recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Olav Kristian Gunnarson Dovland (tidl. Nygaard)** (født 1. august 1967) er en norsk matematiker. Nygaard arbeider innen funksjonalanalyse, med spesialfelt geometri i Banachrom. Han disputerte 25. september 2001 for dr.scient.-graden ved Universitetet i Bergen med avhandlingen *Approximation, Boundedness, Surjectivity*. Disputasen ble avholdt i Kristiansand ettersom Nygaard hadde utført arbeidet ved Høgskolen i Agder under veiledning av professor dr. philos. Åsvald Lima. Nygaard er fra Vegusdal og gikk på Hornnes vidaregåande skule. Han ble cand.scient. i anvendt matematikk ved Universitetet i Bergen i 1991. Nygaard ble ansatt som høgskolelektor ved Kristiansand lærerhøgskole i 1993, professor ved Universitetet i Agder siden 2010.

Referanser
----------

1. ↑   Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Om Nygaard på nettsidene til Universitetet i Bergen
* (no) Publikasjoner av Olav Kristian Nygaard i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Olav Kristian Nygaard i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MGP **·** CRIStin
 |
Buddy Boldens band i det berømte ;«Boldenbildet» (1905). Fra venstre ser vi stående: Jimmy Johnson, Buddy Bolden, Willie Cornish, William Warner. Sittende f.v.: Jefferson Mumford og Frank Lewis.
**Charles «Buddy» Bolden** (født 6. september 1877 i New Orleans, død 4. november 1931 i Jackson, Mississippi) var en jazzmusiker (kornett) og orkesterleder. 
Med tilnavnet **Kid Bolden** og senere **King Bolden**, ledet han eget band i New Orleans, som med sin blanding av lett improvisert ragtime og forsiktig tillagt blues og gospel, ble et av de første innen det som ble genren jazz.
Melodiene *Careless Love* og *My Bucket's Got a Hole in It* ble standardlåter. Funk- og rap-lignende innsmett var innovative, og kan høres på melodien *Funky Butt* (senere 
*Buddy Bolden's Blues*):

> *I thought I heard Buddy Bolden say,  
> Funky-butt, funky-butt, take it away.*
> 
> 

Selv trakterte han sin kornett i den tids kraftige og åpne stil, «*calling his kids home*», noe som skal ha inspirert King Oliver såvel som Louis Armstrong. Ingen kjente opptak av hans musikk er å forefinne. 
Bolden led av schizofreni fra 1895 og ble i 1907, etter et illebefinnende i en *Labor Day*-parade, innlagt på sykehus, der han forble frem til sin død. Bandet ble overtatt av Frankie Duesen og omdøpt til Eagle Band.
En statuett av Buddy Bolden deles ut årlig av Norsk jazzforum, som en del av Buddyprisen, som altså har fått Boldens navn.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Buddy-Bolden, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 121519320[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, oppført som Charles Bolden, Find a Grave 11808, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Donald M. Marquiz, *In Search of Buddy Bolden*, Louisiana State University Press, 1978
* Danny Barker, *Buddy Bolden And The Last Days Of Storyville*, Continuum, 1998
* E. W. Russell, *Buddy Bolden Says*, Candence Jazz Books, 2000
* Daniel Hardie, *The Loudest Trumpet: Buddy Bolden and the Early History of Jazz*, iUniverse Publ, 2001

Eksterne lenker
---------------

* (en) Buddy Bolden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Buddy Bolden på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Buddy Bolden på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Buddy Bolden på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (en) Buddy Bolden hos American National Biography Rediger på Wikidata

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Dhammahjulet er et symbol på den åttedelte veien i Buddhas undervisning.
***Buddhas fortellinger*** er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Torkel Brekke og utgitt i 2001. Boken inneholder religiøse tekster fra buddhismen.

Boken består av utdrag fra en rekke buddhistiske skrifter, disponert i 11 kapitler:

1. Buddhas liv og død
2. Buddha som misjonær og retoriker
3. Buddha som lærer
4. Om selvet
5. Trening og oppmerksomhet
6. Himmel og helvete: hva skjer etter døden?
7. Buddhistiske nonner
8. Politikk
9. Etikk i dagliglivet
10. Familieliv
11. Kjærlighet og vennskap

Tekstene er fra *Dhammapada, Buddhacarita, Metta sutta, Mangala sutta, Therigatha, Milindapanha, Dighanikaya, Samyuttanikaya, Majjhimanikaya, Anguttaranikaya* og flere andre skrifter.

*«Ved å organisere boken tematisk har jeg lagt ganske sterke føringer på hva jeg selv mener er viktig ved verdensreligionen som ble grunnlagt av Buddha en gang i det femte århundre f.Kr. Innholdsfortegnelsen er på mange måter en påstand:* Dette er de grunnleggende elementer i buddhismen*. Dette er en risikabel arbeidsmåte, fordi andre forskere ville kanskje vektlegge andre aspekter enn det jeg har gjort. På den annen side tror jeg ikke at man har noe valg når man skal trekke ut noen få hundre sider fra et så uendelig stort materiale*» (Brekke i innledningen)

Tripitaka – en tekst-kanon
--------------------------

Det første buddhistiske «konsilet» av munker ble angivelig samlet kort tid etter Buddhas død. Her samlet man to grupper med tekster: en om religionen og en med anvisninger for munkenes levesett. To senere konsiler ble samlet ca 300 f.Kr. og 250 f.Kr. Denne fokuseringen på å definere de sentrale delene av den opprinnelige læren kalles *Theravada*, «de eldstes lære».

For Theravadabuddhismens del består den religiøse litteraturen av tre hoveddeler, kjent som Tripitaka, «de tre kurver». 

1. Den første delen *Vinaya pitaka* inneholder leveregler for munker og nonner, og historier om hvordan disse reglene oppstod.
2. Den andre delen *Sutta pitaka* består av tekster om religionens innhold, dharma, mange av dem angivelig Buddhas egne utsagn. «*Det er i* Sutta pitaka *vi finner de mest interessante historiene om Buddha og hans lære*».
3. Den «tredje kurven», *Abidhamma pitaka,* (kan oversettes som «metafysikk»), med et mer teoretisk, systematisk preg.

Referanser
----------

1. ↑  Sitat fra Torkel Brekkes innledning til *Buddhas fortellinger*, 2001.

Bibliografi
-----------

* *Buddhas fortellinger*. Utvalg og innledning ved Torkel Brekke; oversatt av Kåre A. Lie mfl. Serien Verdens Hellige Skrifter; nr 4. Bokklubben, 2001. 55 + 451 sider. ISBN 82-525-4103-8.
**Grønn Hverdag** var et nettverk av enkeltpersoner, organisasjoner og virksomheter i Norge med miljøvennlig forbruk som mål. Nettverket hadde i 2006 44 000 enkelthusholdninger og 14 større, frivillige organisasjoner som deltakere. En del kommuner brukte Grønn Hverdag til å organisere innbyggerne i lokalt miljøarbeid. Grønn Hverdag ble lagt ned i 2014. Naturvernforbundet og Framtiden i Våre Hender tok over og videreførte arbeidet.

Historikk
---------

Forløperen for Grønn Hverdag var **Miljøheimevernet**, som ble stiftet i 1991 etter initiativ fra Dag Hareide i Norges Naturvernforbund og Felleskampanjen for jordas miljø og utvikling. Organisasjonen ble støttet av Miljøverndepartementet og 17 frivillige organisasjoner. Hensikten var å spre opplysning for å få enkeltmennesker til å forplikte seg til mer miljøvennlig atferd. Miljøheimevernet skiftet navn til Grønn Hverdag i 2003. Daglig leder i Miljøheimevernet var i mange år Dag Endal.

Tone Granaas var daglig leder av virksomheten fra 2006 til 2012.

Aktiviteter
-----------

Grønn Hverdag oppfordret husholdninger til «en nasjonal miljødugnad» gjennom å avlegge et «miljøløfte», det vil si en egenerklæring om at en vil velge miljøriktige løsninger på en rekke spesifiserte punkter som gjelder innkjøp, bruk og avfallshåndtering. Grønn Hverdag publiserte forbrukertester og ga praktiske råd om forbruk gjennom medlemsbladet *Grønn Hverdag magasin* og på nettstedet www.gronnhverdag.no.

Organisering
------------

Grønn Hverdag hadde hovedkontor i Miljøhuset Grensen 9 i Oslo og regionkontorer i Kristiansand, Trondheim og Tromsø. Nettverkets øverste organ var Rådet, som besto av representanter for alle deltakerorganisasjoner. Mellom rådsmøtene ble Grønn Hverdag ledet av et styre. 

### Rådsorganisasjoner

Grønn Hverdag var støttet av 14 større organisasjoner:

* Den Norske Turistforening
* Den norske kirke (Kirkerådet)
* Det Norske Hageselskap
* Foreningen Norden
* Framtiden i våre hender
* Norges Bygdekvinnelag
* Norges Bygdeungdomslag
* Norges Idrettsforbund og Olympiske Komité
* Norges Kvinne- og Familieforbund
* Norges Naturvernforbund
* Norges speiderforbund
* Det Kongelige Selskap for Norges Vel
* Norske Boligbyggelags Landsforbund
* Norske Kvinners Sanitetsforening
* OIKOS – Økologisk Landslag

Eksterne lenker
---------------

* Grønn Hverdag
* Liste over deltakende organisasjoner Arkivert 14. juli 2006 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Fort Rosecrans National Cemetery** er en føderal militær gravlund i byen San Diego i California. Den ligger på stedet for den tidligere kystartilleristasjonen Fort Rosecrans og forvaltes av Department of Veterans Affairs. Gravlunden ligger ca. 16 km vest for San Diego sentrum, med utsikt over San Diego Bay og byen fra den ene siden, og Stillehavet på den andre siden. Fort Rosecrans er navngitt etter William Starke Rosecrans, en general i Union Army i den amerikanske borgerkrigen. Gravlunden ble registrert som historisk landemerke nr. 55 i California  6. desember 1932. Den er spredt ut over 31,4 ha på begge sider av Catalina Blvd.

Referanser
----------

1. ↑  Mal:Cite ohp

Eksterne lenker
---------------

* Fort Rosecrans National Cemetery
* On-line Grav Locator service som tilbys av VA Arkivert 17. mai 2019 hos Wayback Machine.
* Interment.net begravelse registreringer av Fort Rosecrans National Cemetery
* USS Bennington

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Fort Raymond** var en handelsstasjon fra 1807 til 1813 ved elvemøtet mellom Yellowstone River og Bighorn River i det nåværende Montana.

Pionerekspedisjonen
-------------------

På våren 1807 ledet Manuel Lisa en gruppe på 50-60 mann på en handelsekspedisjon fra St. Louis opp Missourielven. På vei oppstøöms møtte de John Colter som hadde forlatt Lewis og Clarks ekspedisjon på dens vei hjem. Etter å ha tilbragt en tid som trapper i Rocky Mountains var han nå på vei tilbake. Ved møtet med Lisas ekspedisjon bestemte han seg imidlertid til å slutte seg til den.

Fortet bygges
-------------

Ved midten av november hadde Manuel Lisas ekspedisjon nådd Yellowstoneflodens og Bighorn Rivers elvemøte. Der bebynte man å bygge en handelsstasjon, Fort Raymond. Det var et sted som var nær kråkeindianernes vinterområder og dermed godt for pelshandelen. Bevere som ble jaktet på vinterstidere hadde tykkest og finest pels. På stedet var det godt med bygningssvirke og brensel fantes også i form av kull.

Den andre ekspedisjonen
-----------------------

Manuel Lisa dro i 1808 tilbake til St. Louis, der de pelsverk han hadde med overbeviste byens entreprenører om at hans idé var lønnsom. Ett pelshandelsselskap, Saint Louis Missouri Company, ble etablert, og en ny handelsekspedisjon utrustet. Denne var også under Lisas ledelse, men ble foretatt i det nye selskapets regi. Furuten Lisa deltok også flere av selskapsmennene, blant annet Pierre Menard, William Morrison og Andrew Henry. På våren 1810 forlot Andrew Henry og Pierre Menard, med John Colter som veiviser, Fort Raymond og bygde en handelsstasjon kalt Fort Henry ved Three Forks i nåværende Montana. Dette fort ble imidlertid raskt oppgitt etter noen måneder på grunn av fiendtligheter fra svartfotindianerne. Flere av fangstmennene ble drept og John Colter unnslapp med nød og neppe, men måtte vandre naken og barføtt avsted 300 km tilbake mot Fort Raymond.

Den tredje ekspedisjonen
------------------------

I mens hadde Manuel Lisa atter reist tilbake til St. Louis; Pierre Menard tok seg tilbake til byen for å meddele ham at fangstmennene var blitt drept og Fort Henry blitt forlatt. Lisa utrustet da en unnsettelsessekspedidjon. Da den nådde Fort Raymond viste det seg at et anselig lager av pelsverk hadde blitt samlet opp i Fort Raymond, og Lisa og Andrew Henry dro tilbake til St. Louis med store forretningsmessige forventninger om fremtiden. Men 1812 års krig kom imellom og Fort Raymond ble forlatt enten i 1812 eller i 1813.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Manuel Lisa's Fort Raymond Arkivert 12. mai 2012 hos Wayback Machine. 2013-02-19.
2. ↑  *Pierre Menard* 2013-10-20.
3. ↑  Fort Henry 2010-04-02
**Thomas Sinding** (født 21. september 1896 i Kristiania, død 12. mars 1951 også i Oslo) var en norsk sosialøkonom og professor ved Universitetet i Oslo.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Thomas Sinding var av slekten Sinding, sønn av legen Bjarne Sinding (1868–1926) og Anna Kathrine Opager (1866–98). Moren døde da han var to år gammel. Han vokste opp i Kristiania og gikk på Aars og Voss' skole, hvor han tok *examen artium* på latinlinjen i 1914. I 1918 tok han juridisk embetseksamen ved Universitetet i Kristiania og avla statsøkonomisk eksamen i 1920. Som student var han aktiv i Det norske Studentersamfund og var formann høstsemesteret 1920. Etter studiene ble han universitetsstipendiat i sosialøkonomi, og tok doktorgraden på en avhandling om forbrukersamvirke i 1927.

### Karriere

I 1927 søkte Sinding dosenturet som ble ledig da Ingvar Wedervang rykket opp til professor, men dette gikk til Ragnar Frisch. I 1934 søkte han på det ledige professoratet etter Oskar Jæger, men utnevnelseskomiteen valgte Wilhelm Keilhau. Til gjengjeld kunne han søke på og få Keilhaus ledige dosentur. I 1945 søkte han igjen på to nye professorstillinger, men da han heller ikke nå nådde opp, ble dosenturet hans omgjort til et professorat på grunn av hans fortjenester som universitetslærer. Fra 1947 var Sinding altså professor i statsøkonomi og statistikk.

I 1939 var han en kort periode vikar som trustkontrolldirektør for Wilhelm Thagaard, før 2. verdenskrig brøt ut og Thagaard ble kalt tilbake.

Sinding representerte ifølge Preben Munthe en «humanistisk, verbal tradisjon» innenfor sosialøkonomien, og likte ikke den matematiserende retningen faget tok, representert ved blant andre Ragnar Frisch. Han var en avholdt foreleser, og skrev lærebøker som ble mye brukt, også i de andre nordiske landene. 

I motsetning til sine samtidige Keilhau og Frisch deltok han lite i det offentlige ordskiftet, men deltok mye i debattene i Statsøkonomisk Forening.

Referanser
----------

1. ↑  Thomas Sinding i Norsk biografisk leksikon.
2. ↑  Munthe (1996), s. 24.

Litteratur
----------

* Preben Munthe: *Thomas Sinding – en universitetslærer*. Forum for universitetshistorie, Universitetet i Oslo. Skriftserie nr. 3/1996

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Grønn saus** er en betegnelse på forskjellige sauser med urter som hovedingrediens med rømme eller matolje som basis. De fleste av disse blir servert kalde. Sausene stammer fra mattradisjonene i mange land og regnes der ofte som regionale spesialiteter.

Varianter
---------

### Fransk *sauce verte*

Den franske *sauce verte* består av majones som er blandet med urter. Disse er enten finhakket eller strøket gjennom en sil. Urter som persille, estragon, kjørvel, Engelskkarse, pimpernell og gressløk er vanlige. Ofte brukes også hvitløk.

### *Frankfurter grüne Soße*

Tradisjonell Frankfurter Grüne Soße
Den tyske *Frankfurter grüne Soße* består etter tradisjonen av syv urter: agurkurt, kjørvel, karse, persille, pimpernell, engsyre og gressløk. Urtene hakkes svært fint og blandes med sur fløte eller majones, eddik eller sitronsaft, salt og pepper. Tradisjonelt blir den spist med kokte poteter og hardkokte egg. Sausen er en sesongoppskrift, som ifølge tradisjonen begynner skjærtorsdag (tysk: *Gründonnerstag*) og slutter med den første nattefrosten om høsten. Siden 2010 er sausen beskyttet gjennom det tyske patentkontoret.

### Italiensk *salsa verde*

I den italienske mattradisjonen finnes det en mengde kalde urtesauser, den mest kjente er antakelig pesto. Den egentlige *salsa verde* kommer fra norditalia, og likner Frankfurter Grüne Soße. Den inneholder i tillegg egg og sennep, og også andre urter som for eksempel basilikum og merian brukes, hvitløk er vanlig. Ofte blir også hakkete kapers brukt. 

En annen grønn saus er *bagnetto verde* som blir jevnet med kokt eggeplomme og strøkavring. Denne inneholder stort sett bare persille, det tilføyes kapers og ansjos.

### Kanarisk *mojo verde*

På Kanariøyene blir en grønn saus av persille og korianderblader gjerne brukt. Andre ingredienser er sitronsaft, olivenolje, spisskummen og salt. Noen ganger blir den også blandet med grønn paprika.

### Baskisk *salsa verde*

I Baskerland er en saus vanlig som består av matolje, mel, erter og persille. Den blir fremfor alt brukt til fisk.

### Meksikansk *salsa verde*

Salsa verde og salsa roja.
I tradisjonell meksikansk mat blir sausen ikke laget av urter, men av purerte *tomatillos*, en frukt i lyktslekta, sammen med chilipepper eller jalapeño, korianderblader og sitronsaft.

### Indisk *hari chutney*

*Hari chutney* («grønn chutney») eller *hara masala* («grønn blanding») er en spesialitet fra Hyderabad i Sentralindia. Den består av mynte, korianderblader, revet kokos og rikelig med grønn chili. Blandet med varm ris er dette grønn pilaff, en rett som er typisk for Hyderabad.

Referanser
----------

1. ↑  Geografische Herkunftsangaben (Verordnung (EU) Nr. 1151/2012) (de)
2. ↑  Tradisjonell salsa verde (en)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Green sauce – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Keiser Zhezong av Song** (kinesisk: 宋哲宗; hanyu pinyin: *Sòng Zhézōng*; født 4. januar 1076 Kaifeng, død 23. februar 1100 i Kaifeng), født **Zhào Yōng** (趙傭), senere **Zhào Xū** (趙煦), var den sjuende keiser av det kinesiske Nordlige Song-dynastiet fra 1085 til sin død i 1100.

Han var den sjette sønnen til den tidligere keiseren, Shenzong. Hans tempelnavn Zhézōng betyr «Vis forfader».

Liv og virke
------------

### Enkekeiserinnens regentstyre

Zhezong Han overtok tronen da han var ni år gammel, i 1085, under oppsynet til sin bestemor, enkekeiserinne Gao, som regjerte under hans mindreårighet.

Under sitt regentskap utnevnte hun blant annet den konservative Sima Guang til kansler, og han stoppet umiddelbart de sosialøkonomiske forbedringsprogrammene startet av Wang Anshi.

### Regjerende keiser

Zhézōng var maktesløs og det var ikke før etter enkekeiserinnens død i 1093 at han var i stand til å gjenoppta Wang Anshis reform (Wang døde sju år tidligere) og omgjøre Sima Guangs politikk.

Som keiser senket Zhezong skattene, stoppet alle forhandlinger med Xixia-riket og gjenopptok den væpnede konflikten mot Xixia, som førte til at riket måtte opptre mer fredelig ovenfor Song. Zhezongs styre ga Sòng tilbake noe av rikets styrke, men han klarte ikke å stoppe kampene mellom de mer konservative medlemmene av hans regjering og de mer liberale medlemmene som støttet Wangs reformer. Dette førte til det nordlige Sòngs tilbakegang i det tolvte århundre.

Keiser Zhezong hadde to keiserinner. Den første var fru Meng (1073-1131), som var kommet inn i det keiserlige harem i 1088. Hun ble utvalgt til ham som keiserinne av bestemoren - enkekeiserinnen - i 1092. Hun ble imidlertid utstøtt etter å ha blitt dømt for svartekunst i 1096 og da tvunget til å gå i kloster. Anklagen om trolldom ble styrket av tilståelser fra folk i hennes omgivelser - men de var fremkommet under tortur.

Tidlig i 1100, samme år som han skulle dø, eleverte han sin yndlingshustru Liu Qingjing (1078-1113) til keiserinne.

Zhezong døde i Kaifeng i 1100, tjuefire år gammel, og ble etterfulgt av sin yngre bror, som da ble keiser Huizong av Song.

Hans mausoleum er i gravkomplekset for det nordlige Song i Gongyi.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Emperor Huizong, side(r) 12, kapittel 1[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Imperial mausoleums of China* **(svensk)**. China National Art Photograph Publishing House. 2006. ISBN 7-80069-732-0.
* *Imperial China 900-1800* **(engelsk)**. Harvard University Press. 2003. ISBN 0674012127.
* *Songshi*. Volumes 33–35: Biography of Emperor Xiaozong. 1343.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Shenzong** | **宋朝皇帝Keiser av Kina (Song-dynastiet)**(1. april 1085–23. februar 1100) | Etterfølger:**Huizong** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Effektiv utstrålt effekt** (engelsk:Effective radiated power - **ERP**), er en IEEE-standardisert definisjon på en retningsstyrt radiofrekvens (RF) effekt utstrålt fra en radiosender. Det er den totale effekt målt i watt som ville blitt utstrålt fra en halvbølge dipolantenne for å gi den samme strålings-intensitet eller irradians i watt pr. kvadratmeter (m2) som den aktuelle senderantennen mot en radiomottaker i antennens sterkeste stråleretning. ERP måler kombinasjonseffekten utstrålt fra radiosenderen og antennens evne til å retningsstyre strålen. Dette er det samme som antennens påførte effekt fra radiosenderen - multiplisert med en såkalt antennegevinst, noe som betyr at utstrålt effekt i en gitt retning, kan være større enn sendereffekten. Systemet er brukt innen elektronikk og telekommunikasjon, særlig når det gjelder kringkasting. Antennens stråleretning pekes i den retning de fleste mottakete antas å befinne seg.

En alternativ måte å måle det samme på, er å måle den såkalte **Effektiv istotropisk utstrålt effekt** (engelsk: Effective isotropic radiated power - **EIRP**). Dette er imidlertid en hypotetisk effektmåling som blir utstålt fra en Isotropantenne som kan gi den samme signalstyrke som en virkelig antenne i antennens sterkeste stråleretning.
Forskjellen mellom EIRP og ERP er at **ERP** sammenligner den aktuelle antennen med en halvbølge dipolantenne, mens **EIRP** sammenligner den med en hypotetisk Isotropantenne.
Siden en halvbølge dipolantenne har en antennegevinst på 2.15 dB sammenlignet med en isotropantenne, blir forholdet mellom ERP og EIRP slik:


E
I
R
P
(
d
B
)

=

E
R
P
(
d
B
)

+
2.15

{\displaystyle \mathrm {EIRP(dB)} =\mathrm {ERP(dB)} +2.15}

{\displaystyle \mathrm {EIRP(dB)} =\mathrm {ERP(dB)} +2.15}

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Lingegårdene lengst til venstre i skråning langs fjorden, sett fra motsatt side av fjorden.
Linge ferjekai med smband til Eidsdal.
**Linge** er en gård i Valldal og et ferjested på veien mellom Åndalsnes og Geiranger i Møre og Romsdal. Det ligger ved Norddalsfjorden, som er en del av Storfjorden. 

Gården Linge er et av de nordligste med klimaforhold for kommersiell fruktdyrking, inklusive valnøtter og fersken, men er mest kjent for skuespilleren og motstandsmannen Martin Linge, som vokste opp der. Det finnes et minnesmerke over ham. Johan Nordahl Bruns morfar eller mor kom fra Linge, men de kalte seg «Nordahl» etter prestegjeldet.

Fylkesvei 63 er utpekt som nasjonal turistvei mellom Trollstigen og Geiranger, og ferjekaia er oppgradert med ny driftsbygning, inklusive toalettfasiliteter i stil.

Referanser
----------

1. ↑  Tafjord, Leonhard og Terje Linge (1997): Ættebok for Norddal. 2. utgåve. Valldal: Norddal kommune.
2. ↑  Linge ferjekai Arkivert 19. august 2014 hos Wayback Machine. Statens vegvesen, lest 16. august 2014.
***Hemerobius simulans*** er en av bladlusløvene (Hemerobiidae), en av de mindre nettvingene i Norge.

Utbredelse
----------

*Hemerobius simulans* finnes i hele Norge, og er ganske vanlig.

Utseende
--------

*Hemerobius simulans* er en brunlig bladlusløve. Kroppen er omtrent 10 mm. lang. Ryggsiden på brystpartiet har et lysere midtfelt og mørkere sider. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath).

*Hemerobius simulans* har en bue, en tilbakeløpende tverribbe i framvingen. Den tilbakeløpende tverribben er den første, nærmest kroppen, mellom de to første årene langs vingeframkanten (costa og subcosta). Vingene er noe lengre og smalere enn de andre artene i slekten. Langs hele vingens framkant er det mørkere og lysere flekker.

Slektene *Megalomus*, *Hemerobius* og *Wesmaelius* har alle to rekker av skråstilte tverribber i bakvingene.

Artene i slekten *Hemerobius* kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er bare hannens genitalia som er et sikkert artskjennetegn. Hunner kan vanskelig artsbestemmes når de er nyklekte, eldre hunner kan artsbestemmes ut fra genitaliene, men dette medfører disseksjon.

Levevis
-------

*Hemerobius simulans* er rovdyr og lever vanligvis av bladlus. Arten er tilknyttet barskog.

Litteratur
----------

* Greve, Lita (1987): *Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vinkelbladlusløve* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vinkelbladlusløve* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vinkelbladlusløve* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vinkelbladlusløve* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vinkelbladlusløve* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *vinkelbladlusløve* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *vinkelbladlusløve* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hemerobius simulans* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Norsk entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter
**Efemeridetidsskalaen** ET (fra engelsk *Ephemeris Time*) er en i dag utgått tidsskala basert på jordens bevegelse i sin bane rundt solen. Denne bevegelsen er betydelig mer stabil enn jordens rotasjon rundt sin egen akse. Fra 1960 til 1967, da den internasjonale atomtidsskalaen TAI erstattet ET, ble SI-enheten 1 sekund definert som 1/31556925,9747 av det tropiske årets lengde - det vil si det året som beregnes gjennom observasjoner mot solen – i begynnelsen av år 1900. Dette innebar at 1 sekund tilsvarte et middelsekund av jordens rotasjon på slutten av 1800-tallet. Tidsskalaens begynnelse, den såkalte initielle fasen, er valgt slik at ET og UT1 omtrentlig stemte overens i år 1900. På grunn av den langsomme nedbremsingen av jordens rotasjon rundt sin egen akse, og øvrige variasjoner, var forskjellen mellom ET og UT1 i 2010 på 66 sekunder.

Innen astronomien ble ET foreslått i 1948, og akseptert av IAU i 1952. ET ble etter det brukt frem til 1984 da den ble erstattet av terrestrisk tid, TT, som bygger på atomtidsskalaen, men som forsøker å være kontinuerlig med den tidligere ET-tidsskalaen. Følgende forbindelse gjelder mellom TT og TAI:

TT - TAI = 32,184 sekunder
Denne forskjellen kommer av at TAI ble definert likt som UT2 den 1. januar 1958 00:00:00 UT2, og på den tiden var ET - UT2 lik 32,18 sekunder.

Litteratur
----------

* Clemence, Gerald Maurice (1948). «On the System of Astronomical Constants». *Astronomical Journal* **(engelsk)**. 53(6) (1170): 169–179.

* Clemence, Gerald Maurice (1971). «The Concept of Ephemeris Time». *Journal for the History of Astronomy* **(engelsk)**. 2: 73–79.

Eksterne lenker
---------------

* Time Scales

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Effektivverdi**en, også kalt RMS-verdien, er en fast verdi som beskriver virkningen av en varierende verdi, sett i samme mål eller rammeverk. 
Eksempelvis er nettspenningen ideelt sett en sinuskurve med amplitude (maksimalverdi) 339 V. Vi sier at dens effektivverdi er 240 V fordi en 240 V likespenning ville gitt nøyaktig like mye lys fra glødelamper og like mye varme i panelovner og komfyrer. **Effekten** som begge verdiene (veksel- og likespenning i eksemplet) fører til har samme verdi (effekt i eksemplet), derav navnet *effektivverdi*.

Effekten som avgis til en motstand (resistans) R på grunn av tilført likespenning U er gitt av {\displaystyle \ P={U^{2}}/R}, er altså proporsjonal til spenningsverdien i kvadrat. Av den grunn er effektivverdien ikke helt grei å finne ved målinger; alle spenningsverdier veier med kvadratene sine i resultatet.

  

Matematisk uttrykkes dette for et repetivt analogt signal med periodetid T og spenningsfunksjonen U(t)

{\displaystyle \ U\_{\mathrm {rms} }={\sqrt {{\frac {1}{T}}{\int \_{0}^{T}{U(t)}^{2}\ dt}}}},
noe som kan kalles kvadratroten av gjennomsnittet av kvadratene av spenningene. På engelsk blir dette Root (of) Mean (of) Squares, forkortet RMS, kort kalt Root-Mean-Square.

For en sinuskurve er effektivverdien alltid {\displaystyle \ {1 \over {\sqrt {2}}}\approx 0{,}707} ganger amplituden.

Effektivverdien kan også uttrykkes for ikke-repetitive signaler med faste statistiske karakteristika, som støysignaler.

Effektivverdi brukes blant annet innen fysikk, statistikk og signalbehandling i elektronikken.

Et *annet* gjennomsnittsmål for å beskrive verdien av en repetert periodisk verdi er *gjennomsnittsverdien*. Denne er null for symmetriske signaler som svinger om null. Den *likerettede gjennomsnittsverdien* beskriver gjennomsnittlig verdi av avstanden fra null. Den er ikke lik effektivverdien.

Se Voltmeter for detaljer.
***Hemerobius lutescens*** er en av bladlusløvene (Hemerobiidae), en av de mindre nettvingene i Norge.

Utbredelse
----------

*Hemerobius lutescens* finnes i det sørlige Norge, og er ganske vanlig lengst sør, men sjeldnere i Midt-Norge.

Utseende
--------

*Hemerobius lutescens* er en lyst gul bladlusløve. Kroppen er omtrent 10 mm. lang. Ryggsiden på brystpartiet har et lysere midtfelt og noe mørkere sider, dette kan være vanskelig å se, fordi brystets sider også er ganske lyse. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath).

*Hemerobius lutescens* har en bue, en tilbakeløpende tverribbe i framvingen. Den tilbakeløpende tverribben er den første, nærmest kroppen, mellom de to første årene langs vingeframkanten (costa og subcosta). Langs hele vingens framkant er det mørkere og lysere flekker.

Slektene *Megalomus*, *Hemerobius* og *Wesmaelius* har alle to rekker av skråstilte tverribber i bakvingene.

Artene i slekten *Hemerobius* kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er bare hannens genitalia som er et sikkert artskjennetegn. Hunner kan vanskelig artsbestemmes når de er nyklekte, eldre hunner kan artsbestemmes ut fra genitaliene, men dette medfører disseksjon.

Levevis
-------

*Hemerobius lutescens* er rovdyr og lever vanligvis av bladlus. Arten er tilknyttet skog, både løv- og barskog.

Kilder
------

* Greve, Lita. 1987. *Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *gyllenbladlusløve* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *gyllenbladlusløve* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *gyllenbladlusløve* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *gyllenbladlusløve* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *gyllenbladlusløve* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *gyllenbladlusløve* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hemerobius lutescens* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Norsk entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
**Kevin «The Caveman» Shirley** (født 29. juni 1960 i Johannesburg, Sør-Afrika) er musikkprodusent for bl.a. Dream Theater, Rush, Led Zeppelin, Iron Maiden og Joe Bonamassa.

Biografi
--------

Shirley vokste opp i Sør-Afrika hvor han produserte album for mange suksessfulle sørafrikanske artister, som f.eks. Robin Auld, Juluka, Jonathan Butler, Leslie Rae Dowling, Steve Louw og Sweatband, i tillegg til at han opptrådte med sitt eget band, The Council, sammen med den legendariske sørafrikanske sangeren Brian Davidson.

Shirley flyttet til Australia i 1987, hvor han fortsatte å arbeide med australske artister som The Hoodoo Gurus, The Angels, Cold Chisel, Tina Arena, The Screaming Jets, The Baby Animals. Etter suksessen med produksjonen av Silverchairs debutalbum *Frogstomp*, flyttet han til USA.

I USA produserte han album for bl.a. Aerosmith, Journey, Dream Theater, The Black Crowes, Iron Maiden, H.I.M. og Slayer. Jobben han gjorde med produksjonen av den suksessfulle retroaktive Led Zeppelin-DVD-en er et høydepunkt i hans karriere.

Eksterne lenker
---------------

* Caveman Productions

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Forsvarssjefens medaljeråd behandlet blant annet forslag om tildeling av Forsvarets medalje for edel dåd
**Forsvarssjefens medaljeråd** var et norsk rådgivende utvalg som behandlet spørsmål om dekorering av militært personell med norske ordener og medaljer, heraldiske spørsmål og uniformssaker. Rådet var underlagt Forsvarssjefen. I januar 2008 ble rådet erstattet av Forsvarssjefens dekorasjonsråd og supplert med et overordnet organ kalt Forsvarssjefens stridsdekorasjonsråd.[1][2]

Dekoreringssaker
----------------

Forsvarssjefens medaljeråd behandlet forslag om tildeling av Forsvarets medaljer. Dette gjaldt først og fremst Forsvarets medalje for edel dåd, Forsvarsmedaljen med laurbærgren, Forsvarets medalje for falne og sårede i strid, Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner, Forsvarets operasjonsmedalje og Militærkorset. 

Forsvarssjefens medaljeråd behandlet også forslag om tildelinger Krigsmedaljen og Deltagermedaljen, som begge tildeles for innsats under den andre verdenskrig, samt forslag om tildelinger av norske utmerkelser som ikke er rent militære. For Den Kongelige Norske Fortjenstorden, der saksgangen går gjennom Forsvarssjefen og Forsvarsdepartementet, behandlet rådet forslag om tildeling. Ved forslag om tildeling av Kongens fortjenstmedalje til militært personell var medaljerådet anbefalende instans. Rådet kunne også bli forelagt til uttalelse saker om tildeling av St. Olavs Orden.

Heraldikk og andre spørsmål
---------------------------

I tillegg til spørsmål knyttet til tildelinger av utmerkelser, fungerte Forsvarssjefens medaljeråd også som Forsvarets heraldiske utvalg. Rådet godkjente våpenmerker og emblemer til bruk i Forsvaret. 

Rådet uttalte seg videre om saker knyttet til Forsvarets uniformer.

Sammensetning
-------------

Forsvarssjefens medaljeråd besto av en leder fra Forsvarsstaben, samt en representant for Hæren, Sjøforsvaret, Luftforsvaret og Heimevernet. I tillegg hadde rådet en sekretær. I saker som gjaldt Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner hadde rådet tilknyttet en representant for Vernepliktsverket.

Referanser
----------

1. ↑  Grader og dekorasjoner Arkivert 14. februar 2010 hos Wayback Machine. Forsvarsnett, besøkt 8. november 2009.
2. ↑  «Tre dekorasjonsråd», *f-xtra*, nr. 1, 2009, s. 15, bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 11, 2009.

Eksterne lenker
---------------

* *Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge*, bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 5, 2012, Oslo: *Forsvarets Forum*/Forsvarets Veterantjeneste, 2012
**Li-Lobanov-avtalen** (også kalt **den hemmelige sino-russiske traktat**, 中俄密约) var en traktat undertegnet 3. juni 1896 i Moskva av utenriksminister Aleksej Lobanov-Rostovskij og finansminister Sergej Witte på vegne av Det russiske rike og visekonge Li Hongzhang på vegne av Kina. Den var en forsvarsallianse mot Japan, som lovet gjensidig støtte i tilfelle et japansk angrep.

Avtalen tillot Russland å styrke sitt nærvær i det nordøstre Kina ved at russisk personell og politi fikk ekstraterritorial jurisdiksjon. Den tillot russerne å benytte kinesiske havner i tilfelle krig, og sikret Kinas samtykke til bygginghen av Den østkinesiske jernbane (en del av den transsibirske jernbane). Jernbanen var nominelt et felles prosjekt, men i realiteten var den finansiert og kontrollert av Russland. 

Kina gikk også med på ikke å legge seg opp i russiske troppebevegelser eller ammunisjonslagre, og måtte også tilstå russerne reduserte tariffer. 

Litt senere fremsatte Russland et nytt stort krav, og det ved kanonbåtdiplomati i desember 1897. I forbindelse med et russisk flåtebesøk ble Kina nødt til å lease sørspissen av Liaodonghalvøya til Russland og til å tillate byggingen av en jernbanelinje derfra som knyttet an til den russiske hovedlinjen. 

Byggingen av russiske jernbaner i Kina var med på å forøke det antifremmede sinne blant kineserne, og bidrog til utblåsningen under bokseropprøret i 1900. 

Den russiske politiske og økonomiske dominans over de kinesiske nordvestområder som Li-Lobanov-avtalen åpnet for, vedvarte til 1904.
**Peter Hovmand** (født 31. januar 1974 i København) er en dansk-grønlandsk forfatter og fotograf. Sønn av Estrella og Mads Hovmand, barnebarn av filmregissøren Annelise Hovmand.

Etter å ha tjenestegjort sin første periode som soldat fikk Peter Hovmand sit high school diplom i Gentofte. Senere tok han en MA i litteraturvitenskap fra Københavns Universitet med fokus på nordisk, tysk og fransk litteratur.

Gjennom årene tjenestegjorde han som kampsoldat i fem forskjellige regimenter: 4° Regiment Etranger, 2° Regiment Etranger de Parachutistes, Dronningens Livregiment (nå stengt), Sjællandske Livregiment (nå stengt) og Den Kongelige Livgarde.

Han debuterte i 1998 med sine militære memoarer 'Til det yderste', fokusert på hans erfaringer som rekrutt i Fremmedlegionen.

Senere skrev han flere andre bøker, noveller, romaner, samt et essay om Knut Hamsun og Nietzsche.

Eksterne lenker
---------------

* www.PeterHovmand.dk
* Litteratursiden.dk
* Bibliografi.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |

Portaler: Danmark | Litteratur
**Disney-tegneserier** er tegneserier om Disneys figurer, blant annet Donald Duck og Mikke Mus.

Bakgrunn
--------

De første Disney-tegneseriene var stripeserier utgitt i amerikanske aviser. 13. januar 1930 startet den daglige stripeserien om Mikke Mus, som opptrådte som en optimistisk og eventyrlysten ung mus. Stripene gjorde det så bra at det ble opprettet en egen avdeling i Walt Disney Studio for å lage tegneserier. I januar 1932 begynte også søndagsavisene å trykke Mikke Mus-serier, med en ekstra Silly Symphony-stripe på toppen av siden. Donald Duck hadde sin første tegneserieopptreden i tegneserieversjonen av tegnefilmen *Den kloke lille høna*, som kom i Silly Symphony-serien. Senere, etter som Donalds popularitet vokste, fikk han 7. februar 1938 sin egen dagsstripeserie.

I 1935 begynte Kay Kamen og Hal Horne, som begge var tilknyttet Disney, å utgi tegneserieheftet *Mickey Mouse Magazine*, som besto av gjenopptrykte dagsstriper. Senere fikk tegneserieutgiveren Western Publishing lisens til å lage tegneseriehefter med Disney-figurene, gjennom Dell Comics' *Four Color*-serie. *Four Color* nr. 4 i 1940 var Westerns første hefte med Disney-serier, og inneholdt et utvalg av striper om Donald Duck. *Mickey Mouse Magazine* ble omgjort til *Walt Disney's Comics and Stories*, og i oktober 1940 utga Western første nummer av dette bladet, som fortsatt utgis. Western begynte også å produsere nye historier ment for å utgis i bladene, laget av serieskapere som Carl Barks, Paul Murry og Walt Kelly.

Etter hvert begynte man også å utgi og produsere Disney-serier i andre land, og særlig i Europa er Disney-tegneserier fortsatt svært populære.

Liste over kjente serieskapere
------------------------------

* Al Taliaferro
* Arild Midthun
* Carl Barks
* Cèsar Ferioli
* Daan Jippes
* Daniel Branca
* Don Rosa
* Flemming Andersen
* Floyd Gottfredson
* Freddy Milton
* Giampiero Ubezio
* Giorgio Cavazzano
* José Maria Millet Lopez
* Marco Rota
* Nuñez
* Paul Murry
* Romano Scarpa
* Santanach
* Tony Strobl
* Vicar
* William Van Horn

Se også
-------

* Donald Duck & Co
* Donaldisme
* Andeuniverset
* Museuniverset

Kilder
------

* Ed Sanchez (20. desember 2002). «Of Mice & Ducks - A Brief History of Disney Comics». Arkivert fra originalen 30. august 2005. Besøkt 24. juni 2006.
* David Gerstein. «DCML: Disney Comics History, 1930-1984». Besøkt 24. juni 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Donald Duck & Cos offisielle hjemmesider
* Andeby Online
* I.N.D.U.C.K.S. – database over Disney-tegneserier Arkivert 5. mars 2005 hos Wayback Machine.

Portaler: Litteratur | Kunst
**Mullaittivu** er en by, med havnested, på nordøstkysten av Sri Lanka som lå på en halvøy mellom havet og Nanthikandal-lagunen. Byen hadde utviklet seg fra en fiskerlandsby til et transittsted for den sjøgående trafikken mellom nord og sør i løpet av det tjuende århundret, og deretter ble den distrikthovedstaden i Mullaittivu-distriktet, med institusjoner for distriktsadministrasjonen.

De to slagene om byen
---------------------

Under den etniske konflikten mellom singaleserne og tamilerne var den viktige havnebyen åsted for flere blodige sammenstøt mellom regjeringssoldatene og de tamilske opprørerne. I juli 1996 lanserte tamiltigrene et stort angrep på det militære leirkomplekset, som omfattet også den mindre byen, med tilsammen 4 000 tamiltigre under ledelse av Velupillai Prabhakaran. Det første slaget om Mullaittivu sluttet med at hele garnisonen på 1 407 soldater ble utryddet i en stor massakre. Den srilankiske hæren som hadde forsøkt å komme til unnsetning for garnisonen, måtte evakuerte området og dermed tok LTTE over militærbasen og byen.

Mullaittivu ble den viktigste basen for overføring av forsyninger og frakt som ammunisjon og våpen fra havet for tamiltigrene, som dermed hadde erobret et viktig havnested med de nødvendige fasiliteter for tyngre frakt. Sjøtigrene gjorde havnestedet med militærbasen til deres viktigste og største installasjon for sjømilitære formål under krigen. Nanthikandal-lagunen fungerte som et godt egnet øvelsesområde for sjøtigrene som deretter hadde en vesentlig del av deres infrastruktur, inkludert båtverft, innenfor rekkevidde. Strategisk sett er byen viktig fordi A-35-vegen går i nord fram til Paranthan, med A-9-vegen mellom Kandy i sør og Jaffna-halvøya i nord og A-34-vegen i sør til Oddusuddan og Mankulam.

Det var først i desember 2008 de srilankiske regjeringsstyrkene var kommet innenfor rekkevidde av byen, og etter en måned sluttet det andre slaget om Mullaittivu med seier for soldatene. Den 25. januar 2009, etter over tolv år, var regjeringssoldatene tilbake i byen og på militærbasen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Laksåga** er en elv i Fauske kommune, Nordland, og del av Sulitjelmavassdraget. Elva har sin opprinnelse fra Blåmannsisen, renner gjennom Norddalen mot vest og munner ut i Øvervatnet. Langs den nedre del av vassdraget ligger den fraflyttede bygda Lakså. I elva fiskes det årlig en del laks og sjøørret.

Det er i 2013 søkt konsesjon for utbygging av Laksåga kraftverk. Nedrevatnet planlegges regulert mellom kote 171 og kote 172. Vannet ledes fra Nedrevatnet fram til kraftstasjonens utløp i Laksåga på kote 35. Lengden på berørt elvestrekning i Laksåga mellom Nedrevatnet og kraftstasjonen er 2400 m, mens lengde på berørt elvestrekning i Stortverråga er 1200 m ned til samløpet med Laksåga nedenfor kraftstasjonen. Installert effekt vil bli på 4,9 MW, som etter planene vil gi en årsproduksjon på 24,7 GWh. Det er planlagt å slippe en helårlig minstevannføring på 300 l/s i Laksåga og 100 l/s i Stortverråga. Ca. 40 % av Laksågas nedbørfelt er overført til utnyttelse i Siso kraftverk..

Referanser
----------

1. ↑  Statens kartverk
2. ↑  Fiskeguiden Arkivert 23. desember 2014 hos Wayback Machine. www.fiskeguiden.no - Sulitjelmavassdraget og Laksåga]
3. ↑  NVE Konsesjoner

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Peter Howell** er en komponist for TV-serier som er mest kjent for sine bidrag til *Doctor Who*.

Det er lett å forveksle komponisten Peter Howell med skuespilleren Peter Howell, som hadde en liten rolle i den siste episoden av *The Mutants* (1972). I 1975 skrev Howell (komponisten) musikken for historien *Revenge of the Cybermen* og lydeffektene for *Planet of Evil*. Han er dog mest kjent for sitt arbeide på serien på begynnelsen av 80-tallet.

Da John Nathan-Turner ble produsent av *Doctor Who* i 1980 bestemte han at musikken trengte å bli oppdatert og han hyrte Howell til å lage ett nytt arrangement av Ron Graniers åpningsmelodi som kunne brukes med en ny tittelsekvens. Howell brukte analoge synthesizere til å lage sin versjon i motsetning til musique concrète-teknikkene som ble brukt av Delia Derbyshire da hun laget den originale i 1963. Resultatet ble en mer moderne og dynamisk, dog mindre mystisk, versjon enn den originale. Howells versjon ble først brukt i historien *The Leisure Hive* (1980) og den ble brukt resten av den sesongen. Da Peter Davison tok over rollen som Doktoren i neste sesong så forandret Howell tonehøyden litt og det er denne versjonen som ble brukt helt frem til sesong 23 (1985) da Nathan-Turner hyrte Dominic Glynn til å lage en ny versjon.

Howel skrev også musikken for ti av historiene i denne perioden.

Senere forandret han litt på sin versjon av åpningsmelodien for hørespillene fra Big Finish Productions.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Peter Howell på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Peter Howell på AllMovie Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Kaffekanne fra Herrebøe, Norsk Folkemuseum  Foto: Anne-Lise Reinsfelt 
**Peter Hofnagel** (også **Hoffnagel**, (1721 i Christiania – 1781 på Konnerud), er mest kjent for Herrebøe Fajancefabrik som han stiftet i 1758, nær Halden. Han drev fabrikken frem til 1771 da den gikk konkurs etter bare 12 år.

Herrebøe
--------

En av grunnene til at det gikk som det gikk, var Herrebøes unndragelse av skatt, store lån og unnasluntring fra kreditorer – dette, i tillegg til bybrannen i Fredrikshald i 1761, førte til at hans økonomiske grunnlag sviktet. Med pengehjelp fra først og fremst Peter Elieson og Christian Friedrich Gluckstadt, fortsatte driften på Fajansefabrikken noen år til, men i 1771 var det slutt. 

I 1773 fikk Hofnagel, på bakgrunn av sin erfaring med fajanse og farger, i oppdrag å «udi det allerhøist-kongelige Laboratorio på Kongsberg at undersøge de nye oppdagede Kongelige norske Cobold-Ertzers Gehalt og Forhold af Riighed på inneholdende blaat Farve-Væsen, og af samme Ertzer udlaboreret og fabriqueret første Safra, Safflor af blaae Farver, og med oljeblaat, der af den nye opdagede norske Cobolt-Ertz her i Riiget er fabriqueret og til Prøver paa Fayancer og Porcellæn andbragt til fornøielsee for Collegierne of til Oplysning og Efterretning for det derefter anlæggede norske kgl.Cobold—Farve-Værk paa Modum i Norge». – nemlig fargeprøver på det koboltfunnet som var gjort i Modum, og var dermed med på å legge grunnlaget for Blaafarveværket.

Østerbrofabrikken
-----------------

Peter Hofnagel grunnla i første halvdel av 1760-årene også *Dansk Fajance-Østerbrofabrikken* i København som filial til Herrebøe. Den konkurrerte med Store Kongensgadefabrikken, og eksisterte frem til 1769. Hofnagel døde i 1781.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Dansk fajancefabrik (1764-69)*, denblaafasan.dk. Besøkt 17. oktober 2013 Arkivert 17. oktober 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Merket til Herrebøe Fajansefabrikk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |