recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Satellittbilde av et isfall som strømmer ut i Lambertbreen
Dette bildet fra NASA viser hastigheten til Lambertbreen. Nord er nederst på bildet. Hastighetene er omtrent som følger:  

Brunt: opp til 50 m per år  

Grønt: opp til 250 m per år  

Blått: opp til 500 m per år  

Lilla: opp til 1000 m per år  

Rødt: opp til 1200 m per år  

Boksen i bildet angir beliggenheten til satellittbildet øverst i artikkelen
**Lambertbreen** er en stor isbre i Øst-Antarktis. Den er omtrent 100 km bred, over 400 km lang og opp til 2500 meter dyp, og er verdens største isbre. Breen er en isstrøm, og drenerer 8% av innlandsisen i Antarktis øst og sør for Prince Charles Mountains og flyter nordover til Amery isbrem. Den har sitt utløp i Prydzbukta.

Oppdagelse og navngivning
-------------------------

Lambertbreen ble opprinnelig skissert og navngitt i 1952 av den amerikanske geografen John H. Roscoe som gjorde en detaljert studie av området fra flyfoto tatt under Operasjon Highjump i 1946–47. Han ga breen navnet «Baker Three-breen», fra kodenavnet for flyfotograferingsflyet og mannskapet som gjorde tre flyvninger i området i mars 1947, og som førte til at breen ble oppdaget. Isbreen ble beskrevet i Atlasregister nr. 14 *Geographic Names of Antarctica* (U.S. Board on Geographic Names, 1956), men det tok litt tid før breen ble tatt med på publiserte kart.

Siden breen til å begynne ikke fantes på kart, ble navnet Lambertbreen tatt i bruk av Antarctic Names Committee of Australia i 1957 etter at området ble kartlagt av Australian National Antarctic Research Expeditions i 1956, og det ble dette navnet som etter hvert ble det utbredte navnet. Breen er oppkalt etter Bruce P. Lambert, daværende direktør for nasjonal kartlegging i det australske departementet for nasjonal utvikling.

Fjernanalyse
------------

Isbreen er viktig for å studere klimaendringer fordi veldig små endringer i klimaet kan få store konsekvenser for isstrømmen ned denne breen. De fleste studiene av Lambertbreen blir gjort med fjernanalyse på grunn av de vanskelige værforholdene i området.

Se også
-------

* Isstrøm
* Liste over isbreer i Antarktis
* Liste over isstrømmer i Antarktis

Referanser
----------

1. ↑  «Icefall on the Lambert Glacier». NASA Earth Observatory. 12. august 2002. Besøkt 28. desember 2016.
2. ↑  Coral Tulloch (2003). *Antarctica: Heart of the World*. Sydney: ABC Books. s. 11. ISBN 0-7333-0912-7.
3. ↑  «Lambert Glacier». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey. Besøkt 24. mai 2013.
4. ↑  Scott, Keith (1993). *The Australian Geographic book of Antarctica*. Terrey Hills, New South Wales: Australian Geographic. s. 127. ISBN 1-86276-010-1.
5. ↑  «Antarctic Glacier May Yield Clues To Global Climate Change». *ScienceDaily*. 26. juni 2002. Besøkt 12. august 2009.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**SMS «Scharnhorst»** var et tysk krigsskip oppkalt etter den tyske feltherre Gerhard von Scharnhorst.

Den tunge krysseren SMS «Scharnhorst» var flaggskipet til kommandanten for den tyske østasiaflotiljen, viseadmiral Graf von Spee. Krysseren ble i 1909 stasjonert i Tsingtao. Ved utbruddet av første verdenskrig befant skipet seg til sjøs sammen med hele flotiljen. Da støttepunktene i Øst-Asia raskt måtte oppgis, bestemte flotiljens kommandant seg for å vende tilbake til Tyskland. 
På vei til Tyskland møtte den tyske kampgruppen den 1. november 1914 på en britisk kampgruppe utenfor Chile. Engelskmennenes kommandant var viseadmiral Cradock. I løpet av de følgende kamphandlingene ble den britiske panserkrysseren HMS «Good Hope» og HMS «Monmouth» senket. De tyske skipene kunne derimot seile nesten uskadet vekk fra kampene, men etter å ha forbrukt nær halvdelen av ammunisjonen.

På veien videre rundt Kapp Horn, ved Falklandsøyene, møtte den tyske flotiljen på nytt på en britisk kampgruppe. De britiske skipene var under kommando av admiral Sir Frederick Sturdee. Blant de britiske skipene var slagskipene HMS «Invincible» og HMS «Inflexible». Von Spee sendte da sine lettere kryssere fra seg med beskjed om å prøve å nå trygge havner, mens han tok opp kampen mot engelskmennene med sine to sterkeste skip – SMS «Scharnhorst» og SMS «Gneisenau». I det påfølgende slaget ved Falklandsøyene ble begge disse skipene senket, SMS «Scharnhorst» med 860 mann om bord. Resten av den tyske styrken ble også forfulgt og senket, med unntak av SMS «Dresden» som kom seg unna.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |

Portal: Første verdenskrig
> «Fekk igjen på skatti, no he ho silikon i tatti.  
> 
> Før da var dei små, men no er dei store og rå» 
> 
> 
> Fra *Silikon i tatti*
> 
> 

**«Silikon i tatti»** er en humoristisk låt utgitt av bandet Vassendgutane fra Ørsta på Sunnmøre og lansert våren 2008 på musikkalbumet *XO*. I juli samme år hadde albumet solgt til dobbel platina. Sangen handler om sunnmørskvinner som etter å ha fått igjen penger på skatten reiser til Oslo for å operere silikonimplantat i brystene. «Tatti» er et sunnmørsk uttrykk for brystet, bestemt form éntall.

Tekstforfatter er Arthur Johan Bjørdal.

Referanser
----------

1. ↑  VG.no: 60 000 har kjøpt «Silikon i tatti»
2. ↑  Sigrid Hvidsten (4. april 2008). ««Fikk igjen på skatti, no he ho silikon i tatti»». Dagbladet. Besøkt 29. oktober 2018. «- Låta om silikonpuppene går slik: «Fikk igjen på skatti, no he ho silikon i tatti». Tatti er det vi kaller pupper i Ørsta, du må passe på å skrive det riktig. Men tekstene er ikke grove, vi bruker ikke stygge ord og det er ikke noe sex i dem, mener Aam.»

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

Portal: Litteratur
**Silhouette** var en jentegruppe fra Oslo, bestående av Kari Mette Aamot, Siri Lenning Frømyhr og Nina Bayer. Gruppen ble satt sammen for å kore Jahn Teigen i den internasjonale finalen for Eurovision Song Contest 1983. 

Året etter, i Melodi Grand Prix 1984 stilte gruppen opp med George Kellers og Philip Kruses «A-oa-oa-oa» som var en av favorittene dette året. Sangen ble også en hit etterpå. Jentene hadde sang- og danseerfaring fra Fagerborg videregående skole hvor de var elever. 

I tillegg hadde alle tre mange år bak seg på Kirkenærs ballettskole. Framførelsen under Melodi Grand Prix 1984 fikk kveldens største trampeklapp, og programleder Sissel Keyn Lodding sa at nummeret «tar pusten fra en». To av de fem juryene ga «A-oa-oa-oa» 12 poeng, som førte til at Sihouette fikk en delt 3.-plass med 42 poeng, kun 3 poeng mindre enn vinneren Dollie De Luxe.

Diskografi
----------

* *Boys, Boys, Boys* (7" single) (1983)
* *Silhouette* (1984)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Silhouette på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Silhouette på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***The Garden of Lies*** er en amerikansk stumfilm fra 1915.

Handling
--------

Eleanor Mannering, en amerikansk kvinne som bor i utlandet hjemme hos hennes kusine, Jessica Mannering, velger prins Carl av Noyodna blant hennes titulerte friere - og gifter seg med ham. Rett etter at de starter på bryllupsreisen havner de i en trafikk-ulykke, og Eleanor blir skadet. Baron Von Steinberck, statsminister i Noyodna, ankommer Jessica Mannerings hjem like etter at prinsen og prinsessen hadde reist fra området. Han har en melding til prins Carl, som ber ham om å vende tilbake til hovedstaden sin med en gang - fordi faren hans, monarken, ligger for døden.

Prinsen reiser straks til Noyodna, etter å ha plassert sin nye kone hos Dr. McKenzie og Von Aldorz. Prinsesse Eleanor, hjemme hos Jessica, utvikler afasi og husker ikke noe som har skjedd før ulykken. Men i delirium kommer hukommelsen delvis tilbake. Hun etterlyser ektemannen sin, selv om det blir åpenbart at hun har glemt både utseendet og personligheten hans. Dr. McKenzie og Von Aldorz bestemmer seg får å finne en mann som kan stille opp ved sykesengen hennes, og utgi seg for å være ektemannen hennes. Mallory, en eventyr-elsker og en våghals, blir valgt ut til å presentere seg som den falske prinsen.

Men Eleanor forelsker seg i ham ved umiddelbart, og han i henne. Hun tror at han er, som hun har blitt fortalt, hennes ektemann. Men den virkelige prinsen kommer uventet tilbake, og oppdager sin kone i armene til Mallory. Det viser seg at faren til Carl nylig har dødd, og Carl er nå konge. Prinsessen blir båret av Steinberck, til et øde slott. Mallory kommer inn i slottet, etterfulgt av prinsen. Steinberck skader Mallory, og dreper prins Carl.

Skuespillere
------------

* Jane Cowl som Eleanor Mannering / Prinsesse Eleanor.
* William Russell som Dennis Mallory.
* Philip Hahn som Prince Carl.
* Violet Horner som Jessica Mannering.
* Ethelbert Hale som Von Aldorz.
* David Wall som Dr. Mackenzie.
* Claude Cooper som Baron Von Steinberck.
* Adele Carson som en tjenestepike.

Referanser
----------

1. ↑   www.imdb.com, besøkt 10. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  The Garden of Lies

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Garden of Lies* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Garden of Lies* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Garden of Lies* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Paderborn** er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 145 000 innbyggere. Byen er administrasjonssete i *landkreisen* med samme navn. Navnet kommer av elven Pader, som har utspring i fler enn 200 kilder nær Paderborn domkirke der St. Liborius er gravlagt.

Geografi
--------

Utsikt over byen med domkirken sentralt i bildet
Paderborn ligger ved kilden til elven Pader, omtrent 50 km øst for Lippstadt og 40 km sør for Bielefeld. Åsene i Eggegebirge ligger øst for byen.

Historie
--------

Man mener at Karl den store var lenge i området i regjeringstiden sin, og spor av ruiner under og rundt domkirken i Paderborn ser ut til å støtte dette. 

Treet Irminsul stod visstnok nær Paderborn.

Paderborn var sete for bispedømmet Paderborn og er i dag sete for en romersk-katolsk erkebiskop.

Paderborn i 1647.
St. Liborius blir minnet hvert år i Paderborn under Liborifest i juli, selv om festivitasen i dag har lite å gjøre med helgenen.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Paderborn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Paderborn – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Side for området Paderborn
* Turistattraksjoner i Paderborn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**James John «Jim» Bickford jr.** (født 2. november 1912, død 3. oktober 1989) var en amerikansk bobkjører som deltok i de olympiske leker 1936 i Garmisch-Partenkirchen, 1948 i St. Moritz, 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.

Bickford vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i firerbob bak et annet amerikansk lag og Belgia. De andre på laget var Thomas Hicks, Donald Dupree og William Dupree.

Bickford var USAs flaggbærer under åpningsseremonien i både 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Sveits’ flagg St. Moritz - Bronse Bronse i bobsleigh, firerbob USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) James Bickford – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) James Bickford – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) James Bickford – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Amaryllis Fox** (født som *Amaryllis Damerell Thomber* 1980 i New York City) er en amerikansk databehandler og spion. 

Foreldrene, engelske Lalage Damerell og amerikanske Thornber, var engasjerte i hjelpearbeid og var stadig på flyttefot da hun vokste opp. Hun studerte ved Oxford universitet og tok eksamen i 2002. Deretter gjennomførte hun en master i internasjonal sikkerhet ved Georgetown University i USA. Her laget hun en algoritme for å forutsi terroristaktivitet, noe som vakte interesse hos CIA. Organisasjonen øvde henne som klandestin operatør og satte henne inn i Afrika, Asia og Midtøsten.

Hun forlot CIA i 2010 og etablerte nettselskapet Mulu, som oppfordret kjendiser, og andre influensere til å komme med kommersielle anbefalinger på produkter etter eget valg. Hun er selv administrerende direktør i selskapet.

I 2016 ble hun verdenskjent etter et videointervju med Al-Jazeera, «Lessons from life undercover», hvor hun fremholdt som den viktigste lærdom var å lytte til hva fienden har å si («Listen to your Enemy») Videoen ble sett over 100 millioner ganger. Ikke alle CIA-offiserer likte dette budskapet.

Familie
-------

I 2018 giftet Amaryllis seg med barnebarnet til Robert F. Kennedy, som har samme navn som bestefaren. Den 7. januar 2019 fikk de en datter, Bobby. Amaryllis har selv en datter, Zoë Victoria, fra sitt første ekteskap i 2010.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. desember 2019. Besøkt 9. desember 2019.
2. ↑
3. ↑
4. ↑

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Ararat bispedømme** er det eldste bispedømmet i den armenske apostoliske kirke. Det er et patriarkalsk bispedømme, som betyr at dets biskop er armenernes øverste patriark og katolikos i Edzjmiatsin. I praksis ledes det imidlertid av en vikar, som utpekes av Armenias katolikos. Ararats nåværende biskop er katolikos Garegin II Nersisian; erkebiskop Navasard Kchoyan fungerer som hans vikar.

Ifølge legenden bygget Noah et alter i dalen der han hadde steget ned fra Ararat, etter at arken hadde grunnstøtt på fjellets topp. På det samme stedet ble Edzjmiatsin-katedralen bygget i 303, som fremdeles er setet for armenernes katolikos i hans funksjon som kirkens overhode. Setet for hans bispedømme ble imidlertid flyttet til Jerevan på 1500-tallet. Bispedømmet omtales derfor også som *Jerevan bispedømme*, men *Ararat patriarkale bispedømme* er det offisielle navnet.

Inntil 1989 omfattet Ararat bispedømme hele det nåværende Armenia. Etter hvert ble totalt sju nye bispedømmer skilt ut, men Ararat bispedømme er fremdeles ansvarlig for nesten halvparten av Armenias befolkning.
**Araphant** er en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens litterære verden. Han var den fjortende kongen av Arthedain.

Araphant ble født i 1789 i tredje tideverv, og ble konge av Arthedain da faren hans, Araval, døde i 1813. Til tross for hans fars suksess hadde Angmar gjenoppbygget sine styrker og utgjorde stadig en trussel mot nordens Dúnendain. Krigen mellom Angmar og Arnor var nå over 500 år gammel, og Araphant strevde med å holde Heksekongens styrker tilbake. Araphant fortsatte å motstå sine fiender med en minkende styrke.

Det var i Araphants regjeringstid at den lange stillheten og fremmedgjøringen mellom Arnor og dets sørlige søsterrike Gondor endelig tok slutt da han dannet en allianse med Gondors konge, Ondoher. De innså begge at en enkel ondskap koordinerte angrepene på begge deres riker, og at de burde samarbeide for å bekjempe dette ondet. Denne alliansen viste seg fruktesløs siden ingen av dem kunne sende hjelp til hverandre da begge kongerikene var under angrep: Arnor fra Angmar, og Gondor fra Vognrytterne. Men alliansen resulterte i et ekteskap mellom Araphants sønn og arving, Arvedui, og Ondohers datter, Fíriel.

I 1944 ble Ondoher og hans to sønner drept av Vognrytterne, noe som betydde at ifølge Númenors gamle lover skulle Fíriel nå bli den regjerende dronningen av Gondor. Arvedui brukte dette, i tillegg til det faktum at han selv var direkte etterkommer av Isildur, som et argument i hans krav til Gondors trone, men dette kravet ble avvist. I stedet overbeviste riksforstander Pelendur Gondors råd om å gi Gondors trone til Ondohers fjerne slektning, Eärnil II.

Araphant regjerte over Arthedain i 73 år, og døde i 1964. Han ble etterfulgt av sin sønn, Arvedui, som ble den siste kongen i nord før kong Elessar.

Navnet til Araphant er fra sindarin, og betyr kanskje *alles konge*.
**Domkirken i Paderborn** (tysk: *Paderborner Dom*, offisielt *Hohe Dom St. Maria, St. Liborius, St. Kilian*) er en domkirke i sentrum av den tyske byen Paderborn, og den er byens kjennemerke. Den er viet til jomfru Maria, St. Kilian og St. Liborius. ​

Historie
--------

Da pave Leo III møtte Karl den store i 799 stod det en kirke på stedet domkirken står i dag. Kirken ble så gjentatte ganger ødelagt i brann og gjenoppbygd. Dagens domkirke ble gjenoppbygget i romansk-gotisk stil på 1200-tallet.​ Den eldste delen av kirken fra denne gjenoppbyggingen er det karakteristiske vesttårnet som er 93 meter høyt. Deler av kirken stammer fra 1000- og 1100-tallet.

Under tredveårskrigen ble domkirken plyndret og ødelagt. Restaureringen begynte i 1650. Barokkstilen på 1600-tallet endret ikke den gotiske stilen i stor grad. På denne tiden fikk kirken interiør i barokk stil, men det meste ble ødelagt mot slutten av andre verdenskrig.

Arkitektur
----------

Kirken er en hallkirke, en type kirkebygning som var utbredt i Tyskland under gotikken. Den er 104 meter lang og 52 meter bred. 

#### Krypt

Krypten under kirken er 32 meter lang og 12 meter bred, og dermed en av de største i Tyskland. I krypten ligger relikviene fra St. Liborius. Mot vest ligger gravene til erkebiskopene i Paderborn.

#### Vindu med tre harer (*Dreihasenfenster*)

Dreihasenfenster
Et av katedralens, og byens, mest gjenkjennelige trekk er Dreihasenfenster («Vindu med tre harer»). Den viser tre harer i bevegelse, arrangert i en trekant. Hver hare er vist å ha to ører, selv om bare tre ører er synlige totalt. Den originale utskjæringen fra 1500-tallet finnes i klosterets indre gårdsplass, og har blitt duplisert på en rekke bygninger og en rekke butikker i hele sentrum.

Referanser
----------

1. ↑  Bjørnskau, Kjell (18. desember 2016). «Paderborn». *Store norske leksikon*. Besøkt 16. februar 2022.
2. 1 2  «Geschichte - Hoher Dom zu Paderborn». *www.dom-paderborn.de*. Besøkt 16. februar 2022.
3. 1 2 3  «Dom». *Stadt Paderborn* **(tysk)**. Besøkt 16. februar 2022.
4. ↑  «hallkirke». *Store norske leksikon*. 3. august 2021. Besøkt 16. februar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
***The Ghost Flower*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Frank Borzage.

Handling
--------

Giulia, en ung napolitansk kvinne, blir - mot sin vilje - elskerinnen til en velstående gangster. Men gangsteren blir kort tid senere knivstukket til døde av Giulias hissige elsker Tony (spilt av Francis McDonald) hvorpå Giulia søker tilflukt i villaen til den franske dramatikeren La Farge. Under La Farges grundige veiledning utvikler Giulia seg etter hvert til å bli en berømt skuespillerinne, og får snart oppmerksomheten til hertugen De Chaumont.

Selv om LaFarge selv har forelsket seg i den unge kvinnen, står han ikke i veien for henne når hun godtar hertugens forslag om ekteskap. Men Giulia har ikke regnet med Tony, som fremdeles er sprø etter henne. Han er fremdeles villig til å drepe enhver mann som står i veien for ham. Tony myrder LaFarge, og retter deretter blikket mot hertugen. I håp om å redde hertugens liv later Giulia som om hun har forelsket seg i ham og vender tilbake til Tony.

Skuespillere
------------

* Alma Rubens som Giulia
* Charles West som La Farge
* Francis McDonald som Tony Cafarelli
* Richard Rosson som Paola
* Emory Johnson som hertugen De Chaumont
* Naida Lessing som La serena
* Tote Du Crow som Ercolano

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 8. april 2016.
2. ↑  The Ghost Flower
3. ↑  THE GHOST FLOWER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Ghost Flower* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Ghost Flower* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Ghost Flower* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Geisha*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Raymond B. West.

Handling
--------

Beordret til fremmed farvann tar fenrik Carver farvel med sin forlovede, og seiler til Japan. Carver, kameraten hans, Blake, og to eller tre andre amerikaske offiserer, tar permisjon ved Nagasaki for å reise på sightseeing. De møter Myo, en vakker Geisha-jente, som Carver forelsker seg i. Så forelsket blir han, at han nekter å reise tilbake med skipet sitt. I forsøk på å redde Blake, forteller Blake til kapteinen at Carver har falt og brukket beinet - og derfor blir tvunget til å ligge på sykehuset en stund. Carver gifter seg med Myo, og forblir i Japan.

Men Carver skriver et brev til Cecelia, og avbryter forlovelsen deres. To år senere blir senator Ridgway, faren til Cecelia, beordret til Japan for diplomatisk tjeneste. De møter Carver, som nå en forlatt og bruker mesteparten av tiden sin på å drikke. Carver får vite at senator Ridgway ønsker å skaffe visse papirer fra den japanske regjeringen, og for å gjenvinne sin tapte gunst i Cecilias øyne forsøker Carver å stjele papirene fra Baron Yoshido. Men en rekke problemer oppstår underveis.

Skuespillere
------------

* Sessue Hayakawa som Takura.
* Tsuru Aoki som Myo.
* Frank Borzage som John Carver.
* Ramona Radcliffe som Cecilia Ridgeway.
* Herbert Standing som Senator Ridgeway, faren til Cecilia.
* Chester Withey som løytnant Blake.
* Gladys Brockwell.
* Henry Kotani.

Referanser
----------

1. ↑  THE GEISHA

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Geisha* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***The Ghost of Twisted Oaks*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Sidney Olcott.

Handling
--------

Mary Randall, som nettopp har mistet jobben, forsøker å ta seg av sin mor - en enke. Mary får vite at hennes avdøde onkel har forlatt henne en del av eiendommen hans. Hun og moren flytter til Florida, for å bo ved Twisted Oaks Plantation. Mary møter den nye naboen sin, Jack Carleton, og de to blir raskt forelsket. Men flere arbeidere ved plantasjen tror på voodoo. Mary beordrer voodoo-presten bort fra plantasjen, og han lover å ta hevn. Etter at Mary og Jack har forlovet seg, forteller en gammel person dem legenden om Ghost of Twisted Oaks:

Miss Madeline ble elsket av alle slavene ved plantasjen, og var forlovet med Master Billy. Men Justin, hans konkurrent, kjempet om Madeline - og de to mennene arrangerte en duell. Madeline ble drept av en streif-kule. Helt siden den gang har spøkelsen etter Madeline hjemsøkt plantasjen deres. Nå bestemmer voodoo-tilhengerne seg for å ofre Mary. Spøkelset dukker opp for Jack, og fører ham til offer-alteret - hvor han redder Mary. Alle voodoo-tilhengerne blir drevet vekk fra plantasjen, og Madelines ånd kan endelig hvile i fred.

Rolleliste
----------

* Valentine Grant som Mary Randall.
* Florence Walcott som Mrs. Randall - moren til Mary.
* James Vincent som Jack Carlton.
* Arthur Donaldson som Arthur Donaldson.

Referanser
----------

1. ↑  The Ghost of Twisted Oaks

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Ghost of Twisted Oaks* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
*Må ikke forveksles med den lille, 500 meter lange Toppbreen i fjellsida av Liljevalchfjellet, 3 km vest for Sveagruva.*
**Toppbreen** er en 1,5 km lang og 2 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Den er en liten, hengende sidebre som graver seg ned i østveggen av Keilhaufjellet, og som munner ut i Sørkappfonna fra sør mot nord. Den møter nabobreen Keilhaubreen i nordøst, og sistnevnte renner videre ned i havet med en stor frontmorene. Den er blant de aller sørligste på Spitsbergen, og er en innlandsbre uten noen utløper til hav og med ikke landfast morene. 

Regnet fra nord og med klokken har den berøring med de større breene Sørkappfonna i nordøst, og Keilhaubreen i nordøst, og via et smalt skar også med Mathiasbreen i vest. Sistnevnte er den eneste av to breer på Svalbard som ligger lengre sør enn Toppbreen.

Navnet kommer av at breen ligger helt opp mot toppen på Keilhaufjellet.

Referanser
----------

1. ↑  Toppbreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 11. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
Plankett med liste over bidragsytere.Plankett med liste over bidragsytere.
Suraksha-senteret, med noe byggmaterialer i forkant.Suraksha-senteret, med noe byggmaterialer i forkant.
**Suraksha** er et krise- og omsorgssenter for barn og unge i India, og ligger i delstaten Karnataka. Senteret driftes og ble startet av den indiske hjelpeorganisasjonen Association for Promoting Social Action (APSA), og er finansiert av bistandsorganisasjonen FORUT, Krishna and Sandra Rao Foundation, og Åsane Folkehøgskole i Bergen. Byggearbeidet startet i 2011, og senteret åpnet offisielt 14. november 2014. Denne datoen var ikke tilfeldig, da 14. november er en merkedag for barn i India som kalles "Children`s Day".

Tilbud
------

Tilbudet på Suraksha innebærer psykisk rehabilitering og utdanning for unge mennesker som er hentet ut av menneskehandel og seksuell utnyttelse, da særlig jenter. Flere av jentene som bor her er reddet gjennom APSA sitt arbeid i bysentrum i Bangalore, hvor de har en godt brukt krisetelefon. I oppstartsfasen hadde senteret 25-30 jenter boende på senteret, men tar sikte mot å utvide tilbudet etter hvert. Når senteret er helt ferdig, vil 50-100 jenter bo og få behandling her.

Finansiering
------------

Åsane Folkehøgskole har en linje som heter «Globalt Perspektiv» som kontinuerlig jobber med å bidra til finansiering av Suraksha. Linjen har tidligere hatt flere navn, og elever har jobbet hardt for å bidra til å skape dette senteret. De bidro med hele 500 000 NOK ved oppstarten av arbeidet. Klassen arrangerer hvert år en innsamlingsaksjon. Fra 2016 arrangerer linjen det årlige solidaritetsløpet, «Svett for menneskerett», rundt Lille Lungegårdsvann i Bergen sentrum. Målet med innsamlingen er fullfinansiering av senteret, og å hjelpe til slik at det kan bli selvforsynt.

Referanser
----------

1. ↑  Hofslett, Ketil (2014). «India». *Utflukt*. Bergen, Norway: Bodoni Forlag.
2. 1 2  APSA Bangalore. «APSA Bangalore: Sexual Health & Work With Trafficked Children (Suraksha Project)». Arkivert fra originalen 12. februar 2016. Besøkt 11.01.2016.
3. 1 2  «Suraksha - nytt rehabiliteringssenter for barn og unge | FORUT». *www.forut.no*. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 11. januar 2016.
4. ↑  «Åsane Folkehøgskole | Internasjonalt engasjement». *aasane.fhs.no*. Besøkt 11. januar 2016.
**Suresh Raj Sharma** (født 2. april 1940) er en nepalsk universitetsrektor, professor og kjemiker. Han er mest kjent som grunnlegger av Kathmandu University i Nepal.

Sharma har en Bachelor of Science-grad fra Tribhuvan University i Nepal og en Master of Science-grad i kjemi fra Karnataka University i India i 1964. Han tok doktorgrad i plantekjemi i 1977, ved London South Bank University.

Etter at han hadde tatt mastergraden, underviste han flere år ved Tribhuvan University i Nepal, landets eneste sekulære universitet på den tiden. Han fikk etterhvert ansvar for å lede en nasjonal utdanningskommisjon. Kommisjonens oppgave var å videreutvikle utdanningssystemet i Nepal. Sharmas idé var at skole og universitet ikke skulle være en isolert del av samfunnet der noen få skulle få økt kunnskap, men at de skulle være arenaer for alle, for å øke velferden for hele landets befolkning. Dette var det ikke enighet om, verken blant hans kolleger eller politikere.

For å utvikle og gjennomføre sine tanker om hvordan høyere utdanning burde være, startet han, sammen med to andre, Kathmandu Valley College (KVC) i 1985. Skolen tilbød en toårig utdanning som omtrent tilsvarte reallinjen på et norsk gymnas. Erfaringene var så gode at gründerne snart begynte å planlegge et selvstendig universitet, med utgangspunkt i egen kompetanse, og kompetansen til lærerne ved KVC. I 1991 ble så Kathmandu University opprettet. Daværende rektor ved NTH, Inge Johansen, var invitert som rådgiver under utvikling av universitetets tekniske fag, og fikk senere en bygning ved universitetet oppkalt etter seg, Professor Inge Johansen Engineering Block, et senter for forskning og undervisning.

Sharma har hatt flere oppgaver innenfor utdanningssystemet i Nepal. Han var den første administrerende direktør i Rådet for teknisk utdanning og yrkesopplæring og har vært sekretær i den den nasjonale utdanningskomiteen. Han har også vært medlem av Nepals nasjonale utvalg for UNESCO og nasjonal delegat til den tekniske komiteen for vitenskap og teknologi under Den sørasiatiske regionale samarbeidsorganisasjonen (SAARC).

Han er tildelt flere hedersbevisninger i Nepal. I Norge ble han utnevnt til æresdoktor, doctor honoris causa, ved NTNU i 2014.

Sharma er livsvarig medlem av styret (Board of Trustees) ved Kathmandu University.

Bibliografi
-----------

* Oversikt over publikasjoner av Sharma i WorldCat

Referanser
----------

1. 1 2  «Et lite under i Nepal». *Gemini.no*. 28. mars 2014. Besøkt 25. januar 2018.
2. ↑  «Hedret i Nepal». *Gemini.no*. Besøkt 25. januar 2018.
3. 1 2  «Professor Dr Suresh Raj Sharma». *www.ku.edu.np* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 7. august 2017. Besøkt 25. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Kort omtale av Sharma på nettstedet til Kathmandu University School of Law (KUSL)
**Sure**, et datterselskap av Batelco, er telekommunikasjonsselskap på Man, Jersey og Guernsey. 

Den internasjonale divisjonen av Cable & Wireless PLC kjøpte Guernsey Telecoms fra myndighetene på Guernsey i 2002, døpte selskapet om til Sure i juli 2007. Selskapet har den største markedsandelen på mobiltelefoni, landlinje- og bredbåndskommunikasjon på Guernsey som totalt omfatter Kanaløyene Guernsey, Herm, Alderney og Sark.

Cable & Wireless åpnet kontor på Jersey i 2004 for å tilby telekommunikasjonstjenester der. Det lanserte merkevaren Sure sammen med mobiltelefonitjenester i september 2006. Det samme året lansert selskapet fastlinjeprodukter. I juli 2007 lanserte Sure mobiltjenester på Man i Irskesjøen. I 2008 fikk selskapet linsens for fastlinjeprodukter.

Sure er den største mobiloperatøren når Kanaløyene og Man ses under ett.

Historie
--------

Cable & Wireless var allerede et globalt telekommunikasjonsselskap da de gikk inn i markedet på Kanaløyene ved å kjøpe opp *Guernsey Telecoms* (tidligere *States Telecommunications Board*). Dette selskapet ble opprinnelig dannet den 17. juni 1896 som States Telephone Department for å etablere en uavhengig telefonsystem for øya. Guernsey, sammen med Kingston-upon-Hull, sto utenfor det telekommunikasjonsmonopolet som ble etablert på De britiske øyer i 1912 av General Post Office.

Etter en beslutning av myndighetene på Guernsey på å privatisere telekommunikasjonsindustrien ble alle operasjoner overført den 1. oktober 2001 fra Guernsey Telecommunications Board til et nytt selskap kalt *Guernsey Telecoms Ltd* som forberedelse til privatiseringen. Den 30. mai 2002 ble selskapet solgt til Cable & Wireless. For innbyggerne var de første endringer de merket var at telefonboksene som tidligere var gule ble malt blå. Fire måneder senere den 30. september 2002 ble selskapet omdøpt til *Cable and Wireless Guernsey*, og etter at det utvidet markedet til å omfatte Jersey og Man fikk det nytt navn som Sure.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Leukoplaki** er hvitlige flekker på slimhunnen i munnhulen eller på tungen. Blant årsakene er kronisk irritasjon (f.eks. fra tannprotese), røyking, alkohol, HPV og Candida albicans. Utseendet varierer mye. Leukoplaki er viktig å få undersøkt, fordi det kan være en premalign tilstand, det vil si et forstadie til kreft.

Forekomst
---------

Leukoplaki er mest vanlig hos folk over 40 år, og klart vanligst hos menn. Såkalt "hairy lekuplakia" er et av de første tegn på hiv/aids.

Diagnose
--------

Man må ta biopsi (vevsprøve) og få denne undersøkt histologisk for å fastslå om det er kreft.

Prognose
--------

Vanligvis er leukoplaki ufarlig, og vil forsvinne en stund etter at man fjerner utløsende årsak. Rundt 3% av leukoplakier vil utvikle kreft.

Se også
-------

* Erythroplaki
* Hode- og hals-kreft

Referanser
----------

1. ↑  National Institutes of Health

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leukoplakia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Volodymyr Hustov** (født 15. februar 1977 i Kyiv) er en profesjonell ukrainsk landeveissyklist. De seks første årene av sin profesjonelle karriere syklet han for Fassa Bortolo. Da laget ble oppløst i 2005 gikk han til det danske laget Team CSC. I 2009- og 2010-sesongen syklet han for Cervélo TestTeam, men da laget ble lagt ned, gikk han tilbake til Saxo Bank-SunGard.

Meritter
--------

### Tour de France

2002: 40.-plass sammenlagt  

2003: Brøt etter 7. etappe  

2005: 104.-plass sammenlagt  

2008: 43.-plass sammenlagt

### Giro d'Italia

2004: 103.-plass sammenlagt  

2005: 97.-plass sammenlagt  

2006: 62.-plass sammenlagt  

2007: 69.-plass sammenlagt  

2009: 54.-plass sammenlagt

### Vuelta a Espana

2003: 64.-plass sammenlagt  

2004: 97.-plass sammenlagt  

2006: 54.-plass sammenlagt  

2007: 35.-plass sammenlagt  

2008: 44.-plass sammenlagt

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Volodymyr Hustov – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Volodymyr Hustov – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Volodymyr Hustov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Volodymyr Hustov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Volodymyr Hustov – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Volodymyr Hustov – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Volodymyr Hustov – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Volodymyr Hustov – CycleBase Rediger på Wikidata
En **padleåre** er et redskap til framdrift og styring av små båter, vanligvis kanoer og kajakker. 

Kanoårer har ett blad og er 100–175 cm lange. Lengden avhenger av brukerens kroppstørrelse, seteplasseringen i kanoen, åretype og bruksmåte. Padleren bruker åren i framovervendt stilling i motsetning til en roer som vanligvis sitter med ryggen mot fartsretningen. Kraftoverføringen til årebladene skjer direkte fra padlerens kropp og ikke via åregafler eller tollepinner som ved roing.

Kajakkårer har to blad, ett i hver ende av skaftet, og er 190–260 cm lange. Åren føres i en åreføring. Inuitene eskimoene laget årene av drivved. De var tilpasset brukerens kroppshøyde og armlengde. De var like mye et verktøy som fremdriftsmiddel. Siden åren ga en lav padlestilling, forstyrret den byttet mindre ved jakt. Dens utforming (lange smale blade og meget kort skaft) gjør at den påvirkes svært lite av vind. Det er to hovedversjoner: østgrønlandsk og vestgrønlandsk. Flere har oppdaget denne åretypens fordeler idag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
***The Red-Haired Cupid*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Clifford Smith.

Handling
--------

Misfornøyd med William Saunders, formannen ved Chanta Seechee Ranch i Oklahoma, sender dens østlige eiere Albert Jones for å styre ranchen. De irriterte cowboyene ved gården insisterer på å gjøre Albert Jones til offer for vitsene og triksene deres. Etter å ha oppdaget at Jones sin niese, Loys Andres, snart kommer på besøk planlegger de ansatte en bøllete mottakelse for kvinnen. De forventer at hun kommer til å være en gammel hushjelp, og Loys skjønnhet overrasker dem alle sammen. En av cowboyene, Kyle Lambert, blir forelsket i henne - og han frir snart. Men dette forårsaker også en rekke problemer.

Skuespillere
------------

* Roy Stewart som William Saunders
* Charles Dorian som Kyle Lambert. En cowboy
* Peggy Pearce som Loys Andres
* Raymond Griffith som Albert Jones
* Aaron Edwards som Squint-Eye Lucas
* Walter Perry som Wind-River Smith

Referanser
----------

1. ↑  THE RED-HAIRED CUPID

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Red-Haired Cupid* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Paddy Russell** (1928–2017) var en britisk regissør.

I perioden 1962–1981 regisserte hun blant annet episoder av *Out of the Unknown* (1965), *Late Night Horror* (1968), *Pere Goriot* (1968), *Little Women* (1970), *The Moonstone* (1972) og *The Omega Factor* (1980).

Før hun begynte å jobbe som regissør, var hun produksjonsassistent hos BBC. Hun jobbet på flere serier med den berømte regissøren Rudolph Cartier. Hun jobbet på både *Quatermass*-seriene og BBCs dramatisering av George Orwells roman 1984 (1954).

Russell regisserte fire *Doctor Who*-historier: *The Massacre of St Bartholomew's Eve* (1966), *Invasion of the Dinosaurs* (1974), *Pyramids of Mars* (1975) og *Horror of Fang Rock* (1977). Hun var den første kvinnelige regissøren som jobbet på serien i en tid da TV-industrien var mannsdominert.

Referanser
----------

1. ↑   «Paddy Russell obituary»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, besøkt 12. oktober 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paddy Russell på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Paddy Russell hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Arendal Byorkester
**Arendal Byorkester** er et janitsjarkorps i Arendal, opprettet i 1884.

Det var medlemmer av Arendal Turnforening som tok initiativet med å stifte et byorkester, og stiftelsedatoen var 6. april 1884. Navnet var Turnernes Musikkforening og første dirigent var Herr Wang. Orkesteret hadde flere navn igjennom tidene, og i en periode fra 1914 til 1919 var det ingen aktivitet i orkesteret. Fargene til orkesteret har også endret seg flere ganger, men er nå sort, hvitt og gult. Pr 2009 er det 48 musikanter på medlemslisten.

Siden midten av 1990-tallet har orkesteret hatt tradisjon med å spille nyttårskonsert i Arendal. I 2009 hadde orkesteret 125-årsjubileum.

Navnskifter
-----------

* 1884-1909 Turnernes Musikkforening
* 1909-1914 Bymusikken
* 1919-1929 Arendal Janitsjarorkester
* 1929-1967 Arendal Byorkester
* 1967-1991 Presto
* 1991- Arendal Byorkester

Dirigenter
----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * 1884-1886 Herr Wang & C.O. Bye
* 1886-1922 A. Th. Olsen
* 1922-1942 G.M. Scharff
* 1943-1948 Karl Rosén
* 1948-1951 Gunnar Somdalen
 | * 1952-1954 Lorang Hoel
* 1954-1958 Ingolf Brudvik
* 1958-1964 Karl Rosén
* 1964-1967 William Jørgensen
* 1967-1973 Lorang Hoel
 | * 1973-1989 Jan Johansen
* 1989-1991 Stein Robert Ludvigsen
* 1991-1997 Siri Jørgensen
* 1997-1998 Bjørn Breistein
* 1998- Britt Hilde Våge
 |

Eksterne lenker
---------------

* Arendal Byorkesters nettsted

Kilder
------

* Agderpostens papirutgave fredag 9. januar 2009 s. 38-39
Monumentet mens det var oppstilt i Tallinn sentrum
Monumentet på dagens plassering
**Bronsesoldaten** (estisk: *Pronkssõdur*), eller **Tõnismäemonumentet**, er et stalinistisk monument bestående av en statue som forestiller en soldat i sovjet-stalinistisk militæruniform. Statuen ble reist i det sentrale Tallinn i Estland som et minnesmerke over Den røde armés erobring av de baltiske landene i 1944, og anses av esterne som et symbol på den sovjetiske okkupasjonen som varte frem til 1991.

Den 27. april 2007 meddelte de estiske myndighetene at de hadde flyttet statuen fra sin plass; den 30. april ble monumentet satt opp igjen på en militær kirkegård. Beslutningen ble mislikt av Estlands store russiske minoritet, og voldsomme protester utbrøt som en følge av det, senere kjent som Bronsenatten. Russland truet med sanksjoner mot Estland og anklaget estlenderne for å være «fascister».

Referanser
----------

1. ↑  «Tallinn». *Historie*. Store norske leksikon. 11. september 2014. Besøkt 26. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bronze Soldier of Tallinn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Estland
**Folkestone** (uttales *fōk'stun*) er en by ved kysten av Den engelske kanal i Kent i England. Byen ligger ved sørenden av North Downs ved en dal mellom to klipper. Ved klart vær kan man se Frankrike, og forbindelsen til det europeiske fastlandet over Doverstredet har preget stedets historie. Den var en viktig havneby for det meste 1800- og 1900-tallet. Byen hadde tidligere fergeforbindelse med Boulogne og Calais i Frankrike. Folkestone er den byen som ligger nærmest Cheriton, der Kanaltunnelen begynner.

Det har vært bosetning på stedet siden mesolittisk tid og var befolket i romersk tid. I angelsaksisk tid fikk stedet sitt navn, med *Folcanstan* som eldste kjente form (600-tallet). Det er mulig det refererer til Folca's stone (Folcas stein); et angelsaksisk personnavn med tillegget av stein, noe som kan gi meningen, i denne konteksten, «møtested». Et nonnekloster ble opprettet av Ænswith, datter av Æthelbert av Kent, på 600-tallet, og som fortsatt æres som en del av byens kulturhistorie. Folkestone var en av Cinque Ports («de fem havner») på 1200-tallet, og utviklet seg deretter til en havn og skipsverft. Havnen ble utviklet videre tidlig på 1800-tallet for å sikre et forsvar mot en mulig fransk invasjon, og ekspanderte videre etter at jernbanen kom i 1843.

Vennskapsbyer
-------------

* Frankrikes flagg Étaples i Frankrike

Referanser
----------

1. ↑  Oppslag i Mills, A. D.: Oxford Dictionary of Place Names.

Litteratur
----------

* White, H.P. (1961): *A regional history of the railways of Great Britain, II Southern England*, London: Phoenix House.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Folkestone – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Folkestone hos Wikivoyage
* The Folkestone Warren Landslide Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine. British Geological Survey

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Pinneleken** (engelsk: *Poohsticks*) er et spill som går ut på at deltakerne samtidig slipper pinner i en elv på den ene siden av en bro for så å gå på andre siden av broen for å se hvilken av deltakernes pinne som har kommet først frem.

Poohsticks Bridge
Leken ble først nevnt i A. A. Milnes *Huset på Bjørnehjørnet* (1928), den andre av bøkene om Ole Brumm.

Det har siden 1984 vært arrangert et årlig verdensmesterskap i pinneleken (*The World Poohsticks Championships*) på Little Wittenham Bridge ved landsbyen Dorchester-on-Thames i Oxfordshire i England. Mesterskapet hadde opprinnelse som en innsamlingsaksjon for Royal National Lifeboat Institution og blir organisert av Sinodun Rotary Club. Det 30. verdensmesterskapet som skulle vært arrangert i mars 2013 ble avlyst med planlagt nytt arrangement i oktober.

Poohsticks Bridge i Ashdown Forest utenfor Hartfield i East Sussex, England, har fått navn etter leken.

Referanser
----------

1. ↑  Classic Winnie the Pooh: The Rules of playing Poohsticks Arkivert 2013-09-01, hos Wayback Machine.. Besøkt 21. mai 2013. (en)
2. ↑  Verdensmesterskapet i pinneleken: Previous Years Championships Arkivert 19. januar 2013 hos Wayback Machine.. Besøkt 21. mai 2013. (en)
3. ↑  Verdensmesterskapet i pinneleken: Venue Arkivert 4. mars 2013 hos Wayback Machine.. Besøkt 21. mai 2013. (en)
4. ↑  BBC News Oxford 22. mars 2013: World Pooh Sticks Championship hit by high river levels]. Besøkt 21. mai 2013. (en)

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Verdensmesterskapet i pinneleken Arkivert 13. mai 2013 hos Wayback Machine. (en)
* Historien om Ole Brumm-pinneleken og litt annet
* Pooshsticks Bridge. Privat reisebeskrivelse og bilder. (en)
Via Balbo ble oppkalt etter Italo Balbo. Fileniportalen markerte overgangen fra Tripolitania til Cyrenaica.
**Via Balbia**, eller **Via Balbo**, var en hovedvei som hadde sitt løp langs hele kysten av den italienske kolonien Libya. Den har sitt navn etter Italo Balbo. I mars 1937 foretok den italienske diktatoren Benito Mussolini et statsbesøk til Libya for å åpne denne nye militære hovedveien. Veien kalles nå *den libyske kystvei.*

Veien hadde stor betydning under ørkenkrigen i andre verdenskrig. Offensivene frem og tilbake langs kysten var i høy grad avhengig av den moderne veien til fremføring av tropper og forsyninger.

Veien fikk nytt dekke i 1967. Ifølge Hussein Maziq, statsministeren i Libya (1965-67), hadde det vært planen å bygge ut veien slik at den fikk to atskilte kjørebaner (motorvei). Dette kunne ikke gjennomføres på grunn av den politiske omveltningen den 1. september 1969 – unntatt på to strekninger: Sabratha–Tripoli–Misratah, og Agedabia–Benghazi–Tocra.

Kilder
------

* El Hadi Mustapha Bulegma, & Saad Khalil Kezeiri (ed.), *Al Jamahiriya: Dirasa fil Jughrafia*, Ad Dar al Jamahiriya lil nashr wa tawzee wa e'lan, Surt, Libya, 1995.
* / Beslutningen fra den libyske regjering om å utvide Ejder-Sabratha-stykket.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Libyan Coastal Highway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Via Decia** navnet på en antatt romervei som gikk i øst-vest retning i Alpeområdet.

Da alemannerne invaderte den romerske provinsen Raetia i 233 e.Kr. truet de forbindelseslinjene til romernes forsvar i nord. Fram til da hadde de godt utbygde romerveiene som gikk langs Rhinen og Donau sikret nordgrensen, men nå ble det bruk for en øst-vest forbindelse mye lengre sør.

Denne trusselen fra nord skal ha ført til byggingen av Via Decia, men eksistensen av en slik lang forbindelselinje er omstridt.

Veien bærer navnet til Keiser Decius (249 – 251 e.Kr.), og det er han som er oppført på Via Decias milepæler. Man vet ikke om hele hele byggingen ble utført i hans korte regjeringstid eller om den var begynt på forhånd og ble ferdigstilt i 250.

Steder langs Via Decia fra vest mot øst
---------------------------------------

* Stiefenhofen
* Thalkirchdorf
* Oberjochpasset
* Weißenbach am Lech
* Lermoos
* Leutasch
* Reutte
* Seefeld in Tirol

Referanser
----------

1. ↑  Gerald Grabherr: *Zur sogenannten Via Decia.* In: *Bayerische Vorgeschichtsblätter.* 61, 1996, S. 229–244 (Zusammenfassung).
**La Via Campesina** er en internasjonal sammenslutning av nasjonale organisasjoner for små og mellomstore bønder, landarbeidere og urbefolkninger i Asia, Amerika og Europa. La Via Campesina arbeider for å bedre vilkåra for småskalajordbruket verden over. Organisasjonen er særlig opptatt av spørsmål omkring jordreform, matvaresikkerhet, kredittordninger og gjeldsproblematikk, matvarehandel, genressurser, biologisk mangfold, samt kvinners stilling i landbruket.

Norsk Bonde- og Småbrukarlag er norsk medlem av Via Campesina.

Historie
--------

La Via Campesina ble til under et møte mellom ledere for bondeorganisasjoner i Managua, Nicaragua i 1992. I 1993 holdt organisasjonen sin første konferanse i Mons i Belgia. Via Campesinas andre konferanse ble holdt i Tlaxcala, Mexico i 1996, og samla delegater fra 69 organisasjoner i 37 land.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
Via Maris (lila), Via Regia (rød) og andre handelsveier i Levanten ca. 1300 f.Kr.
**Via Regia** var en viktig vei i antikkens Midtøsten. Den strakk seg fra Egypt, videre over Sinaihalvøya via Akaba til Damaskus og videre til Resafa ved elven Eufrat.

Via Regia var viktig for handelen i mange oldtidsstater, som Edom, Moab, Ammon og forskjellige arameiske områder. Den begynte ved Heliopolis i Egypt og derfra gikk veien mot øst til Clysma (dagens Suez), gjennom Mitlapasset 50 kilometer østover og de gamle egyptiske festninger Nekhl og Themed i Sinaiørkenen til Eilat og Akaba. Veien vendte så nordover gjennom Wadi Arabah over Petra og Maan men også Adhruh, Sela og Shawbak. Veien passerte Kerak og Moabs territorier til Madaba, Rabbah Ammon / Philadelphia (dagens Amman), Gerasa (dagens Jerash), Bosra i Syria og Tadmor (Palmyra), og endte opp i Resafa ved øvre Eufrat.

Nabatéerne benyttet veien til transport av varer som røkelse og krydder fra sørlige Arabia. Under Romerriket ble vien kalt Via Traiana Nova.