recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Plateumaris consimilis*** er en bille i gruppen sivbukker og tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er ikke registrert i Norge.

Utseende
--------

*Plateumaris consimilis* er mellom 9-12 mm lang. Kroppen er langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er. Den er metallisk farget i ulike nyanser av messing- og bronsefarge. Bakkroppen smalner bakover. Hodet er fremover-rettet. Beina er forholdsvis lange.

Mange av artene i slekten *Plateumaris*, er svært like hverandre og sikker artsbestemmelse kan bare skje ved undersøkelse av genitaliene.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene finnes nær ferskvann hvor de lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene lever under vannoverflaten. De voksne er særlig aktive i solskinn.

*Plateumaris consimilis* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Fauna Europaea - besøksdato: 27. februar 2010

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Plateumaris consimilis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Plateumaris consimilis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Plateumaris consimilis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Plateumaris consimilis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Plateumaris consimilis* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Plateumaris consimilis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Plateumaris consimilis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Plateumaris consimilis* - Fauna Europaea
* Norsk entomologisk forening
**Straume** er en grend og en grunnkrets i Drangedal kommune i Vestfold og Telemark fylke. I areal dekker grenda omtrent 19 000 dekar. Forbindelsen mellom Øvre- og Nedre Toke, Straumen, eller Straumeelva, deler grenda i to områder; Østre Straume og Vestre Straume. Grenda har et innbyggertall på rundt 50 (2020). Her finnes også en del fritidsboliger, hovedsakelig med nærhet til Toke.

På ø. Straume ble det i mange år holdt folkeskole. Da denne ble nedlagt ble elevene flyttet til Henseid skole i nabogrenda. Etter at denne også ble nedlagt i 2004 må alle elever til Drangedal 10-årige skole.

Her ble også *Telemark skogskule* opprettet i 1917 etter at Bratsberg amt hadde vedtatt å bidra med 1 950 kroner pr. år. Kretsen grenser i vest til Voje, i øst til Henseid og i sør til Vefall.

I 1967 kom Straumebrua, som binder de to delene av Straume sammen, og gjorde ferjetransporten over Vefaldsundet i Nedre Toke overflødig. Fylkesvei 38 og fylkesvei 356 møter hverandre i Straumekrysset. Her fører Fv38 sørover til Kragerø i en retning, og gjennom sentrum av Drangedal og videre nordover til Vrådal i den andre retningen. Fv356 (Sannesveien), som går gjennom grenda, fører til Grenland.

Referanser
----------

1. ↑  «Skoler i Drangedal». Arkivert fra originalen 15. september 2019. Besøkt 8. august 2020.
2. ↑  «Telemark skogskule, bilde.».
**Kjersti Paulsen** (født 9. juli 1959) er en norsk filmregissør og castingdirector (rollebesetter). Hun har hatt regi på mange kortfilmer, vært producer i NRK TV og produsert filmer. I tillegg har hun hatt lederansvar i mange ulike deler av film- og tv-bransjen. 

Paulsen driver eget castingbyrå. Hun har bidratt til over 30 produksjoner som castingdirector og ble tildelt Amandakomiteens Gullklapper i 2011 og Amandaprisen 1986 for beste barnefilm, *Herfra til Tøyen,* som også vant førstepris i Chicago og Gøteborg. 

Hun har bedrevet både casting av og coaching for barne- og ungdomsroller i en årrekke, sist for *De uskyldige* av Eskil Vogt og *Verdens verste menneske* av Joachim Trier. Begge filmene ble vist i Cannes 2021.

Annet
-----

Paulsen har sittet i 

* den internasjonale Emmy-juryen
* fagjuryen for Kortfilmfestivalen
* Den norske Oscar-komiteen
* Amandakomiteen
* Tekstutvalget i Norsk Kulturråd
* styret for Den norske filmskolen

Referanser
----------

1. ↑  rushprint.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kjersti Paulsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Umayyademoskeen**.
Dekorasjon inne i moskéen.
**Umayyademoskeen** eller **den store moskeen i Damaskus** (arabisk navn: جامع بني أمية الكبير DIN: *Ğāmʿ Banī Umayyah al-Kabīr*), tidligere **Døperen Johannes' basilika** (gresk: Βασιλική του Αγίου Ιωάννη του Βαπτιστή; *Vasilikí tou Agíou Ioánni tou Vaptistí*) er en moské i den gamle delen av Damaskus (*Dimašq*). 

Den er en av de eldste og største moskeene i verden, og blir regnet for å være islams fjerde helligste sted. Den var forbilde for moskeen i Córdoba (Spania), La Mezquita, reist etter den mauriske erobringen av al-Andalus.

Historie
--------

Etter den arabiske erobringen av Damaskus i 634 ble moskeen bygd på stedet der det hadde vært en kristen basilika viet til Døperen Johannes (arabisk *Yaḥyā*) siden den romerske keiser Konstantin den stores tid. 

Moskeen ble ferdigbygd i 715, under umayyadekalifen al-Walīd I som kjøpte kirken rundt år 710 og erstattet den med en moské.

Moskeen er basert på Bysantinsk arkitektur og bygget av Koptiske Kristne. 

Moskeen har et kapell som det blir sagt fremdeles kan inneholde Johannes' hode. Det sies også at dette er stedet dit Jesus (arabisk: ʿĪsā) vil vende tilbake ved verdens ende. 

Saladins grav befinner seg i en liten hage på utsiden av moskeens nordlige mur.

Referanser
----------

1. 1 2  Aukrust, Knut og Dorte Skulstad (2011): *Spansk gullalder og arven fra jøder og muslimer.* Oslo: Pax.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Umayyad Mosque – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BBC Things
 |
**Oslosenteret** er en norsk stiftelse der personer med erfaring og kompetanse i internasjonale spørsmål kan samarbeide for fred og menneskerettigheter. Stiftelsen ble etablert 31. august 2006. Senterets arbeid har fra starten vært knyttet særlig til tre hovedområder: menneskerettigheter, demokratiutvikling og interreligiøs og interkulturell dialog.

Initiativtager og leder er tidligere statsminister Kjell Magne Bondevik.

Som styreleder fikk Bondevik med seg forhenværende statsminister og stortingspresident Thorbjørn Jagland (Ap). Finlands tidligere president Tarja Halonen var også med i styret. Einar Steensnæs, tidligere statsråd i Bondeviks regjering og stortingsrepresentant for KrF, er senterets direktør. Også andre av Bondeviks tidligere medarbeidere er tilknyttet senteret. Arbeidet består hovedsakelig gjennom kontakt og dialog med beslutningstakere, organisasjoner og premissgivere i Norge og internasjonalt. 

Senteret fikk en rekke støttespillere innen næringslivet ved oppstart. Økonomisk støtte gis uten andre forbehold enn de som følger av Oslosenterets statutter og god regnskapspraksis. Finansieringen av Oslosenteret, med betydelige pengegaver fra næringslivet stilt til disposisjon for senteret rett etter Bondeviks avgang som statsminister, har møtt kritikk fra enkelte hold. I 2021 ble det avslørt underslag ved senteret. Overføringer i 2021 fra organisasjonen Muslim World League, som har bånd til det saudiarabiske regimet var omstridt både internt og eksternt.. Senteret har per 2020 begrenset aktivitet og noen få ansatte i Oslo.

I forbindelse med Oslosenterets tiårsjubileum i 2016 endret senteret sitt navn fra *Oslosenteret for fred og menneskerettigheter* til kun *Oslosenteret*.[]

Referanser
----------

1. ↑  Bondevik sa nei til Bob og Bono, Dagbladet, 10. januar 2006
2. ↑  «Her er Bondeviks nye jobb». *www.hegnar.no* **(norsk)**. 9. januar 2006. Besøkt 8. juni 2023.
3. ↑  Finansiering[*død lenke*], www.oslocenter.no
4. ↑  Kjendisopprop mot Bondevik Arkivert 6. oktober 2006 hos Wayback Machine. Dagsavisen
5. ↑  Bjåen, Bjørgulv K. «Oslosenteret ramma av underslag og sponsorsvikt». *Vårt Land* **(norsk)**. Besøkt 27. september 2022.
6. ↑  Caroline Drefvelin; Torgeir P. Krokfjord (23. september 2021). «Styret sa nei: - Flere varsellamper». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 27. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
***Platynus livens*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Platynus livens* finnes i Mellom-Europa. Finnes ikke i Norge, men er registrert fra sør i Sverige.

Utseende
--------

*Platynus livens* er mellom 7,5-10 mm lang og er bare svakt metallglinsende i en brun-svart farge. Dekkvingenes riller er dype og tydelige, det tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre børstepunkt, en fordypning med ett stivt oppstående hår. Brystskjoldet er samlere helt bak, med innsvinget sidekant og har skarpe, nesten rettvinklede bakhjørner. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia). Antennene er brunlig svarte, det fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. Det tredje leddet er bart (nakent), uten de korte tilliggende hårene. (Krever forstørrelse for å se).

Levevis
-------

*Platynus livens* er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. De lever på fuktige lokaliteter, langs vassdrag, vanligvis i skogsområder.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Platynus livens* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Platynus livens* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Platynus livens* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Platynus livens* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Platynus livens* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Platynus livens* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Platynus livens* – Database Carabidae of the World[*død lenke*] – engelskspråklig
* *Platynus livens* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Platynus livens* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
Imam Ali-moskéen
**Najaf** (نجف) er en by i Irak og hovedstad An Najaf-provinsen. Najaf er en av de mest hellige stedene for sjiamuslimer, og byen er senter for den politiske makta til sjiamuslimene i Irak. Byen ligger ved Eufrat, litt sør for Karbala, ca. 160 km fra Bagdad. Byen har ca. 585 600 innbyggere (2003).

Najaf er mål for mange pilegrimsreiser. I byen ligg Imam Ali-moskéen, hvor sjias grunnlegger skal være begravet. I nærheten ligger også *Wadi-us-Salaam*, fredsdalen, en veldig gravplass, som skal være den største i den muslimske verdenen. Her er flere profeter gravlagt, og troende muslimer ønsker fortsatt å bli gravlagt her, slik at de kan oppstå sammen med imam Ali på dommedag. Kirkegården dekker 6 km² og rommer anslagsvis 5 millioner døde.

Historie
--------

Najaf skal ha blitt grunnlagt i 791 av abbaside-kalifen Harun al-Rasjid. Etterhvert har byen blitt fylt med skoler, bibliotek og sufisenter slik at den ble den viktigste byen for sjiittisk lærdom og teologi, på linje med Qom i Iran. Mange kjente teologer har studert her: Allameh Tabatabaei, Ayatollah Khomeini og Ayatollah Sistani.

Det sunnidominerte styret til Saddam Hussein i Irak så på byen med skepsis, og det innført restriksjoner mot de religiøse aktivitetene til sjiamuslimene. Mot slutten av Gulfkrigen i 1991 brøt det ut et stort opprør som ble slått ned av irakiske militærstyrker.

Da USA invaderte Irak i 2003 beleiret de byen, men ønsket ikke å gå inn i den, av frykt for å få sjiaene mot seg. Rundt ti dager etter at Bagdad falt oppga også Najaf motstanden.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Najaf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) النجف – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* globalsecurity.org Satellittfoto av kirkegården

| * v
* d
* r
Islam |
| --- |
| Tro | 
* Allah
* Tawhid
* Koranen
* Sunna
* Hadith
* Sunniislam
* Sjiaislam

 |
| Liv | 
* Islams fem søyler:
* Shahadah (trosbekjennelse)
* Salah (bønn)
* Zakat (veldedighet)
* Saum (faste)
* Hajj (pilegrimsreise)

* Ramadan
* Id al-adha
* Id al-fitr
* Moské
* Mihrab
* Islamske høytider
* Halal

 |
| Ledere | 
* Muhammed
* Fatima
* Abu Bakr
* Ali
* Sahaba
* Islams profeter
* Imam
* Mulla
* Muezzin

 |
| Historie | 
* Islamsk arkitektur
* Kaba
* Mekka
* Al-Haram
* Islams historie
* Kalif
* Sirat Rasul Allah
* Islamsk kunst
* Islamsk astronomi
* Islamsk kalender
* Kvinner i islam
* Sufisme
* Salafisme
* Ahmadiyya
* Drusere
* Bahai
* Islamisme
* Nation of Islam
* Wahhabisme

 |
| Rettslære | 
* Sharia
* Fiqh
* Fatwa
* Halal
* Ammanbudskapet

 |
| 
* Kategori:Islam
* Islamsk ordliste
* Islam i Norge

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Vindfjell** er et fjell i Larvik og Siljan kommuner i Vestfold og Telemark fylke. Fjelltoppen har en høyde på 622 meter over havet og er det høyeste punktet i Larvik. Det er også det nest høyeste fjellet i Vestfold av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.

Fjelltoppen ligger i fylkesgrensa mellom Vestfold og Telemark. Et område rundt toppen er vernet som Vindfjell naturreservat. Riksvei 32 passerer i utkanten av Vindfjellområdet, og her ligger Vindfjelltunet. Herfra er det bomvei inn til Nordigårdsetra. 

Vindfjellområdet er populært lokalt vinterutfartssted nær byene Skien og Porsgrunn.

Se også
-------

* Fjell i Vestfold

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 1. september 2015. Besøkt 18. oktober 2015.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 3. juli 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Logoen til 24. SPETSNAZ-brigade
**24. SPETSNAZ-brigade** (russisk 24-я отдельная бригада специального назначения, forkortet 24-я обрспн, 24. brspn) er en brigade i det russiske forsvaret. Brigaden ble etablert i Sovjetunionen i 1963 og var i 2017 en SPETSNAZ-brigade i de væpnede styrkene i Sentrale militærdistrikt i Russland.

Sammensetning
-------------

Fra 2010 var brigaden sammensatt med disse elementene:

* Brigadestab i Novosibirsk

* spesialsambandsgruppe i Novosibirsk
* materialteknisk forsyningskompani i Novosibirsk

* 281. SPETSNAZ-gruppe i Novosibirsk-området
* 197. SPETSNAZ-gruppe i Novosibirsk-området
* 641. SPETSNAZ-gruppe i Novosibirsk-området

Stridserfaring
--------------

### Borgerkrigene i Tsjetsjenia

Under de to borgerkrigene i Tsjetsjenia støttet brigaden de russiske avdelingene i Tsjetsjenia.

Referanser
----------

1. ↑  День частей и подразделений специального назначения ГРУ
***Podistra rufotestacea*** (Letzner, 1845) er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger.

Utbredelse
----------

*Podistra rufotestacea* finnes i Europa, sjelnere helt i sør og i vest. Den finnes også østover i Asia. Finnes i Norge, men er ikke vanlig.

Utseende
--------

*Podistra rufotestacea* er 7-9 mm lang. Hodet er innsnørt like bak fasettøynene som er kulerunde og utstående. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennene er mørkere mot spissen. Brystskjoldet (pronotum) er jevnt, med nær parallelle sider, litt avsmalnende framover. Bakhjørnene nær rettvinklede, litt utstående. Det har ingen innbuktning i bakkanten og har en overflate som ikke er grovt rynket eller punktert. Beina er rødgule, mens føttene ofte er mørkere. Leggene på mellom- og bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Dekkvingene har en rødgul farge. De skjuler hele bakkroppen og har ganske lang oppstående behåring. 

Ligner mye på *Podistra pilosa*, og kan skilles fra denne på fargen. Men den sikreste måten er å se etter ulikhetene i hannenes kjønnsorgan (aedeagus).

Levevis
-------

Larvene lever som predatore (rovdyr). 

*Podistra rufotestacea* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 38-39. (344 sider) ISBN 8712166936

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Podistra rufotestacea* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Podistra rufotestacea* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Podistra rufotestacea* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Podistra rufotestacea* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Podistra rufotestacea* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Podistra rufotestacea* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Podistra rufotestacea* - Fauna Europaea[*død lenke*] - engelskspråklig
**Lobsang Thubten Trinley Yarphel** (tibetansk: གངས་ཅན་བློ་བཟང་ཐུབ་བསྟན་འཕྲིན་ལས་ཡར་འཕེལ, Wylie: *gangs-can blo-bzang thub-bstan 'phrin-las yar-'phel*, født 7. juli 1941 i landsbyen Drakshu i fylket Sa'gya i Shigatse i Tibet, død 18. april 2020 i Verbania i Italia) var **den 5. Gangchen Tulku Rinpoche** av Tibet. Han var en tibetansk-italiensk lama av gelugskolen innen tibetansk buddhisme.

Liv og virke
------------

Den 5. Gangchen Tulku Rinpoche ble født i en liten og avsides landsby ca 55 kilometer fra byen Shigatse i 1941. Hans sekulære navn var **Wangdu Gyelpo**. Han ble senere erkjent å være den nye inkarnasjon *Gangchen Sapen-la*. Han ble intronisert i klosteret *Gangchen Choepeling* da han var fem år gammel.

Da han var tolv år fikk han graden «kachen», Tashi Lhunpos ekvivalent til graden «geshe». Senere studerte han medisin, astrologi, meditasjon og filosofi i Seraklosteret og i Tashi Lhunpo-klosteret.

Etter Folkerepublikken Kinas anneksjon av Tibet ble Gangchen Tulku Rinpoche fengslet og satt til tvangsarbeid, før han dro i landflyktighet til India i 1963. Han fortsatte studiene i syv år ved Varanasi Sanskrit University i Benares. Han mottok graden Geshe Rigram fra Sera monastiske universitet i 1970. Gangchen Tulku Rinpoche foretok sin første reise til Europa, før han emigrerte til Italia og fikk italiensk statsborgerskap i 1983. I 1989 grunnla han *Kunpen Lama Gangchen-instituttet* i Milano, som fremmer og vedlikeholder tibetansk medisinsk tradisjon.

Gangchen Tulku Rinpoche ble ansett som en viktig mester av den tibetanske buddhistiske tradisjon: han adapterte dens lære og meditasjonsteknikker til moderne vestlig kulturs mentalitet.

Han praktiserte også vajrayana, og anså Dorje Shugden som en av Gelugskolens mange beskyttere. Således kom han i konflikt med den 14. Dalai Lama. Fra 1990-årene besøkte han Kina flere ganger. Han ble godt behandlet av kinesiske myndigheter, og ifølge Dalai Lamas krets ble han brukt som et redskap i den kinesiske politiske propaganda mot Dalai Lama; Lama Tseta beskyldte ham til og med for «å prøve å myrde Dalai Lama».

Gangchen Tulku Rinpoche døde av COVID-19 i Verbania den 18. april 2020, i en alder av 78 år.

Referanser
----------

1. ↑   www.fanpage.it, besøkt 20. april 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Wikipedia[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Lama Gangchen Rinpoche
4. 1 2 3 4  «Morto per coronavirus a Verbania il Lama Gangchen Rinpoche: il monaco tibetano aveva 78 anni». 19. april 2020.
5. 1 2  His Eminence Drubwang Gangchen Rinpoche
6. ↑  The Healing Lama: Lama Gangchen Tulku Rinpoche
7. ↑  «Biography of T.Y.S. Lama Gangchen Tulku Rinpoche». Arkivert fra originalen 11. februar 2013. Besøkt 4. mai 2020.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. februar 2013. Besøkt 4. mai 2020.
8. ↑  «路透社称凶天领袖刚坚"在中国享有重要人物的待遇"» **(kinesisk)**. Radio Free Asia. 10. april 2016.
9. ↑  «次扎喇嘛：中国资助并指使境外藏人"消灭"达赖喇嘛» **(kinesisk)**. VOA. 17. desember 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
**Gjermåa** er en elv på Romerike i Viken. Den er omkring 25 km lang. Elven kommer fra innsjøen Storøyungen (331 moh.) i Romeriksåsene Fra utløpet av denne danner den et stykke kommunegrensen mellom Nittedal og Nannestad, før den renner ut i de mindre innsjøene Smalgjermenningen (293 moh.) og Gjerdrumsgjermenningen (290 moh.). Videre renner den sydøstover før den svinger mot øst og kommer ut på det flate Romerike ved Grønlundfjellet. Den svinger så igjen mot sydøst og renner ut i Leira nordøst for Hekseberget. Et lite stykke før utløpet danner den kommunegrensen mellom Gjerdrum og Sørum.

Elva er ikke særlig stor, men har likevel svært mange fiskearter. Det er registrert hele 17 arter: abbor, gjedde, gullbust, hork, laue, mort, steinsmett, vederbuk, ørekyt, ørret, karuss, brasme, flire, gjørs, lake, stam samt ubestemt niøye. Det er dessuten regisrert edelkreps, men ikke elvemusling.

Elva nedenfor allmenningen er en viktig åre for biologisk mangfold i et ellers fragmentert landskap.

Fylkesvei 120 går i bro over Gjermåa ved Kråkvål.

Se også
-------

* Liste over elver i Akershus

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 22. februar 2015
2. ↑  (no) Gjermåa i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

Eksterne lenker
---------------

* Gjermåa[*død lenke*] i Markadatabasen.

Juli-flom i Gjermåa Foto: Skiforeningen 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Naturbase
 |
**Johan Adolf Bjerkreim** (født 20. oktober 1887 i Tengesdal i Bjerkreim kommune, død 27. april 1963) var en norsk predikant og forfatter.

Han gikk på Framnes ungdomsskole i Norheimsund et år før han å reiste rundt som predikant for Kinamisjonsforbundet fra 1908 til 1916. Etter at Bjerkreim forlot Kinamisjonen som fast forkynner virket han for en stor del i foreninger knyttet til Det Vestlandske Indremisjonsforbund. I 1913/1914 hadde han også et opphold i USA. I mange år bodde han i Egersund, men i 1917 flyttet han til Åkrahamn på Karmøy og giftet seg.

Samme år ble han også medutgiver av bladet *Evangelisten* i Kristiansand, da han erstattet Johannes Daasvand, som tidligere hadde vært en av utgiverne.

Bjerkreim hadde etter hvert fått et navn som forfatter av kristne tekster. Allerede i 1908 skrev han teksten til sangen *Tak meg, min Jesus, åleine med deg*, en sang som fremdeles er mye brukt og har sin plass i *Sangboken*. 

I 1909 kom det første hefte av det som etter hvert skulle bli en rik produksjon av bøker. I de nærmere 40 år han var medutgiver av Evangelisten, skrev han til de aller fleste nummer av bladet, ofte i form av serier som siden ble gitt ut som bøker. Hans bøker er kommet ut i flere opplag.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Adolf Bjerkreim i BIBSYS
* *Ordet om korset* 1975
* *Efeserbrevet* 1960

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Johan Adolf Bjerkreim, (20.oktober 1887 - 22.april 1963).», besøkt 27. desember 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Paul Tengesdal: Adolf Bjerkreim - evangelist og bibellærer, aktet og omstridt
3. ↑  *Om oss* - evangelisten.no
4. ↑  *Adolf Bjerkreim* - rogalyd.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Assi Azar** (hebraisk: אסי עזר, født 10. juni 1979 i Holon i Israel) er en israelsk tv-personlighet, programleder og manusforfatter. Han har ledet en rekke show og talentprogrammer på israelsk fjernsyn, og han blir en av fire programledere i Eurovision Song Contest i Tel Aviv i mai 2019. *Out Magazine* kåret i 2009 Azar til en av de hundre mest innflytelsesrike homofile personene i verden.

Bakgrunn
--------

Azar ble født i Holon i Israel og er av bukharisk-jødisk og jemenittisk-jødisk herkomst.

Han dukket første gang opp som programleder for internett-programmet *KIK*, og i 2004–2005 var han vert for ungdomsprogrammet *Exit*. Senere deltok han i en rekke tv-programmer på israelsk fjernsyn, inkludert *Big Brother* som han ledet sammen med Erez Tal fra 2008 til 2015. Siden 2013 har han også vært programleder for den israelske uttakingen til Eurovision Song Contest, *HaKokhav HaBa*.

25. januar 2019 kunngjorde Israels offentlige kringkastingsselskap at Azar skulle være programleder for Eurovision Song Contest 2019 i Tel Aviv sammen med Lucy Ayoub, Erez Tal og Bar Refaeli. Tal og Refaeli blir hovedverter, mens Azar og Ayoub skal være verter i artistenes oppholdsrom, green room.

Privatliv
---------

I 2005 kom Azar ut som homofil. Kort tid etter begynte han å lage dokumentarfilmen *Mom and Dad: I Have Something to Tell You*. 11. april 2016 giftet han seg med sin spanske kjæreste Albert Escolà i Barcelona.

Azar er en LHBT-aktivist, og i 2009 ble han kåret til blant de hundre mest innflytelsesrike homofile personene i verden av *Out Magazine*.

Referanser
----------

1. ↑  «Assi Azar [TV Host] - AWiderBridge» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 15. september 2017. Besøkt 27. januar 2019.
2. 1 2  Azar on nrg.co.il
3. ↑  Zwart, Josianne. «Bar Refaeli, Erez Tal, Assi Azar & Lucy Ayoub to host Eurovision 2019!». *eurovision.tv*. Besøkt 25. januar 2019.
4. ↑  «Meet the Eurovision 2019 hosts: Bar Refaeli, Erez Tal, Assi Azar and Lucy Ayoub». *wiwibloggs.com*. 25. januar 2019. Besøkt 26. januar 2019.
5. ↑  "Assi Azar comes out", ynet, 31. mars 2005.
6. 1 2 3  «ASSI AZAR: Israeli TV personality and gay rights advocate». Cornell University. 2015. Besøkt 24. juni 2015.

Se også
-------

* Eurovision Song Contest 2019
* Liste over programledere for Eurovision Song Contest

Eksterne lenker
---------------

* (en) Assi Azar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Assi Azar på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Assi Azar hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Assi Azar på Twitter Rediger på Wikidata

* Assi Azar på Facebook Rediger på Wikidata

* Assi Azar på Facebook Rediger på Wikidata

* Assi Azar på Instagram Rediger på Wikidata

* Assi Azar på TikTok Rediger på Wikidata

  


| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
|
| Forgjenger :**Portugals flagg PortugalSílvia Alberto, Daniela Ruah, Catarina Furtado og Filomena Cautela**

 | **Programleder for Eurovision Song Contest(med Erez Tal, Bar Refaeli og Lucy Ayoub)**2019 | Etterfølger :**Nederlands flagg NederlandChantal Janzen, Edsilia Rombley, Jan Smit og Nikkie de Jager** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Jon Aarstein Gisle** (født 19. november 1948) er cand. philol. og cand. jur. fra Universitetet i Oslo. 

Gisle er mest kjent for å ha startet en litterær «forskningsgren», donaldisme, med sin bok *Donaldismen* fra 1973, som er kommet ut i flere opplag og også blitt oversatt til svensk og dansk. Andre (lett reviderte) utgave kom høsten 2006. Han har også skrevet en rekke artikler om Donald Duck og andre tegneserier.

Gisle har vært redaktør av flere tidsskrifter med stoff om tegneserier, fra *Serieleseren* via *Tekst og Tegning* på slutten av 1970-tallet som han startet og stort sett drev selv, til det mer ambisiøse *TEGN – tidsskrift om og med tegneserier*. Gisle var også en av stifterne av foreningen Norsk Tegneserieforum i 1980. Han var blant initiativtakerne til Norsk kulturråds støtteordning for tegneserier, og var medlem av rådets vurderingsutvalg for tegneserier fra starten i 1990 til 2004, hvorav de siste ti år som utvalgets leder. Fra 1998 til 2012 var han styremedlem i stiftelsen Norsk Animasjonsforum, som styreleder 2003-2004 og 2008-2012. Norsk Animasjonsforum driver Fredrikstad Animation Festival. 

Gisle er sentral i det norske og europeiske amatørfilm-miljøet og har selv produsert en rekke prisbelønte kortfilmer. 

Fra 1999 til 2008 var han ansatt i Arbeidsretten, de siste fem årene som dommer og rettens nestleder. Han er siden 2008 tilknyttet advokatfellesskapet Arbeidsrettsadvokatene og tilknyttet Advokatene i Børsgården DA i Drammen.

Gisle har også utgitt *Jusleksikon*, Kunnskapsforlaget, 5. utgave Oslo 2017. Jusleksikon eksisterer også i en langt mer oppdatert utgave på nett. Gisle er medforfatter på prosjektet arbeidsrett.no, som ledes av professor Henning Jakhelln og stipendiat Helga Aune, og medredaktør sammen med Jakhelln og Aune på kommentarutgaven til arbeidstvistloven som er en del av prosjektet. Jon Gisle er også medarbeider på en del juridiske emner i *Store norske leksikon,* og har skrevet kommentarer til arbeidstvistloven i Gyldendal Rettsdata. Gisles spesialområde innenfor jussen er kollektiv arbeidsrett/tariffrett, men han har etter hvert orientert seg mer og mer i retning trygderett og individuell arbeidsrett. Gisle var i en årrekke forlagsredaktør og redaksjonssjef i fagbokforlaget TANO og har også jobbet som redaktør i Kunnskapsforlaget og Aschehoug.

Referanser
----------

1. ↑  Gisle, Jon (1973). *Donaldismen: et muntert-vitenskapelig studie over Donald Duck og hans verden*. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205057087.
2. ↑  «ADVOKATENE I BØRSGÅRDEN DA». *www.advokatdrammen.no* **(engelsk)**. Besøkt 31. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Jon Gisle i BIBSYS

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Bergsche Maas** (også **Bergse Maas**) er en 24,5 km lang kanal i Noord-Brabant i Nederland. Siden 1904 har den vært fortsettelsen av Maas fra Well og til Geertruidenberg, som kanalen har fått navnet sitt av. Bergsche Maas er den sørlige grensen til øyen Land van Heusden en Altena.

Beskrivelse
-----------

Kart fra ca 1400
I tidsrommet 1273 til 1904 gikk hovedløpet til Maas gjennom det som idag er Afgedamde Maas til Woudrichem der den sammen med Waal (hovedløpet til Rhinen) dannet Merwede. Stor vannføring i Waal førte imidlertid ofte til store oversvømmelser, og det ble i 1883 ved lov, *Maasmondwet*, besluttet å konstruere Bergsche Maas. Mellom 1888 og 1904, under ledelse av ingeniøren Cornelis Lely, ble Maas sperret av ved Andel og vannet ledet ned den nygravde Bergsche Maas til elven Amer ved Geertruidenberg og videre til Hollandsch Diep. Det tidligere løpet til Maas ble Afgedamde Maas («Oppdemmede Maas»). 

Det nye Maas-løpet følger omtrent et enda eldre (pre 1273) elveløp, som den parallelløpende elven Oude Maasje («Gamle lille Maas») nok er restene av. De små landsbyene *Gansoijen* og *Hagoort* måtte forlates som følge av byggingen av Bergsche Maas.

Vest for stedet Heusden starter kanalen Heusdensch Kanaal som forbinder Afgedamde Maas med Maas. I sør munner elven Donge ut i Bergsche Maas ved Geertruidenberg. Over Bergsche Maas er det to broer, Keizersveer ved Raamdonksveer og en ved Heusden. Ellers går det ferjer ved Dussen, Drongelen og Herpt.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bergsche Maas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Aktuell informasjon – Rijkswaterstaat (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ruhr** er ei elv i delstaten Nordrhein-Westfalen i Tyskland. Den er ei sideelv av Rhinen og er 219 kilometer lang med et nedbørområde på 4 485 km². Elva renner gjennom Ruhrområdet, Tysklands største industriområde, med store deler av Tysklands historiske kull- og stålproduksjon. Elva begynner i Winterberg i fjellregionen Sauerland, og renner ut i Rhinen ved Duisburg. Ved Pegel Mülheim er vannføringen på 79 m³ per sekund.

I dag er Ruhr en viktig kraft- og drikkevannskilde for befolkningen i Ruhrområdet. Elvebåttrafikk foregår i dag bare på de 12 nederste kilometrene, nedenfor Mülheim.

Historie
--------

Fra karolingertiden på 800-tallet vokste det fram en linje av fort langs den naturlige befestningslinjen som Ruhr utgjorde, til forsvar for handelen ut fra Bergisches Land i sør. På 1200-tallet begynte også erkebiskopen i Köln og ulike grevskap å bygge forsvarsverker langs elven. 

Vannkraften ble utnyttet til tidlig håndverksproduksjon og industrialisering. Omkring 1650 utviklet Mülheim en lærindustri som innen 1920 talte mer enn 50 bedrifter. På 1800-tallet var Ruhr Tysklands mest trafikkerte elv. Tidlige jernverk ble etablert, men det var først med utnyttelsen av kullkraft fra midten av 1800-tallet at utviklingen skjøt fart. Stålverk som Krupp og Thyssen har sine røtter langs Ruhr. 

Fra 1920-tallet kom begrepet *Ruhrområdet* i bruk om hele industriområdet langs elva, og dette vokste kraftig med opprustningen etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933. Under avslutning av andre verdenskrig ble store tyske styrker under kommando av Walter Model omringet i området av britiske og amerikanske styrker i perioden 1. til 21. april 1945. Til slutt overga den tyske styrken med rundt 325 000 seg til de allierte.

På 1980- og 90-tallet ble derimot kull- og stålindustrien kraftig nedbygd, og mange gruver er i dag stengt i «spøkelsesbydeler» over hele Ruhrområdet.

Referanser
----------

1. ↑  «Fluss-Radwege: Ruhrtal-Radweg Winterberg bis zum Rhein». *www.fluss-radwege.de*. Besøkt 22. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ruhr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Ruhr – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* www.ruhr.nrw.de Ruhrregionen
* Der Pegel der Ruhr
* Informasjonsside om Ruhr
* Naturvern og turisme i Ruhrdalen[*død lenke*]
* Websiden til Ruhrverband

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames
 |
Sande kirke
**Gaular prestegjeld**, inntil 1911 benevnt **Indre Holmedal prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Sunnfjord prosti. Det omfattet sogn i tidligere Gaular kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Sande kirke.

Gaulars kirkesogn er nå en del av Sunnfjord kirkelige fellesråd, og underlagt Sunnfjord prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Sandvin(jar) sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Sande antas å være lagt under Holmedal i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 1. august 1755 ble det vidløftige Holmedal prestegjeld delt i Ytre og Indre Holmedal prestegjeld. Indre Holmedal prestegjeld besto fra denne tiden av hovedsognet Sande med Bygstad og Viksdalen annekssogn.

Ved kgl.res. av 6. oktober 1910 ble navnet endret fra *Indre Holmedal* til *Gaular prestegjeld*.

Ved avviklingen bestod Gaular prestegjeld av menighetene i Sande, Bygstad og Viksdalen.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 287,298.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 88.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Sogn og Fjordane, arkivverket.no
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
**Kårhamn** er et fiskevær i Hammerfest kommune i Finnmark. Det ligger på øya Seiland, ved Sørøysundet, rundt 25 kilometer sørvest for byen Hammerfest. Grunnkretsen Kårhamn hadde 22 innbyggere pr. 1. januar 2017.

Hovednæringen er fiske og fisketilvirking. Fiskebruket er eiet og drevet av Lean Fish AS. Hovedproduksjonen består av tørrfisk og ferskfisk. Det produseres årlig mellom 500 og 1000 tonn med fisk i Kårhamn. Utenom fiskebruket er det en liten skole/barnehage og butikk med postkontor og bibliotek.

Kårhamn lå tidligere i Sørøysund kommune, men ble etter kommunesammenslåing 1. januar 1992 en del av Hammerfest kommune.

Referanser
----------

1. ↑  «Kårhamn». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 11. februar 2018.
2. ↑  Kårhamn på Norgeskart.no fra Statens kartverk, besøkt 11. februar 2018
3. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *20040509 Kårhamn*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 11. februar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Blodhevn** er en halvprivat straffemetode som særlig historisk kjennes i mange kulturer, og som går ut på å straffe en eller flere slektninger av en gjerningsmann for dennes forbrytelser. Det norske begrepet og den norske blodhevntradisjonen stammer fra eldre germansk rett, og blodhevn var kjent i alle germanske land i tidligere tider. Ikke minst i det ættepregede samfunnet som kjennetegnet Skandinavia i vikingtiden og tidligere, og i andre germanske kulturer, var denne straffeformen vanlig. Blodhevn var vanlig i det meste av sagatiden, og var gjengangertema ved de forskjellige tingstedene, der en noen ganger klarte å bilegge konfliktene ved å pålegge erstatninger som alle kunne se var sviende. Etter fremveksten av sterkere konge- og statsmakt i middelalderen ble blodhevn mange steder forbudt og dermed mindre vanlig. Blodhevn ble forbudt i Norge under Håkon Håkonsson.

Begrepet «blod» skal i denne sammenhengen forstås som «blodsbånd», dvs. «slektning», og viser til at man straffet en «blodsfrende» av gjerningsmannen. Blodhevn kunne bety at man tok livet av slektninger av gjerningsmannen, men også andre straffer, også rent økonomiske, kalles blodhevn. Begrepet innebærer altså ikke nødvendigvis at det «spilles blod».

Det tyske *Sippenhaft*-begrepet har sine røtter i blodhevntradisjonen, og det samme gjør tilsvarende straffemønstre i andre land. Blodhevn har inntil nylig også vært relativt utbredt på øyer i Middelhavet og i sør-Italia, og er særlig kjent fra den franske øya Korsika, og kalles der vendetta.

Se også
-------

* Hevn

Referanser
----------

1. ↑  Blodhevn. (2009, 23. mars). I Store norske leksikon. Hentet 24. november 2016 fra .

Eksterne lenker
---------------

* Blodhevn, artikkel hos Store Norske leksikon
* *Hevn - kaoskraft eller etisk forpliktelse?*, artikkel hos Norgeshistorie.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Skånevik kirke
**Skånevik prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sunnhordland prosti. Det omfattet sogn i Etne og Kvinnherad kommuner i Hordaland fylke, og hovedkirken var Skånevik kirke.

Skåneviks hovedsogn er nå en del av Etne kirkelige fellesråd, og underlagt Sunnhordland prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Skǫðinarvík sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Skånevik prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Skånevik med Holmedal og Åkra annekssogn.

Skånevik prestegjeld dannet grunnlaget for Skonevig formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 9 november 1967 ble Husnes prestegjeld opprettet som eget sognekall, av Husnes sogn i Kvinnherad prestegjeld utvidet med fastlandsdelen av Eid sogn (Valen krets) i Fjelberg prestegjeld og Holmedal sogn i Skånevik prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1968.

Ved kgl.res. av 7. september 1984 ble Skånevik prestegjeld lagt ned, og dets to kirkesogn fordelt ved at Skånevik ble lagt til Etne prestegjeld og Åkra til Kvinnherad prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1985.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 44.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 76.
3. 1 2  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
4. ↑  Forskrift om nytt prestegjeld, Husnes prestegjeld, lovdata.no
5. ↑  Endring i den kirkelige inndeling m.v. i Sunnhordland, Hordaland. lovdata.no
6. ↑  «Haugesunds Avis 1984.09.07». Norge;Rogaland;;Haugesund;;;;. 19840907. s. 2.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
Innvik kirke
**Innvik prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nordfjord prosti. Det omfattet sogn i Stryn kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Innvik kirke.

Innviks kirkesogn er nå en del av Stryn kirkelige fellesråd, og underlagt Nordfjord prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Innvíkr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Innvik prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Innvik med Olden, Utvik, Nedstryn, Loen og Oppstryn annekssogn.

Indvigen prestegjeld dannet grunnlaget for Indvigen formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 9. mai 1842 ble det vidløftige Indvigen prestegjeld delt ved at Nedstryn som hovedsogn med Loen og Oppstryn annekssogn ble opprettet som et eget Stryn prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Innvik
* Olden
* Utvik

Referanser
----------

1. 1 2  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 485.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 92.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Sogn og Fjordane, arkivverket.no
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Hornindal kirke
**Hornindal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nordfjord prosti i Bjørgvin bispedømme. Det omfattet sogn i tidligere Hornindal kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Hornindal kirke.

Hornindals hovedsogn er nå en del av Volda kirkelige fellesråd, og underlagt Søre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Hornínjadalr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hornindal antas å være lagt under Eid i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 30. september 1865, jfr. kgl.res. av 4 juni 1866, ble Eid prestegjeld delt ved at Hornindalen ble skilt ut som eget sognekall, gjeldende fra 1. januar 1867.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Hornindal
* Nordsida
* Randabygd

Referanser
----------

1. 1 2  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 447.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 90.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Sogn og Fjordane, arkivverket.no
5. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
6. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Bølertjern** er en innsjø 214 meter over havet like vest for Himdalen sør i Lillestrøm kommune. Vannet får tilsig fra flere tjern, blant andre Langtjernet og Lintjernet i nordvest. Vannet har utløp i sørvest, fra en arm som også kalles Lintjernet. Her renner Kvernhusbekken forbi Bøler mølle og videre vestover gjennom ravinelandskap til den munner ut i Teigsåa, på grensa mellom Lillestrøm og Indre Østfold kommuner.

Vannet ligger i et område som er noe utsatt for forsuringsskade ved sur nedbør. Vannet blir derfor kalket.

I Lintjernet er det påvist en angivelig sjelden øyenstikkerart, nordisk blåvannymfe (Coenagrion johanssoni).

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 5. april 2015
2. ↑  Endringer i areal med forsuringsskadde fiskebestander, NINA-rapport 169
3. ↑  Naturtype- og viltkartlegging i Fet kommune, Siste Sjanse notat 2002-3[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Gaetano Polidori** (født 1764 i Bientina, død 1853 i London) var en italiensk skribent og filolog som levde i London. Han var sønn av Agostino Ansano Polidori (1714–1778), en lege og poet som levde og praktiserte i Bientina i nærheten av Pisa i Italia.

Som inn født i Toscana studerte Polidori juss ved Universitetet i Pisa. Han ble sekretær for tragedieforfatteren Vittorio Alfieri i 1785 og ble hos ham i fire år. Han kom til England fra Paris i 1790 etter å ha avsluttet sin stilling hos Alfieri. Han bosatte seg i London og arbeidet som lærer i italiensk språk.

Polidori oversatte ulike litterære verk til italiensk, mest betydningsfullt var John Miltons *Det tapte paradis* og Horace Walpoles *The Castle of Otranto* foruten andre skrifter av Milton. Han skrev raskt og produserte utallige av egne fiksjon, poesi, kritikk og tragedier.

I 1793 giftet han seg med en engelsk guvernante, Anna Maria Pierce, og de fikk fire sønner og fire døtre sammen. Hans eldste sønn, John William Polidori, ble lege for Lord Byron og forfatter av den første vampyrfortelling på engelsk, *The Vampyre* (1819).

Hans datter Frances Polidori giftet seg med en politisk flyktning fra Italia, Gabriele Rossetti. De fikk fire barn sammen: Maria Francesca Rossetti, Dante Gabriel Rossetti, William Michael Rossetti og Christina Georgina Rossetti.

Gaetano Polidori utga en rekke verker, inkludert en del av hans egne skrifter. Han satte også opp et eget trykkeri i sitt hjem i London hvor han trykket hovedsakelig sine egne skrifter, men også de første utgavene av sine barnebarns dikt, Dante Gabriel Rossetti og Christina Rossetti. Han trykte også en utgave av diktet *Osteologia* som hans far Agostino Ansano Polidori hadde skrevet i 1763.

Han trakk seg tilbake til et hus i Holmer Green i Buckinghamshire i 1836 og døde i 1853.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Dizionario Biografico degli Italiani, Dizionario biografico degli italiani gaetano-fedele-polidori, besøkt 1. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |