| Artikkelen inngår i serien om
**Frelsesarmeen** |
| --- |
|  |
| **Frelsesarmeen** |
| Frelsesarmeen
Kategori Frelsesarmeen
Frelsesarmeens korps
Kjente Frelsesarmeoffiserer
Kjente Frelsesarmesoldater |
| **Bakgrunn** |
| Kristendom
Protestantisme
Pietisme
Den anglikanske kirke
Metodisme |
| **Viktige personer** |
| William Booth
Hanna Ouchterlony
Othilie Tonning |

**Theodor Fredrik Westergaard** (født 6. desember 1874 i Danmark, død 9. februar 1941) var offiser i Frelsesarmeen, kjent som «Solskinnsgeneralen» etter å ha vært leder i Finland fra 1930 til 1935 og i deretter leder i Norge fra 1935 til hans død i 1941 da han ble etterfulgt av Joachim Myklebust (1874–1955) som kom fra stillingen som leder i Danmark.

Biografi
--------

Westergaard hadde en streng oppvekst som adoptivbarn hos handelsmannen Peder Madsen Westergaard i Nyboder, en forstad til København. Etter en tid som kontorlærling knelte Theodor i 1892 ned ved Frelsesarmeens botsbenk til tross for morens og den avdøde farens motstand. Han ble en hyppig spaltist i Krigsropet og fikk jobb i hovedkvarteret, før han i 1895 ble løytnant og startet på Frelsesarmeens Krigsskole. Sammen med andre offiserer lyktes Westergaard å under mye lokal motstand etablere kontor i Køge og Fredensborg, og ble forfremmet til kaptein og privatsekretær under oberst Johan Ögrim (1853–1938), såvel som korpsleder i Næstved og dernest Odense.

Han ble i 1898 gift med medstudent og offiser Mette Juliane Kathrine Larsen (1876–1946) fra Middelfart i Danmark, og dro til Norge som privatsekretær og tolk for kommandør William Ridstel, i 1900 forfremmet til ensein og i 1902 forflyttet til Trondheim og året etter tilbake til Oslo som leder av Frelsesarmeen Tempelet korps med fulle hus. I Bergener han blant annet tolk for predikanten Samuel Logan Brengle (1860–1936), og blir adjutant og i tre år reisende sekretær for det norske hovedkvarter med ansvar for samaritanarbeid.

Etter en lengre sykdomsperiode ble han aspirantsekretær i Danmark og tolk for ho Lucy Booth-Hellberg (1868–1953), leder for den danske Frelsesarmeen, og i 1911 tolk og ledsager for armeens stifter, han William Booth (1929–1912). I 1912 blir han major, sendt til Island og er æresvakt ved William Booths båre. Så ble han i 1914 nasjonal barne- og ungdomssekretær i Danmark. Fra 1919 var han brigader stasjonert i Oslo som krigsskolesjef, fra 1922 oberstløytnant og fra 1926 divisjonssjef for et trettitall korps i Nottingham og Derby i England. I 1929 får Westegaard ordre som sjefsekretær for Frelsesarmeen i Nederland og blir endog oberst og Nederlands representant i begravelsen til general Bramwell Booth (1856–1929).

Etter tre år i Nederland etterfulgte Westergaard kommandørløytnant R. Gundersen som leder i Finland. Her drev han nødhjelpsarbeid og startet fengselsarbeid. Den siste kongressen Westergaard hadde i Finland ble ledet av general Evangeline Booth (1865–1950). Hans siste oppdrag var å være leder for Frelsesarmeen i Norge fra 1935 til sin død i 1941. Han valgt til formann i Kristenfolkets edruskapsråd (stiftet 1925), døde på Bethanien sykehus og ble begravet fra Calmeyergatens Misjonshus med tusenvis i gatene.

Blant hans sju barn var Kaare Westergaard (1907–1976) norsk leder fra 1962 til 1966 og i Nederland fra 1966 til 1971. En annen sønn, Thorbjørn Westergaard var en tid landssekretær i Den norske sjømannsmisjon.

Referanser
----------

1. ↑  Norum, Charles (1987). *Med kjærlighetens våpen: Frelsesarmeen i Norge 100 år : 1888 - 22. januar - 1988*. Oslo: Salvata kristelig forlag. ISBN 8290222262.
2. ↑  Holm, Henry (1907-1968) (1941). *Solskinnskommandøren Th. Westergaard*. Oslo: Ansgar.
3. ↑  Kaare J. Westergaard i Store norske leksikon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |