recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alcides Edgardo Ghiggia** (født 22. desember 1926 i Montevideo, død 16. juli 2015 samme sted) var en fotballspiller fra Uruguay. Han spilte for hovedstadslaget Club Atlético Peñarol.

Det han var mest kjent for er at han scoret Uruguays vinnermål i VM-finalen i 1950, i kampen mot forhåndsfavoritt og vertsnasjonen Brasil. Hjemmelaget tok ledelsen 1–0 etter omtrent 47 minutters spill ved Friaça, før Juan Alberto Schiaffino utlignet om lag 20 minutter senere. 10 minutter før slutt sendte Ghiggia Uruguay i ledelsen 2–1, et resultat som sto seg helt til den engelske dommeren George Reader blåste av kampen.

Denne fadesen for det brasilianske laget fikk i ettertid kallenavnet Maracanaço av brasilianerne.

Ghiggia scoret et mål i hvert av lagets fire kamper i VM, dette ble hans eneste internasjonale mål. Han spilte kun tolv landskamper for Uruguay mellom 1950 og 1952.

Med Peñarol vant Alcides Ghiggia den uruguayanske serien i 1950, 1951 og 1953. Etter det siste seriemesterskapet i 1953 flyttet han til Italia. Der spilte han for klubbene AC Milan og AS Roma og dessuten fem kamper for det italienske landslaget før han returnerte til hjemlandet, der han avsluttet fotballkarrièren.

Ghiggia var den eldste VM-spilleren som deltok i åpningsseremonien i VM i fotball 2006 i München i Tyskland 9. juni 2006.

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID 25ad82bc[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Falleció de un paro cardíaco a sus 88 años Alcides Edgardo Ghiggia», verkets språk spansk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alcides Ghiggia – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Alcides Ghiggia – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Alcides Ghiggia – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Alcides Ghiggia – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Alcides Ghiggia – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Alcides Ghiggia – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Alcides Ghiggia – PlaymakerStats.com Rediger på Wikidata

* (en) Alcides Ghiggia – FBref Rediger på Wikidata
* Ukas legende: Alcides Ghiggia[*død lenke*]

| * v
* d
* r
Uruguays tropp – VM i fotball 1950 Vinnere (2. tittel) |
| --- |
| 
* FW Britos
* FW Burgueño
* DF Gambetta
* FW Ghiggia
* DF J. González
* DF M. González
* DF Martínez
* GK Máspoli
* FW Míguez
* FW Morán
* MF Ortuño
* GK Paz
* FW Pérez
* MF Pini
* FW Rijo
* MF Rodríguez Andrade
* FW Romero
* FW Schiaffino
* DF Tejera
* MF Varela (k)
* FW Vidal
* DF Vilches
* Landslagstrener: López

 | Flagget til Uruguay |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Jan Ragnar Stokke** (født 13. september 1948 i Stjørdal, død 30. april 2020 samme sted) var en norsk maskiningeniør, blikkenslager og politiker (FrP).

Han gikk i lære som blikkenslager hos sin far, Reidar Syversen, i dennes firma Resy AS i Stjørdal. Stokke overtok virksomheten i 1991. Han var også utdannet maskiningeniør. Han drev blikkenslager- og ingeniørfirma under sitt eget navn frem til sin død. I 1999 oppfant han kjøleteknikken som har blitt kommersialisert som *SpotCooler*.

Han meldte seg inn i Anders Langes Parti ved oppstarten i 1973. Stokke var medlem av Stjørdal kommunestyre 1984–1995 og 1999–2007, medlem av formannskapet 1988–1991, medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1988–1995 samt partiets gruppeleder i fylkestinget 1992–1995. Stokke ble formann i fylkesstyret i Nord-Trøndelag FrP i 1987, og frasa seg gjenvalg i 1993, i protest mot liberalistene som utfordret Carl I. Hagens posisjon i partiet.

Jan Ragnar Stokke var fetter av nobelprisvinner i medisin May-Britt Moser.

Referanser
----------

1. ↑  «Jan Ragnar Stokke». Begravelsesbyrået Hyldmo. Besøkt 6. mai 2020.
2. 1 2 3  Fordal, Roar A. (19. september 1994). «Blikkenslager og politiker». *Trønder-Avisa*: 5.
3. ↑  «Sturla A. Slapgård listetopp for Nord-Trøndelag Frp». NTB. 27. november 1988.
4. ↑  Fordal, Roar A. (13. september 2008). «Jan Ragnar Stokke 60 år». *Trønder-Avisa*: 39.
5. ↑  Fiskum, Jon Åge (24. februar 2012). «Cooler ned frukt-disken». *Trønder-Avisa*: 12.
6. 1 2  Aardal, Jostein (27. januar 1993). «Ny Frp-formann støtter Hagen». *Trønder-Avisa*: 4.
7. ↑  Sakshaug, Dagfinn (1996). *Nord-Trøndelag fylkeskommune. Oversikt for tiden etter andre verdenskrig*. Steinkjer. s. 284–285.
8. ↑  Haugen, Martin (6. desember 2014). «Stolt av nobelt søskenbarn». *Stjørdalens Blad*: 12.
**Mycterider** (Mycterinae) er en artsfattig underfamilie av biller knyttet til død ved. Noen arter har hodet trukket ut til en lang snabel og kan minne om snutebiller av gruppen bredsnutebiller (Entiminae). De kan skilles fra disse blant annet på at antennene ikke er knebøyde, og at for- og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. To arter finnes i Mellom-Europa, men ingen i Norge.

Utseende
--------

Små til middelsstore (2,2 – 10 mm) biller, mer eller mindre avlange og parallellsidige, ofte ganske flate. Oversiden er mer eller mindre kledt med hår eller skjell. **Hodet** er av sterkt varierende størrelse og form. Hos slekten *Mycterus* er det lite og mer eller mindre trukket ut til en snute, slik at de ligner på snutebiller. Hos slekten *Hemipeplus* er hodet ganske stort og flatt, med skarpt markerte bakhjørner. Fasettøynene er temmelig store og flate. Antennene er 11-leddete, trådformede eller sagtakkede, og forholdsvis korte. Pronotum (brystskjoldet) har avrundede sidekanter uten en markert rand. Hos *Mycterus* er det bredest ved roten, der det er nesten like bredt som dekkvingene, hos *Hemipeplus* er det bredest ved framhjørnene. Dekkvingene har markerte "skuldre", mangler tydelige punktrekker. Artene i slekten *Hemipeplus* er lange og tynne, svært flate, og har sterkt forlenget bakkropp. De korte bakbeina når bare omtrent halvveis til bakkroppsspissen. Artene i underfamilien Lacconotinae er også lange og slanke, og skiller seg fra de andre medlemmene i familien på at oversiden er temmelig blank. **Beina** er middels lange, bortsett fra hos *Hemipeplus* der de er påfallende korte. For- og mellomføttene er fem-leddete, bakføttene fire-leddete. Et eller flere av fotleddene er tolappede.

Levevis
-------

De fleste av artene er trolig knyttet til død ved, men biologien deres er ikke godt kjent. Noen arter synes å være særlig knyttet til palmer. En *Hemipeplus*-art lever i bladslirene til storvokste gress. Den tynne og flate kroppsformen er en tilpassing til dette miljøet. De voksne billene kan av og til finnes på blomster, særlig tistler.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Tenebrionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **Mycterider**, Mycteridae Blanchard, 1845
					- Underfamilien **Mycterinae** Blanchard, 1845
						* Slekten *Hemipeplus* Berthold, 1827 - 7 arter, ofte regnet som en egen underfamilie, Hemipeplinae
						* Slekten *Mycterus* Clairville & Schellenberg, 1798 - 10 arter, holarktisk
							+ *Mycterus curculioides* (Fabricius, 1781)
							+ *Mycterus tibialis*

Eksterne lenker
---------------

* (no) *Mycterinae* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Mycterinae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Mycterinae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mycterinae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Mycterinae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Mycterus curculioides*:. *Mycterus tibialis*:. *Hemipeplus* sp.:
***Are You Legally Married?*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Robert Thornby.

Handling
--------

June Redding, som eier en ranch, gifter seg med advokaten John Stark i New York. Men Stark begynner snart å ta penger fra Junes bank-konto for å støtte sine egne dårlige vaner. Hun blir rasende over hans forsømmelse og gjentatte uærlighet, og forlater ham. Men hun skaffer seg en en skilsmisse i Reno, Nevada i stedet for å gjøre dette papir-arbeidet i delstaten New York. Senere gifter hun seg med Wayne Hearne, og de får snart et barn sammen.

Men Stark kommer ved en tilfeldighet over en paragraf i lovverket som sier at skilsmissen hans med June var ulovlig, og han begynner å presse June for penger - med anklager om bigami. Etter at Hearne får vite om situasjonen og han slår ned Stark, blir situasjonen deres brakt for retten. De dømmer i Starks favør. I et øyeblikk av vanvidd prøver Hearne å skyte Stark som ikke blir skadd. Men han faller foran en bil som kjører forbi, og blir drept. Dette gjør at June og Hearnes er frie til å fortsette deres eget ekteskap.

Skuespillere
------------

* Lew Cody - John Stark
* Rosemary Theby - June Redding
* Nanon Welsh - Sue Redding
* Henry Woodward - Wayne Hearne
* H.J. Barrows - J.J. Redding
* Roy Laidlaw - Henry Martin

Referanser
----------

1. ↑  ARE YOU LEGALLY MARRIED?

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Are You Legally Married?* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Jan Roland Nilsen**, ofte omtalt som **Johan Roland Nilson** (1787–1841) var en norsk embetsmann og stortingsrepresentant.

Nilsen var sønn av en arbeider. Selv ble han fogd i Senjen og Tromsø fogderi til han i 1822 ble sorenskriver i samme fogderi. Han fikk stor innflytelse for utviklingen av Tromsø som by ved at anslagsvis 36 handelsmenn i distriktet ble pålagt å ta borgerskap i Tromsø og betale skatt dit. Han sørget også for at byen fikk et fengsel. Fra 1837 var han stiftamtskriver i Bergen, der han døde fire år senere.

Nilsen representerte Finmarkens amt på Stortinget i 1821 og 1830. I 1821 var han medlem av 16 komiteer, sekretær i fem av dem. Han var sekretær i komiteen om skolelærerlønn, om postgangen gjennom Sverige, om vinterpost til Finmarken over Haparanda. Ellers var han medlem av komiteen om tiende og russefisket i Finmarken og rettspleien under Lofotfisket, samt nordlandske kirke- og skolefond. Han møtte ikke på det ekstraordinære Stortinget 1822. I 1830 var han visesekretær i Odelstinget og sekretær i næringskomiteen og i komiteen om «finmarkske forhold».

I 1814 ble han gift med Catrine Vogt (født 1780), søster av Jørgen Herman Vogt.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 638[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 39[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Her lå den egentlige Skriverplassen i Tromsø». iTromsø. 30. mai 2017. s. 20.
4. ↑  Jørgen Herman Vogt (1871). *Jørgen Herman Vogts Optegnelser om sit Liv og sin Embedsvirksomhed*. Christiania: P.T. Malling. s. 21.

Kilder
------

* Lindstøl, Tallak: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914
**Johan Anders «Juho Aarne» Pekkalainen** (født 20. mai 1895 i Viborg, død 19. mars 1958 i Åbo) var en finsk seiler som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Pekkalainen vant en olympisk sølvmedalje under OL 1912 i Stockholm med den finske båten «Nina» som kom på andreplass, bak den svenske båten «Kitty» i 10 meter-klassen. Mannskapet besto av Waldemar Björksten, Bror Brenner, Erik Lindh, Harry Wahl, Jacob Björnström og Allan Franck.

Det var fire båter i 10 meter-klassen, to svenske, en finsk og en russisk. Den svenske båten «Kitty» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Nina» og den russiske båten «Gallia II» hadde fire poeng hver etter de to seilasene, «Nina» vant skilleracet.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv i seiling, 10 meter-klassen Finlands flagg Finland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adolf Pekkalainen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Adolf Pekkalainen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Adolf Pekkalainen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
New Brunswicks flagg
**New Brunswicks flagg** er et heraldisk våpenflagg med provinsens våpen i rektangulært format. Våpenet ble fastsatt av dronning Victoria i 26. mai 1868, men flagget ble først innført ved viseguvernørens beslutning av 24. februar 1965. Motivet viser en galei med årer i vannet. Dette tolkes som et symbol for den betydning skipsfart og skipsbygging har hatt i provinsen. I øvre del står en gul løve på rødt som symbol for provinsen New Brunswicks bånd til England, men også til Braunschweig i Tyskland, som har gitt provinsen navn. Provinsen fikk i 1784 navn etter Storbritannias daværende monark George III, som også var hertug av Braunschweig.

Viseguvernørens flagg
---------------------

Kronens representant i provinsen, viseguvernøren, fører et blått flagg med kronet provinsvåpen innsatt i en krans av gule lønneblader. Viseguvernørens flagg ble innført 19. november 1982.

Litteratur
----------

* *Symbols of nationhood*, 1991. ISBN 0-660-13833-6

Eksterne lenker
---------------

* Government New Brunswick Provincial Flag
* Rules Governing the Use of the New Brunswick Flag and Other Flags and Standards in New Brunswick
* The Flag of the Lieutenant-GovernorArkivert 20. januar 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Axel Ferdinand Danielsson** (født 15. desember 1863 i Stavnäs, Värmland, død 30. desember 1899 i Elsterberg, Sächsische Schweiz, Tyskland) var en svensk sosialdemokratisk politiker, politisk teoretiker og journalist. 

Axel Danielsson var sønn av sagbruksformann Didrik Danielsson og Johanna Jansdotter. Hjemmet var fattig og den eneste muligheten for at han skulle kunne ta eksamen var at naboene bisto han økonomisk. Han tok eksamen i Falun i 1881 og ble samme år innskrevet ved Uppsala universitet. På grunn av pengemangel måtte han imidlertid avbryte studiene før han rakk en akademisk grad. Han forsøkte å forsørge seg som forfatter i Stockholm uten spesiell suksess, selv om han fikk publisert noen noveller i Dagens Nyheter. Han studerte Marx på egen hånd og kom i kontakt med Herbert Spencer og Henry Thomas Buckle. Han ble venn med August Palm og høsten 1885 ble han ansatt i den nystartede avisa Social-Demokraten. Der fikk han mye oppmerksomhet og ros. Da Hjalmar Branting ble redaktør i 1887 forlot Danielsson livet i Stockholm til fordel for Malmö der han fikk fagforeningens tillit. Branting og Danielsson kom av ideologiske grunner i konflikt flere ganger.

Danielsson etablerte avisa Arbetet 6. august 1887 i Malmö, med støtte fra byens fagforening. I 1888 ble han dømt til 18 måneders fengsel for artikler i avisa. Mens han satt i fengsel fortsatte han å skrive for avisa og ble nærmest en legende. Der skrev han blant annet det skjønnlitterære verket *Genom gallret. Skizzer på vers och prosa*.

Danielsson fikk stor innflytelse over sosialdemokratiets ideologiske utvikling. I 1897 skrev han det sosialdemokratiske partiets første partiprogram, basert på Frankfurtprogrammet.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Svenskt biografiskt lexikon, «Axel Ferdinand Danielsson», Svensk biografisk leksikon-ID 17265[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Nationalencyklopedin, NE.se-ID axel-danielsson, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Svenske Litteraturbanken **·** Prabook **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tsjekkia Tsjekkias flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0
(én fjerdeplass) |
| Verdensmesterskap |
| Gull | 2012 Sveits’ flagg Lausanne | Stafett |
| Junior-VM |
| Bronse | 2004 Polens flagg Gdynia | Stafett |

**Jan Procházka** (født 11. september 1984 i Praha) er en tsjekkisk orienteringsløper som konkurrerer for den finske orienteringsklubben Kalevan Rasti. Han løper for det tsjekkiske landslaget og er verdensmester i stafett.

Karriere
--------

Procházka har gjennom flere sesonger vært en del av den internasjonale orienteringseliten. Han slet likevel lenge med å oppnå de helt store resultatene i VM. 7.-plassen fra sprinten på hjemmebane i tsjekkiske Olomouc er stadig hans beste individuelle VM-plassering. 

I VM i sveitsiske Lausanne hadde Tsjekkia et godt lag. De var langt i fra favoritter, men etter gode etapper av Tomas Dlabaja og Jan Šedivý kunne Procházka løpe ut på sin sisteetappe med kontakt med teten. Tsjekkeren lå klokt i ryggen på Norge og Sverige, og la inn et voldsomt rykk da løperne nærmet seg mål. Procházka løp enkelt i fra Norges Olav Lundanes og Sveriges Anders Holmberg og kunne løpe alene til mål og juble for et overraskende tsjekkisk VM-gull. Han han var med på laget til Kalevan Rasti som gikk til topps i Jukola i 2013. Procházka løp da den femte etappen og var en del av den råsterke avslutningstrioen til Kalevan Rasti; Jan Procházka, Fabian Hertner og Thierry Gueorgiou.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jan Procházka – World of O Rediger på Wikidata
**Jan Reksten** (født 11. januar 1949 i Bergen) er en norsk sjøoffiser med rang admiral.

Etter Sjøkrigsskolen i 1973 har han blant annet vært skipssjef på ubåter og fregatter. 1990 ble han utnevnt til kommandørkaptein og skolesjef for taktikkskolen ved KNM Tordenskjold; i 1993 kommandør II og sjef for Undervannsbåtinspeksjonen, i 1994 kommandør I/flaggkommandør og stabssjef ved Forsvarskommando Nord-Norge og i 1997 sjef for Forsvarets stabsskole. Reksten ble i 2000 utnevnt til kontreadmiral og Kommandør for sjøstridskreftene i Sør-Norge. Fra 2002 til 2003 var han sjef for Fellesstaben i Forsvarets overkommando, deretter leder for avdeling for operasjons- og beredskapsplanlegging i Forsvarsdepartementet i perioden 2003–05. Han var viseadmiral og sjef for Fellesoperativt hovedkvarter i perioden 2005-09, inntil han avgikk med pensjon.

Høsten 2007 ble han sammen med to andre siktet av Økokrim for korrupsjon. Anklagen ble frafalt allerede i januar 2008. I møte med statsråd Anne-Grete Strøm-Erichsen fikk i samme forbindelse varsel om frabeordring, men tok saken til Sivilombudsmannen. Sivilombudsmannen ga ham full oppreising.

Referanser
----------

1. ↑  «Kontreadmiral Jan Reksten blir sjef for fellesoperativt hovedkvarter». Forsvarsdepartementet. 8. april 2005.
2. ↑  «Full støtte til Jan Reksten». Stavanger Aftenblad. 13. januar 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Arne Førde** (født 8. juli 1967 på Byrkjelo i Gloppen kommune) er en norsk trener og tidligere fotballspiller for Sogndal Fotball.

Førde er sønn av den allsidige idrettsutøveren Astri Mæhre Førde. Han er nummer fem i rekken av seks søsken. Han var aktiv i en rekke idretter i Indre Breim Idrettslag på Byrkjelo, men satset etter hvert på fotball. Han meldte overgang til Sandane i forbindelse med skolegang på Firda Gymnas. 
Han har en allsidig utdannelse med cand.mag innen økonomi og administrasjon og ingeniørfag, og har i tillegg tatt pedagogisk utdannelse. Som student i Sogndal spilte han seg inn på eliteserielaget og fikk 16 kamper fra start. Som forsvarsspiller skåret han ingen mål. I 1991 startet han 15 og fikk en kamp som innbytter, mens han i 1992 spilte en kamp fra start og 9 som innbytter.

Han ble siden sportsleg leder i Sogndal Fotball. Han flyttet til østlandet noen år og var konsulent i Siemens Business Services og Telenor Plus Holding i Oslo. Han fikk jobb som daglig leder for Fotballklubben Voss, en klubb han selv også spilte noen kamper for. Han kombinerte lederjobben med arbeid som lærer. Per 2022 er han leder for Voss Næringshage.

Se også
-------

* Liste over kjente elever ved Firda videregående skole

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 410113, besøkt 20. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arne Førde». nhvoss.no. Arkivert fra originalen 22. mai 2022. Besøkt 19. mai 2022.
3. ↑  «Arne Førde». fotball.no.
4. ↑  «Arne Førde». nhvoss.no. Arkivert fra originalen 22. mai 2022. Besøkt 19. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arne Førde – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Arne Førde – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
**Myeongjong av Goryeo** (født 1131, død 1202) var den 19. konge av det koreanske kongedømmet Goryeo. Han var kong Injongs tredje sønn. Injong planla selv at hans andre sønn skulle overta på grunn av hans visdom og overblikk, men han ble drept i et attentat fordi Jeong Jung-bu fryktet at kan skulle bli en trussel senere.

Myeongjong var en svak konge og ble holdt på trona bare fordi folk flest skulle se at det var en konge til stede. Den virkelige makta var det de militære lederne som hadde. I hans regjeringstid var det konstante blodsutgytelser, og opprørere som Chung Jung-bu, Yi Ui-bang og Yi Ui-min ble alle drept. Den skjebnen gjaldt også helten og generalen Gyeong Dae-seung, den mest lojale av de militære lederne. Myeongjong likte han ikke fordi han var så populær blant folket.

Etter 27 år på trona, ble han sendt i indre eksil av daværende militærleder, Choe Chung-heon, og Injongs femte sønn, kong Sinjong ble utpekt som ny konge.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Uijong av Goryeo** | **Koreansk monark**(Huset Wang)**(1170–1197)** | Etterfølger:**Sinjong av Goryeo** |

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
**Axel Brown** (født 2. april 1992 i Harrogate) er en trinidadisk‌-britisk bobkjører, som representerer Trinidad og Tobago under Vinter-OL 2022, i toerbob.

Bakgrunn
--------

Brown har britisk far og trinidadisk‌ mor, og er født og oppvokst i Storbritannia. Han er både britisk og trinidadisk‌ statsborger, og konkurrerte for Storbritannia fram til 2021. Han begynte med bobsleigh i 2014. I tillegg til bobsleigh har han også drevet med Taekwondo, der han har medaljer på nasjonalt nivå, og amerikansk fotball, der han har spilt på USAs U18-landslag.

Idrettskarriere
---------------

Da Trinidad og Tobago fikk kvalifisert en toerbob til Vinter-OL 2022 ble brown utnevnt til fører, med André Marcano som bremser.

Referanser
----------

1. 1 2  Olympics.com - *Axel Brown* Arkivert 9. februar 2022 hos Wayback Machine. besøkt 9. februar 2022.
2. ↑  TTOC.org - *T&T returns to first Winter Olympics since 2002*, besøkt 9. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Axel Brown – Olympedia Rediger på Wikidata
**Aserbajdsjan gasskraftverk**, også kjent som **Mingetsjevir**, er et gasskraftverk i byen Mingetsjevir i Aserbajdsjan. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 400 MW, fordelt på åtte turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1980 og stod ferdig i 1991. Brenselkilden er naturgass.

En ulykke på anlegget 3. juli 2018 førte til at verket måtte redusere driften og 39 byer mistet strømtilførselen.
Det har i nyere tid vært foretatt gjenoppbygging av anlegget, som skal være helt fullført tidlig i 2020 - de siste 320 MW kapasitet gjenopprettes og det anlegges ny 500 kV stasjon til anlegget.

Operatør er det statlige selskapet Azerenergy.

Referanser
----------

1. ↑  Mingachevir TPP reconstruction is in full swing - *Azer News* 7. januar 2019, besøkt 8. desember 2019.
2. ↑  Reconstruction of Azerbaijan’s Thermal Power Plant underway - *Azer News* 3. oktober 2019, besøkt 8. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Plants in the CIS».
* PPIAF[*død lenke*] – «Electric sector in CARES countries», Asian Development Bank, 2005.
| Det første slaget ved Anandpur |
| --- |
| Konflikt: Mogul-sikh kriger |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1701 |
| Sted | Anandpur |
| Resultat | Mogulhæren trakk seg tilbake |

 |
| Stridende parter |
| Guru Gobind Singhs sikher | Mogulhæren til visekongen av Delhi, rajaer fra Sivalikfjellene |
| Kommandanter og ledere |
| Panj Piare | Din BegPainda Khan |
| Styrker |
| Ukjent | 10 000 |

**Det første slaget ved Anandpur** ble utkjempet i Anandpur, mellom armeen til sikhguru Gobindh Singh og mogulstyrker hjulpet av rajaer fra Sivalikfjellene. Slaget er tidfestet til 1701.

Forspill
--------

Den økende makten til guru Gobind Singh, og det at han etablerte militær kontroll (khalsa) hadde alarmert rajaene fra Sivalikfjellene. Etter noen mislykkede forsøk på å stagge guruens makt, bønnfalt rajaene  mogulene om å hjelpe dem mot guruen.

Mogulvisekongen av Delhi sendte sine generaler Din Beg og Painda Khan, hver med en hær på fem tusen mann, for å overvinne guruen. Mugulstyrkene sluttet seg til armeene fra fjellene ved Rupar. Guruen utnevnte *Panj Piare*, hans fem elskede sikher, som generaler for hærens hans.

Slaget
------

Ifølge sikhkrøniker, nektet guru Gobind Singh å spille rollen som angriper, da han hadde sverget aldri å slå til unntatt i selvforsvar. Painde Khan skjøt to piler mot guruen, men traff ikke målet. Hele Painde Khans kropp, unntatt ørene, var innkapslet i rustning. Guruen svar var å skyte en pil som traff øret hans og drepte ham.

Etter Painde Khans død, tok Din Beg kontroll over styrkene. Men han mislykkes i å overmanne guruens styrker. Rajaene fra fjellene flyktet fra slagmarken, og Din Beg ble tvunget til å trekke seg tilbake etter han ble såret. Han ble forfulgt av gurus hær helt til Rupar.

Etterspill
----------

Etter at mogulgeneralene mislyktes i å tvinge guruen vekk fra Anandpur, dannet rajaene fra fjellene en allianse og angrep Anandpur, noe som ledet til det andre slaget ved Anandpur.

Referanser
----------

1. ↑  Banerjee, Indubhusan. *Evolution of the Khalsa*. Calcutta: A. Mukerjee. s. 25. OCLC 5880923.
2. ↑  Macauliffe, Max Arthur (1996) [1909]. *The Sikh Religion: Its Gurus, Sacred Writings, and Authors*. Low Price Publications. s. 125. ISBN 978-8186142318. OCLC 1888987.

Portal: Militærhistorie
***Pawn Sacrifice*** er en amerikansk biografisk film. Den er basert på den sanne historien om Bobby Fischer som konkurrerte mot den sovjetiske sjakkmesteren Boris Spassky. Tobey Maguire har rollen som Bobby Fischer, og Liev Schreiber har rollen som Boris Spassky. Filmen kom ut i USA, den 16. september 2015.

Sammendrag
----------

Filmen åpner med Bobby Fischer som barn når han lærer seg å spille sjakk, og blir den yngste stormester i sjakk noensinne. Fischer velger William Lombardy, en tidligere sjakkspiller og katolsk prest, som medhjelper. Fischer begynner å stille krav i aller siste øyeblikk om trivielle ting som hvor mange appelsiner han kan ha med på flyet. En overmodig Fischer taper mot Boris Spassky i California. Men han får en ny mulighet til å spille mot verdensmesteren. Det er på høyden av den kalde krigen, og USA er desperat etter å utfordre russerne, som dominerer innenfor sjakk. 

Men Fischer er under stadig større press, og får paranoia i den tro at russerne planlegger å drepe ham. Boris Spassky vinner lett det første spillet, og Bobby kommer med enda flere krav. Blant annet at ingen publikum kan være til stede, og alle TV-kamera må være helt lydløse. Han dukker likevel ikke opp til den andre kampen, og mener at han er offer for en sovjetisk plan om å drepe ham. Men han går med på en ny omgang, og vinner overraskende. Etter flere runder blir Bobby kåret til vinner. Men hans vrangforestillinger sliter ham fullstendig ut, og han går i selvpålagt eksil.

Rolleliste
----------

* Tobey Maguire som Bobby Fischer
* Liev Schreiber som Boris Spassky
* Peter Sarsgaard som William Lombardia

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pawn Sacrifice* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Pawn Sacrifice* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (da) *Pawn Sacrifice* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Pawn Sacrifice* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Pawn Sacrifice* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Pawn Sacrifice* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Pawn Sacrifice* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Pawn Sacrifice* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Pawn Sacrifice* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
* Film-trailer, youtube.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
En minneplate over A.A. Milne og tegneren E.H. Shepard i den faktiske Hundremeterskogen.
**Hundremeterskogen** (engelsk *Hundred-Acre Wood* - som i bokstavelig forstand betyr et skogområde som dekker et areal på 400 dekar) er skogen hvor Ole Brumm og vennene hans bor i A.A. Milnes barnebøker. 

Milnes hundremeterskog har som modell en virkelig *Five Hundred Acre Wood* i Ashdown Forest i East Sussex, England, nær hjemmet til A.A. Milne på Cotchford Farm i Hartfield. Ved parkeringsplassen i Gills Lap, i utkanten av skogen, finner man et kart som viser plasseringen til alle stedene som har gitt opphav til stedsbetegnelser i den oppdiktede skogen, som *Brumms hus, Kristoffer Robins hus, Uglas hus, Nasse Nøffs hus, Spretts hus, Honningtreet* og *Veien til Nordpolen*.

Betegnelsen brukes på norsk ofte om små idylliske områder, gjerne relatert til barn, og er et populært navn på lekeområder, barnehageavdelinger og lignende.

Se også
-------

* Hundremeterskogen (Hønefoss)

Eksterne lenker
---------------

* Map of Hundred Acre Wood by Ernest Shepard
* Pooh Walks Arkivert 23. mai 2015 hos Wayback Machine. hos ashdownforest.org
Kart over fransk Nord-Amerika
Kart over Ny-Frankrike
**Det franske vestindiske kompani** (fransk *Compagnie des Indes Occidentales Françaises*) var et fransk handelskompani etablert 1664 som eide og forvaltet de franske områdene Ny-Frankrike, Louisiana og Acadia i Nord-Amerika, samt områder i Vestindia, særlig Hispaniola, Guadeloupe og Martinique, før disse i 1674 ble overtatt av Frankrike og da ble gjort til offisielle kolonier.

Selskapet
---------

Det franske vestindiske kompaniet ble etablert i mai 1664 i Le Havre av den franske finansministeren Jean-Baptiste Colbert på oppdrag av kong Ludvig XIV. Målet var å utvikle handel med de franske områdene i Nord- og Sør-Amerika (særlig omkring Cayenne) og kompaniet fikk handelsmonopol. Kompaniets forvaltning inkluderte også de franske områdene i Afrika omkring Senegal og Guinea.

Kompaniet hadde fra starten sterk økonomi da det i prinsippet var statlig, og innen seks måneder disponerte kompaniet mer enn 45 fartøyer. Handelen dreide seg i første rekke om produkter som tobakk, bomull og frenfor alt sukker fra Vestindia til Europa.

Historie
--------

De små Antiller tilhørte tidigere *Compagnie de Saint-Christophe* som ble etablert 1625 av Richelieu. Kompaniet ble omstrukturert, blant annet som *Compagnie de la Nouvelle-France* men gikk til slutt konkurs 1649. De fleste områdene ble solgt og fikk private eiere. Før etablering av det Franske Vestindiske Kompaniet ble områdene igjen kjøpt av Frankrike.

Krig mellom Frankrike og Nederland hadde negative konsekvenser for handelen og tærte hardt på kompaniets økonomi. Handelsmonopolet skapte også stort misnøye i befolkningen i De små Antiller som hadde en lukrativ smuglerhandel med nederlenderne i området.

Selskapets økonomi ble stadig dårligere, og staten tok tilbake forvaltningen av områdene for til slutt å oppløse kompaniet i 1674.

I 1733 ble øya Saint Croix solgt til det danske vestindisk-guineisk kompani.

Eksterne lenker
---------------

* Info om det franske vestindiske kompaniet Arkivert 7. oktober 2008 hos Wayback Machine.
* «Brief History of the West Indies and French Guyana» av Philippe Rossignol

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia
 |
Flagget for det franske mandatet for Syria og Libanon, forslag 1922.
**Det franske mandatet for Syria og Libanon** (fransk: *Mandat français pour la Syrie et le Liban*; arabisk: الانتداب الفرنسي في سوريا و لبنان‎) var et mandatområde (1923−1946) som ble administrert på oppdrag fra Folkeforbundet og som ble forhandlet fram i årene 1920-1922. Det skjedde i kjølvannet av den første verdenskrig og delingen av Det osmanske rike som angikk Syria og Palestina.

I løpet av de to årene som fulgte avslutningen den første verdenskrig i 1918, – og i henhold til Sykes-Picot-avtalen som ble signert mellom Storbritannia og Frankrike i løpet av krigen, – kontrollerte britene det meste av osmanske Mesopotamia (moderne Irak) og den sørlige delen av osmanske Syria ((Palestina og Transjordan), mens franskmennene kontrollerte resten av det osmanske Syria, Libanon, Alexandretta (Hatay) og andre deler av sørøstlige Tyrkia. Disse områdene som Storbritannia og Frankrike kontrollerte tidlig på 1920-tallet ble formalisert av Folkeforbundets mandatsystem. Frankrike ble tildelt Folkeforbundets mandatområde Syria den 29. september 1923, som også omfattet dagens Libanon og Alexandretta.

Den franske administrasjonen av regionen ble gjennomførte via et antall ulike regjeringer og områder, inkludert den syriske føderasjon (1922–24), staten Syria (*État de Syrie*, 1924–1930) og den syriske republikk (*République syrienne*, 1930–1958), foruten også mindre stater som Stor-Libanon (*État du Grand Liban*), Alawitterstaten (*État des Alaouites*), og Druserstaten (Jabal Druze-staten; *Djebel Druze*). Det franske mandatet av Syria varte fram til 1943 da to uavhengige stater oppsto fra mandatperioden, Syria og Libanon, foruten Hatay ble annektert av Tyrkia i 1939. Fransk tropper forlot Syria og Libanon fullstendig i 1946.

Referanser
----------

1. ↑  *League of Nations Official Journal*, Vol 3, August 1922, s. 1013
2. ↑   Khalidi, Rashid I. (våren 1988): «The Economic Partition of the Arab Provinces of the Ottoman Empire before the First World War», *Review* (Fernand Braudel Center) **11** (2), *Ottoman Empire: Nineteenth-Century Transformations*, s. 251-264
3. ↑  The Sykes–Picot Agreement
4. ↑   «The French Mandate», *Country Studies*

Litteratur
----------

* Fieldhouse, David Kenneth (2006): *Western Imperialism in the Middle East 1914–1958*
* Moubayed, Sami M. (2006): *Steel & Silk: Men and Women who Shaped Syria 1900–2000*
* Hopwood, Derek (1988): *Syria 1945–1986: Politics and Society*

Eksterne lenker
---------------

* *Mandate for Syria and the Lebanon* (1922), originaltekst hos *WikiSource*
* Timeline of the French Mandate period, *Syrian History*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Bokmålsforbundet** er en organisasjon som arbeider for å fremme moderat bokmål. Organisasjonen ble etablert 21. februar 1990 i Bergen,[] der det har hovedkontor. Initiativtaker og formann er Steinar Øksengård, mens viseformann er Arve Waage, begge bosatt i Bergen. Forbundet har også et lokallag med sete i Ålesund, Bokmålsforbundet Sunnmøre, som ledes av Kristin Gaaseide Aure.

I et intervju med Bergensavisen i 2013 oppgav formann Øksengård omkring 1000 medlemmer. Forbundet fører språkstatistikk basert på offentlige tall, som det samler inn og publiserer på hjemmesida si, og gir dessuten ut nettavisen Mål for Norge.

Bakgrunn og språkpolitikk
-------------------------

Bakgrunnen for initiativet var at Øksengård mente at eksisterende språkorganisasjoner ikke var i stand til å ivareta bokmålets interesser.[]

Bokmålsforbundet mener at det norske talespråket skal utvikle seg fritt, uten innblanding av politikk eller byråkrati. I skolesammenheng ønsker de å gjøre skriftlig sidemål valgfritt, både i grunnskole og videregående skole. Når det gjelder offentlig ansatte, mener Bokmålsforbundet at de fritt skal kunne velge mellom bokmål og nynorsk.

Forbundet er sterkt kritisk til at nynorsk har større andel i offentlig forvaltning enn tilslutningen i folket tilsier og er samtidig motstander av en tilnærming mellom de to offisielle språkformene bokmål og nynorsk.[]

I 2017 foreslo Bokmålsforbundet å legge ned Språkrådet, fordi det etter forbundets mening har gått i retning av å bli et aktivistorgan for nynorsk.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Siem, Bård (21. september 2019). «– Nynorsk eit demokratisk overgrep i nye Vestland». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 22. mars 2020. «Leiar i Bokmålsforbundet, Steinar Øksengård, meiner det er heilt feil at nynorsk blir administrasjonsspråk i nye Vestland fylke.»
3. ↑  Thorsen, Kristine Næss (3. april 2013). «– JEG HATER IKKE NYNORSK». *Bergensavisen*. s. 7.
4. ↑  «FAQ - Bokmålsforbundet». *Bokmålsforbundet*. Besøkt 29. september 2017.
5. ↑  Waage, Arve. «Legg ned språkrådet!». *Klassekampen*. Besøkt 27. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Bokmålsforbundet på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Bokmålsforbundet på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
En **hundreårsbølge** er en statistisk beregnet bølgestørrelse. Den defineres som høyden på den største bølgen som i gjennomsnitt vil inntreffe en gang per hundre år for en gitt beliggenhet.

Sannsynligheten for at denne bølgehøyden oppnås minst en gang i løpet av hundre år er 63 %.

Hundreårsbølgene på norsk kontinentalsokkel er typisk 25m sør på sokkelen (ved Ekofisk), økende til om lag 29m ved Gullfaksfeltet og 31m på Haltenbanken. I Barentshavet er hundreårsbølgen i størrelsesorden 29m.

Størrelsen på hundreårsbølgen beregnes ut fra statistiske analyser av observasjoner av bølgehøyde eller data fra bølgemodeller (engelsk *hindcast*). Størrelsen vil variere etter geografisk beliggenhet, klima, årstid med mer. De vanligste statistiske metodene er 

* å bruke den største obserasjonen hvert år. Med år menes en sesong fra 1. juli til 1. juli. Ved å ikke å bruke kalenderår unngår en å få avhengige data. Dataene tilpasses med en Gumbel-fordeling.
* å bruke alle dataene i en tidsserie. Dataene tilpasses med en Weibull-fordeling.
* alle stormdataene over en gitt terskelverdi for bølgehøyden analyseres. Terskelverdien må velges så lav at resultatene blir stabile. Dataene tilpasses med en eksponensialfordeling.
* den høyeste verdien i hver av stormene over en gitt terskelverdi for bølgehøyden analyseres (engelsk *peak over treshold*). Stormtoppene antas å være uavhengige, og dataene tilpasses med en eksponensialfordeling eller en trunkert gumbelfordeling.

Når en skal tilpasse dataene til en gitt fordeling er det også flere anerkjente metoder. De mest vanlige kalles minste kvadraters metode (engelsk *minimum least square*), mest sannsynlige tilpasning (engelsk *maximum likelihood estimate*) og momentmetoden (engelsk *method of moment*).

Hundreårsbølgen brukes i ingeniørmiljøer i forbindelse med dimensjonering av skip, kaier, dammer og oljeplattformer.

Det kan også bli beregnet bølgehøyder for andre tidsperioder enn hundre år, for eksempel en tyveårsbølge, en femtiårsbølge eller endog titusenårsbølge.

I overført betydning blir uttrykket «hundreårsbølge» også benyttet om andre sjeldne og dramatiske begivenheter, som for eksempel uroen i finansmarkedene høsten 2008.

Se også
-------

Havbølger  

Bølgekam

Noter
-----

1. ↑  Sannsynligheten beregnes som = 1 - (1 - 0,01)100, og ganges med 100 for å få prosent.
2. ↑  Tyveårsbølger er mest vanlig i skipsdimensjonering.
3. ↑  Femtiårsbølger er mest vanlig på kaier og dammer, men brukes også i offhorenæringen i Storbritannia.
4. ↑  Titusenårsbølger brukes for oljeplattformer i Norge, jamfør standarden NORSOK N-003.
5. ↑  Einar Takla: *En hundreårsbølge*, Dagens Næringsliv, 15. september 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
En skrapmetallkvern.
En **fragmenteringsmaskin** er en maskin som brukes for å redusere størrelsen på skrapmetall, og kan sees på som en "makuleringsmaskin for metall".

Bruk
----

Noen eksempler på skrapmaterialer som ofte makuleres er: 

* Hermetikkbokser, oljefat og annet blikkstål
* Brusbokser og annet aluminiumsavfall
* Tinn, jern, kobberrør og mynter
* Hvitevarer og elektronisk og elektrisk avfall, som vaskemaskiner, datamaskiner

Typer
-----

Fragmenteringsmaskiner kommer i mange forskjellige varianter og størrelser. Eksempler på skjæresystemer kan være horisontal aksel eller vertikal aksel, og enakslet, toakslet, treakslet eller fireakslet mekanisme. Maskinen kan også være laget for høy hastighet, middels hastighet eller noen ganger lav hastighet.

De største fragmenteringsmaskinene i verden har motoreffekt på opptil 7500 kW, og tilbys av mange ulike selskaper. Alle designene baserer seg til en viss grad på et design patentert i 1966 av Newell Group og Williams Group som var de første patenterte vertikale og horisontale fragmenteringsmaskinene for skrapmetall.
**Mikaela Maria Laurén** (født 20. januar 1976) er en tidligere svensk landslagsvømmer, som nå er én av Sveriges største kvinnelige proffboksere.

Karriere
--------

Mikaela vokste opp i Enskede i søndre Stockholm. Hun begynte å svømme allerede som treåring og trente med Stockholmpolitiets Idrettsforening. Som attenåring flyttet Mikaela til USA, der hun hadde blitt rekruttert av University of Nebraska–Lincoln. Under oppholdet i USA bestemte Mikaela seg for å tatovere ordet *Destiny*, samtidig som landslagsvenninnen Therese Alshammar tatoverte ordet *Diva*. I 2001 returnerte Mikaela til Sverige og fortsatte sin satsing mot Sommer-OL 2004 i Aten.

I mars 2005 ble Mikaela Laurén tatt for å ha oppbevart anabole steroider i sin leilighet. Hun ble dømt til ett år og to måneders fengsel for grovt doping- og våpenforbrytelse. Straffen ble avtjent til og med mai 2006. I fengselet studerte Mikaela ernæring og trening ved Mittuniversitetet i Östersund. Hun fortsatte med fysisk trening og ledet treningen for kvinnene på anstalten. Etter løslatelsen utdannet Mikaela seg til personlig trener, returnerte till USA for å jobbe som personlig trener i Santa Monica, og startet satsingen mot å bli proffbokser.

Mikaela debuterte som proffsbokser i april 2009. Hun vant WPBFs verdensmesterbelte i kvinnenes weltervekt, 24. september 2010, da hun slo den 40 år gamle amerikaneren Jill Emery på poeng i Sundsta Sporthall i Karlstad. Etter seieren i Karlstad fikk Mikaela gå en tøff kamp i tyske Rostock, 30. oktober 2010, mot Cecilia Brækhus, som endte med at hun tapte verdensmesterbeltet på knockout i den syvende runden.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mikaela Laurén – BoxRec Rediger på Wikidata
* DN - *Mikaela tar ödet i egna händer* (2006-03-26)
* Aftonbladet - *Mikaela Lauréns jakt på en titelfajt fortsätter.* (2010-03-28)
* Expressen - *Laurén världsmästare i weltervikt* (2010-09-24)
* NewSweden.se - *Mikaela Laurén i det skandinaviska derbyt mot Cecilia Braekhus.* (2010-10-29)
* MyNewsdesk - *Samarbetet med proffsboxaren Mikaela Laurén är avslutat.[*død lenke*]* (2011-03-08)
* Mikaela Lauréns blogg  *(2011-03-11)*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
Den rekonstruerte landsbyen Haspengouw
**Bokrijk** er et område i  Limburg i Belgia, i nærheten av byen Genk. Stedet er først og fremst kjent for sitt friluftsmuseum der Flanderns jordbruk fra vår nære fortid står i fokus. Museumsområdet er 5,5 kvadratkilometer og rommer også en botanisk hage (arboret) og Flandern største utendørs lekeplass.

Historie
--------

Den 9. mars 1252 solgte greven av Loon en skog til klosteret i Herkenrode i området mellom Genk, Zonhoven og Hasselt. Denne skogen ble kalt 'Buscurake' eller *'Buksenrake'*, som betyr *bøklandet* eller *bøkeskogen* på middelalderflamsk. 
Navnet senere utviklet seg til 'Bouchreyck' og i dag Bokrijk.

Cistercienserordenen i Herkenrode (i Kuringen nær Hasselt) bygget en klostergård, anla fiskedammer og drev skogbruk. Klostergården tilhørte klosteret og fungerte som en vanlig leilendingsgård. Gården var klosterets eiendom fram til krigene etter den franske revolusjon.
I 1797 ble alle Cistercienserklostrets eiendommer beslaglagt av franskmennene og solgt til en privat investor fra Maastricht. 

I 1938 ble Bokrijk kjøpt av provinsmyndighetene i Limburg og i 1953 ble det besluttet å opprette et friluftsmuseum på stedet. En viktig grunn til at museet ble opprettet var utviklingen innen jordbruk i etterkrigstida. Flanderns bygningsmiljø på landsbygda ble drastisk endret, og stadig flere jordbruksbygninger av stor kulturhistorisk verdi forsvant. Dr. Jozef Weyns ble oppnevnt for å koordinere prosjektet, og forble i funksjon som første konservator på Bokrijk. Museet åpnet for publikum den 12. april 1958 som bidrag i provinsen Limburg til Expo 58.

### Galleri

* Prestegård fra SchriekPrestegård fra Schriek
* Destillaasjon av genever med autentisk utstyr.Destillaasjon av genever med autentisk utstyr.
* Historisk opptog - livet som det var 100 år siden. Historisk opptog - livet som det var 100 år siden.
* Botanisk hage i Bokrijk.Botanisk hage i Bokrijk.
* Flanderns største lekeplass i friluft.Flanderns største lekeplass i friluft.

Referanser
----------

1. ↑  museets hjemmeside

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted for Bokrijk
* Review on Bokrijk limburg.be limnet / natuurcentra / hetgroenehuis.html Het Groene Huis (The Green House)
* Plantcol, belgiske botaniske samlinger
*. php Regionaal Landschap Lage Kempen \*Het Wik
* Wereldplein

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Fram-Sandsøy Sportsklubb** er et idrettslag fra Sandsøya i Harstad kommune i Troms. Klubben har hatt aktivitet innen fotball, håndball, ski (langrenn, skihopping og alpint), svømming, friidrett, orientering og turmarsj.

Historie
--------

Den første fotballaktiviteten på Sandsøya skjedde rundt 1912-1914. Det ble først spilt på Norheimsletta, senere på Einaråsen. Det uoffisielle laget på Sandsøya fikk navnet Fram rundt 1921-1922. Idrettslaget ble offisielt stiftet først 14. april 1933, under navnet Sportsklubben Fram. De neste årene spilte Fram mot blant andre Sportsklubben Vidkun fra Bjarkøya, Andenes Idrettslag og Sportsklubben Høken fra Bleik på Andøya.

Klubben ble nykonstituert og omgjort til fleridrettslag i 1939, under navnet UL Vettens idrettslag Fram; idrettslaget sto under beskyttelse av ungdomslaget Vetten. Det ble bygd både langrennsløype, hoppbakke og alpinbakke, og vinteren 1941 arrangerte Fram både utforrenn og hopprenn.

Høsten 1946 startet Fram et håndballag for kvinner. Håndballaget oppnådde raskt suksess, og ble kretsmester tre år på rad fra 1950 til 1952. I 1953 spilte Fram også om det nordnorske mesterskapet i håndball, men tapte den siste kampen mot Svolvær.

Fra 1960 til 1979 var det liten aktivitet i idrettslaget, men klubben arrangerte og deltok likevel i fotballturneringer på Sandsøya, Grytøya og Bjarkøya. I noen år fra 1979 økte aktiviteten igjen, og klubben meldte seg inn i Norges Idrettsforbund våren 1980. Med innmeldelsen i idrettsforbundet ble navnet på klubben justert, og det nye navnet ble Fram-Sandsøy Sportsklubb. Klubben hadde guttelag i fotballserien i 1980 og flere år framover. Tidlig på 1980-tallet fikk klubben bygd lysløype (tatt i bruk høsten 1982) og klubbhus ved fotballbanen på Einaråsen. I 1982 samarbeidet Fram og SPK Vidkun om lag i Norway Cup.

Etter 1984 sank aktiviteten i idrettslaget igjen.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |
|  |
|  |
| Håndballaget Frams drakt fra 1951 |

Kilder
------

* Sandsøya.no: Idrettslaget "Fram" (alle besøkt 2. juli 2012)
	+ Sportsklubben "Fram"
	+ Idrettslaget "Fram"
	+ Håndballag for damer
	+ Nord-Norgesmesterskapet 1953
	+ Annen idrettslig aktivitet
	+ Utvidelse av banen 1951-55
	+ Håndball og fotball etter 1953
	+ Idrettslaget frem til 1960
	+ 50 års jubileet i 1983 v/Einar Osen
	+ Perioden 1960 - 1979
	+ Perioden 1979 og framover
Eksempel på en møtefri motorvei
**Møtefri vei** innebærer en vei med trafikk i begge kjøreretningene, men at trafikken ikke møter hverandre. Veibanene er fysisk delt av en midtdeler som for eksempel rekkverk, betongelementer eller en gressvoll. Eksempler på møtefrie veier er blant andre motorveier og 2+1-veier. I 2018 passerte Norge 1000 kilometer med møtefri vei.

Utbyggingen av møtefrie veier kom sent i gang i Norge, i begynnelsen av 1990-årene hadde Norge bare 73 kilometer med møtefri vei. Sverige hadde på slutten av 1990-året rundt 1500 kilometer med møtefri vei, og ved utgangen av 2009 var tallet kommet opp på 4200 kilometer.

I Norge skal nasjonale hovedveier og øvrige hovedveier være møtefrie når trafikken overstiger 6000 årsdøgntrafikk (ÅDT) og fartsgrense 90 km/t.

Referanser
----------

1. ↑  «Riksvegnettet i 2050 | Statens vegvesen». *Statens vegvesen* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 21. mai 2018. Besøkt 20. mai 2018.
2. 1 2  Røed, Geir (18. september 2018). «Her er en skikkelig god vei-nyhet!». *motor.no*. Besøkt 20. mai 2018.
3. ↑  Lis Merethe Homdal (24. mars 2010). «Norge: 617 km, Sverige: 4200 km». Nettavisen. Besøkt 11. april 2011.
4. ↑  «Veg- og gateutforming – normal». Vegdirektoratet. 2014. s. 47. Arkivert fra originalen 21. mai 2018. Besøkt 20. mai 2018.