recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Tanbergmoen** er et lite geografisk område i Ringerike kommune i Buskerud. Moen ligger i tidligere Norderhov kommune, på høydedraget nord for Norderhov kirke og den gamle storgården *Tanberg*, som blant annet er kjent fra Snorre Sturlasons Heimskringla som *Thornberg*, og strekker seg nordover mot de søndre delene av Hønefoss, og østover mot Haugsbygd og Åsa.

Stavhella
---------

Det sørvestre hjørnet av Tanbergmoen er kjent som Stavhella, der det finnes en stor gravplass fra tidligere tider som ennå ikke er skikkelig arkeologisk utforsket. Gravplassen inneholder blant annet et tjuetalls gravhauger og et ukjent antall (kanskje flere hundre) flatmarksgraver, som trolig ble anlagt der i perioden bronsealderen–vikingtiden.

Jensebråten og Galgefurua
-------------------------

På Tanbergmoen står også den berømte Galgefurua (også kjent som *Signalfurua*), like ved den tidligere militære ekserserplassen *Jensebråten*. Retterstedet på Ringerike ble flyttet fra Stein til Tanbergmoen i 1710. Furua er omkring sju meter høy og 0,8 m i tverrsnitt. Den er svært forkrøplet å se til. Galgegreine sitter cirka 4 meter over bakken. Det sitter en smidd klave i greina, som er festet med hjemmesmidd spiker. Under klaven er det feste for en bøyle, som hengetauet skulle gjøres fast i. Ifølge forskriftene skulle det i galgegreina også være en jernbolt, men den mangler. 

Det er fortsatt uklart om den furua som står der i dag er gammel nok til å ha vært galge. Den er anslått å være mer enn 200 år gammel, men noen nøyaktig datering på treet har man ikke.

Dødsstraff ved henging ble avskaffet i Norge i 1815. Mellom da og 1876 ble dødsstraff fullbyrdet ved halshugging med håndøks. Deretter ble det bestemt at det skulle brukes falløks (giljotin), men sistnevnte metode kom aldri til anvendelse her til lands.

Jensebråten ble avløst som militær ekserserplass da Helgelandsmoen leir ble tatt i bruk i 1868. Noen av bygningene ved den gamle ekserserplassen ble flyttet til den nye leiren. Helgelandsmoen leir, som ble avviklet i 2001, er i dag synonym med Helgelandsmoen Næringspark.

Se også
-------

* Galgefurua
* Stavhella
* Norderhov
**Grasøyane fuglefredningsområde** er et fuglefredningsområde og ramsarområde i Ulstein kommune i Møre og Romsdal, det ligger like nord for fuglefjelløya Runde i Herøy. Området ble fredet 1981 sammen med tre andre fuglefredningsområder som ligger på Runde for å «ta vare på eit rikt og interessant fugleliv og fuglane sitt livsmiljø, serleg med omsyn til sjøfuglkoloniane», ifølge fredningsforskriften. De fire områdene utgjør tilsammen 2,6 km².

Området omfatter «omfattar alle øyar, holmar og skjer i øygruppa Grasøyane» og sjøen mellom øyene. De to største øyene er Grasøya og Skjærvøya. Grasøyane fyr ligger i verneområdet.

Området ble i 2013 utpekt til ramsarområde som et av fem delområder i Runde.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Nationally designated areas (CDDA)*, Wikidata Q1116062,

Eksterne lenker
---------------

* (no) Grasøyane fuglefredningsområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* verneforskriften hos Lovdata
* de norske ramsarområdene hos ramsar.org
* brosjyre, utgitt av Fylkesmannen i Møre og Romsdal i 2010

  


| * v
* d
* r
Runde (ramsarområde) |
| --- |
| Goksøyrmyrane **·** Grasøyane **·** Hellestien-Blåfjellet-Kløfjellet-Geita **·** Runde nordside **·** Runde vestside |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Kjørholmane naturreservat** ligger på en rekke med holmer sørvest for øyen Rott i Sola kommune. 

Kjørholmane naturreservat ble opprettet ved kongelig resolusjon 7. mai 1982, og er et sjøfuglreservat. Siden 2003 er reservatet en del av Rott-Håstein-Kjør fuglefredningsområde, og fra 2011 er hele fuglefredningsområdet også ramsarområde.

Dette er et viktig hekkeområde for sjøfugl og tilholdssted for sel, især havert. På Kjørholmane finnes den største toppskarvkolonien i Norge sør for Runde. Her er også hekkende bestander av toppskarv, krykkje, alker, lunde, teist, alke, lomvi og havhest. Også kolonier av gråmåke, sildemåke og svartbak. Dette er det sørligste området i landet for arter som blant annet lundefugl og krykkje.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kjørholmane naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Mellandsvågen naturreservat** er et naturreservat på vestsiden av Skardsøya i Aure kommune i Møre og Romsdal. Naturreservatet har siden 1996 status som ramsarområde på grunn av sin betydning for trekkfugler.

Reservatet ble opprettet i 1988 for å ta vare på et viktig våtmarksområde med tilhørende plantesamfunn, fugleliv og annet dyreliv. **Mellandsvågen dyrelivsfredning** som måler 12,2 km² ble opprettet samtidig i 1988 som et bufferområde i jord- og sjøområder sør og vest for naturreservatet. Mellandsvågen naturreservat grenser i øst til Melland naturreservat, opprettet i 2002, på 0,47 km². 

Området består av en fjordmunning, og noen holmer og nes. Den dominerende landskapstypen er store, velutviklede og varierte strandengsamfunn, særlig sør for Livsneset og rundt Storholmen. Bakenfor strandengene er det fukthei med overgang mot fattigmyr. Det er en rik og variert vegetasjon. Det er ingen rødlistede plantearter, men flere regionalt sjeldne eller truede: saftmelde, sandslirekne, havbendel og trådtjønnaks. Området er også svært viktig for overvintrende vannfugler, som lommer, lappedykkere og ender.

Amatørornitologer fra Hemne har i flere år gjennomført vintertellinger av fugl i reservatet.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Mellandsvågen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Forvaltningsplan for Melland og Mellandsvågen, 2006

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase **·** Ramsar
 |



1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
Nordre del av Fluberg fuglefredningsområde   John Erling Blad (2010)
**Fluberg fuglefredningsområde** er et verna fuglereservat med grunntvannsområde og mudderbanker i Søndre Land kommune i Innlandet. Området er vernet særskildt for å ta vare på det rike fuglelivet og fuglenes livsmiljø, spesielt ned hensyn på vannfugl som trekker langs Randsfjorden. Området måler 689 dekar og ligger 135 meter over havet i et smalt parti av fjorden.

Den største betydningen har området som rasteplass for trekkfugl, og da særlig under vår og høsttrekket. Da er vannstanden lav og mudderbankene blir tørrlagte, dermed kan vann- og vadefugler komme til insekter og andre 
kryp. Dette er grunnen til at området er viktig for trekkfugler som trekker langs Randsfjorden.

De vanligste trekkfuglene under vårtrekket er stokkand, krikkand og kvinand. Under trekket kan en da se flokker på opptil 60 fugler eller mer. Sporadisk forekommer også vipe, strandsnipe, skogsnipe, gluttsnipe, fiskemåke, hettemåke og ringdue. Området er også fast rasteplass for traner.

Langs området vokser det mest gråor, men også bjørk, osp og rogn.

Eksterne lenker
---------------

* Fylkesmannen i Oppland: Fluberg fuglefredningsområde[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |


1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Nationally designated areas (CDDA)*, Wikidata Q1116062,
**RS 11 «Tromsø»** ble bygget av Carl Arnold ved Christiania Båtbyggeri i 1897, og hadde først navnet **RS 11 «Havskaaren II»**. Dette var den siste skøyta av Colin Archer-typen som ble bygget for redningsselskapet. I 1901 ble den omdøpt til RS11 «Tromsø».

Byggingen av RS 11 «Havskaaren II» ble finansiert av midler innsamlet av Bodø krets av NSSR.

RS 11 «Havskaaren II» var først stasjonert i Ytre Oslofjord fra 1897 til 1900, og deretter på Vestlandet fra 1900 til 1927 som RS 11 «Tromsø». Fra om lag 1927 til 1938 var skøyta stasjonert på Helgelandskysten. Til sammen reddet RS 11 «Tromsø» 103 mennesker fra en sikker død, fordelt på 29 båter med 79 mennesker om bord og fire skip med 24 mennesker om bord. Den berget 33 fartøyer og assisterte 1 594 skip. Fordelingen på assistanse var 1 561 båter og 33 skip.

Siste stasjoneringssted var Åsvær, Skibbåtsvær, Træna og Støtt. 

I 1938 ble båten solgt fra redningsselskapet til privatpersonen Heinrich Meyer i Oslo. I 1942 ble den disponert av Hirdmarinen, omdøpt til **«HMD Viken I»** og stasjonert i Horten. Under vinteropplaget ble båten utsatt for hærverk, og sank 17. mars 1943 ved ankerplass. 1. april ble den hevet, og fikk 15. mai nytt navn, «HM 2». Vinteren 1944/45 skal den ha ligget i vinteropplag i Haugesund og om våren kan den ha vært brukt av nazister til å flykte fra landet til Syd-Amerika.

Referanser
----------

1. ↑  Bjørn Foss (1994). *Hundre år med redningsskøyta*. Grøndahl Dreyer. s. 306. ISBN 8250420772.
2. ↑  «Hirdmarinen» (PDF). Norsk Skipsfarthistorisk Selskap. mars 1995. s. 41.
3. ↑  Bjørn Foss (1994). *Hundre år med redningsskøyta*. Grøndahl Dreyer. s. 328. ISBN 8250420772.
MS «Håkon Jarl» i Oslo, 1985.
Hurtigruteskipet MS «Ragnvald Jarl» med NFDS' skorsteinsfarger. Foto: Willi Schmid 
Tankskipet MT «Bruse Jarl III» ble bygd ved Kockums Mekaniska Verkstad i 1964. Skipet seilte for NFDS fra 1964 til 1969.  Foto: Trondheim Byarkiv 
**Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab** (NFDS) var et norsk rederi som ble stiftet 28. januar 1857 i Trondheim. Bak opprettelsen stod en rekke av byens handelshus. Formålet var i første omgang å drive rutetrafikk til Hamburg i Tyskland. Rederiets første fartøy var hjuldamperen DS «Nidelven».

I 1893 var rederiet en av medstifterne til Hurtigruten. NFDS hadde et nært samarbeid med Det Bergenske Dampskibsselskab (BDS), selv om de også var rivaler. NFDS drev fortsatt andre kystruter og utenlandsruter.

Etter århundreskiftet utviklet rederiet seg fra å være et rederi for lokale handelsinteresser til å satse bredt på både Hurtigruten, den gryende turisttrafikken og trampfarten. I 1925 kjøpte rederiet den britiske kongeyachten Aleksandra og satte den inn i hurtigrutetrafikken under navnet DS «Prins Olav».

De to verdenskrigene rammet NFDS hardt, og rederiet mistet om lag halvparten av sin tonnasje, i tillegg til mange medarbeidere. Fra midten av 1950-årene var flåten intakt igjen og NFDS utviklet seg til en betydelig shipping-aktør i norsk sammenheng. Rederiet hadde nå interesser i både bulkfart, cruisefart og oljevirksomhet.

I 1984 sikret Norcem seg majoriteten i rederiet, og slaktet det. Rederidelen ble omdøpt Nordenfjeldske Shipping, og ble i 1985 solgt til Kosmos AS og formelt underlagt BDS. Det som var igjen av Nordenfjeldske Shipping fulgte med på lasset da BDS ble solgt til RoNoTro i desember 1988. Hurtigruteskipene ble formelt overført til Troms Fylkes Dampskibsselskap (TFDS) i august 1989.

NFDS hadde skip i hurtigrutetrafikk fra 1895 til 1989.

Litteratur
----------

* Liv Marit Haakenstad: *Slektsgranskerens guide til utvandringen 1825–1930*. Orion forlag 2008. ISBN 978-82-458-0848-3
* Myhre, Gaute: Det Nordenfjeldske dampskibsselskab : 150-årsjubileum : et nasjonalt stykke sjøfartshistorie, 2007

Eksterne lenker
---------------

* Hurtigrutemuseet – Rederiene
* Skipshistorie 1915 DS Ulf Jarl
* NRK Norske Skipsforlis - Ulf Jarl, Even Martin Evensen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda
 |
***Xue zai feng shang*** er en hongkongkinesisk kriminal-thriller fra 1990, regissert av Chor Yuen.

Handling
--------

Sing og Hung vokser opp i en triade hvor de utvikler et godt forhold til onkel Lungs (spilt av Pau Fong) datter Sophia. På grunn av sin alderdom og sykdom bestemmer Lung seg for å velge Sing som sin etterfølger. Sing nekter imidlertid å ta over etter ham, og blir derfor kastet ut av gjengen. Lung velger deretter Hung som sin etterfølger, og arrangerer også et ekteskap mellom ham og Sophia.

Selv om Hung nå leder gjengen, klarer han ikke å overbevise de andre om å følge ham på grunn av hans aggressivitet. Samtidig angriper medlemmer fra en japanske yakuza ham. I mellomtiden har Sing giftet seg med Fong, og slått seg ned til en fredelig og lovlydig tilværelse sammen med henne. Imidlertid tvinger en rivaliserende gjeng Sing til å returnere til den kriminelle underverdenen. Gjengen dreper snart Lung og kidnapper Sophia, noe som snart utløser en voldelig gjeng-krig.

Skuespillere
------------

* Waise Lee som Hung
* Idy Chan som Sophia Chow
* Alex Fong som Chan Chi-sing
* Carrie Ng som Fong
* Ng Man-tat som Tat
* Lo Lieh som Ming
* Chen Kuan-tai
* Stanley Fung
* Pau Fong som Lung

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-ID tt0100976, Wikidata Q37312,
2. ↑  «Blood Stained Tradewind (1990)» **(engelsk)**. Besøkt 15. juli 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Xue zai feng shang* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Xue zai feng shang* på Hong Kong Movie Database Rediger på Wikidata
Må ikke forveksles med RTS 1 (sveitsisk TV-kanal).
**RTS 1** (serbisk-kyrillisk: **РТС 1**) er Serbias eldste og største tv-kanal, grunnlagt i august 1958. Kanalen eies av landets allmennkringkaster Serbias radio og fjernsyn og var en del av det felles-jugoslaviske kringkastingssystemet under Jugoslavia-perioden. RTS 1 er en allmennkanal som henvender seg til et bredt publikum med nyheter, underholdning, drama, filmer og idrett. I 2016 hadde kanalen en markedsandel på 19,5 prosent og var Serbias største tv-kanal.

Bakgrunn
--------

Kanalen startet regulære sendinger 23. august 1958 som TV Beograd. Fargesendinger startet i midten av 1970-årene, og kanalen skiftet senere navn til TVB 1 og RTS B1. Ut fra serbisk medielovgivning skal kanalen produsere programmer for et bredt publikum, og være spesielt opptatt av offentlighetens interesse og minoriteter. Rundt 30 prosent av kanalens egenproduksjon er nyheter og debattprogrammer, men kanalen beskyldes for å unngå kontroversielle saker og for å gi særbehandling til enkelte toppolitikere.

Utenom nyheter og debatt sender kanalen også underholdning, egenproduserte serier, dokumentarer, barneprogrammer og store idretts- og kulturbegivenheter.

Referanser
----------

1. 1 2  «RTS 1». *serbia.mom-rsf.org* **(engelsk)**. Besøkt 31. desember 2017.
2. ↑  Serbia, RTS, Radio televizija Srbije, Radio Television of. «Упознајте РТС» **(ci)**. Besøkt 31. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Radialsag.
En **radialsag** eller **radialarmsag** er en type kappsag som er uttrekkbar slik at den kan kappe ekstra brede emner. Den kan også utføre mange av funksjonene til en bordsag. Radialsagen var lenge den mest brukte typen sag til å kappe lengden på trelast inntil kapp- og gjærsagen tok over dette bruksområdet på 1970-tallet. Rene radialsager er i dag lite brukt, delvis på grunn av sikkerhet, og delvis på grunn av at andre typer sager har tatt over bruksområdene.

Historie
--------

Radialsagen ble oppfunnet i 1922, og ble patentert av DeWalt i 1925 (amerikansk patentnummer 1,528,536). Før radialsagen kom var bordsirkelsager og håndsager rådende til kapping av trelast. Radialsagen hadde derimot fordelen at arbeidsstykket kunne være stasjonært under kapping, i motsetning til bordsirkelsagen som krever at man flytter på arbeidsstykket under kuttet.

På slutten av 1970-tallet begynte radialsagen å bli erstattet av kombinerte kapp- og gjærsager med radialarm, som kan utføre mange av de samme funksjonene på en tryggere måte. Til hjemmebruk kan også bordsagen være et alternativ til radialsagen for enkelte kutt, og begge disse sistnevnte kan både skjære langs og på tvers av tømmer, samt utføre sammensatte gjæringskapp som på en kapp- og gjærsag.

Sikkerhet
---------

Radialsagen er i stand til å utføre et større utvalg og mer komplekse kutt enn mange andre sager, men er også mer tilbøyelig for å kunne brukes på utrygge måter, særlig av uerfarene operatører. Som med mange andre motoriserte sager kan man miste lemmer. Et annet aspekt er at sagblader (særlig sløve) kan ta tak i og akselerere trelast med nok kraft til å slå den gjennom en vegg, og radialsager er kjent for å ha en tendens til å grave seg ned i arbeidsstykket. For å unngå dette bør operatøren bruke skarpe sagblad med passende bladvinkel og riktig matehastighet. På en kapp- og gjærsag vil imidlertid lasten i slike tilfeller bli kastet inn mot hovedleddet i sagen og stoppet der, slik at man minimerer personskader grunnet flyvende trelast.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine. accessed 10-Feb-2014
2. ↑  Loose, John Ward Willson. *The heritage of Lancaster*. Woodland Hills, Calif.: Windsor Publications, 1978. 188. Print.
3. ↑  «Compound Miter Saw». Heartwood Farms. Arkivert fra originalen 29. april 2015. Besøkt 4. april 2021.

 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Kobbelva** er en elv i Sørfold kommune i Nordland. Den utgjør hovedelven i Kobbelvvassdraget og er på rundt 4,4 km.

På strekningen fra Kobbvatnet til utløpet i havet ved Kobbelvvågen innerst i Leirfjorden, er fallet 8 m. Elven går i stryk ved Storforsen, rundt 1 km fra starten av elven. Flere mindre elver løper ut i Kobbelva, blant annet Krågelva, Olderøyelva og Rennerelva. Midlere vannføring er 25,7 m3/s og nedbørfeltet er på 455 km2. Det naturlige nedbørfeltet før vassdraget ble regulert var på 406 km2, hvilket vil si at elver tilhørende andre vassdrag nå blir overført og renner ut i Kobbelva. Vannføringen har dermed blitt større enn tidligere.

Langs den nedre delen av Kobbelva går Europavei 6 på den sørlige elvebredden. Veien kryser over på Øvre Kobbelv bru ved Kobelveidet og går inn i en tunnel. Noe lenger opp går det en smal bygdevei langs nordlig elvebredd. Det er en del bebyggelse ved Kobbelveid, men lenger opp går elven gjennom ubebygget landskap.

Dalbunnen langs Kobbelva er flat og har flere terrasser i forskjellige nivåer. Dette skyldes at Kobbelva rett etter siste istid har hatt forskjellig erosjonsbasis. Elven går for det meste i løsmasser. På visse steder går fjellsidene helt ned i elveløpet.

Referanser
----------

1. ↑  Arnekleiv, Jo Vegar m.fl. (2016). *Fiskebiologiske undersøkelser i Kobbelv- vassdraget 2013–2015 – gytefisk, habitatkartlegging og forslag til tiltaksplan* (PDF). Trondheim: NTNU Vitenskapsmuseet, Seksjon for naturhistorie. ISBN 978-82-8322-091-9.
2. ↑  «Kartutsnitt Kobbelva». Kartverket. Besøkt 20. august 2021.
3. ↑  «Miljøstatus Kobbelvvassdraget» (PDF). Statkraft. Besøkt 20. august 2021.
4. ↑  Faugli, Per Einar (1980). *Kobbelvutbyggingen*. Universitetet i Oslo, Kontaktutvalget for vassdragsreguleringer. ISBN 8272310112.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
«Fylkesvei 305» har flere betydninger.

**Fylkesvei 305 (Fv305) i Troms** gikk mellom Torsvåg og Kristoffervalen på øya Vanna i Karlsøy kommune. Veiens lengde var 57,2 km.

Beskrivelse
-----------

Veien begynner ved bygda Kristoffervalen på Lille Skorøya på østsida av Vanna. Den går deretter inn på selve Vanna og følger sjøkanten over hele strekningen langs øst-, sør- og vestkysten av øya. Underveis passerer den alle bygdene på øya (unntatt Burøysund, som ligger ved Fv306 på nordøstsida), hvorav de største er Vannvåg, Hamre, Vannareid og til slutt fiskeværet Torsvåg, som ligger på den lille øya Kåja på Vannas nordvestligste spiss. Fra Skåningsbukta på sørsida av øya går det ferge over Vannsundet til Hansnes på Ringvassøya.

2019 ble veien erstattet av fylkesvei 7916 og fylkesvei 7917.

Kommuner og knutepunkter
------------------------

  

 **Karlsøy**  

*Uten navn*   

* Endepunkt Torsvåg

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * 
 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Fv306Fylkesvei 306 *Uten navn* fra Vannareid til Burøysund (6,0 km)
  |

 |  |

 |

* Hamre

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * 
 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| 863Fylkesvei 863 *Uten navn* fra Skåningsbukt mot → ferge Vannøy–Hansnes → 862Fylkesvei 862 Kvaløysletta i Tromsø |

 |  |

 |

|  |
| --- |
| * Vannvåg hurtigbåtkai
 |
|  | 

|  |
| --- |
| * ferge Hurtigbåt via Fv301Fylkesvei 301 Finnkroken til Tromsø, og via Fv312Fylkesvei 312 Nord-Lenangen mot 866Fylkesvei 866 Skjervøy
 |

 |

|  |
| --- |
| * Vannvåg
 |

* Vannavalen
* Endepunkt Kristoffervalen

Referanser
----------

1. ↑  «Endringer i vegnettet 2019». Vegvesenet. 8. juli 2019. Arkivert fra originalen 20. juni 2019. Besøkt 1. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Vegvesenets vegkart
*Buxtehudeorglet* i Torrlösa kirke, hvis opprinnelige renessansefasade (uten sidetårnene) skyldes Brebus.
**Hans Brebus** (død 1603) var en flamsk orgelbygger som virket under Frederik II og Christian IV.

Historie
--------

Familien Brebus (Brebos) kom fra byen Lier i det gamle hertugdømmet Brabant, og besto av flere kjente orgelbyggere, deriblant Gillis Brebus, som trolig var Hans' bror. Hans, sønn av orgelbyggeren Gomaar, ble en av de tidligste navnene i dansk orgelbyggings historie. Han slo seg ned i København omkring 1569, og ble der trolig til sin død.

I 1570 ble Brebus kongelig orgelbygger, og fikk dermed ansvaret for såvel vedlikeholdelse som nybygging på de kongelige slott. Blant de kjøpsteder hvor han bygget nye orgler var Helsingborg, Helsingør, Nyborg, Næstved, Stege og Vordingborg. 

Han døde våren 1603, to år etter sin kone, og ble begravet den 5. mai med sang av Vor Frue Skoles disipler.

Fire andre personer i familien Brebus har også båret navnent Hans (eller Juan), hvilket har skapt en del forvirring om hvem som var hvem.

Referanser
----------

1. ↑  «Olesen, Ole Beuchert: *Buxtehude-orglet i Torrlösa*, orgel.natmus.dk». Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 7. juli 2011.
2. ↑  Brebos på operas.com[*død lenke*]
3. ↑  Hans Brebus på natmus.dk[*død lenke*]
4. ↑  Friis, Niels: *Orgelbygning i Danmark*, Dan Fog, København, 1971

Portal: Danmark
**Eli Nagel Høgmo** (født 6. mai 1944 i Kristiansand) er en tidligere, norsk bedriftsleder og politiker (H).

Hun er datter av kontorsjef Helmer Nagel fra Trondheim og hustru Lise Beistad fra Meråker, som flyttet til Kristiansand året før hun ble født. Faren var formann i Kristiansand Høyre 1950–1956 og medlem av Kristiansand bystyre. Moren var også kommunepolitiker for Høyre. Selv meldte Eli Nagel seg inn i Høyre i 1965.

Hun gikk Kristiansand handelsgymnasium. Familien tilbragte sommerferiene i Meråker, og hun flyttet dit i 1965. Hun giftet seg i 1967 med jernbanearbeider Per Atle Høgmo fra Meråker. De fikk tre barn.

Hun begynte som sekretær ved Meraker smelteverk og ferdighusfabrikken Vikinghus. Hun har også hatt en deltidsstilling som bibliotekar i Meråker. I 1981 ble sekretær ved stålplatebedriften Verform i Meråker, hvor hun ble administrativ leder/daglig leder i 1984 og eneeier i 1991. I 2006 gikk hun av med pensjon, og solgte alle aksjene til sønnen Bjørn Nagel Høgmo, som overtok som daglig leder.

Hun var leder i Meråker Høyre, medlem av Meråker kommunestyre 1980–1995, medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1988–1991 og leder i hovedutvalget for miljø- og plansaker. Hun var Høyres 2. vararepresentant til Stortinget fra Nord-Trøndelag 1989–1993, og møtte i alt 14 dager på Stortinget. Hun har også hatt flere andre offentlige verv, som varamedlem av Norges Banks hovedstyre 1992–1994 og styremedlem i Norges Postsparebank 1995–1996.

Hun ble tildelt Nord-Trøndelag fylkeskommunes første likestillingspris i 1996.

Referanser
----------

1. ↑  Krogstad, Bjørn Roar (red.) (1995). *Bygdebok for Meråker*. 4. Meråker kommune. s. 495.
2. ↑  Holte, Leiv (1983). *Kristiansand Høyre 1883–1983*. Kristiansand. s. 103.
3. ↑  *Fædrelandsvennen*: 1. 11. oktober 1951.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑  *Fædrelandsvennen*: 2. 6. oktober 1955.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑  *Fædrelandsvennen*: 3. 28. januar 1956.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. 1 2 3  Haukås, Tor Harald (16. juni 1984). «Kontordamen som ble administrativ leder». *Trønder-Avisa*: 18.
7. ↑  *Fædrelandsvennen*: 11. 8. oktober 1962.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
8. ↑  Krogstad, Bjørn Roar (red.) (1991). *Bygdebok for Meråker*. 3. Meråker kommune. s. 74.
9. 1 2  «Historikk». Verform. Besøkt 28. oktober 2010. [*død lenke*]
10. ↑  Haukås, Tor Harald (10. mai 1991). «Verform på lokale hender». *Trønder-Avisa*: 13.
11. ↑  Hofstad, Jon (21. september 1989). «Fylkespolitikerne: Vil dempe prisøkningen på strøm». *Trønder-Avisa*: 8.
12. ↑  «Eli Nagel Høgmo». Stortinget.no.
13. ↑  Solberg, Terje (18. juni 1996). «Fylkets første likestillingspris». *Trønder-Avisa*: 5.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Eli Nagel Høgmo hos Stortinget Rediger på Wikidata

  

Portaler: Konservatisme | Trøndelag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
Roland TB-303
Lyd fra en Roland TB-303.
**Roland TB-303** er en synthesizer fra Roland Corporation med innebygd sequencer, og har spilt en stor rolle i moderne elektronisk musikk.

Historie
--------

TB-303 (av *transistor og bass*) ble produsert fra 1982 til 1984, og ble markedsført som et bass-akkompagnement til gitar-øving, ment å brukes sammen med trommemaskinen TR-606 for en billig erstatning for en bassist og trommeslager.
Maskinens dårlige etterligning av bassgitar gjorde at synthen for Rolands vedkommende var en flopp, og produksjonen stoppet etter bare 18 måneder.

På midten av 80-tallet begynte DJer og elektroniske musikere å bruke 303en for å lage basslinjer til den nyutviklede housemusikken. Duoen Phuture er en av flere som hevder å være de første til å bruke synthen i house-musikk. Bruk av TB-303 kan også finnes i tidlige electro-utgivelser, inkludert artister som Ice T og Newcleus.

TB-303 har senere blitt et av de viktigste elementene i acid house.

Bruk
----

Roland TB-303 er en monofonisk analog programmerbar synthesizer, med én oscillator, som kan veksles mellom sagtannbølge og firkantbølge. 

TB-303en må programmeres i et mønster (pattern), og disse mønsterne kan lenkes sammen til en sang. Det finnes flere effektknapper, bl.a justering av portamento og decay (den tiden det tar fra en tone blir spilt til den opphører).

Etterligninger
--------------

Etterspørselen etter TB-303er tok av med dance-musikkens popularitet på 90-tallet. En rekke etterlikninger kom på markedet. Først ut var Novation med sitt *Bass Station* keyboard i 1993. Flere etterlikninger fulgte, som Future Retros *777*, Syntecnos *TeeBee*, Doepfers *MS-404* og MAMs *Freebass FB-383*.

Roland selv prøvde seg med en TB-303-kloning i 1996, men deres *MC-303 Groovebox* hadde lite å gjøre med TB-303en og denne ble aldri populær.

Svenske Propellerhead Softwares ReBirth fra 1996 ble et populært program for musikere som på en rimelig måte ønsket å benytte seg av TB-303, TR-808 og senere også TR-909s lyder. ReBirth er nå tilgjengelig for gratis nedlasting.

Referanser
----------

1. ↑  Head Heritage

Eksterne lenker
---------------

* (en) Roland TB-303 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* TB-303 på Vintage Synth Explorer
* Propellerheads' ReBirth-side
Energi utstilling hos Vitensenteret Sørlandet
**Vitensenteret Sørlandet** er et vitensenter i Arendal, i Kristiansand og i Kvinesdal Dette er et av de 13 regionale vitensentre i Norge som inngår i regjeringens realfagssatsning.

Vitensenteret er et sted barn og unge kan lære om matematikk, naturvitenskap og teknologi gjennom selv å gjøre ulike eksperimenter eller aktiviteter.
Vitensenteret ligger på bryggekanten i sentrum av Arendal. Det er et stort parkeringshus, Pollen parkeringshus rett ved siden av bygget.
Eget spisested, Havgløtt og butikk fylt med lærerike leker som heter VitenButikken.

Vitensenteret Sørlandet startet opp i 2010, flyttet inn i nytt bygg i desember 2012. Våren 2014 utvides utstillingene og aktivitetsrommene ytterligere. 
Det er utviklet en rekke undervisningstilbud til barnehager og skoler. Avholdes regelmessig lærerkurs og gjennom hele året får fritidsbesøkende nye eksperimenter eller aktiviteter de kan gjøre.

**Vitensenteret Sørlandet, Kristiansand:**

Etter 1 og et halvt år med planlegging åpnet de et mindre vitensenter i Markens gate i Kristiansand i januar 2018. Her er det fokus på aktiviteter og mindre på utstilling, og det vil til enhver tid være minst to aktiviteter å oppleve.

**Vitensenteret Sørlandet, Kvinesdal:**

I januar 2024 åpnet Vitensenteret Sørlandet en avdeling i Kvinesdal. Her er det fokus på aktivitetsverksted og en mindre utstilling, og det er flere ulike aktivitetstema som tilbys gjennom året.

Publikumstilbud
---------------

Fritidstilbud som VitenKlubb, aktivitetsverksteder, workshops, VitenShow samt formidlingsopplegg i en rekke tema for ulike skoletrinn. Spennende opplegg som Bestas Skatteskiste, Energidag, VitenBursdag, teambuilding og andre eventer, lærerkurs og vi har åpent alle skolefridager for allmennheten.
Www.vitensor.no for mer informasjon

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

| * v
* d
* r
Vitensentre i Norge |
| --- |
| VilVite i Bergen | Vitensenteret i Trondheim **·** VilVite (Bergen) **·** Nordnorsk vitensenter (Tromsø) **·** Norsk Teknisk Museum (Oslo)  **·** Jærmuseet (Vitengarden, Nærbø og Vitenfabrikken, Sandnes) **·** Norsk Luftfartsmuseum (Bodø) **·** INSPIRIA science center (Sarpsborg) **·** Vitensenteret innlandet (Gjøvik) **·** Norsk Oljemuseum (Stavanger) **·** Norsk jernbanemuseum (Hamar) **·** Vitenlaben (Porsgrunn) | Nordnorsk vitensenter i Tromsø |

Portal: Arendal
**Øivind Aschjem** (født 28. mars 1949) er en norsk psykiatrisk sykepleier og familieterapeut som arbeider som familierådgiver i Langesund i Bamble kommune i Telemark. Han har siden 1984 arbeidet med bekjempelse av familievold og hjulpet familier og barn som utsettes for vold, overgrep og omsorgssvikt hjemme. 

I tillegg til å drive samtaleterapi, har Aschjem blant annet vært leder i Alternativ til Vold i Telemark, en organisasjon som driver forebyggende arbeid mot familievold og gir hjelp og behandling til voldsutøveren og familien. Han har også vært initiativtaker til barneboka og teaterforestillingene *Sinna Mann*, som også har blitt filmatisert, og til kampanjen og nettstedet *reddesmaa.no*. Han er dessuten medarbeider i det nasjonale prosjektet *Barn som lever med vold i familien*. I 2001 utgav han intervjuboka *Nei, nei gutt!* sammen med journalist Morten Lie Hagen.

Høsten 2013 ble Øivind Aschjem tildelt Kongens fortjenstmedalje for sitt mer enn 30 år gamle arbeid mot familievold.

Referanser
----------

1. ↑  Telemarkavisa 2003: *Minister skamroser arbeidet mot vold i Telemark*
2. ↑  Nettstedet reddesmaa.no
3. ↑  Om boka *Nei, nei gutt!* 2001
4. ↑  Porsgrunn Dagblad 21.10.2013: *Øivind Aschjem ble hedret*
5. ↑  Bamble kommune: *Øivind Aschjem tildelt Kongens fortjenestemedalje* Arkivert 3. november 2013 hos Wayback Machine.
6. ↑  Varden.no 31.10.2013 Arkivert 3. november 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon under RTSV Sør

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Maria av Montferrat** også benevnt **Maria av Jerusalem** og **Maria la Marquise**, (født 5. april 1192, død 1212) var dronning av Jerusalem fra 1205 og fram til sin død.

Hun var datter av dronning Isabella I av Jerusalem og marki Konrad av Montferrat og stammet slik gjennom sin far fra Huset Aleramici og ble på grunn av hennes fars tittel kalt Maria la Marquise som barn. Hun ble dronning i 13-årsalderen over kongeriket Jerusalem da hennes mor døde, og hennes mors halvbror Johan av Ibelin ble regent mens hun var umyndig. Da hun som 17 åring ble myndig i 1209 ble det besluttet at hun burde gifte seg så snart som mulig for å kunne bli sittende på tronen, og Frankrikes konge Filip II August av Frankrike ble kontaktet for å finne et riktig parti for henne. Den franske kongen viste til sin tilhenger Johannes av Brienne som hennes ektefelle. Johannes av Brienne var imidlertid ikke noen rik man, og ble støtte av den franske kongen og pave Innocens III med midler slik at han kunne ivareta sine forpliktelser som hersker ved å holde hoff og en egen vaktstyrke. 

Johannes og Maria giftet seg 4. september 1210 og ble kronet som samregenter 3. oktober i katedralen i Tyr. 

Maria døde i 1212 i barselfeber etter å ha født datteren Isabella som arvet tronen etter sin mor. Faren Johannes av Brienne fortsatte som regent for datteren, fram til hun giftet seg med Fredrik II av Det tysk-romerske rike i 1225.

Referanser
----------

1. 1 2   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Isabella I** | **Dronning av Jerusalemmed Johannes av Brienne**(1205–1212) | Etterfølger:**Isabella II** |

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** WikiTree
 |
**Johan Carl Keyser** (født 11. august 1827 i Christianssand, død 16. mai 1904) var en norsk teolog og skolemann, som var bestyrer og medeier for Nissens Pikeskole fra 1865 til 1899.

Han var sønn av professor dr.theol. Christian Nicolai Keyser og Agnes Louise f. Carlsen, og sønnesønn av biskop Johan Michael Keyser.

Keyser studerte ved overlærer Møllers institutt i Christiania, og ble student i 1846. I 1847 ble han huslærer for familien til lensgreve Peder Anker (Per) Wedel-Jarlsberg (1809–93). Han ble cand.theol. i 1851 og samme år ansatt ved Nissens Pikeskole, som var etablert i 1849. Han underviste i historie, geografi, fysikk og religion, og ble etterhvert en av tre bestyrere og medeiere for den daværende privatskolen.

Han er begravet på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

Litteratur
----------

* Aftenposten 17. mai 1904, nekrolog på forsiden av morgennummeret.
* Nils A. Ytreberg: Nissens pikeskole : 1849-1949. Nissens pikeskole (1949).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
***Sayrevilleus*** er en utdødd slekt av biller i gruppen snutebiller (Curculionoidea).

Utseende
--------

Små til middelsstore biller (ofte 2 – 6 mm), kroppen gjerne mer eller mindre pæreformet, oversiden glatt eller fint hårete, som oftest mørke på farge, ofte med metallglans. Hodet er i midten trukket ut til en snute som vanligvis er lengre, ofte mye lengre, enn resten av hodet. Fasettøynene er runde og utstående. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, framover tilsmalnet, med rundede sider. Hos noen arter har det en kraftig, framoverrettet pigg på siden. Dekkvingene er mye bredere enn brystskjoldet, med tydelige skuldre, parallellsidige eller bredest i den bakerste delen. Beina er kraftige og middels lange.

Levevis
-------

Snutebladrullerne er uvanlige i og med at billene legger forholdene spesielt til rette for avkommet sitt ved å bygge hus til dem.

Utbredelse i tid og rom
-----------------------

Slekten er kjent fra øvre kritt (94-89 millioner år før nåtid), fra rav fra New Jersey.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Familien snutebladrullere, Rhynchitidae Gistel, 1856
				+ Stammen †**Sayrevilleini** Legalov, 2003
					- Slekten †***Sayrevilleus*** Gratshev & Zherikhin, 2000 - én art
						* †*Sayrevilleus grimaldii* Gratshev & Zherikhin, 2000

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  V. G. Gratshev and V. V. Zherikhin. 2000. The weevils from the Late Cretaceous New Jersey amber (Coleoptera, Curculionoidea). I: Grimaldi, D. (*red*.) *Studies on Fossils in Amber, with Particular Reference to the Cretaceous of New Jersey* 241-254.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
«Profeten Jesaja» og «Profeten Esaias» omdirigeres hit. For den bibelske boken, se Jesajaboken.

**Jesaja** (hebraisk: יְשַׁעְיָהוּ – *Yĕšaʿyā́hû*, Jesjajahu, ; gresk: Ἠσαΐας – *Ēsaḯas*, i bibeloversettelsen fra 1930 **Esaias**; betyr «Jahve frelser», dannet av samme roten (ישע y-sh- som betyr «frelse») i likhet med navnene Jesus og Josva) var ifølge *Det gamle testamente* profet som var virksom i Jerusalem. Han tilskrives første del av *Jesajas bok*, som forteller om hovedtrekkene i hans liv og profetgjerning, med kallsopplevelsen hans i kapittel 6: «*I det året da kong Ussia døde, så jeg Herren sitte på en høy og opphøyd trone, og kanten på kappen hans fylte tempelet. Serafer sto overfor ham.*» Jesaja regnes som en av de viktigste profetene i kongetiden, og var virksom i flere tiår, til slutten av Hiskias regjeringstid på 700-tallet f.Kr.

* Jesaja kap. 1-39 kalles «Proto-Jesaja» og regnes som hans originaltekst, bortsett fra kapitlene 24–27 som er en sen apokalyptisk tilføyelse..
* Jesaja kap. 40-55 kalles «Deutero-Jesaja» og er et arbeid av en navnløs forfatter i eksil.
* Jesaja kap. 56-66 kalles «Trito-Jesaja» og er en antologi.

Ifølge *Jesajas bok* og *Andre kongebok* ble Jesajas utvalgt av Gud til å forkynne for israelitterne om to helt motstridende ting, nemlig dom og frelse. Innen Jesaja fikk profetere, renset en engel hans lepper med glødende kull, et symbol for at han renset sine lepper for menneskeord, for alt han skulle tale i framtiden, skulle være Guds ord.

*Jesajas bok* utgjorde en 7,4 meter lang pergamentrull da den ble funnet blant Dødehavsrullene.

I *Jesajaboken* er det meget stoff som kristne fra starten av har lært som forutsigelser om Jesus. I adventstiden og til jul er det særlig mange tekster under gudstjenesten som enten er hentet fra Jesaja, eller henspiller på ham.

Fotnoter
--------

1. ↑  I 2 Kong 19,5 står det יְשַׁעַיָהוּ.

Referanser
----------

1. 1 2   timeline.biblehistory.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jim Haeffele: *Isaiah the prophet*
3. ↑  Jesaja minnes kallsvisjonen sin, *Jesajas bok* kap. 6, *nettbibelen.no*
4. ↑  Kapelrud, Arvid S.: «Jesaja» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 22. mars 2023 fra
5. ↑  Alberto Soggin: *Introduction to the Old Testament: From Its Origins to the Closing of the Alexandrian Canon* (s. 394). Westminster John Knox Press, 1989, ISBN 0-664-21331-6
6. ↑  Torleif Elgvin: «Dødehavsrullene» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 22. mars 2023 fra

Eksterne lenker
---------------

* *Jesajas bok* i ulike oversettelser hos *Nettbibelen*

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
Søskenparet Ruth og Frederick Law
**Frederick Rodman Law** (født 21. januar 1885, død 14. oktober 1919) var fallskjermhopper, bygningsklatrer og senere stuntmann og skuespiller i stumfilmer

Biografi
--------

Han var eldre bror av den banebrytende luftfartspioneren Ruth Law Oliver. Law var gift med Florence Kimball og var far til tre barn. Familien bodde i Brooklyn. Law bodde også i Chicago og Texas.

Den 2. februar 1912 hoppet Law med fallskjerm ut av toppen av fakkelen på Frihetsgudinnen. Law spilte i eller deltok i flere stumfilmer, inkludert en film i 1914 bygget rundt hans arbeid, *Daredevil Rodman Law*. Hans kvinnelige medspiller i hans filmer var Claire Whitney, Jean Acker, Ethel Wright, Rosanna Forbes, Beryl Bouton og Constance Bennett, som ikke er relatert til 1930-tallets filmskuespiller med samme navn.

Law ble alvorlig skadet mens han utførte et stunt i 1914. I 1917 viste skaden seg problematisk nok til at han ble innlagt i Kings Hospital i Brooklyn for behandling. I løpet av det lange sykehusoppholdet gikk pengene Law hadde tjent gjennom sitt arbeid i filmer med til å betale sykehusets regninger og til å forsørge familien. Law hadde nesten gitt opp stuntarbeid, men da USA gikk inn i første verdenskrig, vervet Law seg til United States Army Air Corps. Han ble plassert ved Kelly Field i Texas for å undervise fallskjermhoppere.

Law fikk tuberkulose mens han var på Kelly Field. Han døde av sykdommen i Camp Sevier i Greenville, Sør-Carolina 14. oktober 1919, etter å ha blitt innlagt på sykehuset der i et par måneder. Law ble antatt å ha blitt bedre, og før han døde planla han å utføre et nytt fallskjermstunt.

Filmer
------

* *A Leap for Love* (1912)
* *The Secret Service Man* (1912)
* *At the Risk of His Life* (1912)
* *Saved by Airship* (1913)
* *Death's Short Cut* (1913)
* *His Priceless Treasure* (1913)
* *The Daredevil Mountaineer* (1913)
* *Fighting Death* (1914)

Referanser
----------

1. ↑  *Who Was Who on the Screen* 3rd edition, page 422 by Evelyn Mack Truitt c.1983
2. ↑  «Thrill World But Their Dad is Not So Much Impressed». Wichita Daily Eagle. 2. november 1919. s. 39. Besøkt 27. februar 2017 – via Newspapers.com.
3. ↑  «Rodman Law, Defier of Death, Succumbs to White Plague». Brooklyn Daily Eagle. 14. oktober 1919. s. 2. Besøkt 27. februar 2017 – via Newspapers.com.
4. ↑  «Rodman Law Hurt, Spent Fortune, Now Family is in Want». Brooklyn Daily Eagle. 22. februar 1917. s. 1. Besøkt 27. februar 2017 – via Newspapers.com.
5. ↑  «Death Claims Rodman Law». Keowee Courier. 22. oktober 1919. s. 2. Besøkt 27. februar 2017 – via Newspapers.com.
6. ↑  «Rodman Law Dead; Famous for Daring Death in Movies». New York Tribune. 15. oktober 1919. s. 10. Besøkt 27. februar 2017 – via Newspapers.com.
7. ↑  allmovie; listing of *Daredevil Rodman Law*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rodman Law på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Law og en venninne

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | WikiTree
 |
Tjern på Finnskogen

**Finnskogen** (offisiell skrivemåte), eller **Finnskogene** (finsk: *Suomalaismetsät*), er et stort sammenhengende skogområde som strekker seg langs begge sider av riksgrensen mellom Solør i Norge og Värmland i Sverige, der Trysil Finnskog danner nordgrensen. Lokalt uttales navnet *fiɳɳ`skoga* hvilket er en stivna dativform av navnet. Eidskog Finnskog, Vinger Finnskog, Brandval Finnskog, Grue Finnskog, Hof Finnskog, Åsnes Finnskog og Våler Finnskog finnes brukt om deler av området i henhold til tidligere kommunegrenser. Området er spredt befolket. Svullrya i Grue kommune danner et slags uoffisielt senter for den norske delen av Finnskogen.Villmarkspreget som Finnskogene tidligere hadde, er i dag redusert gjennom industriell hogst og veiutbygging.

Utstrekning
-----------

Området ligger i kommunene Kongsvinger, Grue, Åsnes, Våler og Trysil i Innlandet i Norge og i Torsby kommun i Värmland i Sverige. Det kan grovt sett avgrenses av bebyggelsene ved Glåma i vest, Klara i øst, Eidskog (Skotterud og Magnor) i sør og Trysilvegen (Rv 25) i nord.

Vegetasjonsmessig er Finnskogen preget av skrinn morenejord med furu og lyngmoer. Jordbruket er preget av små gårdsbruk med dyrehold og lite kornproduksjon.

Historie
--------

Områdene har navn etter de finske innvandrerne, såkalte skogfinner, som reiste fra Finland til Sverige på 1570-tallet og ebbet ut i 1630-årene. Erik Pontoppidan skrev i 1752 at de første finnene kom til Norge allerede i 1624, men det er neppe riktig. Først fra 1640-tallet foreligger det skriftlige opplysninger om finsk bosetning på Finnskogene. Kjerneområdet for den norske «finnekulturen» ligger i Grue og Åsnes. Innvandringen kom i overveiende grad fra området Savolax i Finland. Det finnes også tilsvarende «finnskoger» eller «finnemarker» andre steder på Østlandet, både mellom Hedmark og Akershus og mellom Akershus, Oppland, Oslo og Buskerud (se Finnemarka der). Også i Sverige finnes det slike isolerte «finnskoger», blant annet Orsa Finnmark i Dalarna og i Tiveden i Västra Götalands län.

Skogfinner er i dag anerkjent som en av de fem nasjonale minoriteter i Norge. Den årlige festivalen Finnskogdagene feirer proklameringen av Republikken Finnskogen.

Se også
-------

* Finnemarka
* Svedjebruk

Referanser
----------

1. ↑  Tuula Eskeland: *Om navngivningen i Savolaks og i de norske finnskogene*, 8. juni 2005

Eksterne lenker
---------------

* Turforslag til Finnskogen på DNT og NRKs nettsted ut.no
* Visit Finnskogene
* Finnskogen Turistforening Arkivert 12. mai 2012 hos Wayback Machine.
* Norsk Skogfinsk Museum
* FINNSAM – Finnbygder i samverkan
* Trysilfinnskog Arkivert 12. mai 2021 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** Nationalencyklopedin **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Bjørn Tore Hallem** (født 10. januar 1970) er en norsk filmprodusent og regissør. Han har jobbet i bransjen siden 1988. Han var med og startet lokal-TV i Nord-Trøndelag (Trøndersk Multimedia). Han ble ansatt som produsent/fotograf i TMM Produksjon i 1995 og har vært med å produsere i overkant av 100 naturdokumentarer (25 minutter) for TV 2. Han er nå ⅓-eier av TMM Produksjon AS sammen med Hans Petter Sundal og Dag Rune Johansen.

Bjørn Tore Hallem har fra 1995 arbeidet som fotograf, klipper, produksjonsleder og produsent for TMM Produksjon. Han har hatt ulike funksjoner som blant annet flerkameraprodusent (TVNorge), produsent (NRK Barne-TV/Drama), innslagsprodusent (TV 2, TV3, TVNorge og NRK) og oppdragsfilmprodusent for næringsliv, idrett, organisasjoner og utdanningsinstitusjoner.

Han har blant annet vært produsent på tolv episoder av *Fjellgården i Trollheimen* for NRK (2009) og tolv episoder av *Tuva frå Tarva* for NRK (2011). Han var også produsent og regissør på ti episoder av *Laara & Leisa* for NRK Sápmi (2014) og 10 episoder av *Laara & Leisa sesong 2*. *Laara & Leisa* er en sørsamisk dramaserie for barn. Dessuten var han produsent og regissør på dramaserien *Nilam & Banden* for NRK (2015). 

Han har vært produsent for livsstilserien *Eventyrlig oppussing* for TV3/Viaplay; serien er per 2022 inne i sin åttende sesong. 

Han jobber per 2022 fortsatt som daglig leder/produsent i TMM Produksjon AS på Levanger.

Familie
-------

Bjørn Tore Hallem er bror av musiker, dramatiker og dokumentarfilmskaper Marte Hallem.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bjørn Tore Hallem på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) www.tmm.no
**Gus Schumacher** (født 25. juli 2000) er en amerikansk langrennsløper.

Oppvekst og skolegang
---------------------

Schumacher ble født i Madison, Wisconsin og vokste opp i Anchorage, Alaska. Mens han var elev ved Service High School trente han med Alaska Winter Stars. Han gikk ut av videregående i 2018 og er for tiden[*når?*] deltidsstudent ved University of Alaska Anchorage der han studerer til å bli sivilingeniør.

Karriere
--------

Schumacher ble juniorverdensmester i stafett i Lahti i 2019 og fulgte opp med gull både i stafett og 10 kilometer klassisk i Oberwiesenthal året etter. 

Han fikk sitt gjennombrudd som seniorløper med 8.-plass på 15 kilometer klassisk i Val di Fiemme under Tour de Ski 2021. 29. januar samme år fikk han med seg sin andre topp 10-plassering i verdenscupen da han endte på 9.-plass på 15 kilometer fri teknikk i Falun. 

Schumacher fikk sin mesterskapsdebut som seniorløper i Ski-VM i Oberstdorf 2021. Der ble 29.-plass på 50 kilometer klassisk hans beste resultat individuelt. Han var med på USAs lag som endte på 7.-plass på stafetten.

Etter den sterke debutsesongen som senior, slet Schumacher med å levere på samme nivå sesongen etter, 2021/22. Han fikk riktignok med seg en 11.-plass (5. beste etappetid) på 15 kilometer jaktstart i Ruka i sesongåpningen, men etter dette endte han kun to ganger topp 30 i verdenscupen, 29.-plass på 15 kilometer fri teknikk i Davos 12. desember og 25.-plass på 15 kilometer fri teknikk fellesstart i Oberstdorf 31. desember.

Han deltok i OL i Beijing 2022. Der endte han med 39.-plass på 30 kilometer skiathon og 48.-plass på 15 kilometer klassisk individuelt og 9.-plass i stafett.

Referanser
----------

1. ↑  «The Phenom Next Door: Gus Schumacher Looks to Lahti – FasterSkier.com». *fasterskier.com*. Besøkt 15. april 2022.
2. ↑  «Team USA». Besøkt 15. april 2022.
3. ↑  «SCHUMACHER Gus - Athlete Information». *www.fis-ski.com*. Besøkt 15. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gus Schumacher – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gus Schumacher – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata