recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Liv Ullmann – scener fra et liv*** er en norsk dokumentarfilm fra 1997, regissert av Edvard Hambro.

Filmen er et portrett av Liv Ullmann som skuespiller, regissør, menneskerettighetsaktivist og privatperson. Den viser blant annet Liv Ullmanns regiarbeid med *Enskilda samtal* (1987) som hadde manus av Ingmar Bergman og handlet om hans foreldre. Dette danner utgangspunket for et portrett av hennes tidligere samliv og samarbeid med Bergman. Det er også intervjuer med personer som arbeidet med Liv Ullmann på Broadway og klipp fra noen av de eldre filmene hun spilte i. På slutten viser filmen Liv Ullmann i Bosnia hvor hun blant annet jobbet for UNICEF.

Filmen vant en Amandapris for beste dokumentarfilm under filmfestivalen i Haugesund i 1997.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0163721, Wikidata Q37312,
2. ↑   Internet Movie Database, besøkt 28. august 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Liv Ullmann - Scenes from a Life Norsk filminstitutt, hentet 17. august 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Liv Ullmann – scener fra et liv* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Liv Ullmann – scener fra et liv* hos Filmfront Rediger på Wikidata
* (no) *Liv Ullmann – scener fra et liv* hos Filmweb
* (en) *Liv Ullmann – scener fra et liv* i Norsk filminstitutts filmdatabase
Yle Fems nyhetsstudio
**Yle Fem** (også kjent som **Yle FST**) var den svenskspråklige fjernsynskanalen til Finlands statlige selskap for fjernsyn og radio, Yle. I april 2017 ble kanalen slått sammen med Yle Teema og heter nå Yle Teema & Fem.

Bakgrunn
--------

Kanalen er en del av programtilbudet til programenheten Svenska Yle og delte kanalplass med svenske SVT World i store deler av det finske marknettet. Samarbeidet med SVT World ble avsluttet da Yle Fem ble slått sammen med Yle Teema i 2017.

Yle Fem sender én ettermiddag og to kvelder i uken og har en finlandssvensk og nordisk profil. Kanalen sender nyheter, fakta- og aktualitetsprogram, barneprogram, sport, kultur og underholdning.

I Yle Fem sendes mange nordiske samproduksjoner, og kanalen har et stort tilbud av nordiske og europeiske filmer. De svenskspråklige programmene tekstes til finsk, med unntak for nyheter og barneprogrammer. Yle Fem het inntil mars 2012 *FST5* (Finlands Svenska Television).

Referanser
----------

1. 1 2  «Yle merges Teema and Fem TV channels». *Yle Uutiset* **(engelsk)**. Besøkt 17. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Dupplin–korset i St Serf-kirken i Dunning, Skottland.
**Dupplin–korset** er utskåret, monumentalt piktisk kors som er blitt datert til rundt 800. Det ble først opptegnet av Thomas Pennant i 1769 på fjellsiden i Strathearn i nærheten av Forteviot og Dunning i Skottland. I 2002 ble det tatt vare på av fortidsminneforeningen Historic Scotland og ble plassert i kirken St Serf i Dunning.

Harpespilleren, et av motivene på Dupplin–korset.
Dupplin–korset er høykors, det vil si at det er frittstående steinkors. Mens de er relativt vanlige i Irland, Northumbria og i Dalriada er slike kors ikke tidligere kjent i landområdene til pikterne. Tidlige opptegnelser nevner et annet antagelig tilsvarende kors sto på høydedraget overfor Invermay, også med utsikt utover Forteviot, men dette er nå gått tapt, og opptegnelsene gir ingen detaljer om dets nøyaktige form.

Korset er utskåret fra bergarten gammel rød sandstein, og stående er korset rundt 2,5 meter høyt og 1 meter bredt over korsets armer. Det er skåret inn ulike scener, religiøse, krigsmotiver, og tradisjonelle piktiske dyremotiver. Korset inneholder delvis lesbare inskripsjoner, hvor kun navnet 

*CUSTANTIN FILIUS FIRCUS*
kan bli lest i dag. Dette navnet er forstått som en latinsk utgave av navnet til den piktiske kongen fra 800-tallet, Caustantín mac Fergusa (sønn av Fergus), født før 775, død 820.

Eksterne lenker
---------------

* CISP-database entré (Celtic Inscribed Stones Project)
* Site visit details (Historic Scoland)

Portaler: Kunst | Historie
**Yle Teema & Fem**, også skrevet **Yle Teema Fem**, er en offentlig finsk tv-kanal. Den ble etablert 24. april 2017, da de to tidligere kanalene Yle Teema og Yle Fem ble slått sammen til én, felles kanal. I november 2017 hadde Yle Teema en markedsandel på 1,5 prosent av det finske tv-markedet, mens Yle Fem hadde en andel på 1,1 prosent.

Bakgrunn
--------

Kanalen var tidligere to selvstendige kanaler: Yle Teema og Yle Fem. Yle Teema ble opprettet i 2001 og sender hovedsakelig dokumentarer og kultur- og musikkprogrammer. Yle Fem er Yles svenskspråklige kanal og ble opprettet i 1988. 

I april 2017 ble de to kanalene forent i den nye kanalen Yle Teema & Fem. Bakgrunnen var at kanalene hver for seg ikke hadde nok programmer til å fylle en sendeflate fra morgen til kveld, og finske politikere ønsket å tilpasse kanaltilbudet til det skiftende mediemarkedet.

Teema sender sine programmer seks ettermiddager og fem kvelder i uken, mens Fem sender tirsdag ettermiddag og to kvelder i uken. Samtidig sluttet Fem med å videresende sendingene til svenske SVT World.

Referanser
----------

1. ↑  «Finnpanel - TV-mätarundersökningen». *www.finnpanel.fi*. Besøkt 17. desember 2017.
2. 1 2  «Yle merges Teema and Fem TV channels». *Yle Uutiset* **(engelsk)**. Besøkt 17. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Vostok 2014** (russisk: Восток 2014) var en storskala russisk militærøvelse holdt i Østre militærdistrikt (VVO) fra 19. til 25. september 2014.
I det østlige militærdistriktet er de strategiske kommandopostøvelsene "Vostok-2014", som begynte 19. Den russiske forsvarsministeren Sergej Shoigu sa at øvelsene bekreftet det økte nivået av kampberedskap for russiske tropper.

Forløp
------

Øvelsen startet med en kommando/stabsøvelse og en overraskende inspeksjon av troppene av selveste presidenten for den russiske føderasjon, Vladimir Putin.
Under inspeksjonen ble styrkene innen Østre militærdistrikt, Sentrale militærdistrikt, Luftlandestyrkene sammen med langdistanse- og militært transportflyvåpen satt i forhøyet beredskap. Etter å ha blitt satt i beredskap og omgruppert, ble troppene trukket tilbake til treningsområdet for å utføre trenings- og kampoppdrag. Noen enheter ble overført til en avstand på opptil 10 tusen km. Fra Vestre militærdistrikt (ZVO) ble to bataljoner overført til Khabarovsk-territoriet og til øya Sakhalin, med fullt utstyr. I tillegg ble 6,5 tusen reservister kalt opp, og ca 450 enheter våpen og militært utstyr ble tatt ut fra lager og forberedt for bruk. Militære transportfly overførte to distrikts- og to militærkontrollpunkter til Sakhalin Island og Kamchatka-halvøya

På Sakhalin og Wrangeløya ble et taktisk luftlandeangrep fra 83. luftlandebrigade utført.

23. september ble den aktive manøverfasen innledet på treningsfeltet nær Cape Rocky i Kamchatka observert av forsvarsministeren i Russland, armégeneral Sergej Sjojgu.

Referanser
----------

1. ↑
Lokomotiv Nr. 480 og 482 bygd i 1925 av Baldwin Locomotive Works.
**Durango & Silverton Narrow Gauge Railroad** (D&SNG) er en 72 kilometer lang smalsporet museumsjernbane sørvest i Colorado, USA. Linjen går mellom Durango i La Plata County og Silverton i San Juan County, og er en bevart sidebane av Denver & Rio Grandes San Juan-linje som en gang gikk fra Alamosa via Antonito til Durango. Strekningen mellom Durango og Silverton (*Silverton Branch*) ble ferdigstilt i 1882, noe som betyr at banen er over 130 år gammel. Etter andre verdenskrig gikk gruveaktiviteten rundt Silverton ned, og dermed sank trafikken på Silverton-banen også. I 1950 lanserte D&RG turisttoget «The Painted Train» i et forsøk på å kompensere for noe av trafikknedgangen. Tilbudet ble populært, og holdt liv i linjen selv etter at godstrafikken nesten hadde opphørt. I 1968 ble linjen mellom Durango og Antonito lagt ned, og i 1970 begynte fjerningen av skinnegangen. Dette gjorde at strekningen Durango - Silverton ble isolert, men også denne gangen ble banen spart takket være turisttogene. I 1981 ble banen og materiellet solgt til private investorer med Charles Bradshaw i spissen, som hadde stiftet Durango & Silverton Narrow Gauge Railroad. Jernbanens eier pr. 2022 er *American Heritage Railways* som kjøpte opp virksomheten i 1998. Eierselskapet driver også andre museums- og turistjernbaner, men har hovedkontor i Durango.

Linjekart
---------

Avstandene oppgitt i linjekartet under er med Durango som utgangspunkt for å gjøre det enklere å bedømme distansene. De opprinnelige avstandene brukt av D&RG (og som fremdeles brukes langs banen) hadde Denver som nullpunkt. Durango var 451,52 miles (726,5 km) fra Denver ifølge D&RGs egne linjekart.


|  |
| --- |
| Tegnforklaring |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| V | Veier    |  | B | Broer    |  | A | Annet    |  |

 |
|  |  |  |
|  |  | SG&N til Gladstone (1899-1938) |
|  |  | SNRR til Animas Forks (1895-1942) |
|  |  | (Cement Creek)  |
|  | 72,3 km | **Silverton**  | 2 835 moh. |
|  |  | SRR til Albany (1887-1922) |
|  | 71,3 km | (Mineral Creek) (38 m) |
|  |  | (Animas River) (80 m) |
|  |  | Whitehead Gulch (1920-1960) |
|  |  | Elk Park  |
|  |  | (1884) |
|  |  | (Animas River) (36 m) |
|  |  | Krysningsspor  |
|  |  | Needleton  |
|  | 42,4 km | (Animas River) (36 m) |
|  | 41,8 km | Cascade (1982) |
|  |  | Tall Timber Resort  |
|  |  | Tacoma  |
|  |  | (Animas River) (60 m) |
|  |  | Rockwood  |
|  |  | US Route 550  |
|  |  | US Route 550  |
|  |  | Hermosa  |
|  |  | Hermosa  |
|  |  | Trimble Lane  |
|  |  | East 32nd Street  |
|  |  | (Animas River) (78 m) |
|  |  | (Animas River) (78 m) |
|  |  | Main Avenue  |
|  |  | RGS til Ridgway (1891-1952) |
|  |  | RGS til Ridgway (1891-1952) |
|  | 0,0 km | **Durango**  | 1 987 moh. |
|  |  | Carbon junction  |
|  |  | D&RG til Antonito (1881-1968) |
|  |  | D&RG til Farmington (1905-1968) |

Kilder
------

* D&SNG - Offisiell hjemmeside
* American Heritage Railways - Offisiell hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Braiserte salathjerter med *petit pois*
***Petit pois*** (fransk: «små erter») er i matstellet, opprinnelig i det franske kjøkken, betegnelsen på visse varianter av alminnelige sukkererter (*pisum sativum*) som er blitt høstet før de har nådd full normal modning.

Det skjelnes tradisjonelt mellom tilberedelse på engelsk og på fransk måte («à l'anglaise» eg «à la française»).

Den engelske metode er å koke ertene i saltet vann. Så blir de avsilt, og det tilsettes smør og gjerne også grønnmynte (*mentha spicata*). Den franske måte er å stue ertene i smør med vårløk og lett vætede salatblader. Før servering tilsettes smør eller crème fraîche. Det franske kjøkken har uttrykk for ytterligere noen variasjoner, som garnityr «à la Clamart», som suppe «à la Fontanges» og purée «à la Saint-Germain».

Sitat fra klassisk fransk gastronomi
------------------------------------

> Les petits pois sont sans contredit le meilleur de tous les légumes qui se mangent à Paris
> 
> 
> Grimod de La Reynière
> 
>

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Michel Claude: *Célébration du petit pois*, Robert Morel, 1966
* Antoine Jacobson et Dominique Michel: *Le petit pois, illustrations de Fabien Seignobos*, Arles, Actes Sud, coll. « Chroniques du potager », 2001, ISBN 2-7427-3478-3
* Emmanuel Auger: *Le petit pois : dix façons de le préparer*, Éditions de l'Épure, coll. « Dix façons de préparer », 2007, ISBN 2-35255-012-2
**Quadruplex** (også kalt **2″ quad** eller bare **quad**) var det første praktiske og kommersielt suksessrike videobåndformatet. Formatet ble utviklet for kringkasting i 1956 av Ampex, et amerikansk selskap med hovedkontor i Redwood city i California. Dette formatet revolusjonerte produksjon og kringkasting av TV-programmer siden det eneste mediet tilgjengelig for TV-industrien var film og kinescope, som var mye dyrere å bruke, hadde dårligere bildekvalitet enn videobånd og tok lengre tid å fremkalle.

Siden de fleste TV-nettverkene på vestkysten i USA brukte kinescope for å vise programmer som ikke ble sendt direkte, ville de ha en mer praktisk, kostnadseffektiv og raskere måte å spille inn programmer for senere visninger. Dette var blant grunnene til å lage en video-opptaksteknologi som bruker magnetbånd.

Formatet tar navnet sitt fra det faktum at det er fire hoder på lesehodet som leser båndet på tvers med en fart på 14 000 omdreininger per minutt på NTSC-bånd og 15 000 omdreininger per minutt på PAL-bånd. Denne lesemetoden kalles kvadraturskanning (i motsetning til skrueskanning, som brukes på nyere videobåndformat). Båndet gikk i en fart på enten 190 eller 380 mm/s. Lyden vart spilt inn ytterst på hver kant av båndet, et spor for hver kanal. Det var òg lagt inn referansepunkt på kanten av båndet slik at det var mulig å legge inn «innslag» som avleseren kunne spole frem til.

En typisk 1500 m rull med 2″ Quadruplex-bånd inneholder rundt én time med innspilt materiale ved 380 mm/s.

En rull med 2″ Quadruplex sammenlignet med en moderne miniDV videokassett.
Hvert innspilte sideliggende spor med video inneholdt en sekstendedel av videofeltet. Med andre ord brukte formatet segmentinnspilling. Det betyr at en ikke kunne lure spilleren med pause, sakte film o.l. men formatet hadde helt kurant bildekvalitet for kringkasting og var en standard som ble brukt til langt ut på 1980-tallet, da mindre og mer effektive innspillingsbånd tok over.

Det finnes tre forskjellige variasjoner av quadruplex-bånd:

* low-band, som var den første standarden som ble utviklet av Ampex i 1956,
* high-band, som brukte en større båndbredde for å få et bedre bilde og
* super high-band, som brukte en pilottone for bedre å synkronisere bilde og lyd.

VR 1000-B model (1961)
I dag er en gått bort fra 2″ Quadruplex i kringkasting og videoproduksjon, da standarden er blitt byttet ut med mer moderne og bedre format.

Eksterne lenker
---------------

* En god side om video-teknikk Arkivert 23. februar 2007 hos Wayback Machine.
* Quadruplex Park, et online-museum av 2 inch Quad VTRs Arkivert 5. februar 2007 hos Wayback Machine.
* Videoinnspilling blir til
Petite Martinique ligger nord i Grenada med Carriacou i vest
**Petite Martinique** er ei øy i Grenadinene tilhørende Grenada. Den ligger 5 km utenfor Carriacou og rett sør for Petit Saint Vincent tilhørende nabostaten Saint Vincent og Grenadinene. Det bor omkring 900 mennesker på Petite Martinique.

Geografi
--------

Øya har en flate på 2 km². Høyeste punkt er Piton på 225 moh.

Klimaet er tørt og drikkevannsforsyning har vært et problem for beboerne på Petite Martinique. Regnvann har vært samlet i cisterner på det enkelte bolighus. I 1927 ble det bygget et større oppsamlingsanlegg for regnvann og i 1999 åpnet et avsaltingsanlegg. I 1983 fikk øya elektrisitetsforsyning.

Historie
--------

Petite Martinique ble sannsynligvis først bosatt av franskmennene på midten av 1700-tallet. Øya ble delt inn i plantasjeeiendommer med produksjon av sukker og bomull drevet av slaver.

Fra slutten av 1700-tallet var øya eid av Philip-familien.

Samfunn
-------

Innbyggerne på Petite Martinique bor hovedsakelig på nordvest- og sørvestkysten, der det også går en 3,2 km lang veg med fast dekke. Det er sju landsbyer på øya, den største er Madame Pierre nord på øya. Landsbyen Paradise på nordvestkysten er den viktigste havnen. Det har vært drevet fiske og båtbygging. Produksjonen av sukker holdt fram til sist i 1970-årene.

Ferdsel til og fra Petite Martinique går sjøvegen.

Administrativt er Petite Martinique knyttet til den større naboøya Carriacou. Det finnes et eget statlig departement for Carriacou og Petite Martinique, og de to øyene utgjør en egen lokalforvaltningsenhet.

Referanser
----------

1. ↑  «Petite Martinique: A most unique and charming tiny island of seafaring souls», Government of Grenada.
2. 1 2 3 4 5  Martin, John Angus: «Petite Martinique», i *A–Z of Grenada Heritage*, Oxford: Macmillan Caribbean, 2007, s. 189–190.
3. ↑  Martin, John Angus: «Madame Pierre», i *A–Z of Grenada Heritage*, Oxford: Macmillan Caribbean, 2007, s. 148–149.
4. ↑  «About Grenada: Carriacou & Petite Martinique» Arkivert 24. desember 2019 hos Wayback Machine. Government of Grenada.

Eksterne lenker
---------------

* Turistnettsted for Petite Martinique

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Lynda Laurence** (født *Lynda Tucker* 20. februar 1949 i Philadelphia) er en soul-sanger fra USA, mest kjent som medlem av The Supremes.

Laurence sang først, sammen med blant andre søstera Sundray Tucker, i gruppa *The Pendelles*. De blei seinere med i *Third Generation*, som var korister for Stevie Wonder. Laurence synger blant annet på Wonders hit «Signed, Sealed, Delivered I'm Yours».

I 1972 gikk Laurence inn The Supremes, da Cindy Birdsong, som var gravid, forlot gruppa. Hun er avbilda på omslaget til albumet *Floy Joy* fra dette året (sammen med Jean Terrell og Mary Wilson), enda om det var Birdsong som sang på plata. Laurence blei sjøl gravid året etter, og Birdsong kom da tilbake. Laurences eneste studioalbum med gruppa er dermed *The Supremes Arranged and Produced by Jimmy Webb*. Laurence har ingen plateinnspillinger som hovedsanger, men hadde denne rollen på et par sanger under enkelte konserter.

Laurence fortsatte karrieren som korist. På 1980-tallet gav hun ut en del sololåter under navnet Norma Lewis. I 1985 slo hun seg sammen med Jean Terrell og Scherrie Payne i *The Former Ladies of the Supremes*, ei gruppe hun fortsatt deltar i. I 2000 deltok hun da Diana Ross arrangerte gjenforeningsturneen *Return to Love*.

Referanser
----------

1. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Oppslag om The Supremes og om Lynda Laurence i Graham Betts: *Motown Encyclopedia*, AC Publishing 2014, ISBN 9781311441546.
3. ↑  Etternavnet staves tidvis Lawrence, ettersom hun seinere gifta seg med musikeren Trevor Lawrence. Se «Cindy Birdsong To Make Brief Return To Supremes» i tidsskriftet *Jet* 1. november 1973.
4. ↑  Mary Wilson: *Dreamgirl and Supreme Faith. My Life as a Supreme*, Cooper Square Press 2000, ISBN 9781461660941, side 62.
5. ↑  «Diana Ross Announces That She Will Tour With Ex-Supremes Scherrie Payne And Lynda Laurence», i tidsskriftet *Jet* 24. april 2000.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lynda Laurence på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Lynda Laurence på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Lynda Laurence på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Lynda Laurence på Songkick Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
*Etymologi: se kvinnenavnet Naomi*
Noomi ber Rut og Orpa om å vende tilbake til Moabs land. Maleri av William Blake.
**Noomi** (hebraisk: נָעֳמִי – *Nåʿå̆mî*; i eldre oversettelser *No’omi*) er Ruts svigermor i Ruts bok i Bibelen.

Noomi bodde i Betlehem i Juda og var gift med en mann som het **Elimelek** (hebraisk: אֱלִימֶלֶךְ – *ʾÆ̆lîmǽlæḵ*). En hungersnød tvang dem til å flytte fra Juda til Moab med sine to sønner **Mahlon og Kiljon** (מַחְלוֹן וְכִלְיֹון – *Maḥlôn wĕḴilyôn*; i bibeloversettelsen fra 1978/85 *Maklon*). Så døde Elimelek. Mahlon og Kiljon ble gift med moabittiske kvinner: Mahlon med Rut og Kiljon med **Orpa** (עָרְפָּה – *ʿÅrpâ*). Etter omtrent ti år i Moab døde Mahlon og Kiljon. Nødlidende og fattig vendte Noomi tilbake til Betlehem med svigerdatteren Rut, som insisterte på å bli med selv om Noomi frarådet det.

Referanser
----------

1. ↑  Johnstad, Gunnar; Det Norske bibelselskap (1983). *Navn i Bibelen* (2. oppl. utg.). Oslo: Det Norske bibelselskap. ISBN 9788254100547.
2. ↑  Rut 4,10.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Naomi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Happy Hardcore** er en form for electronic dance music (EDM) som ble til tidlig på 1990-tallet. Typisk for stilen er en 4x4 beat med svært raskt tempo (vanligvis rundt 160–180 slag per minutt). Vanligvis kombineres sentimentale eller «happy» vokaler med piano og/eller synth leads. Opprinnelig var tonehøyden på (de samplede) vokalene i ravemusikken kraftig hevet fordi tempoet var så mye høyere. Dette ga en helium/smurfe-stemme effekt som inspirerte den «barnslige» sounden til happy hardcore. Sjangeren er assosiert med såkalte «candy ravers», en stil som innebærer store mengder fargerike armbånd (candy), lolipops, smokker og annet baby-utstyr.

Happy hardcore utviklet seg fra britisk ravemusikk rundt 1991–1993.[] Den opprinnelige house-baserte ravemusikken i England ble etter hvert raskere og begynte å inkludere breakbeats, en stil kalt breakbeat hardcore (The Prodigy Experience).[*klargjør*] I Skottland utviklet det seg en egen stil av hardcore kalt bouncy techno,[]kjennetegnet ved høyt tempo, 4x4 beat, og «bouncy» off-beat synth stabs.[] Skotsk innflytelse[*klargjør*] førte til en utfasing av breakbeats til fordel for en 4x4 «bouncy» beat. Denne stilen ble kalt «happy hardcore», og ble svært populær i Storbritannia. Stilen ble kombinert med elementer av blant annet trance og acid, og skapte sjangere som trancecore og freeform hardcore.[] Elementer fra alle tre ble eventuelt kombinert i en bredere sjanger kalt UK hardcore.[] Happy hardcore er i dag en retning innen UK hardcore.

Kjente låter inkluderer «Heut' ist mein Tag» av Blümchen og «Rosa helikopter» med Peaches. Youtube-hiten «Carameldansen» er også en happy hardcore-låt. Sjangeren har hatt innflytelse på norsk russemusikk,[] som SJEIKEN 2015 av TIX & The Pøssy Project.

På midten av 90-tallet kombinerte man happy hardcore med mainstream house («dance») til en stil kalt «happy house».[] Denne sjangere ble en kommersiell suksess, og inkluderer artister/band som Aqua, Vengaboys og Toybox.[] Komiker Espen Eckbo parodierte sjangeren med satirelåten «We Are the Playmomen» i filmen *Get Ready to Be Boyzvoiced*.

«Nightcore» er et konsept der man øker tempoet på annen EDM for å gjenskape happy/UK hardcore.[]

Kjente artister
---------------

* Scooter
* Blümchen
* Dune
* The Prodigy
* Hixxy
* Darren Styles
* Scott Brown
* DJ Gammer
* Paul Elstak
**Habitus** slik det brukes i samfunnsforskningen er et komplekst begrep, men kan enklest forstås som tillærte tanke-, adferds- eller smaksmønstre. Disse ulike mønstrene, eller «disposisjonene», er resultatet av kulturell læring og tilegnelsen av sosiale strukturer, gjennom individers og gruppers erfaringer. Habitusbegrepet ble brukt allerede av Aristoteles, og senere Thomas Aquinas, men begrepet slik det anvendes i dag ble introdusert av Marcel Mauss, og senere videreutviklet av Pierre Bourdieu.

I Bourdieus teorier er habitus et begrep som benyttes for å analysere relasjoner mellom individers posisjon i det sosiale rommet og deres egne valg, altså hvordan de posisjonerer seg selv og hvordan dette bidrar til å opprettholde makthierarkier. Livsstil og smak, som ofte innebærer en avsmak for andre gruppers smak, er viktige deler i en persons habitus. Individets habitus preges av den dominerende habitus i den sosiale gruppen individet tilhører. Habitus skaper felles perspektiver på omverdenen og på individers selvforståelse, og er et middel for å avgrense seg fra andre grupper. Kan også kort forklares som summen av det levde liv.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |
Har Adar
Har Adar ligger i felt F17, vest i kartet.
**Har Adar** (hebraisk הר אדר), er en israelsk bosetning på den okkuperte Vestbredden. Bosetningen ble grunnlagt i 1982. Folketallet i 2007 var på 2700.

Bosetningen ligger nær Abu Ghosh og våpenstillstandslinjen fra 1949, omkring 15 kilometer vest for Jerusalem. Den blir, likesom de andre israelske bosetnigene på Vestbredden, regnet som ulovlig etter folkeretten. Den sperremuren/-gjerdet på Vestbredden forløper vest, nord og øst for Har Adar, og skiller dermed bosetningen fra resten av Vestbredden.

Om lag 600 palestinske arbeidere arbeider i Har Adar som dagpendlere. Lokalstyresmaktene i Har Adar har forbudt palestinarene å gå rundt i bosetnuingen på egen hånd, eller handle i butikken i Har Adar. Arbeiderene må kjøres rundt av sine arbeidsgivere dersom de har ærend.

Referanser
----------

1. ↑  Har Adar Banning Movement of Palestinians fra Ynetnews 22. mars 2009

Eksterne lenker
---------------

* Har Adars nettside på hebraisk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Habitivsetninger** er en undertype av eksistensialsetningene som i mange språk, blant andre samisk og finsk, blir brukt til å uttrykke eierforhold.

Eksempler
---------

Der vi i norsk sier *Kalle har ei bok* heter det på finsk *Kallella on kirja* (bokstavelig *på Kalle er bok*, med kasus adessiv), og på nordsamisk *Kalles lea girji* (bokstavelig *i Kalle er bok*, med kasus lokativ). 

Finske og samiske eksistensialsetninger blir bygget opp på samme måte: *Pöydällä on kirja* «på bord er bok» / *Beavddis lea girji* «i bok er bord» betyr begge to «Det ligger ei bok på bordet». 

### Unntak

På samme måten som i norske eksistensialsetninger blir leddet etter verbet tolket *ubestemt*. Unntaket gjelder nettopp habitivsetninger, det kan hete *Minulla on vain sinut* «Jeg har bare deg», der pronomenet selvsagt har bestemt tolking.

Studier
-------

* Ole Henrik Magga studerte habitivsetninger i sin hovedfagsoppgave *Lokative læt-setninger i samisk* i 1978.
* Honti László: *On the historical background of habitive and izafet constructions in Hungarian* i Acta linguistica Hungarica 2006
***Happy Tree Friends*** er en amerikansk-canadisk tegnefilmserie for voksne som har gått på TV og Internet siden 1999. Serien er utviklet av Mondo Media. Tegnefilmene er sammensatt av enkle tegninger kombinert av skogsdyr og ekstrem vold. Hver episode dreier seg om de forskjellige karakterene som blir utsatt for ulykkeshendelser, lemlesting, blodsutgytelse og/eller dødsfall. De første episodene varer fra mellom ett til syv minutter. 

Etter hvert ble advarselen "Tegneserievold: Ikke anbefalt for små barn, eller store babyer" lagt ut på den offisielle nettsiden. Et videospill utviklet av Stainless Games med tittelen *Happy Tree Friends: False Alarm* ble utgitt 25. juni 2008. 

I 2006 ble en TV-serie med lengre episoder publisert, og en spin-off-serie kalt Ka-Pow! hadde premiere den 2. september 2008. Ka-Pow! handler om eventyrene til tre populære figurene Flippy, Splendid og buddhisten Monkey. Nettsiden får over femten millioner treff hver måned, og oppmuntret av suksessen ble det publisert fire filmer (First Blood, Second Serving, Third Strike og Winter Break) som inneholder alle episodene som har blitt vist på nettsiden, i tillegg til enkelte episoder og klipp som ikke har blitt publisert.

Handling
--------

Alle karakterene er antropomorfe pattedyr, og de har alle (med unntak av Lumpy, Sniffles og Buddhist Monkey) to fremre bukketenner og hjerte-formede neser. I tidlige episodene spilte de fleste karakterene rollene som barn som lekte barnslige spill. I begynnelsen av hver episode blir karakterene vanligvis funnet i forskjellige hverdagslige situasjoner. Imidlertid eskalerer disse situasjonene veldig ofte til vold, og noen ganger til dødsfall på grunn av ulike uheldige og overraskende ulykker.

Enkelte av karakterene sliter med psykiske lidelser, deriblant Flippy, som har posttraumatisk stresslidelse etter en krig. For eksempel når ballonger sprekker, høres dette ut som en skuddveksling for ham. Seriens karakterer ser noen ganger ut til å ikke legge merke til de andres dødsfall eller skader, til tross for klare indikasjoner (for eksempel blod som kommer ut av munnen deres) men de aller fleste karakterene kommer alltid tilbake til neste episode - i live og uskadde.

Vanligvis brukes bare noen få av karakterene i hver enkelt episode, men enkelte ganger har det blitt gitt ut lengre episoder hvor de aller fleste karakterene dukker opp.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Happy Tree Friends* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Happy Tree Friends* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Happy Tree Friends* på Metacritic Rediger på Wikidata
Har Gilo
Har Gilo og det israelske sikkerhetsgjerdet.
Har Gilo i bakgrunnen, helt foran er hus i palestinske Battir.
**Har Gilo** (hebraisk הַר גִּלֹה, =Gilofjellet) er en israelsk bosetning og felleslandsby som ligger omkring fem kilometer sør for Jerusalem, og to kilometer vest for Betlehem nord i Judeafjellene på den okkuperte Vestbredden.

Bosetningen vlir, likesom de andre israelske bosetninger på Vestbredden, regnet som ulovlig etter folkeretten.

Har Gilo ligger i separasjonssonen mellom det israelske sikkerhetsgjerdet og våpenstillstandsslinhen fra 1947.

Historie
--------

På grunn av sin strategiske plassering har både den tyrkiske, britiske og jordanske hær alle hatt baser der. En base for det israelske forsvar ble grunnlagt etter seksdagerskrigen i juni 1967. Den sivile busetbingen Har Gilo ble grunnlagt til hanukkah 1968. Den er en del av Gush Etzion. I 2007 hadde Har Gilo et folketall på 462.

Geografi
--------

Har Gilo ligger mellom de palestinske byene Al Walaja og Beit Jala, sør for Jerusalem og like ved fjellet Gilo.

Referanser
----------

1. ↑  «The Geneva Convention». BBC News. 10. desember 2009. Besøkt 27. november 2010.
2. ↑  Har Gilo's surprised settlers
3. ↑   *Gush Etzion news*, arkivert fra originalen on 2006-09-12, besøkt 2015-09-14
4. ↑   *Peace Now*, arkivert fra originalen on 2007-09-27, besøkt 2015-09-14
5. ↑  Christian Peace Maker Team[*død lenke*] Har Gilo - Getting i Way by Reinhard Kober

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Habeas corpus** (latin for «du [skal] ha kroppen») er et juridisk prinsipp som går ut på at enhver person som er fengslet eller på annen måte frihetsberøvet, har rett til innen en fast tidsramme å bli stilt for en domstol. Prinsippet er viktig for å hindre vilkårlig frihetsberøvelse, og står sentralt i enhver moderne rettsstat.

Begrepets opprinnelse i England
-------------------------------

Begrepet *habeas corpus* er mest kjent fra England, og spesielt fra den britiske loven *Habeas Corpus Act* av 1679, som representerte en formalisering og styrking av prinsippet. Siden middelalderen har imidlertid begrepet blitt brukt i ulike stevnelser (*writ*). Den mest kjente, *habeas corpus ad subjiciendum*, en befaling om å bringe personen (*corpus*, kroppen) for retten (*subjiciendum*, underleggelse), skal ifølge Blackstone ha blitt brukt siden 1305. Andre stevnelser med lignende innhold har blitt benyttet enda tidligere, og *habeas corpus*-prinsippet finnes igjen i Magna Charta (1215).

Prinsippet i Norge og andre land
--------------------------------

Begrepet *habeas corpus* brukes ikke i norsk lovtekst, men selve prinsippet finnes nedfelt både i Grunnloven § 94 annet ledd, og i artikkel 5 nr. 4 i Den europeiske menneskerettskonvensjon.

Videre finnes prinsippet i straffeprosessloven av 22. mai 1981 § 183, som sier at den som er pågrepet som mistenkt for en straffbar handling, snarest mulig og senest den tredje dagen etter pågripelsen skal fremstilles for tingretten på det sted der fremstilling mest hensiktsmessig kan skje. Tingretten skal veilede siktede om hva siktelsen og fengslingsbegjæringen innebærer, og avgjøre om vedkommende skal undergis varetektsfengsling eller ikke.

Referanser
----------

1. ↑  «A brief history of habeas corpus» **(engelsk)**. BBC. 9. mars 2005.
2. ↑  «Kongeriket Norges grunnlov § 94». *lovdata.no* **(norsk)**. Besøkt 26. juni 2022.
3. ↑  «Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen, artikkel 5 (norsk oversettelse)». *lovdata.no* **(norsk)**. Besøkt 26. juni 2022.
4. ↑  «Lov om rettergangsmåten i straffesaker (Straffeprosessloven). Kap 14. Pågripelse og fengsling. §183» **(norsk)**. Lovdata.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Sør-Skjomen** (nordsamisk: *Orjješ-Skievvá*) er en fjord i Narvik kommune i Nordland. Den er en arm av Skjomen og strekker seg rundt ni kilometer i sørlig retning fra innløpet mellom Mortenjorda i vest og Reinneset i øst inn til grenden Sør-Skjomen. Langs vestsiden ligger Frostisen mellom Reintinden og Gangnesaksla som begge er godt over tusen meter høye. Reinnesfjellet og Lappviktinden ligger på østsiden. Storelva har sitt utløp i fjordbunnen.

Gårdene langs østsiden av fjorden, Laukvik, Brennmoen, Oterneset, Lappvika og Sør-Skjomengårdene, ble knyttet sammen av en kommunal vei som ble bygd i 1974 i forbindelse med utbyggingen av Skjomen kraftverk. Veien tar av fra Fv761 i Elvegård. Før veien sto ferdig var det eneste transportmiddelet til og fra fjorden en lokalbåt til Narvik. Gårdene i Sør-Skjomen var bebodd utelukkende av samer helt opp til begynnelsen av 1900-tallet. I 1974 ble postkontoret i Sør-Skjomen nedlagt. Den siste postbestyreren var Anna Solvang. Til sammen er det tolv fastboende langs fjordarmen (2011).

Det er fremdeles spor etter 2. verdenskrig i området. I Skjombotn anla tyskerne sin sjette største base for undervannsbåter. I fjellene opp fra botn formet mannskapene fra basen fartøynumrene «U-255» og «U-657» i fjellet med stein. «U-255» gikk til England kort tid etter freden den 08. mai 1945, mens «U-657» ble senket av de allierte den 18. oktober 1943.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Mål gjort ved hjelp av måleverktøy i Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Sør-Skjomen på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Sør-Skjomen». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 25. februar 2017.
3. ↑  SSB: Statistikkbanken 02.01.10 (Folkemengde etter alder, kjønn, sivilstand og statsborgerskap), 04317, Grunnkrets 18051406

Eksterne lenker
---------------

* Bilder og kart fra ryggsekk.net: på tur opp Reinnesfjellet. Besøkt 31.01.2012.
* Flyvrak i Mortensjord og Sør-Skjomen. Besøkt 31.01.2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Igelsøylen** (tysk *Igeler Säule*) er en romersk gravstøtte i landsbyen Igel ved Mosel. Den ble i 1986 oppført på UNESCOs verdensarvliste som en del av Verdensarvsteder i Trier og Igel i den tyske delstaten Rheinland-Pfalz. 

Den 23 meter høye søylen i rød sandstein ble oppført ca. år 250 av handelsfamilien Secundinier. Søylen er rikt utsmykket med relieffer fra hverdagsliv og mytologi, og krones med en ørn, tysk *Adler*, opphavet til stedets navn, Igel. Ørnen er knapt gjenkjennelig på den originale søylen. En naturtro kopi med opprinnelige farger finnes i Rheinische Landesmuseum i Trier.

Igelsøylen ble i moderne tid særlig kjent gjennom Johann Wolfgang von Goethes to besøk ved søylen i 1792.

Referanser
----------

1. 1 2  «Sekretariatet for verdensarven i Rheinland-Pfalz». Arkivert fra originalen 22. juni 2012. Besøkt 27. mars 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Igel Column – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* Datenbank der Kulturgüter in der Region Trier (tysk)
Løspatron i metall
**Løspatron** er en patron som er laget for å avfyres i vanlige skytevåpen, normalt uten prosjektil.

Det finnes flere typer, i plast og metall, og også med prosjektil. Da har man en innretning på løpsmunningen som knuser prosjektilet ved avfyring. Løspatroner brukes for eksempel ved simulerte krigssituasjoner under trening for militære, ved saluttering, eller ved filminnspillinger. I Norge kalles ofte løspatroner for **«rødfis»** eller **«rødplast»**, da de er laget i rød plast.

Løspatron må ikke forveksles med klikkpatroner eller ekserserpatroner, som er patroner uten tennhette, krutt og prosjektil.

Sikkerhet
---------

Løspatroner er ikke ufarlige, de inneholder tennhette, og i noen tilfeller også krutt. Fragmenter fra patronen kan forlate løpet i høy hastighet, og kan i visse tilfelle være dødelige ved skyting på kloss hold. Under innspillingen av filmen *The Crow* ble hovedrolleinnhaver Brandon Lee drept da en revolver med et prosjektil som satt fast i løpet ble avfyrt med en løspatron. Trykket av avfyringen av løspatronen var høyt nok til å få prosjektilet til å forlate løpet, og trenge inn i Lees mage.

### Sikkerhetsavstander

For norske landmilitære styrker er sikkerhetsavstandene ved bruk av løsammunisjon angitt i Forsvarets sikkerhetsbestemmelser for landmilitær virksomhet (UD 2-1). Uten montert rekylforsterker er avstanden 20 m for kaliber til og med 12,7 mm. Med montert rekylforsterker er avstanden 10 m for 12,7 mm og 2 m for mindre kalibre. Knallskudd (håndgranatsimulator) skal ikke kastes nærmere personell enn 10 m, og de skal ikke brukes i lukket rom hvor personell oppholder seg.

Se også
-------

* Blåplast (kortholdsammunisjon)
* Tørrtrening, skyting uten ammunisjon

Referanser
----------

1. ↑  Forsvarets sikkerhetsbestemmelser for landmilitær virksomhet (UD 2–1), punkt 3.4.4.1 og 2.6.4.1 Arkivert 17. juli 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Blanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Winter Games*** er et videospill med vintersport som tema, og ble utviklet av Epyx og utgitt (i Europa) av U.S. Gold. Spillet er en oppfølger til Summer Games og Summer Games II, og kom for Commodore 64 i 1985, og på flere plattformer i tiden som fulgte. I 2004 kom spillet på nytt til C64 Direct-to-TV.

Opp til 8 spillere kunne, etter tur, konkurrere for sine respektive nasjoner i 8 forskjellige grener. Man kan trene, konkurrere i én eller utvalgte grener, eller konkurrere i alle grenene samlet.

I Commodore 64 versjonen var de 8 grenene: Skihopping, bobslede, kunstløp, friløp, freestyle hopp, skøyter og skiskyting. Andre utgaver har utfor og aking som idretter.

Spillet
-------

I hopp er timing og balanse viktig, og får man en god stats må man justere balansen i luften før man lander.
I bob gjelder det å ligge midt i renna hele veien. En gal sving, og du kan fort gå rundt.
Kunstløp og friløp har forskjellig lengde, men går begge ut på å gjøre hopp og ta piruetter.
Freestyle lar en ta mange forskjellige triks og kombinasjoner av disse, så også her er timing viktig.
I skøter må spilleren bruke rytmiske bevegelser for å få høy fart.
Skiskyting er den mest krevende øvelsen, der teknikken må tilpasses terrenget, og man må lade, skyte og helst treffe blink mens siktet hopper opp og ned avhengig av pulsen utøveren har.

Mottagelse
----------

*Winter Games* ble Epyx mestselgende spill i 1987.
Spillet ble kalt "en ny klassisk sportssimulator fra Epyx" av *Zzap!64* i 1985. Versjonen for Spectrum toppet listene i april 1986 , mens versjonene for NES og Famicom Disk System fikk kritikk for å ha dårlig grafikk, fryktelig musikk og kontrollere som ikke virket.

Referanser
----------

1. ↑  Winter Games Manual Page 0
2. ↑
3. ↑  Best Sellers!, Compute's Gazette, s20
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. september 2012. Besøkt 6. desember 2012.

Portal: Videospill
**Máel Mórda mac Murchada** (død 23. april 1014) var en irsk konge av Leinster.

Han var sønn av Murchad mac Finn og bror av Gormflaith. Han tilhørte Uí Fáeláin-ætten av Uí Dúnlainge, og deres landområder lå rundt Naas i de øvre delene av elven Liffey i dagens grevskap Kildare.

Máel Mórda er best kjent for å være fienden til Brian Bóruma (Brian Boru). Begge døde i det blodige slaget ved Clontarf som ble utkjempet langfredag i 1014. Máel Mórdas sønn Bran ble konge av Leinster fra 1016, men ble avsatt i 1018. Deretter, kanskje som et resultat etter de store tapene ved Clontarf, ble kongedømmet Uí Dúnlainge holdt av slekten Uí Muiredaig.

Annet
-----

* Den irske undergangsmetallgruppa Mael Mórdha har tatt sitt navn etter Máel Mórda mac Murchada og mange av deres sanger er basert på hendelsene med slaget ved Clontarf.

Litteratur
----------

* Byrne, Francis John (1973): *Irish Kings and High-Kings*. Batsford, London. ISBN 0-7134-5882-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** Geni
 |
|  |  |
| --- | --- |
| Winterbergs byvåpen |  |

Winterberg
**Winterberg** er en by i Westfalen, i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen.

Byen har 14 455 innbyggere (2004) og omfatter 147,86 km². Den ligger i den nordøstlige delen av de såkalte Rødhårfjellene (Rothaargebirge) ved omkring 670 meters høyde.

Historie
--------

Fagverkshus fra 1759
Byens historie går tilbake til 1200, da landsmarskalk Arnold av Hochstaden opphøyet stedet til befestet by. I hansatiden (13. til 17. århundre) lå Winterberg i midten av ruten Köln – Kassel og Frankfurt – Soest. Innbyggerne levde av et karrig landbruk og av handel. I 1906 ble jernbanelinjen Bestwig – Winterberg – Frankenberg bygget, og stedet utviklet seg til det mest populære vintersportssted i Nordvest-Tyskland. Turisme er den viktigste næringen idag.

Severdigheter
-------------

Viktige severdigheter inkluderer St.-Jakobus kirke og gamlebyen med tallrike bindingsverkshus. Hoppbakken St. Georg-bakken (St.-Georg-Schanze) er også berømt.

I området ligger også et av de høyeste og mest kjente fjell i Sauerland, Kahler Asten. Den store elven Ruhr har også sin kilde i Winterberg-området.

Bydeler
-------

* Altastenberg
* Altenfeld
* Elkeringhausen
* Grönebach
* Hildfeld
* Hoheleye
* Langewiese
* Lenneplätze
* Mollseifen
* Neuastenberg
* Niedersfeld
* Siedlinghausen
* Silbach
* Winterberg
* Züschen

Vennskapsbyer
-------------

* Le Touquet (Frankrike)
* Rixensart (Belgia)
* Holten (Nederland)
* Oberhof (Thüringen)

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Winterberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Winterberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Ragnar Olaf Hauge** (født 10. mai 1947 i Oslo) er norsk billedkunstner. 

I 1987 kjøpte han det tidligere klosteret Villa St. Hallvard i Sylling og omgjorde bygningen til egen bolig og innredet atelier/keramikkverksted, trykkeri for dyptrykk, visningrom og gjesterom for besøkende kunstnere. Senere har han flyttet verkstedet til Fornebu, hvor han også tidligere hadde eget galleri, galleri Ankomsten. 

Siden 1984 har Roh (kunstnernavn) hatt flere utsmykningsoppdrag i en rekke bedrifter, vunnet utsmykkingskonkurranser og deltatt på mer enn hundre kunstnerjurierte utstillinger i Norge, Norden og internasjonale utstillinger. For tiden arbeider han med digitale bilder, skulptur, grafikk, foto og bilder på fat. 

Roh er innkjøpt av Nationalgalleriet, Robert Meyer Collection, Würth Art Collection og Museum for samtidskunst.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Ragnar\_Hauge, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID fb245378-eff8-4cc9-aea8-6f0edd99d1bf, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Rohs nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Máddji** (egentlig **Ánne Máddji Heatta Bjelland**) (født 1983), er en norsk-samisk sanger, komponist og forhenværende toppfotballspiller. Máddji vokste opp i Karasjok og Kautokeino i Finnmark. Hun er datteren til NRK-profilen Nils Johan Heatta og søster til fotballspilleren Elle Marja Heatta.

Máddji er utdannet lege ved Universitetet i Oslo i 2009. Hun var turnuslege på Stokmarknes og Myre i 2009-10, deretter barnelege ved Universitetssykehuset Nord-Norge i Tromsø, og har siden 2011 bodd og jobbet i hjemkommunen Kautokeino. Tidligere var hun forsvarsspiller for Asker FK. Hun fikk ni landskamper for Norge på aldersbestemte landslag, og var på J18-laget som tapte EM-finalen mot Tyskland i 2001, men hun måtte legge opp i 2003 på grunn av en kneskade.

Máddji har opptrådt i en rekke offisielle sammenhenger, blant annet som programleder for Samisk Melodi Grand Prix i 2006.
Hennes solodebut kom i 2010 med albumet *Dobbelis*, utgitt på det samiske plateselskapet DAT. *Dobbelis* oversettes best med det engelske ordet *beyond*, og musikken hennes kjennetegnes av et noe annerledes lydbilde enn det som tradisjonelt forbindes med samisk musikk. Máddji har også medvirket som vokalist og låtskriver på to av sangene til Inger-Mari Aikio-Arianaick på den samiske barneplata Ima Ipmasat fra 2007. Hun har i tillegg samarbeidet med den norske duoen Alvedanser, og bidrar med joik på låta *Save me* av Tone Damli Aaberge.

Diskografi
----------

* 2010: Dobbelis (Beyond)

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten: Vil ha same-damelandslag (s. 27, 28. februar 2003, arkivert his Retriever Norge)
2. ↑  Nordlys: Máddjis comeback (s. 36-37, 15. februar 2012, arkivert hos Retriever Norge)
3. ↑  NRK: Opplevd at sykehusene ikke klarer å formidle diagnosen (3. mars 2015, besøkt 7. april 2015)
4. ↑  Norges Fotballforbund: Anne Maddji Heatta (besøkt 7. april 2015)
5. ↑  Ságat: Debutant behager med drømmer og lengsel Arkivert 14. april 2015 hos Wayback Machine. (4. mars 2010, besøkt 7. april 2015)
6. ↑  DIVERSE ARTISTER: IMA IPMASAT[*død lenke*]

Kilder
------

* Tidsskrift for Den norske legeforening: Synger og joiker til terningkast fem (7. mai 2013, besøkt 7. april 2015)

Andre eksterne lenker
---------------------

* Digitalt fortalt: En nordsame av yngre generasjon (video laget av Ola Røe, 2011)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic **·** AllMusic
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sør-Koreas flagg Sør-Korea |
| Rullestolcurling Rullestolcurling |
| Paralympiske leker |
| Sølv | 2010 Vancouver |  Treer  |
| VM i rullestolcurling |
| Sølv | 2008 Sursee |  Treer |

**Kim Myung-jin** (født 10. februar 1971 i Seoul) er en sørkoreansk rullestolcurlingspiller. Han har en VM-sølvmedalje fra 2008 og sølv i Paralympics 2010 som fremste meritter, og har spilt på det kinesiske landslaget siden 2004. 

Han er funksjonshemmet på grunn av en ryggmargsskade han fikk i en ulykke. Han begynte først med rullestolbasketball, men på grunn av belastningen på kroppen måtte han bytte idrett, og begynte med rullestolcurling i 2002 da han startet en rullestolcurlingklubb med støtte fra Wonju Severance Christian Hospital. 

Han er gift og har ett barn.

Idrettskarriere
---------------

Kim var treer ved VM i rullestolcurling 2004, som var hans første VM. Her kom Sør-Korea på 11.-plass. Året etter var han igjen treer, i VM i rullestolcurling 2005, der det sørkoreanske laget kom på 7.-plass. Samme plassering fikk de også i VM i rullestolcurling 2007. 

I VM i rullestolcurling 2008 spilte Sør-Korea seg fram til finalen, men tapte finalen 3-5 mot Norge, og endte på 2.-plass. Også i Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouverspilte kom de seg til finalen, men denne gangen tapte de 7-8 for Canada, og kom med det på 2.-plass. 

Han var skip ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det sørkoreanske laget kom på 9.-plass.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos WCF
* Profil hos Sotsji 2014 Paralympics Arkivert 20. mars 2014 hos Wayback Machine.