recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Light That Failed*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Edward José.

Handling
--------

Etter mange år vender Dick Hedlar, en kunstner bosatt i Sudan, tilbake til England hvor han oppdager at bildene hans har gjort ham berømt. Han har alltid hatt minner om sin barndomskjæreste, Maizie, og på en utstilling av bildene hans møter han henne igjen. Den gamle romantikken mellom dem gjenopplives raskt. Men Maizie, som fremdeles sliter med å skape seg et navn i kunstens verden, avslår tilbudet hans om ekteskap - av frykt for at deres giftermål kan bety en hindring for de videre karrierene deres. Når Bessie, en modell, møter Dick blir hun raskt forelsket i ham.

I mellomtiden overvinner kjærligheten Maizies avgjørelse, og i en plutselig beslutning går hun til Dicks studio for å fortelle ham at hun ønsker å gifte seg med ham. Men hun legger merke til Dick og Bessie, og hun tar feil av situasjonen. Hun går sin vei i avsky, og nekter å høre på forklaringene hans dagen etter. Men en ulykke kort tid senere påvirker synet hans. Etter hvert som han blir blind, fullfører han sitt mesterbilde. Samtidig oppdager Maizie sannheten om at Dick og Bessie egentlig aldri hadde hatt noe forhold.

Rolleliste
----------

* Robert Edeson som Dick Hedlar
* Jose Collins som Bessie, en modell
* Lillian Tucker som Maizie
* Claude Fleming som Torpenhow

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0005620, Wikidata Q37312,
2. ↑  The Light That Failed
3. ↑  THE LIGHT THAT FAILED

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Light That Failed* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Light That Failed* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Källviksbacken** er et alpinanlegg ved Falun i Sverige, ca. 5 km sør for Falun sentrum. Anlegget har tre løyper, hvorav den lengste er ca. 600 meter lang. Bakken har to skiheiser.

På samme sted som det i dag er alpinbakke, sto tidligere Faluns største hoppbakke. Hoppbakken ble bygd før det svenske mesterskapet i 1947, og ble senere blant annet brukt under Svenska Skidspelen i 1952, 1956 og fra og med 1959. Källviksbacken var arena for skihopping (spesielt hopp og kombinert) i ski-VM i 1954, med over 50 000 tilskuere under det spesielle hopprennet. Det siste større rennet i bakken var under Svenska Skidspelen i 1969. Tidlig på 1970-tallet ble hoppbakken revet og erstattet av dagens alpinanlegg. På Lugnet i Falun ble det så bygd et nytt hoppanlegg med to hoppbakker til VM i 1974.

Hoppbakken hadde K-punkt 80 meter. Bakkerekorden var 83 meter, satt av Toralf Engan (Norge).

Se også
-------

* Skihopping under Svenska Skidspelen

Referanser
----------

1. ↑  Svenska skidspelen: Historia Arkivert 2. januar 2009 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* IFK Falun Alpin: Källviksbacken
* Skisprungschanzen-Archiv: Falun (Källviken)
* SVT: SM i backhoppning i Falun 1947 (video, 23. februar 1947)
* SVT: Backhoppning i Svenska skidspelen i Falun 1960[*død lenke*] (video, 25. januar 1960)
Shiva og Parvati; indisk bronsestatue fra 1300-tallet. Shiva anses som opphavet til Hatha yoga-meditasjon.
**Hathayoga-pradipika** (sanskrit: Haṭhayoga Pradīpikā, हठ योग प्रदीपिका) er en indisk tekst fra 1400-tallet, skrevet på sanskrit av Svatmarama, som var en elev av guruen Gorakhnath. Teksten skal være den eldste av de tre klassiske tekstene som instruerer i den hinduistiske yoga-formen Hatha yoga. De to andre tekstene er Gheranda Samhita og Shiva Samhita. Hatha yoga «er uttrykk for et endret syn på kroppen. Nå er den ikke et hindre for, men et middel til frelse. Hatha-yoga prøver å forene en større del av yogaens fysiske øvelser med meditasjonsyoga.»

Boken inneholder fire kapitler, og i alt 389 vers. Første kapittel beskriver sitteøvelser og kroppsposisjoner. Det andre kapitlet gir veiledning i teknikker for renselse, for livskraften *prana* og om hvordan man med denne kan kontrollene åndedrettet. Tredje kapittel forklarer om «forseglinger» (*mudraer*) og «låser» (*bandhaer*), mens det fjerde kapitlet forklarer om meditasjonens høyere nivåer. 

Teksten er dedisert til *Shri Adinath* som er et av guden Shivas mange alias; Shiva anses å være den har åpenbart innsikten i Hatha yoga, først til sin hustru Parvati. Verket er antagelig inspirert av buddhismen, nærmere bestemt av Madhyamakatradisjonen.

Referanser
----------

1. ↑  Sitat og framstilling er fra Knut A. Jacobsens innledning til boken *Yoga*, 2004

Norsk utgave
------------

* *Yoga*. Utvalg og innledende essay av Knut A. Jacobsen ; oversatt av Knut A. Jacobsen, Kåre A. Lie og Rasmus Reinvang. Bokklubbene, 2004. LIII, 337 s. (Verdens hellige skrifter; 23). ISBN 82-525-5195-5
**Ubon Ratchathani** er provinshovedstaden i provinsen Ubon Ratchathani i det nordøstlige Thailand (kalt Isan-området). Befolkningen anslås (2005) til 122 500.

*"Ubon"*, som er kortform av bynavnet, ligger ca. 630 km nordøst for hovedstaden Bangkok, henimot grensene mot Laos og Kambodsja. 

Området var lenge behersket av khmerene, før Ayutthayariket under Rama Thibodi beseiret dem. Etter at Arutthaya ble ødelagt av burmeserne i 1767 tilvandret også andre folkestammer Ubon, dom Kha- og Suai-folkene. Kong Rama I fikk tyve år etter de lokale ledere til å organisere en sentral bosetting som lot seg forsvare bedre enn de spredte landsbyene folk inntil da bodde i. Den leder som lyktes i det, skulle få adelstittel. I 1786 klarte Thao Khamphong å anlegge denne større sentrale bosetningen. Den fikk navnet Ubon Ratchathani. Senere ble den flyttet til sin nåværende beliggenhet.

Det antas at byen vil få langt større økonomisk betydning enn den har i dag. Meget av Thailands handel med Laos, Kambodsja og Vietnam er tenkt knyttet til denne byen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Joseph John Sisco** (født 31. oktober 1919 i Chicago, død 23. november 2004 i Chevy Chase, Montgomery County (Maryland)) var en amerikansk karrierediplomat og viseutenriksminister. Han spilte en viktig rolle i Henry Kissingers arbeid som utenriksminister og megler i Midtøsten. Siscos karriere i Utenriksdepartementet (USA) strakk seg over fem presidentperioder og talløse utenrikspolitiske kriser.

Biografi
--------

Cisco vokste opp i Chigago som sønn av italienske immigranter. Han hadde fire søsken, men hans mor døde tidlig. Hans far, som var skredder, oppdro barna i trange kår. Han gikk ut av Knox College (Illinois) i 1941 med gode karakterer. Deretter var han lærer en periode før han ble innrullert i det militære. I 1945 dimitterte han og begynte å studere ved University of Chicago hvor han tok mastergrad i 1947 og doktorgrad på en Sovjetrelatert avhandling i 1950. Deretter startet han å jobbe for CIA og i 1951 for utenriksdepartementet. Fram til 1965 jobbet han med emner som FN og andre internasjonale organisasjoner. Men i 1965 utpekte Dean Rusk ham til viseutenriksminister. Han var sentral diplomat i perioden etter seksdagerskrigen i juni 1967, noe som førte til at Richard Nixon i 1969 utnevnte ham til viseutenriksminister for Midtøsten og Sør-Asia. I 1974 ble han som Kissingers utsending involvert i meklingen i konflikten mellom Hellas og Tyrkia om Kypros. 

I 1976 trakk han seg fra politikken og ble president for American University, en jobb han hadde til 1980. Deretter jobbet han sammen med sin kone selskapet Sisco Associates, som de hadde startet et par år tidligere. Selskapet spesialiserte seg i politisk og økonomisk risikoanalyse for amerikanske og utenlandske selskaper. Han skrev også artikler i ulike tidsskrifter, deltok i TV-programmer og holdt forelesninger. Han var aktiv med dette til få uker før sin død i 2004. Hans kone, som han hadde giftet seg med som student i 1946, Jean Head Sisco, døde allerede i 1990.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Joseph J. Sisco, Munzinger IBA 00000019107, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Hvem Hva Hvor* 1976, side 92

Eksterne lenker
---------------

* www.nytimes.com Minneord i New York Times

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Østerrikes vitenskapsakademi** (tysk: *Österreichische Akademie der Wissenschaften*) er en juridisk enhet som ligger under en spesiell beskyttelse av republikken Østerrike. Ifølge akademiets statutter er dets hensikt å fremme vitenskap og humanitære fag i enhver henseende og ethvert område, spesielt innenfor grunnforskning. I 2009 ble det rangert som nr 82 av de 300 fremste forskningsinstitusjoner i verden av Webometrics Ranking of World Universities.

Referanser
----------

1. ↑  «Ranking Web of Research Centers». Arkivert fra originalen 25. desember 2008. Besøkt 13. november 2017.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 25. desember 2008. Besøkt 13. november 2017. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

Eksterne lenker
---------------

* hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Österreichisches Musiklexikon **·** BIBSYS **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** NKC
 |
**Dammtorpssjön** er en innsjø i den sørlige delen av Nacka kommune, og innenfor Nackareservatet, i landskapet Södermanland i Sverige.

Källtorpssjön er en såkalt sprekkedalssjø som strekker seg ca 1,5 km i øst-vestlig retning. Innsjøen dreneres via Dammtorpssjön og Nacka ström til Järlasjön. Ältavägen passerer gjennom innsjøens nedslagsfelt.

Innsjøen benyttes gjerne for fiske av edelfisk som er av de artene som er satt ut i innsjøen. Fram til 1980-tallet, da sjøen ble rammet av krepsepest, kunne man også fiske etter kreps her. 

Källtorpssjön er en populær badesjø, og vannkvaliteten for bading er god. Ved innsjøen ligger et av Stockholmområdets mest besøkte friluftsanlegg, Hellasgården, hvor det er badeplass på sommeren og skøytebane på vinteren. Ut fra Hellasgården går det mange turløyper, terrengløyper og, på vinteren, skiløyper. Ved innsjøens nordbredde ligger Hästhagen, her er det ytterligere en badeplass med omkringliggende klipper populære til soling.

Innsjøen og dens omgivelser har også botanisk, zoologisk og geologisk interesse. Nacka kommune har klassifisert innsjøen som økologisk utsatt.

Bilder
------

* Utløpet mot DammtorpssjönUtløpet mot Dammtorpssjön
* Spor etter bevergnaging ved innsjøens østbreddeSpor etter bevergnaging ved innsjøens østbredde
* Badeplassen ved HästhagenBadeplassen ved Hästhagen

Eksterne lenker
---------------

* Om Källtorpssjön på Nacka kommunes nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Kart over Philadelphia County i Pennsylvania som viser Germantown Borough før Act of Consolidation (1854).
**Germantown** var opprinnelig *Borough of Germantown*, en landsby i Philadelphia County i Pennsylvania i USA og er i dag primært en bydel i Philadelphia, rundt 10 km nordvest fra sentrum i byen. Bydelen har blitt bygget opp som del av en urban by, men er rik på historiske steder og bygninger som har blitt vernet. Mange av disse er åpne for folk flest. Germantown strekker seg rundt 3 km langs Germantown Avenue nordvestover fra Windrim Avenue. Den neste bydelen mot nordvest, Mount Airy, starter rundt Johnson Street, selv om der ikke er noen allment anerkjent nøyaktig grense.

Landsbyen ble først bosatt i 1683 av immigranter fra Rhindalen. I 1681 publiserte William Penn et flygeblad på tysk for å rekruttere bosettere i hans nye koloni. Den første gruppen som svarte, mennonitter og tyske kvekere fra Krefeld i Tyskland, ankom Philadelphia ombord i *Concord* i oktober 1683. Derfor kan Germantown kalles grunnlaget for tyskerne i Pennsylvania, eller Pennsylvania Dutch, en etnisk gruppe i USA.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Germantown, Philadelphia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Akvarell av Theater am Kärntnertor
**Kärntnertortheater** eller **Theater am Kärntnertor** (Kärntenportens teater) var et teater i Wien. Det offisielle navnet var *Kaiserliches und Königliches Hoftheater zu Wien* («Det keiserlige og kongelige hoffteater i Wien»).

Teateret ble oppført i 1709 etter skisser av Antonio Beduzzi, og ble bekostet av Wiens bykasse. Teateret skulle i utgangspunktet være for alle byens sosial klasser. Bygningen ble ødelagt i en brann i 1761, men gjenoppbygget etter tegninger av Nicolò Pacassi og innviet to år senere.

I 1861 begynte byggingen av Wiener Staatsoper på en tilgrensende tomt, og operaen sto ferdig i 1869. Året etter, i 1870, ble det gamle teateret revet. I dag ligger Hotel Sacher på tomten.

Teateret huset en rekke urpremiere av kjente stykker og komponister, blant den Joseph Haydn, Wolfgang Amadeus Mozart, Antonio Salieri, Ferdinando Paër, Franz Schubert, Conradin Kreutzer, Carl Maria von Weber, Frédéric Chopin, Gaetano Donizetti, Otto Nicolai og Friedrich von Flotow.

Blant høydepunktene var imidlertid urpremieren av Ludwig van Beethovens Symfoni nr. 9 7. mai 1824, som endte med at politiet måtte sendes inn for å tømme lokalet for de begeistrede tilskuerne som brøt den tids etikette ved å gi en vanlig privatperson som Beethoven fem framkallinger i stående ovasjoner, mens keiserparet normalt bare fikk tre.

Litteratur
----------

* Eleonore Schenk: *Die Anfänge des Wiener Kärntnertortheaters (1710 bis 1748)*. Avhandling, Wien 1969.
* Gustav Zechmeister: *Die Wiener Theater nächst der Burg und nächst dem Kärntnerthor von 1747 bis 1776*. Böhlau, Wien 1971.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Österreichisches Musiklexikon **·** VIAF **·** GND
 |
**Johannes Hansen Vigdal** (født 15. mars 1851, død 22. oktober 1929) var en norsk lærer, kirkesanger, gårdbruker og fjellfører. Han var fra gården Nedre Vigdal i Jostedalen i Luster i Sogn. Fra 1877 var han ansatt som lærer i Solvorn i Hafslo, også i Sogn. Han kjøpte et gårdsbruk på Valaker og drev dette ved siden av lærergjerningen.

I 1881 ble han spurt av den britiske fjellklatreren William Cecil Slingsby om han ville være med han som fjellfører. Vigdal skal da ha svart at han var villig til å følge Slingsby hvor det skulle være. Samme sommeren besteg de Knutsholstinden, Hellstugutinden og Mjølkedalstinden. 

I de to neste tiårene var Vigdal en ledende fører i norske fjell. Mange briter som søkte jomfruelige fjell, 
hyret Vigdal til sine turer. Sammen med skotten Cecil W. Patchell gikk han mange nye ruter til talløse fjelltopper i 
Jotunheimen. Sommeren 1897 var Vigdal med på flere førstebestigninger på Sunnmøre, alle sammen med en eller to briter. Vigdal hadde ry på seg for å være en utmerket klippeklatrer.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Johannes Hansen Vigdal, (15.mars 1851 - 22.oktober 1929).», besøkt 2. januar 2022[Hentet fra Wikidata]

Se også
-------

* William Cecil Slingsby
* Søre Dyrhaugstinden

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***The Outer Limits*** var en amerikansk mystery-, skrekk- og sciencefiction-serie som gikk på ABC fra 1963 til 1965. Serien bestod av en rekke enkeltstående historier som blandet sjangere som science fiction, skrekk og mystery. Serien ble skapt av Leslie Stevens og hadde flere likhetstrekk med klassiske serier som *The Twilight Zone* og *Night Gallery*. 

I 1995 gjenoppstod serien på kanalene Showtime og Sci Fi Channel og gikk der helt til 2002.

Handling
--------

Slik som *The Twilight Zone* hadde *The Outer Limits* en åpningsmonolog og en sluttmonolig – den såkalte "Control Voice". Serien skiller seg imidlertid fra The Twillight Zone ved at den ikke bruker ironi. Serien hadde han langt mer filosofisk tilnærming der mange av episodene spilte på mørke krefter i og utenfor mennesket. Alt satt inn i en sciencefiction-kontekst. 

Hver episode ble introdusert av en stemme som kalles for "Control Voice", og som sier dette til seerne:

> There is nothing wrong with your television set. Do not attempt to adjust the picture. We are controlling transmission. If we wish to make it louder, we will bring up the volume. If we wish to make it softer, we will tune it to a whisper. We will control the horizontal. We will control the vertical. We can roll the image, make it flutter. We can change the focus to a soft blur or sharpen it to crystal clarity. For the next hour, sit quietly and we will control all that you see and hear. We repeat, there is nothing wrong with your television set. You are about to participate in a great adventure. You are about to experience the awe and mystery which reaches from the inner mind to... The Outer Limits. *— Opening narration – The Control Voice – 1960s*
> 
> 
> 

"Control Voice" tilhørte Vic Perrin i den første serien, og Kevin Conway i den andre.

Om serien
---------

I 1966 vant serien en WGA Award ved Writers Guild of America. I 2003 ble den nominert til en Saturn Award for beste DVD-utgivelse.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71   ČSFD[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Outer Limits* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Outer Limits* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *The Outer Limits* på Metacritic Rediger på Wikidata
* Åpningsvignett 1995-02 (YouTube)
**Dan Erik Kjellnø** (født 30. mai 1951) er en norsk advokat og lokalpolitiker i Rana. Kjellnø har eksamen fra Universitetet i Bergen i 1978. Etter en kort tid innen forvaltningen, ble han i 1980 ansatt som dommerfullmektig i Rana. Der jobbet han frem til han startet sin egen advokatpraksis høsten 1982. Kjellnø driver advokatfirmaet *Dan Erik Kjellnø*, som ble etablert 1. januar 1985.

Kjellnø ledet i 2006 *Folkeaksjonen Stopp Forbrenningsanlegget*, som kjempet mot de daværende planene til Avfallsenergi AS om å etablere et forbrenningsanlegg for avfall og farlig spesialavfall i området til Mo Industripark i Mo i Rana.

Som lokalpolitiker representerer Kjellnø Miljøliste Rana og ble innvalgt i Rana kommunestyre i 2007 og 2011.

Fra 2007 til 2011 satt han i kommunens Utvalg for kultur- miljø og næring. Siden 2011 har han vært representert i formannskapet.

Referanser
----------

1. ↑  Dan Erik Kjellnø. 1. kandidat for Miljølisten Rana, TV2 Velgerguiden, 2011
2. ↑  «NORD advokatfirma». Arkivert fra originalen 19. februar 2015. Besøkt 17. august 2013.
3. ↑  Dan Erik Kjellnø advokat, Bedriftsdatabasen AS
4. ↑  Else Øverli: Vil bygge anlegg for spesialavfall i høst, Rana Blad, 12. september 2006
5. ↑  Roger Marthinsen: Varsler ny motstand, Rana Blad, 13. september 2006
6. ↑  Roger Marthinsen: Krever full utredning, Rana Blad, 2. oktober 2006
7. ↑  Roger Marthinsen: Provosert av SFT, Rana Blad, 24. oktober 2006
8. ↑  Roger Marthinsen: Samler troppene i protest, Rana Blad, 5. desember 2006
9. ↑  Toril S. Alfsvåg: Miljølista følger med, Rana Blad, 2. november 2007
10. ↑  Formannskap 2011-2015[*død lenke*], Rana kommunes hjemmeside
**Anne Gerd Holt** (født 6. desember 1961 i Asker) er en norsk illustratør.

Anne Holt har utdannelse fra Westerdals Reklameskole og Kunst- og håndverksskolen i Oslo der hun studerte fra 1981 til 1985. Hun er særlig kjent fra en lang rekke barnebøker, blant annet rundt 40 titler i den populære serien om *Karsten og Petra* (siden 1992) samt flere om *Løveungen og Frøken Kanin* og *Kokos*, alle småbarnsbøker skrevet av Tor Åge Bringsværd.

Illustrasjonene hennes er ofte laget i akvarellteknikk. De er barnevennlige, med tydelige detaljer og figurer tegnet med sikker strek i en forenklet, forklarende stil.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Anne G. Holt i BIBSYS
* Forlaget Cappelen Damms presentasjon av Anne G. Holt[*død lenke*]
* Norsk barnebokinstitutts presentasjon av Anne G. Holt som «Månedens illustratør» i oktober 2015[*død lenke*]

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Johannes Walterscheid** (født 20. juni 1881 i Bödingen i keiserdømmet Tyskland; død 7. juli 1975 i Bonn i Vest-Tyskland) var en tysk katolsk prest, bibeloversetter og forfatter.

Liv og virke
------------

Etter *Abitur* i 1902 ved gymnasiet i Münstereifel studerte han katolsk teologi i Bonn (1902–1904/1906–1907) og i Innsbruck (1904–1906) og klassisk filologi i Bonn (1910–1914). Etter prestevielse i 1908 var han fra 1908 til 1913 rektor i Rosellen. Fra 1914 til 1915 var han feltprest i første verdenskrig. Etter lærerprøve i 1916 var han fra påske 1916 religionslærer ved Königliches Gymnasium i Bonn. Fra 1951 til 1965 var han subsidiar i Schwarzrheindorf. Fra 1952 til 1960 var han dosent ved katekeseminaret i Venusberg. Han er begravet i Bödingen.

Skrifter i utvalg)
------------------

* *Deutsche Heilige. Eine Geschichte des Reiches im Leben deutscher Heiliger*. München 1934, OCLC 493853109.
* *Glaube und Liebe. Ein Lebensbuch*. Freiburg im Breisgau 1939, OCLC 1021047085.
* *Das größte Gebot des Evangeliums. Eine Geschichte der christlichen Liebestätigkeit in Lebensbildern*. Köln 1941, OCLC 1070714484.
* *Das Leben Jesu. Nach den neutestamentlichen Apokryphen*. Düsseldorf 1953, OCLC 1070103862.

Referanser
----------

1. 1 2   pust.urbe.it[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2012147314[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* bibelpedia.com Arkivert 29. juni 2018 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
Ammi-saduqas Venus-tavler, datert 1581 f.Kr. inneholder observasjoner av babylonske astrologer. Den refererer til Venus som *Nin-dar-an-na*, eller «den lyse dronningen av himmelen».
**Ammi-saduqas Venus-tavler** (*Enuma anu enlil* tavle 63) refererer seg til registreringen av astronomiske observasjoner av planeten Venus som er bevart i en rekke leirtavler med kileskrift fra det første årtusen før vår tidsregning. Det antas at denne astronomiske registreringen først ble samlet i regjeringstiden til Kong Ammi-saduqa (også Ammisaduqa eller Ammizaduga), den fjerde hersker etter Hammurabi. Dermed bør opprinnelsen av denne teksten sannsynligvis være datert til rundt midten av det syttende århundre f.Kr.

Tavlene registrerte når Venus steg opp på himmelen og når den først og sist var synlig i horisonten før eller etter soloppgang og solnedgang (den heliakiske oppgangen og nedgangen for Venus) i form av månedatoer. Disse observasjonene er registrert over en periode på 21 år.

Referanser
----------

1. ↑  Russell Hobson, *THE EXACT TRANSMISSION OF TEXTS IN THE FIRST MILLENNIUM B.C.E.*, Published PhD Thesis. Department of Hebrew, Biblical and Jewish Studies. University of Sydney. 2009 PDF-fil
2. ↑  John David North, *Cosmos: an illustrated history of astronomy and cosmology.*, University of Chicago Press, 2008. p. 41. ISBN 0226594416

Eksterne lenker
---------------

* Roaf, M. «Cuneiform tablet with observations of Venus». *British Museum*. Besøkt 2. august 2011.
* Bibliography, in context of Mesopotamian astronomy

Portal: Astronomi
**Germansk mytologi** refererer til felles myter og mytologi som tilhører folkene som snakket germanske språk i førkristen tid:

* Sørgermansk mytologi, eller kontinental germansk mytologi hovedsakelig i Tyskland
* Norrøn mytologi, eller førkristen mytologi i Norden, Island og Grønland
* Angelsaksisk mytologi i England før normannisk tid

Germansk førkristen kultur strakte seg i ulike tider og i forskjellige lokale varianter fra Svartehavet i øst til Grønland i vest. Germansk religion og trosforestillinger har spilt en betydelig rolle i å forme den europeiske sivilisasjon, men siden kristendommen ble innført på kontinentet og i England fra rundt år 500 og framover er det svært lite dokumentasjon om de førkristne trosforestillingene. Kristendommen kom senere til Norden, fra rundt år 1000, og det tok ytterligere et par hundre år til innpå middelalderen før Norden var helt kristnet, og de mest detaljerte framstillingene er derfor norrøne, hovedsakelig fra islandske skrifter.

Se også
-------

* Germansk religion

Eksterne lenker
---------------

* Bibliography of Comparative Mythology – bibliografi av komparativ mytologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL **·** NKC
 |
**The Osmonds** er en amerikansk popgruppe som ved oppstarten i Ogden, Utah, USA i 1958 besto av Osmond-brødrene Alan (født 22. juni 1949), Wayne (født 28. august 1951), Merrill (født 30. april 1953) og Jay (født 2. mars 1955) som en Barbershop-kvartett. De ble ansatt som fast innslag på kveldene i Disneyland i 1962. Senere samme år opptrådte de på riksdekkende fjernsyn på The Andy Williams Show, og dukket jevnlig opp der frem til programmet ble lagt ned i 1967. Da flyttet de til The Jerry Lewis Show, med Jerry Lewis, og opptrådte der frem til 1969.

Gruppen ble en kvintett da den yngre broren Donny (født 9. desember 1957) ble med i 1963. De endret da gradvis stil til mer konvensjonell popmusikk. Debutalbumet *Osmonds* kom i 1970 på MGM Records (plateselskap som ble startet av Metro-Goldwyn-Mayer) med singelen «One Bad Apple (Don't Spoil the Whole Bunch)» som holdt førsteplassen på de amerikanske salgslistene i fem uker. De fikk en rekke hits videre ut over 1970-tallet.

Referanser
----------

1. ↑   walkoffame.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «*Billboard* om Osmonds». Arkivert fra originalen 15. april 2016. Besøkt 30. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Osmonds – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) The Osmonds på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) The Osmonds på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) The Osmonds på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) The Osmonds på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) The Osmonds på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) The Osmonds på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) The Osmonds på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sverige Sveriges flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0
(3 femteplasser) |
| Verdenscupseiere, enkeltløp: 3 (11 pallplasseringer) |
| Verdensmesterskap |
| Sølv | 2007 Ukrainas flagg Kiev |  Stafett |
| Bronse | 2005 Japans flagg Aichi |  Stafett |
| Bronse | 2010 Norges flagg Trondheim |  Lang |
| Bronse | 2010 Norges flagg Trondheim |  Stafett |
| Europamesterskap |
| Gull | 2008 Latvias flagg Ventspils |  Stafett |
| Sølv | 2004 Danmarks flagg Roskilde |  Lang |
| Bronse | 2004 Danmarks flagg Roskilde |  Sprint |
| Bronse | 2006 Estlands flagg Otepää |  Stafett |
| Bronse | 2008 Latvias flagg Ventspils |  Lang |
| Nordisk mesterskap |
| Gull | 2007 Danmarks flagg Bornholm |  Stafett |
| Bronse | 2005 Norges flagg Notodden |  Mellom |

**Emma Claesson** (tidligere Engstrand) (født 14. desember 1977 i Bollnäs) er en tidligere svensk orienteringsløper. Hun løp for Stora Tuna OK og det svenske landslaget. Hun er europamester i stafett.

Karriere
--------

Claesson har vært å regne med blant de beste orienteringsløperne gjennom flere sesonger. Hun fikk sitt gjennombrudd i 2000, da hun gikk til topps i et verdenscupløp i japanske Fuji. I VM-sammenheng har hun tatt ett sølv og to bronsemedaljer i stafett. Individuelt har hun bronse fra langdistansen under VM i Trondheim i 2010 som sin fremste prestasjon. Fra europamesterskapet har hun totalt fem medaljer, fordelt på ett gull, ett sølv og tre bronsemedaljer. Gullet vant hun sammen med Lina Persson og Helena Jansson under EM i latviske Ventspils i 2008. Claesson løp andre etappe for det svenske vinnerlaget. 

Emma Claesson endte med 3 enkeltseire i verdenscupen. Seirene kom i perioden 2000-2006. Tre år på rad ble hun nummer fem i verdenscupen sammenlagt. Det skjedde i 2004, 2005 og 2006. Claesson vant den prestisjetunge, svenske femdagerskonkurransen O-Ringen sammenlagt i 2005. I 2015 ble hun sammen med sin klubb Stora Tuna OK nummer tre i orienteringsverdens største klubbstafett, Venla.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emma Claesson – World of O Rediger på Wikidata
Radiobiler ved *Autoscooter Schützenfest* i Hannover
Radiobiler for barn i *Taunus Wunderland* ved Schlangenbad i Taunusregionen
**Radiobil** er en fornøyelse som finnes i mange fornøyelsesparker.

Fornøyelsen består av et kjøretøy – ofte i kulørte farver – som skaper et elektrisk kretsløp med gulvet som gir bilene energi. Bakerst i radiobilen sitter en stang som leder opp til det strømførende metallgitteret i taket, og med litt godvilje ligner derfor bilen en radiostyrt bil. 

Når man kjører radiobil – som regel sammen med andre radiobilsjåfører som konkurrenter – gjelder det om enten å kjøre på hverandre eller å kjøre utenom.

Referanser
----------

1. ↑  *radiobil*, Den store danske. Besøkt 26, oktober 2013

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bumper cars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Bumper cars – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Amalien Sigerik som var konge over vestgoterne i syv dager i 415, ill. av don Manuel Rodriguez (1782)
**Amaliene** var en ledende undergruppe av vestgoterne, et germansk folkeslag som konfronterte Romerriket i dets nedgangstid i vest. De ble regnet for å være de viktigste og fremste blant de gotiske krigerne og viktigst i kongelig verdighet. 

Men det var Alarik, en balti, som ledet sitt folk i plyndringen av Roma i 410. Denne suksessen, og dynastiet av konger han skapte, høynet rivaliseringen med amaliene som ranet til seg tronen i 415 og gjorde Sigerik til vestgoternes konge. Men Sigeriks styre varte bare i syv dager før han ble myrdet og erstattet med en balti.

Edward Gibbon skriver i *History of the Decline and Fall of the Roman Empire* (kapittel 31, fotnote 160):

*«Den virkelige arvelige retten til det gotiske septeret var lagt ned hos amaliene, men de prinsene, som var hunnernes vasaller, ledet stammene til østgoterne i noen fjerne deler av Germania eller Skytia.»*
Det ser ut til at det var i dette vakuumet at baltiene, som var dominerende i Italia og Gallia, klarte å overta vestgoternes lederskap.
Qutb Minar og Alai Darwaza i Qutb komplekset
Kart over Qutb-komplekset.
**Qutb-komplekset** er en samling av monumenter og bygninger i Mehrauli i Delhi, India. Mest kjent av disse er minareten Qutb Minar. Samlingen er satt på UNESCOs liste over verdensarven.

Byggingen av moskeen **Quwwatu'l-Islam** (Islams styrke) ble påbegynt i 1192. Den ble bygget av Qutbu'd-Din Aibak og stod ferdig i 1198. Moskeen ble bygget til menigheten i Lalkot, som var den første av Delhis syv byer. Restene av et revet hindutempel ble benyttet til å bygge moskeen. Den ble utvidet et par ganger i tiden etter av Iltutmish og Alau'd-Din Khalji.

Qutbu'd-Din Aibak bygget i 1202 **Qutb Minar**. Det er med sine 72.5 m den høyeste minaret i verden bygget av stenblokker. Minareten er bygget av røde og gulbrune sandstensblokker. Tårnet har i tillegg til å være brukt som minaret også fungert som seiersmonument. Etterfølgeren til Qutbu'd-Din Aibak, Muhammad-bin-Sam, fullførte tårnet. Lynnedslag har ødelagt tårnet i 1326 og i 1368. Herskerne Muhammad-bin-Tughluq og Firuz Shah Tughlug gjenoppbygget det. 

Inne i området er det en **pele av jern**. Den er 7,02 m høy, av dette er 0,93 m under bakken. Den stammer fra et annet sted og har en inskripsjon på sanskrit fra det 4. århundre. Inskripsjonen omtaler en hersker med navnet Chandra. Dette kan være kong Chandragupta II. Jernpelen er satt sammen av mange hundre biter smijern og er bemerkelsesverdig fri for rust.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Qutb Minar and its monuments, Delhi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Qutb Minar and its monuments – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Qutb-komplekset på verdensarvlisten

Portal: Arkitektur

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i India (liste) |
| --- |
|  | 
* Agra fort (1983)
* Ajantahulene (1983)
* Ellorahulene (1983)
* Taj Mahal (1983)
* Soltemplet i Konark (1984)
* Monumenter i Mamallapuram (1984)
* Kaziranga nasjonalpark (1985)
* Keoladeo nasjonalpark (1985)
* Mana nasjonalpark (1985)
* Fatehpur Sikri (1986)
* Kirker og klostre i Goa (1986)
* Monumenter i Hampi (1986)
* Khajuraho (1986)
* De store Chola-templene (1987)
* Elephanta-grottene (1987)
* Monumenter i Pattadakal (1987)
* Sundarbans nasjonalpark (1987)
* Nanda Devi nasjonalpark og Blomstenes dal nasjonalpark (1988)
* Buddhistiske monumenter ved Sanchi (1989)
* Humayuns grav (1993)
* Qutb-komplekset (1993)
* Darjeeling Himalayan Railway (1999)
* Kalka-Shimla Railway (2008)
* Nilgiri Mountain Railway (2005)
* Mahabodhitempelet (2002)
* Bhimbetka (2003)
* Champaner-Pavagadh (2004)
* Chhatrapati Shivaji Terminus (2004)
* Det røde fortet (2007)
* Jantar Mantar (2010)
* Festningsverk i Rajasthan (2013)

 | Indias flagg |
**Amalienlyst** er en eiendom/område ved Tunga i Trondheim på nåværende Tungavegen 24, som tidligere var en husmannsplass under gården Rotvoll Øvre før den ble bygslet bort i 1831. Amalienlyst var først leid av byskriver *Even Solberg* og deretter kjøpt opp av kjøpmann *Johan Jacob Hennissen*, før det fra 1858 ble overtatt av kjøpmann *C. G. Volgelsang*. Hans datter *Marie Vogelsang* og hennes ektefelle *Johan Berg* fikk bruksretten til Amalienlyst i 1868.

Området ble utskilt fra Rotvoll i 1920, og fem år senere ble denne solgt til Forsvaret, som brukte eiendommen som lager/base for Hærens forsyningsregiment nummer 5 (FR5). Regimentet eksisterte helt frem til 1995, hvorpå eiendommen ble solgt til den svenske møbelkjeden IKEA som lot oppføre et større møbelvarehus på en del av eiendommen. I dag omtales et boligfelt i nordenden av området som Amalienlyst

Se også
-------

* Amalienlyst (vei), en vei like nord for eiendommen.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 46. ISBN 978-82-573-1762-1.

Eksterne lenker
---------------

* «Amalienlyst» hos Strinda historielag.no

  

Portal: Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda
 |
**Radiodokumentar** (*feature*) er en radiosjanger som vokste fram og etablerte seg som en egen sjanger i radio i europeiske land etter 1945. En radiodokumentar bruker dokumentariske opptak og fiksjonens virkemidler for å fortelle en historie fra virkeligheten, med dramaturgi og flere lag. Målet er å gi lytterne informasjon og innsikt i viktige trekk i samfunnet eller menneskelivet gjennom opplevelse. En radiodokumentar er "virkeligheten sett gjennom et temperament". Radiodokumentaren oppnådde først popularitet som egen sjanger i Storbritannia i 1930-årene, deretter i Tyskland. I Norge ble Radiodokumentarredaksjonen i NRK P2 opprettet i 1989.

Historie
--------

I 1937 innførte BBC det de kalte "Experimental Hour" (forsøkstimen). Sendingene hadde ingen formelle retningslinjer og innholdet var overveiende av dokumentarisk karakter. Det utviklet seg en ny presentasjonsform på bakgrunn av dette som i 1939 ga opphav til uttrykket "Feature" (her dokumentar). På slutten av 2. verdenskrig kom denne nye sjangeren til Tyskland med den britiske okkupasjonsmakten. 

Fordi radiodokumentaren er en sjanger der flere lydkilder blir montert sammen, var programtypen utenkelig i lakkplatenes tid i 1930-årene. Men da båndopptakeren ble oppfunnet av det tyske firmaet BASF i 1930åra, og stålbåndene ble avløst av magnetbånd i 1950-årene, ble opptaksrullene lettere å klippe i. Det åpnet muligheten for å montere sammen ulike elementer. I 1945 var de første reportasjebilene i bruk, noe som gjorde det mulig å flytte mikrofonen ut av studio og dermed få folk i tale i deres eget miljø. 

I BBC og de fleste andre europeiske kringkastingsstasjonene utviklet featureprogrammene seg parallelt med dokumentarfilmen og var inspirert av den.

"I 1947 kom radiodokumentaren til Hamburg med radiooffiserene i den britiske okkupasjonsstyrken og oppnådde stor suksess i Vest-Tyskland med Axel Eggebrecht, Peter von Zahn, Ernst Schnabel og Alfred Andersch."

Bibliografi
-----------

* Udo Zindel og Wolfgang Rein (red.): *Das Radio-Feature. Incl. CD mit Hörbeispielen.* 2. utgave. Konstanz: UVK, 2007. ISBN 978-3-89669-499-7
* Patrick Conley: *Der parteiliche Journalist. Die Geschichte des Radio-Features in der DDR.* Berlin: Metropol, 2012. ISBN 978-3-86331-050-9 (anmeldelse Arkivert 27. august 2012 hos Wayback Machine.)

Se også
-------

* NRK radiodokumentaren

Referanser
----------

1. ↑  Myklebust, Lars-Helge (2009). «1». *Radioens Rolls-Royce. Radiodokumentarens historie i Norge*. Oslo: Radiodokumentarredaksjonen i NRK. s. 10,11. ISBN 978-82-303-1375-6.
2. ↑  Patrick Conley: „60 Jahre Radio-Feature" Arkivert 19. juli 2011 hos Wayback Machine. in: *Feature-Portal*, November 2007. (; engelsk Arkivert 31. mars 2012 hos Wayback Machine.)

Eksterne lenker
---------------

* Gaby Hartel: "Der Fürst des Features. Eine Begegnung mit Leo Braun" (taz, 20.10.2004)
* Jan Scheper: „Die Wiederkehr der Geräusch-Bilder" (taz, 27.2.2010)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**John Allen Giles** (født 28. oktober 1808 i Southwick House i Mark i Somerset, død 24. september 1884 i Sutton i Surrey) var en britisk anglikansk prest, historiker, skolemann og forfatter, fremst kjent for sine verk om gammelengelsk.

Han tjenestegjorde en tid som skolerektor, blant annet ved City of London School, og gav ut mer enn 160 bind, hvorav *Patres ecclesiæ anglicanæ* (1837-43), *History of the ancient Britons* (1847), *Hebrew records* (1850; 2. oppl. 1853), *Codex apocryphus novi testamenti* (1852), *Christian records* (1854), *Vita quorundam anglo-saxonum* (s.å.), *Heathen records to the jewish scriptural history* (1856) og *The writings of the early Christians of the second century* (1857), samt oversettelser fra Terentius, Lanfranc, Beda og Alfred den store. 

Han var far til den britiske diplomaten og sinologen Herbert Giles. Han hadde også en annen sønn, som gikk inn i *Bengal Police*, og to døtre.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12222883d, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6wf942b, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   dødssted Bibliothèque nationale de France[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) Author:John Allen Giles – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU
 |
Minggravene
Changping i Beijing
**Changping** (kinesisk: 昌平区; pinyin: *Chāngpíng Qū*) er et bydistrikt nordvest i byprovinsen Beijing.

Det dekker 1430 km² og hadde i 2000 en befolkning på 614 821 innbyggere.

Det ligger ca. 34 kilometer fra Beijing sentrum.

Fengsel
-------

Det viktige Qinchengfengselet ligger i distriktet Changping.

Kulturminner
------------

De tretten Minggravene og Yinshan-pagodeskogen ligger i distriktet, og er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Subdistrikter:**

*Normale:*

* Chengbei (城北街道), Chengnan (城南街道)

*Områder / kommuner:*

* Nankou (南口地区), Machikou (马池口地区), Shahe (沙河地区), Huilongguan (回龙观地区), Dongxiaokou (东小口地区)

**Storkommuner:**

* Yangfang (阳坊镇), Xiaotangshan (小汤山镇), Nanshao (南邵镇), Cuicun (崔村镇), Baishan (百善镇), Beiqijia (北七家镇), Xingshou (兴寿镇), Liucun (流村镇), Shisanling (十三陵镇), Yanshou (延寿镇)

Økonomi
-------

I fylket ligger det meget kraftige Shisan Ling vannkraftverk, som er et pumpekraftverk med inntil 800 MW kapasitet og årsproduksjon på om lag 1,25 TWh.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 110 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og passerer gjennom Zhangjiakou, Jining, Hohhot og Baotou til den ender i Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.

Referanser
----------

1. ↑  «2011年统计用区划代码和城乡划分代码：昌平区» **(Simplified Chinese)**. National Bureau of Statistics of the People's Republic of China. Arkivert fra originalen 7. april 2013. Besøkt 23. februar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Changping District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kart over Changping Arkivert 10. mars 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Chrétien-Louis-Joseph de Guignes** (født 1759, død 1845) var en fransk diplomat og reisende med sinologiske interesser. Han var sønn av Joseph de Guignes.

Han ble blant annet medlem av *Académie des sciences de l'Institut de France* (seksjonen for geografi og navigasjon) og av *Académie des inscriptions et belles-lettres*. 

I 1784 begav Guignes seg til Kina. Som tolk ledsaget han i 1794
en nederlandsk sendeferd til Beijing som ble ledet av Isaac Titsingh. Han
utgav etter sin hjemkomst *Voyage a Pékin ...*. 

Han utgav også en lett bearbeidet versjon av fransiskanerpateren Basile da Glemonas (1648–1704) *Dictionnaire Chinois, Français et Latin, ...*. Dette gjorde han på oppdrag av keiser Napoleon. Han gjorde imidlertid ikke oppmerksom på at verket ikke var hans eget. Kort etter at det ble utgitt, ble forholdet oppdaget – Guignes hadde ikke gjort særlig mer enn å bruke et annet sorteringssystem (system for oppføring «alfabetisk») enn det pater Basile da Glemona hadde benyttet. Forholdet ble sterkt kritisert av professor Jean-Pierre Abel-Rémusat (1788–1832).

Verker
------

* *Voyage a Pékin, Manille et l'Ile de France.* Paris: Imprimerie Impériale, 1808.
* *Dictionnaire Chinois, Français et Latin, le Vocabulaire Chinois Latin.* Paris: Imprimerie Impériale, 1813.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12462126t, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   annuaire prosopographique: la France savante, oppført som , Chrétien Louis Joseph de Guignes, CTHS person-ID 116349, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Harriet Thelma Zurndorfer: *China Bibliography: A Research Guide to Reference Works about China Past and Present*, New York, 1995.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Landbruksområder i Changnyeong.
Hwawangfjellet.
Inngangspartiet til en hyanggyoskole fra Joseonperioden.
Parti fra småbyen Changnyeong.
**Changnyeong** (*Changnyeong-gun*) er et fylke i provinsen Sør-Gyeongsang i Sør-Korea.

Tidlig i tidsepoken for Koreas tre kongedømmer var Changnyeong sete for Bihwa Gaya, en av medlemmene i Gayaføderasjonen, senere erobret av Silla.

Nakdongelva danner en naturlig grense mot vest og sør. Elva danner i nordvest i Yueo-myeon, Ibang-myeon og Daehap-myeon Upo våtmarksbasseng, som er et viktig økologisk habitat og som også er en turistattraksjon.

Fylket er flatt, men har noen fjelltopper i øst, høyest er Hwawangfjellet (756,6 moh) og Gwallyongfjellet (739,7 moh). Changnyeong er et typisk landbruksfylke der de viktigste avlingene er løk, hvitløk, pepper, kakiplomme, foruten grønnsaker i drivhus. Landbruksnæringa drar fordel av nærheten til millionbyen Daegu, som liogger nord for fylket, knappe 25 km unna.

Den 266 km lange Sør-Koreas motorvei 45 fra Yeoju øst for Seoul til Masan i sør går igjennom fylket.

Administrativ inndeling
-----------------------

Fylket er inndelt i to eup (småby) og 12 myeon (bydel), og disse er videre inndelt i 139 ri (landsby).

* Changnyeong-eup
* Namji-eup
* Bugok-myeon
* Daeji-myeon
* Daehap-myeon
* Docheon-myeon
* Gilgok-myeon
* Goam-myeon
* Gyeseong-myeon
* Ibang-myeon
* Jangma-myeon
* Seongsan-myeon
* Yueo-myeon
* Yeongsan-myeon

Søster- og vennskapsbyer
------------------------

* Kinas flagg Shangzhi, Heilongjiang, Kina (1997)
* Japans flagg Sendai, Miyagi, Japan

Kjente personer fra Changnyeong
-------------------------------

* Song Hye-rim (1937 – 2002), nordkoreansk skuespiller.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Changnyeong – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Sør-Gyeongsang |
| --- |
| Hovedstad | Changwon |  |
| Byer | Geoje **·** Gimhae **·** Jinju **·** Miryang **·** Sacheon **·** Tongyeong **·** Yangsan |
| Fylker | Changnyeong **·** Geochang **·** Goseong **·** Hadong **·** Haman **·** Hamyang **·** Hapcheon **·** Namhae **·** Sancheong **·** Uiryeong |

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** GeoNames
 |
**Changshu** (kinesisk: 常熟; pinyin: *Chángshú*, Wade-Giles: *Ch'ang-shu*; bokstavelig «alltid innhøsting») er en by på fylkesnivå under Suzhou, og ligger i den sørøstre del av provinsen Jiangsu øst i Folkerepublikken Kina, i Yangtzeflodens delta. Den hadde i 2003 ca. 103 000 innbyggere. Område har mildt klima og flatt terreng, og har vært et fruktbart jordbruksområde siden oldtiden. Dette gjenspeiles i navnet: *Cháng* (常) betyr «alltid, ofte», og Shú (熟) betyr «avlingsinnhøsting». Ikke langt unna ligger en by ved navn Taicang, og det betyr «største kornlager».

Chángshú består av 12 mindre byer og to provinsielle distrikter for økonomisk og teknologisk utvikling. Byen har en rik historie, og området er kjent som vakkert og velstående. På oversikter over GDP kommer Chángshú ofte inn i gruppen av de ti rikeste fylkene i Kina.

Historie
--------

Chángshú ble et eget fylke i 540, men ble understilt Suzhou i 581. Byen ble prefekturhovedstad i 1295, ble vesentlig ombygd og befestet på 1300-tallet, men redusert til fylkesnivå igjen i 1370. På 1400- og 1500-tallet ble byen flere ganger angrepet av japanske pirater.

Chángshú var i lange tider en markedsby for den loale produksjon av ris, korn, hvete, te og morbærblader, og siden 1200-tallet var det et viktig område for den kinesiske bomullsdyrkning. Selv om den administrativt var understilt Suzhou var den viktigere hva angikk utenlandshandelen. Det er nå under bygging en ny havn ved Yangtze like ved Chángshú som skal betjene Suzhou og Wuxi.

Administrativeenheter
---------------------

**Storkommuner:**

* Yushan (虞山镇); Meili (梅李镇); Haiyu (海虞镇); Xingang (新港镇); Guli (古里镇); Shajiabang (沙家浜镇); Zhitang (支塘镇); Dongbang (董浜镇); Shanghu (尚湖镇); Xinzhuang (辛庄镇).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 204 løper gjennom området. Den løper fra Yantai i Shandong sørover til Shanghai, og er innom blant annet Lianyungang og Nantong.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |