recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Helsetrøye, nesten ferdig montert Foto: Wolday, Mekonnen / Larvik Museum 
**Helsetrøye** eller *nettingtrøye*, er et klesplagg beregnet som undertøy for overkroppen. De finnes i utgaver fra singlet til langermet. De vanligste er i bomull, men der er pr. 2010 introdusert helsetrøyer også i ull. Disse finnes også i kvinnelige modeller.

Helsetrøyen ble funnet opp av Kaptein Henrik Brun fra Uvdal på 1920-tallet,[] Brun arbeidet som kaptein i blant annet Garden og utviklet helsetrøyen basert på sin lange erfaring fra fjellet.[]

Hans første helsetrøyer var heklet for hånd i tynn bomullstråd, Brun titulerte selv plagget som Brynje.

Vinteren 1932 utførte Brun flere tester for hæren og erfaringene var svært positive, han holdt blant annet et foredrag om Brynjen og bekledning i Oslo militære samfunn 13. februar 1933.

Grunnet dårlig økonomi i Forsvaret ble Brynjen kun innført i noen mindre avdelinger.

Etter andre verdenskrig kjøpte Jacobsen konfeksjonsfabrikk i Larvik, Bruns patent og rettighetene til å benytte navnet Brynje.

Brynje trikkotasjefabrikk i Larvik har siden kjøpet av Bruns patent produsert helsetrøyer i forskjellige materialer og for andre produsenter som blant annet E.K.T og Kvitebjørn.

Omkring 1980 var det også mulig å få nylonundertøy i nettingvev. Nettingtrøyer for kvinner ble forsøkt introdusert omkring 1980 uten at de ble den store sommermoten i nordlige strøk.

Plaggene er vanligst for menn. Mange fikk dem introdusert som del av standardutrustningen til militærtjeneste i kalde strøk. De var beregnet som innerste plagg, under vanlig vinterundertrøye av bomull.

Fordelene med bomullsplagg er at de er vaskbare, rimelige og slitesterke. Bomull er bra isolerende så lenge det ikke er fuktig, men trekker varme fra kroppen når vann skal drives vekk/tørkes opp. Nettingmønsteret gjør at varmetapet minskes ved at det holdes et luftlag innerst mot kroppen tross fuktighet (svette) i bomullsplaggene.

Se også
-------

* Underskjorte

Eksterne lenker
---------------

* «DigitaltMuseum: Søk: 'helsetrøye'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012.
***Om befolkningslova*** (orig. *An Essay on the Principle of Population*) er en bok som først ble utgitt anonymt i 1798. Forfatteren ble snart etter identifisert som Thomas Malthus.

Bokens hovedbudskap er det Malthus kalte «befolkningslov», som går ut på at en voksende befolkning ville føre til økende tilgang på arbeidskraft, hvilket igjen ville medføre lavere lønner, og til slutt fattigdom. Han påpekte videre at uhindret befolkningsvekst er eksponentiell, mens mattilgangen bare øker lineært. Dette misforholdet vil etter hvert resultere i epidemier og sultkatastrofer.

Den fullstendige tittelen til førsteutgaven lød *An Essay on the Principle of Population: as it Affects the Future Improvement of Society. With Remarks on the Speculations of Mr. Godwin, M. Condorcet, and Other Writers* («Et skrift om befolkningsloven, slik den påvirker den fremtidige forbedringen av samfunnet. Med kommentarer til hr. Godwins, marki Condorcets og andre forfatteres spekulasjoner»). Boken kom i Malthus’ levetid med seks utgaver, som ble mer og mer omfangsrike: 
11798 (396 s.), 
21803 (610 s.), 
31806 (to bind, 505 + 559 s.), 
41807 (to bind, 580 + 484 s.), 
51817 (tre bind, 496 + 507 + 500 s.), 
61826 (to bind, 535 + 528 s.). 
Fra og med den andre utgaven ble undertittelen endret, slik at tittelen ble *An Essay on the Principle of Population, or, A View of its Past and Present Effects on Human Happiness. With an Inquiry into our Prospects Respecting the Future Removal or Mitigation of the Evils which it Occasions* («Et blikk på [befolkningslovens] tidligere og fremtidige påvirkning av menneskelig lykke. Med en undersøkelse av våre muligheter for i fremtiden å fjerne eller lindre ondene som [befolkningsloven] medfører»). De første fire utgavene ble utgitt av Joseph Johnson, de senere av John Murray, begge i London. Den norske (utdragsvise) oversettelsen *Om befolkningslova* ble utgitt på Samlaget i 1975.

Betydning
---------

Selv om det ikke var den første boken som omhandlet befolkning, var det lenge det mest betydningsfulle verket innen området. Malthus innførte begrepet om *kampen for tilværelsen*, som kom til å prege samfunnsdebatten spesielt i Storbritannia i over hundre år. Bokens budskap la grunnlag for malthusianismen, dvs. ulike strømninger som prøvde å begrense befolkningsvekst.

Boken har også spilt en nøkkelrolle i utviklingen av teorien om evolusjon ved naturlig seleksjon. Både Charles Darwin og Alfred Russel Wallace forstod (uavhengig av hverandre) betydningen av «kampen for tilværelsen» i naturen etter å ha lest Malthus’ essay. Darwin beskrev naturlig seleksjon som «Malthus’ lære anvendt på hele dyre- og planteriket» (*Artenes opprinnelse*, 1859, s. 5).

Eksterne lenker
---------------

* *An Essay on the Principle of Population*, 1. utgave 1798 (Library of Economics and Liberty; fri utgave, søkbar tekst) (engelsk)
* *An Essay on the Principle of Population*, 6. utgave 1826 (Library of Economics and Liberty; fri utgave, søkbar tekst) (engelsk)
* *Om befolkningslova*, 1975 (Nasjonalbiblioteket; gratis for norske IP-adresser)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NDL
 |
Nougat er konfektmasse laget av nøtter blandet med melis, karamell eller honning. Bildet viser sjokolade med nougat. 
Såkalte mozartkuler er sjokoladekonfekt med marsipan og nougat.
**Nougat** er en konfekt- og godterimasse som er laget av ristede, finhakkede nøtter blandet med brunet sukker. Nøttene er vanligvis mandler, men det brukes også kjerner fra valnøtter, hasselnøtter, pistasjnøtter og annet. For å lage brun nougat er sukkerstoffet karamell, for å lage hvit nougat blandes nøttene isteden med smeltet honning og eggehviter. Nougat kan også lages av ristede nøtter, melis og sjokolade. Konsistensen varierer fra bløt til hard.

Ordet *nougat* kommer fra provençalsk fransk der det uttales «nog**a**» og betyr «nøtt», et ord som er avledet av det latinske *nux*.

Se også
-------

* Krokan
* Konfekt
* Nugatti

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nougat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Oppskrift på fransk nougat
* Oppskrift på hvit nougat

* Oppskrift på nøttefri nougat

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas **·** TasteAtlas
 |
**Helsingborgbreen** er en 2,5 km² stor isbre på Spitsbergen, Svalbard, mellom Reindalen og Braganzavågen, i det sørøstre Nordenskiöld Land. Breen ligger 10 km fra tettstedet Sveagruva og 3 km fra inngangen til Svea Nord, som går under breens vestside. I sør reiser det massive fjellet Kolhamaren (853 m) seg.

Den er en ca. 6,5 km lang bre som starter umiddelbart øst for Gruvfonna og sør for fjellene Gruvhjelmen (891 m), vest for fjellet Kjernen (891 m). Denne breen har fem meget små sidebreer ikke er navngitt. 

Helsingborgbreen går sørøstover til den sammen med Trollbreen fra øst munner ut helt nederst i Kjellströmdalen like ovenfor Braganzavågen – nordøst for Svea. Den har avsatt en drøyt 500 meter bred morenemasse sammen med Trollbreen.

Breen er oppkalt etter den svenske havnebyen Helsingborg i Skåne.

Referanser
----------

1. ↑  Helsingborgbreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 10. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
Valby Kro med byklokken fra midten av 1800-tallet.
**Valby** er en bydel i København med 47 839 innbyggere (per 1. januar 2011). Bydelen ligger noen få kilometer vest for det sentrale København og grenser opp til Kongens Enghave, Vesterbro, Frederiksberg, Hvidovre og Vanløse.

Valby var tidligere en del av Hvidovre kommune, men ble i 1901 innlemmet i Københavns kommune.

Valby kjennes blant annet for Valby Bakke, hvor Zoo-tårnet står, men også en stor del av Carlsberg Byen og Nordisk Films studier er plassert i bydelen. Filmproduksjoner som Olsen-banden, Matador og Midt om natten har sitt utspring i Valby og fra den avdøde instruktøren Erik Balling.

Da Københavns Kommune eksperimenterte med bydelsråd, var Valby den eneste bydelen som etter en avstemning ønsket å beholde ordningen.

Bebyggelsen i Valby er fordelt noenlunde likt mellom blokkbebyggelse og villakvarterer. Et av boligområdene er Akacieparken, Brombærparken, Solbærparken og Spinderiet, som både inneholder boliger, butikker og kontorer.

Referanser
----------

1. ↑  Befolkningen efter bydel og areal Arkivert 20. februar 2012 hos Wayback Machine. fra Københavns Kommune

Kilder
------

* Valby bydel, dansk, hentet februar 2017.

| * v
* d
* r
Bydeler i København |
| --- |
| Amager Vest  **·** Amager Øst **·** Bispebjerg **·** Brønshøj-Husum **·** Indre By **·** Nørrebro **·** Valby **·** Vanløse  **·** Vesterbro/Kongens Enghave  **·** Østerbro |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
Maskiner og frivekter på et helsestudio.
Kondisjonsavdeling med tredemøller.
Et **helsestudio** eller **treningsstudio** er et lokale hvor det drives fysisk trening i form av styrketrening med apparater og vekter og kondisjonstrening gjennom aerobic eller lignende. De fleste helsestudioer har tilknyttet instruktører, fysioterapeuter med mer.

Vanlige årsaker til å gå i helsestudio kan være ønske om å slanke seg, bodybuilding eller fysisk vedlikeholdelse.

Helsestudioer tilbyr alminnelligvis rådgivning via instruktører, som hjelper kundene med å tilrettelegge programmer, utføre øvelserne korrekt og eventuelt også legge en kostplan. Flere steder tilbys også annen service som fysiologisk massasje. Folk som trener i studioet er typisk tilknyttet et abonnement, men det tilbys normalt prøvetid, enten gratis eller mot betaling. Nybegynnere kan typisk også benytte seg av en personlig trener, men dette vil som regel være pålagt ekstra betaling per time. Noen studioer er spesielt rettet mot kvinners trening.

Områder til kondisjonstrening med tredemølle, romaskiner, stepmaskiner med mer er i moderne studioer supplert med TV-skjermer for å underholde utøverne under lengre øvelser. Flere studioer tilbyr også lagtrening, som anføres av en instruktør, og som blant annet hjelper til å holde deltagernes motivasjon og fremmøte stabilt. Lagtrening kan eksempelvis være sykling (spinning), bodybuilding, balansetrening med baller, aerobic, yoga, pilates med mer. Ofte er lagtreningen supplert med bakgrunnsmusikk for å holde en treningsrytme.

Det kan være mange motivasjonsfaktorer for trening. En gruppe studenter ved Handelshøyskolen i Bodø har gjennomført en undersøkelse for å kartlegge hovedmotivasjon til trening og begrunnelser for ikke å trene.

Synonymer
---------

Begrepet «treningsinstitutt» var utbredt i Norge på 1970-tallet. Det ble erstattet av «treningsstudio»-begrepet, i stor grad.

Referanser
----------

1. ↑  Undersøkelse, motivasjon for trening og grunner for ikke å trene Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
«Valdaj» har flere betydninger.

**Valdajhøydene** eller **Valdaj** (russisk: Валда́йская возвы́шенность eller Валда́й, latvisk: *Valdaja augstiene*) er et høydedrag, eller platå, nordvest i sentral-Russland. Det ligger omtrent midt mellom Pskov og Moskva, og strekker seg over Tver, Novgorod, Pskov og Smolensk oblast. 

Høydene er en del av Den østeuropeiske slette, og er nordlig forlengelse av Det sentralrussiske platå. De er dekket av deponerte glasiale materialer i form av endemorener og andre avsetninger. Valdajhøydenes når sitt høyeste punkt på 343 moh rundt 50 km sørvest for Vysjnij Volotsjok. Blant de mange elvene som har sine kilder i Valdaj er Volga, Dnepr og Daugava (Vestre Dvina). Området har tallrike innsjøer, blant annet Volgo, Vselug, Seliger, Brosno og Valdajsjøen. 

Valdajhøydene er et populært turistmål, spesielt for fiske. Byene Ostasjkov og Valdaj er også bemerkelsesverdige for sine historiske tilknytninger.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valdai Hills – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Hamburger Concerto** er det fjerde studioalbumet fra det nederlandske progressive rockbandet Focus, utgitt i april 1974. Det klarte en tyvendeplass på de britiske hitlistene.

Tittelsporet er basert på Variasjoner på et tema av Haydn og av Johannes Brahms. Komposisjonen inneholder også de to første versene i den nederlandske julesangen "O Kerstnacht, schoner dan de dagen", etter rundt 15 minutter.

Fra januar til mars 1974 spilte Focus inn *Hamburger Concerto* i Olympic Studios ved Vernon. Opptaket ble møtt med spenning, med Thijs van Leer, Bert Ruiter og Colin Allen som jobbet sammen om dagen, og Jan Akkerman spilte inn sin del om kvelden.

Også dette albumet har en sterk klassisk musikkpåvirkning, og åpner med "Delitae Musicae", et lutestykke Akkerman tilpasset Delitae Musicae Cantiones av den nederlandske komponisten Joachim van den Hove. Den avsluttes med et seks-delt, 20-minutters konseptuelt tittelspor inspirert av Akkerman en gang han spiste hamburger mens han så på tegneserier på hotellrommet sitt i New York City.

*Hamburger Concerto* ble utgitt i mai 1974 og nådde topp 5 i Nederland og nummer 20 i Storbritannia. En singelversjon av "Harem Scarem" ble utgitt, men kom ikke på listen i Storbritannia.

Focus turnerte med Hamburger Concerto fra mars 1974, over hele Europa, inkludert to konserter i London som ble filmet for BBC2 og den amerikanske TV-musikkserien In Concert. De dro også på sin første turné i Japan og Australia.

Albumet er i ettertid regnet som en av klassikerne inn progressiv rock.

Side en| Nr. | Tittel | Komponist | Lengde |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | "Delitae Musicae" | Jan Akkerman | 1:12 |
| 2. | "Harem Scarem" | Thijs van Leer | 5:51 |
| 3. | "La Cathedrale de Strasbourg" | Thijs van Leer | 4:59 |
| 4. | "Birth" | Jan Akkerman | 7:46 |

Side to| Nr. | Tittel | Lengde |
| --- | --- | --- |
| 1. | "Hamburger Concerto

* I. Starter (Trad. arr. by van Leer)
* II. Rare (Akkerman)
* III. Medium I (van Leer, Akkerman)
* IV. Medium II (Akkerman)
* V. Well Done (van Leer)
* VI. One for the Road (Akkerman)"
 | 20:20 |

Medvirkende
-----------

* Thijs van Leer - Hammondorgel, fløyte, piano, cembalo, moog, ARP-synthesizer, blokkfløyte, mellotron, ikke-leksikalske vokaler, vokal, trekkspill, pipeorgel
* Jan Akkerman - gitar
* Bert Ruiter - bassgitar
* Colin Allen - trommer

Referanser
----------

1. ↑  «Hamburger Concerto - Focus | Songs, Reviews, Credits | AllMusic» **(engelsk)**. Besøkt 17. desember 2020.
2. 1 2  «Hamburger Concerto by Focus». Besøkt 17. desember 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
*For filmen fra 1939, se Om mus og menn (film, 1939). For filmen fra 1992, se Om mus og menn (1992)*

***Om mus og menn*** (eng. *Of Mice and Men*) er en roman fra 1937 av nobelprisvinneren John Steinbeck. I amerikansk språkbruk kalles den en *novella*, dvs. en kortroman.

Boka skildrer forholdet mellom to leiearbeidere i California under de vanskelige 1930-årene etter finanskrakket i 1929: den tilbakestående *Lennie* og hans venn og «verge» *George*. De to barndomsvennene drømmer om å tjene nok penger til å få seg et småbruk sammen. De får arbeid på en gård hvor eierens svigerdatter er en vakker kvinne som blir årsak til romanens tragedie. Lennies trang til å kjæle med noe mykt, og manglende kontroll med egen styrke, fører til at han knekker kvinnens nakke. Han blir forfulgt av en lynsjemobb, ledet av den hissige gårdbrukersønnen Curley – kvinnens ektemann, og George velger å ta livet av vennen fremfor å overlate ham til mobben. 

Boken er filmatisert tre ganger, først i 1939, som TV-serie i 1981 og sist i Gary Sinises regi 1992. Romanen ble dramatisert til teaterstykke allerede i 1937 og har blitt fremvist på utallige scener på mange språk. Boken ble utgitt på norsk i 1939, oversatt av Haakon Bugge Mahrt.

I USA er den noen steder blitt pensum i litteratur, mens den andre steder er sensurert eller forsøkt sensurert. Sensuren har dels vært begrunnet med vulgært språk. Mange steder har sensuren blitt opphevet, men ALA, den amerikanske bibliotekforeningen, har fremdeles romanen på sin liste over «truede bøker».

Referanser
----------

1. ↑  (no) Om mus og menn i Store norske leksikon
2. ↑  Filmstudieark – Om mus og menn; filmweb.no
3. ↑  Banned & Challenged Classics; ala.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE
 |
**Altona-Altstadt**er en bydel (Stadtteil) distriktet (Bezirk) Altona i Hamburg. Bydelen omfatter kjerneområdet til den inntil 1937 selvstendige byen Altona i Holstein.

Historie
--------

Altona blir nevnt i skriftlige kilder første gang i 1537, da den tilhørte greven von Holstein-Pinneberg. I 1640 gikk stedet til Danmark som en del av Schleswig-Holstein. I 1644 fikk Altona byrettigheter. I 1710 hadde byen 12 000 innbyggere og var dermed den nest største byen i Danmark etter København. 

Svenskene brant byen i 1713 under den store nordiske krig. I 1863 måtte danskene oppgi Altona etter nederlaget i den tysk-danske krig. 

Altona ble prøyssisk i 1867 og innbyggertallet vokste etter sammenslåinger av kommuner. I 1900 omfattet Altona 200 000 innbyggere. Under nasjonalsosialistene ble Altona ved loven om Stor-Hamburg slått sammen med resten av Hamburg. Etter bombingen under andre verdenskrig, ble området bygget opp igjen med blokkbebyggelse. Verftskrisen i 1970-årene førte til at leiligheter ble stående tomme.

Den jødiske gravlunden i Altona ble anlagt 1611 og nedlagt i 1877. Den er den eldste jødiske gravlund etter fordrivelsen fra Spania.

* Plasseringen av Altona-Altstadt i Hamburg.Plasseringen av Altona-Altstadt i Hamburg.
* Fischmarkt - fiskemarkedet - i Altona, ved Elben.Fischmarkt - fiskemarkedet - i Altona, ved Elben.
* Den jødiske kirkegården, sefardisk del.Den jødiske kirkegården, sefardisk del.

Referanser
----------

1. 1 2  .
2. 1 2 3 4  «Altona-Altstadt: Wissens- und Sehenswertes». *hamburg.de* **(tysk)**. Besøkt 15. mars 2020.
3. ↑  «Aktuelles - Jüdischer Friedhof Altona». *www.xn--jdischer-friedhof-altona-vsc.de*. Besøkt 15. mars 2020.
4. ↑  «Jüdischer Friedhof Altona - Öffnungszeiten, Bilder, Informationen». *hamburg.de* **(tysk)**. Besøkt 15. mars 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Om hans legemes tilblivelse*** eller **Köln-kodeksen** (*Codex Manichaicus Coloniensis*) er et hellig skrift innen manikeismen; det er fra 400-tallet og skildrer grunnleggeren Manis liv og virke.

Teksten er bare kjent fra et miniatyrmanuskript (3,5 x 4,5 cm) som ble oppdaget hos en antikvitetshandler i Kairo i 1930, og den ble først publisert i 1969. Den er en av de beste samtidige innenfra-beskrivelsene av manikeismen, og består av en kompetent sammenredigering av utdrag fra skrifter av forskjellige manikeiske lærere, i tillegg til noen utdrag fra Manis egne skrifter. Blant annet er *Det levende evangelium* best kjent gjennom sitater her.

Verket ga da det ble kjent ny og utvidet kunnskap om Manis liv og bakgrunn, som at han var født inn i den jødisk-kristne døpersekten elkesaittene og siden brøt med denne.

Utdrag fra teksten er oversatt til norsk i antologien *Manikeiske skrifter*, 2011.

Referanser
----------

1. 1 2  Kilde for sitat og vurderinger er Einar Thomassens innledning til *Manikeiske skrifter*, 2011
**Gras** eller **Gras-gruppa** var et kunstnerkollektiv som var aktivt i Oslo på begynnelsen av 1970-tallet. Gruppa ble kjent for sine politiske bilder, ofte knytta til protester mot Vietnamkrigen eller mot EEC (EU).

Gras ble dannet ved årsskiftet 1969–1970, dels som et kunstnerisk verkstedsfellesskap, dels som et politisk fellesskap. I Oslo hadde Gras lokaler i Christian Krohgs gate. Politisk viste Gras et engasjement tuftet på en radikal, sosialistisk plattform. Flere av kunstnerne var knyttet til SUF(m-l), senere AKP(m-l).

Mye av kunsten ble spredt i form av plakater og postkort. Dette var i realiteten originalgrafikk, trykket for hånd og gjerne i flere farger. Som plakater ble verkene limt opp ute på byen, i nattens mulm og mørke. I juni 1972 førte det til at syv Gras-medlemmer ble arrestert og bøtelagt. Gras-kunstnerne lagde også plakater, bokforsider og illustrasjoner i samarbeid med andre organisasjoner, forlag og tidsskrifter; som bladet Profil, forlaget Oktober, Nationaltheatrets stykke *Svartkatten* og Norsk Forfattersentrum.

I *Gras grafikkmappe 1971* finner vi 14 trykk, et for hver av kunstnerne som var med på den tiden:
Siri Anker Aurdal, Øivind Brune, Bjørn Melbye Gulliksen, Anders Kjær, Per Kleiva, Morten Krohg, Bjørn Krogstad, Eva Lange, Victor Lind, Olav Orud, Jan Radlgruber, Asle Raaen, Egil Storeide og Willibald Storn. Andre kjente navn fra Gras er maleren og grafikeren Arne Sørensen og skulptøren Marit Wiklund.

Aktiviteten og diskusjonene i Gras fikk også betydning for utviklingen innen billedkunstfeltet i Norge. Medlemmene var engasjert i arbeidet for å skape mer slagkraftig fagorganisasjoner for kunstnerne, bedre stipend- og vederlagsordninger og sikre bredere kunstutdanning. Mange av Gras' medlemmer finner vi senere i tillitsverv i ulike kunstnerorganisasjoner.

Den opprinnelige Gras-gruppa besto til høsten 1973. Da fikk man nye verkstedslokaler i Nora fabrikkers tidligere lokaler på hjørnet av Maridalsveien og Møllerveien, og gikk over til å bli et andelslag under navnet Nora/Gras.

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted om Gras – grasgruppa.no
* Gras grafikkmappe 1971
* Nora Nerdrum: *Bildene er mitt våpen En analyse av GRAS-gruppas silketrykk med fokus på ideologi (2007)* Besøkt 3. april 2011

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |

Portal: Kunst
**Ole Bernt Frøshaug** (født 9. november 1954) er en norsk fotograf og filmskaper, bosatt i Oslo.

Han har bakgrunn som samfunnsviter,og har hovedsakelig hatt Afrika og Latin-Amerika som arbeidsområder. Frøshaug har laget et tredvetalls dokumentarfilmer for TV 2, NRK og BBC, med fokus på politikk, miljø og kultur. Filmen «Hvitt lerret, svart hyene» vant i 2005 Prix Essai på Unescos store kunstfilmfestival i Paris som årets mest nyskapende kunstfilm. Filmen *Ole Bull – Himmelstormeren* gikk på norske kinoer i 2007 og høstet flere internasjonale priser. Ole Bernt Frøshaug har i en femårsperiode ledet film-og fotoenheten i Norad. I filmarbeidet har han ofte samarbeidet med Aslak Aarhus.

Sammen med Svein Wilhelmsen og Petter Granli startet han i 1998 turistkonseptet Basecamp Explorer i Kenya. Dette er et prosjekt som reklamerer med natur- og reiseopplevelser kombinert med miljømessig ansvarlig turisme. Senere har Basecamp også etablert destinasjoner i India, Frankrike, Kenya og på Svalbard.

Frøshaug er tilknyttet billedbyrået Samfoto.

Filmer
------

* *Skitne penger, Bad Money*, om internasjonal korrupsjon
* *Stygg men deilig*, om iguaner (sammen med Aslak Aarhus)
* *Under en mykere himmel*, fra El Salvador (sammen med Aslak Aarhus)
* *Ole Bull – himmelstormeren* (sammen med Aslak Aarhus)
* *Hvitt lerret, svart hyene*

Publikasjoner
-------------

* *Regnskog* (med tekst av Erik Steineger), Norad (1991)

Multivisjonsprogram
-------------------

* 1991 *Gull og grønne skoger*. For Norad og FN-sambandet.

Eksterne lenker
---------------

* www.visions.no
* Basecamps hjemmesider
Visescenen og Josefine vertshus ligger i Josefines gate 16 i Homansbyen i Oslo. Bygget er tegnet av Wilhelm von Hanno i 1867.
**Josefine Visescene** er en kulturarena i Oslo for visekunst. Den ble etablert i 1995 av Jørn Simen Øverli, Kari Svendsen, Lars Klevstrand og Kirsti Kinsarvik. De tre første driver fremdeles virksomheten. Visescenen ligger i Josefine vertshus i Homansbyen, og har forestillinger på onsdager.

Da visescenen ble tildelt Prøysenprisen for 2016 sa juryen at « Styret har greid å etablere en scene hvor sangtekstene har gode kår, og de når et publikum som viser respekt for så vel tradisjon som nyskrevne verk. […] Gjennom 21 år på samme adresse i hovedstaden kan man i dag trygt si at Josefine er hovedscenen for viser i Norge. Siden år 2000 har scenen årlig bestilt nye verk fra så vel unge som eldre komponister og tekstforfattere, og er således med og utvikler sjangeren for nye tider.» Visescenen fikk NOPAs formidlingspris for 2015. I begrunnelsen står det blant annet at klubben og folkene bak har «skapt en livskraftig scene som ikke bare trekker nytt publikum til tradisjonell visesang, men også er en motor for å få skapt nye verk i sjangeren».

Referanser
----------

1. ↑  «Fest på Josefine-vis» [intervju med Lars Klevstrand]; Klassekampen, 18.05.2015
2. ↑  «Haddy Njie, Lisa Asaito, Jørn Simen Øverli og Josefine Visescene tildelt Prøysenprisene». NTB, 23.11.2016
3. ↑  «Disse får NOPAs tekst-og musikkpriser 2015». *ballade.no*. 1. mars 2016. Besøkt 13. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Vernepleierforbundet i Delta** er en landsdekkende profesjonsorganisasjon for vernepleiere, og vernepleierstudenter.

Vernepleierforbundet i Delta ble som profesjonsorganisasjon etablert 29.april 2015. Vernepleierforbundet arbeider for medlemmenes faginteresser, utvikling av vernepleierutdanningen, og for at vernepleierens faglige anseelse skal styrkes. 
Vernepleierforbundet i Delta er tilsluttet arbeidstakerorganisasjonen Delta som igjen er tilsluttet Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS). Delta er en partipolitisk uavhengig arbeidstakerorganisasjon som arbeider med å ivareta lønns- og arbeidsvilkår i offentlig og privat sektor.

Leder i Vernepleierforbundet i Delta er Bjørn Harald Iversen.

Eksterne lenker
---------------

* 

| * v
* d
* r
Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund |
| --- |
| 
* AVYO
* Befalets Fellesorganisasjon
* Delta
* Farmasiforbundet
* Finansforbundet
* Kriminalomsorgens Yrkesforbund
* Lærernes Yrkesforbund
* Negotia
* Norges Politilederlag
* Norske Meierifolks Landsforening
* Norsk Tollerforbund
* Parat
* Personellforbundet
* SAFE
* Skatteetatens landsforbund
* Skolelederforbundet
* STAFO
* Yrkestrafikkforbundet

 |
**Verneplan for vassdrag** er en verneplan hvor det er lagt vekt på å ta vare på et representativt utsnitt av norsk vassdragsnatur. I et vassdrag som er vernet kan det ikke gis tillatelse til en konsesjonspliktig vassdragsutbygging, men det kan gis tillatelse til opprustning av eksisterende kraftverk så fremt det ikke er omfattende tiltak. Vernevedtakene er ikke bindende for private og derfor kan det bygges konsesjonsfrie småkraftverk i vernede vassdrag. Ved vurderingen av om et tiltak er konsesjonspliktig, legges det strengere vurdering til grunn i vernede vassdrag enn i andre vassdrag.

Bakgrunn for verneplanene
-------------------------

Allerede i 1960 tok Stortinget opp spørsmålet om å utarbeide en landsplan for vern av vassdrag mot kraftutbygging. Det ble antatt at en landsplan ville lette avveiningen mellom utbyggings- og verneinteressene i de forskjellige delene av landet. 

Den første oversikten over verneverdige vassdrag ble utarbeidet av Undersøkelseskomiteen vedrørende fredning mot vassdragsutbygging (Gabrielsenkomitéen) i 1963. Arbeidet har senere dannet grunnlag for verneplaner mot kraftutbygging. På bakgrunn av Gabrielsenkomitéens arbeid, ble Norges vassdrags- og energidirektorat (NVE) i 1969 bedt om å utarbeide en plan over vassdrag som ut fra frilufts-, natur- og miljøverninteresser burde unntas fra kraftutbygging. En slik plan kom først 25 år senere med Samlet plan for vassdrag.

Supplering av verneplanene
--------------------------

De omfattende plansystemene som vi har i dag ble utviklet på 1970 og 80-tallet. Dette er verneplanene for vassdrag (I-IV) og Samla Plan. En la da vekt på at den vanlige konsesjonsbehandlingen ikke ga den ønskede sammenhengen mellom det enkelte prosjektet og den samlede ressurstilgangen. Ut fra en samlet ressursoversikt, ble en del vassdrag varig vernet mot kraftutbygging. Det er i alt fire verneplaner som til sammen utgjør en landsplan for vern av vassdrag.

NVE fikk i oppdrag å komme med en supplering av Verneplanen for vassdrag. Suppleringslisten skal utfylle de eksisterende planene slik at ufullstendige vernede vassdrag får en mer helhetlig verningsplan. Etter dette er det kommet ytterligere en avsluttende supplering.

Oversikt over verneplanene
--------------------------

* Verneplan I for vassdrag
* Verneplan II for vassdrag
* Verneplan III for vassdrag
* Verneplan IV for vassdrag
* Supplering av Verneplan for vassdrag
* Hardangervidda nasjonalpark

Referanser
----------

1. ↑  Energi- og kraftbalansen i Norge mot 2020, NOU 1998:11
2. ↑  *Elver og vann – vern av norske vassdrag*, Eie/Faugli/Aabel, NVE 1996. ISBN 82 504 2241 4
3. ↑  St.prp nr 75 (2003–04) Supplering av Verneplan for vassdrag Arkivert 26. mars 2014 hos Wayback Machine.
4. ↑  St. prp. nr. 53 (2008–2009) Verneplan for vassdrag – Avsluttende supplering Arkivert 14. oktober 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Miljøstatus i Norge: Vernede vassdrag
* NVE: Verneplan for vassdrag
Siste Dagers Hellige anser de som har verv i menighetene, for å være et presteskap som er innstiftet av Gud. De anser prestedømmet for å være den makt og autoritet fra Gud som gir myndighet til å opptre som en leder i kirken og til å utføre ordinanser, samt kraft til å utføre mirakler. De forskjellige samfunnene av Siste Dagers Hellige har imidlertid ulike syn på flere trekk ved prestedømmet.

Prestedømme betegner elementer av både makt og myndighet. Prestedømmet omfatter makt som Jesus gav sine apostler til å utføre mirakler som det tales om i Lukas 9:1. De lærer at Bibelens mirakler som ble utført av profeter og apostler, ble utført med kraft fra prestedømmet. Jesus har alle prestedømmets nøkler. 

Prestedømmet gir den myndighet som gjør at en bærer kan utføre kirkelige handlinger av tjeneste i Guds navn. De mener at handlinger (og i særdeleshet, ordinanser) utført av en med prestedømsmyndighet er anerkjent av Gud og er bindende i himmelen, på jorden, og i etterlivet. I tillegg mener de at lederstillinger i kirken er legitimert av prestedømmets myndighet.

Siste Dagers Hellige fremholder at det er tre ordener av prestedømmet, *Det Melkisedekske prestedømme*, *Det Aronske prestedømme* og *Det patriarkalske prestedømme*. Det Melkisedekske prestedømme regnes for å være det høyeste av dem og «Prestedømmet etter Guds Sønns orden». Gjennom det kan en person utrette tjeneste både i det nåværende og det kommende livet. Dette prestedømmet fikk israelittene ikke del i, på grunn av synden med gullkalven. Det Aronske prestedømmet gir bare muligheten til å utføre tjeneste i det nåværende livet, men også det sies å være et prestedømme som betjenes av engler. Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige regner det Patriarkalske prestedømmet for å være en del av det Aronske prestedømmet. Noen av de andre av samfunnene regner imidlertid det for å være et tredje prestedømme.
**Roosevelt Lake** (også kjent som **Theodore Roosevelt Lake** eller **Lake Roosevelt**) er en innsjø i Gila County i delstaten Arizona i USA. Innsjøen er lokalisert ca. 130 km nordøst for Phoenix i Salt River-dalen, og er den største innsjøen (eller vannreservoaret) som i all sin størrelse finnes i Arizona (Lake Mead og Lake Powell er større innsjøer, men de er delvis lokalisert i nabodelstatene Nevada og Utah). 

Innsjøen ble dannet under konstruksjonen av demningen på Salt River i 1911 og er det eldste av de seks vannreservoarene i Arizona som ble konstruert gjennom Salt River Project (SRP). Innsjøen kommer også først når det gjelder vannlagringskapasitet blant de seks vannreservoarene. Den kan lagre opp imot 203 900 km³ vann. Roosevelt Lake ble navngitt etter den 26. amerikanske presidenten Theodore Roosevelt, som også ga den tilhørende dammen (Rooseveltdammen) navnet i mars 1911. 

Roosevelt Lake er en populær turistattraksjon inne i Tonto National Forest (TNF), og fasilitetene rundt innsjøen er styrt av ledelsen TNF-ledelsen.

Geografi
--------

Roosevelt Lake ligger i sentrale deler av Arizona. Nesten hele innsjøen ligger innenfor Gila County, men en liten del ligger i Maricopa County. Den er lokalisert 6 km overfor Apache Lake (et SRP-reservoar på Salt River). Omkring 16 km av den opprinnelige elven inngår i innsjøen, og i den motsatte retning har man en av dens største sideelver, Tonto Creek. 13,5 km av denne elven inngår i innsjøen. Innsjøen dekker mye av de sydlige delene av Tonto Basin, et lavtliggende område mellom Sierra Ancha-fjellene, Mazatzalfjellene (ikludert Four Peaks) og Superstitionfjellene. State Route 188 går langs store deler av kysten av innsjøen. Tonto National Monument er lokalisert 6 km fra Rooseveltdammen, deler av monumentet gir god utsikt over vannreservoaret.

Reakreasjon og fauna
--------------------

Broen over Roosevelt Lake
Fisking er en vanlig rekreasjonell aktivitet på innsjøen. Innsjøen er hjem til en del fiskeslag, som blant annet *Pomoxis*, karpe, solabborer, *Pylodictis olivaris*, *Ictalurus punctatus*, *Micropterus dolomieui* og lakseabbor *Micropterus salmoides*. Det er satt opp fiskekvoter for de to sistnevnte artene. 

Inntil nå har innsjøen og området rundt også vært hjemsted for en stor populasjon av den utrydningstruede fuglen *Empidonax traillii*. 

Det er også bygd en bro over Roosevelt Lake, der State Route 188 krysser innsjøen nordøst for Rooseveltdammen.

Eksterne lenker
---------------

* I bil gjennom Arizona (dansk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Roop Singh Bais** (født 8. september 1910, død 16. desember 1977) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 og 1936 i Berlin.

Singh ble olympisk mester i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. India vant begge sine kamper, de vant over Japan med 11-1 og over USA med 24-1. De tok dermed sitt andre strake olympiske gull i landhockey.

Fire år senere, under 1936 i Berlin, ble han på nytt olympisk mester i landhockey. India vant sitt tredje strake gull. Det var ti lag med i turneringen og India vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 20-0. I semifinalen slo de Frankrike med 10-0 og i finalen Tyskland med 8-1.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i landhockey (India)
* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Gull **Gull** i landhockey (India)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Roop Singh – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Roop Singh – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Roop Singh – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Milwaukee Mile
**Milwaukee Mile** er om lag en mil, 1,6 km lang oval racerbane i det sentrale USA på Wisconsin State Fair Park i Vest Allis, Wisconsin, en forstad vest for Milwaukee. Den har tribuneplass til om lag 37 000 tilskuere. Den ble asfaltert for 64 år siden i 1954, var opprinnelig en dirt track. I tillegg til ovalen er det er en 2,8 km vei på indre bane.

Milwaukee Mile kan skilte med å være den nest-eldste operative speedway i verden, har vært vertskap hvert år siden 1903 (bortsett fra under USAS deltakelse under andre verdenskrig). Banen har arrangert store løp, for eksempel American Automobile Association, USAC, NASCAR, Cart/Champ Car World Series og IndyCar Serien. Det har også vært mange løp i regionale serier som ARTGO.

Kjente førere som har deltatt på denne banen omfatter: Barney Oldfield, Ralph DePalma, Walt Faulkner, Parnelli Jones, A. J. Foyt, Al Live, Bobby Live, Mario Andretti, Bobby Rahal, Jim Clark, Darrell Waltrip, Alan Kulwicki, Emerson Fittipaldi, Bobby Allison, Davey Allison, Nigel Mansell, Michael Andretti, Alex Zanardi, Harry Gant, Rustne Wallace, Walker Evans og Dario Franchitti, samt nåværende  stjerner. Danica Patrick, Dale Earnhardt Jr, Jeff Gordon, Tony Kanaan, Scott Dixon, Hélio Castroneves og mange andre.

Referanser
----------

1. ↑  Wisc. State Fair Park  Feb. 22, 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Rivjern med rasper på de andre sidene
Resultat av en 4-sidig kjøkkenrasp. NV - Høvlet gulrot. NØ - Revet gulrot. SV - Grovraspet sitronskall. SØ - Finraspet muskatnøtt.
**Rivjern**, eller **kjøkkenrasp**, er i sin enkleste form et brett av platejern som har utstansede og pressede «lommer» i mønster. Kantene på lommene er slipt slik at jernet kan rive av fliser av grønnsaker eller ost. Dette kalles for å *rive* eller *raspe*. 

Som kjøkkenredskap er det vanlig at en har et kombinert rivjern og rasper. Raspene har da forskjellige finheter etter hvilke ingredienser de skal pulverisere.

Overført betydning
------------------

Det går også an å kalle en person for et rivjern til å arbeide, når vedkommende til vanlig er rask og effektiv. Uttrykket brukes både positivt(beundrende) eller litt nedlatende, avhengig av sammenheng og tonefall. Ordet rivjern ble tidligere spesielt mye brukt som en nedsettende kvinnekarakteristikk. Rivjern beskrev som regel en kvinne som var spesielt kontrollerende, masete og krevende. Rivjern er kjent for å ha en skarp tunge, spesielt mot sin livsledsager, kolleger eller andre personer i nær relasjon. Se også Xantippe.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Pape Paté Diouf** (født 4. april 1986 i Dakar) er en senegalesisk fotballspiller.

I 2005 begynte Pape Paté Diouf på fotballinjen til Molde folkehøyskole. Der gikk han blant annet sammen med landsmannen Mame Biram Diouf. Etter å ha imponert i løpet av året på folkehøyskolen ble de to signert av Molde FK.

Etter en god 2011-sesong i Tippeligaen med tolv mål på fjorten kamper for Molde skrev han under en fireårskontrakt med FC København. Oppholdet i Købehavn ble ikke vellykket og han returnerte til Molde på lån. 

Den 31. mars 2014 skrev han under en treårskontrakt med Molde.

Halve sesongen 2015 var han utlånt til Odds Ballklubb, hvor han hadde stor suksess og scoret 5 mål på 10 kamper. Etter sesongen gikk han tilbake til Molde FK. Foran sesongen 2016 ble han lovet spilletid av manager Ole-Gunnar Solskjær, men fikk bare enkelte innhopp. Kontrakten med Molde utløp etter sesongen 2016.

Den 20. januar 2017 signerte Pape Paté Diouf en avtale med Odd som strakk seg ut 2017. Tiden hans i Odd var ikke helt vellykket og han endte med 1 mål på tretten kamper. Etter å ha vært uten klubb fra 1. Januar 2018 signerte han for Arendal 11. April 2018. Etter at kontrakten med Arendal hadde gått ut begynte han på 6. divisjonslaget SK Rival i Molde.

Referanser
----------

1. ↑  AS, TV 2. «Pape Pate Diouf: - Det er helt utrolig». *TV 2*. Besøkt 10. oktober 2019.
2. ↑  «Pape Diouf er klar for Molde». moldefk.no. Arkivert fra originalen 7. april 2014.
3. ↑  «Pape Paté Diouf - Player profile». *www.transfermarkt.com* **(engelsk)**. Besøkt 10. oktober 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pape Paté Diouf – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Pape Paté Diouf – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Pape Paté Diouf – Soccerway Rediger på Wikidata

* (no) Pape Paté Diouf – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Pape Paté Diouf – FBref Rediger på Wikidata

* (es) Pape Paté Diouf – as.com Rediger på Wikidata
**Rizwan Khan**, kjent som **Riz Khan** (født 1962) er en britisk journalist og programleder. Han har flere års bakgrunn i BBC, CNN og Al Jazeera English. I de to sistnevnte har han ledet sitt eget program.

Khan ble født i Jemen av indisk-pakistanske foreldre. Da han var fire år flyttet han med foreldrene til London. Han startet i BBC i 1987. I 1993 gikk han til CNN hvor han fra 1996 ledet sitt eget interaktive tv-program, *Q&A with Riz Khan*. Frilans fra 2001. I 2006 gikk han til Al Jazeera English hvor han ledet program som *The Riz Khan Show* og *Riz Khan's One on One*. Han sluttet i 2011 og har siden jobbet frilans samt hatt forskjellige lederstillinger i firma som The DSA Group og hornï underwear.

Han behersker engelsk, urdu, punjabi og kachi. Han har også studert fransk.

I 2005 utgav han sin første bok, *Al-Waleed: Businessman Billionaire Prince*.

Referanser
----------

1. ↑   Al Jazeera English, www.aljazeera.com, utgitt 2007, besøkt 25. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ex-CNN journo Riz Khan joins Al Jazeera Intl». *www.rediff.com*. 2005. Besøkt 25. august 2021.
3. ↑  «realrizkhan». Linkedin. Besøkt 25. august 2021.
4. ↑  «Alwaleed». *www.goodreads.com*. Besøkt 25. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
***To kvinner*** er en roman av den italienske forfatteren Alberto Moravia. Den er Cesiras fortelling om hennes og dattera Rosettas vanskelige tid i siste del av annen verdenskrig.

Cesira eier og driver en liten kolonialbutikk i Trastevere i Roma, og merker lite til krigens gang de første krigsåra. Så begynner det å gå rykter om at det blir kamper mellom tyskerne og engelskmennene, og at byen kommer til å bli bomba. Cesira stenger butikken, og hun og Rosetta tar toget sørover, for å prøve å komme seg til landsbyen der hun en gang kom fra. Dit kommer de ikke; toget blir stående på en øde stasjon og de må ta seg videre til fots i det øde landskapet der befolkninga har flykta.

Etter mange strabaser kommer de seg opp i fjellene, og slår seg ned ved en liten fjell-landsby. Fouten de fastboende finner en her en uensarta ansamling av flyktninger fra nærmeste by. De lever på rykter om krigens gang; alle venter på et avgjørende slag der engelskmennene skal kaste tyskerne ut av landet og de igjen skal kunne vende hjem.

Krigen trekker i langdrag, og i nærmere to år må de utholde en kummerlig tilværelse på eksistensminimum i et ingenmannsland mellom to hærer. Vi hører om gnisninger mellom de ulike gruppene, og vi hører om kampen for tilværelsen, om uvissheten og kjedsomheten. Forbipasserende desertører og soldater på flukt gir avveksling og spenning i ensformigheten; her kommer både tyskere, engelskmenn, østeuropeere, fascister og antifascister – noen vennlige, andre sinte og farlige. 

Mens Cesira har en indre styrke og en sinnets letthet som fører henne relativt helskinna gjennom alle prøvelser, går det verre med Rosetta. Hun er et ektraordinært menneske for hvem ondskap ikke ekstisterer; hun tror aldri vondt om noe menneske, og er sjøl den personifiserte dyd. Mora omtaler henne som «en engel». Men vi får tidlig frampek om at hun skal komme til å forandre seg. Når freden synes nært forestående, begir Cesira og Rosetta seg på vandring igjen for å komme seg ned fra fjellene. I en kirke i en forlatt landsby blir Rosetta brutalt overfalt og voldtatt av et lag franske soldater. Fra dette øyeblikket er Rosetta forvandla til sin motsetning; hun blir det mest skjødesløse og promiskuøse menneske en kan tenke seg.

En viktig biperson er unggutten Michele. Han skiller seg ut blant de godtroende og uopplyste menneskene som utgjør det vesle samfunnet i fjellene; han har studert i Roma og lært seg å tenke kritisk og analytisk om de kreftene som styrer krigen og samfunnet. Han er edel og uredd og unnlater aldri å si sin mening uansett hvor kritisk situasjonen er – et tydelig talerør for forfatteren.

Moravia viser i *To kvinner* hvordan krigen ikke bare fører med seg fysisk lidelse og materiell nød. Like viktig er det at krigen også ødelegger moral og normer for menneskelig samvær. Medmenneskeligheten har dårlige kår under en krig, men den finnes.

Filmatisering
-------------

Romanen ble i 1960 filmatisert av Vittorio de Sica, med Sophia Loren i rollen som Cesira og Jean-Paul Belmondo som Michele.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
Luther i Wartburg, av Hugo Vogel, 1882***Om den verdslige øvrighet*** (tysk: *Von weltlicher Obrigkeit, wie weit man ihr Gehorsam schuldig sei*) er en bok av reformatoren Martin Luther fra 1523, hvor han drøfter spørsmål knyttet til den såkalte toregimentslæren, om forholdet mellom kirkens og statens myndighetsområder, og grensene for disse.

Bokas undertittel er «*Hvor langt går borgernes lydighetsplikt?*». Luther drøfter den verdslige myndighetens rettsgrunnlag, og peker på at «politisk makt ikke er en ordning som står Gud imot, men tver om bygger på Guds egen vilje. Gud styrer nemlig verden på to måter: 'åndelig' ved hjelp av evangeliet (= 'Ordet'), 'verdslig' ved hjelp av statsmakten (= 'sverdet'). Det verdslige regimentet' representerer altså Guds samfunnsvern i kampen mot onde og nedbrytende krefter. Etter denne tankegangen kan Luther gå god for øvrighetens rett og plikt til å bruke rettmessig tvang og ytre maktmidler. […] På den andre siden åpner han veien for alle kristne til å gå aktivt inn i alle nødvendige samfunnsoppgaver og ta ansvar for politisk styre. […] Men han må også trekke opp grensene – for statsmakten så vel som lydighetsplikten. Den verdslige rettsordenen har ingen rett til å styre 'sjelene' og bestemme hva folk skal tro eller ikke tro.»

Referanser
----------

1. ↑  Kilde for sitat og vurderinger er Sigurd Hjeldes innledning til *Utvalgte tekster*, 2008

Norske utgaver
--------------

* I: *Utvalgte tekster*. Utvalg og innledende essay ved Sigurd Hjelde. Bokklubben, 2008. (Verdens hellige skrifter; 50) ISBN 978-82-525-6920-9
Tittelside til førsteutgaven fra 1520
***Om den kristne frihet*** eller ***Om et kristenmenneskes frihet*** *(tysk: Von der Freiheit eines Christenmenschen)* er det siste av de tre programmatiske skrifter som Martin Luther forfattet i 1520, etter at han sommeren det året hadde fått vite at pave Leo X i bullen Exurge Domine truet ham med ekskommunikasjon såfremt han ikke trakk tilbake en rekke lærestandpunkter han hadde inntatt.

I stedet utviklet han sin lære ytterligere og skjerpet selv tonen i sin kontrovers med kirkens ledere. Hans tre programmatiske skrifter er *Skriftet til den kristne adel* (august 1520), *Om kirkens babylonske fangenskap* (oktober 1520) og *Om den kristne frihet* (november 1520) 

Det tredje skriftet retter Luther på tysk til byfogden i Zwickau, Hieronymus Mehlpfordt. Men i et ledsagende brev til paven, med en latinsk utgave av samme skriv, skriver han at han dediserer det til nettopp pave Leo X. I dette følgebrevet fremgår det at skriftet er beregnet på alle kristne, altså ikke spesielt til geistligheten, og er ment som en sammenfatning av det åndelige kristne liv *(summa ... vitae christianae)*.

Skriftet *Om et kristenmenneskes frihet*, som kom i november 1520, utvikler de to læresetningene at et kristenmenneske *ved troen* er en fri herre over alle ting og ikke undergitt noen, men samtidig *ved kjærligheten* en tjener som er alle og enhver undergitt. Ved troen forenes menneskets sjel med Kristus, likesom en brud forenes med sin brudgom. Derved blir de felles om alt. Slik mottar den troende Kristi rettferdighet og blir derved en fri herre over alle ting: Med sitt legeme lever mennesket her på jorden blant andre mennesker, og dets tro må derfor ytre seg i tjenende kjærlighet mot nesten. Det er ikke gode gjerninger som gjør noen til et godt menneske – det er det gode menneske som gjør gode gjerninger. Personen må først være from og god for at gjerningene skal bli gode, likesom Kristus sier at treet må være godt for at fruktene kan være gode.

Norske utgaver
--------------

* I: *Verker i utvalg*; bd 2. Redigert av Inge Lønning og Tarald Rasmussen. 6 bind. Gyldendal, 1979–83. ISBN 82-05-11584-2
* I: *Utvalgte tekster*. Utvalg og innledende essay ved Sigurd Hjelde. Bokklubben, 2008. (Verdens Hellige Skrifter; 50) ISBN 978-82-525-6920-9

Referanser
----------

1. ↑  Per Kværne og Kari Vogt (1992). *Kunnskapsforlagets religionsleksikon: religion og religiøsitet i vår tid*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 204. ISBN 8257304301.
2. ↑  Sigurd Hjelde i innledningen til skriftet i *Verker i utvalg*; bd 2
3. ↑  Sigurd Hjelde i innledningen til skriftet i 2008-utgaven
4. ↑  Luther, Martin (1483-1546) (1979). *Verker i utvalg. Bind 2*. Oslo: Gyldendal. s. 192-234. ISBN 8205119260.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |