washington Monthly
6. ↑  World University Rankings 2014-15 - THE World University Rankings
7. ↑  QS World University Rankings® 2014/15 - QS Top Universities
8. ↑  Academic Ranking of World Universities 2014 Arkivert 19. januar 2015 hos Wayback Machine. - Academic Ranking of World Universities

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kenyon College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Kart over Sri Lanka med Mullaittivu avmerket
**Mullaittivu** er et administrativt distrikt i Sri Lankas nordprovins. Hovedstaden er den lille byen Mullaittivu. Hele området er befolket av tamiler, den nest største befolkningsgruppen i landet. 

Distriktet dekker et område på 2.617 km². På grunn av borgerkrigen på Sri Lanka var ikke distriktet med under folketellingen i 2001. Men en beregning/fremskriving av folkemengden pr. 2004 lander på 107.948, noe som gjør det til landets minste distrikt etter folketallet. Det har ingen større byer, men mange fiskerlandsbyer. 

Mullaittivu-distriktet vender mot Bengalbukta i øst. I nordvest grenser det mot Kilinochchi-distriktet, mot vest mot Vavuniya-distriktet, og mot sør mot Trincomalee-distriktet. 

Den 26. desember 2004 ble distriktet rammet av tsunamier utløst av en rekke undersjøiske jordskjelv langs en linje fra vest for Sumatra til Andamanene. Byen Mullaittivu var blant de stedene som ble så godt som fullstendig skylt bort. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Berknerøya** er en stor øy i Antarktis som er fullstendig omsluttet av isbremmer og dekket av is. Den er om lag 320 kilometer lang og 140 kilometer bred, og med et areal på 43 873 km² er den jordas 31. største øy og den nest største i Antarktis, etter Aleksanderøya. Berknerøya separerer Ronne isbrem fra Filchner isbrem i Weddellhavet øst for Antarktishalvøya, og ligger innenfor Storbritannias og Argentinas kravområder.

Historie
--------

Berknerøya ble oppdaget av medlemmer av en amerikansk ekspedisjon under ledelse av Finn Rønne i løpet av Det internasjonale geofysiske året (IGY) 1957–58. De ga den navnet **Hubley Island** etter den amerikanske glasiologen Richard C. Hubley som omkom i Alaska i 1957, men United States Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) fastssatte navnet Berkner Island etter den amerikanske fysikeren Lloyd Berkner som deltok på Richard E. Byrds antarktisekspedisjon i 1928–1930.

Se også
-------

* Liste over øyer i Antarktis

Referanser
----------

1. 1 2 3  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 1226

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berkner Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Berles skole** er en tidligere pikeskole, senere gymnas, og en bygning i Professor Dahls gate 30 på Frogner i Oslo. Bygningen er i eklektisk stil preget av nyrenessanse og nygotikk.

*Berles pigeskole* ble grunnlagt i 1894 av, og navngitt etter Jakob Keyser Berle, sønn av skolebestyrer Cort Reimers Berle fra Halden. Jakob Berle bosatte seg i 'løkkehuset «Hamna» i Professor Dahls gate 26 ved siden av skolebygningen.

Skolens historie strekker tilbake til frk. Marie Lotz' pikeskole i Kirkegata, etablert i 1844. Frk. Grell, senere fru Autenrieth, tok over skolen en periode (Fru Autenrieths Pikeskole ), men fra 1869 ble skolen ledet av tidligere medbestyrer Caroline Bauer, under navnet Frk Bauers Pigeinstitutt. Instituttet holdt til i Kristian Augusts gate 5. Det var denne skolen Berle overtok i 1894. Et nytt skolebygg, med hovedfasade mot Industrigaten, ble oppført i 1897. Skolen ble tegnet av Halfdan Berle, bror av Jakob.

I 1919 ble skolen kjøpt av kommunen, og fortsatte som kommunal pikeskole. Jakob Berle var skolens rektor frem til 1926. I 1932 fikk skolen gymnasklasser. Bygningen var rekvirert som kaserne for tyskerne under andre verdenskrig. Undervisningen foregikk i den perioden ved Kristelig Gymnasium og på Hallings skole.

Fra 1954 ble skolen åpnet for gutter. Skolens russemerke, et venusmerke ble da utvidet med et marsmerke. Fra 1960 ble skoleavisen «Berlingske's» gitt ut. I 1969 ble skolen lagt ned.

