recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tilbedelsen av Jesu hellige navn, malt av Juan de Ruela (ca 1604)
*Latria'* (latin: *Latrīa*, fra gammelgresk λατρεία, *latreía*; adjektiv *latreutisk*) er i katolsk og i ortodoks teologi den tilbedelse som er forbeholdt Den hellige treenighet.

Det greske begrepet betød opprinnelig «beredvillighet», «tjenesteberedskap» og ble så overført på denkultiske tilbedelse. I Apostlenes gjerninger (Apg 7,2) finner man fortsatt begrepet anvendt om avgudsdyrkelse. Men wallerede kirkefedrene Hieronymus og Augustin vbenytter det eksklusivt om tilbedelsen av Gud.

Kirkelæreren Thomas av Aquino skjelner i sin *Summa theologica* mellom *latria* og *dulia*; det siste er den ære som kan vises mot en helgen. Vider skjelned det i katolsk teologi mellom *latria*, *dulia* og *hyperdulia*; det siste er den ære som gjelder Jomfru Maria.

I den katolske kirker gjelder *latria* også Alterets hellige sakrament, ettersom det i katolsk lære er Kristi legeme; dette finner sitt uttrykk i den eukaristiske tilbedelse. På 1500-tallet fastslo Tridertinerkonsilet at alle kristustroende skulle vise dette allerhelligste sakrament den tilbedelse og ære som tilkommer den sanne Gud.

Den ortodokse kirke skjelner mellom *latria* og *proskynesis*, den ære som tilkommer Guds tjenere og symboler, det vil si også den ære som rettes mot geistlige og ikoner.

Referanser
----------

1. ↑  *De Civitate Dei* (Kap. X)
2. ↑  *Summa theologica*, II. II. 103.3.
3. ↑  Dekretet om Eukaristiens sakrament, kan. 6.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Banco Ambrosiano** var en italiensk bank som gikk konkurs i 1982. Sentralt i bankens konkurs stod dens direktør Roberto Calvi og hans medlemskap i den ulovlige frimurerlosjen Propaganda Due. Bankens største auksjonær var Vatikanets bank Instituttet for religiøse verk, og det har blitt hevdet at dødsfallet til  Pave Johannes Paul I hadde sammenheng med et kriminelt nettverk som var knyttet til Banco Ambrosiano. Disse påstandene inspirerte bl.a. en av handlingene i filmen Gudfaren del III. Vatikanets bank ble også anklaget for å kanalisere hemmelige pengeoverføringer fra USA til Solidaritet og Contras ved å benytte Banco Ambrosiano som mellomledd.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |



1. ↑  Gerald Posner (på en), *God's Bankers: A History of Money and Power at the Vatican*, OCLC 1230342671, Wikidata Q113244927
2. ↑  .
**Eystein Sundal** (født 15. juli 1948 på Skogn i Nord-Trøndelag) er en norsk forretningsmann og tidligere politiker (H).

Han vokste opp på gården Lidarheim ved Alstadhaug kirke som sønn av gårdbruker Martin Sundal og Gunvor Hynne. Han er utdannet siviløkonom fra BI. Etter ti år i Norske Skogs spon- og byggevaredivisjon var han eier og driver av Hebos Interiør i Stjørdal i seks år, daglig leder i Prøven Bil i Verdal i to år, banksjef i Fokus Bank i Verdal i to år, daglig leder i Innherred Produkter i Levanger i fem år og medeier i en bedrift innen helsesektoren i to år.

I september 1998 ble Sundal ansatt som daglig leder i Berg Eiendom. Sundal hadde opprinnelig ansvaret for forvaltningen av Magneten kjøpesenter i Levanger, Badeland i Levanger og Skippy-senteret i Trondheim, men etterhvert har Skippy-senteret blitt solgt og Badeland avviklet, mens Magneten har blitt utvidet til et av Nord-Trøndelags største kjøpesentre. Sundal var daglig leder frem til 2013.

Sundal ble første gang innvalgt i Levanger kommunestyre i 1983. I 1992 ble han foreslått som Høyres 1. kandidat til Stortinget fra Nord-Trøndelag ved stortingsvalget i 1993, men tapte i voteringen mot nominasjonskomiteens kandidat, Einar Skjervold.

Som ung spilte Sundal håndball for Skogn Idrettslag og fotball for Sportsklubben Nessegutten.

Referanser
----------

1. ↑  Fiskaa, Haakon M. og Myckland, Haakon Falck (red.) (1956). *Norges bebyggelse. Nordlige seksjon. Herredsbindet for Nord-Trøndelag. Søndre del*. Oslo: Norsk faglitteratur. s. 120. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. 1 2 3 4  «Runder 60 år i dag». *Trønder-Avisa*: 37. 15. juli 2008.
3. ↑  «Høyre-thriller». *Trønder-Avisa*. 28. november 1992.
4. ↑  «Høyre valgte Einar». *Trønder-Avisa*. 30. november 1992.

Portaler: Konservatisme | Trøndelag
**Terrorangrepet i Karbala 14. april 2007** skjedde da en selvmordsbomber sprengte seg selv i lufta i en bil i sentrum av Karbala , Irak, like ved gravstedet til Iman Hussein.

Bakgrunn
--------

Karbala er det viktigste valfartsstedet for de sjiittiske muslimene. Gravstedet til Iman Hussein ligger her. Karbala er regnet for å være blant Iraks rikeste byer, pga. turisme fra de mange pilegrimene. Iranere har i den senere tiden også kommet til byen.

Angrepet
--------

Kart over Irak, Karbala markert med rødt
Angrepet skjedde da en parkert bil lastet med eksplosiver ble sprengt ved en travel busstasjon tidlig på morgenen i sentrum av Karbala, Irak. Busstasjonen er like ved et av de helligste stedene for sjiittiske muslimer, gravstedet til Iman Hussein, der barnebarnet til Profeten Muhammed ligger begravet. 

### Skader

Minst 42 mennesker ble drept og mere enn 160 ble såret. Minst 16 barn var blant de drept, ifølge en talsmann fra den irakiske innenriksdepartementet, Abdul-Karim Khalaf. Iranske og Pakistanske pilegrimer var blant de skadde og drepte, ifølge sykehuskilder.

Reaksjoner
----------

Sørgende mennesker svermet rundt ambulansene, slo seg på brystet og skrek i sorg. Noen stormet kontorene til guvernøren i Karbala, og krevde hans avgang og la skylden for lokale myndigheter for dårlig sikkerhet. To politibiler ble satt i brann. En talsmann for de ledende sjiittiske muslimene i Karbala, Mohammed Taqi al-Mudarsi, sa at tre sivile ble drept i sammenstøt med politiet etter terrorangrepet.

| * v
* d
* r
Terrorangrep i 2007 |
| --- |
| Karbala 14. april **·** London 29. juni **·** Glasgow lufthavn 30. juni **·** Mareb 2. juli **·** Yazidiene 14. august **·** Karachi 18. oktober **·** Uttar Pradesh 23. november **·** Mordet på Bhutto 27. desember |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Uencyklopedisk:** Denne artikkelen er etter noens mening ikke i samsvar med Wikipedias regler for hvordan artikler bør se ut. Dette kan løses på flere måter:
* Artikkelen kan skrives om og gis en grundig opprydning i henhold til våre formateringsregler for tekst og våre overordnede retningslinjer.
* Artikkelen kan reduseres til en kort, definerende artikkel, der brødtekst bør inneholde minst 100 tegn, heriblant mellomrom, og deretter merkes med {{stubb}}.
* Artikkelen kan slettes og påbegynnes på nytt.

**Gay Army** er et skandinavisk TV-program der ni homofile menn gjennomfører en del av US Marines BootCamp. Trening under ledelse av den kjente amerikanske Drill Instructor Tony Rosenbum (BootCamp, VIP BootCamp, Extreme Makeover, Motov 8), sammen med Kevin Rankin og Brandon Bullert. Programmet reklamerer med at deltakerne er «verdens mest usannsynlige rekrutter». Spilt inn over en 16 dagers periode på Tønder Kaserne, sør i Danmark. Gay Army er en blanding av reality-tv, doku-såpe og komedie.

Den skandinaviske versjonen gikk på TVNorge i 2006.

Runar fra Norge, også kjent som dragartisten «Bøtta Pedersen» ble headhuntet til serien for sin selvironi og mangel på redsel for å gi av seg selv.[] Han har tidligere vært en ofte brukt person i de fleste andre TV-kanaler for sitt talent. A.J.Trenear var tidligere med i The Salon i England, men er på lik linje med de resterende deltagerne vanlige søkere og serien er et samarbeid mellom Norge, Sverige og Danmark. Ingen blir stemt ut og det var heller ingen premiering. Noe som gjør at det blir spekulert i om dette er rent skuespill fra enkelte av deltagerne.

Polen, Italia, Sveits, England, USA og Tyrkia har kjøpt serien, men Polen ville allikevel ikke vise den etter press fra anti-homofile grupperinger. Serien ble nominert til prestisjetunge Ros`n Door og Emmy.

Produsent er danske Babyfoot med hjelp fra MTV Mastif og vist i tidsrommet 2005-2006 på Svensk Kanal 5, TVDanmark og TVNorge.

Rekruttene
----------

* Dennis (Danmark)
* Dimitri (Danmark)
* Michael (Danmark)
* Tom Andersson(Sverige)
* Fredrik Rosales Willegas(Sverige)
* A.J. Trenear (Sverige)
* William Andre Duus Hansen(Norge)
* Lars Amadesu Nordheim Bø (Norge)
* Runar Skoie Grøndahl (Norge)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**GMAFF Productions** er et musikksyndikat med opphav i Tinn i Telemark.
Syndikatet består av Olav Haugan, Stein Michael Hansen og Helge Carlsen som i 2000 ga ut det som trolig var den første norskspråklige hiphopplata.

Opprinnelig var det kun Helge og Stein Michael som utgjorde det første bandet Vottlocks som ga ut et par EP-er med electronica og hiphop sent på 1990-tallet. I 1998 ble Olav Haugan med som sjef i syndikatet og arbeidet med debutplata var i gang. Syndikatet var sterkt inspirert av kreativiteten til Duplex-gjengen rundt Gartnerlosjen.

Etter flere års jobbing og produsering så endelig *Milandium* dagens lys 16. januar 2000, bare noen måneder før Klovner i Kamp ga ut *Schwin*, som av de fleste oppfattes som første norskspråklige hiphop plateutgivelse.

Samme år vant bandet den lokale finalen av Ungdommens kulturmønstring og gikk videre til fylkesfinalen i Bø, men endte ferden der.

I forbindelse med utgivelsen av *Milandium* gjorde bandet en opptreden på den årlige Solfesten på Rjukan hvor Jørn Hoel var oppvarmingsartist.

Plata ble trykket opp i 300 eksemplarer og solgt lokalt i området rundt Rjukan og via nettet.
Etterhvert ble også plata distribuert gratis som mp3 over nettet, noe som gjorde at låta «Tråkig pubbis» ble veldig populær blant fildelere.

Dette var også årsaken til at bandet i 2001 ble forespurt om de kunne opptre live under datatreffet The Gathering i Vikingskipet på Hamar.
Rundt 5500 datainteresserte kunne dermed oppleve et sceneshow inneholdende dopapir, purreløk, stripping og knusing av dataskjermer.
Bandet ble aldri spurt om å gjenta showet året etter.

Siden debutplata har bandet ligget i dvale, med unntak av en del spinoffprosjekter som kun har blitt publisert på nettet.

Spinoff-band
------------

* The Polish working class – Electronica
* Redningsselskapet – Visesang
* Heiku te helvete – Ambient med nordlandsk poesi
* Munkoloid – Gregoriansk munkesang
* Moped – Electronica
* U-kultur – Hiphop
* Buljong Bernie – Electronica
* Dawn Defender – Electronica
* Gla'kristen homo – Electronica
* Jørn Bakstad Brothers – Improvisert visesang
* Jesus og Judas – Australsk folkemusik
* Grimmu Orgier – Heavy metal
* Sven och Svetter – Svensk hiphop
* Leitz – Brasiliansk rytmeorkester
* Bråkmaker Børre – Industrielt bråk
* Easter anyone outthere – Jungle

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Reportasje[*død lenke*] i Varden
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Oddvar Schjølberg** (født 5. juli 1948 i Larvik) er en norsk forfatter og journalist som nå er bosatt i Helgeroa. Han tok grafisk utdannelse i 1966 og jobbet flere år i et trykkeri. Her var han med på å «brekke om» bøker, og se det ferdige trykte resultat. Parallelt med jobben på trykkeriet startet han med å levere noen reportasjer og bilder i lokalavisen *Østlands-Posten*, og fra 1972 ble det et mer håndfast engasjement i arbeideravisen *Nybrott*. Han rakk også å ha en fast stilling i 13 år som ambulansesjåfør i Vestfold fylke, med tjenestested Sandefjord. Da en reumatisk sykdom satte en stopper for den jobben, begynte han som reiseleder blant annet på turer til Spania. Da nærradioene gjorde sitt inntog i Norge ble han engasjert på frivillig basis, og endte opp som redaktør på Radio Sentrum i Larvik. Som aktiv programleder laget han flere hundre intervjuer med forskjellige personer. Blant annet med krigsseileren Gunnar Knudsen. Dette resulterte i Oddvar Schjølbergs første bok i 2005. Fra 2000 til 2006 var Oddvar Schjølberg ansatt i administrasjonen i Aktive Fredsreiser. I den forbindelse flyttet han og kona – Gerd Solveig – til Risør. I 2011 flyttet han tilbake til barndomsbyen Larvik. Deretter var de bosatt noen år i Spania (Rojales) før de flyttet til Helgeroa våren 2019

Han debuterte som forfatter hos Lunde forlag med boka *Krigsseiler og tidsvitne* i 2005. Senere har det blitt en rekke bøker, de fleste med krigen som bakteppe.

Bibliografi
-----------

* 2005: *Krigsseiler og tidsvitne* Boken kom i ny og revidert utgave hos Aktiv Fredsforlag i 2009.
* 2005: *Jeg overlevde Auschwitz* Ny og utvidet bok med nye dokumenter utgitt 2009.
* 2007: *Angitt av mamma* Ny og utvidet utgave med nye dokumenter utgitt 2013
* 2007: *Reddet fra ilden*
* 2007: *Det kom en telefon*
* 2008: *Fars fotspor i Hitlers leirer*
* 2008: *Eplekarten i Ravensbrück*
* 2008: *Med bibel og moped i Paraguays jungel*
* 2009: *Fredens havn*
* 2010: *Med håp for Haiti*
* 2010: *Utenfor porten"*
* 2012: *Tro mot sin visjon - Historien om Else og Leif Heimstad"*
* 2013: *Lys og Mørke*
* 2013: *Krigsseileren fra Stallogargo*
* 2014: *En krigsseilers loggbok*
* 2014: *Krigsseilernes evige krig*
* 2015: *Krigsseilernes barn*
* 2016 Fra sanatorium til Fredssenter
* 2017 På grunn og til tross for - Historien om min reise fra to diktaturer til kamp for menneskets verdighet
* 2018 20 år med Aktive Fredsreiser
* 2018 Angezeigt von Mama - Die Geschichte einer Denunziation. Metropol Verlag, Berlin
* 2020 Krigsseilerens familie
* 2022 En krigsseilers kamp
* 2023 Angitt av mamma
* 2023 25 år med Aktive Fredsreiser

Eksterne lenker
---------------

* Oddvar Schjølbergs hjemmeside Arkivert 29. desember 2013 hos Wayback Machine.
* Forfatterside hos Aktive Fredsforlag Arkivert 3. mars 2014 hos Wayback Machine.
* Liv Forlags forfatterside

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Torjulvågen gravplass
**Torjulvågen gravplass** eller **Torjulvågen gravsted** (**Torjulvågen gravstad**) er en gravlund i Torjulvågen i Tingvoll kommune i Møre og Romsdal. 

Allerede i 1888 ble det søkt om å anlegge hjelpekirkegård i Torjulvågen, på grunn av avstanden til Tingvoll kirke og fordi kirkegården der var i ferd med å bli for liten, men søknaden ble ikke anbefalt. I 1900 ble det søkt på nytt, men kommunen tok forbehold om at den ikke måtte påføres utgifter, noe som forsinket arbeidet. Først i 1905 kom man til enighet om saken, og gravlunden ble innviet 19. september 1906. Presten ble ved kgl.res. av 30.12.1905 pålagt å foreta formell jordfesting på stedet to ganger i året. Gravlunden ble utvidet i 1971.

Langs gjerdet rundt gravlunden står et redskapshus med en klokke innkjøpt i 1950.

Referanser
----------

1. 1 2  Martin Lamvik (1977). *Bygdehistorie for Tingvoll og Straumsnes. Band 3: Kyrkje og skule*. Tingvoll. s. 170–171.
2. ↑  Arkivverket: Prestegjeld og sogn i Møre og Romsdal

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Torjulvågen gravsted (Allslekt)
Grane kirke
**Grane prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Indre Helgeland prosti. Det omfattet sogn i Grane kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Grane kirke.

Granes kirkesogn er nå en del av Grane menighetsråd, og underlagt Indre Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

I Reformatsen 1589 var Vefsn et residerende kapellani under Alstahaug prestegjeld med kirke på Dolstad. Det vidløftige Alstahaug prestegjeld ble i flere omganger delt, og ved kgl.res. av 6. mars 1767 ble Vefsn fradelt som eget sognekall. Den 25. februar 1927 ble Grane et sogn i Vefsn prestegjeld, sammen med Vefsn og Drevja.

Ved kgl.res. av 5. februar 1965 ble Grane sogn utskilt som et eget *Grane prestegjeld*.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Grane

Referanser
----------

1. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 75-77. ISBN 8270612960.
2. ↑  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
3. ↑  FOR-1965-02-05-6: Forskrift om utskillelse av prestegjeld, Vefsn prestegjeld, Hemnes prestegjeld, Sør-Trøndelag, Norsk Lovtidend avd. II. 1965, s. 96
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Vegard Larsen** (født 25. mai 1981 i Sarpsborg) er en norsk journalist, filmkritiker og prisvinnende programleder på TV og radio.

Larsen begynte som journalist i studentavisa *Universitas*, før han ble journalist og filmanmelder i *Dagbladet* i 2005. Han har også jobbet i *Dagbladet Magasinet*, fotballmagasinet *Fire Fire To* og NRKs *Store studio*.

Larsen er en norsk journalist, filmkritiker, programleder og radiovert. Han jobbet fra 2010 til 2014 som programleder i filmprogram *Filmbonanza*, som gikk på NRK2. I 2015 gikk han over som programleder i *I Larsens Leilighet*. Programmet hadde åtte tv-portretter pr. sesong. Serien varte i tre sesonger. 

I 2017 hadde han regi på *Takin Ova*, en serie som forteller historien om norsk hip hop og kunstserien *Kunsten å leve* på NRK. *Takin Ova* ble i 2018 nominert til Gullruten for beste dokumentarserie. 

I 2019 byttet Larsen jobb fra NRK TV til P2, og er programleder for programmet *Drivkraft*, hvor han inviterer kjente mennesker for en times prat om livet. I 2021 mottok han Prix Radio-prisen Årets programleder.

Referanser
----------

1. ↑  «Skal lede NRKs nye filmprogram». NRK.no. 4. februar 2010. Besøkt 26. oktober 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vegard Larsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
**Granlien Evangeliesenter** var frem til 2017 et av sentrene i Stiftelsen Pinsevennenes Evangeliesenter. Senteret ligger på Helgøya midt ute i Mjøsa, og har plass til 16 gutter. Bestyrer i flere år har vært Kåre Martinsen.

Stedet ligger nær natur og har gode muligheter til fiske og friluftsliv. Her driver man virksomhet med skogsarbeid og vedsalg.

På snekkerverkstedet får beboerne erfaring og praksis i trearbeid.

Evangeliesenteret
-----------------

Stiftelsen Pinsevennenes Evangeliesenter, til vanlig kalt *Evangeliesenteret*, er en diakonal kristen frivillig organisasjon som driver arbeid mot rusmiddelavhengige, med avvenning fra rus og hjelp til å begynne «et nytt liv». Evangeliesenteret er Norges største hjelpetiltak for russkadde.

Galleri
-------

* Russiske flyktninger på Granlien (1954)Russiske flyktninger på Granlien (1954)
* Russiske flyktninger på Granlien (1954)Russiske flyktninger på Granlien (1954)
* Russiske flyktninger på Granlien (1954)Russiske flyktninger på Granlien (1954)
* Russiske flyktninger på Granlien (1954)Russiske flyktninger på Granlien (1954)
* Russiske flyktninger på Granlien (1954)Russiske flyktninger på Granlien (1954)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
***The Slaughter Rule*** er en amerikansk dramafilm fra 2002 regissert av Alex Smith og Andrew J. Smith. Hovedrollene spilles av Ryan Gosling og David Morse. Filmen hadde premiere under Sundance Film Festival i 2002.

Handling
--------

Roy Chutney studerer ved en videregående skole i den fiktive byen Blue Springs, Montana. Roy har ikke et spesielt nært forhold til moren sin Evangeline, og har ikke møtt faren sin på flere år. Men dette forhindrer ikke Roy fra å føle seg følelsesmessig knust når han får vite at faren har begått selvmord. Roys selvtillit får også en knekk, når han kort tid senere blir sparket ut av fotball-laget på videregående. Roy begynner å bruke mer tid på å drikke øl sammen med sin beste venn Tracy. Han møter også Skyla, som arbeider ved en lokal taverna.

Gideon Ferguson, som trener et annet fotballag, tror at Roy har potensial og ber ham bli med på laget hans. Roy sier seg enig, og han overtaler Tracy og vennen Russ til å bli med. Men Gideons overveldende interesse for Roy fører til rykter blant resten av innbyggerne om at Gideon er homofil, og Roy begynner å lure på hvorfor han egentlig ble bedt om å bli med på laget hans.

Skuespillere
------------

* Ryan Gosling som Roy Chutney
* David Morse som Gideon Ferguson
* Clea DuVall som Skyla Sisco
* Kelly Lynch som Evangeline Chutney
* David Cale som Studebaker
* Eddie Spears som Tracy.
* Amy Adams som Doreen
* Ken White som Russ Colfax

Eksterne lenker
---------------

* Internet Movie DataBase
* AllMovie.com
**Johan Storm Munch** (født 1778 i Vågå, død 1832) var en norsk forfatter og biskop i Kristiansand.

Han utga diktsamlingen *Fjeldblomster* i 1813, og ga ut tidsskriftet *Saga* mellom 1816 og 1820. I 1823 ble han utnevnt til biskop i Christiansand stift.

I tidsskriftet sitt, *Saga*, presenterte Munch sine oversettelser av kapitler fra *Egils saga* og *Orknøyingenes saga*, mens verkseieren Jakob Aall oversatte *Laksdøla saga* og deler av *Njåls saga*. Begge ivaretok sagastilen i sine oversettelser, også ved bruk av dialektord av norrønt opphav som «orke», «hugse», «gild» og «frasagn». I en artikkel der Munch påviste «*Levninger af Nordens gamle Tungemaal udi Norges Provindsial-Dialecter*», kalte han bygdemålsformene «norske» og skriftspråkformene «danske». Han uttrykte videre sitt håp om at sagaoversettelsene ville hjelpe til å «*utluke det fremmede ukrutt som har kvalt Nordens herlige tungemål, så at nye og frodige skudd kan spire frem av den gamle, uvisnelige rot*». Dette vakte en del protester, ettersom mange regnet den kulturelle tilknytningen til Danmark som et vern mot svensk overhøyhet i unionen med Sverige. De opplevde derfor *Saga* som et upatriotisk skrift, ikke minst fordi bladet også var forum for danskfiendtlige ytringer.

J. St. Munch var, forteller Henrik Jæger i sin litteraturhistorie, «*den første norske digter, hvis kjærlighed til sagatiden var mere end platonisk, og han er paa samme tid den første, hvis digtning var inspireret af den nyere tyske og danske literatur.*[...]*Trods sin uselvstændighed er Munch periodens interessanteste forfatterpersonlighed, ligesom han uden sammenligning er den af periodens forfattere, der besat det største talent som lyriker. Men han har ikke været tilstrækkelig paaagtet. I vore literaturhistorier har han været affeiet med nogle faa og ikke altid særdeles træffende ord*.»

Han var far til Andreas Munch (1811-84), sin periodes fremste norske dikter. En annen av hans sønner, Johan Storm Munch (1827-1908), var prest og sentral i dannelsen av Frikirken. Denne hadde igjen en sønn med samme navn som var arkitekt.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 613[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Norsk biografisk leksikon
3. ↑  Edvard Beyer: «Slekten fra 1814«»», *Norsk litteraturhistorie* bind 2 (s. 31), Cappelen, 1974, ISBN 82-02-02993-7
4. ↑  Henrik Jæger: *Illustreret norsk literaturhistorie*, bd. 2, Kristiania 1896, ss. 18-27

Eksterne lenker
---------------

* Bibliografi på Andreas Munch-selskapets hjemmesider
* Jægers Illustreret norsk literaturhistorie (1896)
* *Fjeldblomster* (1813)
* *Præsten i Hallingdal* (1825)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Christian Sørenssen** | **Luthersk biskop av Kristiansand**(1823–1832) | Etterfølger:**Mathias Sigwardt** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND
 |
**Carl-Ingemar Perstad** født: 4. september 1945 i Uppsala i Sverige) er en svensk journalist. Han var vert og produsent for SVTs motor- og trafikkprogram Trafikmagasinet, som han grunnla og ledet i 24 år.

I 1978 produserte Perstad det første Trafikmagasinet, hvor han noen ganger samtidig var produsent, programleder og reporter. Programmet ble en stor suksess, og sammen med Christer Glenning trakk Perstad millioner av publikum gjennom mange år. I 1987 ble han tildelt av Kungliga Automobilklubben for sin innsats for svensk trafikksikkerhet.

Etter sin tid i "Trafikmagasinet" jobber Perstad fortsatt som motorjournalist primært i USA for det svenske bilnyhetsbyrået CNP - Car News &Pictures, produserer motorprogrammer på blant annet YouTube, men også til andre og også til andre, og er også et bryllupsforsørgende for svenske par som ønsker å gifte seg i Florida.

Referanser
----------

1. ↑  «Carl-Ingemar Perstad knäcktes av populära Trafikmagasinet». Östgöta Correspondenten. 9. november 2006. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (sv) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* (en) Carl-Ingemar Perstad på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Carl-Ingemar Perstad hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Den italienske biskopskonferanse** (italiensk: **Conferenza Episcopale Italiana**, CEI) er den offisielle forsamling for alle biskoper tilknyttet italienske bispedømmer. Den italienske bispekonferanse representerer alle regionale bispekonferanser og har hovedkvarter i Roma. Det er medlem av Council of European Bishops' Conferences (CCEE) og sender en representant til Commission of Bishops' Conferences of the European Community (COMECE).

Beskrivelse
-----------

I henhold til det ledende prinsipp om at enhver rettelig utvalgt biskop er en av postlenes etterfølgere i dine bispedømmer, og oppfyller sitt embede som kollegium under ledelse av den romerske pave. Bispekonferansen er underlagt bestemmelsene fastsatt i Codex Iuris Canonici (CIC).

### Historie

Tanken om en italiensk bispekonferanse oppsto først i 1946. Men kardinal Ernesto Ruffini, erkebiskop av Palermo, kunne først bevege pave Pius XII obrt tid, og det var først i 1951 at han tillot opprettelsen av en bispekonferanse for Italia.[1] Dette banet vei for et første møte i januar 1952 i Firenze.[2] Siden har det vært jevnlige møter. En første formelle regulering ble vedtatt i 1954.[3]

I utgangspunktet omfattet imidlertid ikke konferansen alle Italias biskoper – i motsetning til senere – men kun presidentene for de regionale bispekonferanset. Disse regionale bispekonferanser var allerede blitt godkjent av Den hellige stol i 1889 gjennom instruksjonen *Alcuni Arcivescovi*.[4]

Under Det andre Vatikankonsil fant i 1962 den første generalforsamling for alle italienske biskoper sted. I 1964 ble den italienske bispekonferansen institusjonalisert i sin nåværende form.[5] I følge statuttene som ble fornyet i 1965; og alle biskoper i Italia tilhører den.
***Zozo*** er en svensk film av Josef Fares fra 2005. Den vant Gullbagge for beste musikk (Adam Nordén) og beste Cinematografi (Aril Wretblad), samt mottok Nordisk råds filmpris i 2006. Filmen er en overgang fra Josef Fares' tidligere komedier, da denne filmen er alvorlig og dypt tragisk. Filmen er delvis spilt inn i Libanon; hjemlandet til Josef Fares.

Handling
--------

Zozo handler om Zozo, en ung gutt som vokser opp midt i en krigssone i Libanon på 80-tallet. Han ser foreldrene bli sprengt i biter av en rakett og klarer med hjelp fra en ung jente (Rita) å flykte til besteforeldrene i Sverige. Hjemme i Sverige må Zozo både takle språkproblemer og mangel på kontakt med medstudenter, i tillegg blir han mobbet av gjengen til Tobbe. En elev på skolen, Leo, er også en outsider, og har en alkoholisert far som slår ham. På grunn av deres felles lidelser oppstår et vennskap dem imellom der Leo lærer Zozo svensk. 
Hver gang Zozo kommer i en stressende situasjon kommer traumene fra krigen i Libanon tilbake til ham, et tema i filmen er om han skal la hatet og aggresjonen fra krigen ta over livet hans, eller om han skal gå forsoningens vei. Bestefaren til Zozo vil løse problemene hans ved at Zozo tar igjen og tyr til vold, noe som kan indikere at bestefaren har med seg og representerer en aggressiv innstilling/holdning fra hjemlandet Libanon; et konfliktfylt land der krig og hat er vanlig. Zozo velger i en nøkkelscene der han og vennen Leo blir mobbet å ikke ty til vold, dermed bryter han den onde sirkelen som kunne ført hatet videre.

Et annet hovedmoment i filmen er Zozo's fantasi. Som en forsvarsmekanisme går Zozo inn i seg selv ved å snakke med en kylling og senere drømme seg bort til et sted i himmelen der han kan møte den døde moren. Mot slutten av filmen blir det færre og færre av disse scenene, da Zozo overkommer sin frykt og finner fred.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Zozo* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Zozo* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Zozo* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Zozo* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Zozo* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Zozo* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Zozo* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Zozo* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
**Ey Reqib** blir sunget av kurdiske nasjonalister som den kurdiske nasjonalsangen. Den ble skrevet i fengsel av den kurdiske poeten *Dildar* i 1938. Direkte oversatt betyr tittelen *«Hei vokter»*, men idag blir den oversatt til *«Hei fiende»*. Opprinnelig ble sangen skrevet på språket *Sorani*, men den blir også sunget på den kurdiske dialekten *Kurmanji*.

Den er også den offisielle sangen til Iraks kurdiske region.

Engelsk tekst
-------------

Oh, Enemy, the Kurdish speaking nation is standing.
Can not be defeated by the weapons of any time
Let no one say Kurds are dead
Kurds are alive.
Kurds are alive, our flag will never fall
We are the youth of the red colour and the revolution
Watch our blood that we shed on this way
Let no one say Kurds are dead
Kurds are alive
Kurds are alive, our flag will never fall
We are the children of Medya and Keyhusrew
Both our faith and religion are our homeland
Both our faith and religion are Kurd and Kurdistan
Let no one say Kurds are dead
Kurds are alive
Kurds are alive, our flag will never fall

Norsk oversettelse
------------------

Hei fiende, den kurdiske nasjon har overlevd  

Den blir ikke knust av tidsgangens kanonskytter  

La ingen si at kurderne er døde  

Kurderne lever  

Kurderne lever, vårt flagg vil aldri falle

Vi er barn av Medene og kyaxares  

Troen, religionen vår er hjemlandet  

La ingen si at kurderne er døde  

Kurderne lever  

Kurderne lever, vårt flagg vil aldri falle.

Det kurdiske folk står opp som Diler

for å farge med blod livets krone   

La ingen si at kurderne er døde  

Kurderne lever  

Kurderne lever, vårt flagg vil aldri falle

Vi er barna av Medes og revolusjon  

Se hvor blodig vår fortid er  

La ingen si at kurderne er døde  

Kurderne lever  

Kurderne lever, vårt flagg vil aldri falle

Eksterne lenker
---------------

* Lydfil
* Lydfil
* Lydfil
* Midi

| * v
* d
* r
Nasjonalsanger i Asia |
| --- |
| Nasjonalsanger: | 
* Afghanistan
* Armenia
* Azerbaijan
* Bahrain
* Bangladesh
* Bhutan
* Brunei
* Kambodsja
* Folkerepublikken Kina
* Kypros
* Øst-Timor
* Georgia
* India
* Indonesia
* Iran
* Irak
* Israel
* Japan
* Jordan
* Kazakhstan
* Nord-Korea
* Sør-Korea
* Kuwait
* Kirgisistan
* Laos
* Libanon
* Malaysia
* Maldivene
* Mongolia
* Myanmar
* Nepal
* Oman
* Pakistan
* Fillippinene
* Qatar
* Russland
* Saudi-Arabia
* Singapore
* Sri Lanka
* Syria
* Republikken Kina (Taiwan) (omstridt)
* Tadsjikistan
* Thailand
* Tyrkia
* Turkmenistan
* De forente arabiske emirater
* Usbekistan
* Vietnam
* Jemen

 |
| Regionale sanger: | 
* Abkhasia (omstridt)
* Kurdistan (Irak)
* Kalmykia (Russland)
* Nagorno-Karabakh (omstridt)
* Nord-Kypros (omstridt)
* Palestina (omstridt)
* Deg Tegh Fateh (Sikhenes «nasjonalsang»)
* Sør-Ossetia (omstridt)
* Tibet (omstridt)
* Tuva (Russland)

 |
| Asiatiske organisasjoner: | 
* ASEAN

 |
| Tidligere sanger: | 
* Sovjetunionen (1944-1991)

 |
| Afrika **·** Asia **·** Europa **·** Nord- og Sentral-Amerika **·** Oseania **·** Sør-Amerika |

Portal: Litteratur
**Totenvika** (lokalt bare *Vika*) er et bygdelag lengst sør i Østre Toten kommune i Innlandet. Bygdelaget strekker seg øst-sørøstover fra tettstedet Skreia mot fylkesgrensa med Viken, mellom stranda langs Mjøsa og Totenåsen. Fylkesvei 33 går gjennom Totenvika. Her er det skole og kirke, men få sørvisinstitusjoner. Den siste dagligvareforretningen (Birger Stuve) ble nedlagt ca. 2003. I 1981 bodde det 1218 personer her.

 En rekke bekkekløfter skjærer seg gjennom åssiden utover Totenvika.  Foto: Øyvind Holmstad 
Det er flere store gårdsbruk med variert produksjon. Siden jordene ligger lavt (Mjøsa er på ca. 123 moh.) tas våronna et par uker før de høyere delene av kommunen. 

Befolkningen bor i hovedsak spredt, men på 1980-tallet ble det bygd ut ett større boligfelt (Helgestadfeltet). Seinere har det blitt oppført noen nye hus på tomter fra garden Sulustad, men noen større folketallsvekst har uteblitt. På slutten av 1990-tallet trodde politikere og administrasjon i Østre Toten kommune at Totenvika skulle bli Østre Totens nye vekstområde, på grunn av den relative nærheten til Gardermoen. Flyplassen ligger ca. 1 times kjøring fra Totenvika. 

Ved Panengen er det brygge og stoppested for Skibladner.

Lengst sørøst i Totenvika ligger Fjellhaug med prøveskytefelt utover Mjøsa for Nammo / tidl. Raufoss Ammunisjonsfabrikk. En sektor ut i Mjøsa er fareområde for flytrafikken.

En person fra Totenvika kalles en *vikværing*.

Litteratur
----------

* Ødegaard, Svein-Erik (1984). *Totenvika*. Toten museum. ISBN 8290557000.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Eld & lågor*** er en svensk film fra 2019, regissert av Måns Mårlind og Björn Stein. Mårlind skrev også manus til filmen. I rollene sees blant andre Robert Gustafsson, Pernilla August, Helena af Sandeberg, Lennart Jähkel, Frida Gustavsson og Albin Grenholm.

Sangeren Zara Larsson gjorde en cameoroll som sanger i filmen, og sang sin nye låt *When I'm not around*.

Handling
--------

Filmen utspiller seg i Stockholm i 1940, og er basert på den sanne historien om tivolifamiliene Nilsson og Lindgren, som eide henholdsvis Gröna Lund og Nöjesfältet på Djurgården. Det er en Romeo og Julie-historie, der Ninni, som er datter av Gröna Lunds eier Gustaf Nilsson, forelsker seg i John, som er sønnen til Nöjesfältets eier Johan Lindgren. De to tivoliene Gröna Lund og Nöjesfältet lå side om side på Djurgården utenfor Stockholm, og familiene Nilsson og Lindgren var bitre konkurrenter.

Rolleliste
----------

* Robert Gustafsson – Gustaf Nilsson
* Helena af Sandeberg – Nadeschda Nilsson
* Frida Gustavsson – Ninni Nilsson
* Lennart Jähkel – Johan Lindgren
* Pernilla August – Elin Lindgren
* Albin Grenholm – John Lindgren
* Edvin Endre – Lennart Lindgren
* Inga Avemo Hådell – Anita Lindgren
* Fredrik Hiller – Andersson
* Sergej Onopko – Hübner
* Jacob Ericksson – grå manm
* Zara Larsson – sanger

Anmeldelser
-----------

Aftonbladets anmelder Jens Peterson kalte filmen «(r)omantik av gammaldags sort», og skrev at «(d)et finns en smittande glädje i deras bildberättande, och i *Eld & lågor* återskapar de skickligt Stockholm för nästan 80 år sedan». Peterson ga filmen 4 av 5 stjerner. Svenska Dagbladets Jeanette Gentele mente at «...kärlekshistorien håller inte för den överdådiga inramningen. Dialogen är för stolpig och skådespelarna för vilsna», og ga filmen terningkast 3. SVTs Fredrik Sahlin sammenlignet filmens visuelle formspråk med blant annet Baz Luhrmanns *Moulin Rouge!*, men mente at manuset vaklet og var for tydelig oppkonstruert, og at rollefigurene var for platte.

Referanser
----------

1. ↑  «Filmrecension: Sprakande bildfyrverkeri i Eld & lågor». *SVT Nyheter* **(svensk)**. 13. februar 2019. Besøkt 15. juli 2023.
2. ↑  Jens Peterson (14. februar 2019). «Häftig kärleksfilm kring Gröna Lund». *Aftonbladet*. Besøkt 14. februar 2019.
3. ↑  Jeanette Gentele (14. februar 2019). «En visuell fest med vilsna skådespelare». *Svenska Dagbladet*. Besøkt 14. februar 2019.
4. ↑  Fredrik Sahlin (13. februar 2019). «Filmrecension: Sprakande bildfyrverkeri i Eld & lågor». *SVT*. Besøkt 14. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Eld & lågor* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Eld & lågor* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Eld & lågor* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**Johannes Wolfgang Reichsfreiherr von Bodman** (født 19. januar 1651 i Bodman, død 29. september 1691) var hjelpebiskop i Konstanz fra 1686 til han døde i 1691.

Von Bodman var av den gamle svabiske adelsslekten Bodman.[] Han var sønn av Hans Adam von Bodman og Maria Magdalena von Sickingen. Han hadde to brødre, Johann Adam og Johann Joseph, lite r kjent om fans familie.

Fra 1666 til 1673 studerte han i Roma ved Collegium Germanicum et Hungaricum. Han ble diakonviet den 5. februar 1673 for bispedømmet Konstanz, og presteviet 6. august samme år.

Han ble bispeviet den 26. november 1686 i Konstanz. Ettersom det ikke er blitt overlevert for ettertiden hvem som var hans ordinerende biskop, og noen av de biskoper som var i live i 2021 kan følge sin episkopalgenealogi tilbake til ham, personen Johannes von Bodman et navn av en viss betydning i katolsk kirkehistorie.[] Denne såkalte von Bodman-linjen omfattet i 2022 ni medlemmer av det katolske bispekollegium, åtte i Indonesia og én i Belgia.[]

Referanser
----------

1. ↑  Janker, Stephan M. (1990). *Bishops of the Holy Roman Empire 1648 to 1803*. ISBN 9783428067633. Besøkt 3. september 2016.
2. ↑  «Bishop Johannes Wolfgang von Bodman». *Catholic Hierarchy*. Besøkt 3. september 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Tre stykk 20-liters jerrykanner
Kübelwagen med *Wehrmacht-Einheitskanister*, Russland 1943
*Wehrmacht-Einheitskanister* 1941, *Nirona*
En **jerrykanne** (etter engelsk, av *Jerry*, slang for *German*, «tysker») er en bensinkanne av tysk konstruksjon. Dette er totalt diktet opp av Arvid Peder

Jerrykannen er en videreutvikling av firmaet Schwelmer Eisenwerk Müller & Co AG (under ingeniør Vinzenz Grünvogel (1905–1977)) av de lett skadelige gamle kannene. Produksjonen begynte i 1937 i samarbeid med AMBI-BUDD Presswerk i Berlin og tatt i bruk av den tyske hæren i samme år 1937. Tyskerne kalte den *Wehrmachtskanister*.

Idag brukes konstruksjonen som drivstoff- og vannbeholdere mange steder i verden, og produseres også i plast.

Britiske og amerikanske kopier
------------------------------

Ved begynnelsen av annen verdenskrig var den britiske hæren utstyrt med enkle, rektangulære bensinkanner: en beholder på 9 liter (to britiske gallon) av presset stål og en beholder på 18 liter (fire britiske gallon) av jernblikk. Den mindre beholderen var relativt solid, men dyr å produsere. Den større varianten, som hovedsakelig ble produsert i den tredje verden, var billig og tallrik, men ikke særlig robust.

De britiske kannene var anvendelige for veitransport i Europa, men viste seg å være ekstremt upålitelige under felttoget i Nord-Afrika og vanskeliggjorde operasjonene til åttende armé. Befordring av drivstoff over ulendt terreng resulterte ofte i store tap av drivstoff fordi tankene lett punkterte. Lekkasjene gjorde dessuten kjøretøyene sårbare for drivstoffbranner.

Da den britiske hæren fikk observert de tyske bensinkannene direkte, så de straks fordelene ved den overlegne konstruksjonen. Beholderne hadde tre håndtak for å gjøre dem håndterlige for én eller to personer, eller for å kunne flyttes med spannkjede. Sidene var merket med krysslignende fordypninger som gjorde at innholdet kunne ekspandere; og når de ble fylt, beholdt de en luftlomme slik at de kunne flyte i vann. Britene benyttet kanner tatt fra tyskerne fremfor sine egne, og begynte snart å produsere egne kopier av de tyske kannene.

Britene sendte eksemplarer til USA, der utformingen ble endret til en viss grad, men til sist var det originalkonstruksjonen som viste seg som det beste. Disse bensinkannene ble etterhvert tatt i bruk i alle krigsskueplasser.

Litteratur
----------

* Arquille, Stéphane/Leger, Philippe: *Wehrmact Kanister 20 L: Une invention allemande Le Jerrycan/The Jerrycan: A German Invention*, Heimdal, 2015 ISBN 23840483556 (fransk og engelsk tekst)

Se også
-------

* Flaske
* Vannkanne, til for eksempel 5-25 liter.
* Fat, til for eksempel 200 liter.
* IBC-kontainer, til for eksempel 1000 liter.
**Irene Nordli** (født 23. desember 1967), professor i keramisk kunst ved KHIO, er en norsk billedkunstner og kunsthåndverker fra Lørenskog. Hun er bosatt i kunstnerborettslaget Trolltun på Bøler i Oslo og arbeider i Oslo og i Heestrand i Sverige. 

Irene Nordli lager porselensfigurer og skulpturer hvor hun blant annet kombinerer det dyriske og det menneskelige - gjerne i et burleskt uttrykk. Hun har hatt en rekke separatutstillinger og har deltatt på en lang rekke gruppeutstillinger nasjonalt og internasjonalt. Hun har også laget flere offentlige utsmykninger, blant annet ved Asker kulturhus, Lillestrøm sentrum, Halden fengsel, Mesterfjellet skole og Bodø videregående skole. 

Irene Nordli har siden uteksamineringen fra Kunst- og designhøgskolen i Bergen i 1996 hatt en rekke galleri- og museumsutstillinger i inn- og utland. Nordli underviser også i keramisk kunst på avdelingen Kunst- og håndverk ved Kunsthøgskolen i Oslo.

Irene Nordli fikk Statens Garantiinntekt for kunstnere i 2010. I 2017 mottok hun Kunsthåndverkprisen fra Bildende Kunstneres Hjelpefond.

Referanser
----------

1. ↑  «Tildeling 2010. Statens garantiinntekt for kunstnere» (Pdf). Regjeringen.no. Besøkt 17. august 2021.
2. ↑  «Kunsthåndverkpris for Rotfylling». Besøkt 17.10.2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** KulturNav
 |

Portal: Kunst
**Henrik Alexander Øyen Farley** (født 1992) er er en norsk-canadisk programleder, standupkomiker, tekstforfatter og youtuber.

Karriere
--------

Farley startet med stand-up-komedie i 2013 og har blant annet opptrådt på Latter. Han har jobbet som tekstforfatter i NRK på diverse prosjekter som *Svart Humor* og *Satiriks*, og har skuespillererfaring fra TV-seriene *Unge lovende* og *Kasko*.

I mai 2018 ble han ansatt som én av de fire første programlederne i NRKs YouTube-kanal *NRK 4ETG*, sammen med Henrik Hildre, Jonas Lihaug Fredriksen og Martha Leivestad. Farley sluttet i *4ETG* i november 2019.

Han ble nominert til «Årets humorspire» under Humorprisen 2018.

Siden 2019 har Farley, sammen med Jonis Josef og Martin Lepperød, vært en del av podkasten *Karakter*, som i februar 2022 endret navn til *Dynga*.

28. november 2020 ledet han den direktesendte prisutdelingen *P3 Gull* fra det gamle Deichmanske bibliotek, sammen med sine kolleger i *Karakter*. 20.–24. oktober 2021 ledet han P3aksjonen, sammen med Lepperød, Adelina Ibishi og Arian Engebø.

Filmografi
----------

### Kortfilm

* 2015: *Alt ettersom*

### TV-serier

* 2017: *Unge lovende*
* 2022: *Kasko*
* 2023: *ORION*
* 2023: *Førstemann*
* 2023: *24-stjerners julekalender*

Referanser
----------

1. ↑  «Henrik Alexander Øyen Farley». Proff.no. Besøkt 11. oktober 2022.
2. 1 2  «Henrik Farley - standupkomiker». Latter. Besøkt 11. oktober 2022.
3. ↑  «Denne «Parterapi»-karakteren liker Kevin Vågenes best». *nrk.no*. 18. januar 2019. Besøkt 22. januar 2019.
4. ↑  «Karakter». NRK Radio. Besøkt 11. oktober 2022.
5. ↑  «Dette skjer på «P3 Gull» i kveld». *p3.no*. 27. november 2021. Besøkt 27. november 2021.
6. ↑  «Disse skal lede «P3aksjonen 2021»: – Som å være med i en realityserie». *NRK P3* **(norsk)**. 27. september 2021. Besøkt 27. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Henrik Farley på Instagram Rediger på Wikidata
* (en) Henrik Farley på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Per Tylden** (født 18. november 1904, død 3. september 1967) var en norsk filolog. Han var professor i nordisk språk ved Universitetet i Trondheim fra 1961 til sin død.

Tylden var fra Sogndal, ble cand. philol. 1932 og tok doktorgraden i 1945. Han var lektor ved Voss landsgymnas 1933-1954, amanuensis ved Universitetet i Bergen 1955-1960, dosent i Bergen 1960-1961 og professor i Trondheim fra 1961. Han skrev flere bøker om navnegransking.

Han var far til platedirektør og plateprodusent Audun Tylden.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1920, www.digitalarkivet.no, oppført som Per Andreasen Tylden[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Adresseavisen, side(r) 13, type referanse dødsannonse, utgitt 5. september 1967[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* nrk.no Per Tylden i fylkesleksikon for Sogn og Fjordane

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
To indiske mødre i tolv års alderen Foto: Elisabeth Meyer 
**Tvangsekteskap** er en betegnelse på et ekteskap som blir gjennomført til tross for at minst én av partene er motvillig. I norsk samfunnsdebatt oppfattes tvangsekteskap ofte som synonymt med arrangert ekteskap.

Arrangerte ekteskap må anses som det normale over store deler av verden, gjennom det meste av den kjente historien. I Vest-Europa fant idéen om spontan kjærlighet som grunnlag for ekteskap først fotfeste med romantikken. Det kan likevel argumenteres for at arrangerte ekteskap har vært det normale helt opp mot vår tid. «Arrangementet» kunne bestå i at to kandidater etter avtale mellom foreldrene ble ført sammen i forbindelse med fest eller høytid. Graden av press overfor de unge kunne variere med de økonomiske og sosiale gevinstene som måtte ligge i forbindelsen mellom de to familiene. Skikken har trolig holdt seg lengst i høyere sosiale lag.

Forestillingen om tvang oppstår typisk når et miljø der arrangerte ekteskap er blitt oppfattet som normalt konfronteres med det moderne, vestlige samfunnets frihets- og kjærlighetsidealer. Nåtidig ungdom med ikke-europeisk innvandrerbakgrunn kan oppfatte et arrangert ekteskap som tvang, der deres foreldre, i likhet med tidligere generasjoners vesteuropeere, ville oppfatte det som en naturlig plikt eller praktisk løsning.

I Norge er det mulig å kreve skilsmisse ved dom hvis man har vært utsatt for tvangsekteskap, uavhengig av hvem som har utøvd tvangen.

Se også
-------

* Arrangert ekteskap

Referanser
----------

1. ↑  Ekteskapsloven § 23

Eksterne lenker
---------------

* Regjeringens nettside om tvangsekteskap
* Privat ressursside om tvangsekteskap

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BBC Things
 |