recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**The American Ballet** ble dannet av The School of American Ballet som Kistein og E.M.M. Warburg hadde grunnlagt sammen med George Balanchine og V. Dimitrev i slutten av 1933.

The School of American Ballet åpnet i januar 1934 i New York. Det ble holdt studentforestilling i juni 1934 i White Plains. Den 1. mars 1934 startet en to-ukers sesong i New York Adelphi Theatre. Programmet bød på 7 balletter, alle av Balanchine: *Alma Mater*, *Dreams*, *Reminiscences*, *Serenade*, *Transcendence*, *Mozartiana*, og *Errante*.

Blant danserne var Boris Caccialanza, Lyon, Dollar og Loring med Geva og Haakon som gjesteartister. Etter en kort turné i det nordøstlige USA sluttet kompaniet seg til Metropolitan Opera House høsten 1935 som fast ensemble, forsterket med flere dansere som Vilzak som førstedanser, Moore, H. E. Christensen og E. Hawkins.

I ballettkompaniets første New York-sesong skapte Balanchine *The Bat* (basert på Strauss' *Die Fledermaus*) og koreograferte operaballetter. Det var helt fra starten av nokså anstrengt forhold mellom den tradisjonelt orienterte operaledelsen og den ambisiøse unge ballettdirektøren.[]

Våren 1936 regisserte Balanchine Glucks opera *Orpheus und Euredike* og forviste operasangerne til orkestergraven i en høyst kontroversiell oppsetning.[] The American Ballet nådde klimaks i det følgende år da Metropolitan Opera arrangerte en Stravinskij-festival med Stravinskij selv som dirigent for sin tredje ballett *Apollon Musagéte*, hadde premiere på *Jeu de Cartes* og *La Baiser de les Fée* – alle i Balanchines koreografi.

Våren 1938 kom det til brudd mellom Metropolitan Opera og The American Ballet Theatre som var ute av virksomhet i tre år. I denne tiden organiserte Kischstein en mindre gruppe med en annen målsetting (men med hovedsakelig de samme dansere) og kalte den Balleting Caravan. Etter invitasjon fra Nelson A. Rockefeller ble The American Ballet Theatre igjen samlet til en søramerikansk goodwill-tur fra juni til november i en rekke latinamerikanske land. Balanchine var kunstnerisk direktør og blant danserne var Marie-Jeanne, Caccilanza, Tompkins, L. Christensen, Dollar, Bolender, Kriza, Magellanes, Solov og Taras.

Repertoaret besto av Ballet *Imperial*, *Juke Box*, *Pastorale*, *Concerto Barocco*, *The Bat*, *Billy the Kid*, *Charade*, *Time Table*, Filling Stion, *Errante* og *Apollon Musagete*. Etter tilbakekomsten til USA ble The American Ballet Theatre oppløst. Kirschtein og Balanchine grunnla da Ballet Society 1946 som ble opphavet til New York City Ballet i 1948.

Kilder
------

* *The Concise Oxford Dictionary of Ballet*, Horst Koegler (14. okt. 1982) (Oxford Paperback Reference).

Portal: Dans
***The American and the Queen*** er en amerikansk stumfilm fra 1910.

Handling
--------

Maude, den vakre dronningen av Rumania, blir avsatt på grunn av innsatsen til sin ondskapsfulle fetter, Rupert, som deretter griper tronen. Han er også forelsket i Maude, men når hun avviser ham sørger han for å få henne kastet i fengsel. Men den unge dronningen stikker av kort tid senere. Mens hun er på en dampskip, lokaliserer fetterens spion henne, og bestemmer seg for å gi henne gift.

Men forsøket hans blir oppdaget av Jack Walton, en velstående ung amerikaner som har lagt merke til dronningen og blitt forelsket i henne uten å vite noe om hvem hun egentlig er. En rekke adelsmenn oppfordrer dronningen til å gjøre en innsats for å gjenvinne tronen i hjemlandet, Men kort tid etter at hun kommer hjem, blir hun fengslet og skal snart henrettes. Men Jack planlegger å redde henne, og ønsker å gifte seg.

Referanser
----------

1. ↑  THE AMERICAN AND THE QUEEN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The American and the Queen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Tanntekniker** er i Norge en beskyttet yrkestittel i henhold til lov om helsepersonell. En tanntekniker lager tannerstatninger, som kroner, broer og proteser til pasienter som har mistet eller fått skadet sine tenner. Tannteknikeren mottar avtrykk av pasientens tenner fra tannlegen. Avtrykket danner grunnlaget for arbeidet. Det arbeides med ulike materialer og framstillingsprosesser. Tannteknikk er således et håndverk, hvor det konstrueres og formes med hendene. Innen tannteknikk har den teknologiske utviklingen vært betydelig de senere årene og en tanntekniker må også ha gode kunnskaper om ulike materialer og teknikker. 

Tannteknikk deles gjerne inn i såkalt «fast» og «avtakbar» protetikk. Som uttrykkene antyder er skillet at protesen enten sementeres (limes) fast på gjenværende tannsubstans eller har mulighet for å føres inn og ut av munnen av pasienten selv. Eksempler på fast protetikk er kroner, broer, implantater og skallfasetter. Eksempler på avtakbar protetikk er helproteser (gebiss) og partielle proteser, men også skinner og ortodontisk apparatur.

De tannteknikerstudentene som under utdanningen velger å spesialisere seg på avtakbar protetikk, kan etter oppnådd bachelor søke videreutdanningen "klinisk tanntekniker" ved Universitetet i Århus. Dette er en toårig utdanning som gir tannteknikeren mulighet til å ta avtrykk og gjøre bittregistrering av pasienten, noe som ellers gjøres av tannlegen. Foreløpig finnes det ikke mange slike tannteknikere i Norge.

Samarbeidspartnere
------------------

Tannleger er tannteknikerens nærmeste samarbeidspartnere. Tannteknikeren arbeider også i forhold til pasienten, da som oftest sammen med tannlegen. På denne måten oppnås et best mulig resultat. 

En tanntekniker arbeider i et tannteknisk laboratorium, enten som ansatt eller som selvstendig næringsdrivende. Det er svært få offentlig ansatte tannteknikere i Norge.

Personlige forutsetninger
-------------------------

En tanntekniker må foruten å ha god form- og farvesans, være tålmodig og nøyaktig og ikke minst ha godt håndlag..

Utdanning
---------

Oslo Met , avdeling for helsefag tilbyr utdannelse innen tannteknikerfaget.

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av tanntekniker

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** NKC
 |
***Tante Pose*** eller ***Tante Pose : en Julefortælling fra gamle Dage*** er en roman av Gabriel Scott. Boken kom ut første gang i 1904, på Aschehoug forlag.

Handling
--------

Fortellingen starter under juleforberedelsene på en sorenskrivergård på landet. Alle på gården er travelt opptatt med ulike gjøremål, og har store forventninger til julefeiringen. Så mottar de beskjed om at sorenskriverens søster – kalt «tante Pose» – er på vei; hun har bestemt seg for å feire jul med sorenskriverfamilien. Sorenskriveren vet at hans søster og hans svigerfar ikke kan fordra hverandre – og det vet alle andre på gården også. Så ankommer julegjesten, og det er duket for en jul med stadige verbale trefninger mellom tante Pose og «bestefar». Om morgenen første juledag dukker det opp to nye gjester; to unge studenter som har stor moro av krigstilstandene som råder blant den eldre garde. Samtidig er det et gryende kjærlighetsforhold på gang mellom husets datter og den ene studenten.

Hørespill og filmkomedie
------------------------

Den 1. januar 1940 hadde et hørespill basert på fortellingen til Scott, premiere på NRK Radio. Senere i 1940 hadde den norske filmkomedien *Tante Pose* premiere. Filmen var regissert av Leif Sinding etter et manus som bygget på Scotts julefortelling.

Referanser
----------

1. 1 2  Scott, Gabriel (1904). *Tante Pose*. Kristiania: Aschehoug.
2. 1 2  «Norsk filmografi : Tante Pose». *www.nb.no*. Nasjonalbiblioteket. Besøkt 23. april 2021.
3. ↑  «Tante Pose». *NRK Radio* **(norsk)**. Besøkt 23. april 2021. «Hørespill om en god, gammeldags julefeiring, etter en fortelling av Gabriel Scott. Midt i julestria ankommer den upopulære Blanca Bals, også kalt tante Pose, til sorenskrivergården. Den gamle jomfruen gjør livet surt for familien, og det blir mange forviklinger før julefreden senker seg. Bearbeidet for radio av Peter Lykke-Seest. Instruktør: Gunnar Neels-Hansson. Med: David Knudsen (bestefar), Henny Skjønberg (tante Pose), Erling Drangsholt (Bals, fogden), Tore Segelcke (Ruth), m.fl.»
**Marvin Bernard** (født 31. mars 1978), bedre kjent som **Tony Yayo**, er en amerikansk rapper som også er medlem av rap-gruppa G-Unit

Biografi
--------

### G-Unit

G-Unit ble dannet da de tre barndomsvennene 50 Cent, Lloyd Banks og Tony Yayo bestemte seg for å lage en gruppe. Litt senere ble også Young Buck et medlem av gruppa. Yayo skaffet seg sakte, men sikkert, et rykte i New York ved hjelp av G-Unit-mixtapene, og da 50 Cent gav ut Get Rich or Die Tryin' fikk 50 også sitt eget plateselskap, G-Unit Records. På dette plateselskapet kom albumet Beg for Mercy ut i 2003, et album som senere har solgt over 2,000,000 kopier.

### Free Yayo

Tony Yayo ble satt i fengsel ved slutten av 2002, grunnet ulvolig våpenbesittelse. Han satt inne i litt over et år, noe som førte til at han kun rakk å bidra på et par låter på albumet. På denne tiden ble G-Unit veldig populære, grunnet deres bestselger Beg for Mercy i tillegg til at de hadde 50 Cent som frontfigur. 50 Cent, Lloyd Banks og Young Buck startet en kampanje for å befri Tony Yayo, fra etter deres syn, urettferdige dom. De begynte å gå med Free Yayo-t-skjorter, og da Yayo i fengselet så Eminem og 50 Cent gå med disse skjortene ble han motivert og startet å skrive på sitt debutalbum.

### Navnet Tony

Tony i Tony yayo står egentilig for:Talk of New York..

Plateutgivelser
---------------

### Thoughts of a Predicate Felon

I 2005 gav Tony Yayo ut debutalbumet **Thoughts of a Predicate Felon**. Singelen **So Seductive** ble en hit verden rundt, og bidro til at Yayos album solgte over 1,000,000 kopier totalt. **I Am 50's Tax Write-off** er Yayos andre album, som etter planen skal komme ut i løpet av 2008/2009

Diskografi
----------

* 2005: Thoughts of a Predicate Felon

Referanser
----------

1. ↑   www.hotnewhiphop.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tony Yayo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Tony Yayo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Tony Yayo på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Tony Yayo hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Tony Yayo på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Tony Yayo på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Tony Yayo på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Tony Yayo på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Tony Yayo på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Tony Yayo på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Tony Yayo på AllMusic Rediger på Wikidata
* Tony Yayo på Twitter Rediger på Wikidata

* Tony Yayo på Facebook Rediger på Wikidata

* Tony Yayo på Instagram Rediger på Wikidata

* Tony Yayo på Myspace Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***The Angel of Contention*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av John B. O'Brien.

Handling
--------

Nettie blir elsket av alle de unge mennene i gruve-leiren. Magoon, en stor, jovial gruve-arbeider, elsker henne mest av alt, og ber henne om å bli hans kone. Men Nettie er allerede forelsket i Colter, og forteller Magoon om hennes virkelige følelser. Magoon forlater deretter området, for å begynne som sheriff i et nærliggende fylke.

Men kort tid etter dette blir det begått et mord i gruve-området, og Colter blir urettmessig anklaget for å være gjerningspersonen. Nettie redder ham fra fengselet, og sender ham til Magoon - i håp om at han skal gå med på å skjule sin konkurrent.

Skuespillere
------------

* Lillian Gish som Nettie.
* Spottiswoode Aitken som faren til Nettie.
* George Siegmann som Sheriff Magoon.
* Raoul Walsh som Jack Colter.

Referanser
----------

1. ↑  The Angel of Contention
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Angel of Contention* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Angel of Contention* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Moksa** er en elv i Øyer kommune, Innlandet fylke. Elva renner ut i Gudbrandsdalslågen ved Tretten.

