recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sølvhai** er eneste art i slekten ***Balantiocheilos***.
Denne fisken er ikke en hai, men har navnet etter sin torpedoformede kropp og sine store finner.
Den holder til i elver og bekker blant annet i Sumatra, Thailand, Borneo og Malaysia.

Sølvhai står på IUCNs rødliste over truede arter. Populasjonen er halvert de siste ti år. En av årsakene til dette kan være overfiske for salg i akvariehandelen.

Akvaristikk
-----------

### Plassbehov

Mange kjøper sølvhai uten å vite at den kan bli 35–40 cm lang (35 cm SL). Siden fisken blir såpass stor, og siden den er en aktiv svømmer, anbefales 720 liter og 200 cm lengde som minimumstørrelse på akvariet.
Andre anbefaler over 900 liter.

Veldig unge sølvhaier er tilgjengelig i de fleste dyrebutikker, og selges som regel til privatkunder uten at dyrets plassbehov blir diskutert. Dermed holdes arten ofte i akvarier som er for små. Etter hvert som fisken vokser og trenger mer plass enn det som er tilgjengelig, går ut over fiskens helse.
Mange mener at fisken rett og slett er for stor og for aktiv til å holdes i vanlige akvarier, men at kun enorme, spesialbygde akvarier er holdbart, hvis noe.

### Adferd

Sølvhai er en stimfisk som foretrekker å være i grupper på minst 5 individer.
Dette er en fredelig fisk som går bra sammen med mange andre tropiske arter. 
Den er imidlertid altetende, og vil sette til livs alt som får plass i kjeften (også mindre fisk og reker).

### Vannverdier

Den er en hardfør fisk med stor toleranse for endringer i temperatur, pH og andre faktorer som andre fisk kan være følsomme for.
Vannets pH bør være mellom 5,8 og 7,8. Hardheten bør ligge mellom 5 og 15 dGH.
Temperaturen bør holdes mellom 22 og 29 grader.

Referanser
----------

1. ↑  Populærnavn - populært men usikkert - aquariumworld.com
2. 1 2  (en) *Balantiocheilos melanopterus* (Bleeker, 1851) Tricolor sharkminnow - FishBase
3. ↑  (nb) Sølvhai Arkivert 14. april 2012 hos Wayback Machine. - akvaforum.no
4. 1 2  *Balantiocheilos melanopterus* - Silver Shark[*død lenke*] - seriouslyfish.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) *sølvhai* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *sølvhai* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *sølvhai* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *sølvhai* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *sølvhai* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *sølvhai* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Balantiocheilos melanopterus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Balantiocheilos melanopterus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Balantiocheilos melanopterus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NKC
 |
| Slaget ved Vincennes |
| --- |
| Konflikt: den amerikanske uavhengighetskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 23.–25. februar 1779 |
| Sted | Vincennes, Indiana |
| Resultat | Amerikansk seier |

 |
| Stridende parter |
| USAs flagg USA | Storbritannias flagg Storbritannia |
| Kommandanter og ledere |
| USAs flagg George Rogers Clark | Storbritannias flagg Henry Hamilton |
| Styrker |
| Mellom 47 og 170 | 80 britiske soldater, militsmenn og franske frivillige |
| Tap |
| Ukjent | Ukjent |

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Vestfronten |
| --- |
| Boonesborough – Vincennes – Fort Laurens – St. Louis – Birds ekspedisjon - Piqua – Crawford-ekspedisjonen – Bryan Station – Blue Licks – Fort Henry – Clark-ekspedisjonen |

**Slaget ved Vincennes** var et slag i den amerikanske uavhengighetskrigen som ble utkjempet 23.–25. februar 1779 da en liten styrke amerikanske soldater ledet av George Rogers Clark omringet Fort Sackville ved Vincennes, Indiana. De fortsatte å marsjere rundt den til indianere og briter som var i garnisonen der ble overbevist om at der var hundrevis av soldater.

George Rogers Clark klarte å få overtaket gjennom overraskelse ved å marsjere 18 dager fra Kaskaskia gjennom oversvømmet og tilfrosset terreng.

Antallet angripere og forsvarere varierer betraktelig fra kilde til kilde. Versjonen som blir presentert av United States National Park Service angir antallet i Clarks styrke til rundt 170 amerikanere og franskmenn. Andre kilder sier at Clarks styrke var på 47 menn.

Hamilton skal ha frigitt sine styrker for vinteren, og hans garnison «bestod nå av rundt 40 britiske soldater og et lignende antall franske frivillige og militsmenn fra Fort Detroit og Vincennes.» Med franskmenn på begge sider, kan ønsket om kamp ha blitt tonet ned.

Indianerne flyktet og etterlot rundt 150 britiske soldater under viseguvernør Henry Hamilton. Clark sendte en delegasjon for å be om at Hamilton overgav seg. Han avslo riktignok Hamiltons betingelser og henrettet to indianske fanger foran fortet med en tomahawk. Dette fikk Hamilton til å overgi seg på Clarks betingelser.

Etter at Hamilton overgav seg, ble han ført til Virginia hvor han ble fengslet av Thomas Jefferson. Etter at han ble løslatt i 1781, tjente Hamilton som guvernør i Quebec og senere som guvernør på øykoloniene Bermuda og Dominica.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Slaget ved Vincennes

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Sølve Grotmol** (født 29. oktober 1939, død 30. januar 2010) var en norsk nyhets- og sportsjournalist. Fra 1960-tallet arbeidet Grotmol i NRK, først i *Dagsnytt* radio, senere i *TV-sporten* hvor han først og fremst kommenterte kunstløp, turn og orientering, men han var også kommentator av tippekampen to ganger på begynnelsen av 1980-tallet. Han var også jevnlig programleder i *Sportsrevyen*.

Grotmol kom fra Bryne på Jæren. Etter at han gikk av med pensjon i 2001 bodde han lengre perioder i byen Esporlas på den spanske øya Mallorca. Der døde han den 30. januar 2010.

Hans karakteristiske stemme og dialekt gjorde ham forholdsvis enkel å parodiere, av blant andre komikeren Trond Kirkvaag.

Referanser
----------

1. ↑   www.abcnyheter.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. desember 2014. Besøkt 14. desember 2014.
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sølve Grotmol på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Sølve Grotmol er død – NRK

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Tōdai-ji** (東大寺, «det østlige store tempel») er et buddhistisk tempelkompleks i byen Nara i Japan. Begynnelsen på tempelet daterer seg tilbake til året 728, da keiser Shōmu etablerte Kinshōsen-ji (金鐘山寺). Tōdai-ji var en gang blant de mektige Nanto Shichi Daiji eller de «syv store templer». Det er hovedkvarteret for den buddhistiske retningen Kegon-shū (Avataṃsaka). «Den store Buddhahallen» (大仏殿, *Daibutsuden*) huser verdens største bronsestatute av Vairocana, kjent på japansk som *Daibutsu* (大仏).

Tempelet er oppført av UNESCO i historiske monumenter fra det gamle Nara som en del av verdensarven. Syv andre templer og helligdommer er oppført i listen. Sikahjorter, som i Shintoismen betraktes som gudenes sendebud, streifer fritt omkring på eiendommen.

* 
* 
* DaibutsuDaibutsu
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Tempelet fikk dette navnet fordi det var lokalisert øst for Heijō-kyō.
2. ↑
3. ↑  JNTO Website | Find a Location | Nara | Nara-koen Park (Todai-ji Temple), Japan National Tourist Organization, retrieved on February 5, 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NDL **·** CiNii **·** GeoNames
 |
**Gillian «Gill» Cowley** (født 8. juli 1955 i Kitwe i Nord-Rhodesia), zimbabwisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Cowley ble olympisk mester i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det zimbabwiske damelaget som vant landhockeyturneringen foran Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. På grunn av at mange land boikottet lekene i Moskva var Zimbabwe et av lagene som fikk erstatte de fem opprinnelige som ikke stilte i turneringen. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Zimbabwe vant tre kamper og to uavgjort, og med åtte poeng toppet de tabellen foran Tsjekkoslovakia med sju. Cowley spilte fem kamper og scoret et mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Gull **Gull** i landhockey, damer Zimbabwes flagg Zimbabwe

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gillian Cowley – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gillian Cowley – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata



1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
**MS «Vistafjord»** var et lasteskip som ble bygget i 1960 ved skipsverftet Swan Hunter & Wigham Richardson Ltd. i Wallsend, River Tyne i Newcastle, England. Skipet ble overlevert til rederiet Den Norske Amerikalinje (NAL) i februar samme år, og fikk skipsverftets byggnummer 1913 og registrert Oslo som sin hjemmehavn.

«Vistafjord» ble sjøsatt den 14. oktober 1959, under leveringen hadde hun en tonnasje på 9 944 brt, 5 609 nrt og 13 880 dvt. Drivkraften var en 4-syl. oljemotor av typen B&W, 2SA, BHK 5600 som var levert av JG Kincaid & Co Ltd, Greenock.

I 1972 ble skipet omdøpt «Kongsfjord» for å frigjøre det eksisterende navnet som en fordel til rederiets nyeste passasjerskip, MS «Vistafjord» fra 1973.

«Kongsfjord» ble senere solgt i september 1977 til det greske rederiet Nearum Ltd (Eggar, Forrester & Co) i Kypros, og fikk Limassol som sin nye hjemmehavn, og omdøpt «Kaadershaikh». I desember 1982 ble hun solgt til Pakistan for opphugging. «Kaadershaikh» ankom skipsopphuggeriet i Gadani Beach 11. desember 1982.

Eksterne lenker
---------------

* (en) MS «Vistafjord» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* 
* 
* 
*
**Sølvflekket graveveps** (*Ammophila sabulosa* (Linnaeus, 1758)) er en av gravevepsene, en solitær veps som i larvestadiene lever som parasitter på larver av sommerfugler. Den tilhører gruppen gravevepser (Sphecidae).

Utbredelse
----------

Sølvflekket graveveps finnes sør i Norge og er vanlig sørover i Europa.

Utseende
--------

Sølvflekket graveveps er mellom 12 og 30 mm lang og er en svart veps. Hodet og brystpartiet (pronotum) har fine sølv fargede hår. Bakkroppen har to farger, svart med et bredt brunrødt parti på andre og tredje bakroppsledd. Hodet er mørkt (svart) med svarte antenner. Beina er lange og slanke, mørke på farge.

Levevis
-------

Sølvflekket graveveps har larver som lever i små huler moren har gravd ut i sandjord. De lever som parasitoider, larvene utvikler seg på insektlarver som moren har fanget og lammet med et stikk. Særlig av sommerfugler. Vepselarven spiser de mindre vitale delene først, slik at sommerfugllarven lever så lenge som mulig. Moren lager en ny hule til hver larve og legger bare ett egg på hver larve. Huleåpningen skjules med en stein.

De voksne (imago) finnes i april til september og lever av nektar fra blomster.

Litteratur
----------

* Sandhall, Åke. (norsk oversettelse: Olsvik, Hans) *Cappelens naturhåndbøker: Småkryp.* Cappelen. Side 154. ISBN 82-02-13551-6

Eksterne lenker
---------------

* (en) *nattflylarvegraver* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *nattflylarvegraver* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *nattflylarvegraver* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *nattflylarvegraver* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *nattflylarvegraver* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *nattflylarvegraver* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *nattflylarvegraver* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *nattflylarvegraver* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ammophila sabulosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Ammophila sabulosa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Der Mythus des zwanzigsten Jahrhunderts***, (Også skrevet *Mythus des 20. Jahrhunderts*, *Det tyvende århundres myte*), er en antisemittisk og antikommunistisk bok av den nasjonalsosialistiske raseideologen Alfred Rosenberg (1893–1946). Den ble første gang gitt ut i München i daværende Weimar-republikken i 1930, og kom senere i en rekke opplag.

Boken ble regnet som den nest mest innflytelsesrike nazistiske boken, etter Adolf Hitlers *Mein Kampf*. I boken skriver Rosenberg om «den jødiske rases» negative innflytelse på «den ariske rase», og om hvordan det nordiske folk er blitt forurenset av de semittiske folkene. Han argumenterer også for hvordan arierne må styre over svakere raser og senere utrydde disse. Rosenberg, som i boken er influert av Mester Eckhart, Houston Stewart Chamberlain og har flere avhandlinger om den nasjonalsosialistiske verdensanskuelsen, tar i boken til orde for en aktiv rasepolitikk og Tysklands rett i «livsrom» (*Lebensraum*). Rosenberg utreder livssynsspørsmål, og det går fram at han mener at Gud skapte menneskelige raser og at hver av disse besitter en kollektiv rasemessig sjel.

Boken ble møtt med stor bestyrtelse fra Den katolske kirke i Tyskland, som advarte katolikker mot å ha noe å gjøre med den nasjonalsosialistiske bevegelse å gjøre. Pave Pius XI sørget for at den ble ført opp på kirkens fortegnelse over forbudte bøker *(Index librorum prohibitorum)*, det vil si bøker som var potensielt skadelige for tro og moral.

Rosenberg svarte på den katolske motstand med en ny bok av meget av det samme innhold, men med en enda sterkere antikristelig og antikatolsk tone enn i den forrige boken: *An die Dunkelmänner unserer Zeit: eine Antwort auf die Angriffe gegen den 'Mythus des 20. Jahrhundert'*. Også denne boken satte Vatikanet på «index».

Referanser
----------

1. ↑  Digital blakopi av Afred Rosenbergs *Der Mythus des 20. Jahrhunderts* (utgave fra 1939)
2. ↑  Digital blakopi av Afred Rosenbergs *Der Mythus des 20. Jahrhunderts* (utgave fra 1943)

Se også
-------

* Thuleselskapet
* Völkisch-bevegelsen
* Lebensraum

Eksterne lenker
---------------

* *Der Mythus des zwanzigsten Jahrhunderts*
* *The Myth of the 20th Century*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
**Gillsvannet** er en innsjø i Kristiansand kommune i Agder, fem kilometer nordøst for sentrum ved fylkesvei 452.

Gillsvannet ligger bare litt over havnivå, og har forbindelse med Justvikbukta gjennom Rona og Ronglipen i nord, og Eidsbukta gjennom Eidsrona i sør. Innsjøen er derfor en brakkvannssjø. Justvikbukta og Eidsbukta er bukter på vestsiden av Topdalsfjorden. Gårdene Gill, Greppestøl, Justnes og Justvik omkranser Gillsvannet. Gillsvannet har mange flotte badeplasser. De gamle naturlige badeplassene er Rona i nord og Badis og Stupis i sør. Det er også opparbeidet nye badeplasser med påfylt sand på Justvik, og på Gåsetangen ved Gillsveien. Kristiansand Kajakklubb har sitt anlegg i søndre del av Gillsvannet.

Lokal uttale er Gjelsvannet, etter gården Gill (Gjel).

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 24. mai 2015
2. ↑  «Kristiansand Kajakklubb Flattvann». Arkivert fra originalen 12. oktober 2015. Besøkt 16. juni 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Stabel med gipsplater
**Gipsplater** produseres både for utvendig og innvendig bruk. Platene består av en gipskjerne som er omsluttet av kartong.

Gips er et dødt materiale som ikke krymper eller sveller ved varierende luftfuktighet. De egner seg derfor godt som underlag for tapeter, fliser og maling. Platene er lette å bearbeide (kappe og forme).

Gips som materiale er også motstandsdyktig mot brann.[]

Bruksområder
------------

De mest vanlige bruksområdene for innvendige gipsplater (13 mm tykke) er som underlag for flislegging på våtrom (fordi det er et relativt dødt materiale som beveger seg lite), og som skillevegger mellom boenheter i rekkehus, der det både stilles krav om brannmotstand, og god lyddemping.

### Brannsikkerhet

Det er egne plater laget for høye brannbelastninger.

### Våtrom

Det er egne gipsplater til våtrom kalt humidboard.[]

### For utvendig bruk

Gipsplater til utvendig bruk (GU-x) er 9 mm tykke. Gipskjernen er tilsatt voks, og pappen rundt er også behandlet for å tåle fukt. De har ved riktig montering vindtettings- og avstivingseffekt som kreves i forskiftene, og er i tillegg brannbestandige. GU-x plater må aldri brukes innvendig. Behandlinga av pappen for at den skal tåle fukt vil gjøre det vanskelig å få lim eller maling til å sitte.

Størrelser
----------

Gipsplater leveres i mange formater. 900 mm eller 1200 mm bredde og lengder fra 2400 mm til 3600 mm. Gipsplater leveres i tykkelser fra 6 mm til 15 mm. Standard tykkelse er 13 mm på vanlige gips-veggplater i Norge.[]

Montering og skruer
-------------------

### Montering av gipsplater

Gips har også den egenskapen at det får bart stål til å ruste. Man må derfor bare bruke skruer eller spiker som er spesielt beregna på festing av gipsplater, eller galvaniserte produkter.

Ved oppfukting lar gipsplater seg forme til krumme flater, og de beholder den nye formen når de tørker.

### Oppheng på gipsvegger

Gipsplater på vegg og i tak skal skrues med egnede skruer, for eksempel gipsanker eller gipsplugger.

Miljøvennlighet
---------------

Gips er et naturprodukt og det tilsettes ikke limstoffer i produksjonen av platene. Gipsplater er derfor et svært miljøvennlig produkt. Gipsplater finnes i mange varianter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Drywalls – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Drywall – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Behaims *Erdapfel*
Projeksjon av Behaims *Erdapfel*, 1492
Området mellom Asia og Europa.
*Ordet Erdapfel er også på eldre tysk og i flere tyske dialekter ordet for «potet».*
***Erdapfel*** (tysk, ordrett: *jordeple*) er en globus laget av tyskeren Martin Behaim (1459–1507) mellom 1491 og 1493, sannsynligvis i 1492. Han oppholdt seg da i hjembyen Nürnberg etter å ha vært i Portugal og seilt rundt i fjerne farvann, gjort seg så fortjent at han ble slått til ridder og gjort til medlem av det portugisiske kongehoff. 

Martin Behaim med hans *Erdapfel*
Globusen er en av de aller første globuser som noensinne ble laget. Det består av en metallball overtrukket av et kart malt av Georg Glockendon (død 1514). 

Globusen ble til i en tidsalder der europeernes kunnskap om fjerne strender vokste raskt. Den her en diameter på 51 cm. De portugisiske erobringer og oppdagelser i Vest-Asia er på plass, og det eurasiske kontinent og mange av de sørøstasiatiske øyer er i prinsipp på plass, ofte med mange detaljer. 

Intet av Amerika er med, ettersom Kristoffer Columbus ikke var kommet tilbake til Spania derfra – han kom ikke før i mars 1493. Globusen viser det europeiske kontinent vesentlig større enn det korrekte, og et stort osean mellom Europa og Asia, bare fylt med små og mellomstore øyer. Den mytiske Saint Brendan er med, Cipangu (Japan) og andre asiatiske øyer er alt for store. I Øst-Asia finner man navngitt blant annet Tartaria, Cathaja (Kina) og Thebet (Tibet). Feilplassert og anakronistisk, men likevel i rett del av verden, finner man også «Tangut» (vel tangutenes gamle rike).

Det skulle gå ytterligere noen år før man skjønte at man i vest hadde med et helt nytt kontinent å gjøre. Det forstod man generelt ikke før Amerigo Vespucci begynte å publisere sine oppdagelser i 1502. Behaims globus er dermed et av de siste bilder av hvordan europeerne forestilte seg verden rett før Amerika ble oppdaget. Det skulle gå helt til 1507 før det ble laget en globus som viste og benyttet navnet Amerika - den ble laget av Martin Waldseemüller.

Når man valgte å kalle globusen for *Apfel* (eple) kan det henge sammen med at de keiserlige riksregalier ble oppbevart i Nürnberg, og deriblant var selve rikseplet. På noen tyske dialekter er *Erdapfel* et ord for potet, men her er det ingen sammenheng – poteten var ikke kjent i Europa ennå på 1400-tallet.

Globusen stod i et mottagelsesrom i rådhuset i Nürnberg frem til tidlig på 1500-tallet. Så tok familien Behaim hånd om den. Siden 1907 har den vært på Germanisches Nationalmuseum i Nürnberg.

Allerede i 1477 hadde Donnus Nicolaus Germanus laget en globus til pave Sixtus IV. Men intet er kjent om denne.

Behaims *Erdapfel* var en uhyre fremskritt for kartografien, ettersom mån fra da av ikke lenger måtte nøye seg å ha seksjoner av geografien for øynene, men kunne se det hele i mer naturtro utforming.

Eksterne lenker
---------------

* Beskrivelse og biografi
* Beskrivelse
* The International Coronelli Society for the Study of Globes Arkivert 29. juli 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Gillian Cross** (født 1945 i London) er en britisk barnebokforfatter, best kjent for *Ulv* som hun mottok Carnegie Medal in Literature for i 1990, *The Great Elephant Chase* som vant Whitbread Awards i 1992 og serien om *The Demon Headmaster* (1982–2002), som ble filmet for tv med tre sesonger 1996–98.

Liv
---

Hun er utdannet fra Somerville College i Oxford og fra University of Sussex. Før hun ble fulltids forfatter arbeidet hun blant annet med barn og som assistent for et parlamentsmedlem. Hun giftet seg i 1967, og har fire barn, født 1967–1985.

Julia Eccleshares intervjubok *An interview with Gillian Cross* utkom i serien *Telling tales* i 1999, beregnet på lesere i barne- og ungdomsskole.

Bøker
-----

Hun debuterte som forfatter med *The Runaway* i 1979, og utga flere bøker det samme året. Debutboka forteller om en gutt som rømmer hjemmefra for å unngå en mobber. Også *The Iron Way* som utkom samme år, handler om å rømme hjemmefra. 

Cross har skrevet bøker for både barn og ungdom, med et bredt spekter av tema.

Serien om *The Demon Headmaster* (1982–2002) er skrekkomiske bøker for yngre barn. En gruppe barn oppdager at skolens rektor er skummel, med hypnotiske evner. De danner gruppen SPLAT – Society for the Protection of our Lives Against Them. 

I ungdomsromanen *Wolf* (1990) oppdager Cassy hemmeligheter om faren som hun aldri har møtt. I 2013 utga Cross dystopien *After tomorrow*.

På norsk finnes *Ulv* (1995), *Ny verden* (1996) og *Den store elefantjakten* (1997).

Referanser
----------

1. 1 2   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   books.google.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.leedsbookawards.co.uk[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  .
5. ↑  .
6. ↑  .
7. ↑   *Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase*, NKC-identifikator xx0006318, Wikidata Q13550863,
8. 1 2  «Offisielt nettsted».
9. ↑  carnegiegreenaway.org.uk *Wolf* Arkivert 2. april 2012 hos Wayback Machine.
10. ↑  «The Demon Headmaster» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
11. ↑  Mammoth publishers. ISBN 0749738642
12. ↑  Forfatterportrett Arkivert 28. desember 2013 hos Wayback Machine. hos britishcouncil.org
13. ↑  Intervju Arkivert 28. desember 2013 hos Wayback Machine. hos «Children's Literature Interest Group»
14. ↑  Wolf hos gillian-cross.co.uk
15. ↑  theguardian.com Afte tomorrow anmeldt av Linda Buckley-Archer, 10.5.2013
16. ↑  (no) Gillian Cross hos BIBSYS

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Lincoln Financial Field** er hjemmebanen til National Football Leagues Philadelphia Eagles. Den har 68 532 sitteplasser (69 144 med også ståplasser). Stadionet ligger i Sør-Philadelphia på Pattison Avenue mellom 11. og 10. gate, også langs I-95 som en del av South Philadelphia Sports Complex. På folkemunne kalles ofte Lincoln Financial Field for 'The Linc'.

Lincoln Financial Field ble åpnet 3. august 2003 etter to års bygging som startet 7. mai 2001 som en erstatning for Veterans Stadium som Eagles' hjemmebane. Mens banens totale kapasitet ikke endret seg betraktelig så har den nye arenaen dobbelt så mange luksusseter og seter med tilgang for rullestol sammen med mer moderne tjenester. Arenaens konstruksjon inkluderte flere LED videoskjermer fra Daktronics i Brookings i Sør-Dakota, så vel som mer enn 190 meter med «ribbon board technology». Som Veterans Stadium, hadde også Lincoln Financial Field et fengsel inne på arenaen som inneholdt fire celler. Fengselet ble fjernet i løpet av to år da nivået av uregjerlig atferd hadde sunket betraktelig fra de verste dagene i Veterans Stadium.[]

Lincoln Financial Field benyttes også som arena for flere fotballkamper hvert år og har tidligere (2005 og 2006) vært benyttet til NCAA lacrosse national championship, og vil gjøre det igjen i 2013.

Navnerettighetene ble solgt i juni 2002 til Lincoln Financial Group for USD139,6 millioner i løpet av 21 år. Ekstra byggefinansiering ble fremskaffet ved salg av «Stadium Builder's Licenses» til Eagles' årskortholdere.

Army–Navy kampen i amerikansk universitetsfotball spilles også på arenaen. Temple Universitys Division I FBS universitetsfotballag spiller også sine hjemmekamper på Lincoln Financial Field og betaler USD 1 million til Eagles per år for å gjøre det. Philadelphia Union av Major League Soccer spiller også oppvisningskamper i arenaen mot høyt profilerte internasjonale klubber når deres arena PPL Park ikke har nok sitteplasser.

Referanser
----------

1. ↑  «Lincoln Financial Field: Stadium Facts». Arkivert fra originalen 29. mai 2014.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. mai 2014. Besøkt 25. desember 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lincoln Financial Field – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lincoln Financial Field Official Site
* Ballparks.com: Lincoln Financial Field
* ESPN Stadium Guide: Lincoln Financial Field - Philadelphia
* Stadiums of Pro Football: Lincoln Financial Field
* Temple Official Athletic Site Facilities: Lincoln Financial Field – Football

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Izrael Poznańskis mausoleum under renoveringen i 2007
**Izrael Poznańskis mausoleum** (polsk *Mauzoleum Izraela Poznańskiego*) ligger på Den nye jødiske kirkegård i Łódź. Det er verdens største jødiske gravstein.

Det monumentale mausoleet ble bygd i grå granitt og marmor i årene 1903–1905 etter tegninger av Adolf Zeligson fra det berlinske firmaet Cremer & Wolffenstein, som også realiserte byggingen av mausoleet. Det har en sirkulær grunnplan med diameter på 9,5 m. Inne i mausoleet står to sarkofager av rød marmor (til Izrael Poznański og hans kone Leonia), laget av Antoni Urbanowski. 

Mausoleets steinkuppel hviler på filarer og søyler i dorisk orden, og er innvendig dekorert med en mosaikk som består av to millioner biter, laget i det venetianske verkstedet til Antonio Salviatti. Mosaikken forestiller fire palmer og ved hver et sitat på hebraisk som lovpriser Israels stamme. Kuppelen var dessuten utsmykket med bronsegirlandere i art nouveau, i dag er dessverre kun den kjempemessige innskriften «Poznański» bevart like over inngangen. I 1993 ble dekorative gitter satt inn mellom søylene. 

Mausoleet er så stort at det også kalles for Poznańskis siste palass.
**Gerda Ring** (født 11. mai 1891 i Kristiansand, død 12. januar 1999 i Oslo) var en norsk skuespiller, instruktør og teatersjef. Hun debuterte i 1911 i København, og var knyttet til Nationaltheatret i Oslo fra 1912 til 1961. Hun var en av grunnleggerne og medlemmene av Det Norske Akademi.

Skuespillerkkarriere
--------------------

Gerda Ring (nederst) som Charlotte ved en oppføring av Gunnar Heibergs *Gerts have* på Nationaltheatret i 1917. Tegning av Henrik Rom.
Ring debuterte ved Nationaltheatret i 1912 i rollen som Hedvig i *Vildanden*. På 1930-tallet gikk hun gradvis over til instruktør ved teatret og fra 1939 utelukkende som instruktør. Hun ble pensjonist i 1961, men instruerte fire stykker ved teatret etter det, der det siste oppdraget var i *Kjære løgnhals* i 1981. Hun hadde også enkelte regioppgaver ved teatre i Danmark og Island.

Ring filmdebuterte i 1914 i den danske stumfilmen *Brudekjolen* (*I Dødens Brudeslør*). Hun spilte i perioden 1914-15 inn fire stumfilmer.[]

Under andre verdenskrig ledet hun an i teateropprøret mot den tyske okkupasjonsmakten. Hun mistet da arbeidstillatelsen, noe som utløste teaterstreiken. I 1942 måtte hun sammen med sin ektemann flykte til Sverige. Under oppholdet i Sverige var hun teatersjef for Fri Norsk Scene.

Familie
-------

Hun var gift med skuespiller og teaterinstruktør Halfdan Christensen (1873–1950) og mor til Pelle Christensen (1923–1995) og Bab Christensen (1928–2017) (gift med Lasse Kolstad). Gerda var datter av Thorvald Kirsebom (1856–1911) og forfatterinnen Barbra Ring (1870–1955).

Utmerkelser
-----------

Ring var ridder av første klasse av St. Olavs Orden, og var tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull. Hun ble i 1981 tildelt Per Aabels Ærespris.

Ring døde den 12. januar 1999, 107 år gammel.

Se også
-------

* Liste over Norges eldste personer

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no, besøkt 8. september 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 14. januar 1999[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 3. august 2017[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2   Trønder-Avisa, utgitt 15. januar 1999[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  «Gerda Ring – 102 år». *Morgenbladet*, 22-23. mai 1993.
7. ↑  «Gerda Ring er død». *VG*, 14. januar 1999.
8. ↑  «Gerda Ring er død». *Trønder-Avisa*, 15. januar 1999.

Eksterne lenker
---------------

* Gerda Ring er død (Dagbladet, 1999)
* Norsk krigsleksikon: Gerda Ring
* Bilder av Gerda Ring 1910-1924, Oslo Museum
* (en) Gerda Ring på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Gerda Ring hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (da) Gerda Ring på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Gerda Ring på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Gerda Ring på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** KulturNav
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Gerda Møller**, (født *Gerda Christensen* 7. januar 1914 i København, død 20. januar 2004) var en dansk politiker som var gift med Adam Møller og mor til Eva og Helge Adam Møller.

Karriere
--------

Hun var datter av restauratør Christian L. Christensen (død 1940) og hustru Astrid født Hansen (død 1951). Hun ble uteksaminert fra Rysensteen Gymnasium i 1933 og utdannet seg som tysk korrespondent 1937. Hun var ansatt i A/S Axel Schou (Philips Radio) 1935-39 og Siemens-Røntgen 1939-44, hos landsrettssakfører Niels Aage Pedersen 1945, var lærer ved kveldsskolen i henholdsvis Holstebro, Næstved og København 1958-64 og ved det danske forsvarets sivilundervisning 1958-70.

Politisk virke
--------------

Hun var medlem av Næstved Byråd fra 1950 til 1954 for Det Konservative Folkeparti. Hun møtte som vararepresentant på Folketinget fra 1962 til 1963 og som fast medlem fra 1964 til 1981. Hun var samtidig medlem av Københavns Borgerrepresentation fra 1978 til 1985.

Gerda Møller var i tillegg medlem av Det Kongelige Teaters tilsynsråd 1974-81, medlem av Nordisk Råd 1968-77, delegert til FN i 1977 og 1981 og medlem av Europabevegelsens hovedstyre 1979-2000.

Hun hadde tillitsverv i Folkeligt Oplysningsforbund fra 1951, var formann for Danske Kvinders konservative Forening fra 1968, nestformann i Det konservative Folkepartis kvinneutvalg og var medlem av representantskapet for selskapet Borgervennen av 1788. Hun var også styremedlem for ungdomspensjonen Limfjordshøj og for spedbarnehjemmet på Hartmannsvej, samt nestformann i Dansk informationskomité for markedsspørsmål.

Hun giftet seg 30. januar 1942 med oberst Adam Møller.

Kilder
------

* Ellen Strange Petersen: *Kvinderne og valgretten*, 1965, s 218. PDF-udgave hos KVINFO
* *Kraks Blå Bog 1974*
**Stakys apostelen** (død 54) var ifølge den ortodokse kirkes tradisjon den annen biskop av Byzantion (det senere Konstantinopel) i perioden 38 til 54. Der etterfulgte han apostelen Andreas, og var også blitt bispeviet av denne. Det greske navnet, Σταχύς, betyr aks. Andre navneformer er *Stakhias* og *Eustachius*.

I den ortodokse kirke anses han som en av Jesu såkalte sytti apostler og han æres spom helgen. Ifølge den ortodfokse trasisjon døde han en naturlig død. Hans festdag er den 31. oktober.

Det heter videre at han var identisk med den Stakys som nevnes av apostelen Paulus i Romerbrevet 16, 9 som da værende i Roma.

Han er også å finne på listen over biskoper av Argyropolis (nå Eminönü), en liste som ble til på 600-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Ernst Pitz: *Die griechisch-römische Ökumene und die drei Kulturen des Mittelalters. Geschichte des mediterranen Weltteils zwischen Atlantik und Indischem Ozean 270–812*. Walter de Gruyter, 2001, ISBN 978-3-05-004823-9, s. 360
2. ↑  Joachim Schäfer: *Stachys (Stakhias, Eustachius)*. I: Ökumenisches Heiligenlexikon, lest 1. februar 2016
**Den gylne arks orden** (nederlandsk: *Orde van de Gouden Ark*) var en halvoffisiell nederlandsk orden innstiftet 10. juli 1970 av prins Bernhard av Nederland for belønning av fortjenester av naturvern i almenhet og bevaring av truede dyrearter i særdeleshet. Prinsen var ordenens stormester. Etter Bernhards død i 2004 er ordenen ikke lenger tildelt.

Inndeling
---------

Den gylne arks orden
*Den gylne arks orden* hadde tre grader:

* Kommandør
* Offiser
* Ridder

Insignier
---------

Ordenstegnet for *Den gylne arks orden* består av et femarmet blått kors lagt over et femarmet hvitt kors. Midtmedaljongen bærer en avbildning av en heraldisk galei i gull. Mellom korsarmene ligger en krans. ordensbåndet er oransje med smale blå og grønne striper.

Tildeling
---------

En rekke kongelige ble tildelt *Den gylne arks orden*, herunder kong Harald, kong Carl XVI Gustav, prins Henrik og Philip, hertug av Edinburgh.

Kilder
------

* C. Peter Mulder: «Order of the Golden Ark», i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s, 1743.
**«Whole Lotta Rosie»** er en sang av det australske hardrock-bandet AC/DC, komponert av bandmedlemmene Bon Scott, Angus Young og Malcolm Young. Den var med på albumet *Let There Be Rock* i 1977 og ble året etter utgitt på singel med en live-versjon av «Dog Eat Dog» på B-siden. Låten kom også med på konsertalbumet *If You Want Blood You’ve Got It* i 1978. Låten ble kåret til det ultimate metal-sporet i det første nummeret av *Kerrang!* i 1981.

Tekst
-----

Sangen handler om et møte mellom AC/DCs vokalist Bon Scott og den overvektige tasmanske kvinnen Rosie på hotellet Freeway Gardens Motel i Melbourne, Australia. Teksten oppgir både Rosies vitale mål og vekt og beskriver ellers jeg-fortellerens begeistring for hennes erotiske repertoar.

Singelutgivelser
----------------

19777 tommers vinylsingel (Nederland: Atlantic ATL 109 92)
1. «Whole Lotta Rosie» (Young, Young, Scott) – 5:20
2. «Dog Eat Dog» (Young, Young, Scott) – 3:35

19787 tommers vinylsingel (Belgia: Atlantic 109 92)
1. «Whole Lotta Rosie» (Young, Young, Scott) – 5:20
2. «Dog Eat Dog» (Young, Young, Scott) – 3:35

19807 tommers vinylsingel (Storbritannia: Atlantic HM 4)
1. «Whole Lotta Rosie» (Young, Young, Scott) – 5:20
2. «Hell Ain't a Bad Place to Be» (Young, Young, Scott) – 4:21

Personell
---------

* Bon Scott – vokal
* Angus Young – leadgitar
* Malcolm Young – rytmegitar
* Mark Evans – bass
* Phil Rudd – trommer

Referanser
----------

1. ↑  Sam Law: «The 20 greatest AC/DC songs – ranked» i *Kerrang!* 3. februar 2021
2. ↑  Clinton Walker: *Highway to Hell: The Life and Death of AC/DC Legend Bon Scott* (Verse Chorus Press, Portland 2011), s. 163-4
Whitworth-gjengeprofilen har 55 graders flankevinkel, samt runde topper og bunner.
**Whitworth-gjenger**, fullt navn **British Standard Whitworth** (**BSW**), er en eldre britisk gjengestandard. Whitworth-gjengene var verdens første nasjonale gjengestandard, og ble oppfunnet av Joseph Whitworth i år 1841.

En av forskjellene til moderne gjenger er at flankevinkelen er på Whitworth-gjenger er 55 grader og avrundede topper og bunner, mens metriske og unified-gjenger er rette med vinkel på 60 grader. Metriske gjenger har i tillegg diametre og stigninger basert på millimeter, og passer således ikke om hverandre med Whitworth-gjenger.

Whithworth- og unified-gjenger med samme diameter og stigning kan noen ganger skrus inni hverandre, men grunnet forskjellige flankevinkler på henholdsvis 55 og 60 grader vil det være liten bæreflate i sammenkoblingen. For å få en god forbindelse kan det være nødvendig med ekstra stort tiltrekkingsmoment slik at gjengene deformeres.[]

Se også
-------

* Metriske gjenger
* Unified-gjenger
* National pipe thread
* British Standard Pipe
* Pansergjenger
* United States Standard thread
* Firkantgjenger
* Trapesgjenger
* Saggjenger
* Rundgjenger
Ordenstegn for Den hellige Carls orden
Ordensstjernen for Den hellige Carls orden
**Den hellige Carls orden** (fransk: *Ordre de Saint-Charles*) er en monegaskisk orden innstiftet 15. mars 1858 av fyrst Karl III til belønning av innsats for fyrsten og staten. Den ble oppkalt etter Sankt Karl. Ordenen tildeles både monegaskere og utenlandske borgere. Den hellige Carls orden er Monacos fremste orden og rangerer foran Grimaldiordenen, Kroneordenen og Den kulturelle fortjenstorden. Regjerende fyrste er stormester.

Inndeling
---------

Den hellige Carls orden er inndelt i fem grader:

* Storkors (*Grand-Croix*)
* Storoffiser (*Grand Officier*)
* Kommandør (*Commandeur*)
* Offiser (*Officier*)
* Ridder (*Chevalier*)

Insignier
---------

Ordenstegnet for Den hellige Carls orden består av et malteserkors i hvit emalje med røde kanter. Korsendene er besatt med kuler. Midtmedaljongen er rød og bærer innstifterens speilmonogram, bestående av to sammenslyngede og kronede bokstaver «C». Korset er satt på en gull laurbærkrans med blader i grønn emalje og med røde bær. Medaljongen er omgitt av en hvitemaljert bord der innskriften «PRINCEPS ET PATRIA» (*fyrste og fedreland*) står. Reversen har en medaljong som bærer rutene fra Monacos riksvåpen omgitt av omskriften «DEO JUVANTE» (*med Guds hjelp*). Dette er landets motto. Korset er opphengt i båndet ved hjelp av et element utformet som en krone. Ordensbåndet er rødt, med en bred sentral midtstripe i hvitt og to smale hvite kantstriper. Rødt og hvitt er fargene i Monacos riksvåpen og flagg.

Ordensstjernen er i sølv og har åtte grupper av stråler. Den har ordenstegnet uten krone i midten. Ordenskjedet består av seksten ledd, åtte medaljonger med ukronede doble Cer og åtte medaljonger med Monacos riksvåpen. Medaljongene er ovale og er omgitt av laurbærkranser. Ordenstegnet er opphengt direkte i kjedet.

Tildeling
---------

Den hellige Carls orden tildeles også i diplomatisk sammenheng. Storkors et er tildelt andre lands statsoverhoder.

Norske innehavere
-----------------

Den hellige Carls orden er også tildelt nordmenn, blant dem Christian Thams og Gustav Natvig-Pedersen.

Kilder
------

* Rafal Heydel-Mankoo: «Monaco» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 669–675

Eksterne lenker
---------------

* Royal Orders and Decorations, Fyrstepalasset i Monaco
***Edgar Allan Poe*** er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1909 regissert av D. W. Griffith. En kopi av filmen eksisterer.

Handling
--------

Filmen fokuserer på Edgar Allan Poe og hans kone Virginia Clemm, som er sengeliggende og alvorlig syk. Samtidig som Poe forsøker å trøste henne, dukker en ravn plutselig opp på en byste av Athene på en høy hylle på rommet hennes. Inspirert av dette skriver Poe et dikt kalt «Ravnen» hans største poetiske verk.

Deretter forsøker Poe å selge dette diktet, slik at han kan kjøpe sårt tiltrengt mat og medisiner til Virginia. For pengene han tjener, kjøper han blant annet et nytt teppe. Men når han legger teppet over Virginia, innser Poe at hun hadde dødd mens han var borte.

Medvirkende
-----------

* Barry O'Moore som Edgar Allan Poe (som Herbert Yost)
* Linda Arvidson som Virginia Poe
* Clara T. Bracy
* Anita Hendrie som andre utgivers kone
* Arthur V. Johnson som første utgiver
* James Kirkwood
* David Miles som andre utgiver
* Charles Perley som poet

Referanser
----------

1. ↑  «Edgar Allan Poe». *Silent Era* **(engelsk)**. Besøkt 27. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

(en) *Edgar Allan Poe* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Edgar Allan Poe* på American Film Institute Rediger på Wikidata
* (en) *Edgar Allan Poe* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Meda fra Odessos** (gresk: Μήδα) var en trakisk prinsesse fra kysten av Svartehavet i dagens Bulgaria, datter av kong Kothelas av den trakiske stammen getere. En gang rundt 341 f.Kr. inngikk Kothelas en avtale med Filip II av Makedonia og ble hans vasall. Avtalen ble sikret med at Filip giftet seg med Kothelas' datter Meda og hun ble den sjette av hans syv hustruer etter Olympias.

Da Filip II ble drept i 336 f.Kr. begikk Meda selvmord for å følge ham til etterlivet. Makedonerne var ikke vant med slike heftige følelser fra en konges gemalinner, men de gravla henne med ham i den store gravhaugen i Vergina i et eget rom. Det andre *larnax* som ble funnet i graven kan således tilhøre henne. Det er ikke kjent om de hadde barn sammen.

Referanser
----------

1. ↑   Nagle, D. Brendan & Burstein, Stanley M. (2006): *Readings in Greek History: Sources and Interpretations*, s. 244. Sitat: «... Also when he conquered Thrace, Cothelas, the king of the Thracians, came to him with his daughter Meda...»
2. ↑   Talbert, R. (1989): *Atlas of Classical History*, s. 63. Sitat: «Getae under Cothelas»

Litteratur
----------

* Carney, Elizabeth Donnelly (2000): *Women and monarchy in Macedonia*, University of Oklahoma Press, ISBN 0806132124, s. 68
**Romain Zingle** (født 29. januar 1987 i Lobbes) er en belgisk, tidligere profesjonell, landeveissyklist og banesyklist. Han syklet seks sesonger for det franske profesjonelle kontinentallaget Cofidis. Han har ble profesjonell rytter i 2009, da for Verandas Willems.

Meritter
--------

2007
1.-plass sammenlagt, Tour de la Province de Namur
2008
2.-plass, Liège-Bastogne-Liège U23
2.-plass, Paris - Tours U23
2009
2.-plass, Liège-Bastogne-Liège U23
2.-plass, Circuit du Hainaut
2.-plass sammenlagt, Circuit des Ardennes
2.-plass sammenalgt, Le Triptyque des Monts et Châteaux - Frasnes
2010
2.-plass, 10. etappe Vuelta a España
2011
7.-plass, Brabantse Pijl

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Romain Zingle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Romain Zingle – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Romain Zingle – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Romain Zingle – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Romain Zingle – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
PalmOne Zire31 PDA fra Palm, Inc..En **personlig digital assistent** (**PDA**) er en mobil enhet som fungerer som en personlig informasjonsmanager.[*klargjør*] PDA-er har stort sett blitt fortrengt av smarttelefoner. PDA-er er også kjent som **håndholdt PC**, **personlig dataassistent** eller **Palmtop** (ettersom Palm, Inc. var tidlig ute med produksjonen av PDA-er).

Nåværende[*når?*] PDA-er har ofte muligheten til å koble til Internett. En PDA har en skjerm, slik at det så det er mulig å inkludere en nettleser, men noen nyere modeller har også muligheter for lyd, slik at de kan brukes som mobiltelefoner eller bærbare mediespillere. Mange PDA-er kan få tilgang til internett, intranett eller ekstranett, via Wi-Fi. Moderne PDA-er har gjerne berøringsskjerm.

Begrepet PDA ble først brukt 7. januar 1992 av Apple Computer sin toppsjef John Sculley på Consumer Electronics Show i Las Vegas, Nevada, med henvisning til deres produkt Apple Newton. I 1996 introduserte Nokia den første mobiltelefonen med full PDA-funksjonalitet, *9000 Communicator*, som vokste til å bli verdens mest solgte PDA. Denne *Communicator* ga støtet til en ny kategori av mobiltelefoner, smarttelefonen. I dag er det store flertallet av alle PDA smarttelefoner. Over 150 millioner smarttelefoner selges hvert år, mens enkeltstående PDA-er uten funksjonaliteten til en mobiltelefon kun selger rundt 3 millioner enheter per år. PDA-er i tradisjonell form, og uttrykket som sådan, er dermed på vei ut. Smarttelefoner er heller gjerne omtalt som «Personal Pocket Computer».

Funksjoner
----------

En PDA kan inneholde en rekke funksjoner i tillegg til kalender, kalkulator, adressebok og klokke. Blant annet kan de ha systemer for utveksling av meldinger, som e-post, og navigasjonssystem. PDA-er bruker ofte USB for å koble til datamaskinen, og har som regel støtte for Blåtann og trådløse nettverk gjennom Wi-Fi.

Prisen på tradisjonelle PDA-er varierte fra 3 000 til 20 000 kroner.

Referanser
----------

1. ↑  Viken, Alexander (10. april 2009). «The History of Personal Digital Assistants 1980 – 2000». Agile Mobility. Arkivert fra originalen 12. desember 2010. Besøkt 18. februar 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. desember 2010. Besøkt 26. april 2017.
2. ↑  «History of the HP 95LX computer». *HP Virtual Museum*. Hewlett-Packard. Besøkt 18. februar 2011.
3. ↑  Newton, Reconsidered - *Time magazine*, 1. juni 2012

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |