recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En noteside fra Pérotins *Alleluia nativitas*.
**Organum** (fra gammelgresk ὄργανον, *organon*, «organ, instrument, redskap» refererer generelt til monofonisk kirkesang eller gregoriansk sang (engelsk *plainchant*) uten akkompagnement, men med minst en stemme ekstra for å øke harmonien. At to eller flere stemmer sang parallelt med hverandre karakteriseres som organum, og refererer til den flerstemte korsangen som ble brukt i kirker og klostre til gudstjenester og tidebønner i den katolske kirke. Organum ble utviklet i middelalderen. 

Avhengig av toneart og kirkesangens form kan en støttende og lavere tone bli sunget på den samme teksten, eller at melodien ble fulgt i en parallell bevegelse (*parallel organum*) eller en kombinasjon av de to. I sin eldste form involverte organum to musikalske stemmer: en gregoriansk kirkemelodi, og den samme melodien omdannet av en konsonant (*medlyd*) intervall, vanligvis en ren kvint eller kvart. I disse tilfellene kunne komposisjonen ofte begynne eller avsluttes i samklang hvor den andre stemmen ble holdt i den opprinnelige tonen inntil første del hadde nådd en kvint eller kvart fra hvor begge stemmene fortsatte i parallell harmoni (*samklang*) med den motsatte prosessen i avslutningen. Organum ble opprinnelige improvisert; en sanger utførte en melodi fra noter (*vox principalis*), og en annen sanger sang en annen melodi «på stedet» som ikke var nedskrevet (*vox organalis*). Med tiden begynte komponister å skrive tilleggsarrangement som ikke var kun enkel transponering, og således ble sann polyfoni (flerstemt) sang født.

Eksempler på flerstemt sang; organum:

* *Trestemt motett*, av den franske komponisten Pérotin fra 1200-tallet.
* *Motetter* av den franske komponisten Guillaume Dufay (død 1474) og av den engelske John Dunstaple (død 1453)
* *Fumeux fume*, verdslig flerstemt sang

Betegnelsen gregoriansk sang kommer fra pave Gregor I den store, som var pave på siste halvdel av 500-tallet, og som systematiserte bruken av sangen i gudstjenesten i *Liber Magnum* (*Den store bok*). Han opprettet også en sangskole i Roma, *Schola Cantorum*, som ga opplæring i hvordan denne sangen skulle fremføres.

Referanser
----------

1. ↑  *Organon, A Greek-English Lexicon*, Liddell and Scott, hos *Perseus*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
**Jarenga** (russisk: Яренга eller Яреньга) er en elv i republikken Komi og Arkhangelsk oblast i Russland og er en av sideelvene til Vytsjegda fra høyre. 

Elven har sitt utspring i regionen Ust-Vymskom i Republikken Komi, 5 kilometer sørøst for stasjonen Vezjajka. Elven renner først nordover, før den svinger vestover, så sørover og deretter sørøstover. Elven er 281 kilometer lang og har et nedbørfelt på 5 140 km². Elven munner ut i Vytsjegda 5 kilometer nedenfor landsbyen Jarensk. 

Jarenga fryser vanligvis til i midten av oktober og blir først fri for is igjen i månedsskiftet april–mai. I den øvre delen av elven er det mye furu og lerkeskog langs bredden. I selve elven finner man også fisk som laks, gjedde, abbor, harr, mort, lake og hork.

Av sideelver fra venstre finner man Malaja Jarenga, Efimov rutsjej, Sazondjol, Vezjaj, Kus, Gimn, Urbasj, Siarevo, Krjokovka og Intom. Av sideelver fra høyre finner man Tsjelev rutsjej, Kidbjol, Surojol, Uktym, Otsjeja, Tsjervenka og Kizjmola. Elven renner gjennom bosetningene Jarenga, Panty, Ust-Otsjeja, Savkino, Tohta, Lysimo, Bogoslovo, Paladino Øvre Bazluk og Zapan Jarenga.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Река Яренга». *Russlands statlige vannregister* **(russisk)**. Besøkt 20. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
*For meteorologen se Sverre Petterssen. For KrF-politikeren, se Sverre Pettersen (1936)*

**Sverre Pettersen** (født 1. september 1884 i Kristiania, død 15. mars 1959 i Oslo) var en norsk tegner og brukskunstner. Fra 1928 til 1949 var han tilsatt ved Hadeland Glassverk. Han var en av de mest kjente kunstnere på glassverket på 1900-tallet.

Ifølge oppslagsverket *Gyldendals store konversasjonsleksikon* fra 1959 var en kartong av Sverre Pettersen forelegg for en av tekstilkunstneren Ulrikke Greves billedvever:

> «Blant hennes vevarbeider kan nevnes *Den blå skog* etter Kavlis maleri, *Osloteppet* etter kartong av Sverre Pettersen, et teppe etter egen komposisjon skjenket av den norske stat til Der internasjonale arbeidsbyrå i Genève og to tepper etter Revolds kartonger i Oslo Rådhus.» 
> 
> 

*Osloteppet* ble vevet til Foreningen Brukskunsts paviljong på Bergensutstillingen i 1928. Det kom deretter i Oslo Håndverks- og Industriforenings eie, og er avbildet på s. 343 i verket *Norsk Kunsthistorie* (1983).

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00100816[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Sverre\_Pettersen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 49527efb-3170-407b-acff-09b69a76f869, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Schieldrop, Edgar B.; Eskeland, Arnold; Bull, Francis (1959). *Gyldendals store konversasjonsleksikon*. Oslo: Gyldendal. s. 2199.
5. 1 2  Berg, Knut (1983). *Norges kunsthistorie*. Oslo: Gyldendal. s. 341. ISBN 8205122709.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sverre Pettersen i Norsk biografisk leksikon
* Objekter av Sverre Pettersen i samlingen til Nasjonalmuseet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Nationalencyklopedin **·** KulturNav
 |
**Organisk materiale** eller **organisk stoff** er en samlebetegnelse på organiske forbindelser fra døde organismer. Organisk materiale finnes både på landjorden, i havet og på havbunnen. Slikt materiale er næring for mikroorganismer, som bryter det ned og omdanner det og mineraler til næring for nye levende organismer.

Under noen forhold, slik som frost, sur jord, oksygenmangel eller tørke, holder ikke nye organismers opptak av næringen tritt med nedbrytningen av det organiske materialet. Det kan føre til opphopninger av organisk materiale som ikke er fullstendig nedbrutt. Når det på denne måten dannes et lag av torv på en viss tykkelse oppstår det myr. Lagret organisk materiale og organisk materiale under nedbryting på jordoverflaten kalles humus. Olje er også et lagret organisk materiale, men her skjer lagringen under trykk.

Referanser
----------

1. ↑  Lauritzen, Stein-Erik; Linge, Henriette: organisk materiale i Store norske leksikon på snl.no. Besøkt 29. mars 2021
2. ↑  Larsen, Henning: myr i Store norske leksikon på snl.no. Besøkt 29. mars 2021

Se også
-------

* Jordtyper
* Økologi
* Organisk forbindelse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Jardine Matheson Holdings Limited** (kinesisk: 怡和控股有限公司, pinyin: *Yíhé kònggǔ yǒuxiàn gōngsī*) er et multinasjonalt selskap med tyngdepunkt i Sørøstasia. Det ble opprettet i 1832 som **Jardine, Matheson & Co**. Det engasjerer seg blant annet innen eiendom, hoteller, konstruksjon, detaljhandel, finans, og transport. Firmaet er registrert i Bermuda, men hovedledelsen holder til i Jardine House i Hongkong. 

Jardine Matheson kontrolleres fortsatt av etterkommerne av en firmaets stiftere, handelsmannen (taipanen) William Jardine.

Opprinnelse
-----------

Selskapet ble til i Guangzhou den 1. juli 1832 etter at de skotske handelsmennene William Jardine og James Matheson slo seg sammen. I 1834 sendte de sin første private skipslast med kinesisk te til England. Videre handlet de etterhvert med kinesisk silke, og returlasten til Kina bestod for det meste av indisk opium. Etter at de kinesiske myndigheter konfiskerte et stort lager opium og destruerte den i 1839, vendte selskapet seg til den britiske regjering om hjelp. Dette ført til den første opiumskrig som endte med kinesisk nederlag og som blant annet åpnet landet for legal opiumsimport.

Litteratur
----------

* Robert Blake: *Jardine-Matheson – Traders of the Far East*, Weinfeld & Nicolson, London 1999, ISBN 0-297-82501-1
* Carol Matheson Connell: *A Business in Risk – Jardine-Matheson and the Hong Kong Trading Industry*, Praeger Publishers, Westport 2004, ISBN 0-275-98035-9.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jardine Matheson Group – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** CiNii
 |
**Nové Město** («Nybyen») er en av Prahas bydeler. Den ligger i en bue øst og sør for Staré Město (Gamlebyen). Mot sør grenser den til en tidligere selvstendig by, Vyšehrad, fulgt av bydelene Vinohrady og Žižkov mot sørøst og øst.

Nové Město er den yngste og største av de fire byene som var selvstendige frem til 1784, og som i dag utgjør den historiske indre by i Praha. Byen ble grunnlagt i 1348 av Karl IV utenfor bymurene sør og øst for Gamlebyen, og hadde et areal på 7,5 km²; om lag tre ganger så stort som Gamlebyen.

Selv om Nové Město kan spore sin nåværende utforming til grunnleggelsen på 1300-tallet, er det bare få kirker og administrative bygninger fra denne tiden som finnes i dag. Det er mange sekulære og pedagogiske bygninger i Nové Město, men også spesielt praktfulle gotiske og barokke kirker. Det er likevel ikke det som trekker turister hit. Nové Městos mest kjente landemerke er Václavplassen, som opprinnelig ble bygget som et hestemarked og nå fungerer som et senter for handel og turisme. På 1400-tallet var *Novoměstská radnice*, eller Det nye rådhuset, stedet for den første av de tre defenestrasjonene i Praha.

Referanser
----------

1. ↑  ; *ČZÚK-database*; besøksdato: 17. desember 2021.
2. ↑  ; *Výsledky sčítání 2021 – otevřená data*; besøksdato: 1. november 2022; sist oppdatert: 8. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) New Town, Prague – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
Bien Foto: seier+seier 
**Bien** er en bygning på Trianglen på Østerbro i København. Den er tegnet av arkitekt P.V. Jensen Klint.

Opprinnelig ble bygningen oppført som ventesal for sporvognene, senere ble det drevet kiosk i den. Det er muligens navnet på kiosken som har hengt ved slik at bygningen kalles for Bien. Bygningen ble fredet i 1986.

Jensen Klint kom med opp til fem forslag til utformingen før Østerbros Grundejerforening var tilfreds og byggingen ble vedtatt i 1907. 

På grunn av kobbertakets markante utforming ble Bien på folkemunne døpt *Terrinen* eller *Suppeterrinen*. Allerede i 1904 uttalte Borgerrepræsentationens formann og ordfører Slomann: 

> Der vil måske stå lidt strid om den; den vil måske blive kaldt et terrinlåg ... men et terrinlåg kan også være kønt ...
> 
> 
> 

 På toppen av taket sitter to fabeldyr.

Referanser
----------

1. ↑  Fredningssag / Bien, Østerbrogade 29 B, tidl. Trianglen 1Z fra Kulturarvsstyrelsen (besøkt 30. juni 2014)
2. 1 2  Leif T. Aabel. «Suppeterrinen på Trianglen» **(dansk)**. Østerbros lokalhistoriske Forening og Arkiv. Arkivert fra originalen 28. september 2007. Besøkt 15. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Verk av P.V. Jensen Klint

Portal: Danmark
Kalksteinsdammer i Huanglong
Oversiktsbilde
**Huanglong** (kinesisk: 黃龍, pinyin: *Huánglóng*) er en kommune i et vakkert og historisk interessant område i fylket Songpan i det nordvestre Sichuan i Folkerepublikken Kina. Den ligger i søndre del av fjellkjeden Minshan, 150 km nordvest for provinshovedstaden Chengdu.

Området er kjent for sine fargesterke innsjøer dannet av kalkspatsavlagringer. Her lever også flere vernede dyrearter, blant annet kjempepandaer.

I 1992 ble Huanglong tilføyd på UNESCOs Verdensarvliste.

Administrative enheter
----------------------

Huanglong består av tre landsbyenheter:

* Dawan (大湾村), kommunesete; Jianxin (建新村); Sansheyi (三舍驿村).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Huanglong – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 黃龍 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* UNESCO World Heritage Centre – Huanglong Scenic and Historic Interest Area
* UNEP World Conservation Monitoring Centre – Huanglong Scenic and Historic Interest Area

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames
 |
**Organising Bureau of European School Student Unions** (OBESSU) er en europeisk plattform for elevorganisasasjoner. Organisasjonen har 21 medlemsorganisasasjoner fra 19 land i Europa. Organisasasjonens oppgave er å ivareta grunnskole- og videregående elevers interesser overfor politiske beslutningstakere.

OBESSU jobber spesielt overfor Council of Europe og EU, samt andre institusjoner i Europa som jobber med utdanning. OBESSU har også vært ledende i arbeidet med å etablere elevorganisasjoner i land hvor dette ikke eksisterer. Videre jobber organisasjonen med å sikre at elever i alle europeiske land har rett til å påvirke sin egen utdanning og har reell innflytelse på alle beslutninger som tas vedrørende utdanning.

Organisasjonen ble etablert i 1975. Elevorganisasjonen i Norge var en av medlemsorganisasjonene frem til 23. juni 2012, hvor Landsstyret vedtok at Elevorganisasjonen skulle meldes ut av OBESSU.

Referanser
----------

1. ↑  Elevorganisasjon - twittermelding

Eksterne lenker
---------------

* OBESSUs hjemmeside
**Sweet Lover & the Moneymakers** (SLAMM) er en norsk popgruppe fra Kragerø. Bandet ble startet 14. desember 1990 av Vegard Øyen på bass, piano og vokal og Andreas Ramberg på vokal og gitar. Repertoaret består av egenkomponert musikk med norske tekster med et klart humoristisk tilsnitt. Bandet hadde stor lokal suksess på 1990-tallet, spesielt med den egenproduserte musicalen *Slamms Eventyrblanding* (1993/94). Andre medlemmer i bandet er Petter Dahlgren på gitar, Stian Molvik på trommer, bass og piano, Erik Bentsen på saksofon og trommer, Kristine Husabø Hansen på vokal og saksofon, og Harald Westermoen på vokal og piano. Flere av medlemmene er å finne i andre musikalske sammenhenger, blant annet i duoen Bestefar & Kaptein Øyen.

Bandet er aldri blitt formelt oppløst, og har sporadiske gjenforeninger.

Diskografi
----------

* *Tyver i hagen* – CD 1995
* *Kommer du ut, Inga?* – MC 1992

Eksterne lenker
---------------

* Sweet Lover & the Moneymakers' hjemmeside
* SLAMM på NRK Urørt
* SLAMM på MySpace
* Petter Dahlgrens hjemmeside
Huanghuacheng
**Huanghuacheng** (黄花城) er et lite sted som ligger nordvest for Jiuduhe ved Huaijiu elven i Huairou distriktet 60 km rett nord for Beijing i Kina. Det er også en del av Den kinesiske mur.

Muren ved Huanghuacheng er en del av den "indre muren" som ble bygget mellom 1404 og 1592. Seksjonen ved Huanghuacheng ble startet i 1575 av generalen Cai Kai, men keiser Wanli mente Cai Kai hadde brukt for lang tid og for mange ressurser så han ble halshugget.

Det er ikke så mange turister ved denne seksjonen av muren, men den har bratte partier opp til et høyt vakttårn og er en av de få seksjonene som går langs sjøer.

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Huanghuacheng Great Wall - Watery Wall, Best for Camping». *www.chinahighlights.com* **(engelsk)**. Besøkt 20. mars 2023.
2. ↑  «Enjoying Nature in Beijing\_Beijing Municipal Commission of Tourism Development Official Website». *web.archive.org*. 27. desember 2015. Arkivert fra originalen 27. desember 2015. Besøkt 20. mars 2023.
**Galina Dmitrijevna Inzjuvatova** (russisk: Галина Дмитриевна Инжуватова, født 28. februar 1952) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Inzjuvatova vant en olympisk bronsmedalje i landhockey i Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det sovjetiske damelaget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant tre kamper og tapte to og med seks poeng ble de nummer tre på tabellen, ett poeng bak Tsjekkoslovakia og to bak Zimbabwe. Insjuvatova spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse Bronse i landhockey, damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, oppført som Galina Inzhuvatova, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID in/galina-inzhuvatova-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Galina Insjuvatova – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Galina Insjuvatova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
***Mario + Rabbids Kingdom Battle*** er et turbasert taktisk action-eventyrspill utviklet av Ubisoft til Nintendo Switch

Spillet er en crossover av spillseriene *Super Mario* fra Nintendo og *Rabing Rabbids* fra Ubisoft, og ble utgitt i august 2017.

Historien følger Mario og en rekke andre karakterer, inkludert Luigi, Prinsesse Peach, Yoshi og fire andre Rabbids utkledd som en respektive Mario-karakter med overdrevne personligheter. De blir guidet av en liten robot, som heter Beep-0. Historien finner sted i fire forskjellige verdener. I hver verden må noen gåter fullføres for å komme seg videre i spillet, skaffe våpen eller samlerobjekter. Når en ny verden er fullført, lærer også Beep-0 en ny evne og blir flinkere til å løse gåter.

Hvis teamet kommer over territorium bebodd av fiendtlige Rabbider, oppstår det kamper. Andre nivåer har et fast mål, for eksempel å eskortere en padde til slutten av nivået. Hele nivået blir fullført hvis alle motstanderne er beseiret, eller det faste målet er gjennomført. Men spilleren taper hvis alle karakterer går tom for helse, eller ikke klarer å nå målet sitt i tide. Historien er delt inn i kapitler, og hvert kapittel inneholder vanligvis tre nivåer. Når et kapittel er fullført, mottar karakterer mynter eller evner.

Referanser
----------

1. ↑  «Ein modig triumfferd». *Gamer.no*. 28. juni 2022. Besøkt 17. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mario + Rabbids Kingdom Battle* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Mario + Rabbids Kingdom Battle* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Mario + Rabbids Kingdom Battle* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Mario + Rabbids Kingdom Battle* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Mario + Rabbids Kingdom Battle* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Mario + Rabbids Kingdom Battle* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Mario + Rabbids Kingdom Battle* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Mario + Rabbids Kingdom Battle* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Huangmeiopera fremført i Shanghai.
 **Huangmei** (kinesisk: 黄梅县; pinyin: *Huángméi Xiàn*) er et fylke i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Huanggang.

Befolkningen var på 979 464 i 1999.

Kulturminner
------------

Sizu-tempelets pagode (*Sizu si ta*, 四祖寺塔) – oppkalt etter den fjerde patriarken innen chanbuddhismen – og Den femte patriarks tempel (*Wuzu si*, 五祖寺) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Huangmeiopera
-------------

Huangmei er kjent for sin folkesang knyttet til te og teinnhøstning, og denne sangformen utviklet seg til Huangmeioperaen (黃梅戲 eller 黃梅調; pinyin: *Huángméixì* eller *Huángméidiào*). Huangmeioperaen blomstret på 1700-tallet og ble da til en av de mest kjente og kjære former for kinesisk opera.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 105 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Huangmei County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Sizu Temple

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL **·** GeoNames
 |
**Gunhild Ramm Reistad** (født 28. oktober 1938) er en norsk journalist, venstrepolitiker og kvinnesaksforkjemper.

Hun ble mag.art. i litteraturvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1967. Hun var bystyremedlem for Venstre i Drammen i 16 år fra 1983. Hun var også nestleder i Drammen Venstre og var Venstres førstekandidat i Buskerud ved stortingsvalget i 1985.

Hun har vært aktiv i Norsk Kvinnesaksforening (NKF) siden begynnelsen av 1970-årene, og har vært leder i to av NKFs lokallag, Drammen Kvinnesaksforening og Oslo Kvinnesaksforening, landsstyremedlem i en årrekke og sentralstyremedlem i en periode. Hun var styreleder i Betzy Krisesenter i flere år.

Hun var redaktør i *Universitas* og siden journalist i *Drammens Tidende* i 30 år.

Gunhild Ramm Reistad er datter av høyesterettsadvokat Harald Ramm (1895–1970) og Vilhelmine Helene Gulbranson (1899–1996), som var eldste datter av godseier Axel Fridjof Gulbranson og Gunhild Kristine Gulbranson f. Blom. Hennes onkel er journalist, redaktør og polfarer, Fredrik Ramm. Hun giftet seg i 1967 med advokat Kjell Arne Reistad (f. 1940). Hennes farfar Fredrik Gottlieb Olsen Ramm var bror av Minda Mathea Olava Ramm, en av grunnleggerne av NKFs forløper, Diskusjonsforeningen Skuld.

Bibliografi
-----------

* *Betsy Kjelsberg og Drammen*, Brakar lokalhistorisk forlag, Drammen 1994, ISBN 9788291263021
* *Anna Rogstad – første kvinne på Stortinget*, Kolofon forlag 2012, ISBN 9788230009833

Referanser
----------

1. ↑  Zerotheme.com), Oslosurf.com - Detskjerioslo.no - (Design. «Oslo: Omvisning: Peder Balke som politisk og sosial forkjemper - Bymuseet i Frognerparken søndag 16. oktober 2016» **(norsk)**. Besøkt 31. januar 2017.
2. 1 2  vestreakerposten (4. mars 2016). «Gunhild Ramm Reistad kåserer på årsmøtet til Sørkedalen historielag». *vestreakeroslo*. Besøkt 31. januar 2017.
3. ↑  *Hvem er hun?*. Cappelen. 1989. ISBN 8202116759.
4. ↑  *Aftenposten*. 28. oktober 2008.
5. ↑  «Historien om Per Sivle». *www.dt.no* **(norsk)**. 5. juli 2009. Besøkt 31. januar 2017.
Den svenske Bökstastenen (Balingstarunstenen) som enkelte hevder viser Odin på hesten Sleipner med spydet Gungne
**Gungne** er spydet til Odin i den norrøne mytologien. Det treffer alt han sikter på, og vender alltid tilbake til hånden hans.

Spydet ble laget av sønnene til mestersmeden Ivalde, to dvergebrødre som hjalp Loke da han hadde klippet av håret til Siv, Tors kone. Gungne var én av tre gaver Loke bragte tilbake til Åsgard, og del i veddemålet han hadde gjort med dvergene Brokk og Sindre om hvem som kunne skaffe de flotteste gavene til gudene.

Referanser
----------

1. ↑  Lars Silèn, Några reflektioner angående bilderna på
Balingsta-stenen i Uppland
2. ↑  Snorre Sturlason, Gylvaginning (Den yngre Edda), Det norske samlaget (1973), s 110-112

Eksterne lenker
---------------

* Lars Silèn, *Några reflektioner angående bilderna på Balingsta-stenen i Uppland* Arkivert 15. august 2017 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* H. R. Ellis Davidson, *Nordisk mytologi*, Den norske bokklubben (1984), s 35

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Fra Örkelljunga
**Örkelljunga** (dansk *Ørkellyng*) er et tettsted i Skåne län i Sverige. Det er administrasjonssenter i Örkelljunga kommune. I 2010 hadde tettstedet 4 818 innbyggere.

Slaget ved Ørkellyng
--------------------

I dansketiden fant slaget ved Ørkellyng sted den 27. august 1510. Ved Fanteholle (*Fantehåla*), en dalsenkning på grensen mellom Ørkellyng og Rye sogn, ble den svenske hærføreren og tidligere riksråd Åke Hansson Tott, som hadde herjet Øst-Danmark siden 1506, beseiret.

Lensmannen Tyge Krabbe på Helsingborg hadde hørt om et planlagt svensk angrep på Helsingborg og kom Åke Hanssons hærenhet på 700 mann i forkjøpet. Flere svenske ledere ble drept, deriblant Åke Hansson. Hans lik ble ført til Helsingborg, hvor Krabbes hustru, Anne Rosenkrantz, hedret den falne fiende med en fornem begravelse.

En minnestein ble i 1923 plassert ved slagmarken med en tekst fra Tyge Krabbes hånd: «1510 Tisdag efter Bartolomej da stod det Slag ved Fanteholle mellem mig og Her Aage Hanssen og jeg fik Død paa hannem.»

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 22. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Örkelljunga kommune

  


| * v
* d
* r
Örkelljunga kommune i Skåne län i Sverige |
| --- |
|  | Eket **·** Skånes-Fagerhult **·** Örkelljunga **·** Åsljunga |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Gundsømagle Sø** er en ca. 40 hektar stor innsjø som ligger mellem Gundsømagle og «Østrup», øst for Roskilde Fjord i Roskilde kommune i Danmark. Hove Å renner gjennom innsjøen.

Navnet betyr «Guden sjø» eller «Gudesjøen». Innsjøen var større tidligere, noe man kan se bl.a. på et kart fra Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab fra 1768, der den er betydelig større. Den kan ha vært halvannen km bred og vært ca. 220 hektar stor. 

Gundsømagle Sø har et rikt plante- og fugleliv. Innsjøen og dens omgivelser er fredet flere ganger, senest i 1994. Øst for reservatet ligger Østrup Holme som er en av Sjællands viktigste botaniske lokaliteter.

Referanser
----------

1. ↑  Fugleværnsfonden - *Gundsømagle Sø*, besøkt 7. juni 2019.
2. ↑  Fredninger.dk. *Gundsømagle Sø*, besøkt 7. juni 2019.
3. ↑  Fugleværnsfonden - *Plejeplan for Fugleværnsfonden: Gundsømagle Sø* (pdf), besøkt 7. juni 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Regine Christianne Hamsun** (født 25. desember 1962 i Oslo) er en norsk billedkunstner. Hun arbeider med ulike[hvilke?] teknikker i olje og akryl på lerret og MDF-plater. I tillegg arbeider hun med skulpurer i hvit og svart leire.

Utdannelse
----------

Hamsun er utdannet ved Konstskolan i Stockholm (1982–1983), Escola Massana i Barcelona (1983) og ved Academie de la Grande Chaumiere i Paris (1984).

Utstillinger (utvalg)
---------------------

Regine Hamsun har hatt en rekke separatutstillinger. Blant disse er:

* 1985: Galleri Pan i Oslo
* 1993: Sommer-Melbufestivalen – festivalutstiller
* 1994: Rosendal Musikkfestival – festivalutstiller
* 2003: Bomuldsfabriken Kunsthall
* 2008: Sandefjord kunstforening – jubileumsutstiller
* 2015: Bharat Bhavan Art Centre i India
* 2016: Artifact i New York

Hun deltok også på Østlandsutstillingen i 2010 og Artexpo New York i 2015.

Stipender og innkjøp
--------------------

I 2003 mottok hun Oslo bys kulturstipend.

Hun er innkjøpt av blant annet Sørlandets teknologipark i Grimstad og Troms Fylkes Dampskibsselskap.

Bakgrunn og familie
-------------------

Regine Hamsun er datter til kunstmaler og forfatter Tore Hamsun og barnebarn til forfatter Knut Hamsun. Familien hadde gjennom mange år sommerbolig på Sørvika; en del av Knut Hamsuns slektsgård Nørholm sørvest for Grimstad.

I dag (2016) er hun bosatt i Kristiansand, hvor hun også har atelier.

Referanser
----------

1. ↑   (besøkt 7. april 2016)
2. ↑  Stein Gauslaa: «Knut Hamsuns ruvende nærhet» i *Agderposten*, 16. november 2013 s. 32
3. ↑  Pål Yngve Berg: «Sørvika i Nørholmkilen» i *Agderposten*, 5. august 2011, s. 8
4. ↑   (besøkt 10. august 2016)
**Inuit Circumpolar Conference** (**ICC**) er en internasjonal ikke-statlig organisasjon som representerer ca. 160 000 inuitter fra de arktiske områder i Grønland, Canada, Alaska (USA) og Tsjukotka (Russland).

ICCs målsetning er å styrke samholdet mellom de arktiske inuittene, å kjempe for inuittenes rettigheter og interesser i internasjonale sammenhenger, å styrke inuittkulturen, å oppnå full aktiv deltagelse i den politiske, økonomiske og sosiale utviklingen i de respektive hjemlandene, å utvikle og kjempe for politiske initiativer til å beskytte det arktiske miljøet, samt å kjempe for anerkjennelsen av rettigheter for alle urfolk.

I Grønland har ICC kontor i hovedstaden, Nuuk. Den nåværende presidenten for ICC-Greenland er Aqqaluk Lynge, som tidligere har vært president for ICC, og som nå er viseformann for ICC International. Aqqaluk Lynge, som var med og stiftet partiet Inuit Ataqatigiit (IA), sitter dessuten i FNs permanente forum for urfolk (UN Permanent Forum on Indigenous Issues, UNPFII).

I 1996 ble ICC tildelt Nordisk råds natur- og miljøpris.

Eksterne lenker
---------------

* ICCs offisielle hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**DKW F102** er en bil som til å begynne med ble produsert av den tyske bilprodusenten Auto Union AG og senere av Volkswagen AG etter Volkswagen kjøpte Auto Union-merket Daimler-Benz AG i 1964.

DKW F 102
Den etterfulgte Auto Union 1000 og 1000S modeller i 1963. Det var den siste modellen utviklet før Volkswagen tok over, og under deres ledelse la den grunnlaget for den senere Audi F103-modellene («Audi» og senere «Audi 72», pluss 60, 75, 80 og Super 90).

F102 hadde en banebrytende totaktsteknologi for sin tid, og en moderne monocoque-design. 

Likevel skydde 1960-tallsmarkedet totakstmotorene da de ble sett på som gammeldagse. F102 solgte derfor dårligere enn selskapets forventninger, og var kilden til store finansielle tap. På grunn av denne situasjonen var Volkswagen tvunget til å kutte kostnader radikalt i 1966. Produksjonen av totaktsmotorene stoppet, og F102 ble redesignet for å passe til en firesylindret firtaktsmotor. På dette tidspunktet ble DKW navnet oppgitt, og F103 ble den første bilen med et Audi-merke siden andre verdenskrig.

Referanser
----------

1. ↑  «DKW F102». *motorbase.com*. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 24. februar 2008.  Arkivert 15. februar 2008 hos Wayback Machine.
2. 1 2  Cardew, Basil (1966). *Daily Express Review of the 1966 Motor Show*. London: Beaverbrook Newspapers Ltd.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder
**Tierpark Hagenbeck**, tidligere *Hagenbecks Tierpark* og på folkemunne bare *Hagenbeck*, er en dyrepark i bydelen Stellingen i distriktet Eimsbüttel iHamburg i Tyskland. Den åpnet i 1907 av Carl Hagenbeck. 

Ved siden av dyreparken ligger *Tropen-Aquarium Hagenbeck* som åpnet i 2007. Parken dekker et areal på 200 hektar. Dyreparken huser 1852 individer fordelt på 210 arter, trope-akvariet ca. 14 300 individer fordelt på 300 arter.

Historikk
---------

Carl Hagenbeck, grunnleggeren av dyreparken, sammen med løver i et «naturlig» miljø i en innhegning.
Den tyske keiser Wilhelm II i samtale med etiopiere i Tierpark Hagenbeck 1909 Foto: Deutsches Bundesarchiv 
Forhistorien til Hagenbecks dyrepark strekker seg tilbake til 1863 da fiskehandleren Carl Gottfried Claus Hagenbeck grunnla *Carl Hagenbeck’s Handels-Menagerie* i Hamburg. Han hadde imidlertid allerede i 1848 stilt ut fire sjøløver for å trekke kunder til fiskeutsalget sitt. 

I 1874 ble menasjeriet overtatt av sønnen Carl Hagenbeck som hadde tjent godt på innsamling og videresalg av ville dyr internasjonalt. Hagenbeck junior stilte fra starten av også ut små grupper av levende mennesker sammen med dyra, idet han fikk samer som skulle passe rein han tok inn. Slike «menneskelige menasjerier» var «antropologisk-zoologiske utstillinger» av eksotiske personer og urfolk som var ment som underholdende folkeopplysning. Hagenbeck arrangerte også turnéer over hele Europa med «etnografiske karavaner» av mennesker fra fjerne himmelstrøk. De siste samene ble stilt ut i dyreparken i 1931. 

7. mai 1907 åpnet dyreparken der den senere har ligget. Dengang var dette utenfor byen, og parken ble banebrytende ved å være den første uten bur og gitter. Isteden tok Hagenbeck i bruk innhegninger og vollgraver og forsøkte å lage «naturlige» miljøer som etterliknet de opprinnelige leveområdene for dyra. Allerede i 1890 hadde imidlertid Hagenbeck begynt med «panorama-utstillinger» der flere dyr var stilt ut sammen i større uterom.

Parken er fortsatt familieeid.

* Reklameplakat for en «folkeframvisning» av samer arrangert av Carl Hagenbeck i Hamburg 1893.Reklameplakat for en «folkeframvisning» av samer arrangert av Carl Hagenbeck i Hamburg 1893.
* Et kunstig fjell i parken.Et kunstig fjell i parken.

Se også
-------

* Carl Hagenbeck
* Menneskelig menasjeri

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tierpark Hagenbeck – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Tierpark Hagenbeck – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om dyreparkens historie (på svensk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Acton Town undergrunnsstasjon** er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den betjener District- og Piccadilly-linjene, og ligger i kollektivsone 3. 

Stasjonen ble åpnet 1. juli 1879 av jernbaneselskapet som var forløperen til District-linjen; *Metropolitan District Railway*. I dag betjenes den av tog til Ealing Broadway, Rayners Lane, Uxbridge, Heathrow lufthavn og det sentrale London via Hammersmith og Earl's Court. Ruten østover fra Acton Town kjøres parallelt av District- og Piccadilly-linjene, men de to linjene har forskjellig stoppmønster. Kun tog på District-linjen stopper ved neste stasjon, Chiswik Park, mens tog på Piccadilly-linjen passerer både denne og neste stasjon Turnham Green (Piccadilly-tog stopper dog ved Turnham Green tidlig om morgenen og sent på kvelden). Normalt vil det derfor ta betraktelig kortere tid å reise til Hammersmith med Piccadilly-linjen.


| **Forrige stasjon** |   |  London Underground |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Ealing CommonEaling Broadway |  | District-linjen District-linjengren Ealing Broadway |  | Chiswick ParkUpminster |
| Ealing CommonUxbridge |  | Piccadilly-linjen Piccadilly-linjengren Uxbridge |  | HammersmithCockfostersstopper ved Turnham Greentil bestemte tider |
| South EalingHeathrow Terminal 5 |  | Piccadilly-linjen Piccadilly-linjengren Heathrow |  |

Eksterne lenker
---------------

* Acton Town Underground Station Transport for London (Engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Utstilling av sneakers, lette fritids- eller joggesko av merket adidas 2006
40 farge- og formvarianter av de amerikanske converseskoene som er særlig populære blant ungdom. Dette er en type lette fritidssko av stoff, med lisser, myk såle og eget design opprinnelig fra 1950-tallet.
**Sneakers**, eller i entall **sneaker**, er en nyere fellesbetegnelse for ulike typer lette, myke jogge- eller sportssko til fritidsbruk. Slike sko har vanligvis lisser, overlær av tekstil og myke såler av gummi eller kunstmaterialer. De er ofte i motepregede fargekombinasjoner. Sneakers likner på tradisjonelle sports- og tøysko som tennis- og turnsko. Moderne sneakers kan også ha borrelås og kraftigere såler og være sydd av mykt lær. 

Ordet *sneakers* er opprinnelig amerikansk engelsk og betyr egentlig «snikere», altså sko som man kan smyge seg lett og stille i. Jogge- og treningssko kalles ofte også *trainers* på engelsk.

Historikk og produsenter
------------------------

De første sportsskoene oppstod omkring 1860 i England og USA og var beregnet for krokketspill. De var laget av lerret og hadde bøyelig såle av gummi. Tøysko var lenge utelukkende til sportsbruk, men ble vanlig som rimelige fritids- og sommersko på 1950- og 1960-tallet, blant annet blant barn og unge. Da jogging for alvor ble populært på 1970-tallet kom lette løpesko med kraftige såler og eget design.

En mengde produsenter av sko, sportsutstyr og fritidsklær lager ulike typer sneakers. Kjente merkenavn er for eksempel de amerikanske og internasjonale A Bathing Ape, Adidas, Air Jordan, Asics, Converse, Fila, Kappa, New Balance, Nike, Pony, Puma, Reebok, Saucony og Vans.

Se også
-------

* Joggesko
* Sportssko
* Golfsko
* Turnsko
* Tennissko

Eksterne lenker
---------------

* Aftenposten om sneakersmoten våren 2009
* Sneaker-begreper på amerikansk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NDL **·** NKC
 |
**Inundasjon** er en betegnelse for det å sette et område bevisst under vann.

Generelt
--------

Inundering er en teknikk som benyttes så vel for taktiske, militære formål, som for å unngå at et mye større område for eksempel rammes av oversvømmelse.

Ved militær inundasjon velges vannets nivå slik at området hverken kan traverseres til fots, med kjøretøyer eller fartøyer. Det er både en offensiv og en defensiv taktikk. Offensivt brukes det for å drive en fiende ut av et område, slik som man for eksempel gjorde i Zeeland under befrielsen av Nederland under den annen verdenskrig. Defensivt settes et område under vann for å forhindre fiendtlige styrkers fremrykning.

Nederland
---------

Inundering har i flere århundrer blitt brukt som forsvarsvåpen i Nederland. Den hollandske vannlinjen og den nye hollandske vannlinjen er de mest kjente eksemplene, men det var også en del av Amsterdams forsvarsverker. Grebbelinjen var forberedt for bruk av inundasjon, men pumpestasjonen var ikke bygget da tyskerne invaderte Nederland i 1940.

På Walcheren ble inundering brukt offensivt i 1944 da de tyske troppene skulle drives ut fra området. For å nå dette målet ble en del av sjødikene ødelagt med bomber slik at store deler av øyen Walcheren ble satt under vann. Kun deler av sanddyner og høyereliggende (lands-)/bysentra ble ikke oversvømmet. 

Tyskerne benyttet selv inundering for å forhindre de alliertes oppmarsj i Nederland, en del av den rotterdamske bydelen IJsselmonde ble av dem satt under vann. Dette fikk beboerne av husene langs diket Hordijk til å anlegge et ekstra dike parallelt med det eksisterende, slik at underetasjen i husene deres ikke ble satt under vann. Denne oversvømmelsen brakte også et positivt aspekt, i det grunne vannet fantes en stor fiskestamme til (fortrinnsvis gjedde) som ga befolkningen rundt ekstra mat. 

Under den kalde krigen ble et viktig knutepunkt for IJssellinjen bygget like ved landsbyen Olst. Denne omfattet også sluser i elvedikene og bunkere som ved hjelp av inundasjon skulle bidra til å stoppe en eventuell russisk invasjon. Disse verkene ble oppført i aller største hemmelighet, og deres funksjon ble først kjent på slutten av 1990-årene. Etter dette er alle disse byggverkene blitt innrettet slik at de kunne åpnes for publikum.

Belgia
------

I Belgia ble inundasjon brukt med suksess under den første verdenskrig. Slik ble den tyske oppmarsjen stanset ved Nieuwpoort (se: Karel Cogghe).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Snekkegigg** er navnet på en usedvanlig klinkbygd variant av den moderne motorbåttypen plattgatter.

Som navnet tilsier, var dette en krysning mellom båttypene snekke og gigg, hvor den tradisjonelle snekkefasongen ble krysset med den plattgattede giggen. En gigg bygd i Norge var som regel klinkbygd som en åpen robåt med tofter, den fikk senere motor og var benyttet med stor utbredelse på Sørlandet, som en lystbåt med en trang hytte. Den mer drektige snekken fikk stor suksess som fritidsbåt med lavere fart. Man kan diskutere om krysningen mellom de to ulike båttyper var et forsøk på å modernisere snekken eller å produsere mer folkelige varianter av den noe kostbare runabouten.

Disse vakre, klinkbygde plattgattere ble populært og svært ettertraktet lenge etter produksjonen hadde opphørt, de var gjerne utført i stor håndverksmessig kvalitet og bygd i mahogny. De hadde en hastighet på mellom 8 og 12 knop i motsetning til runaboutene som hadde en hastighet på mellom 15 og 25 knop etter 1920.

Referanser
----------

1. ↑  Motorbåten, s. 55

Litteratur
----------

* Motorbåten; Fra snekke til motorkrysser, fra feriested til smuglertokt, Gøthe Gøthesen, 1997 ISBN 82-00-22771-5
**Winnipeg** (uttalt /ˈwɪnɨpɛɡ/) er hovedstaden og største by i provinsen Manitoba i Canada. Den ligger nær Nord-Amerikas midtre breddegrad, i krysningen for de historiske elvene Red og Assiniboine, et punkt som i dag omtales som The Forks (Skilleveiene). Winnipeg er et kulturelt og økonomisk regionssenter, og over halve befolkningen fra Manitoba bor i og rundt metropolområdet som er Canadas åttende største metropol og syvende største kommune. Befolkningen i storbyområdet var den 1. juli 2008 på rundt regnet 719 200 innbyggere. En person fra Winnipeg kalles en winnipegger.

Historie
--------

### Før europeisk oppdagelse

Winnipeg ligger i møtepunktet mellom Red River og Assiniboine River. Møtepunktet er i dag kjent som The Forks. Det er et historisk område for kanoruter, hvor urfolket ferdet i tusenvis av år. Oversatt til vestlig betydning er navnet Winnipeg det samme som "grumsete vann". Arkeologiske utgravninger og studering av spor i naturen har vist at de innfødte brukte området i tusenvis av år til kamping, jakt og fiske samt handel og jordbruk.

### Kolonisering

De første europeerne som oppdaget området var franskmenn som kom dit i 1738. Sieur de la Vérendrye bygde den første handelslenken på stedet, kalt Fort Rouge. Deres handel pågikk i mange tiår frem til *Hudson's Bay Company* etablerte seg. Franskmennene blandet seg etter hvert med urbefolkningen både genetisk og sosialt. Personer tilhørende denne nye gruppen ble kalt métiser, og det ble knyttet nære bånd mellom de forskjellige befolkningsgruppene etterhvert som koloniseringen ekspanderte. Lord Selkirk var involvert i den første permanente bosetningen, kalt Red River Colony, som lå på et landområde kjøpt av Hudson's Bay Company. *North West Company* grunnla Fort Gibraltar i 1809, og *Hudson's Bay Company* grunnla Fort Douglas i 1812. De to selskapene kjempet om handelsmajoriteten, både mot hverandre og mot de bosatte, og ødela mange bygninger i kampene. Det mest kjente slaget ble utkjempet mellom métisene og Lord Selkirks kolonister, og har i ettertid blitt kalt «Battle of Seven Oaks» (slaget ved De syv eiketrærne) i 1816.

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Winnipeg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Winnipeg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Snekke** (eller **sjekte**) er en typebetegnelse på visse sjøfarende farkoster som har eksistert i drøye tusen år siden vikingtidens begynnelse. Det har også vært brukt andre betegnelser for å beskrive båttypen eller skiptypen. Felles for disse ganske ulike typene – fra dagens privatbåter drevet med motor til et stort krigsskip bemannet med en hær for hundrevis av år siden – er at de er klinkbygget og spissgattet.

Etymologi
---------

*Snekke* kommer av norrønt *snekkja*, som var en vanlig krigsskipstype fra rundt 1000 og fram mot høymiddelalderen. Ordet ble lånt til russisk, der *schnjaka* på Kola-kysten på begynnelsen av 1900-tallet var en åpen fiskebåttype som minte om nordlandsbåten. Den typologiske forbindelsen mellom den gammelnordiske *snekkja* og båtene i sein tradisjon er ukjent, slik etymologien også er det.

Navnet *sjekte* kommer av nederlandsk *jacht*, og var vanlig på Sørlandet hvor kystkulturen og sjømenn var sterkt påvirket av Nederland fra 1500-tallet.

Moderne snekke/sjekte/kogg
--------------------------

Betegnelsen *snekke* brukes i moderne tid om en åpen eller halvåpen klinkbygd båt, 15–30 fot (5–8 meter) lang. Bordene er overlappende og båten har utvendig ror. Det finnes både ro-snekker og motorsnekker, de siste gjerne høyere og tyngre enn de første. Den klassiske motorsnekka i tre på Sørlandet er 21 eller 23 fot lang og har halvdekkende overbygg og kalesje. Snekke kalles på Sørlandet for *sjekte*, og er mindre enn en *skøyte*. På Sørlandet ble båtmotorfabrikken Mandals Motorfabrikk i Mandal en suksessbedrift gjennom den enorme populariteten fabrikkens sjekter fikk som fritidsbåt langs kysten etter andre verdenskrig.

På Telemarkskysten kalles båttypen *kogg*.

Bildegalleri
------------

* Båtliv ved Arendal, trolig på 1960-tallet  Foto: Birger Dannevig/RiksarkivetBåtliv ved Arendal, trolig på 1960-tallet  Foto: Birger Dannevig/Riksarkivet
* Tresnekke med kalesje. Foto: 2006Tresnekke med kalesje. Foto: 2006
* Skager 660, en 22-fots, selvdrenerende motorsjekte, utviklet i 2004 av Skager Service.Skager 660, en 22-fots, selvdrenerende motorsjekte, utviklet i 2004 av Skager Service.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Tittelbladets illustrasjon av *Instauratio magna*
***Novum Organum***, fullt navn ***Novum Organum Scientiarum*** («nytt vitenskapsinstrument»), er et filosofisk verk av Francis Bacon, skrevet på latinsk og publisert i 1620. Navnet henspiller på Aristoteles' verk *Organon*, som var en behandling av logikk og syllogismer. I *Novum Organum* fremlegger Bacon et nytt logisk system som han mener er de gamle syllogismer overlegne. Denne har blitt kjent i ettertid som den baconianake metode.

Bacon mente at tingenes essens var å finne ved reduksjon og bruk av induktiv tenkning. Eksempel: For å finne «fenomenet natur» for varme, må man først lage seg en fortegnelse over hvilke situasjoner som man kan finne varme i. Så bør man sette opp en annen liste, nemlig over situasjoner som ligner på de på første listen, men der det ikke forekommer varme. En tredje fortegnelse skal omfatte situasjoner hvorunder det kan variere, altså noen ganger med og noen ganger uten varme. Varmens årsak, eller «formnatur», må da være det som første liste har felles, annen liste mangler og tredje liste har i varierende grad.

Tittelillustrasjonen til *Novum Organum* viser en gallion som seiler mellom de mytiske Herkulessøylene som står på hver sin side av Gibraltarstredet og som marker hvor det vel kartlagte Middelhavet slutter og det da overveiende Atlanterhavet begynner. Søylene, som kan sees på Middelhavets grensemarkører, er blitt knust, og slik åpnes det for en ny verden av oppdagelser.

Den latinske teksten nederst – *Multi pertransibunt & augebitur scientia* – er hentet fra Daniel 12,4. Det betyr: «Mange skal streife omkring, og kunnskapen skal øke».

Litteratur
----------

* Robert Rosenthal, Ralph L. Rosnow (utg.): *Artifact in behavioral research.* Academic Press, New York 1969, ISBN 0-12-597750-6.
* Norman Cantor; Peter L. Klein: *Seventeenth-Century Rationalism: Bacon and Descartes.* Massachusetts: Blaisdell, (1969)
* Lilo K. Luxembourg: Francis Bacon and Denis Diderot: Philosophers of Science. Munksgaard, Copenhagen (1967)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Novum Organum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Neues Organon als Volltext bei zeno.org
* Lateinischer Volltext bei der Latinlibrary.
* Idolenlehre. Uni Duisburg Arkivert 4. juli 2012 hos Wayback Machine. (PDF-Datei; 15 kB)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |