recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jorge Marticorena Cuba** (født 9. november 1956 i distriktet Tantara i departementet Huancavelica i Peru, død 1. mars 2021) var en peruansk politiker. Han var distriktsborgermester i Lurín, først fra 2007 og så fra 2014, og igjen fra 2019 og til sin død i 2021.

Biografi
--------

Jorge Marticorena Cuba var sønn av Jorge Marticorena Salvatierra og Sebastiana Cuba Violeta. Han gikk til *Institución Educativa Emblemática Alfonso Ugarte* opp til videregående nivå, og Universidad Inca Garcilaso de la Vega i Lima der han tok regnskapsutdannelse.

Han stod til valg i Lima i 1989 for *Partido Aprista Peruano*, som senere gikk inn i *Alianza Popular Revolucionaria Americana*. Han ble valgt til rådsmedlem i distriktet Lurín fra 1990 til 1993. Han stilte til valg som borgermester for distriktet i 2002, men tapte for José Luis Ayllón Mini. Men da han stilte igjen i 2006, ble han valgt. Han ble gjenvalgt i 2010, men tapte i 2014, til José Arakaki Nakamine. Før valgene i 2018 gikk han over til partiet *Somos Perú* og ble atter valgt til distriktsborgermester i Lurín.

Jorge Marticorena ble smittet med covid-19 i februar 2021. Han døde 1. mars 2021 i en alder av 64 år. Han ble den tredje distriktsborgermester i Limas storbyområde som døde av koronavirus, etter Luis Chauca Navarro [død 28. juni 2020) og Claudio Marcatoma Ccahuana (død 26. februar 2021).

Referanser
----------

1. ↑  «Alcalde de Lurín, Jorge Marticorena Cuba, falleció víctima del COVID-19». *El Comercio*. 1. mars 2021.
2. ↑  «Hoja de vida del candidato». *Infogob*.
3. ↑  «Juan Jorge Marticorena Cuba». *Infogob*.
4. ↑  «Alcalde de Lurín, Jorge Marticorena Cuba, falleció este lunes a causa del COVID-19». *Gestión*. 1. mars 2021.
**Den tysk-norske skolen i Oslo** (tysk: **Deutsch-Norwegische Schule Oslo**, tidligere: *Deutsche Schule Oslo - Max Tau*) er en privat skole som omfatter barnehage, barne- og ungdomsskole og videregående skole. Skolen ble grunnlagt i 1980, Den holder til i Sporveisgata 20 i Oslo. Pr. 2021 har skolen rundt 330 elever, samt 82 barn i barnehagen.

Skolen eies av en stiftelse. Den drives med tilskudd fra den tyske og den norske stat og underviser etter tyske læreplaner i de fleste fag, bortsett fra norsk og samfunnsfag.

Historie
--------

DSO startet i kjelleren til den tyske menighet i Oslo. Allerede etter ett år viste det seg at lokalene ble for små, og skolen flyttet til Bolteløkka skole med vellykket «sameksistens» både på lærerværelset og i skolegården. Dette var i tråd med Foreningens[*klargjør*] idé: ja til tysk, men i Norge og med det norske. 

Etter få år ble også Bolteløkka skole for liten, og skolen flyttet inn i deler av Majorstuen skoles bygg. Siden 1998 har skolen tilhold i Sporveisgata 20, hvor Hegdehaugen videregående skole tidligere lå. De eldste elevene holder til i egne lokaler i Pilestredet 75c. 

Skolen fikk sitt tidligere navn etter den tysk-jødiske forfatter Max Tau (1897–1976), som i 1938 flyttet til Norge og arbeidet for økt forståelse og toleranse mellom kristne og jøder. I et ønske om å forenkle de forskjellige skolebegrepene, ble det i 2018 besluttet å endre navnet til Den tysk-norske skolen i Oslo / Deutsch-Norwegische Schule Oslo. Dette navnet gjenspeiler både skolens tyske grunnstruktur og den sterke tilknytningen skolen også har til norsk språk og kultur.

Skolen er en type *Begegnungschule*, med fullt løp fra barnehage til videregående, og som åpner for videre studier både i Norge og Tyskland.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Deutsche Schule Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Private grunnskoler i Oslo |
| --- |
| Barne- og ungdomsskoler | Den franske skolen • Den tysk-norske skolen i Oslo • Montessoriskolen Lyse • Nyskolen • Oslo Montessoriskole • Rudolf Steinerskolen i Oslo • Ryenberget skole • Steinerskolen på Nordstrand • St. Sunniva skole  |
| Ungdomsskoler | Humanistskolen • Kristelig Gymnasium  |

| * v
* d
* r
Private videregående skoler i Oslo |
| --- |
| Nåværende | Akademiet Oslo • Heltberg • Kristelig Gymnasium • Natur videregående skole • Oslo by Steinerskole • Oslo Private Gymnasium • Rudolf Steinerskolen i Oslo • Sonans privatgymnas • Wang Toppidrett • Den tysk-norske skolen i Oslo • Noroff • Norsk Reiselivsskole • NKI Nettstudier  |
| Tidligere | Elisenberg skole • Frogner skole • Gjertsens skole • Haagaas Artiumskursus • Hallings skole • Heltbergs studentfabrikk • Nissens Latin- og Realskole • Nissens Pikeskole • Oslo Sanitetsforenings Hjelpepleierskole  • Vestheim skole • Treider Fagskoler • Aars og Voss’ skole  |

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** Nasjonalt skoleregister
 |
Bürgerbraukeller under et NSDAP-møte i 1923   
Foto: Deutsches Bundesarchiv
**Bürgerbräukeller** var en stor vertshuskjeller i München i Tyskland. Frem til 1933 var det et av de foretrukne møtelokalene for Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderparti.

Det var i Bürgerbräukeller at Adolf Hitlers mislykkede Ølkjellerkupp fant sted. Herfra la de sammensvorne ut på sin marsj mot *Feldherrnhalle* tidlig om morgenen 9. november 1923.

Fra og med 1933, og alltid på den 8. november, holdt Hitler en tale her for tidligere deltakere ved kuppforsøket. Den 8. november 1939 unnslapp han et attentat mot sitt liv her. Men åtte personer ble drept, og 63 andre ble såret. Hitler hadde forlatt lokalet noen få minutter før opprinnelig planlagt. Attentatsmannen Georg Elser ble henrettet den 9. april 1945 i Dachau.

Skadene på Bürgerbräukeller var så omfattende at man da ikke så seg tjent med å gjenoppbygge det. Noe var likevel brukbart, og frem til krigsslutt i 1945 var det matlager her. Så var det kantine for US Army. I 1958 gjenåpnet man det som stort vertshus og selskapslokaler. I 1979 ble hele komplekset revet, og andre bygninger reist.

Litteratur
----------

* Karl Stankiewitz: *Aus is und gar is! Wirtshäuser, Theater, Cafés, Nachtclubs und andere verlorene Orte Münchner Geselligkeit*. Allitera Verlag, München 2018, ISBN 978-3-96233-023-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |

Portal: Tyskland
**Aclerdidae** er en familie med plantelus som hører til gruppen skjoldlus, Coccoidea. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.

Utseende
--------

Hunnene er ovale, flate skjoldlus. Vanligvis mangler beina helt eller er redusert til noen sklerotiserte plater hos voksne hunner, men det finnes arter med fullt utviklede bein. Antennene er oftest også sterkt redusert, 1-leddete. På farge er de vanligvis rødbrune eller rosa. Bakkroppsspissen er kraftig sklerotisert og mørkbrun. De har vanligvis litt hvit voks på hodet og på underisden, enkelte produserer store mengder voks. Langs sidene av kroppen har de koniske børster.

Levevis
-------

De fleste lever på gress (Poaceae), men det er også kjent arter som lever på plantefamiliene Combretaceae, Bromeliaceae og Loranthaceae. Man finner gjerne de voksne lusene inne i bladslirene eller mellom strå og blader ved roten av gresset. Trolig har de én generasjon per år, og utvikler seg gjennom fire nymfestadier hos hunnene, fem hos hannene.

Økonomisk betydning
-------------------

Denne forholdsvis lite kjente familien ser ut til å ha liten økonomisk betydning.

Utbredelse
----------

Familien forekommer i alle økosoner, med flest arter i Nearktis. Flere av slektene finnes bare i det sørlige Afrika.

Systematisk inndeling / europeiske arter
----------------------------------------

  

**Treliste**
* ordenen Nebbmunner, Hemiptera
	+ underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
		- overfamilien Skjoldlus, Coccoidea
			* familien Aclerdidae
				+ slekten *Aclerda* Signoret, 1874 – 49 arter. I Europa:
					- *Aclerda signoreti* (Lindinger, 1912)
					- *Aclerda subterranea* Signoret, 1874
					- *Aclerda tokionis* (Cockerell, 1896)
				+ slekten *Kwazuluaclerda* – én art
				+ slekten *Lecanaclerda* – én art
				+ slekten *Nipponaclerda* – 4 arter
				+ slekten *Rhodesaclerda* – 3 arter

Kilder
------

* Aclerdidae på ScaleWeb
* Liste over alle beskrevne arter
* Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Aclerdidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Aclerdidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Aclerdidae* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Aclerdidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Aclerdidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Aclerdidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
En **t-test** (også kalt **Students t-test**) er en statistisk hypotesetest basert på Students t-fordeling. Den brukes gjerne for å teste om gjennomsnittsverdien i et normalfordelt datasett er signifikant forskjellig fra en nullhypotese, om det er signifikant forskjell mellom gjennomsnittsverdiene i to datasett, eller om stigningstallet til en regresjonslinje er signifikant forskjellig fra null.

Testen er en av de mest kjente og brukte testene blant annet innen psykologisk arbeid og forskningsmetoder.

To utvalg
---------

Det finnes to varianter av t-tester for to utvalg, *paret t-test* og *uavhengig/uparet t-test*. 

### Paret t-test

Benyttes når de to datasettene kommer fra det samme utvalget, eller når korrelasjonskoeffisienten mellom de to settene er høy.

Dersom man i et eksperiment gjør en måling i den samme gruppa deltagere to ganger, for eksempel en måling av oppmerksomhet om morgenen og en på ettermiddagen, for å se etter en effekt forårsaket av tid på døgnet, vil man vanligvis bruke en paret t-test.

### Uavhengig t-test

Benyttes når de to datasettene kommer fra to forskjellige utvalg. Også kalt *uavhengige utvalgs/gruppers t-test*. I en måling av oppmerksomhet kunne man ha gjort en uavhengig t-test ved å sammenligne personer som drikker kaffe til frokost sammenlignet med personer som ikke drikker kaffe til frokost.

Referanser
----------

1. ↑  «The Paired t-Test». JMP.
2. ↑  «Independent Samples T-test». National University.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Puppet** er et privat informasjons- og kommunikasjonsteknologi (IT) automatisering selskap med hovedkvarter i Portland i Oregon, USA.

Produkter
---------

Puppets hovedprodukt, Puppet Enterprise,
består av en kommersielt støttet versjon av open source konfigurasjonsstyrings verktøyet, Puppet. Puppet IT-automatiseringsprogramvare bruker Puppets deklarative språk for å administrere forskjellige nivåer av IT-infrastrukturens livssyklus, med blant annet provisioning, patching, konfigurasjonsstyring og system styring av operativsystem og applikasjonsprogramvarens komponenter på tvers av bedriftens datasenter og skytjenester.

I februar 2011 lanserte Puppet sitt første kommersielle produkt, Puppet Enterprise, bygget på open source-basen som gir kommersielle brukere forbedret brukervennlighet samt noen kommersielle komponenter. I september 2011 lanserte selskapet Puppet Enterprise 2.0, som introduserte integrasjon med MCollective, kjøpt av Puppet i 2010, samt provisioning for virtuelle maskiner direkte i Amazon EC2 og VMware. I juni 2013 lanserte de Puppet Enterprise 3.0, som har en omskrevet orchestration-motor som forbedrer den automatiserte utrullingen av endringer på flere nettsteder og sky-løsninger.

Puppet er partnere og har teknologi integrasjoner med VMware, Amazon Web Services, Cisco, OpenStack, Microsoft Azure, Eucalyptus, RightScale og Zenoss.

### Puppet

Innen databehandling er **Puppet** et open-core programvare konfigurasjonsstyrings verktøy. Den kjører på flere Unix-lignende systemer og på Microsoft Windows, samt har det et eget deklarativt programmeringsspråk for å beskrive systemkonfigurasjonen.
Det er skrevet i C++, Clojure og Ruby. Gratis programvareversjonen er utgitt under Apache License 2.0 (GNU General Public License (GPL) til versjon 2.7.0).

Referanser
----------

1. ↑  Rao, Leena. «Cisco, Google Ventures, VMware Put $8.5M In Data Center Automation Startup Puppet Labs». TechCrunch.
2. ↑  Graner, Amber. «Puppet Labs Announces Puppet Enterprise».
3. ↑  Kerner, Sean Michael. «Puppet Goes After Enterprise System Management». Enterprise Networking Planet.
4. ↑  Rao, Leena. «Data Center Automation Startup Puppet Labs Acquires OPen Source Project The Marionette Collective». TechCrunch.
5. ↑  Finley, Klint. «Puppet 2.0 Will Support Amazon EC2 and VMware Provisioning». Silicon Angle.
6. ↑  New Puppet tool beefs up orchestration automation for enterprise use — Tech News and Analysis Arkivert 22. september 2019 hos Wayback Machine.. Gigaom.com (2013-06-25). Retrieved on 2013-12-09.
7. ↑  Rao, Leena. «Cisco, Google Ventures, VMware Put $8.5M in Data Center Automation Startup Puppet Labs». TechCrunch.
8. ↑  «Puppet Frequently Asked Questions». Puppet Labs. Arkivert fra originalen 20. mars 2016. Besøkt 10. mars 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Puppet Labs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Puppet på GitHub
* Offisielle Puppet Labs YouTube kanal
* Pulling Strings with Puppet: Configuration Management Made Easy (ISBN 978-1-59059-978-5)
* Pro Puppet (ISBN 978-1-4302-3057-1)
* Learning Puppet 4 (ISBN 978-1-4919-0766-5)
*I denne artikkelen er fonemer transliterert iht. til DIN 31635.*
Solbokstaver (røde) og månebokstaver (svarte)
I arabisk og maltesisk er konsonantene delt inn i to grupper, som kalles **solbokstaver** (حروف شمسية *ḥurūf šamsiyyah*) og **månebokstaver** (حروف قمرية *ḥurūf qamariyyah*), avhengig av om de assimilerer bokstaven ﻝ (*l*) i den foregående artikkelen *al-*.

Navnsettingen av de to gruppene stammer fra det faktum at ordet for «solen», *aš-šams,* assimilerer artikkelen, mens ordet for «månen», *al-qamar,* ikke gjør det.

Når den bestemte artikkelen *al-* følges av en solbokstav, blir *l* assimilert med den innledende konsonanten i the følgende substantivet, og resultatet blir en dobbel konstant. For eksempel i النيل (Nilen) følges den bestemte artikkelen av bokstaven *n*, som er en solbokstav. Dermed sier en ikke *al-Nīl,* men *an-Nīl.*

Solbokstavene er koronaler i klassisk arabisk. Siden artikkelen *al-* ender i en koronal konstant, egner den seg til assimilering med disse lydene. Bokstaven ج *ǧ* har tre former for standard uttale: ɡ, ʒ or d͡ʒ i aksenter av moderne standard arabisk. I koransk arabisk representeres den imidlertid en palatalisert stemt velar plosiv, /ɡʲ/ eller ɟ. Dermed assimilerer den ikke artikkelen, og er klassifisert som en månebokstav.

De 14 solbokstavene er ﻥ ﻝ ﻅ ﻁ ﺽ ﺹ ﺵ ﺱ ﺯ ﺭ ﺫ ﺩ ﺙ ﺕ; transliterert fra venstre til høyre *t, ṯ, d, ḏ, r, z, s, š, ṣ, ḍ, ṭ, ẓ, l, n.*

De 14 månebokstavene er ه ﻱ ﻭ ﻡ ﻙ ﻕ ﻑ ﻍ ﻉ ﺥ ﺡ ﺝ ﺏ ء; transliterert fra venstre til høyre *ʾ, b, ǧ, ḥ, ḫ, ʿ, ġ, f, q, k, m, w, y, h.*

I skriftlig arabisk blir ال *al-* beholdt uavhengig av hvordan den uttales, selv om geminering kan uttrykkes ved å legge på en valgfri *šaddah* på den påfølgende bokstaven. I systemer for romanisering av arabisk er det litt forskjellig om uttrykker assimileringen eller ikke. For eksempel vil  النيل (Nilen) transkriberes som *an-Nīl* etter DIN 31635 og som *al-Nīl* etter ALA-LC.

Referanser
----------

1. 1 2  Abboud, Peter F.; m.fl. (1983). *Elementary Modern Standard Arabic 1*. Cambridge UP. s. 123–124. ISBN 0 521 27295 5. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)

Eksterne lenker
---------------

* Moon and Sun Arabic Letters

| * v
* d
* r

* Arabisk språk
* العربية

 |
| --- |
| Oversikt | 
* Språket
* Alfabetet
* Romanisering
* Sol- og månebokstaver
* Arabiske navn
* Arabisk litteratur
* Moderne standardarabisk
* Arabisering

 | Arabisk skrift |
| Bokstaver: | 
* ا (ʾAlif)
* ب (Bāʾ)
* ت (Tāʾ)
* ث (Ṯāʾ)
* ج (Ǧīm)
* ح (Ḥāʾ)
* خ (Ḫāʾ)
* د (Dāl)
* ذ (Ḏāl)
* ر (Rāʾ)
* ز (Zāy)
* س (Sīn)
* ش (Šīn)
* ص (Ṣād)
* ض (Ḍād)
* ط (Ṭāʾ)
* ظ (Ẓāʾ)
* ع (ʿAyn)
* غ (Ġayn)
* ف (Fāʾ)
* ق (Qāf)
* ك (Kāf)
* ل (Lām)
* م (Mīm)
* ن (Nūn)
* ه (Hāʾ)
* و (Wāw)
* ي (Yāʾ)

 |
| Andre tegn: | 
* Tashkil
* Hamza
* Tāʾ marbūṭah
* Arabiske tall
* Øst-arabiske tall

 |
| Utvidelse: | 
* پ (Pe)
* چ (Če)
* ژ (Že)
* گ (Gaf)
* ‏ڭ (Ñef)
* ڤ (Ve)

 |
**Egriini** er en gruppe av små, runde, mer eller mindre skjellkledte snutebiller.

Utseende
--------

Små (ofte 2 – 3 mm), sterkt hvelvede, ofte nærmest kulerunde biller. Kroppen, særlig undersiden, er høyt hvelvet. Grunnfargen er mørkebrun eller svart, men denne er ofte nesten helt dekket av lyse skjell, særlig på undersiden. De mangler påfallende, oppstående hår. Hodet er temmelig lite, fasettøynene er store, men flate, snuten er lang, slank og krum. Normalt peker denne nedover eller bakover, og den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene. Antennene er knebøyde, ganske slanke med en markert kølle, og sitter festet på snuten i den ytre halvdelen. Brystskjoldet (pronotum) er mye smalere enn dekkvingene, fremst med en markert "krage", sidene er rundede. Det har ofte et par lave knøler på sidene og er sterkt punktert, men punkteringen er ofte mer eller mindre dekket av lyse skjell. Dekkvingene har markerte skuldre og tydelige punktrekker. Overflaten er gjerne ujevn med lave knøler eller grunne fordypninger. På sidene er dekkvingene bøyd ned slik at de dekker deler av dyrets sider. Beina er forholdsvis korte, og kan foldes tett inntil kroppen.

Levevis
-------

Småsnutebillene lever for det meste på ulike slags urter og småbusker. Larvene utvikler seg vanligvis i modnende frø i belger, frøkapsler eller lignende, eller i blomster.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **småsnutebiller, Ceutorhynchinae** Gistel, 1856
						* Stammen **Egriini** Pajni & Kohli, 1982
							+ Slekten *Aoxyonyx* Hustache, 1956 - 2 arter
							+ Slekten *Ceutorhynchoides* Colonnelli, 1979 - 6 arter
							+ Slekten *Cyphosenus* Schultze, 1899 - én art
							+ Slekten *Egriodes* G.A.K. Marshall, 1935 - én art
							+ Slekten *Egrius* Pascoe, 1865 - 2 arter
							+ Slekten *Hainokisaruzo* Yoshitake & Colonnelli, 2005 - 9 arter
							+ Slekten *Hovanegrius* Hustache, 1956 - én art
							+ Slekten *Hypegrius* Colonelli, 1984 - én art
							+ Slekten *Notegrius* Colonelli, 1999 - én art
							+ Slekten *Notoxyonyx* Colonelli, 1995 - én art
							+ Slekten *Oxyonyxus* Hoffmann, 1957 - én art

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Egriini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Thøger Leonard Binneballe** (født 1815 i København, død 1900) var byggmester og arkitekt. 

Han innvandra til Norge på slutten av 1830-tallet. I Christiania tok han borgerskap som murmester, og han var sentral i bygginga av en rekke av hovedstadens sentrale bygg. Binneballe var blant annet murmester ved oppførelsen av Oscarshall og Stortinget og byggeleder for Rikshospitalet i Pilestredet. Han tegna også flere bygninger, blant annet Karl Johans gate 39 (1844), som vakte oppsikt ved å være den første bygården i hovedstaden med fire etasjer. I 1856 oppførte han Kirkegata 6 som kontorer for N.A. Andresens & Co (seinere Andresens Bank) og bolig for banksjefen. Boligen hadde byens første vannklosett, med dispensasjon fra *sundhetsloven*, som forbød private avløp til den kommunale kloakken. Gården er nå en del av Norges Banks bygningskompleks i Kvadraturen.

Andre arbeider som arkitekt var Prinsens gate 3b (1861), Wergelandsveien 27 (1864) og tre villaer på Drammensveien, det som nå er Henrik Ibsens gate 51 (Nobelinstituttet) og 53 (Norske Liv-gården) samt Inkognitogata 37 (Algeries ambassade).

Binneballe var aktiv i Christiania Haandværksforening og blei i 1886 foreningas første æresmedlem. Han var medlem i flere offentlige kommisjoner som krevde teknisk kyndighet, bl.a. i forbindelse med bygginga av Trefoldighetskirken og restaureringa av Gamle Aker kirke. Han var Kirkedepartementets konsulent i bygningsspørsmål. I 1861 fikk han i oppdrag å lage forslag til standardiserte skolebygg, ettersom det året før var vedtatt en lov om «almueskolevæsenet paa Landet», som krevde at det skulle opprettes faste skoler til erstatning for omgangsskolene. Binneballe leverte tegninger til åtte ulike bygninger i sveitserstil beregna for mellom 21 og 50 barn, og til dels med lærerbolig inkludert.

Et utvalg bygg
--------------

* Karl Johans gate 39Karl Johans gate 39
* Prinsens gate 3bPrinsens gate 3b
* Wergelandsveien 27Wergelandsveien 27
* NobelinstituttetNobelinstituttet

Referanser
----------

1. ↑  Dag-Ivar Rognerød: *Christiania – Kvadraturen i Oslo* (Arfo 1998).
2. ↑  Alf Næsheim (1995). «Fornem bolig bak slottet». *Kristiania i Oslo, bok 9*. Oslo: Schibsted. s. 34-35. ISBN 82-516-1562-3.
3. ↑  Leidulf Mydland: Fastskoleloven 1860 og byggingen av skolehus Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine..

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Futbolo Klubas Vėtra** var en litauisk fotballklubb fra hovedstaden Vilnius. Klubben spilte i den litauiske eliteserien. Den ble etablert i 1996, men ble oppløst i 2010 etter finansielle problemer. Klubben var opprinnelig lokalisert i Rūdiškės, et tettsted i Vilnius landkommune, men flyttet til hovedstaden i 2003 da de kjøpte eget stadion, Vėtra Stadium. 

I 2004 spilte Vėtra i Intertoto Cupen og tok seg helt til tredje runde. I 2005 gikk det ikke fullt så bra, og klubben ble slått ut etter å ha tapt begge de to kampene i første runde mot CFR Cluj fra Romania. I 2006 ble klubben slått ut av Shelbourne FC i andre runde. I 2007 kom klubben nok en gang til tredje runde hvor de tapte for Blackburn Rovers FC.

Plasseringer i A lyga
---------------------

#### Sesonger

| Sesong | Nivå | Liga | Plass | Eksterne lenker |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **2003** | **1.** | **A lyga** | **3.** |  |
| **2004** | **1.** | **A lyga** | **5.** |  |
| **2005** | **1.** | **A lyga** | **4.** |  |
| **2006** | **1.** | **A lyga** | **3.** |  |
| **2007** | **1.** | **A lyga** | **5.** |  |
| **2008** | **1.** | **A lyga** | **3.** |  |
| **2009** | **1.** | **A lyga** | **2.** |  |
| **2010** | **1.** | **A lyga** |  |  |
|

Trenere
-------

* Litauens flagg Vladimiras Buzmakovas, 2000–2001
* Litauens flagg Vytautas Jančiauskas, 2001–2003
* Litauens flagg Valdas Ivanauskas, 2004
* Russlands flagg Sergej Borovskij, 2005
* Russlands flagg Aleksandr Tarchanov, 2007
* Litauens flagg Virginijus Liubšys, 2008–2010

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
Kaykubads felttog
Kızıl Kule, eller det røde tårn, bygget i Alanya av Kaykubad I.
**Kaykubad I** (født 1188, død 1237, arabisk og persisk: علاء الدين كيقباد بن كيكاوس‎, 'Alā al-Dīn Kayqubād bin Kaykā'ūs; Tyrkisk:I. Alâeddin Keykûbad) var Seljuq (Seldsjukkisk) Sultan av Rûm (Rum-sultanatet) og regjerte fra 1220 til 1237. Han utvidet grensene til sultanatet på bekostning av naboene, spesielt emiratet Mengujek og Ajjubide-dynastiet. Han etablerte dermed en seldsjukkisk tilstedeværelse ved Middelhavet med sin erobring av havnebyen Kalon Oros, som senere ble omdøpt Ala'iyya til hans ære. Han brakte også det sørlige Krim under tyrkisk kontroll for en kort periode, som et resultat av et raid mot havnebyen Sudak ved Svartehavet. Sultanen, som noen ganger ble kalt "Kaykubad den store", blir i etterkant husket for den rike arkitektoniske arven, og den briljante kultur som blomstret under hans styre.

Referanser
----------

1. 1 2   minnetavle, «Alaattin Keykubat», Open Plaques-identifikator (emne) 5111[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   CERL Thesaurus, oppført som Rumseldschukenreich, Sultan Kaikobad I. CERL-ID cnp01155016, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Claude Cahen: *Kaykubad*. I: The Encyclopaedia of Islam. New Edition.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Portrett av Gunder Danielsen
**Gunder Danielsen** var lensmann i Landvik og Fjære kommuner på 1800-tallet. Han kjøpte et bruk på Morholt der han døde i 1869, 94 år gammel. I sine unge år dro Gunder Danielsen til sjøs, som så mange fra Landvik på den tiden.

Fra 1797 til 1807 for han i koffardifart etter å ha tjent som kvartermester i den dansk-norske marinen. Da Danmark-Norge i 1807 ble trukket inn i Napoleonskrigene, med England som motstander, lå Gunder Danielsen med et nytt skip i Amsterdam. Etter ordre måtte han forlate skipet. Skipper og mannskap gav seg i vei nordover gjennom Tyskland og videre til Jylland. I Løkken kom de seg om bord i en liten brigg fra Arendal, og ville prøve å komme seg hjem. Ikke så langt ute i Skagerak kom det en engelsk fregatt, men fregatten greidde ikke å få satt ombord et prisemannskap på grunn av sterk sjøgang. Briggen fikk da ordre om å følge fregatten. Skipperen drakk seg full, og Gunder Danielsen overtok kommandoen. I bygevær om natta styrte han unna fregatten, med alle lys slukket. Den engelske fregatten fulgte etter, og skjøt etter briggen. I siste liten greide Gunder Danielsen å komme inn til Homborsund, og fregatten våget ikke å følge etter.

Gunder Danielsen var en av dem som i åpen båt våget seg over til Jylland for å hente korn. I 1808 reiste han sammen med to andre. Det er fortalt at de som byttevare hadde med seg to tønner salt og et par tylfter bord. For saltet fikk de 12 tønner korn som de kom hjem med, men det var bare så vidt, sies det. Ut over høsten samme året førte han en kaper for Stenersen i Lillesand, og han tok en brigg. I 1809 gjorde han flere turer over til Jylland med ei lita skute for å hente korn. På en av disse turene ble Danielsens skute bordet av engelske styrker, og skuta ble som prise ført til Gøteborg. Etter tolv dager ble både skute og mannskap løslatt av engelskmennene. 

I 1810–1811 hadde Gunder Danielsen lisens for fart på Irland, men benyttet seg ikke av lisensen. I 1813 dro han ut med ei skute fra Drammen og var borte i over et år. Han var også på sjøen noen år etter at krigen var slutt, men deretter slo han seg til for godt på bruket på Morholt. 

Omkring 1826 ble han konstituert som lensmann etter sin svoger Anders Larsen Havstad. Danielsen satt som lensmann til han sa fra seg om vervet i 1839. Barnebarnet til Gunder Danielsen, Gunder Gundersen, startet den første manufakturforretningen i Grimstad, forretningen G. Gundersen.

Ettermæle
---------

Gunder Danielsen har fått en vei oppkalt etter seg i Østerhus i Grimstad.

Referanser
----------
**Det Norske Misjonsselskap (NMS)** er en luthersk misjonsorganisasjon som ble stiftet 8. august 1842 i Stavanger. Det er Norges første og eldste misjonsorganisasjon. Selskapet etablerte og eide Misjonshøgskolen (tidligere Misjonsskolen) i Stavanger.

Det Norske Misjonsselskaps barne- og ungdomsorganisasjon (NMSU) er tilknyttet NMS.

I 1843 samlet organisasjonen seg rundt utsendelsen av den første norske misjonær Hans Schreuder til Zululand i dagens Sør-Afrika.

NMS samarbeider med kirker i 16 land på fire kontinenter og har ca. 40 misjonærer i arbeid (2017). I de fleste av disse landene har livskraftige kristne kirker vokst frem som et resultat av arbeidet. NMS har i dag tre fokusområder, *Dele troen på Jesus, Utrydde fattigdom og Bekjempe urettferdighet.*

Virksomhet
----------

NMS er en selvstendig organisasjon innenfor Den norske kirke og ser seg som et redskap for å realisere denne kirkes misjonsoppdrag. Dette skjer gjennom et utstrakt arbeid i ca. 1 500 misjonsforeninger og grupper blant barn, unge og voksne. I tillegg samarbeider NMS nært med lokalmenighetene i Den norske kirke og har en rekke giverordninger som sikrer arbeidet.

*MT* (Misjonstidende) er organisasjonens publikasjon og gis ut med seks nummer pr. år. Bladet er gratis og har et opplag på rundt 20 000.

I 1998 etablerte organisasjonen sin første gjenbruksbutikk i Sola kommune. I 2022 består NMS Gjenbruk av 52 butikker spredt rundt omkring i Norge med en omsetning på ca. 62 millioner kroner. Butikk-kjedens motto er *Miljø, misjon og møteplass.*

NMS driver ulike former for misjonsarbeid i disse landene:

* Sør-Afrika, startet i 1842, (til 1999)
* Madagaskar, 1867
* Kina, 1902
* Kamerun, 1925
* Hongkong, 1948
* Taiwan, 1949 - 1999
* Japan, 1952
* Tanzania, 1956 - 1984
* Etiopia, 1970
* Thailand, 1976
* Brasil, 1977
* Frankrike, 1984
* Mali, 1986
* Pakistan, 1986
* Kroatia, 1989 -
* Estland, 2003
* England, 2010

Generalsekretærer i NMS
-----------------------

Ledere med tittelen *sekretær*:

* *Andreas Hauge* (-1852)
* *Peter Blessing* (1855–1864)
* *Christian Dons* (1864- )
* Karl Roll (1875-1876)

Tittelen ble *generalsekretær* først i Lars Dahles tid

* Lars Dahle (1887–1920)
* Jørgen Edvin Nilssen (1920–1922)
* Einar Amdahl (1923–1957)
* Fridtjov Birkeli (1957–1961)
* Johannes Skauge (1961–1968)
* Magne Valen-Sendstad (1968–1980)
* Odd Bondevik (1980–1991)
* Tor Berger Jørgensen (1991–2000)
* Kjetil Aano (2000–2011)
* Jeffrey Huseby (2011–2020)
* Helge S. Gaard (2020–)

Se også
-------

* Misjonshøgskolen, Stavanger

Referanser
----------

1. ↑  Nye generalsekretærer i NMS og Sjømannskirken. idag.no. Besøkt 4. desember 2019

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
Hurtigmat i form av *fish and chips*, frityrstekte fiskebiter og pommes frites.
**Hurtigmat**, **gatekjøkkenmat** eller **fast food** er enkle småretter som serveres normalt fra en hurtigmatrestaurant, gatekjøkken, butikk eller kiosk. Hurtigmat har vært sett på som billig mat med noe tvilsom kvalitet, men er i endring etter hvert som nye serveringskonsept innføres.

Nasjonale variasjoner
---------------------

Gatekjøkkenmat serveres ofte med engangsbestikk i plast. Selv om løsningen er reinslig og billig, blir det sammen med poser, pappbegre, glass og sugerør enormt mye søppel og unødvendig sløsing med ressurser. Retten på bildet består av hamburger, ketsjup og pommes frites med dressinger og tilbehør.
I Norge har poteter lang tradisjon som hurtigmat. I dag finnes et videre utvalg av serveringstilbud, med forskjellige poteter og hamburgervarianter, sandwicher, kebab, pitabrød, kylling, pommes frites, taco, pizza, løvstek, biffsnadder og gryteretter. Det spises mest hurtigmat pr. innbygger i Finnmark, og hver finnmarking spiser i snitt 1,3 kg pølse i året.

I andre land varierer mattilbudet etter de lokale skikkene, i Japan er sushi og fiskeretter utbredt, mens i England er fish and chips svært vanlig.

Noen hurtigmatkjeder
--------------------

* Arby's – i USA og Canada
* Big Bite – Over 50 avdelinger i Norge
* Burger King – i 65 land
* Dairy Queen – i USA, Canada og 22 andre land
* Hesburger - Finlands største hurtigmatkjede
* Kentucky Fried Chicken – i 88 land
* McDonald's – i 119 land
* Panda Express - største kinamatkjede i USA
* Pizza Hut – i 90 land
* Quiznos - sandwichkjede med 4 000 restauranter i over 40 land
* Subway – i 86 land

Referanser
----------

1. ↑  «Finnmarkinger spiser mest pølse, kaker og hurtigmat». nordlys.no. 23. november 2012. Besøkt 29. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fast food – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** BBC Things
 |
**Sunniva Flakstad Ihle**, (født 20. november 1983) er en norsk politiker (H). Hun var fra april 2017 til juni 2020 statssekretær for statsminister Erna Solberg ved Statsministerens kontor.

Hun var leder i Lillehammer Unge Høyre 2001–2003, leder i Oppland Unge Høyre 2003–2005, 1. nestleder i Unge Høyres sentralstyre 2006–2007 og ansatt som Unge Høyres generalsekretær 2007–2009. Hun var innvalgt i Oppland fylkesting 2003–2009 og Øyer kommunestyre 2007–2009. Hun har siden 2010 hatt stillinger som politisk rådgiver, informasjonssjef, kommunikasjonssjef og strategisk rådgiver for Høyres partiledelse.

Hun har studiekompetanse fra Lillehammer videregående skole, bachelorgrad i europatudier fra Universitetet i Oslo fra 2005 samt mastergrad i samfunn, vitenskap og teknologi fra samme sted fra 2006.

Referanser
----------

1. ↑   stortinget.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Sunniva Flakstad Ihle». Stortinget.no.
3. 1 2 3 4  Statsministerens kontor (21. april 2017). «Statssekretær Sunniva Ihle Steinstad». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 19. januar 2018.
4. ↑  Nilsen, Terje (17. september 2007). «Blir ny sjef i Unge Høyre». *Oppland Arbeiderblad*.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sunniva Ihle Steinstad hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Sunniva Ihle Steinstad hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |

Portal: Konservatisme
**Grill Bill**  (tidligere Grill Bill and The Hot Dogs) er et norsk band, etablert i 2004 av Peter A. Lorentzen (keyboards) Bjørn A. Dæhlin (bass) og Hans-Olav Thyvold (gitar) som hadde spilt sammen i Oslo-bandet *Noia* frem til tusenårsskiftet, sammen med Stein-Gøran Nøstvik (vokal) og Håvard Wien (trommer). Sistnevnte var kjent fra *Barske Karer.* Nils Mathisen (egne plater, Jonas Fjeld, Cecilia Wennersten m.fl), ble med på fiolin tidlig i 2005 og samme høst ble Torstein Velsand (gitar, pedal steel, fele) med, og i 2007 ble gruppa komplettert med Lasse Kolsrud, (*Bokk & Bayer*) på gitar og vokal. I 2018 ble Geir Bremer bandets keyboardist.

Ideen bak bandet var i utgangspunktet å spille live med et repertoar som var forankret i blues: Robert Johnson, Charley Patton og Muddy Waters var inspirasjon til tidligste setlistene til bandet.

Da Lasse Myrvold døde etter uhelbredelig kreft, tok produsent Calle Hamre initiativ til å lage en tributt-plate, og spurte Grill Bill om å spille inn en av Myrvolds mest personlige låter, *Madelen.* Låta kom ut på tributt-plata *Dans til musikken* i 2006, ble plukket opp av flere radiostasjoner og gjorde det godt på Norsktoppen.[]

Myhrvold-tributten kom ut på Reel Noise Records, og selskapet oppfordret gruppa til å prøve seg med en utgivelse av eget materiale. Resultatet ble *Jeg drar hjem*, som toppet Norsktoppen i fire uker i 2007 og skaffet bandet et publikum over hele landet. Høsten 2008 slapp Grill Bill sin andre egenkomponerte single, *Fri i morra (single).* Sangen lå 14 uker på Norsktoppen, hvorav én uke på førsteplass.[]

Gruppas debutalbum *Fri i morra* ble sluppet 20. september 2010 på Reel Noise records. Albumet inneholdt gruppas fjerde Norsktoppen-hit, "Brenner for deg," en norsk versjon av Blue Oyster Cult's "Burnin' for you".

Bandet ble oppløst i november 2012 og den siste konserten ble holdt på en utsolgt Lundetangen Pub i Skien 10. november 2012.[]

I desember 2015 gjorde Grill Bill en romjulskonsert på Herr Nilsen i Oslo som siden er blitt en fast tradisjon, og fra 2020 har bandet trappet opp konsertvirksomheten.[]

Medlemmer
---------

* Stein-Gøran Nøstvik – vokal, perkusjon
* Peter A. Lorentzen – piano, vokal (2003–2012)
* Hans-Olav Thyvold – gitar, slidegitar, vokal
* Bjørn A. Dæhlin – bass
* Torstein Velsand – gitar, steelgitar, fele, vokal
* Håvard Wien – trommer, perskusjon, vokal
* Nils Mathisen – El fele, vokal
* Lasse «Tredemølle» Kolsrud – Akustisk gitar, vokal
* Geir Bremer - keyboards, vokal (fra 2018)

Diskografi
----------

* *Dans til musikken* (Hyllestplate til Lasse Myrvold. Grill Bill deltok med låta *Madelen*)
* *«Jeg drar hjem»* (singel 2006)
* *«Fri i morra»* (singel 2008)
* *Fri i morra* (album 2010)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Twitter
* You Tube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
«Skapelsens pilarer»
**«Skapelsens pilarer»** er et kjent fotografi av verdensrommet. På et foto tatt av Hubble-teleskopet ser man Ørnetåkens tre enorme pilarer av interstellar gass og støv. Bildet er satt sammen av fire kameraer, og ble tatt 1. april 1995. Avstanden fra jorden til Ørnetåken er omtrent 7 000 lysår, beliggende i stjernebildet Slangen.

I 2007 analyserte en forskergruppe ledet av Nicolas Flagey ved Institut d'Astrophysique Spatiale i Orsay, Frankrike et bilde av Ørnetåken i infrarødt lys tatt av romteleskopet Spitzer. Bildet viser oppvarmede støvskyer som forskerne antar er et resultat av en supernova for 1 000 til 2 000 år siden. Skyen ser ut til å bevege seg i retning av «Skapelsens pilarer», og vil antagelig treffe og utslette dem om omtrent 1 000 år. Siden de ligger 7 000 lysår unna jorden, kan de allerede være forsvunnet, siden lyset fra ødeleggelsen enda ikke har nådd fram til oss.

Andre forskere tviler på at den varme støvskyen er resultat av en supernova-eksplosjon, og at fraværet av sterk radio- og røntgenstråling indikerer at det ikke dreier seg om en supernova.

Referanser
----------

1. ↑  Clavin, Whitney. «'Elephant Trunks' in Space». Besøkt 9. mars 2011.
2. ↑  NewScientist: 'Pillars of creation' destroyed by supernova (publisert 10. januar 2007) Besøkt 22. mars 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Portalikon | Portal:Astronomi  |

Portal: Astronomi
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Venezuelas flagg Venezuela |
| Friidrett |
|  Parapanamerikanske leker |
| Sølv | Lima 2019 | Kulestøt - F35/36/37 |
| Bronse | Lima 2019 | Diskos - F38 |
| Sølv | Toronto 2015 | Spydkast - F37/38 |
| Sølv | Guadalajara 2011 | Spydkast - F37/38 |

**Yomaira De Jesus Cohen Epieyu** (født 25. desember 1982) er en venezuelansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klasse F37, som er en klasse for utøvere med koordineringsvansker, grunnet hypertoni, ataksi eller atetose, samt utøvere med cerebral parese, men som *ikke* sitter i rullestol. Hun konkurrerer i kastøvelser.

Idrettskarriere
---------------

Cohen deltok i Parapanamerikanske leker 2011, og fikk der sølv i spydkast i klasse F37/38. Året etter deltok hun i Paralympiske sommerleker 2012 i London, der hun kom på niendeplass i kulestøt i klassen F37, femteplass i spydkast og sjuendeplass i diskos. Hun deltok i Para-VM i friidrett 2013 i Frankrike, og kom der på femteplass i diskos og sjuendeplass i kulestøt.

Hun fikk én medalje under Parapanamerikanske leker 2015 i Canada; i spydkast fikk hun sølv i klassen F37/38, bak Shirlene Santos de Souza fra Brasil. Hun deltok i sine andre paralympiske leker under Paralympiske somerleker 2016 i Rio, og hun kom der på fjerdeplass i spydkast og sjetteplass i kulestøt.

Under Parapanamerikanske leker 2019 i Peru fikk hun kulestøt, bak Martha Liliana Hernández Florián, og hun fikk bronse i diskos i klassen F38. Under Para-VM i friidrett 2019 kom hun på sjetteplass i kulestøt.

Referanser
----------

1. ↑  Guadalajara 2011 - *Yomaira Cohen*, besøkt 27. november 2019.
2. ↑  London 2012 - *Women's Shot Put - F37*, besøkt 28. november 2019
3. ↑  London 2012 - *Women's Javelin Throw - F37/38*, besøkt 28. november 2019.
4. ↑  London 2012 - *Women's Discus Throw - F37*, besøkt 28. november 2019.
5. ↑  IPC - *Lyon 2013 - Official Results Book*, besøkt 28. november 2019.
6. ↑  Toronto 2015 - *Women's Javelin Throw F37/38*, besøkt 28. november 2019.
7. ↑  IPC - *Rio 2016 - Women's Javelin F37*, besøkt 28. november 2019.
8. ↑  IPC - *Rio 2016 - Women's Shot Put F37*, besøkt 28. novmeber 2019.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* (en) Profil hos IPC
* (en) Profil hos Para-VM 2019
* (en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 28. november 2019 hos Wayback Machine.
* (en) Profil hos Paralympiske sommerleker 2012
Fra Dreamhack 2004
**Dreamhack** (ofte forkortet **DH**) er verdens største offentlige demo- og datafestival. Vinterarrangementet 2004 hadde 5 272 deltakere og 5 852 PC-er koblet sammen i det som av Guinness rekordbok ble godkjent som verdens største LAN-party (jfr. den engelske artikkelen).

Dreamhack arrangeres i messeområdet Elmia i Jönköping i Sverige med en stab på 350 frivillige for å gjennomføre arrangementet. Det første Dreamhack ble arrangert i 1995 og forkortelsen for det ble DH95. Senere ble det 2 lan i året, Dreamhack Winter og Dreamhack Summer.

Dreamhack arrangeres i Skellefteå to ganger hvert år, vår og høst.

Begynnelsen
-----------

Det hele begynte som et kamerattreff i kjelleren på en grunnskole i Malung.
De møttes for å bytte disketter, og for å vise frem sine ferdigheter i programmering, grafikk og musikk. Arrangørene Martin Öjes og Kenny Eklund skapte et par år senere et offentlig dataparty i skolekantina under navnet DreamHack og siden 1994 har det blitt avholdt årlig. Det har vært et utstrakt samarbeid mellom DreamHack og det tilsvarende norske arrangementet The Gathering.

Verdens største dataparty
-------------------------

På DreamHack Winter 2007 ble den siste verdensrekorden satt med 10 455 datamaskiner tilkoblet nettverket.
DreamHack arrangeres av Dreamhack AB med hjelp av 350 frivillige funksjonærer (kalles *Crew*) oppdelt i ulike team som jobber med spesifikke oppgaver. 

DreamHack består i dag av selve 'LAN-et' – To eller tre store rom hvor tusentalls besøkende har en fast plass med sin egen maskin. Det arrangeres spill- og demokonkurranser som også vises på storskjermer, gjerne med kommentarer til de viktigste kampene på spillsiden. DreamHack består også av utstillingen DreamExpo hvor forskjellige datafirma viser og lar deltagerne teste den seneste teknologien, delta i seminarer og forelesninger, stille opp i konkurranser o.l.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
Garrigue i det franske departement Hérault
Blomstrende garrigue på Korsika i slutten av april med *Cistus* og lavendel
*Phlomis lychnitis* vokser i garrigue i Spania og Frankrike
**Garrigue** (fransk, fra provençalsk *garrigo*) er et plantesamfunn av lave, eviggrønne busker i middelhavsområdet. Buskene er som regel ikke mer enn én halv meter høye, og vegetasjonsdekket er brutt av åpne partier med nakent berg og grus.

Denne vegetasjonstypen finnes i middelhavsklima med tørre og varme somre, spesielt på kalkbunn. Den dekker store områder og har mange navn, *tomilares* i Spania, *gariga* i Italia, *frygana* i Hellas og *batha* i Israel.

Buskene er ofte tornete med små, nålelignende blader, eller de er dekket av ullgrå hår. Vegetasjonen er svært artsrik og inneholder både forvedede planter, og ett- og flerårige urter. Buskene dufter ofte sterkt, og mange kjente krydderurter vokser i garriguen. Det er mange planter med løk eller knoll i velkjente slekter som tulipan, krokus, *Iris*, perleblom, *Fritillaria*, fuglestjerne, løk, *Orchis* og flueblom. Vegetasjonen er svært fargerik når den blomstrer i april, men om sommeren er garriguen tørr og forbrent med inntørkede fruktstander og støvgrå busker.

Garriguen er ikke en naturlig vegetasjonstype, men er skapt av ulike menneskelige påvirkninger som avskogning, beiting, jordbruk og økt hyppighet av branner. Den er en del av en økologisk suksesjon som ser slik ut: naken jord — steppe med gras – garrigue – lav maquis – høy maquis – skog. De ulike typene maquis degenererer til hver sin type garrigue, og det finnes derfor en rekke ulike artssamfunn i garriguen.

Vanlige planter i den østlige frygana-vegetasjonen er *Sarcopoterium spinosum*, *Thymbra capitata*, *Thymelaea*, *Euphorbia acanthothamnos*, *Hypericum empetrifolium* og noen busker som også vokser i maquisen, som kermeseik og *Cistus*. Den spanske *tomilares* er preget av arter i leppeblomstfamilien som timian, lavendel, salvie og *Phlomis*.

Litteratur
----------

* M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). *Wild Flowers of the Mediterranean* (2 utg.). London: A & C Black. s. 10–11. ISBN 0-7136-7015-0.
* O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). *Middelhavsflora*. NKI-Forlaget. s. 14–15. ISBN 82-562-0490-7.
* J. Blondel og J. Aronson (2005) [1999]. *Biology and Wildlife of the Mediterranean Region*. Oxford University Press. ISBN 0-19-850035-1.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Garrigue – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Garrigue – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

*Sarcopoterium spinosum* er karakteristisk for den østlige frygana-vegetasjonen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**Hvit gjeterhund** (FCI# 347 – tysk: *Weisser Schweizer Schäferhund* eller *Berger Blanc Suisse*) er en hunderase som kommer fra Sveits. Oppførselen er vennlig og enkel.

Bakgrunn
--------

Den hvite gjeterhund stammer fra de tyske schäferhundene i Tyskland. Blant disse var hunder som var hvite og bærere av genet for hvit pels. Den hvite pelsen ble forbudt i Tyskland i 1933. De hvite schäferhundene forsvant nesten fra Europa, men ble avlet på i USA og Canada. På starten av 1970-tallet ble den hvite amerikanske hannhunden «Lobo», (født 5. mars 1966) importert til Sveits, og denne kan regnes som rasens stamfar. Siden det var Sveits som søkte og fikk hvit gjeterhund registrert, blir Sveits regnet som rasens hjemland. Rasen ble registrert av FCI i 2002.

Rasebeskrivelse
---------------

Rasen er oppmerksom, våken og temperamentsfull, men ikke nervøs. Reservert mot fremmede, men aldri redd eller aggressiv. Kraftig, muskuløs, middels stor. Stående ører. Kort eller lang pels, alltid med underull. Rektangulær, middels grov benstamme. Inntrykket er elegant med harmoniske linjer.

Hannhundene blir 60 til 66 cm høye, tispene 55-61 cm. Vekten på hannhundene er 30 til 40 kilo, mens tispene ligger på 25 til 35 kilo.

Hvit gjeterhund er ikke avlet for å være vakthund. Den har et tydelig mykere og vennligere gemytt enn den tyske schäferhunden. De blir i regelen ikke brukt som politihund.

Schäferhundens skrånende kropp med lendeparti lavere enn skuldrene aksepteres ikke i avlen. Man tilstreber en rekatungulær benstamme og normal anatomi.

Den hvite pelsfargen skyldes et maskeringsgen. Hvit gjeterhund er ikke albino.

hvite gjeterhunder er en allergi rase som i de siste tiårene har blitt påført mye psykiske og fysiske plager på grunn av avl. Mange sliter med allergier og HD (hoftene) og AD (albuene)

Bilder
------

* 
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berger Blanc Suisse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) White Shepherd Dog – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Rasebeskrivelse hos Norsk Kennel Klub
* Canis - Hvit gjeterhund
* Mitt Dyr – Hvit gjeterhund
* Hvit Gjeterhundklubb

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Øyvind Sandbakk**  (født 5. mai 1981) er professor ved Institutt for nevromedisin og bevegelsesvitenskap ved NTNU der han også er leder for Senter for toppidrettsforsking. Sandbakk har en doktorgrad fra NTNU innenfor fysiologi og biomekanikk, og har jobbet mange år i Olympiatoppen, blant annet som leder for forskning og utvikling. Han forsker på prestasjoner i toppidretten, og har publisert over 150 studier som undersøker fysiologiske og biomekaniske mekanismer, effekter av styrke- og utholdenhetstrening, samt anvendelse av ny teknologi under trening og konkurranser.

Sandbakk er sjefsredaktør for den anerkjente forskningsjournalen *International Journal of Sport Physiology and Performance* og er styreleder i Trenerklubben i langrenn. Han er i tillegg styremedlem ved Norges Idrettshøgskole, Norwegian Sport Tech, Sports Matters og medlem av strategiutvalget for idrett opprettet av regjeringen i 2015.

Sandbakk er tidligere langrennsløper og gift med førsteamanuensis og tidligere landslagsløper for Sveits Silvana Bucher Sandbakk.

Publikasjoner
-------------

* (no) Publikasjoner av Øyvind Sandbakk i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Øyvind Sandbakk i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

Referanser
----------

1. ↑  ntnu.no Øyvind Sandbakk sin personside besøkt 26. juli 2016
2. ↑  Adressa Pluss Idrettens wonderboy 20. juni 2015
3. ↑  Aftenposten. Måtte gi opp langrennsdrømmen, nådde verdenstoppen på et helt annet felt. 05.06.2020
4. ↑  Regjeringen.no Regjeringa opprettar strategiutval for idrett leia av Jan Åge Fjørtoft 28.01.2015
5. ↑  «"Norsk" gull i U23». *www.langrenn.com* **(norsk)**. Besøkt 17. april 2019.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** ORCID **·** CRIStin
 |