Geografi
--------

Moksavassdraget, som er 26,4 km langt, har utspring i Akksjøen ca 958 moh. i Øyer 7,5 km sør for Høgtinden i Goppollfjellet. Den første delen av elven kalles Akksjøbekken og renner først mot nord og flyter gjennom innsjøen Djupen (917 moh.) der den dreier mot vest. Fra Djupen heter elven Grunnesåa og svinger sørover før den løper sammen med Bretta som kommer fra Brettdalsvatnet i sørøst (ca 910 moh.). Selve Moksa er 12,9 km og begynner der Bretta møter Vålsjøbekken fra nord (847 moh.) med utspring i Vålsjøen (873 moh.).

Kraftverk
---------

Vassdraget har 4 regulerte magasin; *Goppollen* (det øverste regulerte vatnet), *Djupen*, *Grunnvatnet* og *Våsjøen* som tilsammen rommer 15 % av nedbørfeltets årlige avrenning på 55 mill. m³. Fra Goppollen renner vannet ned i Grunnvatnet, som også mottar vannet fra Djupen. Innsjøen Grunnvatnet drenerer til elva Moksa, ca. 5 km lengre nede får Moksa tilført vannet fra Våsjøen og ca. 2 km ovenfor utløpet i Lågen ligger inntaksdammen til Kraftstasjonen *Moksa 1*. Derfra føres driftsvannet i rør 1300 m ned til kraftstasjonen hvor det igjen føres ut i Moksa. Tidligere gikk vannet fra Moksa 1 direkte inn i inntaket til kraftstasjonen *Moksa 0*, som nå er nedlagt. Hele gamle Moksa kraftverk ble nedlagt og erstattet av et nytt i 1989.  
Det *nye* kraftverket får et inntaksmagasin ca. 2 km ovenfor det eksisterende, med en reguleringshøyde på 4 m. Driftsvannet vil bli ført ut i Moksa ved Stav, som tilfellet er i dag.

Flommer
-------

Elven gjorde store materielle skader da den skiftet løp under flommen i 1995 (se Norges flomhistorie og Vesleofsen). Den nederste delen av løpet er nå støpt i betong for å hindre tilsvarende skader. Deler av området som ble ødelagt av flommen, er i dag gjort om til Moksa Kunstpark.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat
2. ↑  «3.4.1 VASSDRAGSBESKRIVELSE».

| * v
* d
* r
Glommavassdraget |
| --- |
| Glomma | 

|  |
| --- |
| Glomma (med Øyeren)  **·** Oppstadåa og Storsjøen  **·** Atna  **·** Folla **·** Flisa  **·** Nitelva  **·** Leira |
| Rena | Rena (med Lomnessjøen og Storsjøen)  **·** Unsetåa **·** Mistra  **·** Osensjøen  **·** Julussa |

 |
| Vorma-Mjøsa | Vorma **·** Mjøsa **·** Hunnselva **·** Lenaelva **·** Hurdalssjøen-Andelva  **·** Moelva  **·** Vismunda **·** Brumunda  **·** Mesna |
| Lågen | 

|  |
| --- |
| Gudbrandsdalslågen (med Losna)  **·** Gausa (med Jøra)  **·** Moksa  **·** Rolla **·** Tromsa **·** Våla  **·** Frya **·** Fossåa **·** Vinstra (Vinstervatna, Espedalsvatnet, Olstappen)  **·** Sjoa (med Gjende)  **·** Ula  **·** Jora **·** Lora **·** Lesjaskogsvatnet |
| Otta | Otta (Skim, Vågåvatnet) **·** Tessa (Lemonsjøen)  **·** Ostri **·** Framrusti **·** Finna **·** Bøvra **·** Skjøli **·** Breiddalsvatnet **·** Djupvatnet **·** Torda |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Thorbjørn Feyling** (født 1907 i Egersund, død 1985 i Stavanger). Utdannet som keramiker før den andre verdenskrig og arbeidet ved AS Egersunds Fayancefabrik & Co til han i 1946 ble rekruttert til Stavanger Fajansefabrikk som da var stiftet og under oppbygging. Han ble bedriftens første kunstneriske leder og bygde opp designprogrammet til Stavanger Fajansefabrik, fra 1952 Stavangerflint fra grunnen av. Han var ved produksjonstarten i 1949 medlem av bedriftens lederteam. 

Feylings designer er preget av de smaksretninger som rådde omkring 1950 og bedriftens behov for å imøtekomme ulike kundegruppers ønsker. Hans mest kjente former er modell «Glatt», modell «Standard», modell «Skaugum» og modell «Bygdøy». Disse ble produsert i mange år utover på 1950-tallet og med et utall av ulike dekorer, tegnet av ham selv eller andre. Dekorene var enten sprøytemalte, håndmalte eller påført som skyvebilder innkjøpt fra utlandet. Finere serviser og dekorgjenstander kunne også bli påført gullstaffasje.

I samtiden fikk han god kritikk for de formene han skapte og enkelte av dekorene, men han understreket ofte at han ikke kunne følge sitt «hjertes språk» men måtte tilpasse arbeidene til det han karakteriserte som «kravene fra publikum i dårligste forstand, fordi det lønner seg best». Selv hadde han et sofistikert og bevisst syn på estetikk, noe vi ser ikke minst i dekoren «Grønn rand med sort linje» på modellen Glatt.

Fra 1955 ble Feyling avløst av Eystein Sandnes som kunstnerisk leder. Feyling fortsatte å arbeide for bedriften gjennom skiftende tider fram til 1977. Vi gjenfinner hans arbeider fra disse årene i første rekke som eksklusive gaveserier og enklere suvenirartikler. Feyling var en dyktig tegner og har laget bedriftsgaver, anledningsartikler og suvenirer for mange steder i Norge og i utlandet.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Thorbjørn\_Feyling[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Stavangerflints arkiv på Figgjo
* Produktbrosjyre fra Stavangerflint 1954
* Jan Gjerde: «Fra Kvaleberg til cyberspace», ISBN 978-82-303-0998-8
* Arkivert 29. september 2008 hos Wayback Machine.
* Presseklipp fra 1950-tallet
* Bjørn Feylings privatarkiv

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** KulturNav
 |
**Thorbjørn Birger Bergersen** (født 19. oktober 1930 i Oslo) er en norsk, pensjonert generalmajor og heraldiker. Han er kjent for å ha utformet heraldiske våpen, faner og medaljer for det norske Forsvaret.

Bergersen tok befalsskolen for Feltartilleriet. Han var deretter i Tysklandsbrigaden før han tok Krigsskolen, der han gikk ut i 1953. Han har også Hærens stabsskole, Forsvarets høgskole og U.S. Army Command and General Staff College.

Fra 1969 til 1971 var Bergersen adjutant for kong Olav. Han arbeidet også noen år i Forsvarsdepartementet. Bergersen tjenestegjorde fra 1980 til 1983 som sjef for Finnmark landforsvar. Fra 1983 til 1990, da han gikk av med pensjon, var han sjef for Distriktskommando Trøndelag. 

Bergersen har også virket som heraldisk kunstner og fungerte som Forsvarets rådgiver i heraldikk, inntil oberst Jan Eide overtok vervet, og nå Claus Andreas Østby. Han har utarbeidet et stort antall avdelingsmerker, uniformsmerker, faner osv for Forsvaret. Han har også tegnet medaljer. Bergersen har også utformet uniformstegn og distinksjoner for statlige etater som Sivilforsvaret og Politi- og lensmannsetaten.

For sin heraldiske innsats for Forsvaret er Bergersen tildelt Forsvarets hederskors, Forsvarsmedaljen med laurbærgren og Hærens fortjenstmedalje. Han har også mottatt Den islandske falkeorden, Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden og USAs Legion of Merit.

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |  |
| --- | --- |
| Forsvarets hederskors | Forsvarsmedaljen med laurbærgren |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Hærens fortjenstmedalje | Den islandske falkeorden | Legion of Merit | Forbundsrep. Tysklands fortjenstorden |

 |

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 19. oktober 2000, s. 20.
2. ↑  Tore Oksholen: «General og kunstner», *Aftenposten*, 6. juni 1988, s. 14.
3. ↑  «Heraldikk, takk!»[*død lenke*], *Forsvarsforum*, nr. 9, september, 2004, s. 58–59.
4. 1 2  *Aftenposten*, 19. oktober 1990, s. 10.
5. ↑  ««Heraldikk», *forsvaret.no*». Arkivert fra originalen 17. juli 2016. Besøkt 18. juli 2016.
6. ↑  «Hedres med sin «egen» medalje» Arkivert 26. april 2016 hos Wayback Machine. *forsvaret.no*, 13. april. 2016.
7. ↑  *Aftenposten*, 23. februar 1989, s. 12.
8. ↑  «Thorbjørn Bergersen tildelt Hærens fortjenestmedalje», *fofo.no*, 9. desember. 2020.

Litteratur
----------

* Hans Cappelen: «Militærheraldikeren og avdelingsmerkene», *Heraldisk Tidsskrift* nr 66, København 1992
**Karin-Anna Hanssen** som var best kjent som **Vessa Hanssen**, senere **Vessa Hanssen Kleverud**, (født 11. desember 1937 i Drammen, død 12. oktober 2008 samme sted) var en norsk operasanger (mezzosopran). Hun var datter av musikeren Øyvind Hanssen. 

Vessa Hanssen tok sangundervisning hos Gunvor Mjelva fra hun var femten år gammel. Senere studerte hun hos Else Schjøtt i København, og professor Ernst Tempele i Wien.

Hennes debut skjedde på Den norske opera i 1963 som *Ludmilla* i *Den solgte Brud*. Etter flere mindre roller ble hun fast ansatt der fra 1967. Vessa Hanssen ble en av de førende kreftene, og sang alle de store rollene for sin stemme. Da hun trakk seg tilbake i 1990 hadde hun sunget 52 roller.

I 1989 giftet hun seg med ungdomsvennen Tore Kleverud og flyttet tilbake til hjembyen.

Hun mottok en rekke priser, blant annet Kritikerprisen i 1976, Den Norske Operas Venners Hederspris i 1981 og Æresdrammen i 1985.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Store norske leksikon-ID Vessa\_Hanssen[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Drammen byleksikon-ID hanssen-karin-anna-vessa-11-12-1937[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Hvem er hvem i norsk kulturliv?*. Oslo: Dreyer. 1987. s. 157. ISBN 8209104268.
4. ↑  *Norges musikkhistorie: minileksikon*. [Oslo]: Aschehoug. 1999. s. 27. ISBN 8203224768.
5. ↑  *Damms store leksikon*. Oslo: Damm. 1987. s. 76. ISBN 8251772575.
6. ↑  «Hanssen, Karin-Anna (Vessa) (1937-2008) | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 22. juli 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Drammen byleksikon **·** VIAF **·** GND **·** Discogs
 |
Husvokter av stein fra Han-dynastiets dager, i Xuchang
Xuchang-prefekturet i Henan
*Xuchang er også et fylke i Henan.*
**Xuchang** (kinesisk: 许昌; pinyin: *Xǔchāng*) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Henan i det sentrale Kina. Befolkningen innen grensene anslås (2004) til 4,5 millioner.

Administrative enheter
----------------------

Xuchang består av ett bydistrikt, tre fylker og to byfylker:

* Bydistriktet Weidu (魏都区), 67 km², 380 000 innbyggere, sete for lokalregjeringen;
* Fylket Xuchang (许昌县), 1 002 km², 800 000 innbyggere;
* Fylket Yanling (鄢陵县), 866 km², 620 000 innbyggere;
* Fylket Xiangcheng (襄城县), 920 km², 780 000 innbyggere;
* Byfylket Yuzhou (禹州市), 1 472 km², 1,19 millioner innbyggere;
* Byfylket Changge (长葛市), 650 km², 690 000 innbyggere.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her.

Jingguangbanen, som er den konvensjonelle toglinjen mellom Beijing i nord og Guangzhou i sør, har stoppested her. Denne sterkt trafikkerte jernbanelinjen er også innom blant annet Baoding, Shijiazhuang, Handan, Anyang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Shaoguan.

### Vei

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.

Kinas riksvei 311 løper gjennom området. Den begynner i Xuzhou, løper gjennom provinsen Anhui og videre inn i Henan der den ender opp i fylket Xixia.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**The Rifles** er et infanteriregiment i British Army, dannet i 2007. Det består av fem stående bataljoner og tre reservistbataljoner, samt et antall kompanier i andre reservebataljoner. Hver bataljon i The Rifles var tidligere en selvstendig avdeling i et av de to store regimentene i den lette divisjonen (The Green Jackets og The Light Infantry), med unntak av 1. bataljon, som er en fusjon av to egne regimenter. Siden opprettelsen har The Rifles vært involvert i stridshandlinger, først i de senere faser av Irak-krigen, og i Afghanistan-krigen.

The Rifles er et skarpskytterregiment der menige soldater har graden *rifleman* og sersjantgraden bruker den arkaiske formen *serjeant* (*sergeant* er den normale skrivemåten). Mannskapene bærer beret i «geværgrønn» farve.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. juni 2018. Besøkt 21. juni 2018.
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) The Rifles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Andreas Brandrud** (født 26. februar 1868 i Sør-Fron, død 14. juni 1957 i Bærum) var en norsk teolog og kirkehistoriker.

Andreas Brandrud var sønn av bonden og kjøpmannen Torsten Brandrud (1837–1933) og Anna Bleken (1844–1879). Han stammet fra en haugiansk familie og studerte teologi ved Universitetet i Kristiania, hvor han ble *cand. theol.* i 1892. I foretok han en studiereise til Tyskland, hvor han studerte under Reinhold Seeberg i Erlangen og Adolf von Harnack i Berlin. Under påvirkning av disse og av professor Fredrik Petersen i Kristiania forlot han den ortodokse teologien han var oppdratt i. I 1897 ble Brandrud utnevnt til professor i kirkehistorie ved Universitetet i Kristiania, og beholdt stillingen til 1938.

Brandruds spesialfelt var norsk kirkehistorie etter reformasjonen.

Bibliografi
-----------

* *Klosterlasse. Et bidrag til den jesuitiske propagandas historie*. Kristiania: Th. Steen, 1895.
* *Kirkens Historie*. Kristiania: Aschehoug, 1904.
* *Den kristne kirke historie*. Kristiania: Aschehoug, 1915.
* *Biskop Jens Nilssøn av Oslo*. Kristiania: Brøgger, 1917.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Andreas Brandrud i BIBSYS
* (no) Andreas Brandrud i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Andreas Bang Brecke** (født 14. september 1879 i Fredrikstad, død 13. juni 1952 i Oslo) var en norsk seiler som deltok i De olympiske leker i 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.

Brecke ble olympisk mester med den norske båten «Taifun» som vant 8-metersklassen. Mannskapet på båten besto av Brecke, Thoralf Glad, Thomas Aas, Thorleiv Corneliussen og Christian Jebe. Det var sju båter i 8-metersklassen, to finske, to russiske, to svenske og én norsk. «Taifun» vant begge seilasene, som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. Sammenlagt kom den svenske båten «Sans Atout» på andreplass og den finske båten «Lucky Girl» tok bronse.

Åtte år senere ble han olympisk mester for andre gang i seiling. Denne gang i 6-metersklassen med den norske båten «Jo» sammen med Paal Kaasen og Ingolf Rød. Det var kun to båter i denne klassen, en norsk og en belgisk. «Jo» vant og den belgiske båten «Tan-Fe-Pah» kom på andre og sisteplass.

OL-medaljer
-----------

* OL 1912 Sveriges flagg Stockholm - Gull **Gull** i seiling, klasse 8 meter Norges flagg Norge
* OL 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i seiling, 6-metersklassen type 1919 Norges flagg Norge

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andreas Brecke – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Brecke – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Brecke – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Brecke – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Brecke – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
USS «Ticonderoga» (CG-47) var det første skipet i tjeneste med AEGIS-systemet
**Aegis Combat System** (ACS) er et amerikansk kampsystem til bruk på krigsskip. Systemet var det første som kunne håndtere luft-, overflate- og undervannstrusler. Det består av datamaskiner, sensorer og våpensystemer for å oppdage, følge og ødelegge fiendtlige missiler, fly, skip og undervannsbåter. AN/SPY-1 radaren er hovedelementet i systemet. Radaren kan finne og følge over 100 mål samtidig. Den kan også styre missiler. 

Systemet er i tatt i bruk i flere land utenom USA som Australia, Japan, Norge, Spania og Sør-Korea. I Norge er det Fridtjof Nansen-klassen fregatter som bruker AEGIS.

AEGIS ble utviklet etter som den amerikanske marinen erstattet sine kanoner med missiler på skip fra 1950-tallet og framover. De innså at andre land også gikk over til missiler, og tok fram Advanced Surface Missile System, som senere fikk navnetl AEGIS. Det første prøveinstallasjonen var ombord i USS «Norton Sound» i 1973.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Bennett Joseph «Ben» Savage** (født 13. september 1980) er en amerikansk film- og TV-skuespiller og en barnestjerne på slutten av 1980-tallet og 1990-tallet. Savage er best kjent for sin rolle som hovedpersonen Cory Matthews i TV-sitcomserien *Boy Meets World* 1993-2000, og gjentok sin rolle i *Girl Meets World* i 2014. Der fikk han kone som heter Topanga som blir spilt av Danielle Fishel. Han fikk også en sønn og en datter som heter Aggie og Riley, som blir spilt av August Maturo og Rowan Blanchard. Han er yngre bror av Fred Savage.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ben Savage på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Ben Savage i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Ben Savage på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Ben Savage på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Ben Savage hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Ben Savage hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Asialøvskilpadden** (*cyclemys dentata*) er en ferskvannskilpadde som lever i Sørøst-Asia.

Det ovale ryggskjoldet til asialøvskilpadden har taggete bakkant og er lyse- til mørkebrunt (*noen ganger mahognifarget*) med svarke mørke tegninger. Bukskjoldet har tydelige tegninger, med linjer som stråler ut fra midten av hvert skjell. Som hos de fleste skilpadder er hannen mindre enn hunnen og har lengre og tykkere hale. 

Når asialøvskilpadden føler seg truet, trekker den seg inn i skallet eller dykker ned til bunnen av vannet og gjemmer seg i gjørma. Hunnen graver et reirkammer der hun legger opptil 5 kull med 2-4 forholdvis store egg i året. Bukskjoldet blir bøyelig for at hunnen skal kunne legge eggene, noe som er uvanlig blant skilpadder. De nyutklekkede ungene er mer tilpasset å leve i vann enn de voksne, og har pigger eller torner rundt kanten av ryggskjoldet - kanskje for å avskrekke bytteetere. Disse utvekstene forsvinner med alderen.

Kosthold
--------

Asialøvskilpadden er altetende: Den eter virvelløse dyr, rumpetroll og planter, og er svært aktiv både på land og i vann, men foretrekker grunne elver enten i fjellene eller i lavlandet.

Utseende
--------

* *Lengde: 15 - 24 cm*
* *Ynglemåte: Egg*
* *Levested: Delvis i vann*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Asialøvskilpadde* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Asialøvskilpadde* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Asialøvskilpadde* hos Reptile Database Rediger på Wikidata

* (en) *Asialøvskilpadde* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Asialøvskilpadde* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cyclemys dentata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cyclemys dentata* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cyclemys dentata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Nettstedet ARKive:  (en)
* Nettstedet IUCNredlist:  (en)
Detalj av de såkalte «Colonnacce» på Nervas forum.
De fem keiserfora
**Keiserforaene** (italiensk *Fori imperiali*) i det gamle Roma var arkitektonisk storslagne bygninger reist omkring åpne plasser, som lå nord for Forum Romanum i sentrum av byen. Det er fem av dem, og de ble til mellom 46 f.Kr. og 113 e.Kr. 

De fem fora er Caesars forum, Augustus' forum, Vespasians forum, Nervas forum og Trajans forum.

Romas folkeøkning og voksende administrasjon skapte med tiden behov for større romligheter enn hvd Forum Romanum kunne by på. Nye torg kom til å anlegges på dets nordlige side. I tilslutning till det første av dem, Caesars forum, var det forretningslokaler, men de påfølgende stod utelukkende til rådighet for domstoler, forvaltning, statshandlinger og offentlige seremonier. Den arkitektoniske prakten var enestående.

Restene av de keiserlige fora ble frilagt på 1930-tallet delvis fra sentidigere bebyggelse, i samband med at Mussolinis store paradegate, Via dell'Impero (nåværende Via dei Fori Imperiali), mellom Piazza Venezia og Colosseum, ble anlagt. Imidlertid forble mye av bebyggelsen skjult under gaten og planteringene som flankerte den. Senere er det blitt påbegynt nye utgaävninger i området.

Litteratur
----------

* *Roma* **(italiensk)**. Milano: Touring Club Italiano. 2002. s. 268–277. ISBN 88-365-2541-5.
* *Rome: An Oxford Archaeological Guide* **(engelsk)**. Oxford: Oxford University Press. 1998. s. 146–173. ISBN 0-19-288003-9.
* *Guida archeologica di Roma* **(italiensk)**. Milano: Arnoldo Mondadori. 1980. s. 102–134.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Forums of Rome – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kongressbygningen i Buenos Aires.  Foto: Miguel César 
**Argentinas nasjonalkongress** (formelt: Congreso de la Nación - República Argentina) er Argentinas lovgivende forsamling. Nasjonalkongressen har i alt 329 medlemmer og er delt inn i et senat og et deputertkammer. 

Bygningen, som ble bygget mellom 1898 og 1906, ligger i den vestlige enden av Avenida de Mayo. I motsatt ende ligger presidentpalasset Casa Rosada. 

Kongressen er samlet fra 1. mars til 30. november, men kan om nødvendig pålegges av Argentinas president å utvide sesjonene. Medlemmene innvilges parlamentarisk immunitet så lenge de har vervet. Kongressen fastsetter toll og skatt, den skal være ens over hele landet. Den styrer Argentinas sentralbank, vedtar budsjett og verdien av landets valuta. Kongressen vedtar også endringer i grenser mellom provinsene og står for landets internasjonale avtaler. Når en avtale er vedtatt, står den over vanlig lovgivning. Kongressen vedtar også krigserklæringer og fredsavtaler så vel som mobilisering landets forsvar.

Senatet
-------

De 22 provinsene, det føderale distriktet Buenos Aires og det nasjonale territoriet Tierra del Fuego sender tre medlemmer hver til Senatet. Disse 72 senatorene velges for seks år om gangen.

Deputertkammeret
----------------

I alt velges 257 medlemmer til deputertkammeret, 1 per 100.000 innbyggere. De velges for fire år om gangen, men halvparten er på valg hvert annet år.

Referanser
----------

1. ↑   Argentinas grunnlov, artikkel 69

Eksterne lenker
---------------

* Argentinas nasjonalkongress sin nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
*Må ikke forveksles med Harran (Mesopotamia) eller landsbyen Harran i Jemen.*

Harran kirke
Harran stasjon Foto: Lars Røed Hansen 
**Harran** er en bygd og et sogn i Grong kommune i Trøndelag. Bygda ligger ved elva Namsen i Namdalen, rundt 15 km nord for administrasjonssenteret Mediå (Grong sentrum). Innbyggerne i Harran omtales som «harrasbygg». Harran var egen kommune fra 1923 til 1964.

Europavei 6 og Nordlandsbanen passerer gjennom bygda. Harran stasjon og Gartland stasjon på Nordlandsbanen ble åpnet i 1940, da jernbanen strakte seg til Mosjøen. Stasjonene har vært ubemannet siden henholdsvis 1959 og 1989.

Harran sogn innbefatter også bygda Gartland, midtveis mellom Mediå og Harran. Harran kirke er en langkirke oppført i 1874, og har seter for 260 mennesker. På Gartland ligger Gløshaug kirke på et kirkested fra middelalderen, mens dagens kirke er oppført i 1689.

Med formannskapslovene fra 1837 var Harran en del av Grong formannskapsdistrikt, der Harran, Namsskogan og Røyrvik ble utskilt som egne landkommuner fra 1. januar 1923. Ved opprettelsen hadde Harran 630 innbyggere. Den 1. januar 1964 ble Harran og Grong kommuner slått sammen til dagens Grong kommune. Harran kommune hadde på dette tidspunktet 1 085 innbyggere.

Personer fra Harran
-------------------

* Bjarne Fiskum, musiker, orkesterleder og professor
* Ottar Fiskum, musiker og orkesterleder
* Ola Hjulstad, journalist
* Anne Margrete Torseter, ungdomsforfatter

Se også
-------

* Liste over ordførere i Harran

Referanser
----------

1. ↑  «Innbyggjarnamn». Språkrådet. Besøkt 30. mars 2013.
2. ↑  Grankvist, Rolf (2009). «Gløshaugen i Namdalen : kjerkhaug i snart 850 år». *Årbok for Namdalen 2008*. Namsos: Namdal historielag. s. 24–44.
3. 1 2  Jukvam, Dag (1999). *Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen* (PDF). Statistisk sentralbyrå. s. 70–73. ISBN 82-537-4684-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Finland Finlands flagg |
| Skihopping |
| Skihopp Verdensmesterskap |
| Sølv | 2007 Sapporo |  Storbakke |
| Skihopp VM i skiflyging |
| Sølv | 2008 Obersdorf |  Lagkonkurransen |
| Bronse | 2010 Planica |  Lagkonkurransen |
|  Antall enkeltseire i verdenscupen: 3*Per 15. februar 2012* |

**Harri Olli** (født 15. januar 1985 i Rovaniemi) er en finsk skihopper. Han oppnådde sin første internasjonale mesterskapsmedalje under junior-VM i 2003, da han var med på det finske laget som tok bronsemedalje i laghoppingen. Han debuterte i verdenscupen i 2002. 

Under VM 2007 i Sapporo overrasket Harri Olli stort ved å ta sølvmedalje i storbakkerennet,slått med 0,2 poeng av den sveitsiske vinneren Simon Ammann. Noen hevdet i ettertid at Harri Olli burde ha blitt verdensmester, og mente han ble snytt for stilpoeng fordi han ikke hadde et kjent nok navn.

På slutten av 07/08-sesongen, var han med på det finske laget som vant sølv i skiflyvings-VM i Oberstdorf. Etter lagkonkurransen ble han utestengt for resten av sesongen av landslaget på grunn av at han hadde festet langt utpå natta.

Han var imidlertid tilbake igjen den påfølgende sesongen som ble en sportslig opptur med 3 verdenscupseire og en andreplass og en tredjeplass. Derimot ble 2009/10-sesongen svært ustabil, hvor han enten landet på kulen eller hoppet bakken ned. Han fikk to pallplasseringer den sesongen og bronse i lagkonkurransen i  VM i skiflyging i Planica 2010.

30. november 2010 ble Olli suspendert av FIS etter å ha gitt fingeren til mediakameraet etter at han hoppet 77 meter i kvalifiseringen, og han ble suspendert fra det finske landslaget. Etter suspensjonen fikk han hoppe i Sapporo i verdenscupen uten hell og la senere opp. Men i 2013 gjorde han comeback.

Verdenscupseire
---------------

1. 14. februar 2009 – Oberstdorf, Tysklands flagg Tyskland
2. 13. mars 2009 – Lillehammer, Norges flagg Norge
3. 22. mars 2009 – Planica, Slovenias flagg Slovenia

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen
-------------------------------------

| Sesong | Plassering | Poeng |
| --- | --- | --- |
| 2003/04 | 70. | 006 |
| 2005/06 | 36. | 090 |
| 2006/07 | 28. | 176 |
| 2007/08 | 26. | 210 |
| 2008/09 | 04. | 974 |
| 2009/10 | 14. | 367 |
| 2010/11 | 82. | 001 |
| 2014/15 | 85. | 001 |

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Her hopper skandale-Olli igjen». *VG*. 27. november 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harri Olli – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harri Olli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Harri Olli – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Harri Olli – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

* (en) Harri Olli – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Harri Olli – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Friedrichshagen** er en ortsteil i Berlins bydel Treptow-Köpenick, beliggende på den nordvestlige bredden av Müggelsee.

Historie
--------

Landsbyen Friedrichshagen ble grunnlagt 29. mai 1753 av kong Fredrik (Friedrich) II av Preussen. Landsbyene ble anlagt med et kvadratisk sentrum for 100 familier fra bl.a. Böhmen, Sachsen, Württemberg og Hessen, og var dermed en av de største bosettinger etablert av kongen i Berlin og omegn. Landsbybeboerne beskjeftiget seg hovedsakelig med bomullsspinneri inntil maskinspinneriene overtok i 1802.

Friedrichshagen ble i 1920 innlemmet i den daværende administrative bydel Köpenick i Stor-Berlin.

Geografi
--------

Midtpunkt i Friedrichshagen er den 1,3 kilometer lange Bölschestrasse, oppkalt etter forfatteren Wilhelm Bölsche. Gaten er idag vernet som kulturminnesmerke og representerer 200 års arkitekturhistorie. Særlig severdig langs gaten er det gamle rådhuset (nr. 87), apoteket (nr. 58) og Christophoruskirken på markedsplassen innviet i 1903.

Følger man gaten Josef Nawrocki-Straße i retning Müggelsee, kommer man til den undersjøiske Spreetunnelen som ble bygget i 1927 og dermed gjorde det mulig å komme tørskodd over til den andre siden av elven Spree, som på dette stedet er 120 meter bred.

Bildegalleri
------------

* Minnesmerke reist over kong Fredrik IIIMinnesmerke reist over kong Fredrik III
* Bryggeriet Berliner Bürgerbrau, nedlagt i 2010Bryggeriet Berliner Bürgerbrau, nedlagt i 2010
* Friedrichshagen gamle vannverkFriedrichshagen gamle vannverk
* Stoppested Friedrichshagen på linje 88, trafikkert av Schöneicher-Rüdersdorfer StraßenbahnStoppested Friedrichshagen på linje 88, trafikkert av Schöneicher-Rüdersdorfer Straßenbahn

Kollektivtrafikk
----------------

Friedrichshagen stasjon betjener S-Bahnlinje 3. Nord for stasjonen finnes endeholdeplassen for Schöneicher-Rüdersdorfer Straßenbahn og sør for stasjonen går trikkelinjene 60 og 61.

Referanser
----------

1. ↑  berlin.de[*død lenke*]
2. ↑  Friedrichshagen på berlin.de

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Friedrichshagen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Friedrichshagen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Treptow-Köpenick |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Adlershof
* Altglienicke
* Alt-Treptow
* Baumschulenweg
* Bohnsdorf
* Friedrichshagen
* Grünau
* Johannisthal
* Köpenick
* Müggelheim
* Niederschöneweide
* Oberschöneweide
* Plänterwald
* Rahnsdorf
* Schmöckwitz

 | Bezirkswappen Treptow-Köpenick |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GND **·** GeoNames
 |
**Friedrich von Lindequist** (født 15. september 1869 i Wosteritz på Rügen, død 15. juni 1945 på Gut Macherslust ved Eberswalde-Finow) var en tysk koloniembetsmann, diplomat og politiker. Han var guvernør i Tysk Sørvest-Afrika fra 1905 til 1908. Senere ble han statssekretær i Kolonikontoret, i realiteten koloniminister.

Liv og virke
------------

Han begynte i 1892 som regjeringsassessor i koloniavdelingen i Auswärtiges Amt. Året etter kom han første gang til Tysk Sørvest-Afrika (nå Namibia), der han arbeidet for guvernør Theodor Leutwein og ledet regionalbyrået i Windhoek, med ansvar for forvaltningen av en tredjedel av kolonien. Året etter ble han i tillegg utnevnt til dommer. I 1896 ble han utnevnt til stedfortreder for guvernøren, med rang som regjeringsråd. Fra 1900 arbeidet Lindequist som forvaltningssjef for den tyske generalkonsul i Kappstaden, og to år senere ble han selv utnevnt til generalkonsul.

I november 1905 ble Lindequist utnevnt til guvernør i Tysk Sørvest-Afrika. Han ble da den første sivile guvernøren. Det skjedde i sluttfasen av herero-oppstanden. Lindequist hadde akseptert posten under forutsetning av at Lothar von Trotha ble fjernet som kommandant på grunn av sin brutale krigføring og det Lindequist mente var Trothas umenneskelighet. Lindequist mente Trothas kompromissløse holdning var en viktig grunn til eskaleringen av oppstanden.

I 1906 ble Lindequist utnevnt til æresdoktor ved Universität Greifswald. Allerede i 1907 hadde Lindequist blitt utnevnt til understatssekretær i Kolonikontoret i Berlin. 10. juni 1910 etterfulgte han Bernhard Dernburg som statssekretær og dermed leder av kontoret. Han trakk seg 3. november 1911 i protest mot den tysk-franske Marokko-Kongo-traktaten.

Han var nestformann i Det tyske koloniselskap fra 1914 til 1933.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 26. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Horst Gründer. «Lindequist, Friedrich von». Neue Deutsche Biographie.

| * v
* d
* r
Guvernører i Tysk Sørvest-Afrika (1885–1915) |
| --- |
| 
* Ernst Heinrich Göring (rikskommissær)
* Louis Nels (provisorisk)
* Curt von François
* Theodor Leutwein
* Lothar von Trotha (provisorisk)
* Friedrich von Lindequist
* Bruno von Schuckmann
* Theodor Seitz

 | Deutsch-Südwestafrika |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Tyskland
**Friedrich Ludwig Elisa von Moltke** (født den 1. mai 1852 på Gut Rantzau (Holstein), død 10. desember 1927 på Gut Klein-Bresa i *Landkreis Strehlen* (Niederschlesien) var en prøyssisk embedsmann, bror til Helmuth von Moltke den yngre.

Moltke avanserte i den administrative embetsmannkarriere til landråd (1885), foredragende råd i kultusministeriet (1893) samt regjeringspresident i Oppeln (1898) og Potsdam (1900). Årene 1903-07 var han *oberpräsident* i provinsen Westpreussen samt som Theobald von Bethmann Hollwegs etterfølger i perioden juni 1907-juni 1910 prøyssisk innenriksminister. Årene 1914-19 var han *oberpräsident* i Schleswig-Holstein.

Von 1913 til kongeriket Preussens opphør i 1918 tilhørte han Preussisches Herrenhaus.

Friedrich von Moltke var medlem av senatet for Preußischen Akademie der Künste.

Wilhelm Filchner kalte i 1912 under den andre tyske Antarktisekspedisjon en gruppe isfri bergklipper i Felskliffs for *Moltkenunatakkene* til ære for Friedrich og hans bror Helmuth von Moltke.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Genealogisches Handbuch des Adels*, Adelige Häuser A Band XXV, Seite 338, Band 117 der Gesamtreihe, C. A. Starke Verlag, Limburg (Lahn) 1998, ISSN 0435-2408
* Acta Borussica Band 8/I (1890-1900) (PDF-Datei; 2,72 MB)
* Acta Borussica Band 8/II (1890-1900) (PDF-Datei; 2,19 MB)
* Acta Borussica Band 9 (1900-1909) (PDF-Datei; 2,74 MB)
* Acta Borussica Band 10 (1909-1918) (PDF-Datei; 2,74 MB)
* Olaf Jessen: *Die Moltkes. Biographie einer Familie*, C. H. Beck, München 2010, ISBN 978-3-406-604997

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**Den tragiske uken** (katalansk *la Setmana Tràgica*, spansk *la Semana Trágica*) er det vanlige navnet på en serie blodige konfrontasjoner mellom politi og kjempende arbeidere i Barcelona og andre byer i Catalonia i perioden 25. juli-2. august 1909.

Oppstanden kom som følge av at Spania skulle sende troppeforsterkninger til sin kolonihær i Spansk Marokko. 520 av de innkalte hadde avsluttet slik tjeneste seks år tidligere, og mislikte tanken på ny tjeneste. De hadde heller ikke råd til de 6000 realer som det kostet å kjøpe seg fri fra tjenesten. Denne misnøyen, paret med anarkisme, pasifisme og antikolonialistiske tanker ble samlet i bevegelsen *Solidaridad Obrera*, som tok initiativ til en generalstreik 26. juli 1909.

Politiets sikkerhetsstyrker skjøt mot demonstranter på La Rambla, det ble bygget barrikader og etterhvert erklært unntakstilstand. Hærstyrker fra andre deler av Spania ble satt inn i kampene. Fra politiets og hærens side ble 8 personer drept, mens 124 ble skadet. På opprørernes side ble mellom 104 og 150 personer drept. 1700 personer ble straffeforfulgt i militærdomstoler, og 5 personer ble dømt til døden. 59 fikk livsvarige fengselsstraffer.

Reaksjonene fra andre europeiske land var kontante, og fikk kong Alfonso XIII til å avskjedige statsminister Antonio Maura, og erstatte ham med den mer liberale Segismundo Moret y Prendergast.

Eksterne lenker
---------------

* Carolyn P. Boyd, Praetorian Politics in Liberal Spain, The Library of Iberian Resources Online

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |