recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sven Revold** (født 13. februar 1919 i Paris, død 1. mai 1988) var en norsk danser og kunstmaler.

Revold var i 1945 med for Nationaltheatret, danset ballett ved Det norske teatret i tiden etter den andre verdenskrig og var på 1950-tallet ved Oslo Nye Teater samt i rollen som «en danser» i filmen *Selkvinnen* fra 1953. Før det hadde han studert maling ved Statens håndverks- og kunstindustriskole 1937-1940 og ved Kunstakademiet 1940–1943 under sin far, professor Axel Revold, men debuterte ikke før i 1965 i Galleri KB, og holdt flere utstillinger frem til den siste avholdt i Haugesund i 1982. Han jobbet med akryl, akvarell, laveringer og collage og ble innkjøpt av Riksgalleriet og Norsk kulturråd. Revold mottok Statens garantiinntekt fra 1977.

Han var sønn av Ingrid Müller (1897–1959, se Müller (slekt)) og kunstmaleren Axel Revold (1887-1962). Sven var bror til kunsthistorikeren Reidar Revold (1918–73). Faren giftet seg på ny i 1929 med Irmelin Nansen og slik ble Sven halvbror til kunstnerne Dagny Hald og Helge Revold (se Heiberg-slekten).

Gravminne for Revold.
Revold er gravlagt ved Hillestad kirkegård i Holmestrand.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Slekt og Data – Gravminner i Norge
3. ↑  «Sven Revold, nekrolog». Ingrid Bjoner og Merethe Videm. 11. mai 1988.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Sven Nilsson** (født 15. juni 1909, død 1983) var en svensk fotballspiller og fotballtrener. Nilsson er først og fremst kjent som trener, og var første trener som ledet Malmö FF til svensk mesterskap, våren 1944.

Karriere som spiller
--------------------

Nilsson spilte 302 kamper, hvorav 172 seriekamper, for Malmö FF, og var en av spillerne på laget som ble diskvalifisert i 1934 da Malmö FF ble tatt for brudd på amatørbestemmelsene. Nilsson har en landslagskamp for Sverige, en VM-kvalifieringskamp i Hamburg i 1937. Da andre verdenskrig startet, ble Nilsson kalt inn til beredskapstroppen, hvor han tjenestegjorde i Abisko, og fotballkarrieren hans var brått over.

Karriere som trener
-------------------

Nilsson var hovedtrener for Malmö FF i tre separate perioder. Han ledet klubben da de tok sitt første svenske seriegull i 1944. Nilsson var også trener for klubben fra 1945 til 1947, samt i 1950. Han var den eneste treneren som ledet Malmö FF til seriegull i klubben fram til Tom Prahl i 2004.

Privat
------

Sven Nilsson var far til en annen Malmö FF-spiller, Bertil Nilsson.

Meritter som trener
-------------------

* Allsvenskan: 1944
* Svenska Cupen: 1944, 1946, 1947

Referanser
----------

1. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 8. januar 2013, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Malmström, s. 170.

Litteratur
----------

* Malmström, Håkan; *100 MFF:ARE*, Sydsvenska Dagbladets AB (2010). ISBN 978-91-85319-71-8 (sv)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LIBRIS
 |
**Ulrik Erik Grape Wiig** (født 20. juli 1864 i Kistrand, død 6. november 1938 i Bergen) var en norsk fisker og politiker for Det norske Arbeiderparti.

Wiig vokste opp på handelsstedet Havøysund i Vest-Finnmark, der faren var faktor (= stedlig leder). Etter noe utdanning, dels ved privatlærer, dels på offentlig skole i Tromsø, blei Wiig ansatt hos faren og arbeidde der noen år. I 1885 kjøpte han gården Vandholmen i Måsøy. Her hadde han noen dyr og dreiv ellers fiske. I 1910 flytta han til Gjesvær og fortsatte som fisker. Han var i rundt førti år takstmann for Hypotekbanken knytta til lån på seil- og motorbåter. Sine siste leveår bodde han i Fana.

Wiig var medlem i Måsøy herredsstyre i om lag 20 år.

Han satt på Stortinget i perioden 1916–1918, valgt fra Vestfinmarken krets i Finmarkens amt. Han var medlem av protokollkomiteen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 768[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 768.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ulrik Erik Grape Wiig hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Ulrich von Jungingen** (født omkring 1360 formodentlig i Burg Hohenfels, falt 15. juli 1410) ble i 1407 enstemmig valgt til etterfølger etter sin bror Konrad von Jungingen som Den tyske ordens stormester. Han førte ordensstatens hær i slaget ved Tannenberg (1410), hvor han falt sammen med de fleste av ordenens riddere.

Ulrich von Jungingen ble beskrevet som dydig og dyktig, en klassisk ridder etter middelalderens idealer. Han ga bevisst avkall på å benytte seg av overraskelsesmomentet i begynnelsen av slaget, og angripe fienden før de kunne forberede seg til slaget. Han lot tvert imot den polsk-litauiske konge Ladislaus II Jagiello overbringe to sverd, noe som blant riddere tradisjonelt gjaldt som oppfordring til strid.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ulrich von Jungingen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Konrad von Jungingen** | **Den tyske ordens stormester**(1407–1410) | Etterfølger:**Heinrich von Plauen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
Iskorn
Nærbilde av iskorn
**Iskorn** er en form for nedbør som består av ørsmå frosne vanndråper. Dette regnes av og til feilaktig som hagl, men måten de dannes på er forskjellig, og iskornene er som regel, men ikke alltid, mindre. Iskorn oppstår når snø faller gjennom et lite lag med varmere luft i atmosfæren og begynner å smelte. De kan fryse på nytt om de går inn i et kaldere lag før de når bakken, og dette fører til små kuler av is. De dannes altså bare ved inversjon, mens ekte hagl bare dannes når temperaturen synker sterkt med høyden i en bygesky (Cumulonimbus). De små iskulene kan sprette når de treffer bakken, og fryser ikke til en solid masse med mindre de er blandet med underkjølt regn. 

METAR-koden for iskorn er **PL**.

Referanser
----------

1. ↑  «Iskorn». Meteorologisk institutt. Arkivert fra originalen 26. februar 2012. Besøkt 12. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Iskorn i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Jack Tupper Daniels** (født 26. april 1933 i Detroit), amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.

Daniels vant en olympisk sølvmedalje i moderne femkamp i Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Ungarn. De andre på laget var William Andre og George Lambert.

Fire år senere, i Sommer-OL 1960 i Roma vant han en bronsemedalje i lagkonkurransen i moderne femkamp sammen med Robert Lee Beck og George Lambert.

OL-medaljer
-----------

* 1956 Australias flagg Melbourne - Sølv Sølv i moderne femkamp, lag USAs flagg USA
* 1960 Italias flagg Roma - Bronse Bronse i moderne femkamp, lag USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jack Daniels – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jack Daniels – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Langrenn Langrenn: |
| Norges flagg Norgesmesterskap |
| Sølv | Gåsbu 2013 | Sprint klassisk |
| Norges flagg Junior-NM |
| Gull | Nybygda 2007 | Sprint fristil M 17 år |

**Ånund Lid Byggland** (født 17. juli 1990) er en norsk langrennsløper som representerer Høydalsmo Idrottslag og Team Norgeshus.

Karriere
--------

Byggland vant NM-gull på sprinten under Junior-NM 2007 og var en del av den norske troppen til Junior-VM 2009 og Junior-VM 2010. I 2009 tok han en 4.-plass på sprinten bak russeren Aleksandr Panzjinskij og landsmannen Timo André Bakken, mens han i 2010 endte på en 13.-plass.

20. februar 2011 debuterte han i verdenscupen i langrenn under sprinten i Drammen.

Under U23-VM 2013 i Liberec var Byggland nest best i sprintprologen, og kom helt til finalen der han endte sist. Finalen ble vunnet av italienske Federico Pellegrino, mens landsmannen Sindre Bjørnestad Skar endte på en 4.-plass. Tre dager senere tok Byggland NM-sølv på sprinten under Ski-NM 2013 på Gåsbu, bak den en dag eldre sprinteren Pål Golberg.

Byggland tok sine første og hittil eneste verdenscuppoeng i Davos 16. februar 2013, hvor han etter å ha tatt seg videre fra prologen endte på en 25.-plass.

Referanser
----------

1. ↑   www.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Øyvang, Martin (22. januar 2013). «Knallsterk finaleplass for Lid Byggland». Varden. Arkivert fra originalen 6. september 2018. Besøkt 5. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ånund Lid Byggland – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Jack Dash** (født 23. februar 1907 i Southwark, Storbritannia, død 8. juni 1989 i London, Storbritannia) var en britisk kommunist og fagforeningsleder.

Hans familie var ofte fattige og Dash sluttet på skolen da han var 14 år for å jobbe som pikkolo på et Lyons Corner House. Senere ble han transportør for en murer, og jobbet i en rekke andre jobber i kortere perioder når han ikke gikk arbeidsledig. Han vervet seg til Royal Army Service Corps og var i militæret i to år, før han ble en profesjonell bokser, og fikk et par dusin kamper. 

Dash sluttet seg til Communist Party of Great Britain i 1936 der han ble medlem for resten av livet. Det britiske kommunistpartiet ble avviklet to år etter hans død. Senere ble han medlem av National Unemployed Workers' Movement. Han fant seg en langsiktig jobb som havnearbeider han ble medlem i Transport and General Workers Union og The National Dock Labour Board. 

Dash pensjonerte seg som offisiell turistguide i London og fikk da viet mer av sin tid til sine andre hobbyer, som f.eks. å skrive og male. Som pensjonist ble Dash talsmann for rettighetene til pensjonister. Jack Dash døde i 1989 i en alder av 82 år. Hans selvbiografi *Good Morning Brothers!*, ble utgitt i 1969.
**Ulrik Christian Kaas** (født 21. april 1729 i København, død 22. mars 1808 samme sted) var en dansk admiral og kammerherre, og bror av Frederik Christian Kaas.

Han var søn av admiral Ulrik Kaas, ble i 1749 sekondløytnant i Marinen, 1755 premierløytnant, 1758 kapteinløytnant, 1763 kaptein, 1770 kommandørkaptein, 1781 kommandør, 1790 kontreadmiral, 1797 viseadmiral og 1804 virkelig admiral. I 1771 ble han generaladjudant og i 1780 kammerherre. Han ble hvit ridder i 1801.

Han deltok i 1770 som sjef for linjeskipet «Mars» i broren, schoutbynacht F.C. Kaas mislykkede tokt til Algier, og i 1773 i den sammes tok til Østersjøen som sjef for linjeskipet «Ebenezer». I 1779 ble han sjef for linje *Holsten*, som leder for et oppdrag med å eskortere hjemvendte Ostindia- og Kinafarere og sende forsterkninger til de danske kolonier i Guinea. Under reisen døde 84 mann av skjørbuk og dysenteri, noe som ved hjemkomsten førte til en undersøkelse der hvor Kaas ble fritatt for skyld, men besetningenes behandling og bespisning senere ble vesentlig forbedret. I 1778 etterfulgte Kaas Gerhard Christopher von Walterstorff som ekvipasjemester på Nyholm og kommitert i Konstruksjonskommisjonen. I 1788 ble han kommandant for Sjødefensjonen på Københavns red, men ble allerede kort etter kommandant på Toldboden. I denne stillingen døde han i 1808.

Kaas ble den 6. oktober 1768 i Ormslev Kirke gift med Frederikke Amalie Charisius (født 29. desember 1749, død 18. mars 1828), datter av konferensråd Constantin August Charisius og søster til broren F.C. Kaas' hustru. Kaas er begravet i Holmens Kirke og er portrettert på Wilhelm von Haffners gruppebilde fra appartementet på Christiansborg 1781 (Rosenborg Slot). Maleriet av Peder Als, som tidligere er blitt oppgitt å forestille Kaas, er i virkeligheten et portrett av broren F.C. Kaas.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Ulrik\_Christian\_Kaas[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* C. With, "Ulrik Christian Kaas", i: C.F. Bricka (red.), *Dansk Biografisk Lexikon*, Gyldendal 1887-1905.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Geni
 |
**Veien og Helgerud Skolekorps** er et skolemusikkorps ved Veien og Helgerud skoler i Ringerike kommune.

Om korpset
----------

Korpset ble etablert i 1966. Den gang het korpset Veien skolekorps. Instrumenter og uniformer arvet de etter guttemusikken på Follum skole.

Historie
--------

Veien skolekorps, som i 1999 endret navn til Veien og Helgerud skolekorps, hadde en solid vekst de første årene, og hadde på det meste rundt 150 medlemmer med hovedkorps, aspirantkorps, notekursmedlemmer og drill. Det var med stolthet Vidar Torgersbråten kunne presentere et korps med 66 musikanter pluss drill i gatene i Pula, Jugoslavia sommeren 1981. Dette hadde de ikke opplevd i denne byen tidligere.

Dirigenter
----------

Den første dirigenten var legendariske Oscar Eriksen. Han ble etterfulgt av Einar Kristiansen. Fra 1974 hadde Vidar Torgersbråten den musikalske ledelsen helt til 1989 da Rolf Andersen overtok frem til 1992. Etter det har det vært en rekke dirigenter med lengre og kortere engasjementer hel til Yngve Rubach ble engasjert i 2003. Han ble i 11 år, og korpset hadde en fin blomstringstid under ham.

* Yngve Rubach 2003–2014
* Kjetil Nilsen 2014–2016
* Trond Lunde 2016–2018
* Hilde Merete Hartz 2018–d.d.

Showkonserter
-------------

Andre arrangementer
-------------------

Korpsturer og stevner
---------------------

Eksterne lenker
---------------

* Facebook
***Machaerodes*** er en slekt av biller som hører til underfamilien køllebiller (Pselaphinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

En liten (gjerne 1-1,5 millimeter), halvblank, rødbrunlig køllebille, antenner og bein er rødgule. Kroppen er pæreformet. Hodet er nærmest trekantet, med små, runde fasettøyne og groper i pannen. Antennene er kraftige, de to innerste leddene omtrent kuleformet, hos hannen har det andre leddet gjerne utvekster som er til nytte for å skille artene fra hverandre. Maksillepalpene er lange, det ytterste leddet stort og mer eller mindre trekantet. De ytterste leddene danner en kølle. Pronotum er forholdsvis lite, med rundede sider, bredest omtrent i midten. Dekkvingene dekker omtrent halve bakkroppen, er blanke og kraftig utvidete bakover. Bakkroppsleddene er ganske korte. Beina er middels lange.

Levevis
-------

Disse billene er vanlige mellom løvstrø på skogbunnen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i det østlige Nord-Amerika.

Systematisk oversikt
--------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien køllebiller Pselaphinae Latreille, 1802
					- Gruppen Bythinini
						* Slekten ***Machaerodes*** Brendel, 1890
							+ *Machaerodes carinatus* (Brendel, 1865)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Machaerodes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Machaerodes* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Machaerodes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Yatirskongen i distriktet Yatir ved sørskråningen av fjellet Hebron.
**Hebron-fjellet** (hebraisk: הר חברון) er en geografisk region og geologisk formasjon i sørlige Israel og Vestbredden. I oldtidens Israel var stedet sentralt for israelitternes og hasmoneanernes kongeriker. Regionen har gitt sitt navn til Hebron-fjellets regionale råd.

Åsene i Hebron utgjør den sørlige og østlige grensen for middelhavsvegetasjonen i Israel. En undersøkelse publisert i 2012 fra Israels natur- og parkmyndigheter hadde oppdaget 54 sjeldne plantearter i regionen, mer enn halvparten av dem på kultiverte marker. Av artene var det *boissiera squarrosa*, en type gress; *legousia hybrid*, en plante fra klokkefamilien; og *reseda globulosa*, en sjelden reseda.

Referanser
----------

1. ↑  *Europa World Year Book 2*. Taylor & Francis Group. ISBN 978-1-85743-255-8. s. 3308.
2. ↑  Treasure trove of rare plants found in Israel's Hebrew Hills, Haaretz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Strilamål** eller **strilemål** er en opprinnelig negativ betegnelse på dialektene rundt Bergen i Hordaland. Strilene var gjerne fiskere som rodde til byen for å selge dagens fangst til byens borgere. Amalie Skram gir en levende beskrivelse av møtet mellom byborgere og striler i Hellemyrsfolket:

*Stranden var proppfull av lørdagseftermiddagstrafikken. Strilene kom i rekker, halveis sperrende gaten, menn og kvinner med armene om hverandres skuldrer og tiner i hendene. De stabbet ivei med de korte, stive ben i de veldige sjøstøvler, mens det brune sneslaps sprøitet op og til sidene, og strilelukten stod som en os omkring dem. Kom det noen i veien for dem, slapp de ikke taket for å gi plass, folk fikk hytte seg så godt de kunde. Kjerringer og småbarn som ikke hurtig nok sprang til side, veltet de over ende og skrevde urokkelig videre, uten så meget som å verdige de falne et øiekast. Efternølerne av Fana- og Nattlands-bøndene travet avsted foroverbøid med rømmebøtter i hendene og på ryggen tomme surmelksbøtter, som nådde dem fra nakken helt ned på de hvite vadmelskofteskjøter. ... Tjenestepiker med kurver på armen, som skulde efter varmt brød til søndagen, da bakerne holdt hviledag, stod i klynger og sendte slagord og vittigheter efter sine arvefiender, strilene, som i uforstyrrelig ro hverken så eller hørte.*[1]

Referanser
----------

1. ↑  Amalie Skram - Hellemyrsfolket
**Det ontologiske gudsbevis** er et gudsbevis som først ble formulert av Anselm av Canterbury (1033–1109) og består i forenklet form av to premisser og en konklusjon:

P1: Gud er et fullkomment vesen.
P2: Å være fullkommen innebærer å eksistere.
K: Gud eksisterer.
Gudsbeviset som kalles det «ontologiske» – i dette henseendet vil betegnelsen ontologi gjelde for enhver diskusjon som dreier seg om det værendes vesen – er det tredje av de store bevisene. Sammen med Det ontologiske gudsbeviset har man Det teleologiske gudsbevis og Det kosmologiske gudsbevis. 

Forestill deg, sa han, det største, mest fullkomne vesen som er mulig. Hvis dette vesenet har alle de attributter som er ønskelige, bortsett fra eksistens, så er det ikke det største eller mest fullkomne, for det er åpenbart at et vesen som eksisterer, er større og mer fullkomment enn et som ikke gjør det.

De fleste tenkende mennesker føler at dette argumentet ikke holder, men det er vanskelig – som f.eks i historien med Akilles og skilpadden – å vise hva som er galt med det.

På slutten av 1700-tallet gjorde Kant det på en måte som tilfredsstiller de fleste. Men saken er kontroversiell, og i de senere årene har det ontologiske gudsbeviset dukket opp i igjen i filosofien. Blant filosofene er det idag relativt bred enighet om at guds eksistens ikke kan bevises. Dette betyr ikke at guds eksistens dermed er motbevist, men at rasjonelle bevis er irrelevante i diskusjonen om denne gudens eventuelle eksistens.

Motargument
-----------

Et motargument til dette gudsbeviset går ut på at det er et sirkelargument, altså det kun er gyldig på egne premisser. Argumentet skal bevise en påstand; "Gud eksisterer". For å være fullkommen, må Gud eksistere. Da blir med andre ord Guds fullkommenhet også en påstand. Hvis det ikke er fastslått at Gud eksisterer, kan det ikke vites om han er fullkommen eller ikke. Beviset i sin helhet blir da:

P1: *Det er påstått* at Gud er et fullkomment vesen.
P2: Å være fullkommen innebærer å eksistere.
K: Det er da *påstått* at Gud eksisterer.
Og man er tilbake til utgangspunktet.

Se også
-------

* Gudsbevis
* Det teleologiske gudsbevis
* Det kosmologiske gudsbevis.
* Gödels ontologiske bevis for Gud

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Ifølge Toraen var **Hebron** eller **Chebrown** (hebraisk: חֶבְרוֹן *Ḥeḇrōn*) en sønn av Kahat og barnebarn av Levi, følgelig er han broren til Amram og onkel til Aron, Miriam og Moses. Hebron er portrettert i teksten som grunnleggeren av den *Hebronittene*  fraksjon av Levittene, dog i noen tilfeller, slik som i Krønikebøkene omhandles *Hebronittene* som om de er adskilt fra etterkommerne etter Kohat.

Bibelen har ikke noen flere detaljer om Hebrons liv, og ifølge tekstkritisk bibelforskning av slektsforholdene til Levi sine etterkommere er faktisk en etiologisk myte som reflekterer populær oppfatning av sammenhengene mellom ulike levittiske fraksjoner; tekstkritiske forskere tilskriver slektsforskning til generasjonsboken, et dokument med opprinnelse fra tilsvarende religion-politisk gruppe og er datert ifølge Prestedokumenter. 
Bibelske forskere mener at hebronittene fått sitt navn på grunn av opprinnelsen av den levitt-dominert byen som heter Hebron, noe som betyr *liga*. Mer sannsynlig og i samsvar med bibelsk kronologi så har navnet som har blitt gitt til Hebron sin opprinnesle i forhold til byen med samme navn som ble etablert på Abrahams tid rundt 400 år tidligere.

Se også
-------

* Hebron

Referanser
----------

1. ↑  2 Mos 6,18
2. ↑  4 Mos 3,19
3. ↑  1 Krøn 15,5-9
4. ↑  *Peake's commentary on the Bible*
5. ↑  Richard Elliott Friedman, *Who Wrote The Bible?*
6. ↑  Cheyne and Black, *Encyclopedia Biblica*
Fefor høyfjellshotel, postkort fra 1924 utgitt av Mittet & Co. Foto: Anders Beer Wilse / Nasjonalbiblioteket 
**Fefor Høifjellshotell** er et høyfjellshotell som ligger syd- og solvendt på 930 moh. 13 km fra Vinstra i Gudbrandsdalen, Innlandet fylke. 

Hotellet ble tegnet av arkitekt Ole Andreas Sverre og oppført i 1891. Byggherrene var en gruppe bønder, og i spissen stod Kristian Bø og Paul E. Hvattum. Stedet fikk navnet Fefor Høifjellshotell.

Fefor i dag
-----------

I dag (2011) er Fefor Høifjellshotell eid av Horten Hus-gründeren Gunnar Horten og hans familie.

Hotellet er i full drift og har 9 enkeltrom, 105 dobbeltrom, 2 suiter, 21 hytter. 96 av rommene er røykfrie, 5 er allergikerrom og 6 er tilrettelagt for gjester med handikap.

Historiske personer på Fefor
----------------------------

Gjennom tidene har Fefor blitt besøkt av kjente historiske personligheter. 
Kong Haakon og resten av den kongelige familien besøkte Fefor flere ganger. Og det var der at Kronprins Olav i sine yngre dager lærte å stå på ski. Fridtjof Nansen var også med i det kongelige følget. 

Polforskeren Robert Falcon Scott benyttet seg av vinterlandskapet på Vinstra, etter tips fra Nansen, da han skulle prøvekjøre sine motorsleder. 

Dronning Wilhelmina av Nederland besøkte Fefor i årene fra 1921 til 1955.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Strina*** er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.

Levevis
-------

Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien mudderbiller, Dryopidae
				+ Slekten ***Strina*** Redtenbacher, 1867
					- *Strina acuminata* Delève, 1964
					- *Strina aequalis* Delève, 1964
					- *Strina aurichalcea* Redtenbacher, 1867
					- *Strina promontorii* Péringuey, 1892

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Strina* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Strina* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
Jungfernmühle er en av de få gjenværende vindmøller i Berlin, og ligger i Gropiusstadt
**Gropiusstadt** er en ortsteil i bydelen Neukölln i Berlin. Den ble bygget mellom 1962 og 1975 og fikk status som ortsteil i 2002.

Gropiusstadt har fått navn etter arkitekten som planla den, Walter Gropius. Boligområdet omfatter omkring 18 500 leiligheter. 90 % av dem brukes som sosialboliger og har siden 1980-årene hatt betydelige sosiale problemer.

I tillegg til Gropiusstand ble det i Vest-Berlin bygget ytterliger to tilsvarende blokkområder, nemlig Falkenhagener Feld i Spandau og Märkisches Viertel i Reinickendorf. I Øst-Berlin ble det noe senere bygget blokkområder i Marzahn, Hohenschönhausen og Hellersdorf. Felles for disse blokkområdene er at de ligger i utkanten av byen.

Drabantbyen ble internasjonalt kjent bl.a. gjennom boken og filmen *Christiane F. – Wir Kinder vom Bahnhof Zoo*, hvor hovedpersonen vokser opp der.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Gropiusstadt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Gropiusstadt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Neukölln |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Britz
* Buckow
* Gropiusstadt
* Neukölln
* Rudow

 | Bezirkswappen Neukölln |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Områder inkludert i Outstanding Natural Beauty i England og Wales
**Area of Outstanding Natural Beauty** - **AONB** (= «Område med spesielt vakker natur») er et område i Storbritannia som er definert som et spesielt viktig naturområde. Betegnelsen brukes i England, Wales og Nord-Irland, mens man i Skottland bruker det mer eller mindre tilsvarende begrepet National Scenic Area.

Det gjelder spesielle regler for bruk av naturen i slike områder, men de er ikke like strenge som i nasjonalparker. Mens nasjonalparkene har egen lovgivning og egne myndigheter for hver enkelt park, blir alle AONBene administrert felles, med et enkelt regelverk som man pålegger lokale myndigheter å følge.

Hovedformålet med ordningen er å beskytte naturen i områdene, mens to sekundære mål er å dekke behovet for steder hvor man kan feriere i vakker natur, og å ivareta behovene til de som lever og arbeider der.

Det ligger 36 slike områder i England, fire i Wales, og ett som er dels i Wales og dels i England.

Skottland benytter et lignende system for naturskjønne områder; National Scenic Area. Det engelske områder for framstående naturskjønnhet er underlagt ulike former for beskyttelse fra utvikling tilsvarende til de som britiske nasjonalparker har, men i motsetning til disse har de ikke en egen og uavhengig myndighet. De skiller seg også fra nasjonalparkene ved de mer begrensede muligheter for omfattende friluftsaktiviteter.

Se også
-------

* Areas of Outstanding Natural Beauty i England og Wales
* Areas of Outstanding Natural Beauty i Nord-Irland
* National Scenic Area
* Spesielt viktig verneområde

Referanser
----------

1. ↑  Natural England

Eksterne lenker
---------------

* Felles nettportal for AONB
**Marie-Louise Sjoestedt** (født 20. september 1900, død 26. desember 1940) var en fransk keltolog og språkforsker.

Marie-Louise Sjoestedt var datter av en svensk journalist og en fransk forfatterinne. Hun studerte ved Sorbonne-universitetet under Joseph Vendryes. Hun var studiedirektør ved *École pratique des hautes études* og medredaktør av *Revue celtique*, sammen med Joseph Loth. I 1932 giftet hun seg med baltologen Michel Jonval, og levde en stund sammen med ham i Riga, før han døde alt i 1935.

Det mest kjente arbeidet hennes er *Dieux et héros des celtes* (1940), som handler om guder og helter i kontinental keltisk og irsk mytologi.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 121511752, data.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.ainm.ie, besøkt 10. august 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Grong Sparebank** er en selvstendig norsk sparebank i Grong i Nord-Trøndelag, etablert i 1862. Banken har avdelinger i Grong, Lierne, Namsos, Steinkjer, Inderøy, Rørvik og Mosjøen. Jon Håvard Solum er administrerende banksjef. 

Banken har 56 ansatte ved årsskiftet 2020/2021. Sammen med 69 andre sparebanker deltar de i Eika Alliansen.

Per 1. januar 2021 er bankens forvatningskapital, inkludert overført boligkredittforetak, 9,5 milliarder kroner.

Historie
--------

Den 7. april 1862 ble det avholdt møte på gården Berre i Grong om opprettelse av en sparebank i Grong Prestegjeld. I 1905 ble det fremsatt krav fra Høylandet om deling av banken, da Hållingene ville ha sin egen bank. Etter mye fram og tilbake ble banken splittet i tre i 1925, da både Høylandet og Harran opprettet egne sparebanker. 

I 1975 fusjonerte Grong Sparebank og Lierne Sparebank. I 2005 etablerte banken egne kontor/avdeling i Namsos, og i 2006 ble et nytt kontor/avdeling åpnet i Steinkjer. Senere samme år fusjonerte Grong Sparebank og Verran Sparebank (i Mosvik). I 2013 åpnet banken en ny filial på Rørvik i i Vikna Kommune og i mars 2015 åpnet banken et nytt avdelingskontor i Mosjøen.

I desember 2016 kjøpte Grong Sparebank en kundeportefølje på 7000 kunder i 17 kommuner i Nord-Trøndelag fra Danske Bank. Samtidig ble de ansatte ved Danske Bank sine kontorer i Namsos og Steinkjer overtatt.

Litteratur
----------

* Ragnar Prestvik. *Grong Sparebank - samfunnsbygger i 150 år 1862-2012. Utgitt av banken, 2012.*

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo Børs».
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

| * v
* d
* r
Selskaper notert på Merkur Market |
| --- |
| 
* Aasen Sparebank
* ADS Crude Carriers
* Baltic Sea Properties
* Black Sea Property
* BRAbank
* Cloudberry Clean Energy
* Epic Gas
* Gentian Diagnostics
* Golden Energy Offshore Services
* Grong Sparebank
* Ice Fish Farm
* Induct
* J.P. Kenny Petroleum
* Kahoot!
* Lavo.tv
* Lifecare
* Lillestrøm Sparebank
* Nidaros Sparebank
* Quantafuel
* River iGaming
* Romsdal Sparebank
* SoftOx Solutions
* SpectrumOne
* Sunndal Sparebank
* Surnadal Sparebank
* Tysnes Sparebank
* Zenith Energy
* Zwipe

 |
| *Se også:* NOTC • Oslo Axess • Oslo Børs |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
> SOMTIMS ven aig svefndrauma kan  
> 
> aig draumen ein simpl, silly draum  
> 
> SO er den: AIG imago meg self  
> 
> lefa innside ein astroide  
> 
> vid hundre odder humans  
> 
> reisen vekk fra Systm Sol  
> 
>   ne meir moons  
> 
> FOR all tiim  
> 
> onli fara out.  
> 
>   VUL det einsamme  
> 
> i uss da fersvinna?
> 
> 
> fra diktet
> 
> 

***Solaris korrigert*** er en diktsamling av den norske forfatteren Øyvind Rimbereid, utgitt i 2004. Samlingen består av det lange titteldiktet, og åtte dikt til. Boka mottok Kritikerprisen det året den utkom, og har senere blitt innlemmet i en 2007-utgave av Norges litterære kanon.

Titteldiktet, som omfatter 800 vers og 40 sider, er et episk dikt med et science fiction-motiv. Jegfortelleren lever i framtidsbyen *Stavgersand*, i året 2480. Han er operatør for et lag av roboter som utfører vedlikehold på undersjøiske rør på havbunnen utenfor kysten av Rogaland. Sammen med kvinnen Shiri lever han i byområdet *organic 14.6*. Samfunnet som skildres i diktet er et høyteknologisk univers, preget av klasseskiller og med spor av økologiske katastrofer som har rammet deler av jorden. 

Språklig uttrykker jegpersonen seg på et urent språk med trekk av stavangerdialekt, oldnorske former, dansk, engelsk og lavlandsskotsk. Utypisk for science fiction-fortellinger er ikke hovedpersonen en opprører eller analytiker, men en enkel arbeider, med aktive, konkrete drømmer om trygghet og et godt liv for seg og sin kjære. I løpet av diktet skildres en situasjon hvor menneskene skal evakuere verden, tilsynelatende gjennom å bli klonet («so kan ein modell / af meg lefa der inn, abstract-faktical. / Den ska ku existen long eftr meg»).

Diktets tittel kan gi assosiasjoner til Stanislaw Lems roman *Solaris* (1962) og Andrej Tarkovskijs filmatisering *Solaris* fra 1972. Visjonsdimensjonen kan lede tankene til Harry Martinsons *Aniara*, mens det hybride språket minner om Axel Jensens bøker fra Oblidor.

Oppsetninger
------------

* Den norske opera satte i 2013 i samarbeid med Norges musikkhøgskole opp en operaversjon av diktet med tittelen "Ad undas – Solaris korrigert", komponert av Øyvind Mæland, regissert av Lisa Charlotte Baudouin Lie.
* Det norske teatret satte i 2015 opp en forestilling av diktet, regissert av Peer Perez Øian, og med Ane Dahl Torp i eneste rolle. Forestillingen vant Hedda-pris for "Beste forestilling", "Beste kvinnelige skuespiller" og "Beste audiovisuell design".

Referanser
----------

1. ↑  Kilde for analysen av diktet er «Audun Lindholm om Solaris korrigert» I: *Norsk litterær kanon*. Cappelen Damm, 2008. ISBN 978-82-04-13826-2
2. ↑  «Ad undas – Solaris korrigert». *nmh.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 6. mai 2019. Besøkt 6. mai 2019.
3. ↑  «Solaris korrigert / Det Norske Teatret». *Det Norske Teatret* **(norsk nynorsk)**. Arkivert fra originalen 6. mai 2019. Besøkt 6. mai 2019.
4. ↑  «Gjorde rent Hedda-bord». *www.dagsavisen.no* **(norsk)**. Besøkt 6. mai 2019.
**Nygårdsjøen** ligger ved fylkesvei 17 i Gildeskål kommune og er den nordligste bygda i kommunen. Nygårdsjøen ligger bare snaue 1 time, 6 mil sør for Bodø. Navnet Nygårdsjøen blir brukt som en felles betegnelse på flere bygder langs fjorden, Nordfjorden. Bygdene fra Ertenvåg i nord ved Nordfjorden til Sundsfjord i sør ved Holmsundfjorden har postadresse Nygårdsjøen. Områdets nærmeste nabo langs fjorden er Sandhornøy med sine hvite strender og fjellet Sandhornet med sin bringe av snø. Nygårdsjøen ligger innrammet mellom fjell og fjord. Her har jordbruk vært den viktigste næringen, men også småfiske. Det drives fortsatt jordbruk her, men i mindre grad enn før.

Her er det skole og barnehage, bank, butikk, tannlege, fiskeoppdrett, bilverksted, havn og båtverksted, bygg og anlegg, frisør, kafé og pub, camping og overnatting. Nå bor det ca. 400 personer på Nygårdsjøen, medregnet alle bygdene.

Eksterne lenker
---------------

* nordfjorden.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Nordre Nygård sett fra Gisundbrua
Kjøpesentret Refa Brygge på Nygård, med Gisundbrua i bakgrunnen
**Nygård** er en del av byen Finnsnes i Troms. Bydelen ligger ved foten av Gisundbrua på fastlandssiden og huser om lag 350 personer. På Nygård har det vært tettbebyggelse siden 1950-tallet. Bydelen er kjent for sitt maritime miljø. Her ligger hovedkontoret til Refa Frøystad Group (tidl. Fiskernes Redskapsfabrikk), samt kjøpesenteret Refa Brygge. Det er også småbåthavn med gjestebrygge på Nygård. Ved småbåthavna ligger det nybygde boligkomplekset Sjøbu, med 18 leiligheter like ved vannkanten.
Nygård tilhører Finnsnes skolekrets. I Nygårdsveien, ovenfor Refakaia ligger Berglia barnehage, som er bydelens eneste.

Fylkesvei 86 følger Strandveien gjennom søndre Nygård og fortsetter over Gisundbrua. I brukrysset svinger Strandveien av fra fylkesvei 86 og følger fylkesvei 263 (Troms) gjennom nordre Nygård. Sistnevnte fortsetter videre nordover langs Gisundet mot Trollvik, Bjorelvnes og Tennskjær.
**Fram-medaljen** er en norsk sivil medalje innstiftet av kong Oscar II 9. september 1896.

Medaljen var belønning av deltagerne i Fridtjof Nansens Fram-ekspedisjon 1893–1896. Den ble også tildelt deltagerne i Otto Sverdrups ekspedisjon med «Fram» 1898–1902. Medaljen ble innstiftet samme dag som Nansens ekspedisjon returnerte til Kristiania.

Utforming
---------

Medaljen er preget i sølv. På advers bærer den Oscar IIs portrett sammen med valgspråket «BRODERFOLKENES VEL». Advers er identisk med Kong Oscar IIs medalje til belønning for fortjenstlig virksomhet. Revers bærer ekspedisjonsskipets navn, nordstjernen, og årstallene «1893» og «1896». Medaljen har en kongekrone på toppen. Medaljebåndet er rødt med en hvitkantet blå stripe i midten, Norges flaggfarger.

Fram-medaljen er utført av myntgravør Ivar Throndsen, som utførte kongeportrettet på forsiden etter en original utført av den tyske myntgravør Wilhelm Kullrich.

Mottagere
---------

**Medlemmer av Fridtjof Nansens «Fram»-ekspedisjon 1893–1896**:

* Fridtjof Nansen
* Otto N. Sverdrup
* Sigurd Scott Hansen
* Henrik Greve Blessing
* Theodor Claudius Jacobsen
* Adolf Juell
* Hjalmar Johansen
* Bernhard Nordahl
* Anton Amundsen
* Ivar Otto Irgens Mogstad
* Peder Leonard Hendriksen

**Medlemmer av Otto Sverdrups «Fram»-ekspedisjon 1898–1902:**

* Victor Baumann
* Gunnar I. Isachsen
* Oluf L. Raanes
* Karl B. Olsen
* Jacob B. Nødtvedt
* Rudolf Stoltz Amundsen
* Adolf Henrik Lindstrøm
* Ivar Olsen Fosheim
* Sverre H. Hassel
* Herman Georg Simmons
* Edvard Bay

Se også
-------

* Sydpolsmedaljen

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  *Norges statskalender for aaret 1907*, redigert av N. R. Bull, Kristiania: H. Aschehoug & Co (W. Nygaard), 1906, sp. 1001–1002.
2. ↑  R. Støren og Hans Holst: *Myntgravør Ivar Throndsens medaljer, jetonger og merker*, Publikasjoner fra Universitetets myntkabinett, nr. 3, Oslo: i kommisjon hos H. Aschehoug, 1937, s. 62 og 91, plansje IV nr. 34 og XIV nr. 136.

Litteratur
----------

* John Monn: «Frammedaljen», *Forsvarets Forum*, nr. 7, 1995
**Glebe Park** er et flerbruksstadion i Brechin, Skottland. Det blir for tiden mest brukt til fotballkamper og er hjemmebane for Brechin City FC. Stadionet kan romme 3 960 tilskuere. Det har tre tribuner, en hovedtribune (Main Stand) med sitteplasser, ståtribunen Cemetery End og den nyeste tribunen Trinity Road Stand (med sitteplasser). På tribunen Trinity Road Stand er det skrevet BCFC (Brechin City Football Club) med store bokstaver på setene, og dette er tribunen som benyttes til bortelagets supportere, når det er behov for å skille supportergruppene fra hverandre. Tilskuerrekorden på Glebe Park er 8 122, som ble satt i en kamp mot Aberdeen i tredje runde av den skotske FA-cupen den 3. februar 1973.

Det er en høy plantehekk som strekker seg omtrent tre fjerdedeler langs nordsiden av stadionet, bak ståtribunen. Bak denne hekken igjen befinner det seg en liten treningsbane.

"The Glebe" blir også benyttet til reservelagskamper for SPL-laget Aberdeen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Stamfaren, silkehandleren Christoph Burckhardt (1490–1578)
**Burckhardt**, eller **de Bourcard** på fransk, er en opprinnelig sveitsisk patrisierslekt fra Basel. Tekstil- og silkehandleren Christoph (Stoffel) Burckhardt (1490–1578) ble borger i Basel i 1523 og medlem av byens råd (dvs. regjering) i 1553. Siden den gang satt familien sammenhengende i byens råd til inn på 1900-tallet, og på 16- og 1700-tallet var den en av Basels ledende familier. Syv familiemedlemmer var borgermestre i Basel frem til 1800-tallet. Familien ble tett sammenvevd med andre familier fra Basels *daig* (patrisiat), som Merian, Sarasin, Vischer, Faesch, Seyler og Wettstein.

Orientalisten Johann Ludwig Burckhardt
En gren av familien i Kongedømmet Napoli ble adlet der. En annen, nå utdød gren, var bosatt i Nantes i Frankrike. Familienavnet har vært skrevet på en rekke måter, også som Byrkit, Byrkett og Burket (basert på Baseldialektens uttale av Burckhardt).

Slektsvåpen
Familiens to kanskje mest kjente medlemmer er oppdageren og orientalisten Johann Ludwig Burckhardt, som oppdaget oldtidsbyen Petra, og kultur- og kunsthistorikeren Jacob Burckhardt.

Referanser
----------

1. ↑  Burckhardt, *Historisches Lexikon der Schweiz*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | HDS
 |
Wilhelm Dörpfeld og Heinrich Schliemann ved løveporten i Mykene (ca. 1885)
**Wilhelm Dörpfeld** (født 26. desember 1853 i Barmen, død 25. april 1940 i Lefkada) var en tysk arkitekt som først og fremst er kjent for sitt arbeid innen den klassiske arkeologien.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Wilhelm Dörpfeld var sønn av pedagogen Friedrich Wilhelm Dörpfeld. Han gikk på det humanistiske gymnasium i Elberfeld, som nå bærer hans navn (Wilhelm-Dörpfeld-Gymnasium), og i 1872 tok han sitt abitur der.

Deretter studerte han arkitektur ved Berliner Bauakademie, der han i sin vennekrets hadde arkitektene Friedrich Graeber og Karl Siebold. Via en ansettelse i kontoret til sin lærer (og senere svigerfar) Friedrich Adler fant han sitt innpass til den arkeologiske byggforskning.

### Arkeolog

I 1877 ble han assistent ved utgravningene av Olympia i Grekenland under Richard Bohn, Friedrich Adler og Ernst Curtius. I 1882 sluttet han seg til Heinrich Schliemann, som da holdt på å grave ut Troja. Han fortsatte å arbeide med Schliemann i Tiryns (1884–1885), deltok i utgravningene på Akropolis (1885–1890), Pergamonutgravningene (1900–1913) med Alexander Conze, og i utgravningene av Athens agora i 1931.

Dörpfeld gravde på ny ut Troja 1893–1894. Han anså at Heinrich Schliemann hadde ødelagt de øverste lagene (der han anså at Troja hadde ligget) ved å grave seg med de nedre to lagene.

I 1896 grunnla Dörpfeld Den tyske skolen i Athen, som også ble oppkalt etter ham: "Dörpfeld gymnas".

Mellom 1887 og 1912 var han sjef for det tyske arkeologiske instituttet i Athen. Han døde 25. april 1940 i Lefkada og ble begravd i Nydri, der han anså at Odysseus palass hadde ligget.

Dörpfeld betraktes som en pioner når det gjelder stratigrafisk utgravning og presis grafisk dokumentasjon av arkeologiske prosjekt.

Dörpfeld ble valgt inn som medlem av Kungliga Vetenskapsakademien i 1906.

Priser og utmerkelser (utvalg)
------------------------------

* 1911 – Royal Gold Medal

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Wilhelm Dorpfeld, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Wilhelm-Dorpfeld, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   annuaire prosopographique: la France savante, oppført som Wilhelm DÖrpfeld, CTHS person-ID 115399, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija ID 18330[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Дёрпфельд Вильгельм, besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]

Portaler: Arkeologi | Arkitektur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** BNE **·** BNE **·** CiNii
 |
En håndveske med det tradisjonelle Burberry-mønsteret.
**Burberry** er et engelsk klesmerke. Det kjennetegnes på det rutete tartanmønsteret. Burberry er leverandør til Det britiske hoff.

Historie
--------

Merket ble grunnlagt i 1856 da den 21 år gamle Thomas Burberry åpnet sin egen forretning i Basingstoke, Hampshire. I 1870 begynte forretningen å produsere utendørsklær. I 1880 oppfant Thomas Burberry stoffet gabardin, et slitesterkt og vanntett stoff som likevel pustet.

I 1891 ble den første butikken i London åpnet og bygningen benyttes den dag i dag som firmaets hovedkvarter. Ti år senere mottok firmaet en bestilling fra hæren på en ny uniform for britiske offiser. Firmaet leverte også klær til nordmannen Roald Amundsen, den første på Sydpolen. Ved utbruddet av den første verdenskrig endret Burberry sin uniformer til en mer praktisk og passende form, og oppfant dermed trenchcoaten. Etter krigen ble merket meget populært og ble blant annet båret av Humphrey Bogart i filmen *Casablanca*, Peter Sellers i *Den rosa panteren* og Audrey Hepburn i *Frokost hos Tiffanys*.

Burberry er kjent for det røde, hvite, sorte og sandfargete rutemønsteret «Nova». Det ble brukt første gang som foring til firmaets trenchcoat i 1924. Det var først i 1967 at Burberry-mønstret ble benyttet utstrakt i kolleksjonene. Etter ansettelse av nye designere i 1997 ble merket relansert.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Burberry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |



1. ↑  .
2. 1 2  .
3. ↑  .
Utsmykning av orgelet i kriken St Pierre et St Paul i Rueil i Frankrike, utført av Bacci s'Angelo.
**Baccio D'Agnolo**, født **Bartolomeo Baglioni** (født omkring 1460, død 6. mars 1543), var en florentinsk treskjærer, billedhugger og arkitekt. 

Han var kjent som **Baccio** (en forkortelse for Bartolommeo) og d'Agnolo (sønn av Angelo, farens navn). Han begynte som treskjærer, og mellom 1491 og 1502 utførte han mye av de dekorative utskjæringene i kirken Santa Maria Novella og Palazzo Vecchio i Firenze. Etter å ha opparbeidet seg et rykte som billedhugger, ser det ut til at han begynte å konsentrere seg om arkitektur. Han studerte i Roma, selv om den korrekte dato er usikker; men i begynnelsen av det 16. århundre var han engasjert med arkitekten Simone del Pollaiolo i å gjenopprette Palazzo Vecchio, og i 1506 fikk han i oppdrag å fullføre trommen til kuppelen til kirken Santa Maria del Fiore. Det sistnevnte arbeidet ble allikevel avbrutt på grunn av motvirkende kritikk fra Michelangelo, og den forble ufullført.

Baccio d'Agnolo gjorde også utkast til Villa Borghese og Bartolini-palasset, samt andre store palasser og villaer. Bartolini-palasset var det første huset som ble gitt frontispisekolonner til dørene og vinduene, tidligere begrenset til kirken; han ble latterliggjort av florentinerne for denne nyskapning. Et annet mye beundret arbeide var kampanilen til kirken Santo Spirito. Hans arbeidsverksted var tilholdsstedet til de mest berømte kunstnere på den tiden, Michelangelo, Andrea Sansovino, brødrene Antonio da Sangallo den eldre og Giuliano da Sangallo, og den unge Rafael. Han døde i 1543, og forlot tre sønner, alle arkitekten, der den mest kjente var Giuliano D'Agnolo. 

Giorgio Vasari nevner Baccio i volum IV av hans *Vite*.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Lives of the Most Excellent Painters, Sculptors, and Architects[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* 

*Denne artikkelen inneholder materiale fra* Encyclopædia Britannica *Eleventh Edition**, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.*

|  |
| --- |
| Search Wikisource |
| Wikisource inneholder tekst fra 1911 Encyclopædia Britannica artikkel Baccio D’Agnolo. |
| * v
* d
* r
 |

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** BNE
 |