Skolebygget ble deretter brukt av Barnevernsakademiet. Fra 1985 var den private handelshøyskolen, Handelsakademiet, med rundt 800 studenter i bygget. Siden 1994 har skolen vært sete for Rudolf Steinerhøyskolen, Den norske eurytmihøyskole, Steinerskoleforbundet og Steinerskolenes Foreldreforbund.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Tvedt, Knut A. (red). «Akers gymasium» i *Oslo byleksikon*, Kunnskapsforlaget 2010

Eksterne lenker
---------------

* 

| * v
* d
* r
Tidligere offentlige grunnskoler i Oslo |
| --- |
|  | Berles **·** Bernhus **·** Bøler **·** Christiania **·** Fossum **·** Fossumberget **·** Gran **·** Grønland **·** Hammersborg (I) **·** Hammersborg (II) **·** Haugerud (Sogn) **·** Hersleb **·** Hovin **·** Hovind **·** Linderud **·** Torshov **·** Tøyenhagen **·** Tyskestranden **·** Rommiskolen **·** Rosenhof **·** Stig **·** Ulven **·** Vaterland **·** Vestliskogen | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
Mullan\_Road nær Washtucna.
**Mullan Road** var den første vei for vogntog av «prærieskonnerter» som førte over Rocky Mountains til det indre nordvesten av USA. Den ble anlagt av styrker fra den amerikanske hær under ledelse av løytnant John Mullan, fra våren 1859 til sommeren 1860. Den førte fra Fort Benton, som den gang var i Dakota Territory, så Idaho Territory fra juli 1863, og Montana Territory fra mai 1864, og endepunktet for elveskipsfarten på Missouri River. Veien førte over fjellene og til Fort Walla Walla i Washington Territory, nær Columbia River. 

Den samme ruten følges i dag Interstate 15 og Interstate 90 gjennom statene Montana, Idaho og Washington.

Deler av den gamle Mullan Road kan fremdeles befares; ett slikt stykke er nær Washtucna i Washington.

Referanser
----------

1. ↑  Swergal, Edwin (14. desember 1952). «Captain Mullan sees it through». *Spokesman-Review*. Spokane, Washi. *This Week* section. s. 8.

Litteratur
----------

* Coleman, Louis C. (1968). B.C. Payette, red. *Building the Mullan Road; As it is today and Interesting Occurrences Along the Road; Captain John Mullan, His Life*. 730 St. Jacques, Montreal, Canada: Payette Radio Limited.
* Jackson, W. Turrentine (1938). *Wagon Roads West*. Berkeley, California: University of California Press. s. 257–278. ISBN 0-8032-9402-6.
* McDermott, Paul D.; Grim, Ronald E.; Mobley, Philip (2015). «The Mullan Road, etc.». Missoula, Montana: Montana Press Publishing Company. ISBN 978-0-87842-632-4.  Manglende eller tom `|url=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Mulier** er en tidligere fotballklubb fra Stavanger, grunnlagt 24. juni 1970 som den første rene kvinnefotballklubben i Norge. Klubben ble medlem av Norges Fotballforbund i 1974.

Den første tiden fantes det ingen andre klubber med kvinnelag som de kunne spille mot, men de var stort sett så mange på treningene at de kunne spille to lag mot hverandre. Etterhvert kom det til kvinnelag fra andre lokale fotballklubber, og Mulier var pådriver for at det ble innført en egen kretsserie for kvinner fra 1973. Mulier ble kretsmestre i 1974 og 1975. Klubben sendte også medlemmer på dommerkurs og trenerkurs.

Klubben slet etterhvert med rekruttering både av spillere og trenere, og i løpet av 1977/1978 begynte man å snakke om sammenslåing med en etablert klubb. I desember 1978 møttes representanter fra Mulier og Fotballklubben Vidar til samtaler, og i 1979 meldte Mulier seg kollektivt inn i Vidar og dannet Vidars første kvinnelag.

Kilder
------

* Kåre Mossige (red): *FK Vidar 100 år 1906-2006*, 2006 (ISBN 82-303-0789-X)
* Kaare Lindboe (red): *Rogaland Fotballkrets 75 år*, 1986 (ISBN 82-991390-0-7)
Solbergtårnet rasteplass, ved E6 i Skjeberg  Foto: Erling Bakken 

**Solbergtårnet rasteplass** er en rasteplass ved Europavei 6 i Skjeberg i Østfold. Rasteplassen ble åpnet i 2010 og er et samarbeidsprosjekt mellom Statens vegvesen som byggherre og Østfold fylkeskommune og Sarpsborg og Fredrikstad kommuner. Prosjektet ble initiert i forbindelse med utbyggingen av firefelts E6.

Tårnet ble bygget i tidsrommet desember 2009 – august 2010. Arkitekten, Todd Saunders, har tegnet Solbergtårnet i samarbeid med Sweco og kostnaden for prosjektet var 47 millioner kroner.

Solbergtårnet rasteplass ligger ved Solbergkrysset i Skjeberg, i et viktig kulturhistorisk område med flere helleristninger. Utsiktstårnet er 30 meter høyt og universelt utformet. Ved Solbergtårnet rasteplass finnes en hage med små informasjonshus. Det skaper mulighet for stillhet og ro i kontrast til farten på E6. Moderne design i et oldtidslandskap, sammen med bildehistorie fra istid til nåtid, er ment å vekke undring og refleksjon. En lang rampe inviterer til en reise gjennom tiden, med bilder, symboler, tekst og ikoner som er frest ut i stålveggen.

Tårnet ble i 2016 nominert til Sløseriprisen.

Tekniske spesifikasjoner
------------------------

I tårnet og rasteplassen er det benyttet 4 hovedmaterialer:

* synlig betongflater innvendig i tårnet
* canadisk kvistfritt cedertre av høy kvalitet, som er benyttet til fasadene inn mot hagen
* cortenstål er benyttet på utvendige fasader og infohus, overflaten på platene vil få et rustbelegg
* store glassfasader i tårnet som gir god utsikt

Solbergtårnet rasteplass vant i 2011 Arnstein Arneberg pris for fremragende arkitektur.

Referanser
----------

1. ↑  «Den rustaktige overflaten på det 30 meter høye tårnet beskytter stålet mot vær og vind. Kostnaden har totalt kommet på 47 millioner kroner.», fra «Norges dyreste rasteplass?», artikkel i *Halden Arbeiderblad*, 27. august 2010
2. ↑  «Millioner av skattekroner gikk til et tårn mellom E6 og jorder i Østfold.», fra «Rasteplassen får jeg helt frysninger av», artikkel på Nettavisen.no, 22. januar 2016

Eksterne lenker
---------------

* Om Solbergtårnet rasteplass, fra Statens vegvesens nettsider
* Pris til tårn med kulturutsikt, fra tidsskriftet *arkitektnytt*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonal vegdatabank
 |
**Bent Rolstad** (født 13. mars 1947 i Asker, død i juli 2015) var en norsk professor i immunologi ved Institutt for medisinske basalfag ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo.

Han arbeidet i flere år med komplikasjoner ved benmargstransplantasjon og ledet blant annet en forskergruppe ved Institutt for medisinsk basalfag som forsket på hvordan man kan redusere risikoen ved stamcelletransplantasjon. Rolstad var med på å bygge opp et immunbiologisk miljø ved Anatomisk institutt (UiO) med mange samarbeidspartnere i inn- og utland. Han deltok også i flere EU-støtte forskningsprosjekter.

Rolstad var en erfaren fjellvandrer, brefører og svømmer. Han var også en dyktig pianist.

Bent Rolstad var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.

Eksterne lenker
---------------

* Nekrolog i Aftenposten 10. juli 2015
* Transplantasjon på liv og død - artikkel i Forskning.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Joseph Hill** (født 22. januar 1949 i St. Catherine i Jamaica, død 19. august 2006 i Berlin) var vokalist og låtskriver for roots reggaegruppen Culture. Cultures mest solgte album er «Two Sevens Clash» (1977) og «International Herb» (1979). Hill var rastafarianer og en meget kreativ, spirituell mann.[] Dette kommer godt fram i musikken hans.[]

I 1977 drømte Hill at et stort uvær ville ramme Kingston og lynet slo ned i politistasjonen.[] Bare en uke etter at Joseph Hill drømte denne drømmen ble Kingston rammet av et voldsomt uvær.[] Lynet slo ned i et stort tre rett utenfor politistasjonen og begynte å brenne.[] Dette uttrykker Hill i sangen «Two Sevens Clash», som senere ble tittelnavnet på hans gjennombruddsalbum.[]

Hill ble også skutt i brystet av en gjeng væpnede renere på Jamaica, men takket være en Haile Selassie I medaljong ble han reddet.[] Kulen traff ikonet av Haile Selassie I og skadet Hill knapt.[]

Hill har gitt ut en rekke album med sin fetter Albert Walker og Roy «Kenneth» Dayes igjennom gruppen Cultur.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 15449238, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joseph Hill – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Joseph Hill på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Joseph Hill på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Hill på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Bent Reidar Eriksen** (født 8. november 1945 i Grimstad) var redaktør av *For fattig og rik* fra 1972 til 1977. 

Eriksen ble student i 1964 og cand.theol fra Menighetsfakultetet i 1970. Etter praktikum og tjeneste som feltprest begynte han så som redaktør, en stilling han hadde i fem år før han i to år var distriktsprest i Indremisjonsselskapet. I 1980 ble han så res.kap. i Tønsberg. Mens han var her tok han i 1983 en amerikansk doktorgrad og ble Doctor of Ministry fra Fuller Theological Seminary i California. I 1988 ble han sokneprest i Åssiden kirke i Drammen. Her var han i fire år før han gikk inn i et toårig prosjekt i Kirkerådet. Fra 1994 til 2007 var han så sokneprest i Askim. 

I tillegg til sin prestetjeneste har Eriksen hatt et stort engasjement innen kirkevekst. Han var sekretær for Den norske Lausannekomite fra 1975 til 1987 og redigerte da Lausannebevegelsens blad «Lausannebladet». Han var også redaktør for «Kirkevekstbladet» fra 1982 til 1983. Han har også vært medlem av hovedstyret for Indremisjonsselskapet og av en rekke andre kirkelige styrer og råd.

Bibliografi
-----------

* *Kirkevekst*. Luther forlag 1980
* *Visjonen fra Lausanne* Luther forlag 1980

Kilder
------

* *70 år: Bent Reidar Eriksen*. Fødselsdagsomtale i Aftenposten 8. november 2015 side 25
* *Prester i Den norske kirke og andre teologiske kandidater*. Verbum forlag 2000 side 121
**Solbakk helleristninger** ligger i Strand kommune i Rogaland og ble oppdaget i 1923. Ristningene ligger i *Kuvika* på gården *Nag*.
Feltet består av 40 figurer, de fleste har båt og ring motiv. Figurene er ganske dypt hugget. Feltet har blitt tidfestet til bronsealderen. Det finnes to forskjellige båttyper i feltet. Det kan tyde på at feltet har blitt brukt i flere hundre år.

Tyding
------

Helleristningene blir tolket som hellige symbol eller gjenskaping av hellige handlinger. Alle ringene som er hugget inn tolkes som et symbol på solen, det kan være for å påkalle solen eller for at solkraften skal være til det beste for menneskene. Båtene har også en viktig symbolverdi da de spilte en viktig rolle når det gjaldt fangst og fiske. Båten var også et viktig fremkomstmiddel.

Kilder
------

* Fornminner.no
* Strand turist

Eksterne lenker
---------------

* «Solbakk helleristninger». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Tring Digital** er en albansk digital satellitt og bakkenett-TV-plattform. Pakken ble lansert den 16. september 2008. Tring Digital tilbød i 2010 22 albanske og utenlandske TV-kanaler i Albania og Europa.

Popularitet innenlands
----------------------

Etter at Albania har vært et TV-marked dominert av DigitAlb er Tring Digitals satsing å få anerkjennelse blant albanske seere. For å bli anerkjent og få økt antall seere har Tring Digital satset på hva de kaller for kvalitet, markedsføring og service.

Kanallisten
-----------

**TV-kanaler**

* 1. **Vizion Plus**
* 2. **Tring Super**
* 3. **Tring Max**
* 4. **Tring Comedy**
* 5. **Tring Life**
* 6. **Tring World**
* 7. **Tring Planet**
* 8. **Tring Shqip**
* 9. **3Plus**
* 10. **Tring Sport**
* 11. **Tring Tring**
* 12. **VH1**
* 13. **Disney Channel**
* 14. **Fox Life**
* 15. **Fox Crime**
* 16. **Cartoon Network**
* 17. **Club TV**
* 18. **Folk +**
* 19. **Neser TV**
* 20. **RTV21**
* 21. **Scan-TV**
* 22. **National Geographic Channel**
* 23. **Kohavision**
* 24. **Canale 5**

Tidligere og kommende kanaler
-----------------------------

I testperioden gjorde Tring Digital en rekke endringer. Den opprinnelige TV-pakken startet med tre kanaler inkludert Vizion Plus, men økt raskt antallet kanaler til 15. Kanaler som Supersonic TV, en ledende musikk-TV-kanal eid av lydstudio med samme navn, begynte kringkastingen for en kort periode på Tring, men da truet DigitAlb, en konkurrent av Tring, å fjerne Supersonic TV fra deres TV-tilbud hvis de fortsatte å kringkaste på Tring Digital. Supersonic TV forsvant fra pakken kort tid etter,.

I testperioden gjennomførte Tring markedsundersøkelser og oppdaget at kundene ønsket et større spekter av albansk TV-kanaler. Tring Digital tok da initiativ til overtale produksjonsgruppen bak Folk + til å opprette en ny albansk TV-kanal for folkemusikk. Nylig ble Mediasat, en populær albansk TV-kanal, ble lagt til i pakken for tilbudet av albanske innhold. Til tross for striden for å sikre plass på Eutelsat W2, har Tring Digital fortsatt planer om å lokke kunder fra konkurrentene ved å tilby en stadig større antall albansk TV-kanaler.

Teknisk informasjon
-------------------

Tring Digitals digitale sendinger foregår i DVB-S type MPEG-2 i Albania og i hele Europa gjennom satellittene 16A Eurobird, Eutelsat SESAT, Eutelsat W2 og Eutelsat W2M på følgende frekvenser: 11014/V/27500, 11138/H/27700 og 11283/H/27500. Tjenesten er kryptert med Conax som gir betinget tilgang. En fullstendig liste over kommende kanalene ennå ikke er avslørt, men Tring lover å tilby et bredt innholdsspekter i sin TV-pakken.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Frekvenstabell
**Solberg Bandy** er en bandyklubb fra Solbergelva i Drammen kommune. Solberg Bandy er en del av Solberg Sportsklubb, og debuterte i bandyens førstedivisjon i 1974.

Lagets farger er hvit og svart. Solberg Bandy spiller sine hjemmekamper på Solbergbanen, som er en kombinert kunstgress- og kunstisbane.

Solberg Sportsklubb ble stiftet 26 november 1929. Fra 1964 startet vanning av Solbergbanen slik at det ble is på vinteren. i 1973 ble laget norgesmestere i bandy for første gang, og debuterte året etter i første divisjon. Sesongen 1981/1982 ble Solberg seriemestere for første gang.

I 2020 valgte Marius Austad å legge opp som bandyspiller etter 21 sesonger på elitenivå.

2021 Sesongen i bandy ble avlyst grunnet Covid-19. Solberg ledet Eliteserien i bandy for menn 2020/21 etter 14 av 18 kamper spilt.

Meritter
--------

Solbergs mest kjente spillere er gjennom tidende er Finn Austad, som var med på å vinne 7 NM-gull, Erik Brekka med 9 NM-gull og Arne Wam med 7 NM-gull.

Referanser
----------

1. 1 2  «Historie». *Solberg Bandy*. Besøkt 14. mars 2021.
2. 1 2  Bryhn, Rolf (3. november 2020). «Solberg Sportsklubb». *Store norske leksikon*. Besøkt 14. mars 2021.
3. ↑  «Solbergs Marius Austad legger bandykølla på hylla». *Drammen Live24*. Besøkt 14. mars 2021. [*død lenke*]
4. ↑  «Tabeller». *Norsk Bandy*. Besøkt 14. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

| * v
* d
* r
Eliteserien i bandy for menn 2022/23 |
| --- |
|  | 
* Drammen
* Høvik
* Mjøndalen
* Ready
* Røa
* Sarpsborg
* Solberg
* Stabæk
* Ullern
* Ullevål

 | Norges flagg |