recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Apple Worldwide Developers Conference**, ofte forkortet til **WWDC**, er en årlig konferanse arrangert i California av Apple Konferansen brukes primært av Apple for å vise ny programvare og teknologier til utviklere, i tillegg til at det er mulig å selv teste nye ting og gi tilbakemeldinger til Apple. Antall deltagere varierer vanligvis mellom 2000 til 4200 utviklere, men under WWDC 2007, kunne Steve Jobs fortelle at det var over 5000 deltagere. WWDC 2010 hadde over 5200 deltagere fra 57 ulike land og ble utsolgt på åtte dager. 

WWDC 2005 i Moscone Center

Historie
--------

### WWDC 2002

Mac OS X v10.2 og QuickTime 6 ble presentert. 

### WWDC 2003

Mac OS X v10.3 og "iApps" (iPhoto, iMovie, iDVD, iTunes) blir presentert. 

### WWDC 2004

28. juni til 2. juli. Mac OS X v10.4 ble presentert.

### WWDC 2005

6. juni til 10. juni.

### WWDC 2006

7. august til 11. august i Moscone West i San Francisco. Mac OS X v10.5 ble vist frem for første gang. Mac Pro ble lansert og var den siste Mac-maskinen som gikk over til intel-prosessor.

### WWDC 2007

11. juni til 15. juni. Lanseringsdatoen til iPhone blir kjent.

### WWDC 2008

9. juni til 13. juni. Apple presenterer iPhone 3G og viser frem MobileMe.

### WWDC 2009

Under WWDC 2009 ble iPhone 3GS, iPhone OS 3.0 og Mac OS X v10.6 presentert. 

### WWDC 2010

7. juni til 11. juni. iPhone 4 ble presentert.

Moscone West under WWDC 2011. Foto: Ben Miller 
### WWDC 2011

Utdypende artikkel: Apple Worldwide Developers Conference 2011

WWDC 2011 ble holdt i Moscone West i San Francisco fra 6. til 10. juni 2011. Alle de 5 000 billettene til konferansen ble utsolgt 10 timer etter at de ble lagt ut for salg 28. mars 2011. Dette er ca. 19 ganger raskere enn på WWDC 2010. Prisene er de samme som på WWDC 2010, 1 599 USD (ca. 9 000 kroner). Billettene som senere har blitt solgt på svartebørsen har for det meste kostet mellom 2 000 USD (ca. 11 000 kroner) og 4 500 USD (ca. 25 000 kroner).

### WWDC 2015

WWDC 2015 ble avholdt fra 8. juni. iOS 9, Watch OS 2 og Mac OS X El Capitan. Apple lanserte også strømmetjenesten Apple Music.

Referanser
----------

1. ↑  «WWDC 2011 – Apple Worldwide Developers Conference» **(engelsk)**. Apple.com. Besøkt 7. mai 2011.
2. ↑  Kevin Nunez (28. mars 2011). «WWDC 2011 Tickets Go On Sale, Sell Out In Ten Hours» **(engelsk)**. MacSlice.net. Besøkt 7. mai 2011. [*død lenke*]
3. ↑  Antriksh Yadav (30. mars 2011). «WWDC 2011 tickets go over $4,000 on eBay» **(engelsk)**. RightNowInTech.com. Besøkt 7. mai 2011.
4. ↑  Bie, Trond (14. april 2015). «Se hva Apple har gjort med appen sin». ITAvisen. Besøkt 15. april 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Worldwide Developers Conference – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hint og tips for besøkende på WWDC (engelsk)
Smirnovtinden på kartet over AntarktisSmirnovtindenSmirnovtindenSmirnovtinden på kartet over Antarktis
**Smirnovtinden** er et spisst fjell, 2 105 moh. lengst nord i Småskeidrista i Dronning Maud Land i Antarktis. Det ligger om lag fem km sør for Ristkalvane i Sjtsjerbakovkjeda i Orvinfjella.

Fjellet ble kartlagt fra flyfoto og landmålinger av Den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. En sovjetisk antarktisekspedisjon kartla det på ny i 1960–61, og kalte det opp etter Aleksandr A. Smirnov, én av ekspedisjonens medlemmer.

Se også
-------

* Liste over fjell i Dronning Maud Land

Referanser
----------

1. ↑  Smirnovtinden SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Norge). Katalognr. 13522
2. 1 2  «Smirnov Peak». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey. Besøkt 2. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Smirnovtinden *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
**Postbanken** (før 1993 kjent som **Postsparebanken**) var et merkenavn og en bankvirksomhet som opprinnelig hørte inn under det norske postvesenet og siden ble overtatt av DnB NOR Bank ASA. Selskapet tilbød tjenester innen sparing, lån, dagligbank, forsikring og eiendomsmegling.

Postbankens historie
--------------------

Både postgiro og postsparebank ble utredet av Poststyret i 1937, etter anmodning fra regjeringen Nygaardsvold ettersom dette var noe Arbeiderpartiet hadde på sitt arbeidsprogram. Postdirektør Aall var tilhenger av begge, men møtte motstand fra Finansdepartementet og Norges Bank. Argumentet imot var at en statlig postsparebank ville trekke kapital fra sparebankene og forretningsbankene.

### Postgirokontoret

Den 1. mai 1943 vedtok okkupasjonsmyndighetene i Norge en endring i postloven som etablerte et nytt betalingssystem kalt postgiro. Den aller første som fikk konto hos Postgirokontoret var Vidkun Quisling. Postgiro ble kanskje det mest vellykkede prosjektet som ble iverksatt i okkupasjonstiden.[]

### Fra Norges Postsparebank til Postbanken

Den 2. januar 1950 ble Norges Postsparebank reetablert som Postverkets system for sparing for privatpersoner, med kritikk fra bankvesenet.[] Postsparebanken ble etablert sammen med Postgiro av Quisling-regimet, men ble lagt ned da Norge ble fritt igjen i 1945. Banken benyttet som en av de første hullkortanlegg – en forløper til datamaskinene. Banken lanserte samtidig sin senere, velkjente røde bankbok. Den første kontoinnehaveren var denne gangen Einar Gerhardsen. 

I 1992 ble banken omorganisert til Norges Postbank. I 1995 fusjonerte Norges Postbank og Postgiro. Norges Postbank fikk året etter det nye navnet Postbanken BA. Eierskapet ble overført fra Posten Norge til den norske stat ved Samferdselsdepartementet. Den 1. desember 1999 ble Postbanken fusjonert med DnB ASA. Samtidig ble det inngått samarbeidsavtale med Posten Norge. 

I 2001 ble Postbankens betalingssystem kjøpt opp av Bankenes betalingssentral, og året etter ble de to systemene slått sammen med den følge at det nesten 60 år gamle postgirosystemet ble historie.

11. november 2011 forsvant merkenavnet «Postbanken», og kundene ble overført til daværende DnB NOR.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 2. september 1937, side 11
2. ↑  «Postbanken forsvinner i 2011». *www.aftenposten.no*. 2. juni 2010. Besøkt 5. oktober 2021. «Postbanken forsvinner og kundene blir overført til DnB NOR.»

Eksterne lenker
---------------

* Postbankens nettsider
* Om Postbanken

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** Forvaltningsdatabasen
 |
**Skarfjellet** (også skrevet *Skardfjellet*) er et fjell i Sunndal kommune i Møre og Romsdal. Det ligger like ovenfor Innerdalen og er den nordligste toppen på Trolla, der Store Trolla (1850 moh) er det høyeste fjellet. 

Fjellet er et populært klatrefjell. Det ble første gang besteget i 1850 av Jon Holten og Halvor Holthaug. På 1960-tallet var Skarfjellet en populær tumleplass for kjente norske klatrere som Arne Næss, Ralph Høibakk og andre. Spesielt Høibakk klatret i tillegg til Olavsruta (først klatret av Olav Opdøhl i 1955) også flere andre ruter. Høibakk var den ledende i norsk klatring på 60-tallet. Norsk Tindeklub var med og bidro sammen med familien Opdøhl på 60-tallet til at Innerdalen ble vernet.

Referanser
----------

1. ↑  Skarfjellet på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. 1 2  «Skarfjellet - 1790moh». *peakbook.org*. 9. mars 2016. Besøkt 20. mars 2017.
3. ↑  «Skarfjellet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 20. mars 2017.

Skarfjellet helt i venstre billedkant, med fjellet Tåga midt i bildet.  Foto: Erlend Bjørtvedt 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Postal Services Commission** (forkortet **Postcomm**) var en uavhengig tilsynsmyndighet for posttjenester i Storbritannia, organisert som et «ikke-ministerielt departement». Organet skulle sikre et effektivt og pålitelig postvesen i landet. Det førte tilsyn med både Royal Mail og private aktører.

Ved siden av å sikre gode posttjenester var hovedoppgavene:

* Å forsøke å sikre landsdekkende posttjeneste til like priser
* Å oppmuntre til konkurranse innen posttjenester
* Å gi lisens til aktører innen posttjenester
* Å kontrollere priser og kvalitet på posttjenester
* Å være rådgiver under utformingen av fremtidens nettverk av postkontorer

Postcomms råd var sentrale da man fattet avgjørelsen om å avmonopolisere brevombæring fra 1. januar 2006.

Organets avgjørelser ble fattet av et styre bestående av syv medlemmer utnevnt av regjeringen.

Klager fra forbrukere skulle ikke rettes direkte til Postcomm, men i stedet til Postwatch.

Postcomms oppgaver ble i 2011 overført til Ofcom.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Burmas regjering** er Burmas utøvende makt, som ledes av landets president. Landets øverstkommanderende utnevner ministre for forsvar, innenriks- og grensesaker, mens presidenten utnevner de resterende ministrene.

Ifølge Burmas nye grunnlov av 2008, må ministre være burmesiske borgere som har bodd i landet i minst 10 sammenhengende år. I tillegg må ministre være minst 40 år, med mindre de har særskilte kvalifikasjoner, som beskrevet i artikkel 120. De samme kravene stilles til assisterende ministre, men for disse er alderskravet 35 år i stedet for 40 år.

Dagens regjering ble tatt i ed 30. mars 2011 i Hluttaw-komplekset i Nay Pyi Taw, etter utnevnelse av president Thein Sein. Forsvarsministeren, utenriksministeren, innenriksministeren og ministeren for grensesaker ble utnevnt av øverstkommanderende Than Shwe.

Regjeringen består av 30 ministere, hvorav kun 4 ikke har militær bakgrunn. Majoriteten kommer fra Det forente solidaritets- og utviklingspartiet eller har bakgrunn som offiserer i den tidligere militærjuntaen Det statlige freds- og utviklingsrådet (SPDC).

Se også
-------

* Pyidaungsu Hluttaw – Burmas lovgivende forsamling

Referanser
----------

1. ↑  "Constitution of the Republic of the Union of Myanmar (2008)", fulltekst på engelsk fra *Burma Library*, besøkt 13. januar 2011
2. ↑  Wai Moe (29. mars 2011). «Thein Sein and Cabinet Scheduled to be Sworn in on Wednesday». *The Irrawaddy*. Besøkt 19. august 2011.
3. ↑  Ahunt Phone Myat (9. februar 2011). «Major government overhaul underway». *Democratic Voice of Burma*. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 19. august 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. september 2011. Besøkt 15. januar 2012.
4. ↑  «Correction: Myanmar President Forms 30-member Cabinet». *RTT News*. 9. februar 2011. Besøkt 19. august 2011. [*død lenke*]
Magnuskatedralen
**Erlend av Færøyene** (på færøysk *Erlendur* eller *Ellindur*, født i eller nær Bergen, dødsdato tradisjonelt angitt som 13. juni 1308 i Kirkjubøur) var en katolsk biskop. Han var biskop i Kirkjubøur bispedømme på Færøyene fra 1269 til 1308.

Liv og virke
------------

Erlend var domherre og lærer i Bergen, og ble i januar 1269 vigslet til biskop på Færøyene. Han spilte både i kirken, og også i politisk henseende, en viktig rolle på Færøyene og i Norge. Han var eksempelvis en av de syv biskopene som overvar kroningen og edsavleggelsen av Eirik Magnusson (*Erik prestehater*) den 25. juli 1280 i Bergen.

Erlend holdt til i Kirkjubøargarður, like ved domkirken Ólavskirkjan. Han startet senere byggingen av den gotiske Magnuskatedralen, også beliggende i Kirkjubøur, men det ser ikke ut til at denne noen gang ble ferdigstilt. 

Erlend er med svært stor sannsynlighet den som skrev Færøyenes eldste bevarte dokument, Fårebrevet (*Seyðabrævið*), i 1298. Brevet omhandler landbruksbestemmelsene for Færøyene, og er også en viktig kilde til forståelse av middelalderens betalingssystemer. Dessuten er Fårebrevet viktig da mange færøyske bygder kan aldersbestemmes som eldre enn år 1298. Mange av Fårebrevets bestemmelser har vært gjeldende helt opp til moderne tid. Juridisk var det et supplement til den norske yngre gulatingslov (landslov) fra 1274 av Magnus Lagabøte.

I Erlends tid som biskop ble kirkens eiendommer betraktelig utvidet, noe som skapte forargelse i blant færøyingene. Det sies derfor at en gruppe rasende færøyinger tok livet av Erlend utenfor Ólavskirkjan den 13. juni 1308. 

Men brev sendt til hans kolleger i Bergen, Skålholt (Sør-Island) og Garðar bispedømme (Grønland) tyder på at han var i live 22. juni samme år. Da kan det være at Erlend døde i fjellene i nærheten av Kirkjubøur. 

Det er også hevdet at han dro tilbake til Norge og døde der. Uansett er Erlend gravlagt i Kirkjubøur. 

Erlends lik ble undersøkt av biskop Jon I den tyske i 1420, med konklusjon om at han var å regne som helgen. Erlend er sjelden regnet som en av de norske helgenene (om han er regnet med i det hele tatt), til tross for sin bakgrunn, men heller som den eneste færøyske.

Det finnes en skulptur av ham på Nidarosdomens vestfront.

Referanser
----------

1. ↑  Suul, Torgeir (1980). *Nidarosdomen. Vestfrontens skulpturer*. Trondheim: Nidaros domkirkes restaureringsarbeider. s. 36–37. ISBN 8276930360.

Litteratur
----------

* Byron J. Nordstrom (red.): *Dictionary of Scandinavian History*, s. 175–176. Westport 1986.
* Young, G.V.C. (1979). *From the Vikings to the Reformation. A Chronicle of the Faroe Islands up to 1538* **(engelsk)**. Douglas: Shearwater Press. s. 65–67. ISBN 0-904980-20-0.

Eksterne lenker
---------------

* Biskop Erlendur på *patursson.com*

Portaler: Den katolske kirke | Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Sminkede idealer*** (originaltittel: *The Darling Years*) er en amerikansk spillefilm fra 1923 med Clara Bow og Mildred Harris i hovedrollene.

Den norske premieren fant sted 27. desember 1924 på Raadhus-Biografen i Oslo.

Filmen anses i dag tapt.

Handling
--------

En student ved et universitet som heter navn John Browning (spilt av Charles Emmett Mack) går mot det hennes mor ønsker, og blir involvert i en voldsom kjærlighetsaffære med en ung kabaret-sanger som heter Susie LaMotte. Men LaMotte er allerede romantisk involvert med en bokser som heter Jim Moran. En kveld oppdager John Browning at Susie og Moran har et seksuelt forhold, når han oppdager dem ved et uhell. Browning og Moran havner i en intens krangel. Moran trekker fram en pistol, men under den påfølgende situasjonen skader han seg selv ved et uhell.

Susie blir rasende, og klandrer John Browning for Morans dødsfall. Browning blir deretter dømt til døden etter en rettssak. Browning sitter i fengsel, og venter på den elektriske stolen for å bli henrettet for drapet på Jim Moran. I mellomtiden ber Morans enke om at Susie burde fortelle myndighetene sannheten rundt omstendighetene til Jim Morans dødsfall.

Rolleliste
----------

* Mildred Harris - Susie LaMotte
* Charles Emmett Mack - John Browning
* Clara Bow - Mary
* Mary Carr - Mrs. Browning
* Joe King - Jim Moran
* Tyrone Power sr. - James LaMotte

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sminkede idealer* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Sminkede idealer* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Sminkede idealer* på Silent Era Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Skarpenords bastion** («Escarpe du Nord») er det nordligste kanonbatteriet på Akershus festning. Det ble bygget i tiden bygget 1592-1604 som en del av festningens hovedvoll. I dag inngår den i parkanlegget på festningen og brukes av saluttbatteriet. Det er her alle salutter avfyres, blant annet til 17. mai og H.M Kongens fødselsdag. 

Navnet Skarpenords bastion er en fornorsking av «Escarpe du Nord». Andre navn som har blitt brukt er Scherpenhoeck, Scarpenort, Scarpe de nord.[1] Batteriet ble opprettet under den store nordiske krig, av den grunn var batteriets opprinnelige navn på fransk.

Siste gang batteriet var i bruk under krig var 9. april 1940. Batteriet rakk ikke gjøre mye skade. Escarpe du Nord utgjør den nordvestlige forsvarslinje sammen med Den nye tenalje og Langelinjen. Nye tenjale og Langelinjen har ingen effektive forsvarsvåpen, men Escarpe du Nord har fire feltkanoner som blir brukt som salutt-kanoner. Under den store nordiske krig var denne delen av festningen utrustet med mange soldater. Under beleiringen av Akershus festning planla Karl XII å storme festningen ved Escarpe du Nord, men dette slo feil. Svenskene fikk ikke store tap selv om nordmennene hadde mulighet til å ta ut flere svensker enn det de gjorde.

Referanser
----------

1. ↑  «Skarpenords bastion», Lokalhistorisk Wiki

Litteratur
----------

* *Program for veterandagen 2011*.
* *Verneplan for Akershus festning*, Forsvarsbygg
**Den sorbiske mark** (latin: *Limes Sorabicus*, tysk: *Sorbenmark*) var en grensemark langs den tyske kolloniseringsgrensen i øst, i det Østlige Francia, som eksisterte fra 800-tallet til året 965. Den bestod av flere mindre land som grenset mot sorberne.

Grenseområdet synes å ha vært den østlige delen av Thüringen og ble noen ganger omtalt som *den thuringske mark*.

Benevnelsen «den sorbiske mark» forekommer fire ganger i den østfrankiske krønikeren Annales Fuldenses fra 800-årene, og i denne er det nedtegnet navn på tre regenter: Poppo, Thaculf og Radulf. I *Annales* hadde kommandørene av den sorbiske mark tittelen *dux Sorabici (limitis)*. Andre steder er de omtalt som grever *(comites)*, markgrever *(marchiones)* og hertuger av Thüringen *(duces Thuringorum)*. Marken ble trolig primært styrt av huset Babenberg.

Grensen mellom Thüringen og sorberne ble definert av den frankiske historikeren Einhard i 830-årene som elven Saale: *Salam fluvium, qui Thuringos et Sorabos dividit* – «elven Saale som deler thüringerne fra sorberne». På denne tiden var Erfurt det sentrale økonomiske sentrum i det østlige Thüringen.

Den germanske maktsfære innenfor den sorbiske marken inkluderte trolig på en løselig måte landet øst for Saale så langt som til elvene Weiße Elster og Pleiße, hvor den kan ha vært styrt fra borger. Hvorvidt den sorbiske marken i seg selv bare utgjorde området vest for Saale, øst for den, eller begge sider, er uvisst.

I 800-årene ble den sorbiske mark ofte hjemsøkt av opptøyer blant den slaviske befolkningen som betalte skatt til germanerne. Fra 937 til 965 utgjorde området en del av den store marca Geronis, og i denne perioden ble den sorbiske befolkningen passivisert i trelldom. Etter år 965 ble den en del av Markgrevskapet Meißen.

Referanser
----------

1. ↑  Leyser, side 11
2. ↑  Thompson, side 487

Litteratur
----------

* Reuter, Timothy (oversetter): *The Annals of Fulda*, Manchester Medieval series, Ninth-Century Histories, Volume II. Manchester: Manchester University Press, 1992
* Thompson, James Westfall: *Feudal Germany*, Volume II. New York: Frederick Ungar Publishing Co. 1928
* Leyser, Karl: *Henry I and the Beginnings of the Saxon Empire*, The English Historical Review, januar 1968, **83**(326): side 1–32
**Erling August Moi** (født 30. juni 1918 i Kvinesdal, død 8. september 1944) var medlem av motstandsbevegelsen Milorg under andre verdenskrig.

Han var født og oppvokst i Kvinesdal, og hadde gått på ungdomsskole og handelsskole. Under felttoget i 1940 kjempet han i Voss og Valdres. Han gikk inn i Milorg i 1941 og arbeidet som kurer mellom forskjellige Milorg-distrikter i Sør-Norge og Oslo og opererte en ulovlig kommunikasjonspost i Kvinesdal.

Han ble arrestert 30. mars 1944, da Gestapo ransakte hjemmet til kameraten og motstandsmedlem Sverre Johansen. Moi sov tilfeldigvis i Johansens hus, men ble arrestert sammen med Sverres bror Toralf. 
Han ble fengslet på Arkivet i Kristiansand før han ble overflyttet til Grini fangeleir i juni 1944. 6. september 1944 skulle han transporteres til Tyskland og ble brakt ombord DS «Westfalen». Men skipet sank den 8. september, og Moi omkom. Han fikk en grav i Kvinesdal.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Erling August Moi, (30.juni 1918 - 08.september 1944).», besøkt 26. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Minneside basert på bilder og gravminnedata for Erling August Moi, (30.juni 1918 - 08.september 1944). Slekt og Data Gravminnebasen.

Kilder
------

* Giertsen, Børre R. ed. (1946). Norsk fangeleksikon. Grinifangene. Oslo: Cappelen. p. 399.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
**Rīga eparki** (latvisk: Rīgas diecēze, russisk: Рижская епархия) er et ortodokst eparki (bispedømme) som dekker hele Latvia og har sitt bispesete i hovedstaden Rīga. Eparkiet ligger under det russisk-ortodokse Moskva-patriarkatet, men har en viss grad for selvstyre, og utgjør dermed **den latviske ortodokse kirke** (latvisk  *Latvijas pareizticīgā baznīca*, russisk Латвийская Православная Церковь). Eparken og kirkas overhode, for tiden Aleksandr Kudrjasjov (siden 1990), bærer tittelen *metropolitten av Rīga og hele Latvia*.

Den latviske ortodokse kirke har ca. 370 000 medlemmer, og er dermed mindre enn Latvias evangelsk-luterske kirke og den romersk-katolske kirke i Latvia. De fleste av medlemmene hører til Latvias russisktalende minoritet, men kirka har også tilhengere blant latvisktalende innbyggere.

Historie
--------

Mesteparten av dagens Latvia var fra reformasjonen (1525) av protestantisk. Da Livland og Rīga tilfalt Russland i 1710, ble området lagt til Pskov eparki. På 1800-tallet var den ortodokse misjonen nokså suksessrik og klarte å omvende en del latviere. Latvia ble et eget vikariat i Pskov eparki fra 1836 og ble skilt ut som eget eparki i 1850, da under navnet *Rīga og Mītava eparki*. Fra 1865 til 1920 omfattet eparkiet også Estland.

Etter Latvias uavhengighet i 1918 forble eparkiet først del av den russisk-ortodokse kirke, men fra 1926 med indre autonomi. 1935 valgte kirka imidlertid å stille seg under den økumeniske patriarkens beskyttelse, som opprettholdt den latviske ortodokse kirkas autonomi.

Etter den sovjetiske okkupasjonen i 1944 ble kirka tvangsforent med den russisk-ortodokse. Gjennom et dekret fra patriarken av Moskva gjenvant kirka sin autonomi i 1990.

  


| * v
* d
* r
Den ortodokse kirkens særkirker |
| --- |
| Oldkirkelige patriarkater | 
Konstantinopel •
Alexandria •
Antiokia •
Jerusalem
 | Mosaikk av Jesus Kristus Pantokrator i Haga Sofia |
| Andre patriarkater | 
Bulgaria •
Georgia •
Romania •
Russland •
Serbia
 |
| Andre autokefale kirker | 
Albania •
Amerika\*\* •
Hellas •
Kypros •
Polen •
Tsjekkia og Slovakia •
Ukraina
 |
| Autonome og selvstyrte kirker\* | 
Athos (Ko) •
Estland\*\* (Ko) •
Estland\*\* (Ru) •
Finland (Ko) •
Kviterussland (Ru) •
Japan (Ru) •
Latvia (Ru) •
Makedonia (Se) •
Moldova\*\* (Ro) •
Moldova\*\* (Ru) •
ROUK (Ru) •
Sinai (Je) •
Ukraina (Ru)
 |
| De oldkirkelige patriarkatene er sortert etter æresrang, de resterende kirkene alfabetisk.\* Det overordna patriarkatet er angitt i parentes.\*\* Autokefali/autonomi er ikke anerkjent av alle ortodokse kirker. |
Konseptskisse (ovenfra): Motorene M1 til M4 driver hvert sitt hjul, muligens med hver sine gir
**Individuell hjuldrift** er en type drivlinje på kjøretøy hvor hvert drivhjul mottar dreiemoment fra ulike motorer uavhengig av hverandre. Begrepet har blitt introdusert for å identifisere elektriske kjøretøye der hjulene drives av individuelle elektriske motor, til forskjell fra bruk av konvensjonelle differensialer.

Egenskaper
----------

Individuell hjuldrift muliggjør en rekke egenskaper, hvorav noen er kjent fra firehjulsdrevne kjøretøy eller kjøretøy med avanserte styresystemer som:

* Firehjulsdrift, altså fordeling av tilgjengelig kraft til alle hjulene på et firehjuls kjøretøy
* Blokkeringsfrie bremser
* Antiskrens

Andre funksjoner

* Dersom en motor svikter er de andre motorene kraftige nok til at man kan kjøre til nærmeste verksted
* Lite vedlikehold[]
* Enklere bytte av motorer
* Ingen sentral girkasse
* Ingen mekaniske differensialer eller differensialbrems
* Ingen lang og tung drivaksling
* Kjøretøyet kan snus med en eksepsjonelt kort svingdiameter ved rotere drivhjulene i motsatte retninger, lik som på en stridsvogn eller rullestol
* Undervegs kan man bytte mellom forhjulsdrift, bakhjulsdrift og firehjulsdrift

Motorene som brukes i slike kjøretøy er ofte navmotorer siden det da trengs ingen ekstra overføringskomponenter. Alternativt er det også mulig å bruke innenbordsmotorer med drivakslinger og/eller drivknuter.

Hydraulisk hjuldrift
--------------------

Hydraulisk hjuldrift har lignende bruksfunksjon, siden de ikke trenger en felles girkasse, mekaniske differensialer eller drivakslinger, og gir momentan fordeling av kraft mellom hjulene foran og bak. De brukes på gressklippere, hjullastere og gaffeltrucker, eller andre bruksområder hvor det kreves særdeles kort svingdiameter og bytte mellom å kjøre fremover og bakover uten å skifte gir.

Se også
-------

* Differensial
* Direktedrevet mekanisme
* Drive-by-wire

Referanser
----------

1. ↑  «The top five electric 4x4s we want in Australia». Besøkt 20. september 2021.
2. ↑  «The All New Lotus Evija: The Electric Car on Steroids». Besøkt 20. september 2021.
3. ↑  «What’s the Difference Between AWD and 4WD?». Besøkt 20. september 2021.
En **individuell utviklingsplan** er et dokument laget av et individ som viser en plan for egenutvikling i løpet av neste periode, vanligvis en år. Slike planer brukes av og til av ansatte i arbeidslivet, men det går også an å lage individuelle utviklingsplaner for ledere. Ulike varianter brukes også i utdannings- og yrkesrådgivning.

I arbeidslivet
--------------

Etter at planen er laget gås den gjerne gjennom sammen med en leder for å diskutere om de individuelle målene passer med selskapets mål. Man kan da diskutere ulike alternativer og tilnærminger for å oppnå planen. På slutten året (eller neste tidsperiode) gjennomgås planen for å se hvor mange mål som er oppfylt og for å se på hva som er de nye målene og planene for neste år.

Innholdet i en individuell utviklingsplan kan variere. Noen ansatte fokuserer på å fikse svakheter, mens andre fokuserer på å spille på sine styrker. Noen fokuserer på kortsiktige mål og utvikling, mens andre på lang sikt. En nøkkelkomponent for en god individuell utviklingsplan er at den ansatte føler den har totalt eierskap over innholdet. Det er generelt ansett som en dårlig praksis å skrive det "sjefen ønsker å høre".

For barn i barnehagealder
-------------------------

Det offentlige i Norge har utformet individuelle utviklingsplaner for barn som mottar spesialpedagogisk.

I videregående opplæring
------------------------

I 2007 initierte kunnskapsdepartementet et forsøk med individuelle utviklingsplaner i videregående opplæring for å redusere omvalg og frafall i videregående opplæring.

Se også
-------

* Individuell plan, betegnelse på en plan som viser mål, ressurser og behov for personer som mottar offentlige tjenester i Norge

Referanser
----------

1. ↑  «11 Goals To Include on a Development Plan For Managers | Indeed.com».
2. ↑  «Bergen kommune - Individuell utviklingsplan (IUP) for barn i barnehagealder». *Bergen kommune* **(norsk)**. Besøkt 6. november 2022.
3. ↑  PDF, Last siden som; utviklingsplan", Tittel:Evaluering av forsøket med bruk av "min; rapporten (PDF), Rapporten:Last ned; rapporten (PDF), Last ned; management, Utgiver:Rambøll; År:2011. «Individuell utviklingsplan». *www.udir.no*. Besøkt 6. november 2022.
**Den sosialistiske dannelsesbevegelse** 社会主义教育运动 (**Shèhuìzhǔyì Jiàoyù Yùndòng** forkortet 社教运动 eller 社教運動), som gled over i **de fire opprydningers bevegelse**  四清运动; (**Sìqīng Yùndòng**) var en bevegelse eller masseaksjon satt i gang av Mao Zedong i 1963 i Folkerepublikken Kina. Mao ville få fjernet det han mente var «reaksjonære» elementer i byråkratiet i det kinesiske kommunistpartiet. Bevegelsens mål var å rense opp i politikk, økonomi, organisasjon og ideologi, og kampanjen skulle pågå til 1966.

Kampanjen beskrives av Donald Klein i Enyclopedia Americana 2007 (Grolier Online) som en «nær fullstendig fiasko». Maos misnøye med dette beredte grunnen for lanseringen av kulturrevolusjonen i 1966.

Litteratur
----------

Den sosialistiske dannelsesbevegelse, Folkets Dagblad på kinesisk

Klein, Donald W. "Mao Tse-Tung (Mao Zedong)."[*død lenke*]

| * v
* d
* r
Kulturrevolusjonen |
| --- |
| Viktige hendelser | 
* Den sosialistiske dannelsesbevegelse
* Lushankongressen
* Ut på landet-bevegelsen
* Wuhanhendelsen
* Lins kuppforsøk
* Kritiser Lin, kritiser Konfucius
* Tiananmenepisoden

 |
| Viktige personer | 
* Mao Zedong
* Liu Shaoqi
* Zhou Enlai
* Lin Biao
* Deng Xiaoping
* Firerbanden
	+ Jiang Qing
	+ Zhang Chunqiao
	+ Yao Wenyuan
	+ Wang Hongwen
* Peng Dehuai
* Wu Han
* Peng Zhen
* Chen Boda
* Wang Dongxing
* Xie Fuzhi
* Kang Sheng
* Mao Yuanxin

 |
| Dokumenter | 
* *Bombarder hovedkvarteret*
* *Maos lille røde*
* *Hai Rui avsettes fra embedet*

 |
| Konsepter | 
* De fire gamle
* Kampsesjon
* De to enhver
* Dazibao
* Demokratimuren
* Arr-litteratur

 |
| Grupper | 
* Rødegardistene
* Kulturrevolusjonsgruppen

 |
| Relaterte artikler | 
* Maoisme
* Det store spranget
* Klassekamp

 |
| 
* Kategori
* Portal:Historie

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Den sosialistiske folkerepublikken Albanias flagg.
**Den sosialistiske folkerepublikken Albania** (albansk: *Republika Popullore Socialiste e Shqipërisë*) var Albanias navn fra 1976 til 1991. I perioden 1946–1976 het det **Folkerepublikken Albania** og fra 1944 til 1946 **Albanias demokratiske regjering**.

Det albanske kommunistpartiet (senere Arbeidets parti) hadde under ledelse av Enver Hoxha sikret seg en god posisjon i oppgjøret mellom de albanske motstandsbevegelsene som fant sted under annen verdenskrig. Da avslutningen nærmet seg satt de opp en interimregjering i Berat i slutten av oktober 1944 og valgte Arbeidets partis generalsekretær Enver Hoxha som statsminister. Regjeringen styrte landet fra frigjøringen 29. november 1944 frem til parlamentsvalget i desember 1945. I valget kunne velgerne stemme enten på Albanias demokratiske front (*Fronti Demokratik i Shqipërisë*), som ble ledet av kommunistpartiet, eller uavhengige kandidater. Ifølge offisielle tall fikk Albanias demokratiske front 93,7 % av stemmene i valget som hadde en oppslutning på 89,9 % og vant dermed alle 82 plassene.

Den grunnlovgivende forsamlingen trådte sammen 10. januar 1946 og dagen etter ble folkerepublikken erklært. Dermed ble det tidligere monarkiet formelt oppløst og kong Zog og slektninger ble nektet gjeninnreise til landet. Landets nye grunnlov ble utformet etter modell fra Sovjetunionen og Jugoslavia og trådte i kraft 14. mars. Den grunnlovgivende forsamlingen ble da til landets parlamentariske forsamling *Folkeforsamlingen*.

Referanser
----------

1. ↑  Kushtetuta e Republikës Popullore Socialiste të Shqipërisë: miratuar nga Kuvendi Popullor më 28. 12. 1976
2. ↑  Cecilie Endresen og Jardar Seim. «Albania – Selvstendighet og mellomkrigstid Arkivert 16. august 2016 hos Wayback Machine.» i Store norske leksikon (Sist endret 3. februar 2012)
3. ↑  Pearson, Owen (2006), *Albania in the Twentieth Century, A History: Volume II: Albania in Occupation and War, 1939-45*, London: I.B.Tauris, s. 399,
4. ↑  Miranda Vickers. *The Albanians: A Modern History*. New York: I.B. Tauris & Co Ltd. 1999. s. 164.
5. ↑  Dieter Nohlen & Philip Stöver. *Elections in Europe: A Data Handbook*. Baden-Baden: Nomos Verlagsgesellschaft Mbh & Co. 2010. p. 133.
6. ↑  Omari & Pollo 1988, s. 42
7. ↑  Gunhild Lurås. «Albania – historie» i Store norske leksikon (Sist endret 30. november 2011)
8. ↑  Omari & Pollo 1988, s. 43

Litteratur
----------

* Omari, Luan; Pollo, Stefanaq (1988), *The History of the Socialist Construction of Albania*, Tierana: 8 Nëntori Publishing House

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
«Adelphi» har flere betydninger.

**Adelphi** (gresk: *adelphoi*, «brødre») er et distrikt i City of Westminster i sentrale London. Det lille distriktet omfatter gatene Adelphi Terrace, Robert Street og John Adam Street Navnet refererer til kvartalene på nedsida av Strand mellom Adam Street og Charing Cross stasjon, men er i ferd med å gå ut av bruk. Strøket har navn etter det for lengst forsvunne Adelphi Buildings, som lå her.

Adelphi har ingen formelt definert grenser, men det er en allmenn enighet om at disse er: Strand i nord, Lancaster Place i øst, Victoria Embankment i sør, og Charing Cross stasjon. Det lille antallet gater øst for Northumberland Avenue er inkludert av bekvemmelighet.

Adelphi Buildings
-----------------

Adelphi Buildings, London, 1768-1774.
Adelphi Buildings var et stort boligkompleks som ble anlagt mellom Strand og Themsen i åra 1768-1774. Bygningen bestod av 24 sammenbygde enheter i nyklassisistisk stil med fasade mot Themsen. Bak prosjektet stod arkitektbrødrene Robert, James og John Adam, med Robert som hovedansvarlig for den arkitektoniske utforminga. Bygningene ble revet i 1936.

På 1800-tallet var Adelphi et meget populært boligkvarter for en del ledende kulturpersonligheter. Adelphi Theatre på oversiden av Strand har navn etter Adelphi Buildings.

Referanser
----------

1. 1 2  Mills, A. (2001): *Oxford Dictionary of London Place Names*, Oxford
2. ↑  «History», *Adelphi Buildings*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Kø og trengsel ved høstsalget på Adelsten Jensen i Oslo tidlig på 1960-tallet.  
Foto: Henrik Ørsted, Byhistorisk samling, Oslo Museum.
**Adelsten** var en norsk kleskjede med butikker over hele Norge og i noen svenske byer. Adelsten startet i Kristiania i 1899 som **Adelsten Jensen**, herreartikler og herrekonfeksjon.

I Tønsberg åpnet klesforretningen Emil Kjølner A/S i 1924. Tidlig i 1970-årene arbeidet direktøren, Per Kjølner, for å fusjonere med Adelsten Jensen. Navnet var en kort periode Adelsten Kjølner, men ble senere kun Adelsten. Hovedsete ble lagt til Tønsberg. Under Per Kjølners ledelse vokste kjeden betydelig over hele Norge. Etter et mislykket forsøk på å etablere seg i Sverige, ble det svenske datterselskapet slått konkurs. Kjølner-familien hadde kontroll over kjeden helt til de i 1999 solgte den for 730 millioner kroner til den svenske kleskjeden KappAhl, og de fleste av de over 100 Adelsten-butikkene ble videreført under den nye eierens navn.

I 1995 skrev *Dagens Næringsliv* om den jødiske familien Plesanskys klesforretning Tønsberg Ekvipering, som Emil Kjølner A/S overtok i 1942. Hans sønn Alf var leirkommandant ved Berg interneringsleir, dit eieren Isak Plesansky ble fraktet og internert før han og resten av familien ble deportert til Auschwitz og drept.

Referanser
----------

1. ↑  «Adelsten: 140 mister jobben» VG, 24. august 1999

Eksterne lenker
---------------

* «Adelsten må ta sitt ansvar», kronikk i *Dagbladet*, 19. juni 1997
* PFU-sak 97-099, kritikk av *Lokalavisen Tønsberg* for dekningen av beskyldningene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
**Ylajali** er en fiktiv kvinne i Knut Hamsuns roman *Sult* fra 1890. Jeg-personen ser en kvinne på gaten tidlig i romanen. Han bestemmer seg for å følge etter henne og skremme henne, og han får for seg at hun heter Ylajali. Senere er det av og til uklart hva som er drøm og hva som er virkelighet i scenene der Ylajali er involvert.

Jeg-personen skrøner ved en anledning om at Ylajali er den persiske datteren av agent Hapolatti, «oppfinneren av den elektriske salmebok»: «en prinsesse som hadde tre hundrede slavinder og lå på et leie av gule roser; hun var det skjønneste væsen jeg hadde set». Jeg-personens feberfantasier spinner senere videre på denne skrønen.

På et tidspunkt virker det som om jeg-personens forføringsprosjekt overfor kvinnen som han baserer fantasien om Ylajali på, er i ferd med å lykkes. Da saboterer han for seg selv ved å la masken falle; tilsynelatende er han ærlig med en annen romankarakter for første og eneste gang i *Sult*. Kvinnen blir redd, hevder han er gal og kaster ham ut.

Ylajali bor angivelig i bygården i St. Olavs plass 2, som ble reist av eiendomsutvikleren Olaus Johnsen i 1872. Flere restauranter og utesteder i Norge er oppkalt etter Ylajali, blant annet Restaurant Ylajali på St. Olavs plass 2 i Oslo. Det er også vokalgruppen Ensemble Ylajali, og forlaget Ylajali.
Framstilling av en tradisjonell tekanne med yixing-leire.
**Yixing-leire** eller **zisha-leire** er en type leire fra området nær byen Yixing i Jiangsu-provinsen i Kina.

Bruken av leiren går tilbake til Song-dynastiet (960-1279) da lilla leire først ble tatt ut rundt innsjøen Taihu i Kina. Fra 1600-tallet ble leirvarene eksportert til Europa. 

Det ferdige steintøyet som er benyttet i samband med laging og drikking av te og andre småting er vanligvis rødt eller brunt i fargen. Det er kjent som *lilla sand*-steintøy og er som oftest uten glasur. Leiren som er benyttet i *yixing*-steintøy er veldig kohesiv og kan bli formet ved hjelp av begitting, spiralforming eller mest vanlig plateforming.[] De mest kjente produktene laget av *yixing*-leire er yixingtekanner (宜興紫砂壺; *yíxīng zǐshā hú*, 'yixing lilla sand-kanne').

Leiretyper
----------

Rød tekanne av yixing-leire.
Mørk, firkantet yixing-tekanne.
Begrepene «yixing-leire» og «zisha-leire» er ofte benyttet som paraplyuttrykk om tre ulike typer steintøy:[]

* *Zisha* eller *zini* (kinesisk 紫砂 eller 紫泥 ; direkte oversatt 'lilla leiresand'): er mest vanlig, og har farger fra rosa til brun; mørkebrunt steintøy som gir navn til type steintøy som vanligvis er knyttet til yixing.
* *Banshanlu*: mer sjelden, med farger fra gulhvit til lysebrun
* *Zhuni* (朱泥; direkte oversatt 'sinober-leire'): har rike røde farger; rødaktig brunt steintøy som er laget av leire med et høyt jerninnhold. Namnet viser bare til den noe sterke rødtonen på sinober (朱砂; pinyin *zhūshā*). Det er nå ti gruver som fremdeles lager zhuni. På grunn av økt etterspørsel av yixing-steintøy, er zhuni nå tilgjengelig i begrensede mengder. Zhuni-leire må ikke forveksles med hongni-leire (红泥, direkte oversatt 'rød leire'), en annen rød leire.

* *Duanni* (鍛泥; direkte oversatt 'forsterket leire'): steintøy som blir tilsatt forskjellige steiner og mineraler i tillegg til zini- eller zhuni-leire. Dette gir forskjellige teksturer og farger som spenner fra beige, blå og grønn (绿泥) til svart.

Ved å blande disse leirene kan en få grønn- og blåfarger.

Mineralsammensetning
--------------------

Kjemisk er zisha en blanding av kaolin, kvarts og glimmer med et høyt innhold av jernoksid.[] Den er i hovedsak tatt ut i Huanglongshan og Zhaozhuangshan og har en litt sandaktig tekstur. Prosessen med å lage til leire er lang og var tradisjonelt en hemmelighet. Typisk ble leiren brent i en oksiderende atmosfære ved temperaturer mellom 1100°C-1200°C, som er høyere enn med vanlig leire.

Referanser
----------

1. ↑  YiXing Teapots info Arkivert 30. september 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  K.S. Lo, et al. *The Stonewares of Yixing: from the Ming period to the Present Day*, (London, 1986).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zisha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Arkivert 17. juli 2019 hos Wayback Machine.
* Arkivert 6. januar 2009 hos Wayback Machine.
* Yixing City English Guide (Jiangsu.Net)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Yle TV2** er en finsk offentlig tv-kanal og eies av allmennkringkasteren Yle. Kanalen har historie tilbake til midten av 1950-årene som den kommersielle tv-kanalen *Tamvisio*. I 1964 kjøpte Yle opp kanalen, og den ble omgjort til dagens kanal i mars 1965. Kanalen henvender seg til et yngre publikum og sender idrett, underholdning, musikk, dramaserier og filmer. I november 2017 hadde kanalen en markedsandel på 11,3 prosent av det finske tv-markedet.

Bakgrunn
--------

I 1957 startet det private selskapet *Oy. Tesvisio Ab.* opp med tv-sendinger fra Tammerfors. Den private tv-kanalen gikk under navnet Tamvisio, og var landets første tv-kanal. I 1964 kjøpte den offentlige kringkasteren Yle opp *Oy. Tesvisio Ab.* Yle valgte å beholde Tamvisio, men omdøpte den til TV-ohjelma 2 i mars 1965. Yles førstekanal ble samtidig omdøpt til TV-ohjelma 1.

Referanser
----------

1. ↑  «Finnpanel - TV-mätarundersökningen». *www.finnpanel.fi*. Besøkt 17. desember 2017.
2. ↑  Tomas Ek (1. februar 2015). «O.Y. Suomen Yleisradio – A.B. Rundradion». Yle. Besøkt 17. desember 2017.
3. ↑  «Tesvision joutsenlaulu» **(finsk)**. Besøkt 17. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (fi) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Byen er kjent for sin tradisjonelle yixing-tekanne.
Yixing-tekanne
**Yixing** (kinesisk: 宜兴; pinyin: *Yíxīng*) er et byfylke i byprefekturet Wuxi i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. 

Det hadde i 1999 en befolkning på 2 082 352 innbyggere.

Historie
--------

Yixing fylke ble opprettet i 221 f.Kr. under navnet **Yangxian**. Mellom 303 og 310 nedkjempet den lokale aristokraten Zhou Qi, eldste sønn av general Zhou Chu, opprør tre ganger. I hans ære ble fylket gitt det nye navn **Yixing** (义兴, betyr lojalitet og velstand). I 976 ble navnet Yixing endret til Yixing (宜兴) for å unngå et navnetabu knyttet til keiseren.

Leire og tekanner
-----------------

Leiren fra Yixing er høyt skattet i produksjonen av steingods, særlig av tekanner (spesielt i *zisha*-stil - Yixing-tekanner). Disse kannene foretrekkes gjerne til den kinesiske teseremonien.

Leiren herfra gir kannene en viss porøsitet og andre egenskaper som tjener til å forsterke duften av krydder og opprettholde en konstant varme for bryggingen av te (for eksempel  oolong og pu-erh-te). Kannene har siden 1600-tallet vært en viktig eksportartikkel og er blitt populær blant annet i Thailand, Korea, Japan, Nederland, Storbritannia og Frankrike. Produsentene i Kina har gjerne tilpasset kannene etter kundenes smak, i den grad at det blant fagfolk identifiseres en særlig stil kalt «eksport-Yixing».

Shanjuanhulen
-------------

Nedgangen til Shanjuangrotten
Shanjuanhulen er en viktig attraksjon i Yixing. Dette er et imponerende naturfenomen med en hall på 1 000 m², stalaktitter på opptil syv meter og en foss med et fall på 120 meter utenfor. Temperaturen er rundt 23ºC hele året. Hulehallen er dekorert med dikt i kinesisk kalligrafi. Grotten er oppkalt etter Shanjuan, en vismann som det fortelles slo seg ned her en gang 2-3000 år før Kristus.

Administrative enheter
----------------------

Yixing består av fire subdistrikter og 14 storkommuner:

### Subdistrikter (街道)

* Yicheng (宜城街道)
* Qiting (屺亭街道)
* Xinzhuang (新庄街道)
* Xinjie (新街街道)

### Kommuner (镇)

* Dingshu (丁蜀镇)
* Zhangzhu (张渚镇)
* Heqiao (和桥镇)
* Guanlin (官林镇)
* Zhoutie (周铁镇)
* Xushe (徐舍镇)
* Gaocheng (高塍镇)
* Hufu (湖父镇)
* Yangxiang (杨巷镇)
* Taihua (太华镇)
* Xinjian (新建镇)
* Fangqiao (芳桥镇)
* Xizhu (西渚镇)
* Wanshi (万石镇)

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 104 løper gjennom byfylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑   Patrice Valfré: *Yixing, des théières pour l'Europe*,Éditions Exotic Line, 2000
3. ↑  «2011年统计用区划代码和城乡划分代码：宜兴市» **(Simplified Chinese)**. National Bureau of Statistics of the People's Republic of China. Besøkt 13. mars 2013. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Yixings hjemmesider
* Yixing-kanner
* Yixing - the Pottery Capital of China and the Teapot Center of the World
* Engl. Beitrag zur Geschichte der Keramikproduktion in Yixing

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Unn Therese Omdal** (tidligere **Omdal Sørensen**) (født 29. juni 1977 i Egersund) er en norsk politiker for Arbeiderpartiet. Hun var varaordfører i Eigersund kommune i perioden 2011–2015.

Politiske verv
--------------

Unn Therese Omdal har vært folkevalgt i Eigersund siden 2003. Hun har vært medlem av formannskapet, kommunestyret, levekårsutvalget, administrasjonsutvalget og Dalanerådet. Høsten 2019 ble hun valgt inn i kommunestyret for sin femte periode og sitter fra høsten 2020 også i kommunens kontrollutvalg.

I perioden 2005–2009 var hun Rogaland Arbeiderpartis første vararepresentant på Stortinget (med etternavnet Sørensen). Ved stortingsvalget 2013 stod hun på femteplass på Arbeiderpartiets liste for Rogaland, og var andre vararepresentant til Stortinget fra 2013–2017. Hun møtte i alt 153 dager.

Omdal ble i 2014 oppnevnt til styret i Helse Stavanger. Hun har hatt flere andre styreverv og organisatoriske verv, blant annet som nestleder i Rogaland Arbeiderparti og leder av Kvinnenettverket i Rogaland Arbeiderparti i fem år.

Utdannelse og yrkesliv
----------------------

Omdal er utdannet statsviter, med hovedfag i sammenliknende politikk fra Universitetet i Bergen. Hun har også studert psykologi, historie og journalistikk. Hun har vært lærer ved Dalane videregående skole og arbeider per 2021 som jobbkonsulent på arbeidsinkluderingsbedriften AKS (Arbeid Kompetanse Service) i Egersund.

Unn Therese Omdal har skrevet boka *Diagnose: Flink pike*, som ble gitt ut i 2018 på Jæren forlag. Hun holder kurs og foredrag om mindfulness og stressmestring, kommunikasjon og hersketeknikker.

Referanser
----------

1. 1 2  «Mannsdominans i Eigersund-politikken», *Stavanger Aftenblad* 17. september 2003.
2. 1 2  Biografi på Stortingets nettsted; besøkt 28. januar 2022.
3. ↑  «Unn Therese Omdal (Ap) sier takk for seg i formannskapet, velger i stedet kontrollutvalget», Dalane Tidende 18. september 2020.
4. ↑  «Omdal ny i Helse Stavanger-styret», *Dalane Tidende* 20. februar 2014.
5. ↑  «Bjørn Erikstein er ny styreleder i Helse Stavanger», *Stavanger Aftenblad* 25. februar 2020.
6. ↑  «Smånytt», *Dalane Tidende* 10. oktober 2007.
7. 1 2 3 4  «Flink pike kaster maska», *Dalane Tidend*e 10. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Unn Therese Omdals blogg
| Ain es Saheb-angrepet |
| --- |
| Konflikt: Midtøsten-konflikten |
| Kart over Syria |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 5. oktober 2003 |
| Sted | Syrias flagg Syria |
| Resultat | Ødeleggelse av påstått palestinsk treningsleir |

 |
| Stridende parter |
| Syrias flagg Syria 
Palestinas flagg Palestinske militante (Ifølge Israel) | Israels flagg Israel |
| Styrker |
| *Ukjent* | Flere F-16-fly |
| Tap |
| 1 skadet, militærleir og ammunisjon ødelagt | ingen |

**Ain es Saheb-angrepet** var en israelsk militæroperasjon der fire israelske F-16-fly angrep en påstått palestinsk militær treningsleir omtrent 23 km nordvest for Damaskus i Syria i 2003. Israel uttalte at det var svar på en selvmordsbombing i Haifa som hadde funnet sted 12 timer tidligere og som ble gjennomført av Islamsk Jihad. Dette var det første israelske angrepet på Syria siden Israels invasjon av Libanon i 1982. Flyenes rute til målet er ukjent, det har blitt spekulert på hvorvidt det er mulig om flyene fløy via Libanon.

Israel hevdet at leiren ble brukt av de ytterliggående palestinske organisasjonene Islamsk hellig krig og Hamas, men førstnevnte avviste blankt at de hadde «kjempende» medlemmer i Syria. Den syriske regjeringen avviste at det var en palestinsk treningsleir.

Reaksjoner
----------

Frankrike mente at det israelske angrepet var «et uakseptabelt brudd på folkeretten». Fransk UD uttalte at statene i Midtøsten har et særdeles viktig ansvar for å hindre at situasjonen destabiliseres ytterligere. Storbritannia mente at Israel hadde rett til å forsvare seg, men ba likevel Israel om å beherske seg. Egypt president Hosni Mubarak og den tyske statsministeren Gerhard Schröder kritiserte under en felles pressekonferanse i Kairo det israelske angrepet.

Syria kalte angrepet «en alvorlig opptrapping» av spenningen i Midtøsten.

FNs sikkerhetsråd kom sammen til ekstraordinært møte etter det Israelske angrepet.

Se også
-------

* Liste over kriger Israel har deltatt i

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Dagbladet - Kritiserer Israels angrep på Syria (5.10.2003)
2. ↑
3. ↑