recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Profumo di donna*** er en italiensk spillefilm regissert av Dino Risi og fotografert av Claudio Cirillo, basert på *Il buio e il miele*, en historie av Giovanni Arpino. Filmen hadde premiere 20. desember 1974.

I hovedrollene er Vittorio Gassman og Alessandro Momo.

I 1992 ble det laget en amerikansk versjon, *Scent of a Woman*.

Handling
--------

En blind italiensk kaptein (spilt av Fausto Consolo) blir ledsaget av hans nye unge assistent Ciccio (spilt av Giovanni Bertazzi) som ble tildelt ham av det italienske militæret, er på vei fra Torino til Napoli for å møte en gammel kamerat av kapteinen som også ble vansiret i samme militære hendelse som kapteinen. Men det assistenten hans ikke vet, er at kapteinen planlegger å gjennomføre en selvmordspakt i Napoli sammen med sin tidligere kamerat fra militæret. 

I løpet av reisen, ber kapteinen Ciccio om å hjelpe ham med å oppdage vakre kvinner. Misfornøyd med den unge mannens beskrivelser bruker kapteinen i stedet sin nese, og påstår at han kan lukte seg frem til en vakker kvinne. I løpet av reisen har kapteinen også med seg et gammelt fotografi av sin elskede kjæreste Sara, som han ikke orket å møte etter å ha blitt vansiret og hjelpeløs.

Skuespillere
------------

* Vittorio Gassman som Kaptein Fausto Consolo.
* Alessandro Momo som Giovanni Bertazzi.
* Agostina Belli som Sara.
* Moira Orfei som Mirka.
* Torindo Bernardi som Vincenzo.
* Alvaro Vitali som Vittorio.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Profumo di donna* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Profumo di donna* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Profumo di donna* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Profumo di donna* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Profumo di donna* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Profumo di donna* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Profumo di donna* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Profumo di donna* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Louise Fréchette** (født 16. juli 1946 i Montréal) er en canadisk diplomat.

Hun studerte historie ved Université de Montréal og europeisk integrasjon ved Europa-colleget, og trådte inn i den diplomatiske tjenensten i 1971. Hun var først stasjonert ved ambassaden i Athen før hun ble knyttet til Canadas FN-delegasjon i Genève i 1978.

I 1985 ble hun utnevnt til Canadas ambassadør til Argentina. Hun fikk i oppdrag å forsøke å overtale Fidel Castro til å støtte Golfkrigen, men mislyktes. Hun imponerte likevel utenriksministeren, og ble utnevnt til FN-ambassadør i 1992.

Hun ble i 1995 utnevnt til assisterende visefinansminister, og ble senere, som første kvinne, Canadas viseforsvarsminister.

I årene 1997–2006 var hun visegeneralsekretær i FN, med ansvar for gjennomføring av en rekke reformer.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, oppført som Louise Frechette, Munzinger IBA 00000022455, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.ulaval.ca[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Former Deputy-Secretary-General Louise Fréchette

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
Denne artikkelen omhandler den amerikanske filmen fra 1952.  For den tyske stumfilmen av samme tittel, se Flammen (1923).

***Flammen*** (orig.: *Battle Circus*) er en amerikansk romantisk dramafilm og krigsfilm fra 1953, regissert av Richard Brooks som også var ansvarlig for manuskriptet. Hovedrollene hadde Humphrey Bogart og June Allyson, med Keenan Wynn og Robert Keith i biroller.

Filmens handling er lagt til Korea under Koreakrigen, der Bogart spiller en kirurg på et feltsykehus, mens Allyson spiller en sykepleier.

Ifølge et intervju Brooks gav i 1988 var filmens originale tittel *MASH*, men denne ble avvist av Metro-Goldwyn-Mayer fordi studioet mente en slik tittel ville få folk til å assosiere filmen med poteter. Brooks sa også at Bogart sa ja til å spille i filmen på grunn av manuskriptets humor satt i en ramme av krigens tragedie, noe han mente ville få filmen til å se mer realistisk ut.

Filmtittelen viser til hvor raskt en MASH-enhet kan pakke sammen og flytte sykehuset, omtrent som et sirkus kan flytte sin virksomhet fra dag til dag.

Handling
--------

En ung sykepleier, løytnant Ruth McCara, har nylig blitt tildelt nummer 8666. MASH, et mobilt feltsykehus som hele tiden er på farten under Koreakrigen. Hun møter kirurg og major Jed Webbe (spilt av Humphrey Bogart) og sersjant Orvil Statt. Hun tiltrekker seg snart Jeds oppmerksomhet umiddelbart på grunn av den unødvendige risikoen hun tar. Ruth blir advart av de andre sykepleierne om ham, og at han sannsynligvis er gift.

Et ungt koreansk barn trenger spesiell omsorg, og Ruth ønsker at Jed skal gjennomføre en hjerte-operasjon, til tross for motstand fra oberstløytnant Hilary Whalters. Jed er en nådeløs leder som krever at kaptein John Rustford skal fly et desperat behov for blod-forsyning om natten, selv i en voldsom storm. MASH-enheten blir senere tvunget til å flykte gjennom fiendens linjer. Når enhetens sjef blir skadd i et angrep, må Jed Webbe ta over kommandoen og lede enheten ut av risikoen.

Skuespillere
------------

* Humphrey Bogart som Major Jed Webbe
* June Allyson som løytnant Ruth McCara
* Keenan Wynn som sersjant Orvil Statt
* Robert Keith som oberstløytnant Hilary Whalters
* William Campbell som kaptein John Rustford

Se også
-------

* *M\*A\*S\*H*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Battle Circus* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Battle Circus* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Battle Circus* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Battle Circus* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Battle Circus* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Battle Circus* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Battle Circus* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Battle Circus* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Battle Circus* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Synopsis fra American Movie Classics
* Film summary Arkivert 17. juli 2012 hos Wayback Machine. fra det offisielle June Allyson-nettstedet

Portal: Film
***For Cash*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Lon Chaney.

Handling
--------

Vera Ronceval har blitt oppdratt i tilbaketrukkethet av sin far, Amos Ronceval, en eneboer. En dag møter hun Orthen Owen, en ung artist, og de blir raskt forelsket. Når Amos får vite om dette, forbyr han Arthen å møte datteren sin, og får i sitt raseri et hjerte-problemer og dør. En døende Amos ber fetteren hennes, Mr. Ronceval en advokat, om å ta vare på Vera.

Arthen klarer ikke lenger tjene nok penger gjennom kunsten sin, og i sin fattigdom inngår han en kontrakt med Lee Varick. Arthen skal male bilder, men signere med Varicks navn på bildene. Det viser seg at Mr. Ronceval, også er en bekjent av Varick. Han ønsker at Varick og Vera burde gifte seg med hverandre. Men en dag møtes Vera og Arthen igjen.

Rolleliste
----------

* J. Warren Kerrigan som Arthen Owen.
* Vera Sisson som Vera Ronceval.
* J. Edwin Brown som Amos Ronceval.
* William Quinn som Lee Varick - en artist.
* Walter Bytell som Veras kusine.

Referanser
----------

1. ↑  For Cash

Eksterne lenker
---------------

* (en) *For Cash* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *For Cash* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Erich Zander** (født 11. april 1905, død 15. april 1991) var en tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1936 i Berlin.

Zander vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1936 i Berlin. Han var med på det tyske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen. I semifinalen slo de Nederland med 3-0, men tapte finalen til India med 1-8. Zander spilte fire kamper i OL-turneringen.

Åtte år tidligere, under sommer-OL 1928 i Amsterdam, vant han en bronsemedalje med det tyske laget i landhockey.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Sølv i landhockey Nazi-Tysklands flagg Tyskland.
* Sølv 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i landhockey Tysklands flagg Tyskland.

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erich Zander – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Erich Zander – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Erich Zander – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Erich Zander – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Erich Zander – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Ericka Maria Thrash Engelstad** (født 24. februar 1947 i USA, død 17. juli 2018) var en norsk arkeolog. Hun var professor ved Institutt for arkeologi og sosialantropologi, nå institutt for arkeologi, historie, religionsvitenskap og teologi ved Universitetet i Tromsø.

Engelstad hadde doktorgrad (ph.d.) i antropologi fra University of Wisconsin-Madison i USA fra 1980. Hun var ansatt ved Universitetet i Tromsø fra 1981, først ved Tromsø museum, og fra 1991 ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet. Hun hadde gjesteprofessorat ved universitetene i Cambridge, Berkeley og Uppsala. I 2006 blei hun utnevnt til æresdoktor ved Uppsala universitet og i 2012 til æresdoktor ved Göteborgs universitet.

Hennes primære forskningsfelt var steinalderens arkeologi, blant annet med vekt på bergkunst. Hun var videre mye opptatt av arkeologien som samfunnsvitenskap, og da særlig kjønnsperspektivet.

Engelstad deltok i utgravninger og forskningsprosjekter i Finnmark (Alta-Kautokeinovassdraget, Iversfjord), Tysfjord, Karelen og Sør-Afrika.

Engelstad var redaktør for *Norwegian Archaeological Review* i perioden 1991-1996 og av KAN - Kvinner i Arkeologi i Norge 1992-95. Hun var styremedlem i Instituttet for sammenlignende kulturforskning.

I 2005 redigerte hun (sammen med Siri Gerrard) artikkelsamlinga *Challenging situatedness. Gender, culture and the production of knowledge* (Eburon).

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Ericka Engelstad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Ericka Engelstad i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑  Dødsannonse i *Nordlys* 21. juli 2018.
2. 1 2 3  «Engelstad, Ericka» Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. UiT Norges arktiske universitet. Lest 25. oktober 2015.
3. ↑  «Filosofie hedersdoktorer», Uppsala universitet. Lest 25. oktober 2015.
4. ↑  «Hedersdoktorer lyfter språk, litteratur och genus», Göteborgs universitet, Lest 25. oktober 2015.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Makroøkologi** er et felt innenfor økologi som omhandler forholdet mellom forskjellige arter på en stor skala, som prøver å karakterisere og forklare statistiske mønstre i mengde, distribusjon og mangfold av arter. Begrepet ble først brukt i 1989 av James Brown ved University of New Mexico og Brian Maurer ved Michigan State University i en rapport utgitt i tidsskriftet InScience.

Makroøkologi er basert på ideen om å studere økosystemer ved å bruke en ovenfra-tilnærming. Det søker kunnskap gjennom studiet av egenskapene til systemet som helhet. Kevin Gaston og Tim Blackburn bruker metaforen «å ikke se skogen for bare trær».

Makroøkologi viser hvordan global utvikling med klimaendringer påvirker dyre- og planteliv. Typiske økologiske spørsmål som kan studeres gjennom teknikker i makroøkologi inkluderer spørsmål om artsrikdom, breddegradsoverganger i artsmangfold, arts-områdekurve, rekkeviddestørrelse, kroppsstørrelse, og størrelse på artsbestander. For eksempel har forholdet mellom bestandsstørrelse og leveområde fått mye oppmerksomhet. Dette dreier seg om hvorfor arter som opprettholder store lokale bestandsstørrelser har en tendens til å være utbredt, mens arter som er i en mindre bestand har en tendens til å ha begrensede områder.

Referanser
----------

1. ↑  Brown J.H. & Maurer B.A. (1989) Macroecology: the division of food and space among species on continents. Science, 243, 1145-1150
2. ↑  Gaston, K.J. and T.M. Blackburn. 2000. Pattern and Process in Macroecology. Blackwell Science. ISBN 0-632-05653-3
3. ↑  Brown, J.H. 1995. Macroecology. University of Chicago Press. ISBN 0-226-07614-8
Hsinbyume-pagoden i Mingun (Myanmar)
Hsinbyume-pagoden i Mingun (Myanmar)
**Hsinbyume-pagoden** (burmesisk: ဆင်ဖြူမယ် စေတီ; BGN/PCGN: *sinbyumè sedi*), også kalt **Myatheindaw-pagoden**, er en buddhistisk helligdom i Mingun (Myanmar). Kong Bagyidaw lot den bygge i 1816, tre åt føt sin intronisering, for sin avdøde yndlingsgemalinne Hsinbyume. Den ble skadet av jordskjelv i 1838, men ble restaurert av Kong Mindon i 1874.

Pagoden symboliserer det mytiske fjell Meru, verdens midte. Syv bølgesmykkede terrasser forestiller de syv hav som fjellet Meru etter buddhistisk oppfatning er omgitt av. Nats, demoner, monstre og nagas er oppstilt som voktere i nisjer på byggverkets forskjellige nivåer. Opp de syv terrassene fører trapper til et platå med den sentrale stupa, som forestiller Sulamani-palasset, himmelguden Indras sete. Andre steile trapper fører til en rundgang hvorfra man kan betrede cellaen med buddhastatuen. På vei did går man gjennom tolv porter med rikt utsmykkede gavler; syv på veien opp over terrassene, ogg så fem opp til cellaen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hsinbyume – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Litteratur
----------

* Wilhelm Klein: *Apa Guide Burma*, Nelles Verlag, 1. Auflage München 1982, s. 205
* Markand, Petrich, Klinkmüller: *Myanmar*, Stefan Loose Travelhandbücher, 2. Auflage Berlin 2006, s. 317f.
* Johanna Dittmar: *Thailand und Burma*, DuMont Kunstreiseführer, 3. Auflage Köln 1984, s. 324f.
Footvolley i Brasil
Futevolei Ipanema under Volkswagen 2014 Brazil Tour
**Footvolley** er en internasjonal idrett som spilles som en kombinasjon av sandvolleyball og fotball, uten bruk av hender. Spillerne bruker føttene, låret, hodet, skuldrene og ikke minst brystet. Idretten krever en god porsjon teknisk fotballkunnskap, men det er ikke nødvendigvis slik at gode fotballspillere automatisk vil bli gode footvolleyspillere. Norges Footvolleyforbund ble dannet i 2008.

Banestørrelse
-------------

Footvolley spilles barbeint på sandvolleybaner. I World Cup og VM spiller man på baner som måler 18×9 meter, mens i Europa Cup spilles sporten på baner som måler 16×8 meter. Grunnen til dette er at sporten har fått sin utbredelse i Europa etter at banestørrelsen i sandvolleyball ble redusert til 16×8 meter, slik at det europeiske forbundet bestemte at europeiske turneringer spilles med mål de fleste landene bruker i trening. Nettet i footvolley er 2,20 meter høyt.

Ball
----

Ballen som brukes i footvolley skiller seg noe fra vanlige fotballer. Den er lik i størrelse, men er noe tyngre, spretter mindre og er laget av et annet materiale enn vanlige fotballer. Mikasa produserer ballene som oftest blir brukt i mesterskap. Også andre merker har utviklet baller til bruk i footvolley.

Regler
------

Det er to spillere på hvert lag i footvolley. Det er kun lov med ett touch per spiller og maksimalt tre touch per lag før ballen må over nettet. Når ballen treffer sanden, er poenget ferdigspilt. Serven spilles fra sanden, gjerne fra en liten forhøyning som spilleren bygger opp selv. Serven kan berøre nettet på vei over. Det samme kan skje i spillets gang. Spillerne har ikke lov til å berøre nettet. Normalt spilles en kamp over tre sett til 18 poeng, med løpende score, men dette varierer fra turnering til turnering.

Historie
--------

Footvolley ble oppfunnet i Brasil på 1960-tallet og tok for alvor av på 80-tallet, da store øl-produsenter begynte å sponse mesterskapsserier i Brasil og USA. Brasilianske spillere har senere tatt sporten med til andre deler av verden, og de siste 10 årene har footvolley for alvor tatt av også i Europa, USA og Asia. En lang rekke forbund er stiftet de siste årene, og i dag konkurrerer lag fra hele verden i turneringer overalt på kloden.

Internasjonale Turneringer
--------------------------

Det arrangeres både VM og World Cup-turneringer hvert år. Den siste tiden er det også startet en egen Europa-cup. I Brasil finnes det i dag dusinvis av spillere som lever av sporten, og i 2008 ble The Pro Footvolley Tour lansert i USA. Norges Footvolleyforbund er den siste greinen på det raskt voksende footvolleytreet. Det har deltatt norske lag i internasjonale turneringer siden 2004.

Norgesmesterskap
----------------

Historien første Norgesmesterskap ble avholdt ved Norges idrettshøgskole i august 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Norges Footvolleyforbund
**Huangputraktaten** (黄埔条约, *Huángpǔ tiáoyuē*, også kalt *Whampoatraktaten*) ble undertegnet den 24. oktober 1844 mellom Qing-Kina og Frankrike i Huangpu, i dag et bydistrikt i storbyen Guangzhou. Den er en av de mange såkalte ulikeverdige traktater.

Innholdet ligger tett opp til Nanjingtraktaten mellom Kina og England i 1842, og Wanghiatraktaten med USA i 1844. Med denne avtalen ble handelsrestriksjonene mellom Kina og Frankrike opphevet, og franske borgere i Kina ble unndratt det kinesiske rettssystem og underlagt det franske. Utover dette ble det bestemt at på steder der det ikke var noen fransk konsul, kunne franskmenn fritt henvende seg til konsuler fra andre vestmakter i Kina. Det ble uttrykkelig innrømmet toleranse av den katolske kırkes misjonærers virksomhet, og de restriktive edikter som var blitt gitt av Yongzheng-keiseren ble opphevet.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (fr) Traité de Whampoa – originaltekster fra den franskspråklige Wikikilden |

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Huangyuan
Huangyuan i Qinghai
**Huangyuan** (kinesisk: 湟源县; pinyin:  *Huángyuán Xiàn*) er et fylke i provinsen Qinghai i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Xining.

I 1999 var folketallet på 132 484 innbyggere.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 109 løper gjennom området. Den knytter Beijing sammen med Lhasa i Tibet. Den løper vestover fra Beijing via Datong, Yinchuan, Lanzhou og Xining til Golmud før den vender sørvestover mot Lhasa.

Kinas riksvei 214 løper gjennom området. Den fører fra Xining i Qinghai til Jinghong i Yunnan.

Kinas riksvei 315 løper gjennom området. Den fører vestover fra Xining i provinsen Qinghai til Kashgar (Kashi) i Xinjiang.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Bibliografi
-----------

* Andreas Gruschke: *The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Amdo – Volume 1. The Qinghai Part of Amdo*, White Lotus Press, Bangkok 2001.
* Tsering Shakya: *The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947*, London 1999, ISBN 0-14-019615-3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Hardkokt** er en betegnelse på en litterær stil/genre, med opphav i mellomkrigstidens USA.

I utgangspunktet sikter betegnelsen til selve stilen, der alt «bløtt» og overflødig er skåret bort. Tilbake står det beskrivende. Senere er betegnelsen blitt knyttet til fortellingenes handling og persongalleri, og assosieres helst med kriminallitteratur.

Det har vært en utbredt oppfatning at stilen oppsto fordi de sentrale utøverne hadde bakgrunn som journalister. Denne teorien har dårlig dekning i faktiske forhold, og må betegnes som spekulativ.[]

Blant de viktigste «hardkokte» forfatterne kan nevnes Dashiell Hammett, Raymond Chandler, James M. Cain, og etter krigen Ross Macdonald (Kenneth Millar). I Norge Arthur Omre.

Roman noir
----------

Roman noir er en betegnelse på en variant av den hardkokte romanen. Betegnelsen stammer fra de «svarte seriene» europeiske (først franske) forleggere ga ut med amerikansk kriminallitteratur i etterkrigstiden.

Betegnelsen vil ofte, men ikke nødvendigvis, brukes om en kriminalroman. Mens den vanlige kriminalfortellingen oftest fokuserer på oppklaringen av en forbrytelse, vil en *noir*-fortelling gjerne fokusere på en hovedperson i eksistensiell krise (jf. thriller).

Eksempler på nyere, norsk *roman noir* er Kjell Ola Dahls *Miniatyren* og *Siste skygge av tvil*.

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Hardmetallskjær.
**Hardmetaller** er harde materialer som hovedsakelig brukes til verktøy, for eksempel i maskinering, boring eller som slitestål.

Historie
--------

Hardmetall ble utviklet som et slitesterkt alternativ til diamant, og ble først patentert i Tyskland i 1923.

Bestandsdeler
-------------

Hardmetall består vanligvis av wolframkarbid (~90 vekt%) som hardemne, kobolt (~10 vekt%) som bindemetall og polyetylenglykol (PEG) som bindemiddel for grønnkroppen. Avhengighet av bruksområdet for sluttproduktet kan man i noen tilfeller tilsette andre karbider og metaller, som for eksempel:

* Kromkarbid
* Niobkarbid
* Tantalkarbid
* Titankarbid
* Vanadiumkarbid

Tantal- og niobkarbid øker varmebestandigheten.

Produksjon
----------

Produksjonen av hardmetall skjer vanligvis pulvermetallurgisk. De inngående bestandsdelene males sammen og blandes til et pulver som så presses til en grønkropp og sintreres i vakuumet til ønsket geometri. Deretter kan materialet trenge viss etterbehandling, og i visse tilfeller et ytterbelegg.

Se også
-------

* Hurtigstål

Referanser
----------

1. ↑  K. Schröter, Gesinterte Harte Metallegierung und Verfahren zu ihrer Herstellung (trykk på download og tast inn sifrene), Patent: www.worldwide.espacenet.com, 30. mars 1923, godkjent 30. oktober 1925, lest 2. mars 2015
2. ↑   *Pulvermetallurgi*, Björn Uhrenius, Läromedel KTH, (2000), lest 2. mars 2015
3. 1 2  *Seco-information,* Fagersta Bruks AB
4. ↑   *Pulvermetallurgi*, Björn Uhrenius, Läromedel KTH, (2000), Läst 2 mars 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Compeniusorgelet i Frederiksborg slottskirke
**Esaias Compenius** (født ca. 1572 i Eisleben, død ca. 1617 i Hillerød i Danmark) var en tysk orgelbygger. Han er kjent for å ha bygget det såkalte Compeniusorgelet som står i Frederiksborg slottskirke.

Compenius var andre slektsledd i en tradisjonsrik tysk orgelbyggerfamilie; både hans far, Heinrich Compenius den eldre, hans bror, Heinrich Compenius den yngre og hans onkel Timotheus Compenius var orgelbyggere. 

I 1605 ble han ansatt som orgelbygger og senere som organist ved hoffet i Braunschweig-Wolfenbüttel. Det antas at han allerede kort tid etter begynte på å konstruere det kammerorgelet som senere skulle bli oppkalt etter ham. Orgelet befant seg opprinnelig, fra 1610, i Hessen ved Wolfenbüttel, men ble i 1617 skjenket til Christian IV av Frederik Ulrik av Braunschweig-Wolfenbüttel, sønn av Christians søster Elisabeth og hennes nylig avdøde ektefelle Henrik Julius av Braunschweig-Wolfenbüttel. 

Compenius tok selv med seg orgelet til Danmark for å hjelpe til med å sette det opp og døde enten før eller kort tid etter at det ble satt opp i Frederiksborg slottskirke.

Eksterne lenker
---------------

* Det virtuelle Musikbibliotek
* Compenius hos SNL Arkivert 14. juni 2021 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Leif Øgaard** (født 5. januar 1952) er en norsk sjakkspiller som innehar tittelen stormester i sjakk. Han har vært sjakkspaltist i Billedbladet Nå, Vårt Land, Østlandets Blad, Adresseavisen og Aftenposten.

I løpet av sjakk-karrieren har Øgaard vunnet fem norgesmesterskap, i 1974, 1975, 1979, 1985 og 1993. I 2007 ble han Norges niende stormester. I et parti som ble sendt over radioen i 1982, beseiret Øgaard Viktor Kortsjnoj, som da var verdens nest sterkeste spiller.

Øgaard lærte å spille sjakk i 1959, fra sin far i en alder av syv år. I 1968 ble han juniornorgesmester.

I 1974 kom Øgaard på andreplass i en sterk turnering i Dortmund. Etter det satset han mer på sjakk-karrieren, men slet med at mange turneringer hadde for få stormestere til å kunne gi ham «stormesternapp», det vil si prestasjoner som kvalifiserer til stormestertittelen. Han trappet ned karrieren i 1979, men vant likevel to turneringer på Gausdal i 1981 og 1982, noe som ga ham to av de tre påkrevde stormesternappene. Det siste stormesternappet kom først i 2007, da Øgaard spilte lagsjakk for Oslo Schackselskap i *Telioserien*, den norske eliteserien i sjakk.

Spillestilen til Øgaard er utpreget subtil og solid. I partiets gang satser han typisk på en akkumulering av små fordeler som til sammen gir grunnlag for en seier.

Dagens FIDE-rating går ikke tilbake til hans beste periode i 1982 der han hadde 2510 i internasjonal rating på listen for juli noe som gav en 64.-plass i verden. Også i 1976 var han på topp 100 med 2490 som holdt til en 92.-plass. Også interessant er å se amerikaneren Jeff Sonas historiske oversikt (www.www.chessmetrics.com):

* Best World Rank:#34 (on the July 1982 rating list)
* Highest Rating: 2664 on the July 1982 rating list, #34 in world, age 30y6m
* Best Individual Performance:2681 in Gausdal Jubilee, 1982, scoring 6.5/8 (81%) vs 2545-rated opposition

Kilder
------

* *Norsk Sjakkblad* nr. 3, 2007 (online versjon) s. 22-25.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leif Øgaard – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Leif Øgaard – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Leif Øgaard – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Leif Øgaard – Chess.com Rediger på Wikidata

* (en) Leif Øgaard – 365Chess.com Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Norske stormestere i sjakk |
| --- |
| Det er 17 nordmenn som har fått tittelen Stormester av FIDE. |
| 
* Agdestein
* Carlsen
* Christiansen
* Djurhuus
* Gausel
* Hammer
* Hauge
* Ringdal Hansen
* Johannessen
* Lie
* Arvola Notkevich
* Salomon
* Tari
* Tisdall
* Urkedal
* Øgaard
* Østenstad

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Åmotsdalen** er en sidedal til Drivdalen i Oppdal kommune i Trøndelag.

Geografi
--------

Fra bygdelaget Engan ca 15 km sør for Oppdal sentrum strekker Åmotsdalen seg vestover og senere mot sørvest ca. 25 km mot Dovrefjell. Åmotselva har sin kilde i Åmotsvatnet, i luftlinje ca 6 km nordvest for Snøhetta. Elva renner derfra ned gjennom Åmotsdalen mot Engan hvor den munner ut i hovedvassdraget Driva. Langs nordsiden av Åmotselva går det vei (bomvei) frem til parkeringsplassen ca. 2 km vest for Stølgjerdet. Dette er utgangspunkt for fotturer bl.a. til Åmotsdalshytta (33 km fra Engan – ca. 10 timer), Loennechenbua og Snøhettamassivet.

Åmotsdalen gård
Åmotsflyin med Åmotsvatnet danner den øverste delen av dalen som strekker seg inn i Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark. Ved Åmotsvatnet ligger Åmotdalshytta tilhørende Den norske turistforening. Utsikt fra Drugshøi mot nord.
Fremst i dalen ligger Åmotsdalen gård fra ca 1620. Her var det tradisjonell husdyrdrift fram til den ble fraflyttet på 1990-tallet.

Geologi
-------

Geologisk hører Åmotsdalen til den ytre randen av Snøhettamassivet som består av kvartsitt. Dette er omdannet sandstein bestående hovedsakelig av kvarts, kalifeltspat og muskovitt hvilket gir materialet en lys farge. Sanden ble avsatt av elver forgrenet ut over store områder av et lavliggende kontinent på slutten av urtiden (900 - 600 mllioner år siden). Her finnes også bergarten kvartsskifer (meta-arkose) kjent som Oppdalskifer. Opprinnelig var dette elvesandstein men hadde en annen utvikling enn avsetningen av Snøhettasandstein. Skifrigheten kommer fra overskyvning i fjellkjededannelsen. Iapetushavet ble borte da de gamle kontinentene igjen kolliderte og dannet superkontinentet Pangaea. Under kollisjonen ble det ene kontinentet skjøvet over det andre og Oppdalskiferen kom til å ligge sammen med Snøhettakvartsitten. Ved Åmotsdalshytta er vi inne i de eldste bergartene i Dovrefjell, gneis. Dette er bunngneis, en del av det gamle superkontinentet som har overlevd med små endringer helt til i dag.  
I nyere tid ble det høsten 1991 funnet et til da ukjent mineral i Åmotsdalen av Kjell Arve Isbrekken. Blokkene ble funnet på Gråurdfjellet sør for Åmotsdalen ikke langt fra Snøhetta. Den største blokken var på 50-60 kilo, alle blokkene hadde skarpe kanter og kan derfor neppe være transportert langt fra opprinnelsesstedet under siste istid. Steinblokkene inneholdt gull (200 gram per tonn), men også sølv, kopperkis og svovelkis.

Vern
----

Åmotsdalen er vernet som landskapsvernområde og anbefalt som kulturvern..

Referanser
----------

1. ↑  Allan Krill. «Fastfjellsgeologiske fortellinger fra Dovrefjell og Trollheimen». Arkivert fra originalen 8. desember 2011.
2. ↑  «Isbrekkenitt, et sjeldent mineral».
3. ↑  «Åmotsdalen landskapsvernområde». *Dovrefjell nasjonalparkstyre, hjemmeside*. 13.11.2015. Arkivert fra originalen 24. november 2016.
4. ↑  «Fylkesdelplan for Dovrefjellområdet, vedtatt i Kronprinsregentens resolusjon av 3. mai 2002» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 17. mai 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Åndalsnesløpet** er et mosjonsløp på 5,2 km, som arrangeres årlig på Åndalsnes i Rauma kommune.
Løpet ble arrangert første gang i 1989 av de 3 foreningene, Åndalsnes IF ved Håndballgruppa, Innfjorden IL og Åndalsnes Bokseklubb. Disse arrangerte løpet i 2 år, 1989 og i 1990. Etter dette lå løpet dødt, til det igjen ble arrangert i 2000 av nye arrangører.[] Deretter har løpet blitt arrangert årlig. Deltagerantallet var i 2009 på ca. 300, i 2008 omkring 350 deltakere, og 300 i 2016. Løpet arrangeres første lørdag etter 17. mai hvert år. 

Løyperekorden for kvinner: Karoline Bjerkeli Grøvdal 16:05 minutter (2009), hun satte ny rekord i 2015 med 15,59,9. Løyperekord for menn: Johan Bugge har løyperekord for menn med 15.12. 
Løypa er forholdsvis flat med 40 meter høydeforskjell. Underlaget er stort sett gruslagte stier, men også litt gress og ca.500 m asfalt. Start og mål på Øran Stadion, løypa går i en runde over Setnesmoen og tilbake langs Rauma elv. I forbindelse med mosjonsløpet arrangeres det et barneløp på 600 m.

Referanser
----------

1. 1 2  «- Vi bør få en lysløype for unge skitalenter». *Åndalsnes Avis*. 14. januar 2017.
2. ↑  «Full fart i Åndalsnesløpet». *Romsdals Budstikke*. 23. mai 2016.
3. 1 2  «Her kan du løpe i sommer». *Romsdals Budstikke*. 27. mai 2016. s. 20.

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted for løpet er: åndalsnesløpet.no
**Point Cook** er en bydel i Melbourne i Australia. Den ligger 25 km sørvest for Melbourne sentrum og ligger i lokalstyret City of Wyndham. Ved folketellingen i 2006 hadde Point Cook 14162 innbyggere.

I Point Cook ligger flybasen RAAF Base Williams som var den første militære flybasen i Australia da den ble anlagt som flyskole i 1912. I tillegg ligger RAAF Museum ved basen.[]

Historikk
---------

Den opprinnelige navnet på stedet var Point Cooke og det fikk det navnet i 1836, senere ble den ekstra e-en droppet fra navnet. Tidlig på 2000-tallet ble selve neset som har gitt navn til bydelen omdøpt til det opprinnelige Point Cooke. Navnet kommer fra John M. Cooke som tjenestegjorde på et skip som kartla Port Phillip Bay-området i 1836.[]

Transport
---------

Point Cook ligger langs motorveien Princes Freeway og de nærmeste jernbanestasjonene er Laverton og Aircraft.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |

| * v
* d
* r
Bydeler i City of Wyndham i Melbourne |
| --- |
| 
* Cocoroc
* Eynesbury
* Hoppers Crossing
* Laverton
* Laverton North
* Little River
* Mambourin
* Mount Cottrell
* Point Cook
* Quandong
* Tarneit
* Truganina
* Werribee
* Werribee South
* Williams Landing
* Wyndham Vale

 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for El SalvadorEl Salvador El Salvador |
| Stavsprang: |
| Friidrett Mellomamerikansk mesterskap i friidrett |
| Gull | Managua 2019 |  3,60 |
| Gull | Guatemala by 2018 |  3,42 |
| Gull | Tegucigalpa 2017 |  3,40 |
| Gull | Managua 2015 |  3,35 |
| Gull | Tegucigalpa 2014 |  3,31 |
| Friidrett U23-NACAC-mesterskapet i friidrett |
| Gull | San Salvador 2016 |  3,40 |
| Friidrett Mellomamerikansk mesterskap i friidrett for junior |
| Gull | Managua 2014 |  3,20 |
| Friidrett Junior-CAC-mesterskapet i friidrett |
| Gull | San José 2016 |  3,51 |
| Gull | San Salvador 2015 |  3,50 |
| Friidrett Ungdoms-CAC-mesterskapet i friidrett |
| Sølv | Morelia 2014 |  3,20 (U18) |
| Sølv | San Salvador 2012 |  3,00 (U18) |
| Friidrett Mellomamerikansk mesterskap i friidrett for ungdom |
| Gull | San José 2012 |  3,31 (U16) |

**Andrea Michelle Velasco Barrera** (født 17. juli 1997) er en salvadoransk friidrettsutøver, som komkurrerer i stavsprang. Hun er flere ganger mellomamerikansk mester i stavsprang.

Idrettskarriere
---------------

Som ungdom vant hun Ungdoms-CAC-mesterskapet i friidrett 2012 (U18) og Mellomamerikansk mesterskap i friidrett for ungdom 2012 (U16). Hun deltok i CAC-mesterskapet i friidrett 2013, og kom der på femteplass. I 2014 vant hun for første gang stavsprang under Mellomamerikansk mesterskap i friidrett 2014, og hun vant også Mellomamerikansk mesterskap i friidrett for junior 2014. Under Ungdoms-CAC-mesterskapet i friidrett 2014 kom hun på andreplass, og hun kom på sjuendeplass under Sentralamerikanske og karibiske leker 2014.

I 2015 vant hun Junior-CAC-mesterskapet i friidrett 2015 og Mellomamerikansk mesterskap i friidrett 2015, og kom på femteplass i det åpne NACAC-mesterskapet i friidrett 2015. Hun vant Junior-CAC-mesterskapet i friidrett 2016 og U23-NACAC-mesterskapet i friidrett 2016, og vant Mellomamerikansk mesterskap i friidrett 2017 og Mellomamerikansk mesterskap i friidrett 2018.

Den 23. juni 2019 ble hun mellomamerikansk mester i stavsprang for femte gang, da hun vant Mellomamerikansk mesterskap i friidrett 2019. Hun deltok i U23-NACAC-mesterskapet i friidrett 2019, og kom der på fjerdeplass med ny personlig rekord på 3,70 meter.

Referanser
----------

1. 1 2 3  IAAF - *Andrea Michelle Velasco Barrera - Results*, besøkt 29. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andrea Michelle Velasco Barrera – World Athletics Rediger på Wikidata
**Federico Adolfo Sturzenegger** er en argentinsk økonom, som fra desember 2015 til juni 2018 var sentralbanksjef i Argentinas sentralbank (BCRA). 

Han har doktorgrad (Ph.D) i samfunnsøkonomi fra Massachusetts Institute of Technology, og er professor ved Torcuato di Tella University i Buenos Aires. Han har også sittet i nasjonalforsamlingen (deputertkammeret), der han representerte partiet Propuesta Republicana (PRO). 

Han har både argentinsk og italiensk statsborgerskap.

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Sturzegger studerte økonomi ved Universidad Nacional de La Plata, der han gikk ut i 1987, og han tok en doktorgrad (Ph.D) ved Massachusetts Institute of Technology, som han fullførte i 1991. 

Fra 1991 til 1994 var han assisterende professor ved University of California, Los Angeles. Han flyttet tilbake til Argentina i 1995, da han ble sjeføkonom i oljeselskapet Yacimientos Petrolíferos Fiscales. Denne stillingen hadde han fram til 1998, da han ble dekanus ved Universidad Torcuato Di Tella. Han avbrøt sin akademiske karriere i 2001, og jobbet fra 2001 til 2002 med Argentinas økonomiske politikk, som *Secretary of Economic Policy*. 

Fra 2005 til 2007 var han gjesteprofessor ved John F. Kennedy School of Government ved Harvard University. Han ble kåret til Young Global Leader ved Verdens økonomiske forum i Davos i 2005. Buenos Aires' ordfører Mauricio Macri ba i 2008 Sturzenegger om å bli *president* i Banco Ciudad de Buenos Aires, noe han takket ja til. Han fikk snudd driften av banken fra underskudd til overskudd, og denne omstillingen ble det også lagd et case av i Harvard Business School. Banken gikk med underskudd på over 80 millioner argentinske pesos i andre halvdel av 2007, men gikk i 2013 med et overskudd på over 1300 millioner pesos. 

I 2013 forlot han Banco Ciudad, og ble medlem av Deputertkammeret i Argentinas nasjonalkongress. Han tiltrådte som sentralbanksjef 10. desember 2015, og 16. desember opphevet sentralbanken forbudet mot handel med utenlandsk valuta. 

I tillegg til disse stillingene har han gjennom sin yrkeskarriere vært rådgiver for en rekke institusjoner, som Ukrainas nasjonalbank, Den sveitsiske nasjonalbanken, Den internasjonale oppgjørsbanken, FNs utviklingsprogram, Bank of England, Verdensbanken, Det internasjonale pengefondet og Den interamerikanske utviklingsbanken. 

Han trakk seg fra stillingen i juni 2018, og Luis Caputo overtok da som sentralbanksjef.

Referanser
----------

1. ↑  Universidad Torcuato di Tella - CV Federico Sturzenegger, besøkt 28. april 2016.
2. ↑  Harvard Business Review - *Banco Ciudad (A): Who is the Owner*, besøkt 29. april 2016.
3. ↑  EFE.com - *Argentina merges ministries after resignation of Central Bank chief*, besøkt 17. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon hos sentralbanken
* CV hos Universidad Torcuato di Tella

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MGP
 |
**Alan Charles Clark** (født 9. august 1919 i Bickley i Kent; død 16. juli 2002 i Poringland ved  Norwich) var en britisk katolsk geistlig og den første katolske biskop av *East Anglia*.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hans foreldre hadde konvertert fra den anglikanske kirke til den katolske kirke. I barrndommen fikk han polio og ble bragt til Lourdes, der han på valfartsstedet bble frisk. Deretter bestemte han seg for å bli prest, slik hans storebror var blitt.

Han studerte ved *The Venerable English College* i Roma.

### Prest

Han ble presteviet den 11. februar 1945 for bispedømmet Southwark. Alan Charles Clark virket som konsilsteolog under Andre Vatikankonsil og var senere viserektor for Det engelske kolleg i Roma. Etter sin hjemkomst til bispedømmet Southwark var han sogneprest i Blackheath (Kent).

### Hjelpebiskop i Northampton

Alan Charles Clark ble den 31. mars 1969 utnevnt til titulærbiskop av *Elmham* og til hjelpebiskop i bispedømmet Northampton. Han ble bispeviet den 13. mai 1969 av Charles Alexander Grant, biskopen av Northampton; medkonsekratorer var Cyril Conrad Cowderoy, erkebiskop av Southwark, og John Aloysius Murphy, erkebiskop av Cardiff.

### Biskop av East Anglia

Den 26. april 1976 utnevnte pave Paul VI ham til første biskop av det nyopprettede bispedømme East Anglia. Han etablerte alle de nødvendige tjenester og kommisjoner for at bispedømmet skulle kunne fungere.

På sin 75-årsdag søkte Alan Charles Clark i 1994 i pakt med kirkelovens regler om avskjed; dette ble innvilget av pave Johannes Paul II den 21. mars 1995. Biskop Clark trakk seg tilbake til biskopenes pensjonsboliger i Poringland ved Norwich, og der døde han i en alder av 82 år.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) \*1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) \*1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) \*1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) \*1777
* Kardinal  Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) \*1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) \*1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) \*1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833–1903) \*1871
* Pave Pius X (1835–1914) \*1884
* Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) \*1911
* Kardinal William Godfrey (1889–1963) \*1938
* Biskop Thomas Leo Parker (1887–1975) \*1941
* Biskop Charles Alexander Grant (1906–1989) \*1961
* Biskop *Alan Charles Clark* (1919–2002) \*1969

Referanser
----------

1. ↑  www.catholic-hierarchy.org clarka, lest 6. mai 2023

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Pøbel*** er en norsk dramafilm fra 1978, regissert av Hans Lindgren etter hans manus. På rollelisten finnes mange kjente norske skuespillere som Helge Jordal, Frøydis Armand, Sverre Anker Ousdal og Lars Andreas Larssen.

Handling
--------

Vi møter den kriminelle, unge mannen Tom (spilt av Sverre Horge) som ofte havner på kant med loven. Han oppfører seg som en pøbel og gjentatte ganger blir han satt i fengsel. Gjennom tilbakeblikk ser vi tilbake på livet hans og vi forstår da mer hvorfor Tom handler slik han gjør. Han føler seg som en taper og utstøtt av samfunnet, som ikke gjør noe for å hjelpe ham og andre som faller utenfor. Etterhvert som Tom blir vant til å havne i fengsel, blir han bare mer og mer følelsesløs og selvdestruktiv.

Om filmen
---------

Filmen hadde premiere 12. september 1978.

I rollene
---------

* Sverre Horge
* Helge Jordal
* Frøydis Armand
* Astrid Hellesen
* Eyolf Soot Kløvig
* Lars Andreas Larssen
* Sverre Anker Ousdal

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pøbel* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Pøbel* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Pøbel* hos Filmfront Rediger på Wikidata
* *Pøbel (film)* hos Filmweb
**Thore Olsen Wølstad** (født 25. april 1853 i Gjesdal, død 18. februar 1913 i Hetland) var en norsk politiker, misjonsmann og bonde.

Wølstad var sønn av en bonde i Gjesdal. Etter eksamen ved Austrått landbruksskole, arbeidet han i Det Norske Misjonsselskap fra 1876 til 1894. Fra 1887 drev han samtidig gård på Øvre Tasta i Hetland og fra 1906 var han med i styret for Norges Banks avdeling i Stavanger.

Wølstad var medlem i kommunestyret i Hetland fra 1886, ordfører 1892-1893 og fra 1905 til 1912. Han var ellers åstedsforlikskommissær og hadde en rekke tillitsverv.

I periodene 1895–1897, 1898–1900, 1901–1903 og 1904–1906 var han stortingsrepresentant for Moderate Venstre fra Stavanger amt. Opprinnelig var han første varamann til stortinget 1895–1897, men da Ole Osmundsen Berge døde straks etter valgtinget, rykket Wølstad inn fra da 1895-sesjonen tok til. Han var i alle stortingsårene medlem i næringskomite nr. 2, sekretær i komiteen 1896-97. I perioden 1903–1906 var han igjen første varamann fra Stavanger amt, møtte på tinget fra 15. mars 1905, da representanten Aasmund Halvorsen Vinje ble statsråd i Christian Michelsens regjering.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 965[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 966[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Lindstøl, Tallak (1914). *Stortinget og statsraadet: 1814-1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg*. Kristiania: Steen'ske bogtrykkeri. s. 965–966.
4. ↑  Biografisk informasjon om Thore Olsen Wølstad , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Thore Olsen Wølstad hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Thore Westermoen** (født 17. september 1949 i Mandal) er en norsk økonom og politiker (KrF). Han var fylkesordfører i Vest-Agder og personlig rådgiver for olje- og energiminister Kåre Kristiansen. 

Han er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole i 1973 og begynte deretter som lærer ved Hallingdal gymnas. I 1978 ble han økonomikonsulent i Vest-Agder fylkeskommune. Fra 1980 til 1986 var han kontorsjef i Mandal kommune. I denne perioden, fra 1983 til 1985, var han også personlig rådgiver for olje- og energiminister Kåre Kristiansen. Etter at han sluttet i Mandal kommune, arbeidet han som administrasjonssjef hos Applica til han ble fylkesordfører i 1999. 

I 1979 ble han valgt inn i Mandal bystyre, men ble fritatt da han ble kontorsjef i kommunen. Fra 1983 til 1991 og deretter fra 1999 har han vært medlem av Vest-Agder fylkesting. Han var fylkesordfører fra 1999 til 2007. Han har også vært lokallagsleder i Mandal KrF og i styremedlem i Vest-Agder KrF. 

Westermoen er styreleder i Lister Bompengeselskap. Fra 1996 til 2009 var han styremedlem i Sparebanken Pluss. Fra 2000 til 2009 var han medlem av Menighetsfakultetets forstanderskap. Fra 1986 til 1994 var han styremedlem i NSB. Fra 1995 til 1997 var han styreleder i Mandal Industriforening og fra 2005 til 2008 var han styreleder i Norsk Gassforum. Han har vært medlem av Strømmestiftelsens råd, styreleder i Lagets Bibel- og Evangeliseringssenter Hald og styremedlem i NKSS landsråd. Fra 2007 er han styreleder i Stiftelsen Haydoms Venner og styremedlem i KS Agder.

Han er sønn av Toralf Westermoen.

Referanser
----------

1. 1 2  «60-årsomtale». *Vest-Agder fylkeskommune*. 17. september 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Thore Westermoen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Thore Westermoen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Kjell Svindland** | **Fylkesordførere i Vest-Agder**(1999–2011) | Etterfølger:**Terje Damman** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Leigton Buzzard** er en by i Chiltern Hills i Bedfordshire. Den ligger ved M1 og A5 mellom Luton og Milton Keynes.

Byen tilhører distriktet South Bedfordshire, og administreres sammen med Linslade under navnet *Leighton-Linslade*.

Navnet er av usikkert opphav. *Leighton* kommer antagelig fra et saksisk ord som betyr «rydning i skogen». *Buzzard* skal ha blitt lagt til av dekanen i Lincoln på 1100-tallet. Det var to steder som het Leighton i Lincoln bispedømme, og for å skille dem la han angivelig til navnet til sin lokale representant, Theobald de Busar, som så ble forvansket til Buzzard. Det andre stedet ble hetende Leighton Bromswold.

Sognekirken er fra 1277, og er viet til alle helgener (*All Saints*). Den har et 57 meter høyt spir, flotte jernarbeider fra middelalderen, gammel graffiti og et tak som er dekorert med utskårne engler fra det 15. århundre. Kirken erstattet en eldre, angelsaksisk kirke på stedet.

Leighton Buzzard Railway er en bevart smalsporet jernbane.

Fotballklubben Leigton Town FC spiller i Southern League Division One East, mens rugbyklubben Leighton Buzzard RFC spiller i Rugby Union i Midlands East Division 3.

Referanser
----------

1. ↑  Central Bedfordshire Council: «Population of Central Bedfordshire» Arkivert 10. desember 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Bedfordshire Library Service Leighton Buzzard Timeline
* «Leighton Buzzard» i: *Encyclopædia Britannica* (1911) via *Wikisource*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |