recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hjernebarksår** er en sykdom hos sau. Den forekommer oftest hos lam, men kan også ramme voksne sauer. Sykdommen kan inntreffe hele året, men rammer helst om vinteren når sauene er i fjøs.

Symptom
-------

Sykdommen kjennetegnes ved at dyrene får dårlig matlyst, de går formålløst omkring – gjerne i sirkel. De kan også bli stående urørlig. Synsevnen minker gradvis og de blir blinde. Etter en stund får dyrene dårlig balanse og ustødige bevegelser og skrever gjerne med føttene for å holde balansen. Hodet trekkes oppover og bakover, øynene kan gå rytmisk fra side til side. De blir straks verre og går overende. Kropp og føtter stivner som om dyret har krampe. Sterk lyd eller håndtering av dyret vil utløse travende bevegelser i føttene.

Årsak
-----

Sykdommen skyldes mangel på vitamin B1 (tiamin), trolig på grunn av en feil i fordøyelsesprosessen i vommen. Vitaminmangelen fører til vevsdød i deler av hjernen. Lite er ellers kjent om denne sykdommen.

Behandling
----------

Thiamin gis i store doser, helst rett i blodet. Dette kan berge sauen tidlig i sykdommen. Senere vil hjernevevet vere så ødelagt at skaden er varig.

Forebygging
-----------

Unngå brå endringer i fôringen. Hvis flere dyr blir syke bør en vurdere vitamintilskudd til hele flokken.

Litteratur
----------

* Arne Maurtvedt (redaktør), Saueboka, 1989 Landbruksforlaget. ISBN 82-529-1219-2

Eksterne lenker
---------------

* Om CCN (engelsk)
Hjerkinn stasjon Foto: Erlend Bjørtvedt 
Norsk villreinsenter Foto: Erlend Bjørtvedt 
**Hjerkinn** er en tettbebyggelse i Dovre kommune i Innlandet. Hjerkinn er et av Norges tørreste steder med gjennomsnittlig 222 mm nedbør i året.

Hjerkinn stasjon er Dovrebanens høyestliggende stasjon på 1017 meter over havet. Hjerkinn ligger ved E6. Hjerkinn flyplass ligger ca. fem kilometer fra Hjerkinn i retning Folldal. Bussforbindelse langs Rv29 med Folldal og Alvdal i Østerdalen.

Historie
--------

Hjerkinn er en gammel skysstasjon med tradisjoner tilbake til midt på 1200-tallet. Den lå på pilegrims- og kongeveien til Trondheim, og var det høyeste punktet på Dovrefjell. På 1800-tallet kom det også skolemester til Hjerkinn i sesongen, og stedet var midtpunktet på fjellovergangen. Engelske turister var i dette århundret de første som oppdaget stedet og la grunnen for den videre hotelldrift her. Da jernbanene fra Oppdal og Dombås ble sluttført og knyttet sammen i 1921, fikk området et nytt oppsving, med hotelldrift både her og på Fokstua litt lengre vest.

Folldal gruver drev gruvedrift på Tverrfjellet frem til 1993. Forsvaret hadde et øvingsfelt i nærheten, Hjerkinn skytefelt.

Referanser
----------

1. ↑  Artikkel på NSB.no Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  Bayard Taylor, *En reise i Norge i 1857*, New York/London 1857, Frifant Forlag 2009, side 37-39.

| * v
* d
* r
Dovrefjell |
| --- |
| Dovre kommune **·** Dombås **·** Drivstua Fjeldstue **·** Drivstua stasjon **·** Fokstua **·** Hjerkinn **·** Hjerkinn fjellstue **·** Hjerkinn skytefelt **·** Hjerkinn stasjon **·** Kongsvold Fjeldstue **·** Kongsvoll stasjon **·** Kongsvoll fjellhage **·** Viewpoint Snøhetta **·** Dovre nasjonalpark **·** Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark **·** Rondane nasjonalpark **·** Fokstumyra naturreservat **·** Fokstugu landskapsvernområde **·** Veslehjerkinntjønnin naturreservat  **·** Hjerkinn/Kongsvoll/Drivdalen landskapsvernområde **·** Vesle Hjerkinn landskapsvernområde **·** Snøhetta **·** Rondslottet **·** Vårstigen **·** Pilegrimsleia over Dovrefjell **·** Eysteinkyrkja **·** Moskusfe  **·** Enige og tro inntil Dovre faller  **·** Dovrebanen **·** Dovregubben  **·** Dovregubben  *(lokomotiv)*  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**dormakaba** **Holding AG** er et globalt sikkerhetskonsern med base i Rümlang i Sveits, og som sysselsetter rundt 16 000 ansatte som ytrer service i flere enn 130 land. Selskapet er børsnotert i Sveits. Selskapet ble til etter at Kaba-gruppen og Dorma fusjonerte i september 2015.

Historie
--------

Selskapet ble grunnlagt i 1862 i Zürich av Franz Bauer som et låsesmed-utsalg og fabrikk for kasseapparater. Firmaet ble solgt i 1915 til Leo Bodmer, som omdøpte selskapet til Bauer AG. I 1934 utviklet Fritz Schori den første låsesylinderen med reversibel nøkkel. Bauer AG tok patent på oppfinnelsen, og oppkalte låsen etter firmaets grunnlegger Franz Bauer, på tysk kjent som *Kassenbauer* (produsent av kassaapparater) – forkortet "Kaba". 

Gradvis utvidet selskapet sin portefølje og etablerte seg i hele Europa. I 1995 ble Bauer Holding AG omdøpt Kaba Holding AG og selskapets aksjer ble notert på Zürich-børsen. 

Ved overtagelsen av Unican Security Systems Ltd (Montreal) i 2001, fikk Kaba fotfeste i Nord-Amerika og Silca, Ilco og Kaba Mas ble nye merkevarer som en del av sammenslåingen 

I 2006 kjøpte selskapet *Wah Yuet Group* i Kina, det amerikanske selskapet *Computerized Security Systems* (CSS) med merkenavnene Saflok og La Gard, og det nederlandske selskapet *H. Cillekens Zn. B.V.* I tillegg ble det inngått samarbeidsavtaler med indiske *Minda Group*. 

I 2011 kjøpte Kaba det norske selskapet Møller Undall.

Satsingsområder
---------------

Kaba produserer komponenter og systemer for sikring av områder og bygninger, samt administrering og sporing av adgang for personell. Selskapet har fire divisjoner fordelt på adgangskontrollsystemer, nøkkelsystemer, industrielle låser og dørautomatikk. De viktigste produktene er:

* Låser
* Nøkler
* Dørautomatikk Kaba sylinderlås
* Industrielle dører
* Adgangskontrollsystemer
* Personellkontroll/timeregistrering
* Safer og annen oppbevaring
* Fysisk sikring
* Dører for perronger/plattformer
* Biometri

Referanser
----------

1. ↑  «dormakaba Group». *www.dormakaba.com* **(engelsk)**. Besøkt 24. september 2017.
2. ↑  Kaba Holding AG[*død lenke*] SIX Swiss Exchange
3. ↑  «DORMA News | Merger between DORMA and Kaba to form the dorma+kaba Group is completed». *www.dorma.com* **(tysk)**. Besøkt 24. september 2017.
4. ↑  Overtakelse av Unican Security Systems Ltd CBC News
5. ↑  Kaba i Kina[*død lenke*] Bloomberg
6. ↑  Kaba kjøper Computerized Security Systems AFX News Limited
7. ↑  Kaba significantly expands market position in Scandinavia[*død lenke*] Pressemelding fra Kaba

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kaba Group – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** HDS
 |
**Songe Træsliperi** var et tresliperi som holdt til på Songe i Tvedestrand kommune. Virksomheten ble stiftet 21. mai 1912. Ifølge selskapets vedtekter skulle «Selskabets formaal er at produsere og sælge træmasse samt paa anden maate at nyttiggjøre sine eiendomme.»

Selskapets første disponent var ingeniør Albert Wüller. Denne stillingen hadde han frem til sin død i 1944. Etter han overtok svigersønnen, Alf Christophersen, som disponent.

Produksjon
----------

I april 1913 startet produksjonen ved tresliperiet. Tremassen fra virksomheten ble eksportert til blant annet England for papirproduksjon.
Songe Træsliperi var et flere tresliperier i tvedestrandsområdet. De øvrige var Gjeving Træsliperi og Fostvedt Træsliperi.

Etter hvert ble konkurransen i markedet for hard for mange av tresliperiene, noe som også viste seg i dette distriktet. I 1968 slo tresliperiene på Fostvedt og Gjeving seg sammen, mens tresliperiet på Songe fortsatte alene. Den 11. november 1972 var det imidlertid slutt for Songe Træsliperi. Da la selskapet ned sin virksomhet etter 60 års drift.

Arkivet
-------

Arkivet etter Songe Træsliperi befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Det inneholder møteprotokoll for hele bedriftens periode, korrespondanse, aksjebrev, en del dokumentasjon knyttet til produksjon, tømmerhandel og regnskap, samt en del tekniske tegninger.

Referanser
----------

1. ↑  Tresliperiene i Tvedestrand, Avtrykk.no, 27.09.2017

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Songe Træsliperi på Arkivportalen
**Dorit Myltoft Andersen** (født 6. desember 1943 i Odense) er en dansk psykolog og politiker som har vært medlem av Folketinget for Det Radikale Venstre i Fyns Amtskreds i flere perioder fra 1993 til 2000.

Dorit Myltoft ble uteksaminert fra Sct. Knuds Gymnasium i 1962 og utdannet folkeskolelærer ved Odense Seminarium i 1966. I 1983 fikk hun graden cand.pæd.psych. ved Danmarks Lærerhøjskole. Hun arbeidet fra 1966 til 1980 som folkeskolelærer i Odense kommune og som skolepsykolog samme sted fra 1980 til 1984. Deretter arbeidet hun som underviser ved Seminariet for Hverdagskunst i Kerteminde.

Hun ble nominert til Folketinget første gang i 1990 for Odense Østkredsen, men stilte fra 1993 opp i Odense Sydkredsen. Dorit Myltoft fungerte i en årrekke som vararepresentant for Niels Helveg Petersen, senest da han var utenrigsminister 31. mars 1998 til 21. desember 2000.

Dorit Myltoft var formann for Odense Radikale Venstre 1986-1993 og styremedlem i Frit Oplysningsforbund i Odense fra 1989. Fra 1990-1992 var hun medlem av hovedstyret og formann for likestillingsutvalget i Dansk Magisterforening, og fra 1993 medlem av landsstyret i Foreningen Norden. Fra 1998 var hun i tillegg medlem av representantskapet i selskapet DONG.

Siden 2007 har hun vært formann for Det Radikale Venstre i Region Syddanmark.

Kilder
------

* Dorit Myltofts biografi på Folketingets hjemmeside

Eksterne lenker
---------------

* (da) Dorit Myltoft hos Folketinget Rediger på Wikidata
Portveien 2 i Hjemmets Kolonihager. Foto: Hans-Petter Fjeld 
Veien inn i kolonihagen sett fra "Ringveien". Foto: Helge Høifødt 
**Hjemmets Kolonihager** er en kolonihage på Bjølsen i Oslo, grunnlagt på initiativ av direktør Ole Sundø i ukebladet *Hjemmet* i 1912. Tomten var dengang en del av Bjølsen gård som lå i dagens Bjølsenparken.

Kolonihagen har særlig blitt kjent gjennom barne-TV-serien *Portveien 2* hvor eksteriøropptakene til serien ble gjort i en hytte i Portveien 2 i kolonihagen.

Opprinnelig ble det anlagt 150 parseller, senere ble antallet øket til 174. Antallet hytter
er i dag (2013) på 109 i tillegg til et felles forsamlingshus.

Kolonihagen gikk over til kommunen i 1920.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt (red): *Oslo byleksikon*, Kunnskapsforlaget 2010, side 245, ISBN 978-82-573-1760-7

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hjemmets Kolonihager – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Hjemmehjelp** tilhører sosiale omsorgstjenester i Norge, og skiller seg fra hjemmesykepleie som tilhører helsetjenester.

Type tjeneste
-------------

Hjemmehjelp er hjelp til personlig stell omsorg, som eksempel hjelp til å stå opp og legge seg, personlig hygiene, toalettbesøk, til å kle av og på seg, hjelp til å spise, rengjøring, matlaging, vask og innkjøp (del av praktisk bistand).

Hjemmehjelp er definert i Standard for næringsgruppering (SN) som kode 88.10.

Den kommunale omsorgstjenesten er den som beslutter om man kan motta slik hjelp.

Brukerstyrt personlig assistanse er en alternativ organisering av denne tjenesten

Referanser
----------

1. ↑  «Standard for næringsgruppering (SN)». Besøkt 10.12.2017.
2. ↑  «Rett til praktisk bistand (hjemmehjelp)». *www.helsetilsynet.no*. Besøkt 10. desember 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Norsk instrumentmakerforening (NIMF)**  er en landsdekkende interesseorganisasjon for instrumentmakere i Norge.

Foreningen arbeider for økt synlighet for faget, kompetanseheving på tvers av instrumentgrupper, styrking av premissene som muliggjør utøvelse av dette håndverket i Norge, rekruttering, økt omsetning av håndbygde instrumenter og bevissthet om de etiske sider ved musikkinstrumentnæringen.

Norsk instrumentmakerforening ble dannet i 2016 og er arrangør for den årlige instrumentmakerdagen, utstilling av instrumenter og prosjekter, konserter og foredrag.

Foreningen er medlem av Norsk Musikkråd.

Referanser
----------

1. ↑  «Norsk instrumentmakerforening» **(engelsk)**. Norsk instrumentmakerforening. Arkivert fra originalen 20. januar 2023. Besøkt 20. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Norsk instrumentmakerforening på Facebook Rediger på Wikidata

* Norsk instrumentmakerforening på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Kris Boyd** (født 18. august 1983) er en skotsk tidligere fotballspiller. 

Han har også tidligere spilt for Kilmarnock, sammen med lagkollegaen Steven Naismith som også er født i Irvine og i Kilmarnock. Boyd er den mestscorende fotballspilleren i Skottland gjennom tidene med sine 166 mål (pr 7. desember 2013).

Karriere
--------

### Kilmarnock

Boyd startet karrieren sin i Kilmarnock. Han debuterte i 2001 i den siste kampen i året mot storklubben Celtic FC. Året etter fikk han nye sjanser hos den nye manageren og scoret fem mål i sesongen 2001–2002. 

Året etter scoret Boyd tolv mål og det var gjennombruddsesongen for Kris Boyd. Han ble kåret til årets unge spiller i Kilmarnock. Året etter gikk det enda bedre da han nettet 19 ganger.

I 2005-2006-sesongen gjorde han det så bra at de engelske klubbene Cardiff og Sheffield Wednesday la inn et bud på rundt 500 000 pund fra begge klubbene. Boyd avslo på direkten.

### Rangers FC

Den 22. desember 2005 var det klart at han skulle signere for storklubben Rangers FC når overgangvinduet åpnet 1. januar. Da han signerte var den opprinnelige lønnen på 40 000 pund, men denne ble da doblet. 

Han debuterte allerede 7. januar 2006 Peterhead i den skotske cupens tredje runde, og scoret hat-trick i kampen da de vant 5-0. Han scoret 20 mål på en sesong da han startet bare 17 kamper, men spilte mange som innbytter og kom innpå som joker og scoret veldig mange mål.[] Han var den første spilleren som ble toppscorer for to klubber på ett år. 

Han scoret to mål i UEFA-cupen det året for Rangers FC. Det peneste målet Boyd har scoret er en hel-volley fra 30 meters hold i kampen der de spilte 2-2 mot Dunfermile. 

Boyd scoret sitt 100. mål i serien mot rivalen Celtic FC i et Old Firm-oppgjør hvor Rangers vant 2-0. Han scoret sitt 50. mål i september 2006.

### Middlesbrough

5. juli signerte han en toårskontrakt med Middlesbrough FC

### Landslagskarriere

Han debuterte 26. september 2006 i kampen da Skottland slo Bulgaria 5-1. Han scoret ett mål i den kampen. Han har spilt 16 kamper og scoret 7 mål. Da han spilte på de alderbestemte klassene U-21 og U-19, var han fast på disse landslagene.

Referanser
----------

1. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som KRIS BOYD, BDFA player ID 50142[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 12729, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kris Boyd – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boyd – Major League Soccer Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boyd – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boyd – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boyd – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boyd – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boyd – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boyd – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boyd – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boyd – Skottlands fotballforbund Rediger på Wikidata
***Hjemsøkt*** er en norsk grøsser/skrekkfilm fra 2017. Maja Lunde har skrevet manus til filmen mens Carl Christian Raabe er regissør. Synnøve Macody Lund spiller hovedrollen som Cathrine som arver et gods på Hadeland som viser seg å være hjemsøkt.

For filmen ble Jorunn Kjellsby nominert til Kanonprisen 2017 i klassen beste birolle.

Handling
--------

Etter farens død, i løpet av julen, arver Catherine hans gamle isolerte eiendom i Norge. Men en gammel kvinne fra hjem-steder forteller henne historien om forsvinningen til en 7 år gammel jente, Marie, som var ingen ringere enn hennes egen mors søster - som Catherine aldri visste eksisterte.

Etter å ha hørt en rekke merkelige lyder i huset, tror Catherine at hun er hjemsøkt. Men plutselig får hun øye på en mystisk liten jente, Daisy, som går rundt i bygningen. Samtidig som kjæresten Marcus bekymrer seg for den nye urovekkende oppførselen til forloveden sin, blir Catherine venn med barnet - som veldig raskt viser seg å være et spøkelse.

Medvirkende
-----------

* Synnøve Macody Lund
* Ebba Steenstrup Såheim
* Ken Vedsegaard
* Robert Skjærstad
* Jorunn Kjellsby
* Cecilie Jørstad

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt6322902, Wikidata Q37312,
2. ↑  ; *Montages*.
3. ↑  «Anmeldelse av «Hjemsøkt»: Godt psykogrøss». *dn.no*. 22. november 2017. Besøkt 30. januar 2021.
4. ↑  «Hjemsøkt». *p3.no*. 22. november 2017. Besøkt 30. januar 2021.
5. ↑  «Denne filmen kan bli den store Kanonpris-vinneren». *adressa.no*. 8. februar 2018. Besøkt 30. januar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hjemsøkt* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Hjemsøkt* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
«**Norsk kjempevise**» er et skillingstrykk med undertittelen «De norske gutter». Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957. Melodien skal være «Den norske sjømann».

Teksten
-------

**1.**De norske gutter er det ikke godt å komme nær,  

der finnes ei det land som nordmenn tukte kan.  

I ski og skøyteløp når svensken inn til ovnen krøp  

da sto den nordmann bold som herdet jern og stål.  

  

**2.**Hurra for Norbech som på ryggen lagde hver som kom,  

får han sitt nakketak han farer ei med mag,  

han er jo alles skrekk ja selv den store danske Bech,  

tør ei ham komme nær, nei Nor-bæk er for svær.  

  

**3.**En tysker rund og tykk som veide mange hundre pund  

vår Norbech ville ta med skam han måtte dra.  

Og Norbechs kjempery gikk over sjø og land og by  

det gikk i syd og nord over den halve jord.  

  

**4.**Da kom det store skrog, en lange svenske Aksel Krook  

han troet seg så sterk, men han fikk nakkeverk.  

Et sådant nakketak man aldri så før denne dag  

og svensken så med sorg fra gamle Gøteborg.  

  

**5.**Hvo minnes ei den dag, da Norbechs aller største slag  

på Bygdø bane sto, da fløt det neseblod.  

Du blør min gutt, ja visst, det er det norske takk for sist  

nå kan du reise hjem min hilsen bringe frem.  

  

**6.**Nei norske gutter er det ikke godt å komme nær,  

i alt som krever blod, som krever kraft og mot.  

Thi birkebeiners marv, fra gammel tid har de i arv  

ennu skal over jord gå vikingtog fra nord.

Kilder
------

* De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
**Arnold Kvistvik** (født 25. september 1920 i Oslo, død 22. september 1998 i Mosjøen) var en norsk fiolinist og kulturarbeider.

Arnold begynte på Musikkonservatoriet i Oslo 9 år gammel med Øivin Fjeldstad som lærer, senere studerte han privat med Leif Halvorsen. I studietiden spilte han flere ensembler, også i NRKs Juniororkester. Musikkarrieren ble avbrutt av krigsutbruddet, og arbeide i NSB førte ham i 1942 til Mosjøen, hvor han møtte kona Ruth, født Perjord.

Kvistvik deltok i Mosjøen Orkesterforening som vanlig orkestermusiker, som konsertmester og i tolv år som dirigent, arbeidet lokalt som musikklærer, deltok i Nordnorsk Symfoniorkester fra starten i 1967 og i Helgeland symfoniorkester fra 1975.

Kvistvik var også engasjert i håndball, som trener, dommer og tillitsvalgt. Han var kretsleder i Nordland og landsstyremedlem i Norges Håndballforbund. Han var kommunestyremedlem for Venstre 1952-61 og 1971-75.

Kvistvik mottok Nordland fylkes kulturpris i 1979, og Vefsn kommunes kulturpris i 1989. Til hans 60-årsdag i 1980 hadde Ketil Vea skrevet en fiolinromanse til ham.

Diskografi
----------

* Halvdan Sivertsen: *Utsikt minus innsikt gir tilnærmet blindhet fra toppen av pyramiden* (1975)

Kilder
------

* Brith-Johanne Nikolaisen. «Musikklivets nestor – Arnold Kvistvik 1920-98» I: *Far etter fedrane 2002*, årbok for Vefsn museumslag
* Nekrolog i Aftenposten 5. oktober 1998
* Nordland fylkesbibliotek, videoportrett[*død lenke*]
Krypende einer på ei havstrand med mye vind (Mølen i Vestfold)  Foto: Arnstein Rønning 
Fenotypisk plastisitet hos ørkengresshoppe. Øverst stasjonær form, nederst vandrende form.
**Fenotypisk plastisitet** er evnen en organisme (genotype) har til å utvikle ulike fenotyper som en tilpasning til omgivelsene. Begrepet ble opprinnelig brukt om morfologiske trekk, men brukes nå om alle typer fenotypiske tilpasninger inkludert endringer i adferd.

Fenomenet er best kjent hos planter. Ulike vekstformer hos einer er et eksempel. Dersom den vokser på en fjelltopp, eller et annet sted med mye vind, har den en krypende vekst. På steder med lite vind er derimot veksten opprett og eineren får en søyleform.

Hos insekter er det mange eksempler på stor fenotypisk plastisitet. Mange bladlus skifter mellom vingeløse, partenogenetiske og vingede, tvekjønnede generasjoner. Vandregresshopper veksler mellom stasjonære former som lever alene, og vandreformer som opptrer i store svermer.

Hos sosiale insekter, som maur og bier, er det ingen genetisk forskjell mellom arbeidere og dronninger. Hos honningbien er det kostholdet som avgjør hvilken fenotype de ulike individene tilhører. Maurdronningen bruker feromoner for å hindre at nye dronninger utvikler seg.

Hos mange fisker er kjønn en fenotypisk egenskap, og bestemmes altså ikke genetisk. Blåstål lever i stimer med én hann og flere hunner. Hvis hannen dør eller forsvinner, skifter en av hunnene kjønn og overtar posisjonen til den gamle hannen.

Epigenetiske mekanismer er viktige for å gjøre fenotypisk plastisitet mulig. Påvirkning fra omgivelsene fører til at gener blir aktivert eller deaktivert så organismen blir bedre tilpasset miljøet.

Litteratur
----------

* T.D. Price, A. Qvarnström og D.E. Irwin (2003). «The role of phenotypic plasticity in driving genetic evolution». *Proc. R. Soc. Lond. B*. 270 (1523): 1433–1440. ISSN 1471-2954. PMID 12965006. doi:10.1098/rspb.2003.2372.
* S.A. Kelly, T.M. Panhuis og A.M. Stoehr (2012). «Phenotypic plasticity: molecular mechanisms and adaptive significance». *Comprehensive Physiology*: 1417–1439. ISBN 9780470650714. doi:10.1002/cphy.c110008.
* Y. Geng, L. Gao og J. Yang (2012). «Epigenetic flexibility underlying phenotypic plasticity». *Progress in Botany*. 74: 153–163. ISBN 978-3-642-30967-0. doi:10.1007/978-3-642-30967-0\_5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Kris Boeckmans** (født 13. februar 1987 i Malle) er en belgisk landeveissyklist. Han la opp etter 2020-sesongen.

Han ble profesjonell rytter for Topsport Vlaanderen-Mercator laget i 2010, men ble en del av Vacansoleil-DCM før 2012-sesongen.

Meritter
--------

2007
2.-plass, Zellik–Galmaarden
2008
1.-plass, GP Stad Vilvoorde
1.-plass, Provismesterskapet Antwerpen Landevei U23
1. etappe, Tour of Berlin U23
Etappe 1b, Vuelta Ciclista a Navarra
2009
Europas flagg Europesik mester landevei U23
Sammenalgt og 3. etappe, Le Triptyque des Monts et Châteaux - Frasnes, U23
2. etappe, Vuelta a Navarra U23
1b. og 3. etappe, Ronde van de Provincie Antwerpen
Schaal Sels

2.-plass, Paris - Tours U23
2010
2.-plass sammenlagt og 3. etappe, Driedaagse van West-Vlaanderen
5. etappe, Ster Elekrotoer
2.-plass, Nokere Koerse
2011
3.-plass, Münsterland Giro
4.-plass, Puivelde Koerse
2012
2.-plass, GP Fina - Fayt-le-Franc
2.-plass, Nokere Koerse
2015
1. etappe, Étoile de Bessèges
Le Samyn
Nokere Koerse
Sammenlagt, 1. og 3. etappe, Tour de Picardie
Sammenlagt og 2. etappe, World Ports Classic

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kris Boeckmans – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boeckmans – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boeckmans – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boeckmans – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boeckmans – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boeckmans – TheSports.org Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kris Boeckmans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Kringvarp Føroya** (**KvF**, norsk: *Færøyenes kringkasting*) er en offentlig finansiert allmennkringkaster på Færøyene. Kringvarp Føroya ble stiftet gjennom sammenslåingen av fjernsynskanalen Sjónvarp Føroya og radiokanalen Útvarp Føroya den 1. januar 2005. Kringvarp Føroya er derfor aktiv innen både fjernsyn, radio og nye medier. Kringvarp Føroya har sitt hovedkvarter i Tórshavn, i bygningene Sjónvarp Føroya fikk oppført i 1990.

Historie
--------

Útvarp Føroya startet sine sendinger i 1957. Den første fjernsynsmasten ble vedtatt utbygd av Lagtinget i 1969, men Sjónvarp Føroya ble ikke stiftet som selskap før i 1981. Fasilitetene i Tórshavn stod ferdige i 1983, og de første regulære sendingene begynte 1. september 1984. Fjernsynet og radioens historie på Færøyene er derfor den korteste i Europa.

Daværende kulturminister Jógvan á Lakjuni besluttet i 2004 å slå sammen de to institusjonene for å spare på kostnadene knyttet til administrasjon og drift. Som følge av dette har den samlede kringkastingsavgiften blitt redusert, samtidig som verdens eneste færøyskspråklige allmennkringkaster har fått et bredere tilbud.

Etter sammenslåingen har både Útvarp Føroya og Sjónvarp Føroya beholdt sine kanalnavn, selv om konsernet bak altså heter Kringvarp Føroya og egenproduserte programmer på Sjónvarp Føroya ofte krediteres Kringvarp Føroya. Den mest fremtredende egenproduksjonen hos fjernsynskanalen er fortsatt *Dagur og vika*, og radiokanalen har fortsatt sine egne *Útvarpstíðindini*.

I 2008 ble nåværende direktør, Annika M. Jacobsen, ansatt da Jógvan Jespersen gikk av 1. april.

Referanser
----------

1. ↑  kvf.fo, Søgan hjá KvF. Besøkt 4. juli 2016. (fo)

Eksterne lenker
---------------

* (fo) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kringvarp Føroya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*

Portal: Færøyene
**Sigurd Akre-Aas** (født 12. juni 1897 i Rendalen, død 18. juni 1968) var en norsk kjøleingeniør, mest kjent som to ganger OL-fekter og vinner av mange norske mesterskap i fekting.

Han representerte Oslo Fekteklub. Etter å ha innkassert et titall seire både nasjonal og i nordiske mesterskap, fortsatte han på landslaget frem til den andre verdenskrigs utbrudd, og var aktiv så sent som i 1946 da han var meldt på i sabel ved en turnering i København.

I det private jobbet Sigurd på 1930-tallet som kjøleteknisk ingeniør og fant også opp diverse innretninger for husholdninger. I 1946 startet han endog eget firma i denne bransjen, det fikk navnet *Moderne Kjøling A/S*. Han ble kjent i media da han i 1948 stod bak kjøleanlegget i det som på den tiden var innovative kjølevogner som fraktet fisk fra Ålesund til Oslo. Det ble i 1949 kjent at Kværner Brug (der Akre-Aas hadde vært ansatt) produserte de fem av Landbruksdepartementet finansierte kjøledisker som Akre-Aas hadde utviklet og patentert for utprøving i distriktene. Akre-Aas patenterte også minst en av sine innretninger.

Han var sønn av disponent Sæming Sæmingsen Utstu Akre (1858–1936) og Marit Embretsdatter Aas (1864–1955), begge fra Rendalen i Østerdalen, der han selv da også ble født. Senere flyttet de til Kristiania. 
I 2010 ble det rapportert at John Akre-Aas var disponent og at familiefirmaet Moderne Kjøling var landets største kjølegrossist. Sigurds farmor Berte var søster av Jacob Eriksen Haarset.

Meritter
--------

* NM i fekting
	+ Sabel: Seier i 1922, 1923, 1925, 1926 og 1928
	+ Kårde: Seier i 1926
	+ Florett: Seier i 1922 og 1927
	+ Kongepokal: 1922 og 1926
* Nordiske mesterskap: Seier i florett, 1927 (Stockholm).
* Norge under Sommer-OL 1924 i Paris:
	+ Individuelt: Deltok i florett, sabel og kårde. Nådde ikke finalene.
	+ Lag: Utslått i første runde av florett
* Norge under Sommer-OL 1928 i Antwerpen:
	+ Individuelt: Samme som i 1924.
	+ Lag: Samme som i 1924.

Referanser
----------

1. ↑  Norgesmestere i fekting fra Store norske leksikon.
2. ↑  *De norske fektere til landskampen er nu uttatt* i Aftenposten den 16. mars 1939.
3. ↑  *Norsk fektetropp på 22 mann til København* i Aftenposten den 16. mai 1946.
4. ↑  *Kjempebil som betegner noe helt nytt i ferskfisktransporten* i Aftenposten den 27. januar 1947.
5. ↑  *Kjøledisk sikrer bygdene fersk fisk hver dag. De første fem prøves på Hønefoss-kanten* i Aftenposten den 8. desember 1949.
6. ↑  Foreldrenes dødsår hentet fra et slektsregister Arkivert 27. april 2014 hos Wayback Machine. og bekreftet hos gravferdsetaten i Oslo såvel som en studentbiografi om Sigurds søster Gunvor Sanner fra 1937.
7. ↑  Ifølge Folketelling i 1923
8. ↑  *Dagens navn* i Aftenposten 18. desember 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sigurd Akre-Aas – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sigurd Akre-Aas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hans Olav Sørensen** (født 16. november 1942 i Selbu) er en norsk tidligere skihopper som representerte IL Mebonden.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1963/64 og 1965/66, med 5.-plass i Oberstdorf 29. desember 1963 som beste plassering i enkeltrenn. Sammenlagt ble han henholdsvis nummer 10 og nummer 7 i de to hoppukene.

I OL i 1964 ble han nummer 8 i normalbakken i Seefeld. I VM i Oslo i 1966 ble han nummer 26 i storbakken.

I NM tok han sølvmedalje i storbakke og bronsemedalje i normalbakke i 1966, begge på Rena, og bronsemedalje på Voss i 1964 (det siste året det bare ble konkurrert i én bakke i NM).

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Arne Thoresen: *Lengst gjennom lufta*. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 334-341

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Olav Sørensen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hans Olav Sørensen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hans Olav Sørensen – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Sigurd Alf Eriksen** (født 21. februar 1899 i Kristiania, død 20. juli 1991 i Oslo) var en norsk gullsmed, emaljekunstner, maler, kunsthåndverker og lærer ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole. Han beskrives som «en av forgrunnsfigurene i etterkrigstidens norske emaljekunst».

Han var utdannet ved SHKS under Jacob Prytz samtidig som han gikk i lære hos gullsmed J. Tostrup 1914–21. Han studerte videre i Tyskland 1923–26, i Wien 1927 og i Paris og Roma. Han arbeidet som leder av emaljeavdelingen hos Tostrup 1926–46 og som lærer og overlærer i gullsmedkunst og emalje ved SHKS 1938–69. Da han sluttet hos Tostrup etablerte han i 1946 sitt eget atelier, og debuterte samme år både som maler på Høstutstillingen og som kunsthåndverker på Foreningen Brukskunsts utstilling i Kunstnernes Hus. Som pensjonist bodde han i Roma 1971–75, og arbeidet der mest som maler.

Hans kunst omfatter både brosjer, skåler og skrin. Hans komposisjoner er «enten abstrakte eller består av stiliserte organiske motiver». Hn har særlig arbeidet med maleremalje og relieffemalje. Han har utført én offentlig utsmykning: et kors i Krematoriet i Sarpsborg 1961.

Eriksen fikk hederlig omtale ved Triennalen i Milano 1954, han mottok Tostrupmedaljen 1958 og Jacobprisen i 1961. Han er innkjøpt av Kunstindustrimuseet i Oslo, Nordenfjeldske kunstindustrimuseum, Vestlandske kunstindustrimuseum, Cooper-Hewitt Museum, Röhsska museet og Victoria and Albert Museum. Han deltok i flere representative kollektivutstillinger av norsk design i Europa, USA og Tokyo 1952–79. En retrospektiv utstilling av hans emaljekunst ble vist i kunstindustrimuseene i Oslo og Trondheim 1984.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Sigurd\_Alf\_Eriksen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 5bc9e8ed-f13f-4607-8bd2-35bd12e1b533, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Jan-Lauritz Opstad. «Sigurd Alf Eriksen» i Norsk kunstnerleksikon. Oslo, 1982-86
5. ↑  Jan-Lauritz Opstad. (no) Sigurd Alf Eriksen i Norsk biografisk leksikon
6. ↑  Nekrolog av Per Schulz Wilhelmsen i Aftenposten 12.7.1991
7. 1 2  Leena Mannila. *God form i Norge, Jacob-prisens vinnere 1957–1995*. Messel forlag / Norsk Form, 1996. ISBN 82-452-0011-5. (ebok)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Nationalencyklopedin **·** KulturNav
 |
Flyfoto av Kosovo polje, sett fra sør.
Kosovo poljes omtrentlige utstrekning.
**Kosovo polje**, Kosovosletta, «svarttrostsletta», (serbisk: Косово поље / *Kosovo polje*, albansk: *Fusha e Kosovës*, tysk: *Amselfeld*, ungarsk: *Rigómező*) er en stor polje (karstslette) rundt elva Sitnica i den østlige delen av Kosovo. Den er mest kjent for å være åsted for flere historiske slag.

Kosovo polje er et ca. 84 kilometer langt tektonisk bekken som strekker seg i en nordvest-sørlig retning mellom Mitrovica til Ferizaj (Uroševac). Sletta ligger mellom 500 og 600 meter over havet, innrammet av fjellområder.

Kosovo polje ligger i et område med vannskille mellom Svartehavet og Egeerhavet. Fra det nærliggende fjellområdet Crnoljeva i vest flyter elver både til Adriaterhavet, Svartehavet og Egeerhavet. Gjennombruddsdalene til Ibar nær Mitrovica og Lepenac nær Kaçanik er de nordlige og sørlige grensepunktene for sletta.

Andre byer på sletta er Obilić, Fushë Kosova (serbisk: Косово Поље, Kosovo Polje) og Lipljan.

Sletta er mest kjent for Slaget ved Kosovosletta i 1389 som førte til at Serbia ble en tyrkisk provins.

Referanser
----------

1. ↑  Lundbo, Sten (2. juli 2019). «Kosovo polje». *Store norske leksikon*. Besøkt 1. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kosovo Field – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Arnold Angelus Schölzel** (født 21. oktober 1947 i Bremen) er en tidligere tysk angiver for Stasi og nå redaktør i avisen *Junge Welt*.

Han vokste opp i Vest-Tyskland. I 1967 deserterte han fra det tyske forsvaret og reiste til DDR. Der fikk han ledende og privilegerte posisjoner i det kommunistiske systemet.

Han ble rekruttert som angiver (*Inoffizieller Mitarbeiter*) for Stasi under dekknavnet «André Holzer». Blant annet infiltrerte han en opposisjonell gruppe ved Humboldt-universitetet, og utleverte sine studiekamerater til kommunistregimet. Blant ofrene for hans angiveri var borgerrettsforkjemperen Wolfgang Templin.

Stefan Wolle i Forschungsverbund SED-Staat ved Freie Universität Berlin beskriver Schölzel som en svært ivrig angiver, «som med stor perfiditet utleverer mennesker han blir kjent med». I 1991 ble Schölzel suspendert og i 1994 oppsagt fra sin universitetsstilling som følge av sin angivervirksomhet.

Schölzels angiverkarriere blir grundig dokumentert i filmen *Verraten – sechs Freunde und ein Spitzel*, som ble sendt av ARD i 2007.

Schölzel ble føljetongredaktør i *Junge Welt* i 1997, og overtok som sjefredaktør i februar 2000. Den venstreekstreme avisen står på observasjonslisten til Bundesamt für Verfassungsschutz, og gjelder som samlingssted for Stasiveteraner.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Arnold Schölzel i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Tyskland
**Eucherius av Lyon**, eller *St. Eucherius*, født ca. 380, død ca. 449, var biskop av Lyon og var en høyt rangert geistlig i den galliske kristne kirke. Han er kjent for sine skrifter hvor han forherliger en ekstrem form for selvfornektelse.

Biografi
--------

Eucherius var gift med Gallia (født ca. 390). Rundt 422, muligens etter at hans kone døde, trakk han seg tilbake til Lerinsklosteret som var grunnlagt av St. Honoratus utenfor Antibes med sine to sønner Veranius og Salonius for å studere og oppdra barna. Han dro senere til øya Lerona. Han hadde der kontakt med munken og teologen Johannes Kassian som sterkt framhevet askese og kristen monastisisme.

Skrifter
--------

Det var under oppholdet på Lerona (ca. 428) at Eucherius skrev *De laude Eremi* (*In praise of the desert*) tilegnet biskop Hilarius av Arles.

Han skrev også *Epistola paraenetica ad Valerianum cognatum, de contemptu mundi* (*Epistle of exhortation to his kinsman Valerian, On the contempt of the world*) til sin venn Valerian.
Boken er et uttrykk for desperasjon over tilstanden i nåtiden og framtiden, men med et håp for den nye verden som skal oppstå.

Hans bok *Liber formularum spiritalis intelligentiae* som var tilegnet sønnen Veranius og er et forsvar for den allegoriske tolkning av Skriften og en forløper for den klassiske middelalderske hermeneutikken.

Eucherius ble høyt ansett i det sørøstlige Gallia og han ble valgt til biskop i Lyon, trolig i 434. Han deltok i Det første konsilet i Orange som metropolitt av Lyon og han hadde denne tittelen til sin død i 449. Han ble etterfulgt i biskopsrådet av sin sønn Veranius, mens hans andre sønn, Salonius, ble biskop av Genève.

Blant Eucherius' andre brev er hans *Institutiones ad Salonium* som er tilegnet hans andre sønn. Mange homilier og andre skrifter har blitt tilskrevet Eucherius. Eucherius' minnedag er 16. november.

Familie
-------

Eucherius var gift med Gallia og hadde tre barn, sønnene Veranius og Salonius, og datteren Tullia (født ca. 410).

Referanser
----------

1. ↑   Ökumenisches Heiligenlexikon, oppført som Eucherius von Lyon, Ökumenisches Heiligenlexikon ID E/Eucherius\_von\_Lyon.html[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Post-Reformation Digital Library, oppført som Eucherius of Lyon, PRDL ID 3385, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Den hellige Eucherius på nettstedet katolsk.no
4. 1 2  Clugnet, Léon. "St. Eucherius." The Catholic Encyclopedia Vol. 5. New York: Robert Appleton Company, 1909.

Eksterne lenker
---------------

* Henry Wace, *A Dictionary of Christian Biography and Literature*: Eucherius
* Edgar Henneke, *The New Schaff-Herzog Encyclopedia of Religious Knowledge*: Eucherius
* *The World Contemned* (*De Contemptu mundi*) (til engelsk ved Henry Vaughan, 1654)
* *De laude eremi* (latin) i The Latin Library

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** HDS **·** CiNii
 |
**Sigurd Anderson** (født 22. januar 1904 i Froland, Aust Agder, død 21. desember 1990 i Webster, Day County i Sør-Dakota) var en norskamerikansk politiker og tidligere guvernør i delstaten Sør-Dakota.

Anderson var født i Froland kommune i Aust Agder og flyttet sammen med sin familie til USA som tre-åring. Familien slo seg ned i Lincoln County i Sør-Dakota. Han ble amerikansk statsborger åtte år gammel da hans far, Karl A. Anderson (1879-1961), fikk amerikansk statsborgerskap. 

Han tok en B.A. grad ved South Dakota State College i 1931 og arbeidet deretter en tid som lærer. I 1937 gjennomførte han jusstudier ved University of South Dakota (USD) og var assisterende justisminister i Sør-Dakota i perioden 1941-1943. I 1946 ble han valgt til justisminister (Attorney General) i Sør-Dakota 1947-1951. Han var Sør-Dakotas 19. guvernør i perioden 1952-1955 og ble deretter utnevnt av president Dwight D. Eisenhower til Federal Trade Commission til 1964. I 1964 søkte Anderson på nytt å bli valgt som guvernør, men tapte i den republikanske nominasjonsprosessen mot en annen politiker med norsk opphav, Nils Andreas Boe. Anderson arbeidet deretter som advokat i byen Webster til 1967 da han ble utnevnt til dommer i South Dakota´s Fifth Cicuit Court.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 28510297, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w68p7xwp, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Sigurd Anderson - findagrave.com
4. ↑  Lincoln County, South Dakota
5. ↑  Karl A. Anderson - Find a Grave
6. ↑  Gov. Sigurd Anderson - National Governors Association
7. ↑  Sigurd Anderson - Trail of Governors
8. ↑  The Judge - intervju i South Dakota Magazine, May/June 1988

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Kosovo Verification Mission (KVM)** også kalt **OSCE Verification Mission in Kosovo** var en operasjon etablert av Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa for å påse at partene i konflikten i Kosovo respekterte bestemmelsene i FNs sikkerhetsråds resolusjon 1199, overvåke valg i provinsen for å sikre at disse ble avviklet på en fri og rettferdig måte, samt rapportere til FN og OSSE om utviklingen i området.
[1] Operasjonen ble opprettet ved resolusjon av organisasjonens permanente råd datert 25. oktober 1998 og opererte i henhold til avtale med Den føderale republikken Jugoslavia. Kosovo Verification Mission nådde i februar 1999 en maksimal styrke på 1 500 ubevæpnede militærobservatører, politifolk og sivile, men ble på grunn av utviklingen i konflikten trukket ut av Kosovo i mars samme år. KVM opererte en tid fra Skopje i Makedonia før den 8. juni 1999 ble erstattet av Task Force for Kosovo.[2] Leder for KVM var den amerikanske diplomaten William Walker. 

Norge bidro med fem offiserer til KVM.[3]

Referanser
----------

1. ↑  «Kosovo Verification Mission», OSSE. Besøkt 13. august 2011.
2. ↑  «Permanent Council establishes OSCE Transitional Task Force for Kosovo», OSSE, pressemelding, 9. juni 1999. Besøkt 13. august 2011.
3. ↑  «Tabell 3.1 Oversikt over norske militære bidrag i utenlandsoperasjoner etter 1945 og frem til 2008» i *«Fra vernepliktig til veteran» Om ivaretakelse av personell før, under og etter deltakelse i utenlandsoperasjoner*, St.meld. nr. 34 (2008–2009), Forsvarsdepartementet, s. 15–16. Besøkt 13. august 2011.
**Sigurd Brokke** (født 16. mai 1971) er en norsk munnharpespiller fra Hylestad i Valle kommune.

Han har vunnet landskappleiken i klassen munnharpe i 2003 og 2004, og kom på andreplass i 2002, 2005 og 2007. I 2003 fikk han Aust-Agders kulturstipend. Sammen med hardingfelespiller Daniel Sandén-Warg har han gitt ut albumene *Rammeslag* (2007) og *Rammeslag II* (2009) på Etnisk musikklubb. For begge vant de Folkelarmprisen i klassen solo. For *Rammeslag II* ble de dessuten nominert til Spellemannprisen 2009 i klassen folkemusikk/gammaldans.

I 2007 var Brokke med i TV-serien Norsk attraksjon som ble sendt på NRK1 hvor programleder Linda Eide presenterte den såkalte «valledialekten» (setesdalsk). Seks år senere fikk vi et gjensyn med Sigurd Brokke i TV-serien Dialektriket som ble sendt på NRK1 og NRK Super med programleder Yasmin Syed. Her ble Brokke bl.a. utfordret i dialekt-challenge med frøyværing Harald-Anton Adolfsen for å finne ut av hvilken dialekt som er vanskeligst å forstå av setesdalsk og kav trøndersk.

Diskografi
----------

* *Rammeslag* (Etnisk musikklubb, 2007) med Daniel Sandén-Warg
* *Rammeslag II* (Etnisk musikklubb, 2009) med Daniel Sandén-Warg
* *Munnharpe*, (Etnisk musikklubb, 2012)
* *Munnharpe II*, (Etnisk musikklubb, 2015)

Referanser
----------

1. ↑  Sigurd Brokke hos mic.no Arkivert 14. mai 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Sigurd Brokke hos Etnisk Musikklubb». Arkivert fra originalen 5. desember 2014. Besøkt 28. november 2014.
3. ↑  «Norsk attraksjon – 4. episode (Sesong 1)». *NRK TV*. Besøkt 20. august 2019.
4. ↑  «Dialektriket – 1. episode (Sesong 1)». *NRK TV*. Besøkt 20. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sigurd Brokke på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Sigurd Brokke på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Sigurd Brokke i Norsk attraksjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Sigurd Fjær** (født 11. april 1893 i Kolvereid, død 18. mars 1959) var en norsk teolog og domprost i Nidaros domkirke.

Sigurd Fjær var sønn av bonden, fiskeren og forretningsmannen Peter Fjær. Han gikk på folkehøyskole i Frol og ble student fra Volda gymnas i 1913. I 1920 ble han *cand. theol.* I 1921 ble han utnevnt stiftskapellan og ungdomsprest i Hamar bispedømme. I 1937 ble han residerende kapellan ved Nidaros domkirke, og fra 1946 sogneprest og domprost samme sted. Fra 1945 til 1948 var han feltprost for Distriktskommando Trøndelag. Han var også foreleser i religionshistorie ved Norges lærerhøgskole i Trondheim.

Fjær benyttet hele livet nynorsk og var formann i Studentmållaget i Oslo i 1916. Han var interessert i religionspsykologi og skrev artikler om dette emnet for *Syn og Segn*.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Sigurd Fjær (domprost), www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Aure, Anton (1924). *Prestar som talar nynorsk*. Risør: Erik Gunleikson. s. 54.
* *Studentene fra 1913*. Oslo: Bokkomiteen for studentene fra 1913. 1938. s. 75.
* *Sigurd Fjær, 11. april 1893 -18. mars 1959*. Jar: [A. Fjær]. 1979.
* Arne Fjellbu: *En biskop ser tilbake*. Oslo: Gyldendal, 1960.

Eksterne lenker
---------------

* Sigurd Fjær sitt privat arkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Pakistansk Forening Norge (PFN)** er en uavhengig sosial og kulturell organisasjon. Foreningen ble grunnlagt i 1995 under lederskap av Qamar Iqbal.[] Organisasjonen er opptatt av sosiale problemstillinger relatert til nordmenn av pakistansk opprinnelse. 

Utenom rollen i bekjempelse av problemer knyttet til norsk-pakistanere, arrangerer foreningen hvert år feiringer knyttet til store norske og pakistanske dager. Dette inkluderer den årlige pakistanske nasjonaldagsfeiringen. Hver august gjester foreningen nordmenn, norsk-pakistanere, og det norske samfunn.

Bakgrunn
--------

Pakistansk Forening Norge ble grunnlagt av Qamar Iqbal med mål å organisere aktiviteter for mennesker av pakistansk opprinnelse. Innvandringen mellom Pakistan og Norge begynte på 1960 tallet, da mange pakistanere første satte fot i Norge. Under det neste tiåret opplevde Norge en betydelig økning antall nye arbeidsinnvandrere i søk av nye muligheter. Dette medførte visse utfordringer.

Disse utfordringene inkluderte, men var ikke begrenset til, bolig, arbeidstillatelse og andre juridiske saker, utfordringer PFN møtte med bistand. En betydelig andel av den jobben som ble gjort på denne tiden var gjennom foreningens tidligere visepresident Mohammad Aslam. Aslam ledet Pakistan Welfare Union Norway etter foreningens første valg i 1973. PFN er en fortsettelse på **Pakistan Workers Welfare Union Norway** som ble grunnlagt i 1973 og ledet av Aslam og kolleger inkludert Chaudhry Akram, Saeed Qaisar og Naveed Khawar. Aslam jobbet for det norsk-pakistanske miljøet i mange år. Etter hans bortgang videreførte foreningen hans arbeidsoppgaver.