recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Holmvassdalen naturreservat** ligger i Grane kommune i Nordland. Området ligger vest for E6, 25 – 30 km sør for Trofors, og vest for Store Svenningvatn, Kjerringvatn, Sefrivatn og Lille Majavatn. Reservatet ble opprettet av Kongen i statsråd 19.12.2008.

Området ble fredet for å bevare et tilnærmet urørt naturområde med sitt biologiske mangfold i form av naturtyper, økosystemer, arter og naturlige økologiske prosesser. Dalføret har relativt store områder med kompakt gammel granskog på kalkrik grunn, og der er høy andel rike vegetasjonstyper og en rekke interessante forekomster av lav, sopp, karplanter og fugl. Vegetasjonstypene viser et stort spekter fra fattigmyr og bærlyngskog til kalkrik myrer og rik kalkskog av ulike utforminger. 

De store verneverdiene i Holmvassdalen har vært kjent i lang tid og per desember 08 var det funnet ca. 50 rødlistearter der. Fredning av skog er viktig for å nå målet om å stoppe tapet av biologisk mangfold da nær halvparten av de norske rødlisteartene lever i skog. Gjennomførste analyser har vist at fredning av Holmvassdalen har små næringsmessige konsekvenser.

Et forslag om fredning av Holmvassdalen var på omfattende lokal og regional høring våren 2005. Hele behandlingen av saken framgår av foredraget til kgl.res, s. 43- 60. Fredningsforskriften tillater beiting, friluftsliv, plukking av sopp og bær, og jakt etter vanlige regler, men har forbud mot alle inngrep som kan forringe verneverdiene. Hogst og alle former for tekniske inngrep er således forbudt. Fylkesmannen er forvaltningsmyndighet for reservatet.

Fakta
-----

* Kartblad N50: 1925 IV, 1925 III, 1825 II & 1825 I
* Høyde over havet: 166 – 935 meter
* Areal: ca. 60 km²

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Naturbase, besøkt 28. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   *Naturbase*, Wikidata Q11990971,

Eksterne lenker
---------------

* Miljøstatus: Holmvassdalen naturreservat[*død lenke*]
* Kart over reservatet[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Naturbase
 |
**Blindleia** er den indre leden i Lillesand kommune i Aust-Agder.

Navnets opprinnelse er ikke kjent, men det som er spesielt med Blindleia er den lange strekningen (ca. 20 km) der man kan ferdes med båt innaskjærs godt beskyttet mot havet (Skagerrak) av øyer, holmer og skjær.

Blindleias ytterpunkter er ikke klart definert, men de fleste kilder oppgir at leia i nordøst starter i området rundt innseiling til Lillesand (Humlesund eller Skauerøya). I sørvest settes starten enten til Kalvøya, Gamle Hellesund eller Ulvøysund. Mellom disse tre er det strekninger med helt eller delvis åpent hav.

Den østligste av de større øyene langs Blindleia er Skauerøya som ligger rett utenfor Lillesand. Mesteparten av øya er idag friareal etter at den eneste gården på øya ble ervervet av kommunen og staten i fellesskap i 1965. Foruten huset på gården, som idag benyttes som leirsted, er bare tre av de gamle boplassene på øya bevart.

Seiler man vestover fra Skauerøya kommer man til Asperøya der det ligger et vakkert herskapshus. Videre vestover ligger Justøya, den største øya i området. Justøya er forbundet med fastlandet med bro over Sundet og har betydelig fast bosetting.

Sentralt langs Blindleia ligger Ågerøya hvor det er godt bevart kulturlandskap. Ågerøya er den eneste øya i Lillesand kommune uten broforbindelse der det var boplikt frem til 2012. Det er omkring 30 fastboende på øya.

I den vestre delen av Blindleia ligger Ramsøya og Nibe, to vakre øyer langt ut mot havet der man finner en rekke godt bevarte sørlandshus.

Langs Blindleia finner man de gamle uthavnene Humlesund (rett utenfor Lillesand), Brekkestø (vest på Justøya), Stranda på Ågerøya, Gamle Hellesund og lengst vest Ulvøysund. Uthavnene var i tidligere tider båtbaserte handelssentra som også tjente som overvintringshavner for seilskip i internasjonal fart.

Idag blir de aller fleste gamle boplassene langs Blindleia benyttet som feriesteder. De fleste eierne har lagt stor vekt på å beholde de gamle plassenes opprinnelige preg.

Referanser
----------

1. ↑  «Blindleia». *Store norske leksikon*. Besøkt 26. juli 2013.
2. ↑  «Forvaltningsplan for friluftslivsområdene skjærgården i Aust-Agder, 2013 - 2018» (PDF). s. 65. Besøkt 26. juli 2013. [*død lenke*]
3. ↑  «Blindleia - Norges vakreste kystperle». Besøkt 26. juli 2013. [*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Herbelin** er et tradisjonelt, familieeid fransk urmakerfirma lokalisert i Charquemont, i Haut-Doubs. Etter noen år i en lokal klokkefabrikk, grunnla Michel Herbelin i 1947 sin egne fabrikk, som har eksistert i mer enn 3 generasjoner. Modellene designes og monteres i merkets verksteder i Charquemont.

Fra 1947 markedsførte Michel Herbelin sine første klokker under navnet Impec, som ble Michel Herbelin på 1960-tallet. Michel Herbelins sønner etterfulgte ham på 1980-tallet og skapte Newport Yacht Club-modellen, med et design direkte inspirert av koøyene til transatlantiske skip. Senere kom andre modeller som Odyssey.

Modellene er laget i Frankrike og utstyrt med sveitsiske, mekaniske eller kvarts ETA og Ronda urverk. I 2014 solgte den mer enn 100 000 klokker og hadde 3000 salgssteder i mer enn 50 land.

Referanser
----------

1. ↑  admin (16. oktober 2023). «Michel Herbelin : la montre Made in France». *Viaprestige Lifestyle* **(fransk)**. Besøkt 25. desember 2023.
2. ↑  «Herbelin | Our History». *Herbelin* **(engelsk)**. Besøkt 25. desember 2023.
3. ↑  Rhabilleurs, Les (24. oktober 2012). «Michel Herbelin Newport Regate - Montre Chronographe Herbelin». *Les Rhabilleurs* **(fransk)**. Besøkt 25. desember 2023.
**Hurdalselva**, starter der Høverelva løper sammen med Steinsjøelva nær Hurdal skisenter. Ved Hurdal Verk er elva regulert med en knapt 5 meter høy dam. Ellers renner elva i rolige småstryk nedover til Hurdalselvdeltaet naturreservat. Som alle tilførselselver til Hurdalssjøen ble også Hurdalselva vernet i Verneplan III for vassdrag, 1986.

I øvre del av elva finnes ørret sammen med ørekyt og steinsmett. I nedre del finnes i tillegg abbor, lake og gjedde. Elva er det viktigste gyte- og oppvekstområdet for storørretstammen i Hurdalsjøen.

Vannområdet Hurdalsvassdraget er et regionalt samarbeidsorgan som støtter implementeringen av EUs vanndirektiv og er pådriver for at målene i vannforskriften nås. Vannet skal forvaltes der det renner, uavhengig av administrative grenser. Innsjøer og elver skal sikres god økologisk og kjemisk tilstand.[]

Se også
-------

* Liste over elver i Akershus

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 12. april 2015
2. ↑  Åge Brabrand: Tetthet av ungfisk i Hurdalselva, Gjødingelva og Hegga i 1997–2008. Laboratorium for ferskvannsøkologi og innlandsfiske, Universitetet i Oslo, Rapport nr. 270 – 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**AUTODOC SE** er et e-handelsselskap som selger bildeler og bilrekvisita i 27 europeiske land. Kundene til selskapet er hovedsakelig privatpersoner og mindre verksteder.

Historikk
---------

AUTODOC ble grunnlagt i 2008 som E&S Pkwteile GmbH av Alexej Erdle, Max Wegner og Vitalij Kungel. De første årene holdt selskapet til i Weißensee i Berlin. I 2010 flyttet kontoret til Lichtenberg i Berlin, der de også åpnet det første lageret. Ekspansjonen til Østerrike og Sveits startet i 2011, etterfulgt av Storbritannia, Frankrike, Italia og Spania i 2012.

I 2015 byttet selskapet navn til AUTODOC GmbH. I 2016 oversteg den årlige omsetningen 100 millioner euro, og i 2017 oversteg den 250 millioner euro. I 2018 utvidet AUTODOC produktsortimentet til å omfatte reservedeler til lastebiler og andre nyttekjøretøy. I 2022 oversteg den årlige omsetningen til selskapet 1,1 milliard euro.

I 2018 ble selskapet anerkjent av Financial Times som et av de raskest voksende selskapene i Europa basert på omsetning.

I september 2021 endret AUTODOC sin juridiske form fra GmbH til SE (societas Europaea, den europeiske unions selskapsform av et allmennaksjeselskap). Selskapet har blitt drevet som AUTODOC SE siden november 2022.

Oversikt
--------

Produktsortimentet til selskapet omfatter rundt 5,2 millioner deler til biler, lastebiler og motorsykler, innen produktgrupper som blant annet motor, understell og bærearmer, belysning, elektrisitet, klimaanlegg og dekk.

I 2018 var AUTODOC en offisiell sponsor av ADAC Rally Masters. I 2019 var AUTODOC offisiell sponsor av FIA World Rally Championship (WRC) og sponsor ved alle de europeiske rundene.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «Autodoc – Grenseguiden» **(engelsk)**. Besøkt 22. januar 2024.
3. ↑  Press, Europa (29. april 2020). «Autodoc continúa su ritmo de crecimiento». *www.notimerica.com*. Besøkt 22. januar 2024.
4. ↑  «Ein Grownup, das kaum einer kennt (254 Mio. Umsatz)». *deutsche-startups.de* **(tysk)**. 25. juli 2018. Besøkt 22. januar 2024.
5. ↑  «Autodoc annual revenue 2021». *Statista* **(engelsk)**. Besøkt 22. januar 2024.
6. ↑  GmbH, Schlütersche Fachmedien. «Autodoc steigt zum Umsatz-Milliardär auf». *www.amz.de* **(tysk)**. Besøkt 22. januar 2024.
7. ↑  Blood, David; Smith, Ian; Rininsland, Ændra (11. februar 2018). «The FT 1000: The complete list of Europe’s fastest growing companies». *Financial Times*. Besøkt 22. januar 2024.
8. ↑  «Autodoc: Wenn aus einer Deutschen eine Europäische Aktiengesellschaft wird». *autohaus.de* **(tysk)**. Besøkt 22. januar 2024.
9. ↑  Press, Europa (29. april 2020). «Autodoc continúa su ritmo de crecimiento». *www.notimerica.com*. Besøkt 22. januar 2024.
10. ↑  «The strong partners of the ADAC Rallye Deutschland: Great commitment and numerous fan specials at the German WRC rally | ADAC Rallye Deutschland». *www.adac-motorsport.de* **(engelsk)**. Besøkt 22. januar 2024.
11. ↑  GÜNARSLAN -, Murat (21. januar 2019). «WRC SEALS NEW PARTNERSHIP WITH CAR PARTS GIANT AUTODOC | RalliTürk». *www.ralliturk.net* **(tyrkisk)**. Besøkt 22. januar 2024.
Imenessadelen på sjøkart med tilhørende landtoning fra ca. 1800, tegnet av kartografen Carl Frederik Grove. Landtoningen er hentet fra kartets tilhørende farvannsbeskrivelse.
**Imenessadelen** eller **Imenessalen** i Grimstad er et fjell eller en fjellformasjon som er mye benyttet som landemerke for sjøfarende i Skagerrak, og er skrevet inn i verdenslitteraturen av dikteren Henrik Ibsen. På sjøkart er formasjonen ofte gitt navnet *Grimstadsadlen*. 

Imenes er en gård i bygda Landvik, og fjellformasjonen like bak gården har en karakteristisk form og tilstrekkelig høyde til å sees langt til sjøs. Formasjonen består av fjellet *Store Imås*, som rager 171,4 meter over havet, og *Imenessadelen*, som også kalles *Ravneknuten*, med 161 meter. Mellom dem ligger *Imenesskaret* eller Berseldalen. Sett fra havet danner de en lett gjenkjennelig form, med Store Imås til venstre og den litt mindre Ravneknuten til høyre. 

Ibsen kjente Imenessalen fra sin tid som apoteklærling i Grimstad og benyttet seg at denne kunnskapen da han skrev eposet Terje Vigen. Terje nærmer seg Norges kyst etter å ha hentet korn på Jylland under Napoleonskrigen, og på hjemveien leter han i horisonten etter landkjenning og finner Imenessalen som et landemerke - bred og blå - *da visste han hvor han var*.

> Tre nætter og dage til toften bandt
> 
> 
> den stærke modige mand;
> 
> 
> den fjerde morgen, da solen randt,
> 
> 
> han skimted en tåget rand.
> 
> 
> Det var ikke flygtende skyer han så,
> 
> 
> det var fjelde med tinder og skar;
> 
> 
> men højt over alle åsene lå
> 
> 
> Imenæs-sadlen bred og blå.
> 
> 
> Da kendte han, hvor han var.
> 
> 
> Henrik Ibsen
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  Karl Ragnar Gjertsen: Kommunikasjon i Grimstad. I "Grimstad 1816–2016. Med vind i seilene. 2016.
2. ↑   Norgeskart.no
3. ↑   Terje Vigen
4. ↑

Litteratur
----------

* [Norges sjøkartverk]: Kystens historie i kart og beskrivelser. Norges sjøkartverk 1932–1982.
Agurken har gitt navn til avisenes dødtid om sommeren.
**Agurktid** er et begrep som benyttes i forbindelse med avisenes magrere innhold om sommeren. De lite viktige nyhetene som da publiseres blir omtalt som **agurknytt**.

Både journalistene og kildene deres tar ferie, og vikarene overtar sakene. Den starter litt senere i Sør-Europa, der fellesferien legges til august. Agurktid benyttes i Australia, New Zealand og Sør-Afrika om juleferien, da det på dette tidspunkt også er sommer på den sydlige halvkule.

Opphav
------

Ordet er en oversettelse av tysk *Sauregurkenzeit* («sur-agurk-tid») som i kjøpmannssjargongen i Berlin viste til den tiden på høysommeren når agurkene modnes, det er ferie og derfor ingen videre omsetning i butikkene. Det tyske ordet er kjent på trykk siden 1780. Fra rundt 1850 har uttrykket spredd seg fra Berlin og gått inn i språket som et uttrykk for den stille sommersesongen, når det er så langt mellom nyhetene at avisene må skrive om grønnsakspriser osv. På dansk kjennes ordet på trykk tilbake til 1897. På nederlandsk dukket det parallelle ordet *komkommertijd* opp i 1870-årene (*komkommer* = agurk).

Fra engelsk kjennes uttrykket *cucumber time*, som *The Pall Mall Gazette* forklarte slik i 1867: «Skredderne kan ikke forvente å tjene stort i «agurksesongen». For når agurkene kommer inn, er sosieteten ute av byen.»

«Agurktid» er blitt et treffende uttrykk, også fordi ferievikarene i norske aviser tidligere ble sendt ut på torgene for å sjekke de skiftende grønnsaksprisene.

Ulike språk
-----------

I den engelsktalende verden kalles dette *silly season*, mens man på tysk snakker om både *Sommerloch* («sommerhull») og *Sauregurkenzeit*. På svensk heter det *dödsäsong* som på fransk, *la saison morte*. Italienerne også snakker om *la stagione morta*, men på toskansk dialekt også *i mesi dei cipolloni*, dvs. «kjempeløkenes måneder». Spansk presse kaller det *la época de la serpiente del mar*, dvs. «sjøslangens epoke». I Portugal heter det *canicula* («hundedagene»), i Russland *zatisje* («stillhet», «stille tid»).

Innenfor sport er agurktid den perioden uten ligamatcher når avisene i stedet skriver om mulige spilleroverganger.

Referanser
----------

1. ↑  «agurktid». *naob.no*. Besøkt 14. februar 2024.
2. ↑  «agurknytt». *naob.no*. Besøkt 14. februar 2024.
3. ↑  «What does silly season mean?». *www.definitions.net*. Besøkt 10. februar 2022.
4. ↑  «Duden | Saure-Gurken-Zeit | Rechtschreibung, Bedeutung, Definition, Herkunft». *www.duden.de* **(tysk)**. Besøkt 10. februar 2022.
5. 1 2  «agurketid — sproget.dk». *sproget.dk* **(dansk)**. Besøkt 10. februar 2022.
6. ↑  «World Wide Words: Cucumber time». *World Wide Words* **(engelsk)**. Besøkt 10. februar 2022.
7. ↑  Jensen, Martin Huseby (10. juni 2007). «Dette er agurknyhetene». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 10. februar 2022.
8. ↑  «dict.cc dictionary :: Sommerloch :: German-English translation». *www.dict.cc*. Besøkt 10. februar 2022.
9. ↑  «DIZIONARIO ITALIANO OLIVETTI». *www.dizionario-italiano.it*. Besøkt 10. februar 2022.
10. ↑

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**James Hargreaves** (født 1720, død 22. april 1778) var vever og oppfinneren av «Spinning Jenny», en automatisert spinnemaskin som ble et viktig symbol og oppfinnelse under den industrielle revolusjonen. Han bodde i Lancashire, et stykke utenfor Manchester. James Hargreaves bodde i Stanhill nær Manchester.

Feilinformasjon
---------------

Så sent som i 2016 rapporterte forfatteren Edward Baines at det var mange feilaktige påstander om Hargreaves

Lokale menighetsregistre feilstavet Hargreaves som Hargraves, men viser at han ikke døde på et arbeidshus.
Dette ble bekreftet overfor forfatteren Edward Baines av Hargreaves' barnebarn, John James. 
Registrene viser at verken Hargreaves kone eller noen av hans døtre ble kalt Jenny og følgelig er myten om at navnet Spinning Jenny er en oppkalling etter konen eller en datter feil. 
Myten er gjentatt mange ganger i skolebøker så sent som på 1960-tallet og i barnebøker så sent som i 2005 og til dags dato på opplæringsnettsteder.
«Jenny» viser til et vanlig slangord for maskin på 1900-tallet i Lancashire og forekommer fortsatt om maskin.

Referanser
----------

1. ↑  Baines 1835, s. 155.
2. ↑  Baines 1835, s. 163.
3. ↑  Pierce, Alan (2005). *The Industrial Revolution*. Edina, Minnesota: ABDO Publishing Company. s. 9. ISBN 9781591979333.
4. ↑  e.g. Burchill S.A. Arkivert 8. juli 2020 hos Wayback Machine.
5. ↑  "«jenny, n.»". *OED Online*. January 2018. Oxford University Press. (besøksdato 30. januar 2018). «Etymology: A female personal name, pet-form or familiar equivalent of Janet (or, by confusion with Jinny or Jeanie, of Jane), and so serving as a feminine of Jack. Hence, like Jack, used as a feminine prefix, and as the name of machines»

Kilder
------

* Baines, Edward (1835). *History of the cotton manufacture in Great Britain;*. London: H. Fisher, R. Fisher, and P. Jackson.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** ULAN
 |
**A/S Kristiansands Dampskibsselskap** (**KDS**) var et fergerederi som drev fergetrafikk mellom Kristiansand og Jylland både før og etter 2. verdenskrig. Fergehavnen i Hirtshals er bygget ut gradvis før og etter krigen og er blitt den danske anløpsbyen. Opprinnelig gikk trafikken til og fra Frederikshavn.

Parallelt med bilismens utvikling har rederiet og også senere ferjeselskaper utviklet skip som i dag frakter store mengder reisende, kjøretøyer og gods mellom de to landene.

A/S Christianssands Dampskibsselskab (senere KDS), har operert skipene D/S «Jylland» (fra 1903), D/S «Nyland» (til 1912), D/S «Skagen» (fra 1912), M/S «Skagerak I» (1939–1944), M/S «Jylland» (1948–1967), M/S «Skagen» (1958–1968), M/S «Skagerak» (1965), M/S «Holmia» (1967 – chartret), M/S «Christian IV» (1968)

Selskapet ble solgt til Fred. Olsen & Co. i 1968. I en periode ble det operert av Mosvold Shipping Group. Disse selskapene har operert ferjetrafikken:

* A/S Kristiansands Dampskipsselskap (KDS), tidl. A/S Christianssands Dampskibsselskap
* Mosvold Shipping AS
* Fred. Olsen & Co.
* Color Line

Litteratur
----------

* Taraldsen, Jan Erik: *A/S KRISTIANSANDS DAMPSKIPSSELSKAP 1899-1999*, Kristiansand 1999, ISBN 82-994816-0-0

Eksterne lenker
---------------

* Skip i selskapet KDS:
* M/S Jylland:
* M/S Christian IV:
* Katalog til arkiv etter Kristiansands Dampskibsselskap hos Statsarkivet i Kristiansand[*død lenke*]
**N.B. Sørensen Damskibsexpedition** var et rederi og en skipsekspedisjon i Stavanger. Firmaet ble grunnlagt i 1876 av Niels Birkrem Sørensen (1850–1933) som skipsekspedisjonsfirma. På dette tidspunktet hadde dampskipene begynt å gjøre sitt inntog, selv om seilskuter var de mest tallrike. Sørensen hadde arbeidet i 11 år hos Det Stavangerske Dampskibsselskab, og hadde med seg erfaring og kunnskap om skipsfart derfra. Skipsekspedisjonen var agenter for blant andre Hardanger Søndhordlandske Dampskibsselskab, Ångbåtsaktiebolaget Nornen (Gøteborg), Damskibsselskabet Veritas, og det skotske rederiet Anchor Line. Selskapet leide inn skip, og hadde etterhvert også egne skip.

Selskapets virksomhet ble overtatt av Linjegods AS i 1972.

Ledelse
-------

Disponenter i firma N.B. Sørensen:

1. N.B.Sørensen 1876–1922
2. N.B.Sørensen Jr. 1922–1932
3. Niels Chr. Sørensen 1932–1948
4. Øivind B. Sørensen 1948–1972/1992

Fartøyliste
-----------

Noen skip som var i NB Sørensen Dampskibsexpeditions eie:

* DS "Habil" bygd 1896, 750 dødvekttonn
* DS "Sigurd" bygd 1887, 32 brt
* DS "Skjold" bygd 1882, 497 brt
* DS "Anna" bygd 1871, 279 brt
* DS "Hvidingsø" bygd 1891, 650 dødvekttonn
* DS "Svithun" bygd 1874, 653 brt
* DS "Aurora" bygd 1859, 222 brt
* DS "Skaatø" bygd 1855, 544 brt
* DS "Tor" bygd 1890, 321 brt
* MS "Rumba" bygd 1940, 660 dødvekttonn
* MS "Sør-Vest" bygd 1947, 210 brt
* MS "Sør-Poseidon" bygd 1954, 37 brt
* MS "Hankø" bygd 1953, 174 brt
* MS "Brandalingen" bygd 1904, 48 brt
* MS "Eldøysund" bygd 1911, 53 brt

Referanser
----------

1. ↑  Erling Jensen: Stavangers historie 1800-tallet Besøkt 7. november 2022

Kilder
------

* Stavangeren - Medlemsblad for byhistorisk forening Stavanger, nr. 1 mars 1997 Besøkt 7. november 2022
**Robert de Beaumont** (født 1050, død 5. juni 1118) var en fransk og engelsk aristokrat. Han foretrekk å bruke sin franske tittel greve av Meulan, men var også jarl av Leicester; i tillegg hadde han mer enn nitti lavere titler. Han ble regnet som en av sin tids viseste menn, og hadde stor innflytelse. Krønikeskrivere nevner hans veltalenhet, lærdhet og forteller at tre engelske konger brukte ham som rådgiver. 

Han var eldste sønn av Roger de Beaumont og Adeline av Meulan, datter av Waleran III, greve av Meulan. Henry de Beaumont, 1. jarl av Warwick var hans yngre bror. Robert kom til England sammen med Wilhelm Erobreren i 1066. Under slaget ved Hastings ledet han infanteriet på høyre flanke. 

Da hans mor døde i 1081 ble han greve av Meulan, viscount Ivry og Lord av Norton. Dette gjorde ham til vasall av Filip I av Frankrike, og han satt i det franske parlamentet i Poissy i kraft av disse titlene.

Robert og broren Henry var med i det kongelige jaktselskapet i New Forest den 2. august 1100, da Vilhelm Rufus fikk sitt banesår under mystiske omstendigheter. Han sverget troskap til Wilhelm Rufus' bror, Henrik I, som utnevnte ham til jarl av Leicester i 1107. Etter Wilhelm Rufus' død tok Guillaume av Evreaux og Raoul II de Tosny med makt over en del av Roberts eiendommer i Normandie, under det påskudd at han hadde voldt dem skade gjennom sine råd til kongen. 

Henry av Huntingdon forteller at Robert døde av skam etter at «en viss jarl tok med seg kvinnen han hadde giftet seg med, enten ved intriger eller med makt og strategi». Hans kone Elizabeth giftet seg i 1118, samme år som han døde, med William de Warenne, 2. jarl av Surrey; det er antagelig denne jarlen krønikeskriveren viser til.

Familie
-------

I 1096 giftet Robert seg med Elizabeth de Vermandois (også kjent som Isabel eller Isabella), datter av Hugh de Vermandois, som var av fransk, kongelig byrd. De fikk ni barn:

1. Emma de Beaumont (født 1102)
2. Robert de Beaumont, 2. jarl av Leicester (født 1104)
3. Waleran IV de Beaumont, greve av Meulan (født 1104)
4. Hugh de Beaumont, 1. jarl av Bedford (født ca. 1106)
5. Adeline de Beaumont, gift to ganger:
	1. Hugh IV av Montfort-sur-Risle;
	2. Richard de Granville av Bideford (død 1147)
6. Aubree de Beaumont, gift med Hugh II av Château-neuf-Thimerais.
7. Matilda de Beaumont, gift med William Lovel.
8. Isabel de Beaumont, Henrik Is elskerinne. Gift to ganger:
	1. Gilbert de Clare, 1. jarl av Pembroke;
	2. Hervé de Montmorency, konstabel av Irland
9. Agnes de Beaumont, gift med Guillaume, Sire de Say.

Kilder
------

* Edward T. Beaumont, J.P.: *The Beaumonts in History. A.D. 850-1850*, Oxford


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Hugh, greve av Meulan** | **Greve av Meulan**(1081–1118) | Etterfølger:**Waleran IV de Beaumont** |
| Forgjenger:***Ny opprettelse*** | **Jarl av Leicester**(1107–1118) | Etterfølger:**Robert de Beaumont** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Room on Fire*** er det andre albumet av den amerikanske rockegruppa The Strokes. 

Albumet ble godt tatt imot da det kom ut på markedet i 2003, og dette resulterte i hele tre singelutgivelser: «12.51», «Reptilia» og «The End Has No End». 

Den Grammyvinnende produsenten Nigel Godrich (Radiohead, Travis, Beck) skulle egentlig produsere *Room on Fire*, men The Strokes syntes at sangene ble manglet «sjel», så de brukte samme produsent fra forrige plate, Gordon Raphael.

Selv om sangene fikk gode kritikkerer, solgte albumet betydelig mindre enn debuten *Is This It*. I oktober 2006 hadde *Is This It* solgt 1 million kopier, mens *Room on Fire* hadde bare 597 000 i USA.

Åpningssangen «What Ever Happened» var med i filmen Marie Antoinette.

Sporliste
---------

Alle låter er skrevet av Julian Casablancas, med mindre noe annet er oppgitt.

1. «What Ever Happened?» – 2.54
2. «Reptilia» – 3.41
3. «Automatic Stop» (Julian Casablancas/Albert Hammond jr.) – 3.27
4. «12.51» – 2.33
5. «You Talk Way Too Much» – 3.04
6. «Between Love & Hate» – 3.15
7. «Meet Me in the Bathroom» – 2.57
8. «Under Control» – 3.06
9. «The Way It Is» – 2.22
10. «The End Has No End» – 3.07
11. «I Can't Win» – 2.34

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Room on Fire* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Room on Fire* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Room on Fire* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Room on Fire* på AllMusic Rediger på Wikidata

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MusicBrainz
 |
**Nereo Page Odchimar** (født 16. oktober 1940 i Bacuad i Surigao del Norte i Filippinene; død 1. februar 2024 i Davao City) var en filippinsk katolsk biskop av Tandag. Han var også president for den katolske bispekonferanse på Filippinene (CBCP) fra 2009 til 2011.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Nereo Odchimar studerte filosofi ved presteseminaret i Palo i Leyte, og teologi ved presteseminaret i Makati City. 

### Prest

Han ble ordinert til prest den 19. desember 1964. Fra 1965 til 1977 var han sjelesørger i bispedømmet Surigao. Deretter studerte han kirkerett ved University of Santo Tomas i Manila (magna cum laude, 1982) og tok sin doktorgrad innen feltet i 1983 (magna cum laude). Han fullførte også en grad i Business Administration (MBA) ved De La Salle University i Manila.

### Niskop av Tandag

Den 18. oktober 2001 ble han utnevnt av pave Johannes Paul II til den andre biskop av bispedømmet Tandag i Surigao del Sur-provinsen på Mindanao. Han ble ordinert til biskop av erkebiskopen av Manila, kardinal Jaime Lachica Sin, den 27. november samme år; medkonsekratorer var hans forgjenger som biskop av Tandag, Ireneo A. Amantillo CSsR, og hjelpebiskop i Manila Socrates Buenaventura Villegas.

Han ble valgt til formann for den filippinske bispskonferanse (CBCP) den 11. juli 2009, etterfølglgende Angel Lagdameo.

Pave Frans innvilget hans aldersrelaterte avskjedssøknad den 26. februar 2018.[1]

Nereo Odchimar døde 1. februar 2024 på *San Pedro Hospital* i Davao City på grunn av diabetes- og nyrekomplikasjoner.[2]

Nereo Odchimar ble kjent for sitt sosiale engasjement og sine aktiviteter mot den massive miljøødeleggelsen forårsaket av internasjonale gruveselskaper i Mindanao. Han kjempet også mot de islamistiske organisasjonene Moro Islamic Liberation Front og terrororganisasjonen Abu Sajaf.[3]
**Stampede Corral** var en innendørs flerbruksarena for konserter, idrettskonkurranser og store messer i Calgary, Canada.

Arenaen ble åpnet i 1950 og ble brukt til forskjellige idrettskonkurranser, særlig ishockey, tennis og rodeo. Arenaen var hjemmebane for en rekke ishockeyklubber, blant annet Calgary Wranglers and Calgary Stampeders i Western Hockey League (WHL), Calgary Cowboys i World Hockey Association (WHA) fra 1975 til 1977 og for Calgary Flames i National Hockey League (NHL) fra 1980 til 1983. Under Vinter-OL 1988 ble ishockey arrangert i denne hallen. VM i kunstløp 1972 ble også arrangert i arenaen.

I mars 2016 kunngjorde Calgary Stampede-organisasjonen planer om å rive Stampede Corral for å gjøre plass for en utvidelse på 500 millioner CAD av det tilstøtende konferansesenteret BMO Center ettersom at Corral var utdatert og ikke var vært verdt kostnadene for å renovere den. Rivingen begynte i desember 2020 og ble fullført i 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stampede Corral – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. *(2020-12)*

Denne artikkelen **trenger flere lenker til andre artikler**. Du kan bidra ved å legge til relevante lenker. *(2020-12)*
**Harald Bundli** (født 15. april 1953 i Oslo) er en tidligere norsk toppsyklist fra Oslo som representerte Sagene, SK Rye og Asker CK.

Han har også jobbet som TV produsent etter endt sykkelkarriere. Bundli etablerte selskapet Video Promotion (senere Global TV - Production), og bedriften har vært utgangspunktet for hans karriere i TV industrien. Gjennom dette selskapet har han produsert TV serier, dokumentarer, sportsinnslag, underholdningsformater og videoer. Produksjonene har primært blitt distribuert gjennom kanaler som NRK, TV 2, TV Norge og Viasat. 

**Produksjoner**

Dokumentarer med Vegard Ulvang og Thor Hushovd (TV2).

Dokumentarer som "Fakkelstafetten", "Paralympics 1994", "Jørn Hoel" på 

NRK.

Best av de beste på TV 2 (62 prg)

Sportsmagasinet på TV 2 (200 prg)

Skirapport på TV Norge (160 prg)

Super Stars m/Kevin Keegan TVN (12 prg)

Snowboardmagasinet TV Norge (60 prg)

Volvo Ocean Race TV 2 (80 prg)

Golfmagasinet på Viasat (45 prg)

Fotballmagasinet på Viasat (10 prg)

Et lite stykke Norge på TV Norge (12 prg)

I naturens kjøkken m/Brimi på TVN (8 prg)

Rebusløpet på TV Norge (8 prg)

La det swinge på TV Norge (20 prg)

Kom i form på TV Norge (12 prg)

I tillegg til TV-produksjonene har Harald Bundli en rikholdig videoproduksjon 

med videoer av/for Bjørn Dæhlie, Thomas Wassberg, Gunde Svan, sveitsiske 

og svenske skiforbundet, Rossignol, Salomon, PSV Eindhoven og Halvard 

Thoresen samt norges og sveriges sykkelforbund.

Meritter
--------

* NM i banesykling
	+ Seier 1000 m junior, 1970
	+ Seier 1000 m senior: 1971, 74, 75, 76 og 78
	+ Seier sprint: 1978
* Sykling under Sommer-OL 1972: Nr. 18 på 1000 m (1.09,72)
* Sykling under Sommer-OL 1976: Nr. 7 på 1000 m (1.08,93)

Referanser
----------

1. ↑  Harald Bundli – Profil hos *Cycling Archives* da de es fr it nl
2. ↑  «Harald Bundli biography and olympic results». Arkivert fra originalen 2. oktober 2013. Besøkt 19. mai 2010.
3. ↑  Se profil på Internet Movie Database

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harald Bundli på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Harald Bundli – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harald Bundli – Cycling Archives Rediger på Wikidata
**Finnøya** er ei øy i Ålesund kommune i Møre og Romsdal. Finnøya ble først befolket i 1864, da Sandøya hadde en utskifting av gårdbrukene. Øya hadde 134 innbyggere pr 01.01.2013. 

Finnøya har fergeforbindelse i nordøst til Sandøya, Orta, Ona og Småge. Fra Småge i Aukra kommune er det forbindelse til fastlandet. I sørvest er det en bro over til Harøya.

*Håp i havet* er et badeland på Finnøya. Anlegget ligger i havgapet og har to basseng med havutsikt.

Historie
--------

På grunn av gårdbruk-utskiftingen på Sandøya i 1864, flyttet Oline og Nils Olsen til Finnøya. De tok også med seg husene de eide på Sandøya. De fødte i 1865 sønnen Nils Nilsen Finnøy (1865–1939), den første som ble født på Finnøya. Nils Nilsen Finnøy begynte som smed i egen smie og leverte forskjellig utstyr til fiskeflåten. I 1902 stod den første båtmotoren klar, en firetakts glødemotor. Det ble begynnelsen på en produksjon av motorer til fiskeflåten og etableringen av A/S Nils N. Finnøy Motorfabrikk eller bare Finnøy Motorfabrikk.

Referanser
----------

1. 1 2  Hjørungnes, Berge; Aassve, Anne-Grethe; Bryn, Knut; Waatvik, Anita K. 2005. *Kulturminnevern gjennom 30 år.* Fortidsminneforeningen, Romsdal avdeling. side 55. ISBN 82-90052-71-5

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Martin Lauritz Petter Ulstein**  (født 13. desember 1893, død 6. juni 1948) var en norsk bedriftsleder, gründer og ordfører fra Ulstein. Han var nummer 3 av 7 barn av Ole Bretanus Ulstein (1857-1927) og Dina Elisa Larsdatter Osnes (1859-1919)

I 1917 etablerte han selskapet *Ulstein Mekaniske Verksted* som siden har utviklet seg til industrikonsernet Ulstein Group. Han fikk finansiering ved Ulstein Sparebank, med faren som kausjonist, og kjøpte 800 kvadratmeter grunn fra sin onkel. Han startet verkstedet sammen med svogeren Andreas Flø. Arbeidsoppgavene i starten var å bygge om fiskebåter til motoriserte fartøy for det lokale markedet.

Martin Ulstein engasjerte seg også i lokalpolitikken, og var ordfører i Ulstein kommune for Venstre. Han døde på vei hjem fra et møte i Fylkestinget den 6. juni 1948, uten å ha fått et helt år i ordførerstolen.

Etter bortgangen til Martin Ulstein drev hans ektefelle, Inga Ulstein, selskapet i lengre tid. Alle de seks barna, Dagny, Inger, Magnulf, Kolbein, Idar, og Ragnhild, bidro til å bygge selskapet videre det industrikonsernet det er blitt. Spesielt var det Kolbein og Idar.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Martin Laurits Peter Olsen Ulstein, (13.desember 1893 - 06.juni 1948).», besøkt 14. oktober 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑  Harald Grytten, *Creative Enthusiasm for 90 Years: 1917-2007: Ulstein* Arkivert 25. februar 2014 hos Wayback Machine. Ulsteinkonsernet: 2007, ISBN 54 pages

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Knut Andreassen Strand** | **Ulsteins ordfører**(1948–) | Etterfølger:**Knut A. Ertesvåg** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Nödinge sogn inkludert Skårdal (i sydvest) ca 1715, som fremdeles ble regnet til Bohuslän.
Grenseområdet mellom Norge, Sverige og Danmark inntil 1658. Skårdal(s skate) ligger ved "10".
**Skårdal** var et lite landområde på Göta älvs østre bredd på høyde med Båhus festning og noen kilometer sydover, omkring 12 km², som var en norsk enklave fra senmiddelalderen, til avståelsen av Båhuslen etter freden i Roskilde i 1658.

Historie
--------

Området tilhørte Västergötland i Sverige, men ble i senmiddelalderen avstått til Båhuslen og Norge. De to landsbyene Skårdal og nordre Surte betalte skatt til Norge og var under norsk jurisdiksjon, men tilhørte kirkelig det svenske Nödinge sogn. Det ble sagt at "Med sjelen til Västergötland og med kroppen til Båhuslen". Til området hørte Jordfallet, gropa etter et stort skred som fra 11- til 1300-tallet hadde hindret det nedre løpet av Göta ëlv.

Ettersom Norge ved Skårdalsenklaven hadde landområder på begge sider av Göta elv, så kunne det tas toll av forbipasserende på elven og landeveien langsetter elven. Dette var én medvirkende årsak til etableringen av byen Nye Lödöse lenger ned i elva.

Et festningsverk, Skårdals skanse, ble oppført på høydedragene over elven og var innblandet i stridigheter under Hannibalsfeiden i 1644-45. Skansen ble inntatt av svenskene høsten 1644, men ble gjenerobret av dansk-norske styrker ledet av Ove Gjedde den 27. januar 1645.

Skårdal ble sammen med hele Båhuslen (unntatt Enningdalen) avstått til Sverige ved freden i Roskilde i 1658.

Etter 1658
----------

Etter Båhuslens innlemmelse i Sverige 1658 forble Skårdal og nordre Surte i Göteborgs och Bohus län. Den gamle riksgrensen ble beholdt som lensgrense helt til 1888, da endelig Skårdal ble overført til Älvsborgs län. Dette er således det eneste området som har tilhørt Norge som har tilhørt dette lenet. Siden 1998 inngår begge lenene i Västra Götalands län.

Referanser
----------

1. ↑  Johnsen 1967: 80.

Litteratur
----------

* Johnsen, Arne Odd (1967). *Krabbekrigen og gjenerobringen av Jämtland 1657-1658*. Gyldendal. s. 79-80.
**MT «B.P. Newton»** var et norsk tankskip, bygget ved Kockums Mekaniska Verkstads AB i Malmö og levert i 1940. Skipet ble grunnet angrepet på Norge liggende i svensk havn og var en av Kvarstadbåtene som i april 1942 forsøkte å bryte den tyske blokaden og seile til Storbritannia.

Av de ti norske fartøyene som seilte ut var MT «B.P. Newton» en av de to som kom frem, de andre ble senket eller returnerte. Tre av besetningen mottok Krigskorset for innsatsen, skipsfører Elias R. Blindheim, maskinsjef Lorentz Lund og maskinist John Magnus Haaland.

MT «B.P. Newton» seilte for Nortraship og ble av den tyske ubåten U-510 senket i konvoi ved Trinidad 3. juli 1943, 23 mann av besetningen døde, blant dem Lorentz Lund, mens 24 overlevde forliset.

Litteratur
----------

* Andresen, Alf Pahlow (1918-2005) (1992). *I natt og tåke mot England: Kvarstadbåtene - beretning fra en mann ombord*. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202138043.

Eksterne lenker
---------------

* (no) MT «B.P. Newton» – Krigsseilerregisteret Rediger på Wikidata
* (en) MT «B.P. Newton», fra warsailors.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Jurij II Vsevolodovitsj** (russisk: Юрий II Всеволодович; født 3. desember 1188, død 11. mars 1238) var en russisk fyrste. Han var storfyrst av byen Vladimir, og dermed leder for fyrstedømmet Vladimir-Suzdal. Han regjerte første gang 1212–1216, da han ble beseiret av broren Konstantin I, og annen gang 1218 til sin død.

Jurij var sønn av Vsevolod III og Maria Sjvarnovna.

Jurij var kjent for sine felttog mot Volga-Bulgaria, og grunnla blant annet Nizjnij Novgorod som en festning mot volgabulgarerne.

Under mongolenes invasjon av Russland møtte Jurij mongollederen Batu Khan i slaget ved Sit i 1238. Slaget endte i katastrofe for russerne, da Jurij falt og russernes hær ble utslettet.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p11476.htm#i114758, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Q24366723[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LIBRIS
 |
**Larvik Sjakklubb** ble stiftet 19. desember 1919. Klubben tilhører Vestfold og Telemark Sjakkrets og er tilknyttet FIDE gjennom Norges Sjakkforbund. Forløperen til klubben var Larvik Schakselskab, som ble stiftet i 1903, men som kun var aktiv noen få år med Colin Archer som formann.

Nimzowitsch besøkte Larvik i 1925 for å gi et foredrag om sjakk og spille simultanpartier mot 41 spillere i klubben. Senere var Reti i 1929 og Bogoljubov i 1931 på besøk i Larvik for å gi simultanoppvisninger. 

I 1936 meldte Larvik Sjakklubb seg ut av sjakkforbundet i protest mot den norske deltakelsen i *Schack-Olympia,* på oppfordring fra en av klubbens beste sjakkspillere og fremtidige motstandsmann Emil Reiersen. Flere medlemmer i Larvik-familien Sachnowitz var aktive medlemmer i klubben før andre verdenskrig.

Svein Tore Fesche var en dominerende klubbspiller hos Larvik i 30 år fra 70-årene. Fesche vant NM i sjakk for synshemmede hele 26 ganger frem til 2005, og deltok som representant for Norge i sjakk-olympiaden for blinde i 1985. 

I 2019 publiserte formann Bjarte Engeset en bok om klubbens hundreårige historie. Larvik Sjakklubb arrangerte også NM i sjakk på vegne av Norges Sjakkforbund i jubileumsåret 2019.

Larvik Sjakklubb har hatt mange forskjellige spillelokaler i Larvik, men har i 2020-årene arrangert spillekvelder og turneringer i Tollkammeret.

Referanser
----------

1. ↑  «Larvik Sjakkubb». Larvik sjakklubb. 11. september 2023. Besøkt 26. september 2023.
2. 1 2 3 4  «Larvik sjakklubb gjennom 100 år». *www.sjakkbutikken.no*. Besøkt 26. september 2023.
3. ↑  Aron Nimzowitsch. «Die Praxis meines Systems». www.sjakkbutikken.no. Besøkt 29. september 2023.
4. ↑  «Svein Tore Fesche» (PDF). Besøkt 4. november 2023.
5. ↑  «Sjakk-olympiaden for blinde 1985». Besøkt 4. november 2023.
6. ↑  «Landsturnering 2019 i Larvik». Matt & Patt. 9. mai 2017. Besøkt 29. september 2023.
7. ↑  «Larvik Sjakklubb». Besøkt 29. september 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
Hemnes kirke
**Ranen prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Helgeland prosti. Det omfattet sogn i Hemnes og Rana kommuner i Nordland fylke, og hovedkirken var Hemnes kirke.

Ranens hovedsogn er nå en del av Hemnes kirkelige fellesråd, og underlagt Indre Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Heimness sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hemnes antas å være lagt under Alstahaug i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 lå Hemnes under Alstahaug prestegjeld som hadde seks kirker og to kapell betjent av fire prester. Nesna og Hemnes kirker og Dønnes kapell ble betjent av en residerende kapellan i Nesna. Det vidløftige Alstahaug prestegjeld ble delt ved kgl.res. av 30. januar 1731 ved at Ytre Ranen og *Indre Ranen* ble utskilt som egne prestegjeld. Delingen skulle imidlertid ikke iverksettes så lenge sognepresten Anders Dass var i live. Først etter hans død i 1736, ble nye prester for de respektive sognekall ble utnevnt 17. august 1736 og delingen bekreftet ved kgl.res. av 12. desember 1738. Indre Rana prestegjeld, etterhvert benevnt *Rana prestegjeld* skulle ha en sogneprest og en residerende kapellan. 

Ranen prestegjeld dannet grunnlaget for Ranen formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 19. april 1843 ble Ranen prestegjeld delt i to, slik at Hemnes sogn dannet Hemnes prestegjeld og Mo sogn utgjorde Mo prestegjeld. Samtidig ble det residerende kapellaniet nedlagt.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 132.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 118.
3. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 75-77. ISBN 8270612960.
4. ↑  Jakobsen, Mikal (1922). *Alstahaug kanikgjeld*. no#: Eget forlag. s. 159.
5. 1 2  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
**Franklin University** er et privat universitet i Columbus, delstaten Ohio i USA. Det ble grunnlagt i 1902 som *School of Commerce*, under YMCA. Før 1920 hadde ingeniørfag blitt lagt til fagkretsen, og lærestedet fikk statlig eksamensrett i 1921. Tilknytningen til YMCA ble opphevet i 1964.

Filosofien er å gi livslang læring til full- og deltidsstudenter med fokus på praktisk og nyttig profesjonsutdanning. Spesialiteten er kveldsutdanning av yrkesaktive voksne.

Ved *Franklin* var det i 2006 totalt 6 823 studenter, og 599 vitenskapelig ansatte. Skolepengene dette året var US$ 7 620. Studiene strekker seg opp til Mastergradsnivå. David Decker har vært rektor siden 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Franklin University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |


1. 1 2   *Intergrert IT-system for akademisk utdannelse*, Wikidata Q6042926,
**Ørland Sparebank** er en selvstendig sparebank i Ørland i Trøndelag. Banken ble etablert i 1849. Banken er, sammen med 78 andre sparebanker i Norge, medeier i Terra, og samarbeider dessuten tett med de andre sparebankene på Fosen: Bjugn Sparebank, Stadsbygd Sparebank og Åfjord Sparebank.

Banken definerer hjemkommunen Ørland som sitt markedsområde for næringslivskunder, etter det de kaller «kirketårnsprinsippet»: så langt øyet rekker. For privatkunder er Ørland og «ørlendingen hvor han enn bor i landet» markedsområde. 

Bjugn Sparebank ble opprettet i 1892 som utskilt fra Ørland Sparebank, som inntil da het *Ørlandets og Bjugn Sparebank*. Agdenes Sparebank ble opprettet i 1909 med bidrag fra Ørland Sparebank. Begge fisjonene hadde bakgrunn i kommuneoppdeling, henholdsvis i 1853 og 1896. 
Banken fusjonerte i 1968 med *Ørlandets Sparekasse*, som hadde blitt opprettet i 1882, og hadde kontorsted på Opphaug. Banken bygget sitt første kontorlokale på Hårberg i 1901, sammen med Ørland kommune. Nåværende banklokale i sentrumsgata på Brekstad ble oppført i 1953 og er senere utvidet flere ganger.

Banken har eierandeler i Frende Forsikring.

Referanser
----------

1. ↑  «Om Frende». Frende Forsikring.

Litteratur
----------

* Vigdis Hoff Hoøen. *Ørland sparebank, ikke bare bank...*  Brekstad, 1999. ISBN 82-995069-0-5
* Morten Haugen. «Sparebankhistorie og bankbøker i Fosen» I: *Årbok for Fosen 1999*


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Mandal tingrett** var en tingrett i Vest-Agder. Den ble opprettet som Mandal sorenskriveri omtrent ved århundreskiftet 1600. Inntil 1681 var Mandal sorenskriverembete delt i et østre distrikt, som besto av tinglagene Ve (senere Odde) og Klepland (senere Høllen), og et vestre distrikt bestående av Kaddeland (senere Leirkjær) tinglag. Siden har Mandal sorenskriverdistrikt gjennomgått flere større og mindre administrative endringer. Øydne tinglag (Bjelland og Grindheim) ble overført fra Lyngdal sorenskriveri til Mandal ved kongelig resolusjon 12. juli 1856. Videre ble også tinglagene Nordre Undal og Søndre Undal overført fra Lyngdal ved kongelig resolusjon 14. juli 1859. Samtidig ble tinglagene Odde og Høllen skilt ut fra Mandal som et eget sorenskriverembete. Dette ble Torridal sorenskriveri. Åseral tinglag ble ved kongelig resolusjon 3. august 1880 overført fra Setesdal sorenskriveri. 

Mandals Sorenskriveri endret navn til Mandal tingrett 1. januar 1992. Mandal tingrett ble nedlagt 1. januar 2004 og oppgavene overført til Kristiansand tingrett.

Arkiv
-----

Arkivet etter Mandal tingrett, tidligere Mandal sorenskriveri, er avlevert i to omganger til Statsarkivet i Kristiansand. Arkivet har et omfang på 181 hyllemeter.

Eksterne lenker
---------------

* Arkivkatalog for Mandal sorenskriveri hos Statsarkivet i Kristiansand Arkivert 1. mars 2014 hos Wayback Machine.
* Skannede pantebøker fra Mandal sorenskriveri hos Digitalarkivet
* Skannede skifteprotokoller og dødsfallsprotokoller fra Mandal sorenskriveri hos Digitalarkivet[*død lenke*]
* Skannede tingbøker og ekstrarettsprotokoller fra Mandal sorenskriveri hos Digitalarkivet[*død lenke*]

Sorenskrivere i Mandal
----------------------

| Navn | Tidsrom |
| --- | --- |
| Jens Edvard Kraft | 1832–1853 |
| Ove Bodvar Husem Vangensteen | 1854–1859 |
| Mons Lie | 1859–1876 |
| Gabriel Egidius Johan Henrik Sem | 1877–1901 |
| Jørgen Fredrik Helliesen | 1901–1918 |
| Marcus Halfdan Kastrud | 1918–1934 |
| Johan Paasche | 1934–1942 |
| Ottar Huuse | 1944–1945 |
| Sigurd Roscher | 1945–1952 |
| Petter August Wildhagen | 1952–1969 |
| Johan Jentoft Johansen | 1969–1973 |
| Carl Bülow Tank | 1973–1976 |
| Halvard Lind Hansen | 1977–1981 |
| John Ragnar Parr | 1982–1991 |
| Jørn Ree | 1991–2004 |

Kilder
------

* Bjørn Slettan (2006). *Mandal bys historie*. 3. Mandal: Mandal kommune. ISBN 82-990256-2-1.
* Statsarkivet i Kristiansand, arkivkatalog for Mandal sorenskriveri.