recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vestlig jako** (*Psittacus timneh*) er en middelstor afrikansk papegøyeart i parakittfamilien, som i Norge også går under andre navn, som *timneh-jako*. Arten er kjent for å være smart og har lett for å lære seg å snakke. Av den grunn er den blitt et svært populært kjæledyr.

Taksonomi
---------

Jako (*Psittacus erithacus*) er nylig splittet i to separate arter, jako (*Psittacus erithacus*) og vestlig jako (*Psittacus timneh*). Det norske navnet på sistnevnte er ikke avklart.

Beskrivelse
-----------

Vestlig jako er en mellomstor papegøye, som blir cirka 28–33 cm lang og typisk veier omkring 275–375 gram. Den er således fysisk litt mindre enn vanlig jako.

Arten har grå fjærdrakt med ispedde spragler, spesielt på hodet, nakken og halsen. Fjærdrakten er mørkere på oversiden enn undersiden. Rundt de blekgule øynene har den lysegrå, nærmest hvit bar hud. Stjerten er kort og mørk grå. Nebb og klør er sorte.

Det er svært liten forskjell på kjønnene, men ungfugler er gjerne litt mørkere grå. De har dessuten helt mørke øyne.

Vestlig jako hevdes å lære å snakke på et tidligere tidspunkt enn vanlig jako. Den skal heller ikke være like sky og nervøs.

Utbredelse
----------

Vestlig jako er utbredt i Vest-Afrika, i land som Liberia, Sierra Leone, Guinea-Bissau, det sørlige Mali, Guinea og en stor del av Elfenbenskysten frem minst til ca 70 km øst for Bandamaelven.

Referanser
----------

1. 1 2  BirdLife International 2013. *Psittacus timneh*. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3. Besøkt 2015-04-03
2. ↑  BirdLife International 2013. *Psittacus erithacus*. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3. Besøkt 2015-04-03

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vestlig jako* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *vestlig jako* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Psittacus timneh* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Psittacus timneh* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Psittacus timneh* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Sambruksgate i Bitola, Republikken Makedonia.
Beach Drive, St. Petersburg (Florida)
**Nyurbanisme**, eller på amerikansk **New Urbanism**, er en retning innen byplanlegging som oppstod i USA omkring 1990. Den er kalt en reaksjon mot kalde sovebyer og bilsamfunnet. Ifølge nyurbanismen er byens gater, plasser og fellesarealer rom (uterom), noe som fordrer at bygningene omkring utgjør vegger i disse rommene. Det fører til at byer, som ideelt sett bør være små, må bebygges tett, og ikke med punktbygg på store tomter (slik som etterkrigstidens drabantbyer). Byene skal heller ikke sonereguleres, slik at kontorer, butikker, serveringssteder, verksteder, småindustri og boliger ligger i gangavstand i forhold til hverandre. På den måten blir innbyggerne mindre avhengige av biler. Alt dette skal gjøre byen til et mer miljøvennlig, praktisk, trygt og hyggelig sted.

Navnet nyurbanisme kommer av at det er en renessanse for måten byer ble utviklet og bygget på i tiden frem til 1930-tallet.

Se også
-------

* Byplanlegging
* Urbanisme

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) New urbanism – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hovedforum for nyurbanismebevegelsen (på engelsk)
* Om nyurbanismen i USA

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Sebastian Vettel i en RB6 under Bahrains Grand Prix 2010
**Red Bull RB6** var Formel 1-bilen som Red Bull Racing konkurrerte med i 2010-sesongen. Den ble kjørt av Sebastian Vettel og Mark Webber. Bilen ble designet av teamets tekniske sjef, Adrian Newey, og ble lansert 10. februar 2010 på Circuito de Jerez.

Bilen var en videreutvikling av forrige års modell, RB5. Den viktigste forskjellen var en langt større bensintank, som følge av forbudet mot fylling av drivstoff under løpene. I tillegg var RB6 i utgangspunktet designet for en dobbel diffuser, mens dette på fjorårets modell måtte integreres i bilen halvveis ut i sesongen.

Med denne bilen vant Red Bull konstruktørmesterskapet, og med Sebastian Vettel tok de også hjem førermesterskapet. Under kvalifisering var RB6 konsistent helt i toppen, med raskeste kvalifiseringsrunde i 15 av 19 runder. Red Bulls tekniske sjef Adrian Newey hevdet senere at dette var «sannsynligvis bilen med mest marktrykk i Formel 1s historie».

Sebastian Vettel, som (siden han kom til Toro Rosso) hadde gjort det til en vane å gi navn til racerbilene han kjørte, kalte sin RB6 «Luscious Liz». Etter at en uspesifisert mindre skade ble oppdaget på dette chassiset etter Monacos Grand Prix ga teamet Vettel et nytt chassis, som han kalte «Randy Mandy».

Løpsresultater
--------------

Se: Red Bull Racing

Referanser
----------

1. ↑  «Red Bull unveils its new RB6». *autosport.com*. Haymarket Publications. 10. februar 2010. Besøkt 12. mars 2014.
2. ↑  «Red Bull RB6 Renault». f1technical.net. Besøkt 12. mars 2014.
3. ↑  «Weight would have disadvantaged Webber – Newey». *F1 Fanatic.co.uk*. Keith Collantine. 11. mars 2014. Besøkt 12. mars 2014.
4. ↑  «Vettel names 2010 car 'Luscious Liz'». *motorsport.com*. GMM. 8. mars 2010. Arkivert fra originalen 18. juli 2012. Besøkt 12. mars 2014.
5. ↑  «Vettel names new chassis 'Randy Mandy'». *motorsport.com*. GMM. 27. mai 2010. Besøkt 12. mars 2014. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Red Bull RB6 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Nytt i Uka*** er en fulldistribuert gratisavis i Ålesund og nabokommunene Hareid, Sula, Sykkylven, Giske, Skodje, Haram, Ørskog, Stordal og det meste av Vestnes. I tillegg distribueres avisa til poststedene Tomrefjord, Vestnes og Liabygda, og til abonnenter i inn- og utland. Avisa kommer ut hver onsdag i et opplag på 40 000 eksemplarer.

Avisa gis ut av Media Vest AS og ble etablert av fem av de ansatte etter konkursen i Sunnmøre Arbeideravis i august 1985. *Nytt i Uka* var på gata bare ei uke etter konkursen. Eierskapet ligger i dag i hovedsak hos tre av de ansatte, som per 2017 har omkring 86 prosent av aksjekapitalen.

Avisa har kommet ut regelmessig siden 1985, og er dermed en av landets eldste gratisaviser. Omsetningen var i 2014 20,296 millioner kroner og i 2015 18,329 millioner kroner. Avisa har 21 ansatte.

Ansvarlig redaktør er Øyvind Johan Heggstad. Daglig leder er Berit Fugelsø Nilssen.

Media Vest AS driver også Nytt i Ukas forlag. Per 2017 har forlaget gitt ut over 20 titler, alt overveiende av lokalhistorisk og -kulturell art.

Eksterne lenker
---------------

* Nytt i Uka
* Nytt i Ukas forlag

Portal: Litteratur
**Nyungweskogen** er et skogsområde i det sørvestlige Rwanda, ved grensen mot Burundi i sør og sørøst for Kivusjøen og grensen mot Den demokratiske republikken Kongo. På den andre siden av grensen mot Burundi ligger Kibira nasjonalpark. Skogsområdet omfatter **Nyungweskogen nasjonalpark** (fransk: *Parc national de Nyungwe*, engelsk: *Nyungwe Forest National Park*), som ble opprettet i 2004 og har et areal på ca. 980 km².

Parken består i hovedsak av kupert terreng som ligger 1600 til 1950 meter over havet, og som er dekket av regnskoger, gressletter og våtmaker som danner grunnlaget for et rikt dyre- og planteliv. Nyungweskogen har ca. 85 pattedyrarter og 275 fuglearter. Dette inkluderer 13 primatarter, deriblant guerezacolobus, sjimpanse og svartluemarekatt. Vanlige fugler inkluderer solfugler og frankoliner og 26 fuglearter som er endemiske for den vestlige delen av Riftdalen (Albertineriften), inkludert den utrydningstruede hutusangeren, som har sin største bestand i nasjonalparken.

Nyungweskogen ble opprinnelig erklært som et skogreservat i 1903 av det tyske kolonistyret. Befolkningen rundt Nyungweskogen begynte etterhvert å vokse, og mellom 1958 og 1978 ble skogens størrelse redusert med over 150 km² på grunn av samling av ved, branner, tømmerhogging, jakt, jordbruk og ulovlig gruvedrift. Ødeleggelsen av skogen gikk ut over områdets dyreliv, og parkens siste bøffel drept av jegere i 1974, og den siste elefanten i 1999.

* Hengebro i Nyungweskogen.Hengebro i Nyungweskogen.
* Vei ved inngangen til parken.Vei ved inngangen til parken.
* Flyfoto av skogen.Flyfoto av skogen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Size of Nyungwe Forest National Park». Nyungwe Forest National Park. Besøkt 6. september 2020.
2. ↑  «Nyungwe National Park». Wildlife Conservation Society. Arkivert fra originalen 4. august 2007. Besøkt 6. september 2020.
3. ↑  Riley, Laura; Riley, William; Riley, Bill (2005). *Nature's Strongholds: The World's Great Wildlife Reserves*. Princeton University Press. s. 123. ISBN 9780691122199.
4. ↑  «History of Nyungwe Forest National Park». Nyungwe Forest National Park. Besøkt 6. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Red Hat Virtualization (RHV)** er et virtualiseringsprogram beregnet på næringslivet som blir produsert av Red Hat. Programmet benytter en sentralisert tjener for styring som er basert på Red Hat Enterprise Linux. RHV har en kjernebasert virtuell maskin som basis; dette er en infrastruktur basert på Linuxkjernen. Programmet oppnår bruker- og gruppeidentifikasjon fra en Active Directory-tjeneste fra Microsoft eller gjennom FreeIPA, som emulerer Active Directory. En del av teknologien i produktet ble oppnådd av Red Hat gjennom oppkjøpet av den israelske bedriften Qumranet. Andre deler stammer fra oVirt. Før versjon 4.0 var produktet kjent som **Red Hat Enterprise Virtualization** (RHEV).

Referanser
----------

1. ↑  "Red Hat Enterprise Virtualization for Servers", redhat.com
2. ↑  Sobotta, Adrian T.; Sobotta, Irene M.; Gøtze, John. *Greening IT*. Adrian Sobotta. s. 109–110. ISBN 978-87-91936-02-9. Besøkt 16. juli 2010. «Red Hat Enterprise Virtualization (RHEV) hypervisors and management tools for servers and desktops [...] The SolidICE virtual desktop intrastructure tools based on the KVM hypervisor are integrated into the RHEV Desktop edition [...]»
3. ↑  «Installation Guide». Access.redhat.com. 4. august 2011. Besøkt 14. februar 2014.
4. ↑  Red Hat Advances Virtualization Leadership with Qumranet, Inc. Acquisition
5. ↑  RHEL 5 Hypervisor Deployment Guide, chapter 2

Eksterne lenker
---------------

* hjemmeside
**Asiatisk løve** (*Panthera leo persica*) er den eneste nålevende underarten av løve (*Panthera leo*) som holder til utenfor Afrika, nærmere bestemt i Asia.

Beskrivelse
-----------

Asiatisk hannløve
Asiatisk løve skiller seg fra de afrikanske gjennom å være gjennomgående noe mindre. Løvinnene veier normalt ca. 120-180 kg, hannene ca. 150-250 kg. Lengden er henholdsvis 140-175 cm hos hunner og 170-250 cm hos hanner.

Asiatisk løve har også en rikere behåring på haledusken og mer behåring på albuene, samt hudfolder i lengderetningen på magen. Hannene har dessuen mindre rik mankeprakt enn sine afrikanske artsfrender. Anatomisk er det også en forskjell på skallen. Asiatiske løver har to små hull på hver side av skallen som gir passasje til nervebaner og blodkar til øynene, mens afrikaske løver bare har ett hull på hver side. Det er også genetiske forskjeller, men disse er relativt små.

Asiatiske hannløver har mindre harem (ofte bare 2-3 hunner) og territorier enn sine afrikanske slektninger.

Utbredelse
----------

I Asia finnes det nå løver kun i et svært begrenset område i delstaten Gujarat i India, nærmere bestemt i *Gir Forest-reservatet* på grensen mellom Junaghad og Amreli. I tidligere tider fantes det løver fra Hellas i vest til sentrale strøk av India i øst.

Asiatiske løver trives helst i kratt- og småskog, samt teakskog.

Levetid
-------

Asiatiske løver lever lenger enn sine afrikanske artsfrender. Gjennomsnittsalderen er 17-18 år blant løvinner, men det finnes eksempler på at de kan bli nærmere 21 år gamle. Hannene blir gjerne omkring 16 år gamle.

Status og trusler
-----------------

I 2000 estimerte IUCN/SSC Cat Specialist Group ( Nowell, K. Breitenmoser, U. Breitenmoser, C. & Jackson, P.) at totalbestanden av asiatisk løve var på omkring 250 voksne individer, samtidig som den fikk endret status fra *truet* til *kritisk truet* (CR C2a(ii) ver 3.1 (2001)). Underarten står også på CITES Appendix I liste over truete arter.

Referanser
----------

1. ↑  Bauer, H. & Nowell, K. 2004. *Panthera leo*. In: IUCN 2006. *2006 IUCN Red List of Threatened Species*. Oppdatert pr. 12. november 2006.

Kilder
------

* *Panthera leo* ssp. *persica*. (IUCN Red List of Threatened Species)
* Asiatic Lions – *Panthera leo persica* (Tigerhomes.org)
**Nyx**, nattens gudinne (William-Adolphe Bouguereau – *La Nuit* (1883))
**Nyx** (gresk: Νύξ, «natt», *Nox* i romersk oversettelse) var nattens opphavlig gudinne. Som en skyggefull figur sto Nyx ved eller nær begynnelsen av verdens skapelse, og var mor til personifiserte guder som Hypnos (søvn) og Thanatos (død). Hennes opptreden i gresk mytologi er sparsommelig, men er avdekket som en figur med usedvanlig makt og skjønnhet. 

Nyx var en av de første vesener i universet og var antagelig datter til Khaos, men en del kilder antyder isteden at guddommen Fanes var opphavet. Hun var både søster og ektemake med Erebos (mørket). Flere av hennes avkom ble enten født uten far eller eventuelt med Erebos som far. Nyx og hennes datter Hemera var personifiseringer av natt og dag. Fra natten ble dagen født, og når Hemera kom, gikk Nyx, og når Nyx kom, forsvant Hemera.

Kultfigur
---------

I oldtidens Hellas var det svært sjelden at Nyx var fokus for kultdyrkelse. I henhold til geografen Pausanias hadde hun et orakel i akropolis ved Megara.

Oftere lurte Nyx rundt i bakgrunnen av andre kulter. Det var således en statue kalt «Nyx» i Artemistempelet i Efesos. Spartanerne hadde en kult for Søvn og Død, født som tvillinger. Kulttitler komponert av sammensetningen *nyx-* er bevitnet for en rekke guder, mest kjent er Dionysos *Nyktelios* «nocturnal» og Afrodite *Filopannyx* «som elsket hele natten».

Referanser
----------

1. ↑  Pausanias 1.40.1).
2. ↑  Pausanias 3.18.1.
3. ↑  Pausanias 1.40.6)
4. ↑  De orfiske hymnene; nr 55.

Litteratur
----------

* Grimal, Pierre (1996): «Nyx» i: *The Dictionary of Classical Mythology*, Wiley-Blackwell, ISBN 9780631201021. s. 314
* Hesiod, *Theogonien.*
* Kern, Otto (red.): *Orphicorum Fragmenta.*
* Pausanias: *Beskrivelser av Hellas*.
* Smith, William (1873): «Nyx» i: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, London

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Vestlandsk raudkolle** er en gammel, norsk kurase.

Historie og utbredelse
----------------------

Vestlandsk raudkolle er et resultat av krysning av lyngdalsfeet og feet i Rogaland. Analyse av arvematerialet viser at raudkollen ikke er beslektet med de andre nordiske kurasene. Raudkolla ble slått sammen med rasen vestlandsk fjordfe i 1947. Da man startet arbeidet med å revitalisere de gamle storferasene i Norge, besluttet man imidlertid å igjen skille fjordfeet og raudkolla. Det var i 2007 ca. 350 registrerte dyr. Det formidles sæd fra raudkolleokser gjennom GENO. Norsk Landbruksmuseum har avtale om bevaringsbesetning for rasen ved Jærmuseet (tre kyr pluss påsett) og ved Lyngheisenteret (fire kyr pluss påsett).

Kjennetegn
----------

Som navnet tilsier er rasen rød og kollet. Gjennomsnittsvekta for kyr av rasen er 450 kg, noe som er 100 kg mindre enn for ei gjennomsnittlig NRF-ku. På slutten av 1800-tallet var rasen av de tyngste av de gamle kurasene i Norge. Gjennomsnittlig årsavdrått for 2002 var på 3630 kg. Dette er cirka halvparten av avdråtten til ei NRF-ku.

Andre norske kuraser
--------------------

* Sidet trønder- og nordlandsfe
* Telemarksfe
* Østlandsk rødkolle
* Vestlandsk fjordfe
* Dølafe
* Målselvfe
* Norsk rødt fe

Eksterne lenker
---------------

* 
* 
* 
* Om rasen på NordGen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
*Navn på Sørlandsbanen til 1913*
**Vestlandsbanen** er en foreslått høyhastighetsbane mellom Bergen og Jæren. Banen ligger langt fram i tid, men hvis den kommer, vil den gjøre reisetiden mellom de to byene så kort som 1 time og 23 minutter. 

Et forslag innebærer at banen skal gå i tunnel fra Stavanger under Boknafjorden til Haugesund og deretter fortsette til Stord via en undersjøisk tunnel. Fra Stord vil den gå i bro over Langenuen til Tysnes og videre til Eikelandsosen i Fusa. Her vil den møte en ny trasé av Bergensbanen som fortsetter til Bergen stasjon. Fra Fusa vil Bergensbanen fortsette til Voss via Norheimsund, mens Sørlandsbanen vil fortsette til Kristiansand fra Stavanger. Vestlandsbanen er ikke del av Jernbaneverkets høyhastighetsutredning.

Et annet forslag utarbeidet av Deutsche Bahn International (DBI) foreslår en trasé som går lenger inn i landet, via Odda, med tilknytning til en ny høyhastighetsstrekning mot Østlandet ved Røldalsvatnet.

Foreslåtte stasjoner
--------------------

Det første forslaget har fra Bergen mot Stavanger stasjoner på Nesttun, Fusa, Tysnes, Stord, Sveio, Haugesund og Fosen. DBI's forslag har stasjoner på Tysse, Kvam/Jondal, Odda, Røldal, Sauda, Ølen, Haugesund og Kårstø.

Referanser
----------

1. ↑  «Informasjon om hver strekning». Jernbaneverket. 17. november 2010. Besøkt 1. desember 2015.
2. 1 2  «Trasérapport om Vestlandsbanen over Haukeli». Norsk Bane. 14. juni 2013. Arkivert fra originalen 8. desember 2015. Besøkt 1. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Bane
***Love or Justice*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Walter Edwards.

Handling
--------

Den lovende unge advokaten Jack Dunn begguner med narkotika, og mister jobben sin. Han tilbringer deretter masse tid i slummen hvor han møter Nan Bishop, som hjelper ham bli kvitt avhengigheten av narkotika. Jack lykkes deretter med å skaffe seg en annen stilling som advokat. Flere år senere møtes de igjen på motsatte sider, i en rettssal.

Nan har blitt uskyldig anklaget for drap, og Dunn er en del av påtalemyndighetene. Når Nan oppdager at Dunns profesjonelle fremtid avhenger av at han vinner denne rettssaken, erkjenner Nan seg skyldig i forbrytelsene han står anklaget for. Men i siste liten blir den virkelige gjerningspersonen oppdaget, og Nan blir fullstendig frikjent.

Skuespillere
------------

* Louise Glaum som Nan Bishop.
* Charles Gunn som Jack Dunn.
* Jack Richardson som Paul Keeley.
* J. Barney Sherry som Winthrop E. Haines.
* Dorcas Matthews som Phyllis Geary.
* Charles K. French som dommer Geary.
* Louis Durham som Løytnant Dillon.
* John Gilbert som Benny.

Referanser
----------

1. ↑  LOVE OR JUSTICE
2. ↑  Love or Justice

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Love or Justice* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Love or Justice* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Love or Justice* på Silent Era Rediger på Wikidata
Kvige av vestlandsk fjordfe. Foto: Bengt Oberger 
**Vestlandsk fjordfe** er en gammel norsk kurase:

Historie, kjennetegn og utbredelse
----------------------------------

Vestlandsk fjordfe er den opprinnelige kurasen på vestlandet fra Hordaland til Nordmøre. Den ble anerkjent som rase på 1890-tallet, og det ble ført stambok over rasen fram til 1920. På starten av 1900-tallet prøvde man å lage lokale underraser av fjordfeet. Hver region skulle avle på en spesifikk farge og hornanlegg. Dette gikk man imidlertid bort i fra, da populasjonene ble for små. Det som kjennetegner rasen i dag er derfor stor variasjon i farge, størrelse og hornanlegg. De fleste dyra er imidlertid mellom 400 og 500 kg.

Vestlandsk raudkolle og vestlandsk fjordfe ble i 1947 slått sammen til én rase, særlig på grunn av innavlsproblemer i fjordfeet. Da man satte i gang arbeid med å bevare de gamle storferasene på 1980-tallet, fant man imidlertid grunnlag for å avle videre på vestlandsk raudkolle og vestlandsk fjordfe som to adskilte raser. I 2006 var det registrert 600 vestlandske fjordfe i kuregisteret. Det finnes en bevaringsbesetning for fjordfeet ved Sogn Jord- og Hagebruksskule i Aurland.

I regi av GENO, som formidler oksesæd til inseminering, formidles det også sæd av fjordfeet til interesserte bønder.

Se også
-------

* Dølafe
* Sidet trønder- og nordlandsfe
* Telemarksfe
* Østlandsk rødkolle
* Målselvfe
* Vestlandsk raudkolle
* Norsk rødt fe

Eksterne lenker
---------------

* 
* 
* 
* Om rasen på NordGen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
I et standard tilbud-og-etterspørsel-diagram impliserer loven om etterspørsel at etterspørselskurver (her i rødt) vil falle mot høyre.
**Loven om etterspørsel** er en sentral antagelse innen konsumentteorien som sier at, alt annet like, vil økt pris (↑) på et gode føre til at etterspørselen etter godet faller (↓). Dette skjer fordi økt pris på godet vil føre til at konsumentens alternativkostnad øker. Loven stipulerer med andre ord et inverst forhold mellom pris og etterspørsel. Med «alt annet like» siktes det til at man her ser bort fra andre forhold som har innflytelse på etterspørselen, slik som endringer i konsumentens inntekt og prisen på andre goder. Det finnes imidlertid mulige unntak fra loven om etterspørsel, slik som Giffen-goder og Veblen-goder.

Referanser
----------

1. ↑  «Law of Demand». *Investopedia*. Besøkt 21. april 2017.
2. ↑  Andresen, Martin Eckhoff (24. november 2014). «Gode». *Store norske leksikon*. Besøkt 18. april 2017.
3. ↑  «Veblen Good». *Investopedia*. Besøkt 21. april 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Stingray*** er en britisk animert dukkefilmserie innen science fiction-, action- og eventyrsjangeren som ble sendt på ITV fra 1964 til 1965. Serien var satt i fremtiden, nærmere bestemt i 2060-årene. Sentralt i handlingen var den atomdrevne ubåten Stingray, som var flaggskipet til World Aquanaut Security Patrol (WASP), som hadde som oppgave å overvåke verdenshavene. Ubåten kunne nå en toppfart på 1100 km/t, nå dybder ned til 11 km og var bevæpnet med spesialutviklede torpedomissiler. Kollapsede oljeplattformer, eksplosjoner, fremmede akvatiske vesener og undersjøiske sivilisasjoner var noen av seriens ingredienser. Serien benyttet seg mye av marionettedukke-teknikk og hadde flere likhetstrekk med *Thunderbirds* som var en del av kanalens «Supermarionation». Begge seriene ble skapt av Gerry og Sylvia Anderson.

*Stingray* var den første britiske tv-serien som ble lagd i farger. Til tross for at serien var britisk var alle karakterene amerikanske.

Se også
-------

* *Fireball XL5*
* *Thunderbirds*

Referanser
----------

1. 1 2 3  «BFI Screenonline: Stingray (1964-65)». *www.screenonline.org.uk*. Besøkt 14. september 2022.
2. ↑  «Stingray – Nostalgia Central». *nostalgiacentral.com* **(engelsk)**. 24. juni 2014. Besøkt 14. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stingray* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Stingray* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
| Artikkelen inngår i serien om
**Valg** |
| --- |
| Norsk stemmeurne |
| **Grunnleggende** |
| Representativt demokrati
Valgkrets
Stemmerett  **·** Stemmeplikt
Tilbakekallingsvalg |
| **Valgordning** |
| Direkte valg
Indirekte valg  **·** Valgkollegium
Flertallsvalg
Personvalg
Forholdstallsvalg
Sainte-Laguës metode
Listevalg
Preferansevalg
Kumulasjon
Sperregrense
Utjevningsmandat
Overskuddsmandat |

En **enmannskrets** er en valgkrets der velgerne stemmer inn én representant til et politisk organ.

Bruk
----

Enmmanskretser er vanlig i valgordninger med flertallsvalg eller som på Papua Ny-Guinea med instant-runoff vote, men forekommer også i ordninger med blandede systemer.. Land som USA, Storbritannia, India og Nigeria bruker enmannskretser ved nasjonale valg.

En valgordning med enmannskretser krever like mange valgkretser som representanter.

Norge innførte i 1905 en valgordning med enmannskretser der hver kandidat trengte alminnelig flertall for å bli valgt, men denne ordningen ble forlatt i 1919.

Se også
-------

* Valgkrets
* Valgordningen i Norge
* Valgkrets (Storbritannia)

Referanser
----------

1. ↑  Electoral Systems, District Magnitude (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Lovens bok**, eller *Liber Al Vel Legis* er en bok som den engelske mystikeren Aleister Crowley (1875–1947) hevdet å ha mottatt som et astralt budskap fra vesenet Aiwass, 8. 9. og 10. april i 1904. Boken inneholder tre kapitler, som hver ble nedskrevet i løpet av en time om morgenene på de nevnte datoer. Det var under et besøk i Kairo i Egypt at Crowleys kone fremsa dette buskapet fra gudene mens han noterte ned lovens bok, som senere skulle bli en viktig arbeidsbok for esoteriske ordener. 

Crowley var dessverre kjent for stort narkotikamisbruk, og han var lite kjent for å være ydmyk. Crowley hevder at forfatteren egentlig var et vesen ved navn Aiwass som han senere referert til som sin personlige hellige engel og vokter. Crowleys biograf Lawrence Sutin har sitert fra Crowleys private dagbok som støtter dette, og skriver at «om Crowley noen gang sa sannheten om hans forhold til denne boken». Den såkalte lærdom som eksisterer innenfor denne lille boken er uttrykt som Thelemas lov og som kan nedfelles i to fraser:

* «Do what thou wilt shall be the whole of the Law» (*«Gjør som du vil skal være hele Loven»*)
* «Love is the law, love under will» (*«Kjærligheten er loven, kjærlighet under vilje»*)
**«Moderlandet kaller»** (russisk Родина-мать зовёт, *Rodina-mat zovjot*) er en 85 meter høy kolossalstatue på høyden Mamajev Kurgan utenfor Volgograd (kalt Stalingrad 1925-1961) i Sør-Russland. Monumentet ble avduket av myndighetene i Sovjetunionen 15. oktober 1967 som den sentrale skulpturen i et større anlegg av skulpturer, trapper, plasser og basseng reist som minnesmerke tilegnet de russiske heltene under slaget om Stalingrad 1942–1943. 

Statuen er en heroisk framstilling av «Moder Russland» formet av skulptøren Jevgenij Viktorovitsj Vutsjetitsj (Евгений Викторович Вучетич, 1908-1974) i sosialistisk realisme. Selve byggverket ble utført i en kombinasjon av spennarmert betong og ståltau. Arbeidet ble ledet av skulpturingeniøren Nikolaj Nikitin (Николай Васильевич Никитин, 1907-1973), som også tegnet det 540 meter høye Ostankinotårnet i Moskva. Figuren var verdens høyeste i 1967. Siden har det kommet over ti høyere statuer, deribant flere Buddha-statuer. I 2012 var den i alt 153 meter høye, kinesiske Spring Temple Buddha fra 2002 den høyeste.

* Våpenskjoldet for Volgograd oblast, som flagget, er dekorert med «Moderlandet kaller» som hovedmotivVåpenskjoldet for Volgograd oblast, som flagget, er dekorert med «Moderlandet kaller» som hovedmotiv
* Russlands president Vladimir Putin besøker Mamajev Kurgan år 2000, med gigantstatuen bak.Russlands president Vladimir Putin besøker Mamajev Kurgan år 2000, med gigantstatuen bak.
* Høydesammenlikning av «Spring Temple Buddha» (128 m), «Frihetsgudinnen» (93 m), «Moderlandet kaller» (85 m), «Kristusstatuen i Rio de Janeiro» (39.6 m) og «Michelangelos David-statue» (5.17 m).Høydesammenlikning av «Spring Temple Buddha» (128 m), «Frihetsgudinnen» (93 m), «Moderlandet kaller» (85 m), «Kristusstatuen i Rio de Janeiro» (39.6 m) og «Michelangelos David-statue» (5.17 m).

Se også
-------

* Moderlandsmonumentet i Kiev

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) The Motherland Calls – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* NTB 6. juli 2013: *- Minnesmerke over Stalingrad bryter sammen*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Love by the Light of the Moon*** er en amerikansk stumfilm fra 1901, regissert av Edwin S. Porter.

Handling
--------

To elskere dukker opp ved en hage og lener seg over hage-porten hvor månen kaster en skygge over bakken. Den unge mannen inviterer den unge damen til en sofa, når månens ansikt lyser opp til et stort glis. Når paret begynner å elske, blunker månen først med det ene øyet og deretter det andre øyet.

Til slutt, etter hvert som elskerne blir mer og mer interessert i hverandre, kommer månen ned fra himmelen og ansiktet er som en gammeldags eplekake. Men når de to elskerne plutselig får øye på månen så nærme dem, besvimer den unge damen i armene til mannen.

Referanser
----------

1. ↑  Love by the Light of the Moon
2. ↑  Charles Musser. *Before the Nickelodeon: Edwin S. Porter and the Edison Manufacturing Company*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Love by the Light of the Moon* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Love by the Light of the Moon* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Rim Banna** (arabisk: ريم بنا‎‎, født 8. desember 1966 i Nasaret, død 24. mars 2018) var en palestinsk sangerinne og komponist, blant annet kjent for sine moderne tolkninger av tradisjonell palestinsk folkemusikk, men først og fremst for sine egne sanger som har blitt kjente over hele den arabiske verden og som også har fått et stort publikum i flere vestlige land. Rim Banna skrev flere av sine melodier til tekster av sin mor Zahira Sabbagh.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Rim Banna ble født i Nasaret, og tok eksamen fra Nazareth Baptist School i 1984. Hun studerte musikk i Moskva i seks år, og gikk ut av konservatoriet med toppkarakterer.

### Kunstnerisk profil

Hun oppnådde først suksess tidlig på 1990-tallet, da hun spilte inn en rekke palestinske barnesanger som sto i fare for å bli glemt. Mange av disse sangene og rimene har etter plateutgivelsen kommet i bruk igjen. Det er takket være Rim Banna at de ble samlet, tatt vare på, og er blitt revitalisert.

Hennes kunstneriske virksomhet er sterkt knyttet til den palestinske frihetskampen, og hun har av mange blitt kalt "Palestinas stemme".

### Rim Banna og Norge

Hun utga flere plater hos Kirkelig Kulturverksted; *Lullabies from the Axis of Evil* (2004), hvor hun synger sammen med Kari Bremnes, *Krybberom* (2003 - med Tord Gustavsen og SKRUK), soloplatene *Mirrors of My Soul* (2005) og *Seasons of Violet* (2007), barneplaten *April Blossom* (2009), *A Revelation of Ecstacy and Rebellion* (2012 - med Bugge Wesseltoft) og *Voice of Resistance* (2018 - med Checkpoint 303 og Bugge Wesseltoft, utgitt en måned etter hennes død).

Rim Banna tok del i diverse andre prosjekter som *Finn veien engel*, en forestilling i Kulturkirken Jakob av og med Kari Bremnes, og *Songs across Walls of Separation*, en teaterforestilling i regi av Nina Wester, også utgitt som CD-versjon i 2008. I anledning Eurovision Song Contest i Oslo 2010, stilte hun opp på flere alternative konserter, i sterk opposisjon til at Israel – som ligger i Det europeiske kringkastingsområdet – får delta i Grand Prix-konkurransen. Hun sang på Egertorget onsdag 26. mai, i Kulturkirken Jakob torsdag 27. mai og på Operataket fredag 28. mai 2010. Hun deltok i et konsert-samarbeid med TrondheimsSolistene i 2014.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 162696608[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Leading Arab Israeli singer Rim Banna dies aged 51» **(engelsk)**. Times of Israel. 24. mars 2018. Besøkt 26. mars 2018.
3. 1 2  Martina Sabra (2006). «Palestinian Singer Rim Banna:Music and Cultural Self-Assertion». Qantara.de.

Kilder
------

* Sissel Henriksen: «–Vi gir aldri opp», s. 25. *Klassekampen* nr. 119. Lørdag 29. mai 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Rim Bannas home site
* Sangteksten til «Sarah»
* Rim Banna på Kirkelig Kulturverksted; *Mirrors Of My Soul*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Enkeltvedtak** er innen norsk forvaltningsrett et vedtak med en eller flere bestemte personer som adressat. Når enkeltvedtaket fattes av Kongen skjer det i form av en kongelig resolusjon. Et vedtak som retter seg mot «et ubestemt antall eller ubestemt krets av personer» er en forskrift.

Enkeltvedtak kan skilles fra forskrift ved å se på hvorvidt vedtaket er gitt individualiserte adressater eller ikke. Det kan tenkes enkeltvedtak som retter seg til en store mengde personer på den ene side, og forskrifter som er generelle, men som kun vil få betydning for et ganske begrenset antall personer på den annen side.

Legaldefinisjon
---------------

Definisjonen av «enkeltvedtak» er gitt ved en legaldefinisjon i forvaltningsloven. Det heter at et enkeltvedtak er «et vedtak som gjelder rettigheter eller plikter til en eller flere bestemte personer»

Forvaltningsloven gir også en legaldefinisjon av «vedtak» som er bestemmende for hva som menes med «vedtak» i definisjonen av enkeltvedtak. Det heter om «vedtak» at det er «en avgjørelse som treffes under utøving av offentlig myndighet og som generelt eller konkret er bestemmende for rettigheter eller plikter til private personer (enkeltpersoner eller andre private rettssubjekter)» Av dette følger at ikke alle avgjørelser av forvaltningen er vedtak i forvaltningsrettslig forstand.

Forvaltningsloven bestemmer også at avgjørelser som gjelder «ansettelse, oppsigelse, suspensjon, avskjed eller forflytting av offentlig tjenestemann» skal regnes som enkeltvedtak. Dermed vil ikke slike forhold anses for å bygge på kontrakt eller anses for å ikke rette seg mot «private personer».

Videre bestemmer forvaltningsloven at «avgjørelser som gjelder avvising av en sak eller bruk av særlige tvangsmidler for å få gjennomført et vedtak» også er enkeltvedtak.. Dette ville etter hovedregelen ikke falt innenfor vedtaksbegrepet ettersom det «prosessledende» / «saksstyrende» avgjørelser, altså ledd i behandlingen av en annen sak.

Referanser
----------

1. ↑  Forvaltningsloven § 2 første ledd bokstav c
2. ↑  Torstein Eckhoff / Eivind Smith (2010). *Forvaltningsrett* (9 utg.). Universitetsforlaget. s. 281. ISBN 978-82-15-01614-6.
3. ↑  Forvaltningsloven § 2 første ledd bokstav b
4. ↑  Forvaltningsloven § 2 første ledd bokstav a
5. ↑  Forvaltningsloven § 2 annet ledd
6. ↑  Forvaltningsloven § 2 tredje ledd
I J.R.R. Tolkiens bok *Silmarillion* er **Anglachel** (Sindarin for *den flammende stjernes jern*) et sverd smidd av Eöl, mørk alv. Det var et av de to sverdene Eöl smidde av en svart meteoritt. Det andre av disse to het Anguirel, og det beholdt han selv. Eöl ga Anglachel til Thingol som betaling for å få bli i skogen hans, Nan Elmoth, selv om han ikke likte å gi det bort. Thingols kone, Melian, spådde følgende:

*Det er ondskap i dette sverdet. Smedens mørke hjerte dveler ennå i det. Det vil ikke elske hånden det tjener, og det vil heller ikke stå ved deg lenge.*
Thingol ga sverdet til forvaring til Beleg. Det sies at hver gang Beleg tok sverdet ut av sliren skal det ha sunget med glede.

En gang da Beleg bandt løs den bevisstløse Túrin, som var blitt holdt fange, glapp sverdet fra hendene til Beleg og falt ned og kuttet Túrin i foten. Túrin våknet og, uvitende om hvem det var, drepte Beleg med Anglachel, et feilgrep han sørget over i lang tid.

Túrin fikk så sverdet av Gwindor, og Túrin reiste til Nargothrond, Gwindors fødested.
Anglachel ble der smidd sammen på ny av ekspert smedene i Nargothrond, og fikk da også et nytt navn av sin nye eier, Túrin. Det nye navnet var **Gurthang**, som betyr *Dødsjernet* (eng.: *Iron of Death*). Orkene og alvene kalte våpenet, og Túrin, for *Mormegil*, det *svarte sverd*. Da Túrin fant ut at Nienor (hans elsker) var hans søster og at hun hadde tatt livet av seg, falt han på sverdet sitt i fortvilelse.

Portal: Litteratur
*Se også begrepet Enneade fra egyptisk mytologi*
***Enneadene*** (gammelgresk Ἐννεάδες) er den nyplatonske filosofen Plotins samlede verker, redigert av hans elev Porfyrios ca år 270. Tekstene ble av Porfyrios redigert slik at de kom til å utgjøre seks bøker à ni avhandlinger. Derav navnet *Enneade* som betyr *ni*. Nyplatonismen og Plotins tenkning kom til å utgjøre en betydelig innflytelse på den senere kristne teologien. 

Det overleverte tekstmaterialet fra Plotin er et av de største vi har fra noen gresk filosof, og sannsynligvis har alt han skrev blitt bevart.

Avsnitt fra verket refereres til som «*V.3. (49) 2.14-16*», som betyr *Femte enneade, tredje bok (nr 49 i Porfyrios kronologiske oversikt over Plotins verker), kapittel 2, linjene 14-16.*

Referanser
----------

1. 1 2 3  Kilde for sitat og vurderinger er Eyjólfur Kjalar Emilssons innledning til *Enneadene*, 2007

Norske utgaver
--------------

* *Om det skjønne og Enheten : Utvalg fra Enneadene*. Innledning og oversettelse ved Aasmund Brynildsen. Servolibris, 1965
* *Plotin*. Innledning og oversatte tekster ved H. Ludin Jansen. Aschehoug, 1971. (Thorleif Dahls kulturbibliotek)
	+ *Et utvalg fra enneadene*. Utvalg og oversettelse av H. Ludin Jansen ; innledende essay av Eyjólfur Kjalar Emilsson. Bokklubben, 2007. XXXIX, 241 s. (Verdens hellige skrifter; 46). ISBN 978-82-525-6692-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE
 |
Et dobbelbredde SLT-kort.
**IBM Solid Logic Technology** (**SLT**) er en metode for å pakke elektroniske kretser som IBM tok i bruk i 1964 i deres IBM System/360-serie av stormaskiner og beslektede maskiner. IBM valgte å konstruere hybridkretser ved å bruke flip chip-plasserte, glassinnkapslede transistorer og dioder sammen med motstandere silketrykket på et keramikksubstrat. Kretsene var enten innkapslet i plastikk eller dekket med et metall-lokk. Flere av disse ble deretter plassert på et lite kretskort for å lage en SLT-modul. Hver modul hadde en socket i den ene enden som ble plugget inn i datamaskinens backplane.

SLT var revolusjonerende teknologi i 1964 i forhold til andre teknikker, og hjalp IBM med å sørge for den overveldende suksessen til IBM System/360 i løpet av 1960-tallet. SLT erstattet det tidligere Standard Modular System.

Eksterne lenker
---------------

* Davis, E.M.; Harding, W.E.; Schwartz, R.S.; Corning, J.J. (April 1964). «Solid Logic Technology: Versatile, High-Performance Microelectronics». *IBM Journal of Research and Development*. 8 (2): 102–114. doi:10.1147/rd.82.0102.
* Logic Blocks Automated Logic Diagrams SLT, SLD, ASLT, MST (PDF)
**Innsatsgruppen** (**IG**) i Sivilforsvaret er opprettet for å møte større hendelser i fred og krig. I fredstid har avdelingen utviklet seg til å bli en forsterkning og avlastingsstyrke for Fredsinnsatsgruppene (FIG) under lengre innsatser. Der oppdraget måtte kreve en større mannskapsstyrke enn FIG-ene, vil IG-ene likevel kunne bli satt direkte inn.

Det er totalt 254 IG-er, hvorav 87 er opplært og øvet i fredstid. IG-en består av 70-80 personer, avhengig av lokale forhold og behov. 

Det medisinske personellet som inngår i avdelingen er tenkt fordelt på troppene under innsats.

Grunnopplæring forøvrig er lik den mannskaper i FIG får, mens øvingsfrekvensen i hovedsak er to dager hvert annet år. Befalet får ytterligere grunnopplæring på to til fire uker. Legene og sykepleierne gjennomgår eget grunnkurs. Troppenes materielloppsett og personellets personlige utrustning er i hovedsak det samme som for FIG.

Avdelingen vil kunne løse de samme oppdrag som FIG og settes i innsats ved anmodning til sivilforsvarsdistriktet.

Responstiden for IG er én til seks timer.
Å stumpe røyken er et populært nyttårsforsett.
**Nyttårsforsett** er et uttrykt mål, en plan eller et ønske for det nye året. Det kan være å begynne med noe nytt, slutte å gjøre noe, kutte uvaner, etablere nye vaner, øke en ønsket aktivitet eller minske en uønsket, for å gi seg selv en høyere livskvalitet.

Blant populære nyttårsforsett er å spise sunnere eller spise mindre, slanke seg, lese mer, studere hardere, drikke mindre, drikke mer, røyke mindre, slutte å røyke, kutte ut godterier, trene hardere, se mindre TV, være god mot medmennesker, jobbe mer, jobbe mindre, spare mer eller bli en mer bevisst forbruker.

For media er det vanlig å koble stoff om nyttårsforsett til kjendisstoff. Staten kjører gjerne en ekstra runde med Røykeslutt-kampanjen i forkant av nyttår og annonsering for nikotintyggegummi og -plaster intensiveres i denne perioden hvor mange har lett for å sette seg høye mål og fylle hodet med vakre intensjoner.

Nyttårsforsetter er kjent for ikke å vare så lenge man egentlig har hatt til intensjon.
Ekvatorialprovinsen i Sør-Sudan
**Ekvatorialprovinsen** (**Al-Istiwa'iyah** på arabisk) startet som en provins under Egypt, helt syd i dagens Sør-Sudan langs den øvre delen av Den hvite Nil. Den omfattet også mesteparten av den nordlige delen av dagens Uganda, inkludert Albertsjøen. Den var et forsøk på å etablere en modellstat i det indre av Afrika, men besto aldri av mer enn en håndfull eventyrere og soldater på isolerte utposter.

Ekvatorialprovinsen ble etablert av Samuel Baker i 1870. Charles George Gordon tok over som guvernør i 1874, etterfulgt av Emin Pasha i 1878. Det muslimske opprøret på 1880-tallet gjorde slutt på ideen om modellstaten, og Ekvatorialprovinsen opphørte å være under egyptisk herredømme i 1889. Blant senere britiske guvernører kan nevnes Martin Parr. Viktige bosetninger i Ekvatorialprovinsen omfattet Lado, Gondokoro, Dufile og Wadelai. De to siste ligger i den delen av Ekvatorialprovinsen som nå tilhører Uganda.

Senere har provinsen blitt delt opp i flere nye provinser, og også rammet av krigshandlinger. Det siste omfatter herjinger begått av Herrens motstandsarmé.

Ekvatorialprovinsen sammenfaller geografisk for en stor del med Syd-Sudan.
**William Earl** «**Billy**» **Casper jr.** (født 24. juni 1931 i San Diego, California, død 7. februar 2015 i Springville i Utah) var en amerikansk golfspiller og en av de mest framtredende spillerne på PGA-touren fra midten av 1950-tallet og frem til midten av 1970-tallet. Han fikk 51 PGA-seire i karrieren hvorav tre var i majorturneringer.

Casper ble profesjonell i 1954. Hans første seier på PGA-touren var Labatt Open i 1956, og hans 51. og siste seier kom 19 år seinere da han vant First NBC New Orleans Open.

To av hans tre seire i major-turneringer kom etter omspill om seieren. I 1966 måtte han spille 18 ekstra hull mot Arnold Palmer for å vinne sin andre US Open-tittel, og i 1970 slo han Gene Littler i omspill i The Masters.

Casper deltok i sju Ryder Cup-turneringer mellom 1961 og 1975. Samtlige ble vunnet av USAs lag. I 1979 var han lagkaptein for det vinnende amerikanske laget.

Da Casper fylte femti år i 1981, begynte han å delta i turneringer på senior-touren. Her vant han ni turneringer mellom 1982 og 1989. To av disse var majorturneringer på senior-touren, US Senior Open i 1983 og Mazda Senior Tournament Players Championship i 1986. Allerede i 1981 hadde han sjansen på sin første US Senior Open-seier, men etter et attenhulls omspill tok Arnold Palmer revansje for tapet i US Open i 1966.

Meritter
--------

### Seire i majorturneringer

* 1959: US Open
* 1966: US Open
* 1970: Masters

Se også
-------

* Liste over golfspillere med flest seire på PGA-touren

Referanser
----------

1. 1 2   www.worldgolfhalloffame.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 142326920, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w63c9fxf, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Billy Casper – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Billy Casper – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Billy Casper – Europatouren Rediger på Wikidata

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
**Esther Liebmann** (født Schulhoff i 1649 i Prag, død 15. april 1714 i Berlin) var en tysk bankier som hadde en fremtredende posisjon ved det tyske hoffet. 

I Berlin tjente hun som hoffjøde og myntmester hos Fredrik I av Preussen. Tittelen og myntregale hadde hun, sammen med en masse andre kongelige privilegier, arvet fra sin ektemann Jost Liebmann. Da soldatkongen Fredrik Vilhelm I av Preussen i 1713 overtok kongemakten etter sin far, ble Esther Liebmann satt i husarrest og ble først frigitt etter at hun hadde betalt en større sum penger. Hennes rikdom og posisjon var for nedadgående, og hun døde det etterfølgende år. 

Hennes to sønner Isaac Liebmann og Liebmann Jost handlet også med hoffet, men oppnådde aldri fordeldrenes rikdom og posisjoner.

Referanser
----------

1. ↑   FemBio-Datenbank, oppført som Esther Liebmann, FemBio-ID 17553, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Geni.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.jstor.org[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   archive.org[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  *Die verschwiegene Herrin*, tagesspiegel.de. Besøkt 22. febr. 2015
6. ↑  *Liebmann, Esther Schulhoff Aaron (c. 1645–1714) and Jost*, jewishvirtuallibrary.org. Besøkt 22. febr. 2015

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**Marius Heyerdahl** (født 17. mai 1938, død 24. mai 1979) var en norsk billedkunstner og maler.

Han studerte ved University of Berkeley og i New York med George Groz som lærer. Marius var sønn av malerinnen Teddy Røwde og far til skuespiller Hauk Heyerdahl, Alexandra Heyerdahl og Hedda Heyerdahl.

Heyerdahl debuterte som maler i 1964. I 1965 vakte hans to figurer Homo Cyberneticus 1 og 2 oppsikt og forargelse på Høstutstillingen. I disse tok han i bruk skrap som materiale. Også lyd og bevegelse inngikk som deler av skulpturene. HC 1 og 2 regnes som norges første kinetiske kunstverk. Sommeren 1971 reiste Marius Heyerdahl rundt i Europa med en stor oljeskadet alkefugl på tilhengerfestet. Det var en fuglefigur bygd over en gammel svensk campingvogn, og den kunne i tillegg plasseres på en flåte og kjøre på vannet. Han ville med denne mobile installasjonen demonstrere mot den kyniske dumpingen av spillolje i Nordsjøen.
Marius Heyerdahl senket mange av kunstverkene sine i Topdalsfjorden ved Kristiansand. I oktober 2017 ble noen av dem hevet. Den sørlandske finansmannen og kunstsamleren Nicolai Tangen betalte for søket. Med tiden skal gjenstandene som blir tatt opp fra fjorden inn i det nye Sørlandets Kunstmuseum "Silosamlingen" som etter planen skal stå ferdig på Odderøya i Kristiansand i 2021.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Marius\_Heyerdahl, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 5c0574d3-a49a-4bfb-b242-9e46cdace663, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑
4. ↑   Dokumentar på NRK om Den siste alke
5. ↑   
"Beatkunstneren som ville redde verden". Om hevingen av Marius Heyerdahls kunstverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |