**Zelanti** (i entall *zelante*, fra italiensk for «ivrig», «iherdig») har vært et navn for konservative medlemmer av det katolske kleresi og deres leke hjelpere siden 1200-tallet. Dets konkrete betydning endret seg med hver gjenoppblomstring av begrepet, men betegner alltid noen som viser iver.

Ordet
-----

Det latinske ordet bygger på middelalderlatin, som har bygget på gresk, og Bibelens seloter (ζηλωτής (zēlōtḗs). *Zelare* i middelalderlatin betyr «å handle med iver», «å være nidkjær for, å elske, å være nidkjær for», (spesielt når man snakker om Gud), «ha 'sjalu' omsorg». Bokstavelig talt betyr zelanti «de nidkjære [følgere]». Det norske ordet *sjalu* har etterhvert spisset betydningen i en litt innsnevrende retning.

Betydning(er) i katolsk kirkehistorie
-------------------------------------

I sin opprinnelige betydning var *zelanti* de medlemmer av fransiskanerordenen som motsatte seg enhver endring eller lempelse av ordensregelen formulert av Frans av Assisi i 1221 og 1223. Som et resultat av Frans' strenge krav til de konkrete liv i fattigdom, delte hans tilhengere seg i to grener, *zelanti* (eller *spirituali*) og *relaxati* (senere kjent som konventualene). *Fraticelli*enes opprinnelse og årsaken til deres vekst i og utenfor fransiskanerordenen sees som en typisk form for det tidligste forståelse av sekkebegrepet *zelanti*.

På 1700-tallet var *zelanti* tilhengere av jesuittene i forbindelse den strid som førte til opphevelsen av jesuittordenen. Denne prosessen stod på mest heftig i perioden 1767–1773. I konklavet 1774–1775 ble kardinalkollegiet delt i to blokker: de pro-jesuittiske *zelanti* i den romerske kurie, og de anti-jesuittiske *politicanti*. Blant *zelanti* var de kuriekardinaler som la vekt på kampen mot sekulær påvirkning på kirken, mens *politicanti* inkluderte kardinaler som hadde bånd til de europeiske kongehusene. De to blokkene var på ingen måte homogene - *zelanti* skilte seg for eksempel også i en moderat og en radikal undergruppe.

Under pave Pius VIIs pontifikat (1800–1823) var *zelanti* mer reaksjonære enn *politicanti*. De etterstrebet en sterkt sentralisert kirke og avviste heftig sekulariserende reformer som dem som ble utløst i Frankrike av den franske revolusjon og som nå påvirket Kirkestaten. *Politicanti*, skjønt de ikke han kalles liberale, var mye mer moderate og foretrakk en forsonende tilnærming til problemene forårsaket av nye ideologier og den begynnende industrielle revolusjon på begynnelsen av 1800-tallet. *Zelanti* og de moderatene var representert i konklavet i 1823 og i konklavet i 1829.

*Zelanti* brukt i språket
-------------------------

* *Le cardinal de Gregorio serait un pape convenable. Quoique rangé au nombre des zelanti, il n'est pas sans modération* - François-René de Chateaubriand, *Mémoires d'Outre-tombe*, t. 3, 1848, s. 489.

* *La prévoyance humaine est souvent trompée ; souvent un homme change en arrivant au pouvoir ; le zelante cardinal Della Genga a été le pape conciliant Léon XII*, - François-René de Chateaubriand, *Mémoires d'Outre-tombe*, t. 3, 1848, s.490

* *Le bruit de tout ce qui se passait à Castro parvint rapidement aux oreilles du terrible cardinal Farnèse (il se donnait ce caractère depuis quelques années, parce qu'il espérait, dans le prochain conclave, avoir l'appui des cardinaux zelanti).* - Stendhal, *Abbesse Castro*, 1839, s.227

Referanser
----------

1. ↑  «Avoir un soin jaloux», hos Cardinal de Retz, *Œuvres*, éd. R. Chantelauze, t. 7, s. 449
2. ↑  Cardinal de Retz, *Œuvres*, éd. R. Chantelauze, t. 7, 1679, s. 449
3. ↑  NAOB: *Sjalu*