recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jay Clark, Jr.** (født 25. januar 1880 i Newton, Iowa, død 6. februar 1948) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Clark, Jr. ble olympisk mester i skyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskyting i trap med 547 poeng foran Belgia med 503. De andre på laget var Mark Arie, Horace Bonser, Forest McNeir, Frank Troeh og Frank Wright. Clark, Jr. skjøt totalt 84 poeng som var det svakeste resultatet på det amerikanske laget. Det var åtte lag med seks deltakere på hvert lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 22. og 23. juli 1920.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Gull **Gull** i skyting, trap lagskyting (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jay Clark – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jay Clark – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jay Clark – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
To FireWire-kabler med ulike kontaktpunkter.
**IEEE 1394**-grensesnittet er en seriell buss-grensesnitt standard for høyhastighetskommunikasjon og isokront sanntid dataoverføring. Den ble utviklet på slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet av Apple, som kalte den **FireWire**. 1394-grensesnittet er sammenlignbart med USB selv om USB har langt større markedsandel. FireWire kom på markedet for første gang i noen av Apple sine 1999-modeller, og de ​​fleste Apple-maskiner siden år 2000 har tatt med FireWire-porter. Pr 2014 er det imidlertid kun på Mac mini hvor porten ennå er standard, på samtlige andre modeller er den byttet ut med Thunderbolt I/O. Grensesnittet er også kjent under merkenavn som **i.LINK** (Sony), og **Lynx** (Texas Instruments). IEEE 1394 erstattet parallell SCSI i mange sammenhenger, på grunn av lavere implementeringskostnader og et forenklet, mer tilpasningsdyktig kabelsystem.

Egenskaper
----------

FireWire er definert ved IEEE 1394-1995, IEEE 1394a-2000, og IEEE 1394b standardene, og er implementert på mange plattformer. Hastighetene kan nå opp til 400 Mbit/s, eller 800 Mbit/s med 1394b standarden. Protokollen inneholder både hardware- og software-spesifikasjoner. Ledningene er tynne, og det finnes to typer kontaktpunkter, hvorav det ene er meget lite, og det andre litt større. Kabelen transporterer også strøm med lav spenning slik at bærbare enheter kan lades, eller drives direkte uten ekstern strømtilkobling, mens dataoverføring foregår.

FireWire støtter hot-swapping, noe som gjør at man kan koble enheter til og fra som man vil uten å måtte starte noe på nytt. Man kan også koble flere enheter sammen mot en kontakt på datamaskinen ved bruk av en hub.

Det var Apple som begynte å utvikle FireWire på midten av 1990-tallet som en nettverksprotokoll. Hastighetene ble etterhvert høye, og IEEE 1394 ble også brukt til andre ting enn nettverk.

FireWire ligner mye på USB, og har omtrent de samme bruksområdene. USB 2.0 og FireWire har omtrent samme teoretiske overføringshastighet, hhv 480 og 400 Mbit/s. FireWire 800 dobler dette. FireWire har dog en mer stabil overføringshastighet, mens USB vil ha en typisk gjennomsnittlig hastighet på 240 Mbit/s. 

Rettighetene til FireWire-teknologien eies nå av 1394LA og lisensieres ut derfra. Navnet eies fremdeles av Apple.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Et eksemplar av ryolitt.

**Ryolitt** eller **rhyolitt** (eller liparitt) er en ekstrusiv magmatisk bergart med felsisk sammensetning. Ryolitt har gjerne lys farge, ofte blålig grå med lyse striper, og den kalles derfor ofte *årekvarts*. Den består vanligvis av mineraler som kvarts, feltspat og plagioklas. Ryolitt har stort sett samme kjemiske sammensetning som granitt. Dersom ryolitten kjølnes for raskt rekker det ikke å dannes krystaller, og isteden blir det vulkansk glass; obsidian. Ved langsommere avkjøling dannes mikrokrystallinske strukturer.

Mikrokrystallinsk ryolitt kan ha tilnærmet samme spaltningsegenskaper som flint, og ble som denne brukt i steinalderen til å tilvirke våpen og redskaper. Slik ryolitt forekommer ganske sjelden, men på Siggjo i Bømlo, Hordaland, er det en stor forekomst. Her har det i yngre steinalder vært brutt ryolitt over flere dekar, og gjenstander og avslag fra dette materialet er funnet på boplasser over hele det søndre vestlandsområdet.

Se også
-------

* Liste over bergarter

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av ryolitt

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Auguste Pierre Chouteau** (født i 9. mai 1786 i Saint Louis i det som ble delstaten Missouri, død 25. desember 1838 i Fort Gibson i det som ble Oklahoma) var en amerikansk offiser og handelsmann.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Auguste Pierre Chouteau tilhørte en kjent amerikansk, opprinnelig fransk, slekt av pelsjegere og handelsmenn. Hans onkel (farbror) René Auguste Chouteau deltok som tenåring i den av Pierre Laclède-ledede ekspedisjon som i 1764 grunnla byen Saint Louis i daværende spansk Louisiana.

Hans far var Jean Pierre Chouteau, en av de første som bosatte seg i Saint Louis. Hans mor var Pelagie Kiersereau (1767-1793)  En av hans brødre var Pierre Chouteau jr. (som grunnla Fort Pierre i Sør-Dakota). En halvbror (født etter at faren giftet seg med Brigitte Saucier) var François Chouteau, som etablerte en handelspost og ble en av de første nybyggere i Kansas City.

### Karriere

Auguste Pierre Chouteau fikk sin militære utdannelse i West Point men forlot arméen i 1807, nesten rett etter at han hadde tatt sin offiserseksamen, for å delta i familiens forretningsvirksomhet som hovedsakelig innebar pelshandel med forskjellige indianerstammer, for hans del fremfor alt osagene.

Chouteau rykket iblant inn som veiviser og tolk for flere mer eller mindre eventyrlige ekspedisjoner, noe som blant annet førte til en kort tid i fengsel i Mexico i 1817. Chouteau deltok også i de fredsforhandlinger som fulgte på oberst Henry Dodges ekspedisjon til kiowaenes område i 1834 og var en av USAs representanter ved undertegnelsen av en fredsavtale i 1837 med kiowaenes overhøvding Dohasan.

Tettstedet *Chouteau* i Oklahoma har fått sitt navn etter Auguste Pierre Chouteau.

Referanser
----------

1. ↑  «LACLEDE CHOUTEAU PAPIN CONNECTION 18th c. Roots & Genealogy of Ancestors». Arkivert fra originalen 27. oktober 2009. Besøkt 3. mai 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** SUDOC
 |
**Levende Skog**-standarden er en norsk standard for hvordan skogbruksdrift skal ta hensyn til miljø og friluftsliv. Standarden ble etablert i 1998, etter at det var gjennomført et prosjekt i perioden 1995–1998 for å kartlegge hvordan man i Norge kan drive langsiktig og ansvarlig skogforvaltning.

Standarden ble til gjennom samarbeid mellom skogbruket, skogindustrien, fagbevegelsen, friluftslivsorganisasjoner og miljøorganisasjoner, og ble etablert i 1998. Levende Skog ble revidert i 2006.

Innhold
-------

Noen av kravpunktene er formulert som generelle mål, mens andre gir konkrete retningslinjer for hvordan hogst skal drives. Eksempler på dette er hvor mange livløpstrær som skal stå igjen per dekar etter en hogst, krav til kantsoner mot blant annet myrer og bekker og krav om å ta vare på biologisk viktige områder og kulturminner. 

Det er totalt 25 kravpunkter i Levende Skog etter den siste revisjonen. 

Etterfølgelsen av disse kravpunktene ligger til grunn for tømmerkjøpernes miljøsertifisering.

Parter
------

Følgende organisasjoner har deltatt i arbeidet med Levende Skog og er også medlemmer av Rådet for Levende Skog:

* Fellesforbundet
* FRIFO
* Friluftsrådenes Landsforbund
* Norges Skogeierforbund
* Norskog
* SABIMA
* Statskog
* Treforedlingsindustriens Bransjeforening
* Treindustrien
* World Wildlife Fund – Norge

Kontroverser
------------

I 2007 ble det oppmerksomhet i media om at avgjørelsen om hvilke skogområder som skulle vernes fra skogsdrift, var lagt til instanser som var underlagt de som hadde økonomiske interesser av å gjennomføre uttak av tømmer.

Referanser
----------

1. ↑  Arnesen, Tor; Eide, Trude Hella; Aasetre, Jørund (2004). «Levende Skog prosessen – fortid, nåtid og framtid. En evaluering.». *Østlandsforskning*. Besøkt 3. mars 2023.
2. ↑  Myrvold, Ulf (2. januar 2007). «Hogger verneverdig skog». *NRK*. Besøkt 3. mars 2023. «Biolog Terje Blindheim i BioFokus jobber blant annet med kartlegging av miljøverdier i skogen. Han er bekymret over at skogen hogges selv der det er registrert store verneverdier. | – Den viktigste årsaken er at skogeierne har skaffet seg full kontroll med hvem som skal utføre kartleggingen, hva som skal kartlegges og hva som skal hogges – og dette holdes hemmelig. De som har økonomisk interesse av at skogen blir hogd er de samme som skal avgjøre hva som skal vernes, sier Blindheim.»

Eksterne lenker
---------------

* NRK Brennpunkt:Hogger verneverdig skog
***Familien paa Gilje**, et Interieur fra Firtiaarene* er en roman av den norske forfatteren Jonas Lie, utgitt i 1883. Romanen skildrer en familie på en embetsmannsgård (kapteinsgård) i Valdres, og hovedvekten ligger på de trange rammene for liv, lykke og utvikling som bys familiens døtre. 

Familien består av *kaptein Jæger*, hustruen *Ma*, døtrene *Thinka (Cathinka), Thea, Inger-Johanna* og sønnen *Jørgen*. Huslæreren *Grip* er en stemme for forfatterens fremtids- og frihetsideer, og dertil et romantisk potensial for Inger-Johanna. Den marginale embetsmannsfamilien, bosatt i en utkant, er både sosialt og økonomisk presset, og kampen for å få døtrene «godt gift», og en drøfting av alternativene til dette, er en rød tråd. Thinka blir av moren ledet inn i et fornuftsekteskap med den langt eldre og solvente fogden; Thea blir gående i søsterens hus som ugift; mens Inger-Johanna, som er romanens helt, bryter forlovelsen med *løytnant Rønnow* – som moren og mosteren hadde tatt initiativ til, og velger sin egen vei, som lærer i hjembygda. Romanen blir ofte sammenlignet med *Amtmandens Døttre* av Camilla Collett; begge romanene skildrer kvinners muligheter og mangel på muligheter i embetsstanden. 

Litteraturkritikeren Knut Anders Løken skriver om romanen: : «Inger-Johannas to menn tegner kontrastfeltet i romanen. Rønnow representerer alt det bestående med sin eleganse og gode etikette. Han hører det dannete bylivet til. Student Grip har nye og opprørske ideer, er radikal og utålmodig, naturlig og utilgjort. Grip møter vi i naturen - på kapteinsgården oppe i fjellbygda. Slik står, by mot land, kultur mot natur, som den store hovedmotsetningen i den kritiske realismens tid. Grip vil oppdra unge sjeler til å tenke nytt, bryte ut ...»

Romanen ble utgitt i en illustrert utgave med tegninger av Erik Werenskiold i 1903, og gjenutgis regelmessig.

Erik Werenskiolds illustrasjoner
--------------------------------

* «Giljegården»«Giljegården»
* «Grågjess»«Grågjess»
* «Skjærer i tre»«Skjærer i tre»
* «Gjestene kommer»«Gjestene kommer»
* «Han sprang av og lot gamle Rist fortsette»«Han sprang av og lot gamle Rist fortsette»
* «Vinterlandskap»«Vinterlandskap»
* «Oppe i fjellet var det så tindrende klart»«Oppe i fjellet var det så tindrende klart»

Referanser
----------

1. ↑  ; *Store norske leksikon*.
2. ↑  Familien på Gilje (1883)
arkivert utgave

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | Familien paa Gilje – originaltekst fra Wikikilden |
Frants og Marie Beyer med venner Foto: Joh. v. d. Fehr 
**Frants Diecke Cappelen Beyer** (født 9. mai 1851 i Bergen, død 10. november 1918 i Oslo) var jurist og dispasjør, senere likningssjef i Bergen. Han var sønnesønn av Frands Beyer, som eide Norges eldste bokforlag, F. Beyer. Han ble en av Edvard Griegs beste venner og støttespillere, og senere nabo på Troldhaugen. Frants var gift med Marie (født Smith), Grieg spilte orgel i deres bryllup i Gamle Aker kirke 16. mai 1877.

Beyer var også styreformann i Musikselskabet Harmonien fra 1902 til 1913 og den første ærespresident i selskapet.

Riksarkivet har Frants Beyers privatarkiv, som omfatter brev fra Edvard Grieg fra perioden 1872-1907 og en samling gaver, bl.a. originalkomposisjoner av flere kjente komponister, til Frants og Marie Beyer i forbindelse med deres sølvbryllup i 1902. Beyers arkiv er skannet og tilgjengelig i Digitalarkivet.

Eksterne lenker
---------------

* Om forholdet mellom Edvard Grieg og Frants Beyer hos Bergen Bibliotek
* Edvard Grieg og Frants Beyer[*død lenke*]
* Digitalarkivet: Brev fra Edvard Grieg til Frants Beyer 1872-1907
* Digitalarkivet: Frants og Marie Beyers sølvbryllupsmappe

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Franz Anton Xaverius Ries** (1755–1846) var en tysk fiolinist og orkesterleder. 

Ries fikk fiolinundervisning av sin far Johann (1723–1784) og av Johann Peter Salomon. Ries ble regnet som et vidunderbarn på fiolin og fikk ansettelse som fiolinist ved hoffkapellet i Bonn i 1774. 

Etter en konsertreise til Wien i 1779 ble Ries utnevnt til førstefiolinist og i 1791 etterfulgte han Joseph Reicha som musikkdirektør ved det kurfyrstelige hoff (*Direktor der kurfürstlichen Musik*). Etter at hoffkapellet ble oppløst i 1794, organiserte Ries konserter sammen med musikere som var blitt igjen i Bonn. 

Ries underviste Ludwig van Beethoven i fiolinspill fra 1785 til 1786 og spilte sammen med ham i hoffkapellet. De to sto seinere på vennskapelig fot. En annen av Ries' fremstående elever var komponisten, musikkpedagogen og forfatteren Johanna Kinkel.

Ries' sønner Ferdinand og Hubert var også dyktige musikere og komponister.

Kilder
------

* (de) Robert Eitner: «Ries, Franz». I *Allgemeine Deutsche Biographie* (ADB). Bind 28, Duncker & Humblot, Leipzig 1889, s. 569–573.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Musicalics, Musicalics komponist-ID 99233[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6s87jpz, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
NASA-satellittbilde av Olenja
**Militærflybasen Olenja** (Аэродром Оленья, ICAO-Code **XLMO**) er en flybase tilknyttet den russiske Nordflåten.

Flyplassen og den tilhørende bebyggelse Vyssoki befinner seg ved Olenegorsk i Oblast Murmansk, knapt 200 kilometer fra grensen mot Norge. Den var tiltenkt rolle som et springbrett for strategiske bombefly av typen Tupolev Tu-95 mot USA.

Den 26. april 1963 landet Fidel Castro på flyplassen og ble tatt i mot av Anastas Mikojan.

Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 samlet Russland 7 fly av typen Tu-160 Blackjack og 4 stk Tu-95 Bear-H på denne basen, alle i stand til å bruke atomvåpen, samtidig med at russiske ledere gjentatte ganger nevnte atomvåpen.

Referanser
----------

1. ↑  Matthias Uhl: *Krieg um Berlin? Die sowjetische Militär- und Sicherheitspolitik in der zweiten Berlin-Krise 1958 bis 1962.* Oldenbourg, München 2008, Seite 27.
2. ↑  «*When Fidel Castro visited Murmansk*». Arkivert fra originalen 23. desember 2014. Besøkt 13. juni 2018.
3. ↑  «Satelittbilder viser 11 strategiske bombefly 20 mil fra Norge», Dagbladet, 12. oktober 2022

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olenya Air Base – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Flugplatzbelegungen
**Franz Bartl** (født 7. januar 1915, død 12. juli 1941) var en østerriksk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Bartl vant en olympisk sølvmedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i håndballturneringen bak Tyskland. Det var første gang som håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Østerrike vant fire av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, beseiret de Sveits med 11-6 og Ungarn med 11-7 og tapte kampen mot Tyskland med 6-10. Bartl spilte tre kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Sølv Sølv i håndball Østerrikes flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Franz Bartl – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Franz Bartl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Franz Bartl – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Skjevik skole** ligger på Skjevikåsen i Molde kommune ca. 2 mil øst for Molde sentrum. Skolen er sammen med Kleive skole en av to skoler i indre del av Molde kommune.

Historie
--------

Skjevik ungdomsskole ble bygd i 1970. Elevene kom da fra hele indre del av kommunen samt Skålahalvøya. I 1986 åpnet Vågsetra barne- og ungdomsskole. Elevene fra Skålahalvøya ble da overflyttet til denne skolen. 

### Sammenslåing

Fra 1. august 2005 ble Skjevik ungdomsskole slått sammen med Vikamyra barneskole. Den 5. oktober 2005 fikk skolen navnet Skjevik barne- og ungdomsskole. Fra 1. august 2006 ble også Hjelset barneskole administrativt en del av Skjevik barne- og ungdomsskole, men man fortsatte å bruke skolebygget på Hjelset. Etter en omfattende oppussing ble Skjevik barne- og ungdomsskole nyåpnet høsten 2009. Da ble det gamle skolebygget fra 1952 på Hjelset lagt ned, og alle elevene ble flyttet til lokalene på Skjevikåsen.

Eksterne lenker
---------------

* Skolens hjemmeside

| * v
* d
* r
Offentlige grunnskoler i Molde kommune |
| --- |
| Barneskoler: | Bolsøya skole  **·** Kleive skole  **·** Kvam skole  **·** Kviltorp skole  **·** Langmyra skole  **·** Nordbyen skole  **·** Sellanrå skole  **·** Vistdal skule | Skoler |
| Ungdomsskoler: | Bekkevoll ungdomsskole  **·** Bergmo ungdomsskole |
| Kombinerte skoler: | Eidsvåg barne- og ungdomsskole  **·** Eresfjord barne- og ungdomsskule  **·** Midsund skule  **·** Sekken oppvekstsenter  **·** Skjevik barne- og ungdomsskole  **·** Tøndergård skole  **·** Vågsetra barne- og ungdomsskole |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**David Pegg** (født 20. september 1935, død 6. februar 1958) var en britisk fotballspiller. Han var venstre kantspiller på Manchester United før han omkom i München-ulykken. Han fikk også med seg én kamp for det engelske landslaget.

Pegg kom fra klubbens egen juniorstall, og debuterte for United i desember 1952. Han var en veldig gjennombruddshissig spiller; løpssterk og med gode pasninger. Det sies at Real Madrid kjøpte en høyreback bare for å kunne passe på ham de få gangene de møttes. De første sesongene fikk han relativt lite spilletid, men fra og med 1955/56-sesongen var han fast på laget. Han ble engelsk ligamester i 1955/56 og 1956/57, og rakk å spille 153 førstelagskamper for United, hvor han scoret 28 mål.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som David Pegg †, Transfermarkt spiller-ID 289621, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Pegg – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) David Pegg – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) David Pegg – EU-Football.info Rediger på Wikidata
**Rebel Rebel** er en sang av David Bowie, utgitt i 1974. Den er inkludert på albumet *Diamond Dogs*. Sangen har et veldig fengende gitarriff, og er kanskje Bowies mest covrede låt.

Sangens tekst gjør tydelig preg av at den er Bowies farvel til glam rock-bevegelsen han var med og grunnla, og inneholder tekstlinjer som *«You got your mother in a whirl, she's not sure if you're a boy or a girl»*, som er dedikert til glam rockens utfordring av kjønnsrollene. Det kan også hende at grunnen til at «Queen Bitch» ble valgt som B-side til singelen. (Å markere et farvel til glam rock-perioden). «Queen Bitch» (utgitt 1971) er nemlig en av hans første reelle glam rock-sanger. Samtidig var «Rebel Rebel» Bowies aller siste hit innen den sjangeren.

Bowie stod alene for gitarspillingen på sangen. Det fengende gitarriffet er altså spilt av Bowie selv. Det var ikke den eneste sangen på *Diamond Dogs* at han gjorde dette. Han spilte også keyboard. 

I Norge kom singelen på 9.-plass på VG-lista Topp 20.

Besetning
---------

* David Bowie - vokal og gitar
* Herbie Flowers - bass
* Aynsley Dunbar - trommer

Listeplasseringer
-----------------

* Australia: 28
* Canada: 30
* Irland: 2
* Norge: 9
* Storbritannia: 5
* Tyskland: 33
* USA: 64

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Birgham-traktaten** omfattet to avtaler beregnet på å sikre den skotske uavhengigheten etter at kong Alexander III av Skottland døde uten en direkte arving i 1286. Traktaten ble undertegnet av tre nasjoner; Skottland, Norge og England.

Hensikten med traktaten, og garantert av Edvard I av England, var å avgjøre en gang for alle de konkurrerende krav på tronen fra Huset Balliol og Huset Bruce. Avtalene ble skrevet i Salisbury i 1289 og Birgham i 1290. 

På den betingelse at barnedronningen Margrete av Skottland, også kjent som «Jomfruen fra Norge», ville gifte seg med Edvards sønn med samme navn, den framtidige Edvard II av England, ville Skottland være «adskilt og todelt fra England i henhold til dets rettmessige grenser, fri i seg selv og uten underkastelse».

Traktaten viste seg å bli virkningsløs og forgjeves da den unge dronningen i 1290 døde på Orknøyene på veg fra Norge til Skottland. I tillegg hadde de engelske forhandlerne inkluderte rikelig med reservasjoner for å gjøre de skotske klausulene om uavhengighet ubrukelige. Edvard I erklærte seg som overherre av Skottland og utfordret de med krav på den skotske tronen til anerkjenne ham som deres føydale overherre.

Den overstående ekteskapskontrakten ble tilbakeført fra London til Skottlands nasjonale arkiver så sent som i 1937.

Se også
-------

* Den skotske uavhengighetskrig
**Krigskunst** eller **militærkunst** betegner tradisjonelt læren om militær krigføring som teoretisk og akademisk fag, slik det ble undervist i ved f.eks. krigsskoler. Faget deles tradisjonelt i strategi og taktikk. Selv om bruken av begrepet fortsatt forekommer er begrepet krigskunst på norsk ikke lenger så mye brukt i militære profesjonelle sammenhenger.

Militærkunst som fag
--------------------

Militærkunst kan studeres metodisk, som et felt innen teoretisk forskning og opplæringsmetodikk i militærvitenskep. Militærkunst inkluderer studien og anvendelsen av prinsipper for krigføring og krigens lover som gjelder i like stor grad til det nært beslektede militær strategi, operasjonell kunst og taktikk. Utøvelse av militærkunst er svært avhengig av økonomi, logistikk og støtte til de væpnede styrker, og reflekterer sosiale påvirkninger på den militære organisasjon. Den er et uttrykk for kreativ tenkning for beslutningstakere i å engasjere sine styrker, og inkluderer kart over området til påtenkte operasjoner som et veritabel lerret, og bevegelsen av krefter som vanligvis er merket på kartet med piler, som penselstrøk. Mindre oppfinnsomt ble det definert i Frankrike i det 19. århundre som: 

> 
> Militærkunst er kunsten å konsentrere seg - og å engasjere, i det perfekte øyeblikket, en overlegen styrke av soldater på det avgjørende punkt.
> 
> 
> 

 og 

> Kunsten å spå fiendens intensjon fra små indikasjoner er en kunst som sjelden villeder, og er en av de mest verdifulle egenskapene til militært geni.
> 
> 
> 

 Det er ikke kjent at mange av de største militære ledere i Europa og Asia, særlig Japan, var i seg selv enten etablerte kunstnere, eller kunstsamlere.

Referanser
----------

1. ↑  «Krigskunst» i Store norske leksikon
2. ↑  p.140, De La Barre Duparcq
3. ↑  p.7, De La Barre Duparcq
4. ↑  p.294, De La Barre Duparcq

Se også
-------

* *Kunsten å krige*

Litteratur
----------

* De La Barre Duparcq, Nicolas Édouard, Oversatt av George Washington Cullum, (Brig.Generasjon)*Elementer av Militære Kunst og Historie: Bestående av Historien og Taktikk på Egen Armer; Kombinasjonen av Armene, og Mindre Operasjoner av Krigen*, D. Van Nostrand, New York, 1863
* Halleck, H. Innsats, (Mag.Generasjon), *Elementer av Militære Kunst og Vitenskap*, D. Appleton & company, New York, 1862

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
Rekonstruert versjon av Skjoldehamndrakten utstilt på Lofotr Vikingmuseum. Middelalderdrakta ble oppdaget i Skjoldehamn i Vesterålen i 1936 og er datert til ca. 1050. Den består av ullester, sko, belte, skobånd, bukse, innerjakke, kofte og hette.  Foto: Justin Hall, juli 2013 
**Skjoldehamndrakten** er betegnelsen på en svært godt bevart klesdrakt som ble funnet i ei myr på Andøya i 1936. Nyere forskning har vist at drakten kan være så gammel som fra 1050, og det gjør den i så fall til Norges eldste bevarte klesdrakt. Skjoldehamndrakten består av ei kofte med hette (kaprun), skjorte eller innerjakke, bukse, belte, ankelkluter og ankelsurringer, sokker og sko.

Et gammelt lik ble funnet under torvstikking i Skjoldehamn sommeren 1936. Liket bar preg av å ha ligget lenge i myra, men drakten det hadde på seg var etter forholdene godt bevart. Liket med klærne ble først gravd ned igjen i ei annen myr i nærheten, men ble senere samme år sendt til Tromsø Museum, der klærne ble preparert og tatt vare på. Konservator Gutorm Gjessing, som publiserte funnet i en artikkel i tidsskriftet Viking i 1938, anslo at klesdrakten var fra senmiddelalderen, altså 1400-1500-tallet. På 1970-tallet ble drakten overført til Bergen Museum.

Fra 2008 til 2010 ble Skjoldehamndrakten rekonstruert ved Lofotr Vikingmuseum, og samtidig forsket mastergradsstudent Dan Halvard Løvlid ved Universitetet i Bergen på draktens bakgrunn. Forskningen avdekket at drakten er eldre enn det man tidligere trodde, sannsynligvis fra rundt 1050. Duodjiekspert Aline Mikkelsen mente i 2009 at Skjoldehamndrakten måtte være ei lulesamisk kofte. Historiker Johan Borgos støttet denne teorien, men tok forbehold om at det ikke finnes andre bevarte norske eller samiske klesdrakter fra samme tidsperiode, slik at det er umulig å fastslå sikkert om drakten har norsk eller samisk opprinnelse. Ifølge Dikka Storm, konservator ved Tromsø Museum, må eieren av drakten ha vært en viktig person i lokalsamfunnet.

Drakten er nå (pr. juni 2013) flyttet fra Bergen til Tromsø Museum igjen, der den på nytt skal rekonstrueres, etter at det ble oppdaget at det var gjort noen mindre feil ved tidligere rekonstruksjon.

Referanser
----------

1. ↑  Vesterålen info om Skjoldehamndrakten
2. ↑  NRK: Skjoldehamndrakten er lulesamisk (6. oktober 2009, besøkt 1. april 2012)
3. 1 2  NRK: Dette er ekte vintage-klær (4. juni 2013)

Kilder
------

* Vesterålen Info: "Skjoldehamndrakten vender tilbake" (foredrag av Kjersti Åshagen og Lars Erik Narmo, besøkt 1. april 2012)
* NRK: Norges eldste drakt (1. oktober 2009, besøkt 1. april 2012)

Eksterne lenker
---------------

* Mer om Skjoldehamndrakten
* Dan Halvard Løvlid: Skjoldehamnfunnet i lys av ny kunnskap (2010)
**Rebekka Ljosland** (født 22. november 1990 i Bergen) er en norsk politiker (KrF) som fra 22. oktober 2015 er byråd for helse og omsorg i Bergen kommune. Hun var da den yngste byråden i Norge noen sinne. Ljosland satt i bystyret i Bergen fra 2011 til 2015. På nominasjonsmøtet til Bergen KrF ble hun valgt som deres 3. kandidat ved valget i 2015 og valgt inn som bystyrerepresentant.

Rebekka Ljosland er gift med fylkespolitiker Tor André Ljosland (KrF). Hun var tidligere leder av Bergen KrFU og nestleder i Hordaland KrFU. Hun er utdannet sykepleier fra Haraldsplass Diakonale Høyskole (2009–2012), og har påbegynt en klinisk master i kardiologisk sykepleie ved Høyskolen i Bergen (2015-). Ljosland er ansatt som sykepleier ved Haraldsplass Diakonale Sykehus, men har permisjon.

Referanser
----------

1. ↑  Rebekka Ljosland (KrF) på Bergens Kommunes nettsider Arkivert 23. desember 2015 hos Wayback Machine. (Besøkt 22. desember 2015)
2. ↑  «Hun er den yngste byråden noensinne», NRKs nettsider (Besøkt 22. desember 2015)
3. ↑  Bergen kommune. «Rebekka Ljosland sin CV» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 23. januar 2016. Besøkt 04.01.2016.
**Rebekka Borsch** (født 11. november 1976 i Olpe i Vest-Tyskland) er leder for den norske UNESCO-kommisjonen og avdelingsdirektør for Kompetanse og Innovasjon i NHO. Fra 2018-2020 var hun statssekretær for forskning- og høyere utdanningsminister Iselin Nybø i Kunnskapsdepartementet.

Borsch er tidligere politiker for Venstre og har blant annet vært medlem av Venstres sentralstyre 2012-2016, landsstyre 2010-2018 og av leder av Venstres internasjonale utvalg fra 2012-2018. I stortingsvalget 2013 og stortingsvalget 2017 var hun Venstres førstekandidat i Buskerud. Rebekka Borsch var fylkesleder for Buskerud Venstre 2010–2016 og leder for Røyken Venstre 2009–2012. 

Ved kommune- og fylkestingsvalget 2011 ble Borsch valgt inn i kommunestyret i Røyken og ble 1. vara til fylkestinget. Hun ble gjenvalgt som kommunestyrerepresentant i 2015. Hun var medlem av formannskapet i Røyken og av fellesnemnda for sammenslåingen av kommunene Asker, Røyken og Hurum. 

Fra 2011-2015 var Borsch meddommer i Drammen tingrett, og fra 2016-2020 styremedlem i *Dag og Tid.*

Rebekka Borsch kom til Norge i 2003 og ble norsk statsborger i 2011. Hun er utdannet journalist og statsviter fra Freie Universität Berlin og har jobbet som seniorrådgiver i Miljødirektoratet og informasjonsleder i Europabevegelsen. Som statssekretær hadde hun også tilgang på gratis pendlerbolig, til tross for at hun var bosatt nærmere Stortinget enn reglene tilsa.

Referanser
----------

1. ↑  Statsministerens kontor (17. januar 2018). «Endringer blant statssekretærene». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 17. januar 2018.
2. ↑  valg.no Valglister og kandidater 2017
3. ↑  «Venstre-topp bodde under 40 kilometer fra Oslo – fikk pendlerbolig likevel». *www.vg.no*. Besøkt 24. desember 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rebekka Borsch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Rebekka Borsch hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Debattinnlegg fra Rebekka Borsch
* Venstres offisielle side om Rebekka Borsch Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
***Ganqing*** (kinesisk: 感情, pinyin: *Gǎnqíng*) er et viktig konsept for sosiale relasjoner i kinesisk kultur. Det kan løst oversettes med «følelse», og er relatert til konseptet *guānxi* (relasjonsnettverk). *Gǎnqíng* reflekterer tonen i de sosiale relasjoner mellom to personer eller to grupper. Man kan tale om å ha god *gǎnqíng,* som betyr at to personer kommer godt overens, eller dyp *gǎnqíng,* som betyr at det er sterke følelser involvert innen en relasjon.

Uttrykket *gǎnqíng* benyttes også politisk, som i uttalelser fra Folkerepublikken Kinas regjering. Da kan det bli vanskelig å gripe dersom man i oversettelsen bentytter ordet «følelser». Hvis man leser i oversettelse at en handling har «såret det kinesiske folks følelser»" kan det være best å tolke dette som om handlingen har «forstyrret relasjonene med det kinesiske folk». I denne kontekst oppfattes bedre den implisitte trussel om at dersom ikke kursen endres, vil samarbeidet med Kina lide.

Referanser
----------

1. ↑  "China Hurt by Bjork," *The New York Times*, March 8, 2008
**Valnesfjordvatnet** er en innsjø vest i Fauske kommune i Nordland fylke. Innsjøen ligger bare 1 meter over havet og forbindelsen med Valnesfjorden går gjennom den om lag 1 kilometer lange Laukåsstraumen. Strømmen endrer derfor retning med tidevannet, som gir brakkvann i innsjøen. Tilsiget er hovedsakelig fra nordøst, der flere elver danner et elvedelta.

Vassdraget er vernet i verneplan I for vassdrag og er lakseførende opp til Langforsen. Her går også sjøørret, ferskvannsørret og en liten stamme sjørøye. I tillegg finnes det skrubbe, ål og trepigget stingsild. Det går også torsk opp i innsjøen.

Ved vassdraget finnes et rikt fugleliv med blant annet siland og rødstilk. Disse er begge norske ansvarsarter, det vil si at minst 25 % av den europeiske bestand finnes i Norge. Her er også oter som er rødlistet.

Fylkesvei 530 går langs østsiden av sjøen hvor det er en del bebyggelse, med Nystad og Helskog som de største, og jordbruk.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 21. juli 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 21. juli 2015
3. ↑  Miljødirektoratet, Elvedeltadatabasen

Eksterne lenker
---------------

* Norges Vassdrags- og energidirektorat, Valnesfjordvassdraget

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Ess I Ermet** er en rapgruppe fra Drammen og Oslo. Gruppa er mest kjent for sin hitsingle Dette er livet fra sommeren 2008, men ga september 2009 ut albumet **Fullt Hus**.

De første årene
---------------

**Ess I Ermet** ble startet opp i 2004. Fram mot 2006 var initiativet et hobbyprosjekt der medlemmene jobbet med låter basert på instrumentaler de fant på nettet, og etterhvert begynte gruppa å produsere eget materiale. Planleggingen av album og singler begynte mot slutten av 2007 og gruppa lanserte sommeren 2008 singelen «Dette er livet». Høsten 2008 startet arbeidet med et album.

Platekontrakt
-------------

20. april 2009 ga gruppa ut oppfølgeren **Typisk**. Dette var første single fra albumet den hadde jobbet med i et halvt år. Etter å A-listeplassering på den lokale radiostasjonen Kanal 1 i Drammen fattet Harald Universal Music interesse for rapperne. Han tok kontakt og etter kort tid fikk plateselskapet distribusjonsrett til albumet.

August 2009 kom albumet *Fullt Hus* ut.

Medlemmer
---------

* Christian Sanders (født 31. mars 1988), vokalist, produsent (2004–)
* Theodor Tonum (født 7. august 1989), vokalist, produsent og manager (2004–)
* Andreas «Apee» Pedersen (født 6. november 1986), vokalist (2005–)
* Dag Nævra Klingen (født 10. oktober 1988), vokalist (2006–)
* Marius «Marre» Bakjord (født 29. april 1987), vokalist (2006–)
* Silje Marlen Kristiansen (født 2. mai 1991), vokalist (2006–)
* Alexander «One» Knutsen (født ?. april 1988), vokalist(2004–)
* Martin «Han derre martin» Oftedal (født 13. november 1991), vokalist (2006–)

Diskografi
----------

Album/EP-er
* Fullt hus, *Universal Music / Slagerfabrikken*, 2009

Singler
* Typisk, *Tonum Artist Management*, 2009
* Dette er livet, *Tonum Artist Management*, 2008

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Universal har Ess i Ermet omtale i Faro Journalen
* Legger kortene på bordet[*død lenke*] omtale i Drammens Tidende
**Birgit Klein** (født 14. april 1945) er et dansk medium og forfatter av en rekke kanaliserte bøker omhandlende spirituelle emner. Hun har mastergrad i psykologi fra Københavns Universitet. Bøkene hennes har solgt over 100 000 eksemplarer, hovedsakelig i Danmark og Norge.

Hun beskriver selv sin oppvekst som svært politisk, og hun var hele tiden opptatt av livet og det som lå bakenfor og hva meningen var med det hele. Hun opplevde sitt åndelige gjennombrudd først etter at hun begynte å meditere i 1979. Da hadde hun allerede universitetsstudier bak seg i filosofi og psykologi. Hun opplevde en rask utvikling etter det, og hun begynte å fordype seg i astrologi. I 1982 begynte hun å utvikle den paranormale evnen til å høre beskjeder fra åndelige vesener, såkalt clearaudience. Dette ga støtet til hennes bokproduksjon som i sin helhet er budskap til menneskeheten fra åndeverdenen, enten inspirerte eller dikterte.

Birgit Klein mener at bøkene hun skriver er av en slik karakter at leseren kommer i direkte kontakt med det åndevesenet som har inspirert eller diktert boka. Hun hevder også at det har en direkte helbredende effekt på leseren å komme i kontakt med det hun omtaler som «høyt utviklede ånder»

Bibliografi
-----------

* *Broerne til evigheden*
* *Jeg er eenhed*
* *Den evige livsspiral*
* *Kreative spor*
* *Og jeg ser en ny jord*

Utgitt på norsk:

* *Den evige livsspiral: om hvorfor barn og unge dør, illustrert av 9 faktiske historier fra oppstegne barn og om psykiske følger av tap. Vi får innsikt i hvordan Universets og livets energier beveger seg i spiralbevegelse, om hvordan menneskets bevissthetsutvikling i ulike livsavsnitt utvikler forskjellige chakraer, om integrasjon av mørke og frigjørende blokkeringer. Vi får høre om delfiner og andre dyr i menneskehetens tjeneste. Om åndelig utvikling og jordforbindelse. Om hva kjærlighet er og om bindinger i negativ vanetenkning.* (Soldag forlag, Nesodden, 1992)
* *Himmelen er på Jorden : en beskrivelse av den åndelige verden og en veiledning i hvordan man forholder seg til den* (Soldag forlag, Nesodden, 1991)
* *Jeg er veien sannheten og livet* (Soldag forlag, Nesodden, 1991)
* *Jorden dør uten kjærlighet : et bidrag fra den lyse del av den åndelige verden om kjærlighet og seksualitet* (Soldag forlag, Nesodden, 1990)

Eksterne lenker
---------------

* Birgit Kleins nettsted Arkivert 18. februar 2007 hos Wayback Machine.

Portaler: Litteratur | Danmark
**Faith Lehane** er en fiktiv person fra fjernsynsserien Buffy, vampyrenes skrekk (originaltittel Buffy the Vamyreslayer).

Faith er en vampyrjeger som ble aktivert etter at Kendra Young ble drept av Drusilla i 1998, og er den siste jegeren som ble aktivert ved hjelp av den originale linjen før den opphørte våren 2003.

Født i Boston, Massachusetts, hadde Faith en vanskelig oppvekst som førte til at hun fikk tillits- og følelsesmessige problemer. Selv om hun fant noe form for stabilitet med vokteren sin Diana Dormer.
Faith Flyktet til Sunnydale etter at Dormer ble brutalt drept av vampyren Kakistos, og ble venn og alliert med Buffy Summers og «Scooby gjengen». Men etter flere hendelser endte hun på den mørke siden sammen med ordfører Wilkins, og hjalp han med forberedelsene til oppstigningen. I Wilkins fant hun endelig den farsfiguren hun alltid hadde lengtet etter. Dagen før den store kampen på uteksamineringsdagen ble Faith kritisk såret av Buffy, og havnet i en åtte måneder lang koma.

Selv om hun fortsatte å lage problemer i Buffy sitt liv og forsøkte å drepe Angel i Los Angeles på oppdrag fra Wolfram & Hart, hadde Faith begynt å angre på sine tidligere handlinger og overga seg, med hjelp fra Angel til L.A.P.D. for endelig å møte konsekvensene. Tre år senere brøt hun seg ut av fengsel for å hjelpe Angel Investigations i å fange Angelus. Senere ble hun med Willow Rosenberg tilbake til Sunnydale for å hjelpe Buffy i kampen mot den eldste ondskapen (The First). Hun ble til og med valgt til leder da gjengen mistet troen på Buffys lederegenskaper, men Buffy ble akseptert tilbake da Faiths første plan sendte henne selv og flere potensielle inn i en nesten fatal felle.

Etter at The First var beseiret og alle potensielle vampyrjegere hadde blitt aktivert verden over, stasjonerte hun seg først ved den nye jegerorganisasjonen i Cleveland og senere jobbet hun sammen med Rupert Giles for å hindre at flere vampyrjegere gikk over på den mørke siden som hun selv en gang hadde gjort. Etter Twilightkrisen og enden på all magi, som også førte til Giles sin død, arvet hun alt fra Giles etter ønske i testamentet hans.

Hun stasjonerte seg så i London hvor hun ledet en Londonbasert jegerorganisasjon samtidig som hun samarbeidet med Angel for å bringe Giles tilbake. Etter at de reddet Giles hjalp hun Angel å stoppe Whistlers planer om å drepe millioner av mennesker for å ‘’redde verden’’. Etter det bestemte Faith seg for å forlate Angel og London siden hun trengte tid for seg selv og få orden på livet sitt.
Antun Saadehs og Det syriske sosialistiske nasjonale partis visjon for et forent, «naturlig» Syria. Området tilsvarer omtrent Det nyassyriske riket, med unntak av Egypt.
**Stor-Syria** (arabisk: سوريّة الكبرى), også kjent som «**naturlige Syria**» (arabisk: سوريّة الطبيعية) og **Bilad ash-Sham** (بلاد الشام), er en hypotetisk stat som forener den fruktbare halvmåne. Begrepet betegner også gjenopprettingen av Det arabiske kongedømmet Syria. Det erklærte området strekker seg omtrent over den gamle kalifatprovinsen Bilad al-Sham, og utgjorde Øst-Middelhavet eller Levanten og Vest-Mesopotamia ved arabernes gullalder.

Det førislamske hellenistiske navnet for regionen Syria ble brukt av osmanene for Syria Vilajet fram til Det osmanske rikets fall i 1918. Bølgen av arabisk nasjonalisme i området utviklet seg til opprettelsen av et nytt Stor-Syria i den franskstyrte okkuperte administrasjonen, og ble erklært som «Hasjimittkongedømmet» i mars 1920; kongedømmet hevdet utbredelse over hele Levanten. Etter den fransk-syriske krigen i juli 1920 beseiret franske styrker den nyerklærte staten, og inntok Damaskus. Området ble deretter delt mellom britiske og franske mandater, til Stor-Libanon, forskjellige syriske stater, Palestina-mandatet og Transjordan. De syriske statene ble gradvis forent til Den syriske stat, og ble uavhengig som Republikken Syria i 1946.

Bilad Al-Sham i det niende århundre.

Se også
-------

* Sykes-Picot-avtalen
* Det syriske sosialistiske nasjonale parti
* ISIL
* Mashriq eller Levanten
* Stor-Libanon

Referanser
----------

1. ↑  نشوء الأمم ، أنطون سعادة دار الركن

Litteratur
----------

* Pipes, Daniel (1990). *Greater Syria: the History of an Ambition*. New York: Oxford University Press. viii, 240 p. ill. with b&w photos and maps. ISBN 978-0-19-506022-5 pbk.; alternative ISBN on back cover, 0-19-506002-4

Kilder
------

* Artikkel «Al-Sham» i Encyclopedia of Islam av C.E. Bosworth, volum 9, s. 261 (1997).
* Dictionary of Modern Written Arabic av Hans Wehr (4. utgave, 1994).
**Birgit Hagen** (født 6. juni 1957 i Grevenbroich), tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles. 

Hagen vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det vesttyske laget kom på andreplass landhockeyturneringen for damer bak Nederland. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Vest-Tyskland fikk seks poeng, de vant to kamper, tapte en og spilte to uavgjort. Hagen spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i landhockey, damer Vest-Tysklands flagg Vest-Tyskland

Eksterne lenker
---------------

* (de) Birgit Hagen – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Birgit Hagen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Birgit Hagen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Birgit Hagen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Birgit Hagen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Thomas A. Jackson** (født 21. august 1879 i Clerkenwell, død 18. august 1955) var en av grunnleggerne av Socialist Party of Great Britain og senere var han grunnlegger og medlem av Communist Party of Great Britain (CPGB). 

Han var en ledende kommunistisk aktivist og dette partiets redaktør, samtidig som han arbeidet blant annet som en partifunksjonær og frilans foredragsholder.[] I 1920 ble Jackson en av grunnleggerne av den kommunistiske partiet i Storbritannia. I løpet av 1920-tallet var han en viktig skikkelse innen CPGB. Han var medlem av den kommunistiske sentralkomiteen fra 1924 til 1929. Han ble fjernet fra ledelsen av det britiske kommunistpartiet i 1929.[] På begynnelsen av 1930-tallet var han sekretær i League of Militant Ateists.[]

Jackson var gift med en annen av CPGB sine grunnleggere, Kate Hawkins. 

Jackson døde 18. august 1955 i en alder av 75 år, bare tre dager før hans 76te bursdag.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Thomas Alfred Jackson, BNF-ID 170876124[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Hugh Shaw** (født ? - død 1976) var en skotsk fotballspiller og senere manager, som er mest kjent fra sin tid i Edinburgh-klubben Hibernian. Han spilte for Hibs i mellomkrigstiden, og hadde sin debut i løpet av 1918-1919-sesongen. Shaw spilte vekselsvis som midtbanespiller og vingback på Hibs-laget som nådde cupfinalen både i 1922-1923 og 1923-1924, og tapte respektivt for Celtic og Airdrie.

Shaw ble hyret inn som Hibs' hovedtrener av Willie McCartney, etter at McCartney ble utnevnt til manager i 1936. Hibs hadde hatt tøffe tider tidlig i 1930-årene, etter at laget opplevde å rykke ned for første gang i 1930-1931-sesongen og deretter slet med å oppnå og beholde sin eliteseriestatus. I løpet av de sene 1930-årene og under den andre verdenskrig bygget McCartney det store Hibs-laget som i hovedsak skulle dominere skotsk fotball i tiåret etter krigen. Med Hibs på topp i ligaen midtveis i 1947-1948-sesongen kollapset McCartney på sidelinjen under en skotsk cupkamp og døde senere samme dag (24. januar 1948). Selv om Matt Busby ble knyttet til den ledige stillingen, ble Shaw utnevnt som manager for Hibs i løpet av den neste uken da Hibs forberedte seg for en kamp mot sin hovedutfordrer, Rangers. Hibs vant kampen 1-0 med et mål i siste spilleminutt og fortsatte med å vinne seriemesterskapet for 1947-1948-sesongen.

Shaw kompletterte den berømte angrepslinjen Famous Five ved å introdusere Bobby Johnstone på laget i 1948, og alle de fem spilte sammen for første gang den 21. april 1949. Han ledet laget til ytterligere to ligamesterskap i 1950-1951 og 1951-1952, og var en hårsbredd fra å ta titlene også i 1949-1950 og 1952-1953. Klubben deltok også i europacupen i 1955-1956 som første britiske lag, og nådde helt til semifinalen.

Den velfungerende angrepslinjen ble brutt opp med salget av Bobby Johnstone til Manchester City i 1955, og de gjenværende spillerne begynte å trekke på årene. Hibs fortsatte med å gjøre det godt i reservelagsfotballen, men mange av disse spillerne greide ikke å imponere særlig på førstelaget, med et strålende unntak i den den gang unge Joe Baker. Derfor måtte Shaw ta på seg noe av skylden for at han ikke godt nok hadde erstattet det engang så briljante laget. Etter at laget slet med å hevde seg i starten av 1961-1962-sesongen, leverte Shaw inn sin oppsigelse i november 1961. Han hadde deretter et kort opphold som Raith Rovers-manager.

I 2003 kåret avisen *Sunday Herald* Shaw som den 31. beste manageren av i alt 50 skotske fotballtrenere gjennom alle tider, og avisen fremhevet spesielt hans «sense and man-management skills».

Referanser
----------

1. ↑  Mackay, s. 104.
2. 1 2  Mackay, s. 156.
3. 1 2  Bonthrone, Mark. «A Lawrie load of goals to thrill a nation», *Edinburgh Evening News*, 11. september 2006.
4. ↑  Mackay, s. 158.
5. 1 2 3  Mackay, s. 178.
6. 1 2  Mackay, s. 190.
7. ↑  Scotland's 50 Greatest Football Managers : 50 to eleven, *Sunday Herald*, 8. juni 2003.

Litteratur
----------

* Mackay, John (1986). *The Hibees*. John Donald Publishers Ltd. ISBN 0-85976-144-4.

Eksterne lenker
---------------

* Hugh Shaw Arkivert 15. desember 2018 hos Wayback Machine. www.ihibs.co.uk