recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Bellona*, av Rembrandt.
*Bellona*, av Rodin.
**Bellona** er en krigsgudinne i romersk mytologi, tilsvarende til Enyo i gresk mytologi. Hennes attributter er sverdet og hun er gjerne avbildet iført hjelm og bevæpnet med et spyd og en fakkel. 

Politisk, alle møter i det romerske senatet knyttet til krigføring i utlandet ble holdt i Templum Bellonæ (Bellonas tempel) i Roma på Collis Capitolinus utenfor *pomerium*. Dette tempelet ble bygd i 296 f.Kr. men brant ned i 48 f.Kr..

Bellona var søster av og gift med krigsguden Mars. Hennes festival ble feiret den 3. juni.

Etymologi
---------

Navnet Bellona er avledet av det latinske ordet for krig, *bellum*, og er direkte beslektet med det moderne engelske ordet *belligerent*, «krigførende», foruten også *bellicose*, «krigersk», og *antebellum*, «førkrigs-». I tidligere tider ble hun kalt for Duellona. Dette navnet var avledet fra et enda eldre latinsk ord for «krig».

Attributter
-----------

I kunsten er Bellona framstilt med en hjelm, spyd og en fakkel.

Da den romerske historikeren Ammianus Marcellinus beskrev det romerske nederlaget i slaget ved Adrianopel i 378 e.Kr. refererte han til «Bellona, blåste hennes sorgfulle trompet, var mer heftig rasende enn vanlig, for å volde ulykke på romerne.»

I senere kultur
---------------

Nær begynnelsen av William Shakespeares *Macbeth* er Macbeth introdusert som en voldelig og tapper kriger da thanen av Ross kaller ham «Bellonas brudgom» (det vil si Mars). I *Henrik IV, Part 1* beskriver Hotspur henne som en «the fire-eyed maid of smoky war.»

Bellona var også populær i billedkunsten etter renessansen som kvinnelig legemliggjøring av militær dyd, og som en utmerket anledning til framstille den kvinnelige kropp i rustning og hjelm.

Referanser
----------

1. ↑   Ammianus Marcellinus: *The History, 31.13* Sitat: «And while arms and missiles of all kinds were meeting in fierce conflict, and Bellona, blowing her mournful trumpet, was raging more fiercely than usual, to inflict disaster on the Romans, our men began to retreat;»
2. ↑   Shakespeare: *Macbeth*, I.ii.54
3. ↑   Shakespeare: *Henrik IV, Part 1*, IV.i.119

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Vannsnoker** er en slekt av slanger, som kan deles i to grupper. Buormen er størst, og kan påtreffes i ulike habitater, selv om den ofte finnes nært vann. Hoggormsnoken og rutesnoken er mindre, og lever alltid i og ved vann.

Buormen finnes i nesten hele Europa, og har en utbredelse som overlapper med de to andre artene. Rutesnok og hoggormsnok har en mer sørlig utbredelse, og utbredelsen til de to artene overlapper nesten ikke. I et lite område i nordvestre Italia og sørlige Sveits lever alle tre *Natrix*-arter side om side. Fra Kaukasus er det beskrevet en fjerde art, *Natrix megalocephala*, men den er nok en underart av buorm. 

Slekten *Natrix* ble beskrevet av Laurenti så tidlig som 1768. Mange slangearter har gjennom tiden blitt regnet hit, men den omfatter nå bare de tre artene fra Vest-Palearktis. Andre vannsnoker tilhører nå blant annet slektene *Nerodia* (Nord-Amerika), *Sinonatrix* (Kina) og *Rhabdophis* (Øst- og Sørøst-Asia).

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vannsnoker* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vannsnoker* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vannsnoker* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vannsnoker* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vannsnoker* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *vannsnoker* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *vannsnoker* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *vannsnoker* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Natrix* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Natrix* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Natrix* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Omvikdalen** (også skrevet *Åmvikdalen* og *Åmvikedalen*) er et dalføre i Kvinnherad kommune i Hordaland.

Dalen ligger på sørøstsiden av Hardangerfjorden omtrent 4 km sør for Rosendal. Det er en typisk U-dal gravd ut av isen, rundt 5 km lang og 1 km bred. I den flate dalbunnen ligger en breavsatt morene som elven har gravd ut til terrasser. På begge sider av dalen går fjellene opp mot 1000 meter over havet. Riksvei 48 går gjennom bygda, og det går vei opp dalen til Matre og inn mot Folgefonna.

Nistovetunet
Ved sjøen ligger Dimmelsvik, det gamle tingstedet for området, her ligger tinghuset og et gammelt handelssted. Dimmelsvik er postadressen for bygda. Lenger opp i dalen ligger forfatteren Jens Tvedts barndomshjem, med en samling av bøkene hans. I bygda finner vi også Nistovetunet og Bakkastova, to gamle røykestuer, eid av Sunnhordland museum.

I dag er bygda et viktig jordbruksområde, med vekt på melkeproduksjon og sauedrift.

Bygda har idrettslag, barneskole og barnehage.

Referanser
----------

1. ↑  «Faktaark». Kartverket. Besøkt 22. april 2022.
2. ↑  Omvikdalen idrettslags hjemmesider
3. ↑  «Omvikdalen oppvekstsenter». Arkivert fra originalen 3. mai 2009. Besøkt 28. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Kart, turbeskrivelser Arkivert 7. august 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Sommertrekanten
**Sommertrekanten**, også kalt sommertriangelet, er en astronomisk asterisme som involverer en imaginær trekant tegnet på den nordlige halvkules himmelkule, der Altair, Deneb og Vega utgjør de definerende hjørnene, nemlig de klareste stjernene i henholdsvis Ørnen, Svanen og Lyren.

Historie
--------

Betegnelsen ble popularisert av den amerikanske forfatteren H.A. Rey og den britiske astronomen Sir Patrick Moore i 1950-årene. Navnet kan finnes i stjernebildebøker fra så langt tilbake som 1913. Den østerrikske astronomen Oswald Thomas beskrev disse stjernene som *Grosses Dreieck* (Den store trekanten) i de sene 1920-årene og *Sommerliches Dreieck* (Den sommerllge trekanten) i 1934.

I tiden omtrent fra midtre til sene 1900-tall, før INS, GPS og annet elektronisk/mekanisk utstyr fant plass i militære fly og helikoptre, refererte navigatører i United States Air Force til denne asterismen som "Navigator's Triangle" (navigatørens trekant).

Synlighet
---------

Sommertrekanten i sammenheng med stjernehimmelen
Nær midnatt ligger Sommertrekanten praktisk talt rett over hodet ved midlere nordlige breddegrader i løpet av sommermånedene, men kan også ses om morgenen i øst i løpet av våren. Om høsten er Sommertrekanten synlig om kvelden i vest godt uti november. Fra sørlige halvkule vises den opp ned og lavt på himmelen i løpet av vintermånedene.

Stjernene i Sommertrekanten
---------------------------

| Navn | Stjernebilde | Tilsynelatende størrelsesklasse | Luminositet(× solar) | Spektraltype | Avstand(lysår) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vega | Lyren | 0,03 | 52 | A0 | 25 |
| Deneb | Svanen | 1,25 | 70000 | A2 | 3550 |
| Altair | Ørnen | 0,77 | 10 | A7 | 16,6 |

Se også
-------

* Nordkorset

Referanser
----------

1. ↑  Patrick Moore (20. oktober 1983). *Patrick Moore's History of astronomy*. Macdonald. ISBN 978-0-356-08607-1.
2. ↑  Alice Mary Matlock Griffiths (1913), *The Stars and Their Stories: A Book for Young People*.
3. ↑  Lt. Col. William E. Hubert, USAF (Ret.) (1. desember 2006). «Chapter Eleven: "Triple Rated" Copilot, (Ugh)!». *Pilot Here Or Pile It There: A Memoir*. AuthorHouse. s. 115. ISBN 978-142595689-9.

Eksterne lenker
---------------

* Summer Triangle på Basic Celestial Phenomena av Kerry Magruder
* Summer Triangle på The Astronomy Net
* Summer Triangle på DavidDarling.info
* NASA Astronomy Picture of the Day: Summer Triangle (25. juni 2010)
* Summer Triangle på Constellation Guide
* (en) Summer triangle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Den tidligere Metodistkirken i Arendal.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
**Arendal Metodistkirke** er en del av den metodismebevegelsen og holder til i Arendal. Menigheten ble grunnlagt i 1868 etter at metodismen hadde kommet til Norge på 1850-tallet. Menighetens kirkebygg stod klart i 1871. 
Menigheten i Arendal flyttet fra sine gamle lokaler i Østre gate i 2011. Bygget kunne ikke lenger godkjennes som forsamlingslokale. I 2014 ble lokalene solgt. Bygget er erklært som verneverdig, noe som binder opp mulighetene for de nye eierne. Menighetens nye kirke ble vigslet i 2016.

Salmedikteren og oversetteren Elevine Heede var fra Arendal og tilhørte Metodistkirken

Arkivet
-------

Arkivet etter Arendal Metodistkirke oppbevares på KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder kvartalskonferanseprotokoller, møteprotokoller, regnskapsprotokoller o.l.

Referanser
----------

1. ↑  Arendal metodistmenighet - Fra skip til kirke, *Avtrykk.no*, 19.12.2018

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell nettsted
* (no) Arkiv etter Arendal Metodistkirke på Arkivportalen
**Omsorgsbiblioteket** er et digitalt bibliotek hvor forskning og utviklingsarbeid blir samlet og oppsummert. I Meld. St. 29 (*Morgendagens omsorg*) fikk Senter for omsorgsforskning i oppdrag å være et dokumentasjonssenter for forsknings-, utviklings- og innovasjonsarbeid i helse- og omsorgssektoren. Som en følge av dette ble Omsorgsbiblioteket opprettet i 2016, på Helsebibliotekets plattform. 

Målgruppen for biblioteket er ledere og ansatte i kommunal helse- og omsorgstjeneste, politikere, pasienter og pårørende, ansatte og studenter i forsknings- og utdanningsinstitusjoner, fag- og profesjonsforeninger, frivillige organisasjoner, media og leverandører i kommunenes omsorgstjeneste.

Omsorgsbiblioteket er organisert i emner og delemner. Hvert emne har en emneredaktør og inneholder en oppsummering av kunnskap. Det ligger 18 oppsummeringer av kunnskap i Omsorgsbiblioteket. I arkivet (Unit) ligger det referanser og fulltekstdokumenter knyttet til de ulike emnene.

Emner
-----

* Brukermedvirkning
* Nevrologiske tilstander
* Forebyggende hjemmebesøk
* Helse- og omsorgstjenester til den samiske befolkning
* Hverdagsrehabilitering
* Pasientforløp
* Pasientsikkerhet
* Ernæring
* Leve hele livet
* Medisinskfaglig tilbud
* Offentlig innovasjon
* Palliativ omsorg
* Psykisk helsearbeid
* Velferdsteknologi

Referanser
----------

1. ↑  omsorgsdepartementet, Helse- og (19. april 2013). «Meld. St. 29 (2012–2013)». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 18. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted for Omsorgsbiblioteket
* Senter for omsorgsforskning
* Helsebiblioteket
* Unit Arkivert 19. april 2018 hos Wayback Machine.
**Vannsalat** eller **muslingblom** er en plante i myrkonglefamilien. Den er eneste medlem av slekten ***Pistia***. 
Det er usikkert hvor den opprinnelig kommer fra, men den er trolig pantropisk. Den ble først beskrevet ved Nilen, nær Lake Victoria i Afrika. Den er nå tilstedeværende i nesten alle tropiske og subtropiske ferskvannssystemer, enten naturlig eller gjennom menneskelig spredning.

Den flyter på vannflaten med røttene under flytebladene. Den er en staude med tykke, myke blader som former en rosett. Bladene kan bli opp til 14 cm lange og uten stengel. De er lysegrønne med parallelle vener, bølgete ender og dekket med korte hår som danner kurvaktige strukturer som holder på luftbobler, noe som øker oppdriften. Røttene kan bli svært lange, og det er ikke uvanlig å se røtter som er over 50 cm lange. 

Blomstene ligger skjult midt i planten mellom bladene. Små grønne bær dannes etter bestøvningen. Planten kan også formere seg aseksuelt.

Veksten kan gjøre planten til et ugress. Planten har potensial til å skade artsmangfoldet i et vassdrag. Tepper av vannsalat kan blokkere gassutvekslingen mellom vannet og luften, noe som reduserer oksygeninnholdet i vannet og kan ta livet av fisk. De skygger også for lyset, og utkonkurrerer dermed undervannsplanter.

Vannsalat brukes ofte i tropiske akvarier for å gi ly til yngel og småfisk ettersom røttene gir skjul fra annen fisk i akvariet. Den hjelper også med å utkonkurrere alger.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vannsalat* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vannsalat* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vannsalat* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vannsalat* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vannsalat* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *vannsalat* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *vannsalat* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *vannsalat* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pistia stratiotes* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Pistia stratiotes* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pistia stratiotes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Være** er et sted helt øst i Trondheim, i tidligere Strinda kommune. Stedet ligger mellom Hundhammeren i Malvik i øst, Ranheim i vest og Trondheimsfjorden i nord. Gården Være tilhørte i middelalderen erkebiskopen, og ble krongods ved reformasjonen. Den ble delt i to bruk i 1647, og er blitt ytterlig oppdelt senere, og det er i dag fem Være-gårder. På gårdsvaldet ligger det flere gravhauger og røyser. Til Være tilhørte husmannsplassene Flomålet (to plasser), Langstrand (to plasser), Nytrøa, Olstadbakken, Survika, Væresgjerdet og Værestrøa (tre plasser).

Være, med Væresholmen til høyre.
Opphavet til navnet Være er usikkert, men det antas at det er et «vin»-navn, av norrønt *vin*, 'naturlig eng'. På 1200-tallet ble formen *Verinni* brukt, i 1590 formen *Werenn*, fra 1624 *Werre*, og fra 1631 *Werrj*.

Området Værestrøa ved kommunegrensen mot Malvik er blitt utbygd med boliger. Resten av området består for det meste av dyrka mark og skog. Nede ved fjorden ligger friområdet og badeplassen Væresbukta, og like utenfor ligger Væresholmen, som er forbundet med land ved en fylling. 

Europavei 6 passerer den øvre delen av Være, og går gjennom Væretunnelen, som er oppkalt etter stedet. Lenger ned ligger fylkesvei 950 (Malvikvegen, gamle E6) og jernbanelinjen Nordlandsbanen. Være hadde tidligere en holdeplass på Nordlandsbanen/Meråkerbanen, som ble opprettet i 1908 og nedlagt i 1987.

Referanser
----------

1. ↑  Støren, Wilhelm K. (1983). *Sted og navn i Trondheim: et topografisk-historisk leksikon*. Brun. s. 359. ISBN 8270284718.
2. ↑  Bjerke, Thor (2004). *Banedata 2004*. Oslo: Norsk jernbaneklubb. s. 112. ISBN 8290286287.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T.V. (1996). *Trondheim byleksikon*. Kunnskapsforlaget. s. 502. ISBN 8257306428.
**Michael Mallin** (født 1. desember 1874 i Dublin, henrettet 8. mai 1916 samme sted) var en irsk republikaner og sosialist som var blant lederne for påskeopprøret i 1916, og ble henrettet for sin rolle i dette.

Liv og virke
------------

Michael Mallin ble født i Dublin. Under påskeopprøret var han nestkommanderende for Irish Citizen Army under James Connolly. Han kommanderte gruppen som tok kontroll over St. Stephen's Green sammen med Constance Markievicz. Mallin ble regnet som en kompetent og modig kommandant, men det å forsøke å kontrollere St. Stephen's Green uten å samtidig ta kontroll over nærliggende byninger var dømt til å mislykkes. Det er uklart om dette var hans plan, eller om han manglet mannskap til å kunne ta bygningene. 

Han overgav seg den 30. april etter ordre fra Connolly. Under krigsrettsaken forsøkte han å nedtone sin egen rolle, men ble dømt til døden. Han ble henrettet ved skyting den 8. mai 1916.

Referanser
----------

1. ↑   Dictionary of Irish Biography, oppført som Michael Thomas Mallin, Dictionary of Irish Biography-ID 005415[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 4274, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   opwdublincommemorative.ie[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Brian Hughes: *Michael Mallin*, Dublin: O'Brien Press, 2012.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Abbas Mahamat Tolli** (født 1972 i Abéché) er en tsjadisk økonom, som siden januar 2017 har vært sentralbanksjef for Sentralbanken for de sentralafrikanske statene (Banque des Etats de l'Afrique Centrale).

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Tolli har en bachelorgrad i bedriftsøkonomi fra Université de Québec. 

Fra 2002 var han direktør for Tollvesenet og stabssjef for president Idriss Déby Itno, og fra 2005 til 2008 var han finansminister i Tsjad. Etter en kort periode som infrastrukturminister ble generalsekretær i Den sentralafrikanske bankkommisjonen, Commission bancaire d'Afrique centrale (COBAC). Denne stillingen hadde han fram til 2015, da han ble president i Den sentralafrikanske utviklingsbanken, Banque de développement des Etats de l'Afrique Centrale (BDEAC).

Da Lucas Abaga Nchamas sjuårsperiode som sentralbanksjef for Sentralbanken for de sentralafrikanske statene overtok Tolli denne stillingen. Han tiltrådte i januar 2017.

Referanser
----------

1. ↑   afrique.latribune.fr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  La Afrique Tribune - *BEAC : Lumière sur Abbas Mahamat Tolli, le prochain gouverneur*, besøkt 25. mars 2018
3. ↑  Mutations - *Portraits des six premières personnalités de la Beac* Arkivert 26. mars 2018 hos Wayback Machine. besøkt 25. mars 2018
4. ↑  Africa News - *Chad's former finance minister appointed new BEAC governor*,
 besøkt 25. mars 2018.
**Abayasjøen** (amharisk: *Hayk Abaja*) er en innsjø i Etiopia. Den ble gitt navnet «Margheritasjøen» i 1896 av den italienske utforskeren Vittorio Bottego til ære for dronning Margherita av Savoia, hustru av kong Umberto I. Under kong Umbertos styre begynte Italia sine koloniambisjoner inn i Afrikas horn.

Geografi
--------

Abayasjøen sett fra Arba Minch. Foto: Bernard Gagnon
Innsjøen ligger i Riftdalen, øst for Gugefjellene, og nord for innsjøen Chamo og Nechisar nasjonalpark. På sørvestbredden ligger byen Arba Minch. Abayasjøen er 60 km lang og 20 km bred, og med en overflate på 1162 km². Den har en maksimal dybde på 13,1 meter og er lokalisert på en høyde over havet på 1385 meter.

Det er et antall øyer i innsjøen; den største er Aruro og de andre er Gidicho, Welege, Galmaka, og Alkali. Innsjøen er rød grunnet det høye innhold av hydroksidsedimenter. Innsjøen har ikke alltid utstrømning, men tidvis er det så mye vann at den flommer over i Chamosjøen.

Omgivelsene rundt innsjøen består av savanner og er preget av både dyr- og fugleliv. Den lokale befolkningen bedriver fiske i innsjøen. I henhold til Etiopias departement for fiske og akvakultur blir det tatt opp rundt 412 tonn med fisk i året, noe departementet har beregnet til å være 69 prosent av dens bærekraftige mengde.

Referanser
----------

1. ↑  *Statistical Abstract of Ethiopia for 1967/68*
2. 1 2  Baxter, R. M. (2002): «Lake Morphology and Chemistry» i: Taylor, W.D. & Tudorancea, C. red.: *Ethiopian Rift Valley Lakes*. Leiden: Backhuys Publishers
3. ↑  «Local History in Ethiopia» Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine. (PDF), The Nordic Africa Institute
4. ↑  Grove, A. T.; Street, F. A.; Goudie, A. S. (1975): «Former Lake Levels and Climatic Change in the Rift Valley of Southern Ethiopia» i: *Geographical Journal*, no 141, s. 177-194.
5. ↑  Lake Abaya Arkivert 18. februar 2015 hos Wayback Machine. Overland Ethiopia
6. ↑  «Information on Fisheries Management in the Federal Democratic Republic of Ethiopia» Arkivert 28. februar 2008 hos Wayback Machine. rapport datert januar 203

Eksterne lenker
---------------

* Oppslag for «Lake Abaya» i databasen ILEC

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Røykkvarts** er en gjennomsiktig eller halvtransparent gulbrun eller grå til nesten svart variant av kvarts.
Røykkvarts er et hardt, skinnende mineral bestående av silisium dioksid i krystallform, som er til stede i de fleste bergarter – spesielt sandstein og granitt. Gul sand er ofte kvarts med jernoksid urenheter. Røykkvarts har sekssidige krystaller, med pyramideformete avslutninger. Krystallene er oftest prismatiske, vanligvis med striper på tvers av lengderetningen. Kvarts er en viktig bestanddel i granitter og granittpegmatitter, kvartsitter og mange sandsteiner. Den forekommer ofte i hydroterminale ganger. Brukne røykkvartskrystaller kan ha knivskarpe kanter som lett kan kutte huden. Den må håndteres med forsiktighet.

Fasettslipte stykker av røykkvarts gir vakre smykkesteiner. De kan lett forveksles med citrin i farge.

Nettverksilikat
---------------

Kvarts består av silikat SiO2 og forekommer i de fleste bergarter, bare feltspat er vanligere. Det finnes to hovedtyper kvarts, makrokrystalline og kryptokrystalline varianter. De sistnevnte, som er kompakte og består av enkeltkrystaller som ikke en gang kan sees med et vanlig mikroskop, har fellesbetegnelsen. Kalsedon, jaspis, flint, agat og opal variantene. Den første typen består av varianter som er krystallinske eller massive, og disse er skilt ut ved fargeforskjeller som skyldes urenheter eller at de har vært utsatt for radioaktivitet, slik som røykkvarts og Tigerøye er asbest som er omdannet til kvarts med asbeststrukturen i behold pseudomorfose.

Mineraler som inneholder uran eller thorium er radioaktive.

Refraksjonsseismikk
-------------------

Indeksen av refraksjonsseismikk er det geometriske forholdet mellom den vinkelen som lyset kommer til krystallen på. Og vinkelen som lyset er bøyd på, når det går inn i et krystall (kalles vinkelen av refraksjonsseismikk). Lover om refraksjonsseismikk kalles Snells Laws og ble fastsatt ved Willebrod Snellius i 1621. (sinus i) / (sinus r) = n) Kvarts, IR: 1,544 - 1,553.

Funn i Norge
------------

I Norge er røykkvarts funnet på en rekke lokaliteter, som Arendal, Bykle, Drammen, Evje, Grua, Hardangervidda, Hattfjelldal, Honningsvåg, Hurdal, Hurum, Iveland, Oppdal, Risør, Sørli og Svelvik.

Kilder
------

* *Norsk steinbok: norske mineral og bergartar* av Torgeir T. Garmo, Universitetsforlaget, 1995

Eksterne lenker
---------------

* Flere bilder på Digitaltmuseum.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Simen Sebastian Hansen** (født 30. april 2000) er en norsk friidrettsutøver, som representerer Ås IL. Han konkurrerer hovedsakelig i mangekamp, og fikk bronse i tikamp under NM i mangekamp 2020.

Idrettskarriere
---------------

### 2017

Hansen kom på andreplass i kulestøt i G17-klassen under Ungdomsmesterskapet i friidrett innendørs 2017. Under NM i mangekamp 2017 kom han på andreplass i tikamp i G17-klassen, bak Gjert Høie Sjursen, og han deltok utenfor konkurranse i Nordisk juniormesterskap i mangekamp 2017, der han endte på åttendeplass i U18-klassen. Under Junior-NM i friidrett 2017 fikk han bronse på 110 meter hekk, og under Ungdomsmesterskapet i friidrett 2017 fikk han sølv i diskos og på 110 meter hekk.

### 2018

Han deltok i NM i mangekamp 2018, og kom der på andreplass i tikamp i juniorklassen. Han ble tatt ut til å delta i Nordisk juniormesterskap i mangekamp 2018, og deltok der i U20-klassen, men fullførte ikke tikampen der. Under Ungdomsmesterskapet i friidrett 2018 vant han stavhopp og fikk sølv på 110 meter hekk og bronse i diskos.

### 2019

I februar deltok han i NM i mangekamp innendørs 2019, og kom der på femteplass i klassen Junior 18/19 år. Han kom på åttendeplass i diskos under Junior-NM i friidrett 2019, og han kom på sjuendeplass i spydkast i UM 2019.

### 2020

Under NM i mangekamp 2020 fikk han bronse i tikamp i seniorklassen, bak Martin Roe og Gjert Høie Sjursen.

Referanser
----------

1. ↑  Time4Results - *Men U18 Decathlon*, besøkt 18. september 2020.
2. ↑  World Athletics - *Simen Sebastian Hansen - Results*, besøkt 18. september 2020.
3. ↑  Minfriidrettsstatistikk.info - *Simen Sebastian Hansen - Utendørs 2018*, besøkt 18. september 2020.
4. ↑  Minfriidrettsstatistikk.info - *Simen Sebastian Hansen - Utendørs 2019*, besøkt 18. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Simen Sebastian Hansen – World Athletics Rediger på Wikidata
* (no) Min friidrettsstatistikk - Simen Sebastian Hansen
En mann på vannski
**Vannski** er en type vannsport hvor man står på ski på vannet, vanligvis etter en motorbåt i fart eller i kabel. I Norge finnes det to slike kabelanlegg. 
Wakeboard er også en sport som har økt sin popularitet de siste årene.

I Norge finnes det en rekke vannskiklubber som står i tilknytning til Norges Vannski- og Wakeboard Forbund. (Opprettet i 1961). Det arrangeres årlig både Norgescupstevner og Norgesmesterskap.

I vannski konkurreres det i tre grener; hopp, slalåm og trick. Slalåm er klart den mest populære grenen, der det gjelder å kjøre flest mulig bøyer på kortest mulig linelengde. Banen har standardmål verden over og består av 6 bøyer, inngangsport og utgangsport. Det finnes idag ca. 20 slike baner i Norge. Båten er utstyrt med en avansert cruisekontroll som holder konstant hastighet på båten. For menn er maks hastighet 58km/t, mens toppfarten for kvinner er 55 km/t. Det er 11,5 m fra båtbanen ut til bøyene noe som gjør at hastigheten til løperen er langt høyere enn båtens hastighet. På kort line (14 m og kortere) er det ikke uvanlig at løperen kommer opp i hastigheter over 100 km/t idet man akselerer fra bøye til bøye.

Hopp foregår på 2 brede og lange ski, ved at løperen kjører over en hopprampe og prøver å hoppe så langt som mulig. For å få et langt hopp må løperen treffe hopprampen med så stor fart som mulig. Dette gjøres ved å "kutte" ut på siden av båten for deretter å kutte tilbake mot hoppet for å øke løperens hastighet. Løperen kan ha en fart på 115 km/t idet han/hun treffer hopplata og hopplengden kan bli over 70 m. Vannskihopp på dette nivået krever mye erfaring og god fysisk form.

Hopp
Trick foregår på en eller to små, korte ovalformede ski uten finne. Løperen kjører 2 x 20 sekunder og utfører så mange tricks som mulig. Løperen gjennomfører sitt program eller sett av tricks og får poeng ut ifra vanskelighetsgrad på trick-ene og utførelse. Trick er vannskisportens "ballettgren" og stiller store krav til balanse og motorikk.

Sporten har fleste tilhengere i USA, men er også svært populær i Australia, Storbritannia og Frankrike.

Norsk landslagsløper på 12meters line.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Gecken** er en innsjø nordvest i Nora kommune i Sverige. Ved oppdemming av Malen nedstrøms, flyter Grecken nå sammen med Malen og Lundsfjärden i Hällefors kommune, og disse tre regnes av myndighetene nå som én vannforekomst. Dette tjener som magasin for Kärvingeborn småkraftverk. Systemet har et nokså lite nedbørsfelt, og får tilførsel fra Brunshyttebäcken samt flere andre småelver og bekker. 

Berggrunnen besår for det meste av metavulkanitter og noe gneis. Sjøen har derfor svak bufferkapasitet mot forsuring, og det har vært drevet kalking siden 1981.

Sjøen har bestand av storvokst ørret, kalt Brunshytteöring. Denne ørreten er meget stedbunden, og har genetisk høy toleranse for kjemiske endringer i vannet. Den bruker Brunshyttebäcken som gyteområde, og denne bekken er derfor vernet som naturreservat.

I tillegg til ørret finnes abbor, gjedde, hork, krøkle, lagesild, lake og ørekyt. Og i området ved sjøen er det observert blant annet storlom, havørn og fiskeørn. Ut fra fiskeinteresser anses lokaliteten som nasjonalt særlig verdifull.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Skandinavia

Referanser
----------

1. 1 2  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 17. februar 2019.
2. ↑  «Modelldata per område». Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 17. februar 2019.
3. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 27. mai 2021.
4. ↑  «Grecken, Malen och Lundsfjärden». *Vatteninformationssystem Sverige*. Länsstyrelserna. Besøkt 18. februar 2019.
5. 1 2 3  «Gracken, Malen och Lundsfjärden» (PDF). Länsstyrelsen Örebro. 2017. Besøkt 18. februar 2019.
***Scotodes*** er en slekt av biller med larver som lever i død ved. Det norske navnet viser til at de ligner på trebukker (Cerambycidae), men ikke er nært beslektet med disse. Tidligere ble bastardbukkene regnet til familien vedborere (Melandryidae). Bastardbukkene finnes bare i den nordlige delen av det Holarktiske området (Europa, Nord-Asia og Nord-Amerika). Det finnes to arter i Europa og én i Norge.

Utseende
--------

Middelsstore (gjerne rundt 10 mm), avlange biller, gjerne gråspraglete. Oversiden er fint hårete. Hodet er fremstrakt, omtrent firkantet sett ovenfra. Fasettøynene sitter nær hodets fremkant, er ikke spesielt store og mer eller mindre nyreformede. Palpene er ofte ganske lange, det ytterste leddet kan være stort og økse- eller knivformet. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden, 11-leddete og trådformede. Brystkjoldet (pronotum) er forholdsvis lite, sterkt hvelvet, ved fremkanten smalere enn hodet. Ved bakkanten kan brystskjoldet være nesten så bredt som dekkvingene eller mye smalere. Dekkvingene er langstrakte med tydelige "skuldre", fint hårete, uten påfallende lengdestriper. De er vanligvis forholdsvis tynne (lite sklerotisert) og kan ha noen skrå, utstrakte groper. Beina er lange og tynne, føttene (tarsene) er omtrent så lange som leggene (tibiae). Fram- og mellomføttene består av fem ledd, bakføttene av fire.

Levevis
-------

Larvene lever i råtten død ved, særlig greiner av bartrær. De voksne kan finnes på blomster der de spiser pollen. Bastardbukkene er ikke særlig vanlige insekter. *Stenotrachelus aeneus* er regnet som truet i Norge og står på rødlisten over norske biller.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1810
				+ Familien **bastardbukker**, Stenotrachelidae Thomson, 1859 (=Cephaloidae)
					- Underfamilien Bastardbukker, **Stenotrachelinae** Thomson, 1859 – eneste underfamilie som forekommer i Europa
						* Slekten ***Scotodes*** Eschscholtz, 1818
							+ *Scotodes annulatus* Eschscholtz, 1818 – funnet i Finland men ikke i Norge
							+ *Scotodes luteotessellatus* Pic, 1953
							+ *Scotodes uniformis* Motschulsky, 1873

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

*Scotodes annulatus* (foto av K.V. Makarov): 

* (en) *Scotodes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Scotodes* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Scotodes* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Scotodes* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* *Scotodes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Greedy*** er en amerikansk filmkomedie fra 1994 med Kirk Douglas, Michael J. Fox og Nancy Travis i hovedrollene. Regi er ved Jonathan Lynn.

*Greedy* fikk lunken mottakelse av filmanmelderne og ble heller ingen publikumssuksess.

Dette var den siste filmen som Kirk Douglas medvirket i før han i 1996 fikk slag som svekket taleevnen, og som dermed tvang ham til trekke seg tilbake fra mer ordinære film- og TV-roller. 

Filmen ble ikke satt opp på norske kinoer.

Handling
--------

Onkel Joe (Kirk Douglas) er en aldrende millionær som har blitt sykelig og lenket til rullestol. Sistnevnte faktum har også kommet hans slektninger for øre og de har derfor troppet opp på godset hans for å innynde seg hos ham. Dette i håp om at de skal få en solid del av det imperium han gjennom en mannsalder har bygd opp. Joe er imidlertid smartere enn det han tilkjennegir og skjønner årsaken bak slektningenes smisk. Da de innser at de ikke kommer noen vei med ham kontakter de den unge bowleren Daniel (Michael J. Fox), som er hans barnebarn og hans yndling da han var barn. Onkel Joe lysner straks opp da Daniel ankommer godset og det oppstår raskt et nært forhold mellom de to. De andre slektningene blir etterhvert nervøse for det nære forholdet, og i tillegg forsøker Onkel Joes vakre sykepleierske å innynde seg hos ham. Etterhvert får slektningene greie på hvordan Joes' finanser egentlig ligger an og da endrer alt seg. Daniel og hans vakre samboer blir deretter de eneste som bryr seg om ham.

Om filmen
---------

*Greedy* ble dårlig mottatt av filmanmelderne og har bare oppnådd 29% på Rotten Tomatoes (juli 2009). Den ble heller ingen publikumssuksess og innbrakte kun 13,1 millioner på amerikanske kinoer, noe som gjorde at den havnet på en 98.-plass over de mest innbringende filmene i USA for 1994.

I rollene
---------

| Actor | Role |
| --- | --- |
| Michael J. Fox | Danny McTeague |
| Kirk Douglas | Onkel Joe McTeague |
| Nancy Travis | Robin Hunter |
| Olivia d'Abo | Molly Richardson (sykepleiersken) |
| Phil Hartman | Frank |
| Ed Begley, Jr. | Carl McTeague |
| Jere Burns | Glen |
| Colleen Camp | Patti |
| Bob Balaban | Ed |
| Joyce Hyser | Muriel |
| Mary Ellen Trainor | Nora McTeague |
| Kevin McCarthy | Barlett |
| Khandi Alexander | Laura Densmore, P.I. |
| Jonathan Lynn | Douglas |

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Greedy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Greedy* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Greedy* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Greedy* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Greedy* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Greedy* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Greedy* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Greedy* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Greedy* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Greedy* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Røykskaderådet** (opprettet 13. juli 1961) var det offentliges organ for å forvalte den såkalte "Naboloven" fra 1887 som tillot naboer å klage på dårlig luft og annen luftforurensning, gjerne fra industriell virksomhet. I mangel av offentlig instans i slike saker, hadde klageren ingen annen råd enn å gå til privat-rettslige skritt. Røykskaderådet var aktivt frem til landet fikk eget Miljøverndepartement 1972 og ble i 1974 slått sammen med Statens vann- og avløpskontor (som siden 1947 hadde hatt samme rolle innen vann-forurensning) til Statens forurensningstilsyn. Røykskaderådets første leder var sorenskriver Torleiv Bull Njaa. I 1964 sa det "nei" til oljefyrt kraftverk i Vestfold, og det skulle også godkjente søknader om giftutslipp og slikt. Knut Blom var dets leder 1970-77.

Dets forløper var **Røykskadekomiteen** (17. februar 1956) som fremla nasjonens første oversikt over industrielle utslipp i rapporten av den 19. mai 1958.
Etter at man i 1955 avdekket store fluorskader på skog og husdyr fra Årdal og Sunndal Verk (aluminiumsverk), ble regjeringen bedt om å se nærmere på «Røyk, gass og støv ved ymse slag verksemder kan verta helse- og livsfarlege for menneske og dyr, og eventuelt koma med framlegg om turvande lovreglar».
**Røyre** (også skrevet *Røyri*) er en innsjø i Øystre Slidre kommune i Valdres, Innlandet fylke. Innsjøen ligger 914 meter over havet og arealet er 1,48 km². Den ligger vest for Rabalsmellen (1111 moh). Den største tilløpselven kommer fra Øyangen. Fra Røyre renner vannet ut i Vangsjøen. Røyre ligger i nedbørfeltet til elva Vinda i Øystre Slidre-vassdraget.

Røyre er et privateid vann, og fiske er normalt ikke tillatt. I vannet finnes det ørret, abbor og ørekyt.

Området rundt sjøen preges av stølsdrift med kyr og geiter, og er et populært hytte- og turområde både sommer og vinter. Nord for vannet finner man stølen Buahaugen.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 18. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 18. april 2015
3. ↑  «Røyre». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 4. november 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Bangstad** er ei grend og en gård i Bindal kommune i Nordland, med om lag 22 innbyggere. Grenda er i umiddelbar nærhet av bygda Helstad og ligger ca. 9 km fra kommunesenteret Terråk. Bangstad fikk veisamband med Åbygda i 1973/74. Frem til Vassåsbrua ble åpnet i 1980 slik at Bangstad og Åbygda fikk fast veiforbindelse til Terråk, var Helstad knutepunkt på fylkesvei 1 med ferjesamband til Terråk og Årsandøy. Ferjeleiet ved Helstadsjøen ble etter hvert demontert.

Historie
--------

Bangstad ligger på østsiden av innløpet til Tosenfjorden. I vest og sør grenser gården mot Helstad, mens i nord mot Urvoldvik. Gården er første gang nevnt av Olav Engelbrektsons jordebok på 1400-tallet. Der står det at det tilhørte ei lakseelv til eiendommen, dette er trolig Urvoldelva. Etter navnet å dømme er gården fra vikingtiden. Det som måtte finnes av gravhauger er sannsynligvis overdyrka. Gården har et bruttoareal på 16695 mål. Produktivt skogareal er på 4239 mål. Det er 382 mål fulldyrka.

Næringsliv
----------

Hovednæringene er jordbruk og skogbruk. Helstad landbruksverksted er et foretak som ligger i bygda Helstad, et annet foretak er spisetedet Mon Amour som ligger på Bangstad. Bygda hadde frem til midten 1980-tallet eget postkontor med postnummer 8945 og på Helstad hadde dagligvareforretning med drivstoffsalg, til denne også ble nedlagt på begynnelsen av 2000-tallet. Helstad og Bangstad har ellers eget forsamlingshus drevet av bygdas ungdomslag, og skytebane med elektronisk skiveanvisning på 100 meteren og 200 meteren drevet av skytterlaget.

Lag og foreninger
-----------------

* UL Fram (Ungdomslag) stiftet 31. desember 1920
* Indre Bindal Skytterlag (IBS) stiftet 1866

Personer fra Bangstad
---------------------

* Joakim Bangstad (født 1986) Norgesmester i skyting.
* Anja Bangstad (født 1990) Norgesmester i skyting.

Referanser
----------

1. ↑  Bindal Bygdebok bind III
**August Thomle** (født 6. juni 1816 i Arendal, død 24. juni 1889 i Kristiania) var en norsk ordfører og høyesterettsassessor. 

August Thomle var sønn av Erik Andreas Thomle (senior) og Mette Maria Binneballe, og bror til ordfører og høyesterettsassessor Iver Steen Thomle. Han ble gift i 1845 med Helene Marie Fredrikke Binneballe, og som enkemann i 1860 med Catharina (Cathinka) Kraft.

Thomle tok juridisk embetseksamen ved universitetet i Christiania 1837, og var en kort tid kopist, før han i 1838 ble prokuratorfullmektig i Drammen. Han hadde et opphold i Frankrike i årene 1842–1843, i Rouen og Paris, og fra 1843 var han over- og underrettsprokurator i Kristiania. Thomle ble assessor i Kristiania Stiftsoverrett i 1856, og var ordfører i hovedstaden i 1863. Han var assessor i Høyesterett i årene 1865–1881.

August Thomle ble utnevnt til Ridder av St. Olavs orden 15. oktober 1868 for «fortjenestlig Embedsvirksomhed».

Referanser
----------

1. ↑   lokalhistoriewiki.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Morgenbladet, urn.nb.no, utgitt 24. juni 1889[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* St. Olavs orden 1847-1947
* Familien Thomle: genealogiske og personalhistoriske Oplysninger (1913), side 173-177

Eksterne lenker
---------------

* (no) August Thomle på NLIs Lokalhistoriewiki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Indias delstater i 1951
**Madhya Bharat**, også kalt **Madhya Bharat Union**, **Central India States Union** og **Malwa States**, er en tidligere delstat i det sentrale India. Madhya Bharat betyr *Sentral-India*. Delstaten ble opprettet i 1948 som en union av 20 fyrstestater. Den eksisterte til 1956. Madhya Bharat dekket et areal på 120 380 km2. Ved folketellingen i 1951 hadde Madhya Bharat en befolkning på 7 954 154 millioner. Byen Gwalior var vinterhovedstad, mens byen Indore var sommerhovedstad. 

Ved Indias selvstendighet i 1947 opphørte det britiske overherredømmet over de indiske fyrstestatene. 20 fyrstestater, som i kolonitiden hadde vært underlagt Central India Agency, slo seg sammen i et forbund og 28. mai 1948 gikk det inn i Unionen India. De viktigste fyrstestatene som gikk inn i Madhya Bharat var Gwalior og Indore, samt de mindre statene Alirajpur, Barwani, Dewas (senior), Dewas (junior), Dhar, Jasra, Jhabua, Johat, Kathiwara, Khilchipur, Kurwai, Mathwar, Narsinghgarh, Piploda, Rajgarh, Ratlam, Sailana og Sitamau. 

Madhya Bharat utgjorde i Indias grunnlov av 1950 en delstat i kategori B, tidligere fyrstestater med særskilte styringsorganer. Delstatsoverhodet fikk tittelen *rajpramukh*. Embetet ble besatt av Jivajirao Scindia, som var maharaja av staten Gwalior. Maharajaen av Indore ble *uprajpramuk*, tilsvarende viseguvernør. Delstatens lovgivende forsamling (*Vidhan Sabha* eller *Legislative Assembly*) hadde 99 medlemmer fordelt på 79 valgkretser. Første og eneste valg ble til delstatsforsamlingen avholdt i 1951. Kongresspartiet ble største parti med 47,2 % av stemmene og 75 mandater.

Den 1. november 1956 ble Madhya Bharat slått sammen med Vindhya Pradesh og delstaten Bhopal til den nye delstaten Madhya Pradesh.

Referanser
----------

1. 1 2   Holden Furber: «The Unification of India, 1947-1951», *Pacific Affairs*, bd. 24, nr. 4, 1951, s. 352-371.
2. ↑  R. A. Gopalaswami: *Census of India, 1951. Volume I. India. Part II - A – Demographic Tables* Arkivert 10. desember 2013 hos Wayback Machine. New Delhi. Government of India Press, 1955, s. 5.
3. ↑  R. P. Bhargava: *The Chamber of Princes*, New Delhi: Northern Book Centre, 1991 (gjenutgivelse av doktorgradsavhandling fra 1943), s. 316.
4. ↑  Constitution of India, First Schedule, Delhi: Metropolitan Book Company Ltd. 1950, s. 319.
5. ↑  Statistical Report on General Election, 1951 to the Legislative Assembly of Madhya Bharat, Election Commission of India.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Nasjonalt register for leddproteser** driver fortløpende innsamling av data fra hele Norge om leddproteser, hoftebrudd og korsbåndsskader.

Nasjonalt register for leddproteser startet å registrere innsetting av hofteleddsproteser i 1987. Registreringen er senere utvidet til å omfatte innsetting av alle typer leddproteser (1994), korsbåndsskader (2004) og brudd i hoften (2005).

Årsak til at registrene ble startet var ønsket om å gi pasienter best mulig behandling. Registrene gir en unik mulighet til å studere forskjeller i resultat mellom protesemerker og operasjonsmetoder, og på den måten sikre at produkter og prosedyrer med dårlig resultat ikke brukes.

Registeret produserer forskningsrapporter av høy kvalitet, og i 2002 ble Nasjonalt register for leddproteser utnevnt til kompetansesenter av Helse- og omsorgsdepartementet.

Alle registrene eies av Norsk ortopedisk forening, mens driften er tillagt Ortopedisk klinikk, Haukeland universitetssjukehus. Driften av leddregisteret og hoftebruddregisteret finansieres av Helse Vest RHF og Helse Bergen HF, mens korsbåndsregisteret finansieres av Helse Sør-Øst RHF.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Ny tiltakspakke skal øke overlevelsen etter hoftebrudd – Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten
**Einar Jørum** (født 16. juni 1924 i Åsen i Nord-Trøndelag, død 10. september 1997 i Oslo) var en norsk fotballspiller og president i Norges Fotballforbund (1970–80).

Han studerte til sivilingeniør i byggteknikk ved NTH (1950). I studietiden spilte han for Rosenborg Ballklub (1945–48) og representerte Trondheim bylag ved åpningen av Lerkendal stadion (1947). Samtidig tok han forbundets høyeste trenerutdannelse (1948) og var siden også aktiv som dommer.

Han ble ansatt i Forsvarets bygningstjeneste i Oslo (1950) der han var angriper for Vålerenga (1950–53, 38 scoringer, derav 32 kamper og 23 scoringer i hovedserien 1950–52).
Som i Rosenborg-tiden fungerte han også i administrasjonen, da som forretningsfører (1951–53). 
Han hadde to B-landskamper (scoring i begge).[]

Han virket som teknisk bestyrer for bygningstjenesten (1953–1992), et virke som umiddelbart
brakte ham nordover (1953–59) med fotball-spill for Bodø/Glimt og Bardufoss og Omegn IF. Han hadde også to kamper for det nordnorske landsdelslaget i 54 og 57.

Tilbake i Oslo var han formann i Norges Fotballforbunds uttakingskomite for herrelandslaget i fotball (1960–69) før han overtok vervet som forbundssjef (1970–80). 
Han satt i UEFAs eksekutivkomite og ledet UEFAs juniorkomite (1980–84), og var styremedlem i Norges Idrettsforbund (1980–87), samt i styret for Ullevaal Stadion. Inntil sin bortgang var han formann (etter Nicolai Johansen) i Norsk Fotballs Venner (1990–97).

Han var far til tidligere landslagsspiller i håndball Guri Jørum, som igjen er mor til landslagsspiller Linn Jørum Sulland og Randi Jørum Sulland.[]

Utmerkelser
-----------

* Norges Fotballforbunds gullmerke
* Norges Idrettsforbunds hederstegn
* Dansk Boldspildsunion's gullmerke
* Nikken-prisen (1997). Post mortem.

Litteratur
----------

* Nicolai Johansen (1982). *Med norsk fotball på offensiven*. Tiden. ISBN 8210023268.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Strandebarmer** eller *Strandebarmsbåt* er betegnele på en robåttype fra Strandebarm i Hardanger, altså en av de Sør-Vestlandske robåttypene (se Sør-Vestlandsbåt).

Strandebarmerne har visstnok "alltid" vært ekstra brede og dype og med lavt spring i forhold til båter fra Indre Hardanger (se Hardangerbåt), Oselvere o. fl. men også Strandebarmerne ble i gamle dager (for det meste?) bygd av kun 3 bord på hver side, som de fleste andre båter på Sørvestlandet. Vaterbord og skvettlist ble også ofte bygd på en Strandebarmsbåt, ofte av båtbyggeren selv.

Strandebarmerne er godt kjent særlig fra tiden etter 1920–30. De har som oftest 4, 5 eller 6 bord på hver side. (4 bord på hver side og det nederste bordet med stor bredde brukes i flere distrikter på Sørvestlandet, og er så distinkt at man kan snakke om en egen type båt, *4-bords Sør-Vestlandsbåt*, altså en lokaltype med langt større utbredelse enn de gamle lokaldistriktene.)

Strandebarmerne fikk stor utbredelse i et meste av Sør-Norge, fordi de var billige, og fordi de hadde flere bord og så mer solide ut enn de mer sofistikerte Oselverne. Begge typer ble livlig markedsført langt ut over sitt distrikt, ikke minst på Sør-Østlandet, men Strandebarmerne fikk langt den største utbredelsen.

Også på Shetlandsøyene ble Strandebarmerne brukt på 1800-tallet, den ble fraktet flatpakket og båtbyggerne dro over å satte dem sammen.

Importen av Strandebarmere til Sør-Østlandet (se Sør-Østlandsbåt) har falt sterkt etter ca. 1970, mens typen fortsatt kjøpes på store deler av Sørvestlandet.

Strandebarmeren fikk tydelig innflytelse på utformingen av rosjekter på Sør-Østlandet bygd etter ca. 1950.

Referanser
----------

1. ↑  «Shetland Museum & Archives | Home». *Shetland Museum & Archives* **(engelsk)**. Besøkt 21. januar 2021.

| * v
* d
* r
Tradisjonelle norske robåttyper |
| --- |
| Sør-Østlandet | 
* Hvalerbåt
* Kragerøbåt
* Grimstadsjekte
* Vest-Agder-sjekte
* Snadd
* Lillebåt
* Mellombåt
* Storebåt

 |
| Sør-Vestlandet | 
* Oselver
* Hardangerbåt
* Strandebarmer
* Rogalandsbåt
* Torfinnsbubåt
* Jærbåt

 |
| Midt-Vestlandet | 
* Lindåsbåt
* Osterfjordsbåt
* Masfjordsbåt
* Sunnfjordsbåt – søranesing
* Sunnfjordsbåt – nordanesing
* Nordfjordbåt
* Haldorbåt

 |
| Nord-Vestlandet | 
* Sunnmørsbåt
	+ Snidbotning
	+ Snedbetning
* Møringsbåt
* Geitbåt (Nordmørsbåt)
* Romsdalsbåt (Romsdalsgeit)
* Lysterbåt

 |
| Trøndelag | 
* Åfjordsbåt

 |
| Nordlandsbåter | 
* Bindalsbåter
* Fembøring
* Spissbåtene fra Rana og Saltdal
* Lofotjolle
* krumstevninger
* Tromsbåter

 |
| Båtstørrelser | 
* Æring
* Færing
* Halvromsfæring
* Firroing
* Femring / Tendring
* Seksring
* Åttring
* Tiæring
* Tolværing

 |