recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Truid Ulfstands gravsten med familievåpen fra foreldre og hustruer. På stenen leses: *«her ligger begrauit oc salig wader truidor grerson wlstand ridd aff torop so døde an dm met tw.s ... kiere frwer ano d ni md ...»*  Lund domkirkes krypt  Foto: Orf3us 
**Truid Gregersen Ulfstand** (født 1487, død 16. november 1545) var en dansk adelsmann, godseier og riksråd. Han var aktiv i Norge på 1500-tallet, i tiden da landet kom i realunion med Danmark.

Riksråd
-------

Han var sønn av lensmann Gregers Jepsen til Torup og Else Torbernsdatter Bille, og dermed bror av Holger Gregersen Ulfstand. Truid arvet av sin far godset Torup i Skåne. Omkring 1520 ble han gift med Ide Brock; de hadde 4 sønner og 3 døtre. I 1522 ble han forlenet med Varberg slott, som han beholdt til sin død. Han ble opptatt i Riksrådet ved Frederik IIs tronbestigning, og slått til ridder ved kroningen 1524.

I Norge
-------

I 1531 deltok han i forhandlingene om Christian IIs skjebne i Kjøbenhavn, før han sammen med Claus Bille ble sendt til Norge for å bringe landet under kong Frederik. I Oslo holdt de ting med landets innbyggere og fikk stormennene til å anerkjenne kongen. Senere drog de til Trondheim, hvor de kom til forlik med erkebiskopen.

Truids første hustru var død i 1531 eller 1532. Under et opphold i Stockholm 1534 giftet han seg igjen med en ung enke, Gjørvel Fadersdatter (Sparre). Han begav seg deretter til Malmø, hvor han kom til å bli holdt i fangenskap i 9 uker under Jørgen Kocks opprør. Han slapp fri ved å anerkjenne Grev Kristoffer som sin herre 10. august.

Varberg
-------

Nå sendte kong Gustav en hær mot Halland, som fra 10. november beleiret Varberg. Truid forsvarte slottet inntil hans fetter Claus Bille fikk i stand en våpenhvile, mot at Truid erklærte seg nøytral.

Etter at den skånske adelen gikk over til svenskene, ble Marcus Meyer sendt til Truid på Varberg. Meyer inngikk en hemmelig overenskomst med byens innbyggere om å overrumple slottet. Dette lyktes 12. mars 1535; Truid slapp selv bort, men hans hustru og barn ble tilbake som fanger. Han gikk nå åpent over til hertug Christian, og samlet en liten hær som lot Varberg beleire. Ved pinse 1536 sendte Christian unnsetning; Marcus Meyer måtte overgi seg og ble halshugget 17. august ved Helsingør.

1537 ble Truid igjen sendt til Norge, denne gang for å bringe landet under kong Christian. Etter å ha vært i Trondheim drog han ned til Hamar, hvor han tvang biskop Mogens til å avstå bispedømmet og bispegården. En ny reise i Norge ble foretatt 1539. 

Han døde på Torup 16. november 1545 og er begravet i Lund domkirke i Skåne.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, oppført som Truid Gregersen Ulfstand, Store norske leksikon-ID Truid\_Gregersen\_Ulfstand[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Nylander, Marcus: *Gravstenar i Lunds domkyrkas krypta*, Lunds domkyrkoförsamling, 2006
4. ↑  *Truid Gregersen Ulfstand*, Store norske leksikon. Besøkt 11. okt. 2014

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Dansk biografisk leksikon
 |
**Glenn Andre Viste Bøe** (født 7. november 1992 i Randaberg) er en norsk tidligere skuespiller som blant annet medvirket i den norske filmen *Kompani Orheim* (2012).

Viste Bøe ble i 2014 ansatt som stage manager ved Skånes djurpark i Höör i Sverige, og per 2022 er han daglig leder (VD) for parken. Han har tidligere jobbet i Kongeparken, en av Skandinavias ledende temaparker. Lund Gruppens ledertreningsprogram for parkdrift, Big Bear Academy, ble utviklet av Viste Bøe.

Karrière som skuespiller
------------------------

Bøe startet sin skuespillerkarrière på barne- og ungdomsteateret ved Rogaland teater da han gikk på ungdomsskolen. Hans første teaterrolle var i Ungdomsteaterets oppsetning av *Et dukkehjem*, der han som trettenåring spilte Henrik Ibsen. Det ble også laget en TV-dokumentar om denne oppsetningen. Han spilte også senere i flere mindre og store teaterforestillinger, primært ved Rogaland Teater.

I 2007 medvirket han i sin første film, kortfilmen *Stikk*, der han spilte rollen som «Alexander». Kortfilmen var regissert av Vigdis Nielsen. Senere spilte han rollen som «Jørn» i TV-serien *Buzz Aldrin, hvor ble det av deg i alt mylderet?*, som hadde premiere i 2011, og rollen som «Helge Ombo» i filmen *Kompani Orheim*, som hadde premiere i 2012.

Referanser
----------

1. 1 2  «Møt skuespilleren bak Helge Ombo (Arkivert kopi)». Stavanger Aftenblad. 29. februar 2012. Arkivert fra originalen 19. november 2015. Besøkt 7. november 2015. «Videoportrett av Glenn André Viste Bøe.»
2. ↑  «Människorna i djurparken (Arkivert kopi)». Skånes Djurpark. Arkivert fra originalen 22. november 2015. Besøkt 7. november 2015.
3. ↑  «Glenn André Viste Bøe - VD». *Skånes Djurpark* **(svensk)**. Besøkt 4. november 2022.
4. ↑  «Glenn André blir til Henrik (Arkivert kopi)». 22. desember 2005. Arkivert fra originalen 19. november 2015. Besøkt 8. november 2015. «Med utdrag fra "Et dukkehjem" bidrar Ungdomsteateret ved Rogaland Teater i en tv-dokumentar om Henrik Ibsen.»
5. ↑  «Glenn André Viste Bøe». *IMDb*. Besøkt 4. november 2022.
6. ↑  Nielsen, Vigdis (24. april 2007). «Stikk». Sydvest Film. Besøkt 4. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Glenn André Viste Bøe på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Glenn André Viste Bøe hos The Movie Database Rediger på Wikidata
Må ikke forveksles med Knut Kristiansen (manusforfatter).

**Knut Johan Bratland Kristiansen** (født 14. april 1946 i Bergen) er en norsk komponist og jazzmusiker (piano), kjent fra Bergens jazzmiljø primært, og også for sine mange tolkinger av musikken til Thelonious Monk.

I hjembyen spilte han med Mette Rongved vokal, Sture Janson bass, etablerte flere jazzgrupper (bl.a. Bergen Big Band), komponerte for Den Nationale Scene, holdt en rekke kurs og seminar, og fikk for dette Hordaland fylkes kulturpris i 1978

I 1983 mottok han Buddyprisen, bl.a. for bidrag til world music gjennom The Gambian/Norwegian Friendship Orchestra (utgivelse, 1982), latinjazz-gruppen Son Mu (1981) som ga ut *Son Mu* (1985) og gruppen «Night and Day» (1986).
Samtidig var han sentral på Vossajazz.

Han ledet «Monk Memorial»-serien på Kongsberg Jazzfestival (1987) og Nattjazz (1989), samt ledet en rekke musikere på platen *Monk Moods*.
Han fremførte forestillingen «A tribute to Monk» ved Oslo Jazzfestival 1997.

Utgivelser
----------

* *Monk moods* (Odin Records 1995)

Utmerkelser
-----------

* Buddyprisen 1983
* Vossajazzprisen 1990

Referanser
----------

1. ↑  artistside Arkivert 19. april 2015 hos Wayback Machine. fra Norsk Musikkinformasjon

Eksterne lenker
---------------

* (no) Knut Kristiansen (musiker) i Store norske leksikon
* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**De kongerigske enklaver** markeret i blått.
De **kongerigske enklaver** var noen områder på Sydvest- og Sønderjyllands vestkyst, som hørte til Ribe stift og dermed Kongeriket Danmark, selv om de lå som enklaver omgitt av Hertugdømmet Slesvig.

Før krigen i 1864 bestod det danske monarki av kongeriket Danmark samt hertugdømmene Slesvig, Holsten og Lauenburg. Alle fire områder hørte under den eneveldige monark; mens regjeringen i København var delt i Danske Kancelli, som var ansvarlig for kongeriket samt finansene, og Slesvig-Holstenske Kancelli, som stod for hertugdømmene og utenrikspolitikken. Kongeriket og hertugdømmene hadde hver sin lovgivning og det offisielle språk var dansk i kongeriket og tysk i hertugdømmene.

I den nordlige og vestlige del av Slesvig var det imidlertid en rekke små områder, som tilhørte til kongeriket.

De bestod dels av rester av de forhenværende nord-frisiske Udlande (Listland på Sild, Vesterland Før, Amrum), dels av en rekke gods som dronning Margrete I kjøpte i middelalderen i sitt forsøk på å samle riket (Trøjborg og Møgeltønderhus). Selv om disse enklaver lå innenfor i hertugdømmet Slesvig hørte de inn under Danske Kancelli og Ribe amt, og de var underlagt dansk lov.

Til de kongerikske enklaver hørte spesielt områder i Frøs herred, Hviding herred samt Tønder, Højer og Lø herred, men også øya Amrum, den vestlige del av Før og Listland, den nordligste spissen av Sild.

Enklavene var svært forskjellige størrelser. I enkelte tilfeller kunne de omfatte et helt sogn. Det var for eksempel tilfellet med Ballum og Amrum. I andre tilfeller bestod en enklave av en enkelt eller ganske få gårder og hus.

Efter krigen i 1864 skjedde det en utveksling av områder, så de kongerikske enklaver ble overført til Slesvig og dermed til Preussens overherredømme. Til gjengjeld ble Ribe herred, Nørre Tyrstrup herred syd for Kolding og Ærø overført til Danmark.

Eksterne lenker
---------------

* N. H. Jacobsen: «De gamle kongerigske Enklavers Oprindelse» (*Geografisk Tidsskrift*, Bind 41; 1938)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Skogmaurløve** (*Myrmeleon formicarius*) er en maurløve (Myrmeleontidae) og er blant de største nettvingene i Norge.

Utbredelse
----------

Skogmaurløve finnes på lune varme havstrender, men også andre varme steder med løs sandgrunn. I Norge er den sjelden, selv om den er den vanligst maurløvearten. Den finnes bare noen steder på Østlandet, ved Kvam i Gudbrandsdalen og er funnet i Tafjord og Sunndal i Møre og Romsdal og i Hardanger.

Utseende
--------

Vingene er klare uten flekker. Forvingene er over 35 mm lange, ofte nærmere 40 mm. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath). Hannen kan skilles fra den nærstående andre norske arten, strandmaurløve, ved at han mangler en klubbeformet utvekst (axillarpelott) med korte bøyde hår, ved roten (basis) av bakvingen. Dette finnes hos hannene av *M. bore.*

Arten kan minne om en øyenstikker, men kan skilles fra disse på den lange trådformede antennen med en klubbaktig utvidelse ytterst. Øyenstikkere har kun noe korte nesten ikke synlige antenner. Maurløver holder vingene bakover kroppen i hvile, libeller har vingene rett ut fra kroppen. Derimot legger vannymfer vingene bakover kroppen i hvile.

Levevis
-------

Maurløver finnes generelt på varme og tørre steder. *Myrmeleon formicarius* flyr sjeldent, ofte sitter den på en gren eller noe lignende.

**Larvene** bygger groper i løs sand for å fange andre dyr den kan spise. De største gropene er 6-7 cm brede og i bunnen sitter larven. Den venter på at et insekt, ofte en maur, skal komme krypende og falle ned i gropen. Maurløvelarven sitter i bunnen av gropen, hvor den har gravd seg ned slik at bare hodet med de kraftige kjevene er synlig.

Larvene har fangstgroper under overheng som røtter, trestammer eller store steiner. Dette er med å beskytte maurløvelarven på den måten at larvegropen ikke utsettes så lett for ødeleggelse. Om larvegropen lå mer åpent kunnen det være lettere at gropen ble ødelagt og larven sulte. Dette er et alvorlig problem hos den andre norske arten, strandmaurløve, som har fangstgroper i løs sand på havstrender. Ofte er dette steder som blir brukt som badestender. Den finnes bare noen steder på Østlandet og mangler mange steder den tidligere er funnet.

Kilder
------

* Greve, Lita. 1987. *Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *skogmaurløve* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *skogmaurløve* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *skogmaurløve* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *skogmaurløve* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *skogmaurløve* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *skogmaurløve* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *skogmaurløve* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Myrmeleon formicarius* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Myrmeleon formicarius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Affæren Anders Jahre*** er en norsk dramaserie som gikk på NRK i 1991. Dramaseriens omhandlet to etterforskeres jakt på skipsreder Anders Jahres skjulte formue i utlandet. Serien var basert på Alf R. Jacobsens bok *Eventyret Anders Jahre.* 

Rollen som Jahre ble spilt av Per Christensen, mens rollen som Endre Dinesen ble spilt av Reidar Sørensen. Andre sentrale roller ble spilt av Nils Ole Oftebro og Ingrid Vollan. Regi var ved Tore Breda Thoresen og manus ved Lars Borg, Alf R. Jacobsen og Breda Thoresen. Hilda Lundgreen Olsen var dramaturg.

Handling
--------

En sommerdag i 1951 banker to unge etterforskere fra Handelsdepartementes kontrollkontor på døra hos skipsreder Anders Jahre. Gjennom etterforskeren Endre Dinesen, fullmektig ved kontrollkontoret, får seerne følge en av de mest oppsiktsvekkende økonomisaker i norsk etterkrigstid.

Om serien
---------

Serien vakte harme i enkelte kretser. Spesielt gikk Jahres nære medarbeider, Bjørn Bettum, hardt ut mot serien som han kalte «usann, falskt, ufullstendig og misvisende»

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Internet Movie Database, IMDb-nummer tt0276640, besøkt 5. mars 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Hvem Hva Hvor* 1993, s.327

Eksterne lenker
---------------

* Serien på NRK Nett-TV
* (en) *Affæren Anders Jahre* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***Afganskij izlom*** (originaltittel: *Афганский излом*) er en sovjetisk film fra 1990, regissert av Vladimir Bortko.

Handling
--------

Begivenhetene utspiller seg rett før begynnelsen av den sovjetiske tilbaketrekningen fra Afghanistan i 1988. Løytnant Steklov, sønn av en høytstående general, blir også sendt til Afghanistan. i håp om å få delta i kamp, og skaffe noen medaljer før krigen er over. Major Banduras sin tjeneste i Afghanistan er ferdig, og står fritt til å reise hjem og gjenforenes med sin kone som han nesten har glemt. Men dette betyr også å måtte forlate hans elskerinne Katja (spilt av Tatjana Dogileva) en sykepleier ved militærbasens sykehus.

Banduras overordnede Leonid (spilt av Mikhail Zjygalov) er også forelsket i Katja. Men han tror ikke at han er i stand til å tilpasse seg et sivilt liv, etter så mange år med konflikter. Den sovjetiske kommandoen arrangerer en avtale med en lokal afghansk krigsherre, om at han aldr skal iverksette tiltak mot de tilbaketrukne sovjetiske troppene - i bytte mot å få flere våpen og forsyninger. På spørsmål om hvorfor han trenger enda flere våpen ettersom konflikten ser ut til å nærme seg slutten, svarer krigsherren at krigen hans kommer til å pågå i svært lang tid.

Men på vei tilbake til militærbasen blir konvoien som har levert forsyningene overfalt av en annen Mujahideen-fraksjon. De sovjetiske fallskjermsoldatene søker dekning, og kjemper med bare noen få skader. Men veien videre blir blokkert, på grunn av en skadet drivstoff-tanker. Den uerfarne Steklov skynder seg fremover, og forsøker å lede tropper til mot-angrep. Som følge av dette blir han hardt skadet, og senere blir det ene beinet amputert ved et sykehuset. Kort tid senere planlegger Banduras seg for å bli værende hos soldatene sine en stund til, og lede et oppdrag for å ta hevn - og ta ut en Mujahideen-leder.

Skuespillere
------------

* Mikele Platjido som Mikhail Bandura
* Tatjana Dogileva som Katja
* Mikhail Zjigalov som Leonid
* Aleksej Serebrjakov som Arsjonov
* Filipp Jankovskij som Nikita Steklov

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   (på cs) *ČSFD*, 2001, Wikidata Q3561957,
2. ↑  Путин поздравил Татьяну Догилеву с днем рождения
3. ↑  Афганский излом (1991)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Afganskij izlom* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Afganskij izlom* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Afganskij izlom* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Afganskij izlom* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Affonso de Azevedo Évora** (født 29. august 1918, død 2. august 2008) var en brasiliansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Évora vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1948 i London. Han var med på det brasilianske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen bak USA og Frankrike. Det var andre gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen. Brasil vant over Tsjekkoslovakia i kvartfinalen men tapte semifinalen til Frankrike med 33-45 som siden tapte finalen til USA. Brasil beseiret Mexico i bronsefinalen med 52-47.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London – Bronse Bronse i basketball Brasils flagg Brasil

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Affonso Évora – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Affonso Évora – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Affonso Évora – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (pt) Affonso Évora – Brasils olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Affonso Évora – FIBA Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Brasils tropp – Sommer-OL 1948 - bronsemedalje |
| --- |
| 
* Algodão
* Bráz
* de Freitas
* Vinícius
* Évora
* Gemignani
* da Motta
* Marson
* Pacheco
* Massinet
* Landslagstrener: Daiuto

 | Flagget til Brasil |
**Norges Røde Kors minnemedalje 1945** er en medalje innstiftet i oktober 1945 av Norges Røde Kors og tildelt utenlandske borgere som medvirket i humanitært arbeid blant norske fanger i Tyskland under andre verdenskrig. Medaljen fikk godkjennelse av kong Haakon VII og Sosialdepartementet, uten at den regnes som en offisiell norsk medalje. Den er ikke rangert blant norske offisielle utmerkelser.

Utforming
---------

Norges Røde Kors minnemedalje 1945 er utformet i sølv med emalje. Den er rund og har en diameter på 31 mm. Advers har en hvitemaljert midtmedaljong med rødemaljert likearmet kors, et såkalt gresk kors. Medaljongen er omgitt av omskriften «NORGES + RØDE + KORS +». Reversen bærer innskriften «+ TAKK + / FOR INNSATS / UNDER KRIGEN / 1940 – 1945» over fire linjer. Det røde korset på hvit bunn er et av den internasjonale røde kors-bevegelsens symboler og det emblem den nasjonale foreningen Norges Røde Kors benytter. Fargene hvitt og rødt går igjen i røde kors-bevegelsens symboler, internasjonalt og nasjonalt.

Medaljen er opphengt i et hvitt bånd med en rød midtstripe.

Medaljen er produsert av Oslo-firmaet J. Tostrup.

Tildeling
---------

Ved årsskiftet 1944-45 var det totale antall norske sivile politiske fanger i Tyskland rundt 8 000. Fra midten av mars 1945 ble norske og danske fanger hentet av Svenska Röda Korset med «de hvite bussene», samlet i leiren Neuengamme og deretter fraktet videre til Sverige.

Norges Røde Kors minnemedalje 1945 ble tildelt personer som hadde drevet hjelpearbeid for nordmenn i fangeleirer under verdenskrigen, og som bidro til hjemsendelsen av fangene fra Tyskland og tyskokkuperte områder. Den ble i hovedsak tildelt personer fra Danmark, Sverige og Sveits. Utdeling fant sted i 1945 og 1946.

Det ble utdelt medaljer til 908 personer.

Se også
-------

* Norges Røde Kors hederstegn
* Norges Røde Kors fortjenstmedalje
* Norges Røde Kors Hjelpekorps fortjenstmedalje

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Nils Petter Helgerød: «Norges Røde Kors-medaljer», i *NNF-nytt. Meddelelser fra Norsk Numismatisk Forening*, nr. 2, 1991, s. 68–70.
2. 1 2  Harald Hallberg: *Norske dekorasjoner. Tildelt med bånd til å bæres på uniform eller sivilt antrekk*, Ålgård: Dreyer bok, 2012, s. 372–373.
**Norges Shotokanforbund** (NSF) ble stiftet i 1977 av Bjørn Sigurd Johansen, Gabor Olgyai (begge Tiger Karateklubb.) og Steve Bloom, Shotokan KK. Formålet med dette forbundet var å danne et samarbeidsforum for de eksisterende klubbene som trente stilarten Shotokan. Målet var å få til et mest mulig likt graderingssystem, og gjennom dette å høyne standarden på Kihon, Kata og Kumite. Sammen med Masao Kawasoe og Steve Cattle (NShFs første æresmedlem) utarbeidet SShF et graderingspensum som ble først trykket i 1979.

Norges Shotokanforbund har hatt et godt samarbeid med mange ulike instruktører. NSF arrangerte sin første sommerleir i Trondheim i 1980. Etter dette har det blitt arrangert samlinger i Oslo, Tønsberg og Fredrikstad. Store navn innen Shotokan Karate, som Kase, Shirai, Asai, Yahara, Naito, Kawasoe, Iida, Mori, Ochi, Kato, Ubl, Kagawa, Amos, m. flere, har alle instruert på disse samlingene. I 1993 fikk NSF et graderingspensum som var basert på krav fra Sensei Kato. Det ble lansert nytt pensum i forbindelse med 25-årsjubileum for NSF i 2002, og dette ble så revidert i 2010.

Internasjonalt er NSF tilknyttet World Traditional Karate Organisation (WTKO), med sensei Richard Amos som hovedinstruktør.

Eksterne lenker
---------------

* Norges Shotokanforbund
| Medaljeoversikt |
| --- |
| VM i turn |
| Bronse | VM 1950 i Basel |  Lagkonkurranse |
| Bronse | VM 1950 i Basel |  Bom |

**Licia Macchini** (født 11. juli 1930 i Lodi, død 29. november 2018 i Pieve Porto Morone) var en italiensk turner. 

I 1950 deltok hun i VM i turn. Individuelt fikk hun bronse i bom, bak Helena Rakoczy og Wanda Nuti, og Italia fikk bronse i lagkonkurransen. Individuelt kom hun på 13.-plass sammenlagt, og ble Italias tredje beste utøver. I neste VM, i 1954, kom hun på 46.-plass.

Hun deltok i OL i 1948 og 1952. Kvinner konkurrerte kun som lag i 1948, og Italia fikk 8.-plass i lagkonkurransen. Individuelt fikk hun 57. beste poengsum sammenlagt. I 1952 konkurrerte kvinner både individuelt og som lag. Macchini kom da på 35.-plass individuelt, med 14.-plass i hopp som beste resultat. Det italienske laget kom denne gangen på 6.-plass.

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 25. januar 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  1950 World Championships Arkivert 12. oktober 2007 hos Wayback Machine.
3. ↑  1954 Worlds AA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Licia Macchini – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Licia Macchini – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Licia Macchini – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Licia Macchini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Norges Røde Kors Hederstegn** er en norsk medalje innstiftet i 1901. Den tildeles av Norges Røde Kors og er én av organisasjonens tre medaljer, de andre er Norges Røde Kors Fortjenstmedalje og Norges Røde Kors Hjelpekorps Fortjenstmedalje.

Norges Røde Kors Hederstegn ble innstiftet for å hedre personer som har nedlagt et særlig betydningsfullt arbeid for Norges Røde Kors, eller som ved en annen særlig verdifull innsats på det humanitære område har gjort seg fortjent til en spesiell påskjønnelse av Norges Røde Kors.

Hederstegnet er et hvitt kors, som på forsiden i midtfeltet har et rødt kors, og på baksiden det norske riksvåpen. Hederstegnet er utført i emalje og sølv. Hederstegnet er ved en eikeløvskrans i grønn emalje festet i et hvitt, vatret silkebånd (eller sløyfe) med blå og røde striper på hver side.

Den som av landsmøtet velges som Norges Røde Kors' president er dermed samtidig innehaver av Norges Røde Kors Hederstegn. Blant innehaverne av Norges Røde Kors Hederstegn er kong Harald.

Se også
-------

* Liste over norske dekorasjoner

Referanser
----------

1. ↑  Statutter for Norges Røde Kors' æresbevisninger Arkivert 17. november 2015 hos Wayback Machine. Norges Røde Kors. Lest 16. august 2015.

Litteratur
----------

* *Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge*, bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 5, 2012, Oslo: *Forsvarets Forum*/Forsvarets Veterantjeneste, 2012
* Helgerød, Nils Petter: «Norges Røde Kors-medaljer», i *NNF-nytt. Meddelelser fra Norsk Numismatisk Forening*, nr. 2, 1991, s. 68–70
* Oversikt over norske sivile og militære utmerkelser i *f-xtra*, nr. 1, 2009, bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 11, 2009
Albertmedaljen for livredning til sjøs (til venstre) og på land (til høyre)
**Albertmedaljen for livredning** eller **Albertmedaljen** (engelsk: *Albert Medal for Lifesaving* eller *Albert Medal*) er en britisk medalje, som ble tildelt for livredning til sjøs og på land. Medaljen ble innstiftet 7. mars 1866 og er oppkalt til minne om prins Albert, dronning Victorias ektemann. Den ble avskaffet i 1971, da den ble erstattet av Georgskorset.

Inndeling
---------

Opprinnelig var Albertmedaljen tiltenkt belønning av livredning til sjøs og hadde en klasse. I 1867 ble medaljen delt i to valører, gull og bronse. I 1877 ble medaljen utdelt for livredning på land, så vel som til sjøs.

Utforming
---------

Albertmedaljen består av en oval kronet medaljong med de sammenslyngede bokstavene «V» (for Victoria) og «A» (for Albert) på avers. Monogrammet er satt mot en blåemaljert bakgrunn for livredning til sjøs og en rødemaljert bakgrunn for livredning på land. Medaljen for livredning til sjøs har også et anker. Medaljongen bærer et hosebånd med innskriften «FOR GALLANTRY IN SAVING LIFE AT SEA» eller «FOR GALLANTRY IN SAVING LIFE ON LAND». 

Medaljen er opphengt i et blått bånd med hvite striper for livredning til sjøs og i et rødt bånd med hvite striper for livredning på land.

Tildeling
---------

Det ble bare delt ut 25 gullmedaljer for livredning til sjøs og 45 gullmedaljer for livredning på land. Bronsemedaljen ble delt ut til 216 personer for livredning til sjøs og 282 personer for livredning på land. Tildeling av Albertmedaljen opphørte gradvis. Den siste tildeling av medaljen i gull til en levende mottager fant sted i 1943, den siste posthume i 1945.

I 1949 erstattet Georgskorset medaljen i gull. Bronsemedaljen ble fra da av bare utdelt posthumt. Den siste tildeling av bronsemedalje til en mottager post mortem fant sted i 1971. Albertmedaljen ble samme år helt avskaffet.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Peter Duckers: *British Military Medals: A Guide for the Collector and Family Historian*, Barnsley: Pen and Sword, 2009, s. 142–143.
2. 1 2 3  John W. Mussell: *The Medal Yearbook 2014*, Honiton: Token Publishing, 2013, s. 87.
**Lidelse** er en bredt definert negativ tilstand. Opplevelsen er oftest assosiert med en form for smerte og plage, nød og elendighet, men enhver form for tilstand kan være en lidelse hvis den subjektive opplevelsen fremkaller motvilje og ubehag. Antonymer innbefatter glede og velbehag.

Lidelse i de store trosretninger
--------------------------------

### Buddhisme

Dukkha står sentralt i trosforståelsen.

### Jødedom

I Det gamle testamente inngår det i Jobs Bok en beskrivelse av lidelsens natur og mening.

### Katolisisme

I den romersk-katolske kirke er lidelse et resultat av menneskets ondskap. Igjennom korsfestelsen tok Jesuslidelsen på seg, frelste menneskeheten fra dets synder og innstiftet en ny pakt mellom Gud fader og mennesket.

Se også
-------

* Smerte
* Sykdom
* Nød
* Psykiske lidelser

Eksterne lenker
---------------

* (en) Human suffering – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Søk på ordet «lidelse» i norske ordbøker: Søk etter *lidelse* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Primal*** er et action-eventyrspill til PlayStation 2 som kom ut i 2003. Det ble utviklet av SCE Cambridge Studio.

Gameplay
--------

Spilleren kan kontrollere enten Jen eller Scree, som skal navigerer gjennom Oblivions rike. Etter hvert som handlingen skrider frem, kan spilleren oppnå forskjellige demoniske former - som viser seg å være uvurderlige for å løse forskjellige gåter eller vinne kamper. Kontroll kan byttes mellom Jen og Scree når som helst i løpet av spillet. Når spilleren skal kontrollere den ene karakteren, blir den andre karakteren operert av en kunstig intelligens - som kan utføre ulike funksjoner, avhengig av hva slags situasjon de havner i.

Når spilleren har kontroll over Jen, kan man forvandle seg til en av fire demoniske former til ulike formål avhengig av situasjonen. Når han er i en demon-form, blir Jen bedre angrep, forsvar, hastighet, og andre tilgang til evner som ikke er tilgjengelige i menneskelig form. Tatoveringen på Jens rygg lyser også opp når den er i en demon-form. Å beseire fiender innebærer å svekke fiender til det punktet hvor poengene deres når null, og på det tidspunkt må et avsluttende trekk utføres for å drepe motstanderen.

Når spilleren får kontroll over Scree, er spilleren usårbar. Scree er en gargoyle, og kan lagre tappet energi fra døde motstandere. Dette kan også brukes til å fornye Jens demoniske helse. Scree blir etter hvert avslørt for å være Abdizur, som har vært forsvunnet i lang tid. Hvis Jen er i menneskelig form, fornyes helsen hennes automatisk - så lenge hun ikke er i kamp. Men dette fungerer bare på hennes menneskelige form. Demon-energi må fylles på ved enten å bruke av Screes reserve-energi, eller ved hjelp av en krystall.

Hvis Jen mister all helse i menneskelig form, blir hun returnert til den menneskelige verden - hvor hun er i en nær-døden tilstand. Når dette skjer, må spilleren bruke Scree for å redde Jen i tide. Hvis Scree ikke rekker dettee, kommer Jen til å dø og spillet er over. Gjennom hele spillet kan spilleren gå tilbake for å besøke enkelte områder på nytt. Forutsatt at et lagret spill er tilstede kan spilleren gjøre dette, og kan besøke nesten alle lokasjonene på nytt etter at disse områdene har blitt låst opp via en scene i spillet.

Referanser
----------

1. ↑  Dunham, Jeremy (24. mars 2003). «Primal». *IGN* **(engelsk)**. Besøkt 8. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Primal* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Primal* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Primal* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Primal* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Primal* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Karbonyl
**Karbonyl** er en funksjonell gruppe i et organisk molekyl. Karbonylgruppen består av et karbonatom og et oksygenatom som er bundet sammen av en dobbeltbinding. Den kalles også en oksogruppe, og da hentydes kun til grupperingen =O.

Forekomst
---------

Karbonylgrupper inngår i en rekke funksjonelle grupper:

* Keton, hvor R1 og R2 er karbonkjeder
* Aldehyd, hvor minimum en av R1 og R2 er H, og den annen er en karbonkjede.
* Alle syrederivater pånær nitril. Her er R1 en karbonkjede. Disse omfatter:
	+ Karboksylsyre, hvor R2 er en OH-gruppe
	+ Ester, hvor R2 er en OR-gruppe
	+ Amid, hvor R2 er en NR2-gruppe
	+ Syreklorid, hvor R2 er et Cl
	+ Syreanhydrid, hvor R2 er en O(C=O)R-gruppe
* Organiske karbonater, hvor R1 og R2 begge er av typer OR

Reaksjoner
----------

Karbonylgrupper inngår typisk i tre typer reaksjoner:

1. Nukleofilt angrep på C i karbonylgruppen
2. Elektrofilt angrep på O i karbonylgruppen
3. Enolatdannelse

Ved 1. dannes et tetraedrisk addisjonsprodukt. Hvis karbonylforbindelsen var et syrederivat kan dette addisjonsprodukt undergå eliminasjon, som medfører dannelsen av en ny karbonylforbindelse

2. er som regel kun første trinn i en lengre reaksjonsvei. Det forøker reaktiviteten av karbonylgruppen, så reaksjoner av typene 1. og 3. går lettere.

α-H'et, dvs. et H-atom som sitter på et karbonatom direkte bundet til en karbonylgruppe er surt. Dets pKa er ca. 20 for aldehyder og ketoner og ca. 25 for syrederivater. (Dvs. virker ikke som syre i vandig løsning.) Fjerning av dette H med base medfører dannelse av et enolat, som er nukleofilt på α-C'et

Kilder
------

* (no) Karbonyl i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Prilep** (makedonsk: Прилеп; tyrkisk: Pirlepe og Perlepe, gresk: Περλεπές (Perlepes) eller Πρίλαπο (Prilapo)) er en by og kommune i den sørlige delen av Nord-Makedonia. 

Prilep ligger nord på sletten Pelagonia sør i landet og er sete i kommunen med samme navn. Prilep ligger 128 km fra hovedstaden Skopje, 44 km fra Bitola og 32 km fra Krusjevo.

Kommunen Prilep har 76 768 innbyggere (etter folketellingen av 2002). Befolkningen er hovedsakelig etnisk makedonsk (92,3 %), mens 5,8 % av befolkningen tilhører romanifolket. 

Byen ligger i Pelagonija-dalen og er sentrum for landets tobakksindustri og metallindustri, elektronikk, tømmer, teksilindustri og matindustri. Byen står også for en stor del av produksjonen av makedonsk, ren hvit marmor.

Prilep er kjent som «byen under Markos tårn» siden byen ligger nær de tårnene som er dedisert til den legendariske helten kong Marko.

Historie
--------

Prilep ble grunnlagt på ruinene av den antikke byen Styberra, som først var en by i Kongeriket Makedonia og senere innlemmet i Romerriket. Styberra ble rasert av gotere i 268, men var delvis bosatt siden. Byen ble første gang nevnt som Prilep i 1014, og da som byen hvor Samuel av Bulgaria skulle ha fått hjerteattakk da han så at tusenvis av soldatene var blitt blinde av østromerne etter slaget ved Kleidion. Byen ble gjenerobret av Det andre bulgarske riket før den ble erobret av tsar Dusan 1334 og deretter falt under Det osmanske riket. Byen var hovedstad under Kraljevic Marko. Prilep var under osmansk kontroll i seks århundre før den ble en del av Jugoslavia 1912. Da Jugoslavia brøt sammen i 1991 ble byen en del av Makedonia.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Prilep – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
*Den hellige* **Alexander I** (død ca. 3. mai 115 i Roma) var pave fra ca. 105 til sin død. Han skal, ifølge *Liber Pontificalis* ha vært fra Roma, og var en disippel av Plutark. 

Alexander skal ha vært den som innførte skikken med å velsigne hus med vievann, og han skal ha påbudt at hostier skal være av usyret brød. 

Tradisjonen hevder at han var martyr. En legende kjent fra slutten av det 5. århundre forteller at han ble halshugget ved Via Nomentana, nordøst for Romas sentrum. En grav som angivelig er hans, ble funnet i dette området i 1855. Relikviene hans sies å ha blitt overført til Freising i Bayern i 834. Ettersom hans angivelige martyrium ikke er omtalt i de tidligste krøniker, blir det nå antatt at det er en sammenblanding med en romersk martyr ved samme navn. En St. Alexander nevnes sammen med martyrene i Den romerske kanon og hadde det dreid seg om en pave er det grunn til å tro at han hadde vært nevnt sammen med pavene tidligere i kanonbønnen. 

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Evaristus** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Sixtus I** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
**Norges Skytterforbunds NAIS-medalje** eller **NAIS-medaljen** er et ferdighetsmerke innen skytesport innstiftet i 1939 og forvaltet av Norges Skytterforbund. NAIS står for *Norsk Avdeling av Den Internasjonale Skytterunion* og indikerer at ferdighetskravene er internasjonale. Skyting for å oppnå ferdighetsmerket kan finne sted innen Det frivillige skyttervesen, i lag i Norges Skytterforbund og i Forsvaret. Opprinnelig gjaldt ferdighetsmerket armégevær­, men i 1994 ble leirdue, pistol og viltmål lagt til som øvelser med definerte ferdighetskrav.

Krav
----

Gullmerket
Kravene til å oppnå ferdighetsmerket er slik at det først skytes for å kvalifisere seg til NAIS-merket i gull. Etter oppnådd gullmerke kan man over de påfølgende år kvalifisere seg for NAIS-medaljen, først i bronse, så påfølgende år til sølv, og så neste år til gull. Deretter kan man kvalifisere seg videre til stjerne i bronse, som krever oppnådd krav for gullmedalje i tre år, så nye tre år for sølv, og så gull. Etter minimum 14 års skytterprestasjoner etter kvalifikasjonsreglene oppnår man statuett, som er høyeste trinn innen dette ferdighetsmerket.

Utførelse
---------

Medaljevalører  Foto: KEN 
NAIS-medaljen er rund og er utført i gull, sølv eller bronse. Adversen har motiv av en bueskytter fra vikingtiden, oppvoksende fra nedre venstre kant, med buen spent i retning høyre. Over bueskytterens hode, ved medaljens øvre venstre kant, står bokstavene «N • A • I • S» i en bue. Reversen har omskriften «NORSK AVDELING AV DEN INTERNASJONALE SKYTTERUNION •» langs kanten med en ring innenfor. Produsentens navn er påført innenfor denne ringen i en bue i nedre del. Medaljen er opphengt i et blått bånd, som har en smal midtstripe i hvitt, rødt og hvitt, samt smale kantstriper i rødt og hvitt. Båndet kan også være utstyret med en metallklemme øverst, der det er påført hvilken våpengren medaljen er oppnådd innen. Medaljebåndet kan utstyres med stjerner. NAIS-merket er utformet som en knapp med samme motiv som medaljen, der denne fungerer som en knapp uten videre utstyr.

Se også
-------

* Liste over dekorasjoner godkjent til bruk på norsk militær uniform

Referanser
----------

1. ↑  *Reglement for NAIS 300 M RIFLE, 10 M OG 15 M RIFLE, 25 M PISTOL OG LUFTPISTOL, LERDUE (NORDISK TRAP), 10 M VILTMÅL og KVARTMATCH*[*død lenke*], Norges Skytterforbund, 16. april 2005, besøkt 23. november 2009.
2. ↑  NAIS-skytingen[*død lenke*], Norges Skytterforbund, besøkt 23. november 2009.
3. ↑  NAIS – Norges Skytterforbunds armégeværmedalje Arkivert 21. januar 2012 hos Wayback Machine. Norske Reserveoffiserers Forbund, besøkt 23. november 2009.

Litteratur
----------

* John Monn: «NAIS-medaljen», *Forsvarets Forum*, nr. 7, 1996
**Carsten Balthazar Hansteen** (født 26. september 1856, død 22. september 1923) var en norsk prest.

Carsten Hansteen var sønn av prost Wilhelm Hansteen (1820–1913) av Hansteen (slekt) og Eleonore (Nora) Christine Emilie Conradi (1830–1897). Han ble student i 1874 og *cand. theol.* i 1880. Fra 1881 til 1882 var han lærer ved forskjellige skoler i Kristiania, før han ble ansatt som sjømannsprest i New York. Fra 1889 til 1894 var han Sjømannsmisjonens emissær i Norge.

I 1894 ble Hansteen utnevnt til sogneprest i Ulstein. Fra 1899 til 1907 var han sekretær i Kristiania Indremission. I 1907 ble han sogneprest i Domkirken i Bergen og stiftsprost i Bergen. Han beholdt dette embetet til sin død.

Hansteen var redaktør av *For fattig og rig* fra 1890 til 1891. Han stiftet det første menighetsbladet i Bergen, *Godt Budskap*. Som sekretær i Kristiania Indremission redigerte han organet *Bymissionæren*. Han skrev også en rekke større og mindre skrifter, blant andre *Søndagsskolen* (1893–1895), *Kristiania indremissions historie i 50 aar* (1905) og *Av det norske kristenlivs psykologi* (*Bibliotheca Norvegiæ Sacræ*, 1922).

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Carsten Balthazar Hansteen, Store norske leksikon-ID Carsten\_Balthazar\_Hansteen[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Albert J. Lange: *Norges gejstlighed i 1914*. Christiania: Hanche, 1915.
* Olaf Moe: «Hansteen, Carsten Balthazar», i *Norsk biografisk leksikon*, bind 5. Oslo: Aschehoug, 1931.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Carsten Hansteen i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
*Norges Minde* med to siderisalitter som kan henvise til tvillingerikene.
*Børneoptagelseshjemmet Norges Minde* i begynnelsen av det 20. århundre. Københavns Stadsarkiv
**Norges Minde** (eller **Norgesminde**) var et landsted på Strandvejen 119 i Ryvangen i København.

Bygningen ble oppført i 1813 av Christopher Jonsen Hedemarch (1760-1818) fra Løten til seg selv og familien. Han hadde tatt borgerskap i København som salmaker og garver, hvoretter han ble kongelig hoffsalmaker og lærfabrikør og dermed en holden mann. Norges Minde fikk sitt navn, i forbindelse med Napoleonskrigen og Danmarks avståelse av Norge til Sverige ved freden i Kiel i 1814. Hedemarch selv døde i 1818, mens hans kone Anne Kristine Witring levde videre til 1847.

Sosiale formål
--------------

I 1899 kjøpte Københavns Magistrat eiendommen, som ble brukt til sosiale formål; fra 1921–1970 som *Børneoptagelseshjemmet Norges Minde*. I 1986 ble bygningen revet ned og på grunnen ble oppført et pleiehjem blant den gamle haves trær.

Kuriosa
-------

I litteraturen opptrer Norges Minde i Poul Martin Møllers ufullendte roman *En Dansk Students Eventyr* fra 1824.

I 1904 fikk den nærliggende *Norgesvej* sitt navn etter Norges Minde.

Referanser
----------

1. ↑  *Christopher Jonsen Hedemarch (1760-1818)*, schumacher.no. Besøkt 6. jan. 2014 Arkivert 6. januar 2014 hos Wayback Machine.
2. ↑  *Norgesminde*, denstoredanske. Besøkt 5. jan. 2014
3. ↑  Københavns Stadsarkiv, starbas.net. Besøkt 6. jan. 2014
4. ↑  Møller, Poul Martin: *En dansk Students Eventyr*, da.wikisource.org. Besøkt 6. jan. 2014

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Lars Elton Myhre** (født 17. august 1984 i Gjøvik) er en norsk tidligere alpinist. Han kjørte[*når?*] for Gjøvik Skiklubb.

Myhre tok bronse i kombinasjon under junior-VM i alpint 2004. Han debuterte først i verdenscupen i 2004. Hans beste plassering i et verdenscuprenn er en femteplass i superkombinasjonen i Beaver Creek 29. november 2007. Han deltok i OL i 2006 i Sestriere hvor han kjørte ut i slalåmrennet.

I VM i alpint 2007 i Åre ble han nummer 25 i utfor, nummer 15 i superkombinasjonen og nummer ti i slalåm. I OL 2010 ble han nummer 25 i super-G og nr. 31 i utfor. Han kjørte ut i slalåm og i superkombinasjonen.

Han la opp i år 2013 og begynte som ekspertkommentator i TV 2. Fra 2016 er han ekspertkommentator på NRK.

Referanser
----------

1. ↑  Lars (29) legger opp - blir OL-ekspert på TV 2. TV2 (19. november 2013)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars Elton Myhre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Lars Elton Myhre på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Lars Elton Myhre – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lars Elton Myhre – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Lars Elton Myhre – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Lars Elton Myhre – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Bauhaus** er et tysk-basert byggemarked med 220 varehus i 15 europeiske land. Det har i dag sitt europeiske hovedsete i Mannheim, Tyskland og sitt danske og norske hovedsete i Tilst utenfor Århus.

Historie
--------

Bauhaus introduserte konseptet «alt-under-ett-tak» i 1960, da det første byggevarehuset åpnet i Mannheim i Tyskland. I dag finnes Bauhaus i 15 land og representeres i flere enn 220 byggevarehus, hvorav fire i Norge.

Bauhaus kom til Norge i 2007, da de åpnet sitt varehus på Liertoppen i Lier. I 2010 åpnet de Norges største byggevarehus i Vestby utenfor Oslo. Sommeren 2022 åpnet Bauhaus nye varehus i Haugesund og Stavanger.

| År | By | Areal |
| --- | --- | --- |
| 2007 | Liertoppen | 20 000 m² |
| 2010 | Vestby | 22 000 m² |
| 2022 | Haugesund | 14 000 m² |
| 2022 | Stavanger | 14 000 m² |

I Europa er det i alt 220 varehus fordelt på 15 land, blant andre Tyskland, Østerrike, Danmark, Sverige, Tsjekkia, Finland, Spania, Tyrkia, Kroatia, Sveits, Slovenia, Ungarn, Norge og Estland.

Referanser
----------

1. ↑  Bauhaus åpner i Vestby Moss Avis 29. april 2010

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bauhaus (company) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bauhaus' norske hjemmeside
**Strafferettslig utilregnelig**, eller **utilregnelighet,** er et psykiatrisk og strafferettslig begrep for den enkeltes skyldevne, det vil si om en person kan bebreides for den handlingen vedkommende har gjort. Om man var strafferettslig utilregnelig da handlingen skjedde, har man ikke ansvar for handlingen i strafferettslig forstand. Barn regnes som strafferettslig utilregnelige. Mennesker som er psykotiske eller har utviklingshemming kan også bli vurdert som strafferettslig utilregnelige. Tidligere ble slike tilfeller på folkemunne gjerne kalt «sinnssyk i gjerningsøyeblikket».

I forbindelse med en straffesak kan retten be om en rettspsykiatrisk undersøkelse av om en person er strafferettslig tilregnelig eller ikke. Dersom man da blir vurdert som strafferettslig utilregnelig, kan man ikke dømmes til straff. I stedet kan man dømmes til tvungent psykisk helsevern dersom man blir vurdert som psykotisk eller til tvungen omsorg dersom man blir vurdert som sterkt utviklingshemmet.

Grensen mellom tilregnelighet og utilregnelighet er ikke fast, og kan variere fra tilfelle til tilfelle. Innen rettspsykiatrien kan man snakke om nedsatt tilregnelighet selv om man blir vurdert som strafferettslig tilregnelig. «Utilregnelig» omtales da som en sykelig tilstand som i betydelig grad påvirker tanke- og handlingsevnen, men ikke så gjennomgripende at tilregneligheten bedømmes som helt opphevet.

Litteratur
----------

* Georg Høyer; Odd Steffen Dalgard (2002). *Lærebok i rettspsykiatri*. Oslo: Gyldendal akademisk. ISBN 8241711085.

Referanser
----------

1. 1 2  Johansen, Nicolay B. (7. juni 2020). «strafferettslig utilregnelig». *Store norske leksikon*. Besøkt 6. juli 2022.
2. ↑  «Krav om tilregnelighet i gjerningsøyeblikket - Jusinfo.no». *jusinfo.no*. 22. juni 2020. Besøkt 6. juli 2022.
3. ↑  «Psykose - Jusinfo.no». *jusinfo.no*. 22. juni 2020. Besøkt 6. juli 2022.
4. ↑  Høyer, Georg; Dalgard, Odd Steffen (2002). *Lærebok i rettspsykiatri*. Gyldendal Akademisk. s. 247.

Eksterne lenker
---------------

* Artikler om Rettspsykiatri og tilregnelighet i Tidsskrift for Den norske legeforening
* (no) Strafferettslig utilregnelig i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Lars Danielsson
**Lars Danielsson** (født 5. september 1958, i Smålandsstenar) er en svensk jazzmusiker (bass og cello), kjent for flere samarbeid med verdenskjente og norske jazzartister.

Etter utdannelsen ved Göteborg musikkonservatorium, har han opplevd å arbeide med storheter som Michael Brecker, Jack de Johnette, Thad Jones, Joe Henderson, Mike Stern og Kenny Wheeler. Med svenske medmusikanter som Ulf Wakenius har han også medvirket.

Han ledet «European Voices» som ga ut *European Voices* med opptak fra Sveriges Radio i 1993 (Dragon Records, 1995). Besetningen var danske Marilyn Mazur perkusjon, tyske Michael Riessler klarinett og saksofon, svenske Joakim Milder saksofon, Lars Jansson gitar, Nils Landgren trombone, Sven Fridolfsson saksofon og Tobias Sjögren gitar,
norske Eivind Aarset gitar og Nils Petter Molvær trompet.

I kvartett med David Liebman piano Jon Christensen trommer og Bobo Stenson piano utkom *Far North* (Curling Legs, 1994).
I hans egen L.A. Trio spiller John Abercombie gitar og Adam Nussbaum saksofon (*Origo*, Curling Legs, 1997).

I tillegg til bass og cello, trakterer han også piano, som kan høres på hans egen utgivelse *Libera Me* (2004), der han også har danske Danmark Radios symfoniorkester og Cæcilie Norby, såvel som norske Jon Christensen, Nils Petter Molvær og Carsten Dahl som medvirkende.
På Punkt-festivalen 2006 opptrådte han i egen kvartett med Jon Christensen (trommer), Bugge Wesseltoft (piano) og Jan Bang (elektronika).

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 4. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, oppført som Lars Danielsson (3), Discogs artist-ID 1410444, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lars Danielsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |