recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alan Wheatley** (født 19. april 1907 i Tolworth i Surrey i England, død 30. august 1991 i Westminster i London) var en radioprogramvert som begynte å jobbe som skuespiller i 1930-årene og dukket opp i flere britiske filmer og TV-serier.

Wheatley hadde sin filmdebut i *Conquest of the Air* fra 1936, som ikke ble utgitt før fire år senere. Han er kanskje mest kjent som sheriffen av Nottingham i TV-serien *The Adventures of Robin Hood* fra 1950-årene. Han hadde denne rollen i seriens tre første sesonger, men i fjerde og siste sesong hadde han bare noen få opptredener fordi hans plass ble overtatt av visesheriffen spilt av John Arnatt.

Han har også spilt i TV-seriene *Danger Man*, *The Avengers*, *Maigret* og *Doctor Who*. Han spilte også Sherlock Holmes i en miniserie laget av BBC i 1951.

Wheatley har også spilt i blant annet filmene *Brighton Rock*, *Spaceways*, *Caesar and Cleopatra*, *The Rake's Progerss*, *Calling Paul Temple*, *Simon and Laura* og *A Jolly Bad Fellow*.

Wheatley hadde også flere roller på teater og han spilte i blant annet Clifford Bax' *The House of Borgia* i 1935 og hovedrollen i *This Way to the Tomb*, som ble fremført i London og Paris. Han hadde også rollen som Harry i *The Family Reunion*.

Referanser
----------

1. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 1611123, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  GRO Register of Deaths: SEP 1991 15 1514 WESTMINSTER - Alan Wheatley, DoB = 19 Apr 1907 aged 84

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alan Wheatley på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Alan Wheatley hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE **·** Discogs
 |
**Alang** er en by i Bhavnagar-området i delstaten Gujarat i India.

Skipshugging
------------

I byen drives skipshugging og resirkulering. Innpå 99 % av materialene fra skipene blir gjenvunnet.[]

Skipsverftene i Alang resirkulerer rundt 50% av alle skipene som går til opphugging på verdensbasis.[] Verftene ligger rundt Cambaybukta, 50 km sørøst av Bhavnagar. 

Store supertankere, bilferger og lasteskip blir trukket opp på stranden på flo sjø, og når tidevannet trekker seg tilbake går hundrevis av arbeidere løs på skipene for å berge verdifulle gjenstander og utstyr for så å gjøre restene om til skrapjern. Denne industrien skaper titusenvis av arbeidsplasser for lavtlønnede arbeidere, og millioner av tonn med stål blir gjenvunnet. 

Skipshuggeriene i Alang har ført til diskusjoner om arbeidsforholdene, arbeidernes bo- og leveforhold og innvirkningen industrien har på miljøet. Til tross for mange alvorlige arbeidsulykker ligger nærmeste ordentlige sykehus 50 kilometer unna, i Bhavnagar.[] I Alang finnes en liten Røde kors-klinikk som kun har et begrenset tjenestetilbud.[]

Arbeiderne er dårlig utstyrt og mangler verneutstyr til å beskytte seg mot farlige stoffer som tungmetaller og asbest. Man anslår at så mange som hver sjette arbeider har symptomer på asbestose, og står i fare for å utvikle lungekreft.

Alang fanget nyhetenes interesse i 2006, da huggingen av skipene «Clemenceau» og SS «Norway» ble debattert. Huggingen av «Clemenceau» ble stoppet av indiske og franske myndigheter. SS «Norway» ble liggende strandet på Alang mens saken rullet i indiske domstoler fram til 2008, da hun ble hugget.

Referanser
----------

1. ↑  Stanser opphogging av SS «Norway»  Arkivert 26. september 2007 hos Wayback Machine.. hegnar.no, 05.12.2006
2. ↑  Kaller tilbake asbestskip vg.no 15.02.2006
3. ↑  Dødsferden stoppet - inntil videre vg.no 06.06.2006
4. ↑  SS France, SS Norway Maritime Matters lesedato: 29.4.2010]
**McAfrika** var en hamburger solgt av McDonald’s. Den var i salg i Norge og i enkelte andre europeiske land, og mottok sterke negative reaksjoner i det norske markedet i 2002.

Hamburgeren var en del av kjedens «verden rundt»-kampanje, der nye hamburgere oppkalt etter land og verdensdeler var i salg en begrenset tid. De to første gangene McAfrika var i salg skapte den ingen negative reaksjoner, men da den for tredje gang ble nylansert høsten 2002 skjedde det til samme tid som mange land i det sydlige Afrika var rammet av en sultkatastrofe.

Flere norske bistandsorganisasjoner reagerte sterkt på at produktet ble satt tilbake på menyen samtidig som deler av Afrika var rammet av sult, og organisasjonene Redd Barna, Kirkens Nødhjelp, Norges Røde Kors, Plan og CARE Norge krevde at McDonald’s gav deler av fortjenesten til hjelpearbeid. Samtidig fikk McDonald’s støtte i det norsk-afrikanske miljøet, og Organisasjonen mot offentlig diskriminering og Afrikan Youth in Norway trakk frem at Afrika var mer enn bare sult og at det var positivt at navnet Afrika ble brukt i positiv sammenheng.

På tross av krav om at hamburgeren måtte trekkes fra markedet skjedde ikke dette. McDonald’s gikk derimot inn i et samarbeid med bistandsorganisasjonene, der de fikk lov til å dele ut informasjonsmateriale og sette ut innsamlingsbokser i restaurantene som solgte McAfrika.

Referanser
----------

1. ↑  «McDonalds vil gjøre det godt igjen etter navnefadese». *NTBtekst* 21. august 2002.
2. ↑  «Krever en bit av 'McAfrika' : 13 millioner står i fare for å dø av sult i Afrika». *Dagsavisen* 21. august 2002.
3. ↑  «Jubler for Afrika-burger : Full støtte til McDonald's - kritiserer kritikerne». *Dagsavisen* 22. august 2002.
4. ↑  Rayner, Jenny (2003) *Managing Reputational Risk*, side 156-157. John Wiley & Sons. ISBN 0-471-49951-X

Eksterne lenker
---------------

* Bilde Arkivert 6. november 2014 hos Wayback Machine. av McAfrika-billboard i Møllergata, «adbustet»
**Alan Wright** (født 28. september 1971 i Ashton-under-Lyne) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller kjent fra sitt lange opphold hos Aston Villa FC i perioden 1995 til 2003.

Wright er forsvarsspiller, og han har spilt for flere engelske fotballklubber.

Biografi
--------

Wright startet sin fotballkarriere i Blackpool i 1989, og han spilte for den klubben fram til 25. oktober 1991. Da kjøpte Blackburn han for £ 400 000. Hans tredje klubb ble Aston Villa som kjøpte han for £1 000 000 i 1995.

Wright spilte over 250 kamper i Premier League for klubben fra Birmingham før han gikk gratis til Middlesbrough foran 2003/04 sesongen. Etter lite spilletid for klubben fra Nordøst-England ble han først lånt ut til Sheffield United før han i januar 2004 gikk gratis til denne klubben.

Den 23. februar 2006 skrev han under på et låneopphold i Derby County, og han debuterte for Derby mot Plymouth den 25. februar 2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alan Wright – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Alan Wright – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Alan Wright – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Alanin** (**Ala** eller **A**), HO2CCH(CH3)NH2, er en av de 20 aminosyrene som er byggesteiner i proteiner. Den tilhører gruppen nøytrale, hydrofobe, upolare aminosyrer og er nest etter glycin den enkleste og minst karakteristiske sidekjede. Dets genetiske kodoner er GCU, GCC, GCA og GCG.

Biokjemisk karakteristikk
-------------------------

Alanin er ikke en essensiell aminosyre, men kan dannes i kroppen ved tilførsel av andre aminosyrer. I en undersøkelse av 1150 ulike proteiner utgjorde alanin 7,8 % av aminosyrene

Metabolisme
-----------

Alanin dannes i størst grad ved reduktiv aminering av pyrodruesyre. Siden transaminering sreaksjoner er fritt reversible og pyrodruesyre passerer fritt gjennom cellene, kan, alanin can lett dannes så lenge aminogrupper er tilgjengelige, og alaninmetabolismen er tett knyttet sammen med de sentrale metabolske prosesse3ne: glykolyse, glukoneogenese, og sitronsyresyklus. Slik oppstår alanin også sammen med melkesyre ved anarobe betingelser, og danner glukose fra protein via alaninsyklus.

Kjemisk syntese
---------------

Syntese av Alanin
Syntese av Alanin

Se også
-------

* Glycin

Referanser
----------

1. ↑  Doolittle, R.F. "Redundancies in protein sequences" s. 599–623, i Fasman, G.D. (red.) Prediction of Protein Structures and the Principles of Protein Conformation, Plenum, New York ISBN 0306431319.

| * v
* d
* r
De 20 alminnelige aminosyrene |
| --- |
| 
* Alanin
* Arginin
* Asparagin
* Aspartat
* Cystein
* Glutamat
* Glutamin
* Glycin
* Histidin
* Isoleucin
* Leucin
* Lysin
* Metionin
* Fenylalanin
* Prolin
* Serin
* Treonin
* Tryptofan
* Tyrosin
* Valin

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN
 |
«Tournedos Rossini»
**Tournedos** eller **biff tournedos** er både runde, skivede stykker av indrefilet fra storfekjøtt og en klassisk fransk matrett. Tournedos kuttes normalt i 2,5–3 cm (av og til opp mot 4 cm) tykke skiver fra den runde midtdelen av indrefileten, altså stykket mellom chateaubrianden og filet mignonen (pyramiden).

«**Tournedos Rossini**» er en klassisk fransk matrett gjort av biff tournedos og navngitt etter den italienske komponisten Gioachino Rossini (1792–1868). Det er uklart hvem som skapte den eksklusive matretten men både den franske mesterkokken Marie-Antoine Carême, lærlingen hans og kjøkkensjef Adolphe Dugléré, og Auguste Escoffier, i sin tid kjøkkensjef ved ærverdige Savoy Hotel i London nevnes. Retten består av ett eller to stykker biff tournedos (eventuelt én filet mignon) stekt i pannebrunet ekte smør og servert på krutong, som toppes med en frisk skivet gåselever, som i siste øyeblikk er forsiktig frest i stekepanne. Garnityret består ellers av fine skiver med svart trøffel og en sjysaus smaksatt med madeira.

Se også
-------

* Indrefilet
* Biffstykket
* Chateaubriand
* Filet mignon

Referanser
----------

1. ↑  Jones, Roger (2009). *What's Who?: A Dictionary of Things Named After People and the People They are Named After*. Leicester: Troubador Publishing. s. 256. ISBN 9781848760479.
2. ↑  «Composers In The Kitchen: Gioachino Rossini's Haute Cuisine». National Public Radio. 25. november 2010.
3. ↑  Augustin, Andreas. *Famous Hotels in the World – London: The Savoy*, 4Hoteliers, 30 October 2006.
4. 1 2  Gisslen, Wayne (2006). *Professional Cooking, College Version*. John Wiley and Sons. s. 317. ISBN 0471663743.
5. ↑  *Tournedos Rossini*. Cookitsimply.com, 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** TasteAtlas
 |
***Sunshine Alley*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av John W. Noble.

Handling
--------

I den fattigste delen av byen bor Nell, som tilbringer dagene sine i bestefarens butikk som selger fugler. Hun finner hele tiden glede i vennskapet hennes med sine fjærkledde venner. Men en dag blir Nells bestefar overkjørt av en bil kjørt av Mr. Morris, en millionær, og han tilbyr seg å kjøpe en fugl fra butikken til en høy pris for å unngå en skadesak. Når bestefaren til Nell nekter å selge, fordi fuglen er hans barnebarns kjæledyr.

Sønnen til Morris, Ned, imponert over Nells sjarm, ber henne om ta kontakt hvis hun noen gang trenger hjelp. Det blir snart klart at bestefaren hennes trenger en kostbar medisinsk behandling, så Nell ringer Ned og tilbyr å selge fuglen. Senere blir fuglen syk, og Nell blir tilkalt for å behandle dyret. Nell og Ned blir snart forelsket. Nells lykke er imidlertid overskygget når broren hennes Carlo forsøker å rane Morris-hjemmet.

Skuespillere
------------

* Mae Marsh som Nell
* Robert Harron som Ned Morris
* Dion Titheradge som Carlo
* James A. Furey som Harbost
* Edward See som Cobbler
* John Charles som Ben Davis
* William T. Carleton som Mr. Morris
* Isabel Berwin som Mrs. Morris
* Jack Grey som en detektiv

Referanser
----------

1. ↑  Sunshine Alley
2. ↑  SUNSHINE ALLEY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sunshine Alley* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Sunshine Alley* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Sunshine Alley* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Sunshine Alley* på Silent Era Rediger på Wikidata
*Historia plantarum*, 1549
**Theofrastos** (egentlig **Tyrtamos**, født ca. 371/372 f.Kr. i Eresos på Lésvos, død 287 f.Kr. i Athen) var en gresk vitenskapsmann og pedagog. 

Theofrastos var elev av både Platon og Aristoteles, og etterfulgte sistnevnte som leder for den peripatetiske skolen i Athen. Det var Aristoteles selv som gav ham navnet *Theofrastos*, det vil si «gudtaleren» eller «han som han som taler som en gud». Han var en svært avholdt og populær pedagog og leder gjennom over 30 år, og skolen hadde på et tidspunkt over 2000 studenter, deriblant den berømte komediedikteren Menander. 

Theofrastos arbeidet innenfor de fleste vitenskaper, for en stor del som formidler av andres viten. Da Ptolemaios Soter påbegynte sitt berømte bibliotek i Alexandria, tok han utgangspunkt i Aristoteles' og Theofrastos' bibliotek i Athen.

Størst betydning har Theofrastos' to avhandlinger i botanikk hatt, *Historia plantarum* («Plantenes historie») og *De causis plantarum* («Årsaker til plantevekst»). I mer enn 1500 år var disse bøkene hovedverker innafor botanikken. Begge bøker inneholder nøyaktige observasjoner av plantenes bygning – nesten 500 arter i alt. Han var den første som skrev om bestøvning og plantenes formering. Bøkene inneholder også praktiske opplysninger om kultivering, plantesjukdommer og poding, foruten plantenes medisinske anvendelse.

Det later til at Theofrastos gjorde sine studier i skolehagen, og han samla også inn andres observasjoner av planter, blant annet fra hjemvendte soldater fra Aleksander den stores felttog i Asia. I beskrivelsene gjorde han bruk av ord fra dagliglivet. Noe av terminologien hans er fortsatt i bruk i botanikken. Carl von Linné kalte Theofrastos for «botanikkens far».

Referanser
----------

1. ↑   RSKD / Theophrastus[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Stuart Kelly: *The book of lost books* (s. 56), Random house, New York 2005, ISBN 1-4000-6297-7
3. ↑  Stuart Kelly: *The book of lost books* (s. 56)

Litteratur
----------

* Katerina Ierodiakonou: «Theophrastus» i Edward N. Zalta (red.): *Stanford Encyclopedia of Philosophy*

Eksterne lenker
---------------

* Anonym forfatter: «Theophrastus (c. 371—c. 287 B.C.E.)» i *Internet Encyclopedia of Philosophy*
* Pamela M. Huby: «Theophrastus (c.372–c.287 BC)» i *Routledge Encyclopedia of Philosophy* 1998 doi:10.4324/9780415249126-A115-1. Hentet 30. juni 2016
* *Theophrastus Project* Arkivert 19. september 2016 hos Wayback Machine. Department of Humanities, Simon Fraser University

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Daniel Fahre** (født 30. mars 1991) er en norsk filmregissør fra Skien.

Han regisserte *Sammen om drømmen* om den norske poptvillingduoen Marcus & Martinus, utgitt i 2017. Filmen vant publikumsprisen folkets Amanda under Amandaprisen 2017. Filmen satte rekord i Norge, med den beste åpningen for en dokumentar noensinne.

I 2019 regisserte han *Born2Drive* om motorsportutøveren Oliver Solberg, som ble nominert til beste dokumentar under Amandaprisen 2019. Filmen var den mest sette dokumentaren på kino i 2019.

Han var regissør for TV-serien *Rådebank* som gikk på NRK fra mars 2020 til februar 2022. Sesong 2 ble lansert i januar 2021 og ble nominert til 11 priser under Gullruten 2021. Fahre vant selv Gullruten i klassen beste regi, tv-drama. *Rådebank* vant også Seriekritikerprisen for beste norske drama i 2021. Han ble nominert til Gullruten 2022 for beste klipp TV-drama for serien sammen med Vetle Strøm, Svein Olav Sandem og Frida R. Møller. Rådebank er en av NRKs mest strømmede serier.

Referanser
----------

1. ↑   www.nfi.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Gullrutens arkiv for 2021»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Amanda: «Kongens nei» beste norske film i 2017». *aftenposten.no*. 20. august 2017. Besøkt 2. april 2020.
4. ↑  «Marcus & Martinus-filmen setter rekord på kino». *www.vg.no*. Besøkt 3. april 2020.
5. ↑  «Amanda-nominasjonene 2019». *NFI*. Besøkt 2. april 2020.
6. ↑  «Rådebank». Fenomen tv film og scene AS, Storyline Studios, Zefyr Media Fund. 20. mars 2020. Besøkt 12. oktober 2022.
7. ↑  «Gullrutens fagpriser: Her er vinnerne». *rushprint.no*. 7. mai 2021. Besøkt 8. mai 2021.
8. ↑  «De nominerte til Gullrutens fagpriser». *rushprint.no*. 9. april 2022. Besøkt 9. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Daniel Fahre på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**La Leyenda de los Volcanes** («Sagnet om vulkanene») er et populært sagn fra precolumbisk tid i Mexico. Jesús Enrique Helguera ble i 1940 kjent for et maleri som formidler dette sagnet. Kopier av dette maleriet kan man finne overalt i Mexico.

I aztekisk mytologi var Popocatépetl en kriger som elsket Iztaccíhuatl. Faren til Iztaccíhuatl sendte ham til krig i Oaxaca og lovet Popocatépetl at han kunne gifte seg med hans datter om han returnerte (Noe som Iztaccíhuatl sin far antok at han ikke ville gjøre.) Når Iztaccíhuatl mottok nyhetene om at hennes elskede var død i kamp, da døde hun av sorg. Da Popocatépetl returnerte og han fikk vite om det tragiske dødsfallet til sin kjære, så døde også han av sorg på grunn av sin elskedes bortgang. Gudene ble rystet over dem og dekket dem med sne for å gjøre de om til fjell. Fjellet Iztaccíhuatl ble kalt for «Den hvite kvinne» fordi man kan ganske tydelig se formen av en liggende kvinne i dette fjellet. Popocatépetl ble forvandlet til en vulkan, som slynger ut ild mot jorden med et blindt raseri over tapet av sin elskede.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
«Yuzhong» har flere betydninger.
Chongqing *by night* - over bydistriktet Yuzhong
Yuzhong i Chongqing
**Yuzhong** (kinesisk: 渝中区; pinyin: *Yúzhōng Qū*) er et distrikt i den subprovinsielle by Chongqing i Folkerepublikken Kina. Det er Chongqings politiske, økonomiske og kulturelle sentrum.

Distriktet utgjør en halvøy nær ved der elvene Yangzi og Jialing flyter sammen. Arealet er på de 23,71 km², og høyden over havet er på mellom 160 og 379 m.

Befolkningen i 1999 var på rundt 600 000 innbyggere.

Distriktet er omgitt av elvevann på tre kanter. Den trange plassen og alle høydene og det forhold at det er Chongqings sentrale forretningsdistrikt har bidratt til at tettheten av svært høye skyskrapere er stor. 

De såkalte HuGuang Hiuguan i Chongqing preger også distriktet.

Referanser
----------

1. ↑  (Phoer.net) Arkivert 20. november 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
«Yuzhong» har flere betydninger.
Yuzhong i Gansu
**Yuzhong** (kinesisk: 榆中县; pinyin: *Yúzhōng Xiàn*) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Lanzhou.

I 1999 var folketallet 423 336 innbyggere.

Kulturminner
------------

De såkalte Lanzhous tretten graver fra Ming-dynastiets tid (*Ming su wang mu*, 明肃王墓) ble i 2006 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender på grensen mot Kasakhstan og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yuzhong County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Frankrikes flagg Frankrike |
| Friidrett: |
| Friidrett VM i friidrett |
| Gull | 2005 Helsingfors | 4x100 m |
| Friidrett EM i friidrett |
| Bronse | 2006 Göteborg | 4x100 m |
| Friidrett U23-EM i friidrett |
| Gull | 2005 Erfurt | 100 m |

**Oudéré Kankarafou** (født 8. desember 1983 i Tapan på Togo) er en fransk sprinter. Hans fremste medalje til nå er gull på 4 x 100 meter stafett ved VM i friidrett 2005.

Karriere
--------

I juli 2005 deltok han ved U23-EM i friidrett. Der vant han gull på 100 meter, med tiden 10,26, foran landsmannen Eddy De Lépine.

Senere på året, i august, deltok ved VM i friidrett 2005 Helsingfors. Her deltok han på det franske laget som vant gull på 4 x 100 meter stafett. Frankrike vant kvalifiseringsheatet sitt, der han løp sammen Ronald Pognon, Eddy De Lépine og Lueyi Dovy. I finalen løp Ladji Doucouré i stedet for Oudéré Kankarafou. 

I 2006 deltok han i flere mesterskap. I mars løp han 60 meter ved VM innendørs i Moskva. Han løp på ny personlig rekord med 6,70 i kvalifiseringen, men ble slått ut i semifinalen. I august deltok han ved EM i friidrett Göteborg, der Frankrike fikk bronse på 4 x 100 stafett. Denne gang løp han sammen Ronald Pognon, Fabrice Calligny og David Alerte. På 100 meter individuelt ble han slått ut i semifinalen, med tiden 10,43. I september deltok han på det franske laget som kom på 7.-plass på 4 x 100 meter ved Verdenscupen i friidrett.

Referanser
----------

1. ↑  European Athletics – *European Athletics U23 Championships Erfurt/GER*, besøkt 26. juni 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oudéré Kankarafou – World Athletics Rediger på Wikidata

* (fr) Oudéré Kankarafou – Fédération française d athlétisme Rediger på Wikidata
Eksemplar av *La jeunesse*
***La Jeunesse*** (kinesisk: 新青年, pinyin: *Xīn Qīngnián*, egentlig *Ny Ungdom*) var et innflytelsesrikt kinesisk revolusjonært tidsskrift som særlig spilte en viktig i 1920-årenes 4. mai-bevegelse. 

Tidssktiftet ble startet av Chen Duxiu i Shanghai den 15. september 1915. Redaksjonen flyttet til Beijing i januar 1917. Blant redaktørene var Chen Duxiu, Qian Xuantong, Gao Yihan, Hu Shi, Li Dazhao, Shen Yinmo og Lu Xun. Bladet stod bak Ny Kultur-bevegelsen, og fremmet vitenskap, demokrati og litteratur på talemålskinesisk.

På grunn av inspirasjonen fra oktoberrevolusjonen i 1917 i Russland begynte *La Jeunesse* også å fremme marxismen og dens filosofi. Fra september 1920 var *La Jeunesse* å regne som et propagandablad for Det kinesiske kommunistparti. Det ble stanset i 1926. 

*La Jeunesse* hadde vesentlig innflytelse på unge kinesere og blant dem mange av lederne for det kinesiske kommunistparti.

Litteratur
----------

* Vera Schwarcz: *The Chinese Enlightenment: Intellectuals and the Legacy of the May Fourth Movement of 1919*, Berkeley: University of California Press, 1986.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
Innen smidig programvareutvikling er **implementeringshastighet** eller **hastighet** (engelsk: *velocity*) et mål på utført arbeid per iterasjon. Det brukes til planlegging av sprinter og måling av lagets ytelse.

Prinsipp
--------

Hovedideen bak hastighet er å hjelpe et lag med å anslå hvor mye arbeid laget kan fullføre i en gitt tidsperiode basert på hvor raskt lignende arbeid har blitt fullført tidligere. Hastighet som den er definert innen programvareutvikling er et relativt mål, og vil avhenge av hvordan man definerer enhetene. Med andre ord vil hastighetstallet bety lite, mens hastighetstrenden kan gi en viss innsikt av hvordan prosjektet utvikler seg over tid.

Terminologi
-----------

Følgende terminologi brukes i ved sporing av hastighet\_

ArbeidsenhetEn arbeidsenhet er den enheten teamet har valgt for å måle hastighet. Dette kan enten være en ekte enhet som en arbeidstime, en arbeidsdag, et produktkø-element eller et storypoint. Hver oppgave i programvareutviklingsprosessen ska da vektes i forhold til den valgte enheten.
IntervallEt intervall er varigheten av hver iterasjon i programvareutviklingsprosessen som hastigheten måles for. Lengden på et intervallet bestemmes av laget. Ofte er intervallet en uke, men det kan være så langt som en måned.

Kritikk
-------

Et problem med hastighet som begrep i prosjektarbeid er at man blander sammen effektivitet i utført arbeid med presis planlegging. Med andre ord kan et team blåse opp hastigheten ved å estimere arbeidsoppgavene mer konservativt. Dersom et team sier at en oppgave vil ta 4 timer eller 4 poeng, men istedet bruker 2 timer eller 2 poeng, vil hastigheten se bedre ut (noen ganger kalt poenginflasjon).

Et annet problem med hastighet er at det ikke tar hensyn til kvaliteten på det ferdige produktet, eller brukerens prioriteringer eller mål. Hastigheten kan økes ved å forsømme godt design, refaktorere, ignorere kodingsstandarder og opparbeide seg teknisk gjeld. Bare det å fullføre programvarefunksjoner så raskt som mulig vil øke hastigheten uavhengig av kvalitet. På samme måte inkluderer hastighet alt utført arbeid uavhengig av fordelene ved det arbeidet. For eksempel vil det å bygge en programvarefunksjon som ingen ønsker eller trenger fortsatt telle som "utført arbeid".

Et tredje problem med hastighet er at det ofte misbrukes som et mål for effektivitet eller lagytelse. Hastighet er imidlertid en beregning av arbeid utført, ikke effektivitet. Hastigheten kan økes ved å jobbe overtid eller legge til lagmedlemmer, men ingen av disse alternativene trenger å medføre økt effektivitet eller ytelse.

Referanser
----------

1. ↑  «Estimering av produktkøen med T-skjortestørrelser». *Bouvet Norge* **(norsk)**. Besøkt 21. januar 2022.
2. 1 2   *Essential Scrum. A Practical Guide to the Most Popular Agile Process*
3. ↑   *Measures of size*, arkivert fra originalen on 2010-10-26, besøkt 2022-01-21
4. ↑  «point inflation». innolution.com. Besøkt 6. juni 2019.
**Torfinn Sigurdsson Rike** (født ca. 1000, død ca. 1065) var jarl på Orknøyene, og regnes som en av de mest energiske jarlene i øygruppas historie. Torfinn bodde trolig flere steder, men til sist på Birsay på nordvestre Mainland, hvor han også lot bygge en kirke og fikk anlagt et bispesete.

Torfinn var sønn av jarl Sigurd Lodvesson Digre og en datter av den skotske kongen Malcolm II. Han var gift med Ingebjørg Finnsdatter, datter av Finn Arnesson. Sammen med Ingebjørg hadde han sønnene Pål og Erlend, og han var farfar til den hellige Magnus Orknøyjarl og Håkon Pålsson. 

Ifølge sagaen fikk Torfinn Caithness (*Katanes*) som jarledømme etter sin morfar. Da faren Sigurd døde i 1014 ble jarledrømmet på Orknøyene delt mellom Torfinns (halv)brødre Sumarlide, Einar Vrangmunn og Bruse. Denne delingen ble begrunnet med at Torfinn allerede hadde Caithness. Torfinns krig med sine brødre pågikk fra 1018 (da Sumarlide døde, og Torfinn tok kontroll over hans tredjedel), til 1046, da Torfinn ble enejarl. Einar Vrangmunn ble ryddet av veien i 1020, og Bruse døde i 1034. Torfinns brorsønn Ragnvald Bruseson var samjarl med Torfinn fra sist i 30-åra til Torfinn drepte ham i 1046.

Som enejarl rådde Torfinn over et område «fra Tussaskjær (på Shetland) til Dublin», med Arnor Jarleskalds ord. Torfinn arbeidet aktivt for å holde dette riket samlet. Siden kong Olav II i 1021 skapte (midlertidig) fred mellom Torfinn og Bruse, hadde den norske kongen styrket sitt grep om jarldømmet på Orknøyene og de andre vesterhavsøyene. Torfinn hadde for sin del en dobbel lojalitet, i og med at han som jarl av Caithness også sto under den skotske kongen. 

Torfinn besøkte Norge i 1047 da Harald Hardråde hadde blitt enekonge. Senere, ca. 1049/1050, reiste Torfinn ifølge sagaen gjennom Europa fra Danmark til Roma, hvor han besøkte paven, trolig Leo IX, og fikk syndsforlatelse. Det må ha vært etter dette at han lot bygge en kirke på Birsay.

Ifølge sagaen ble Torfinn mindre av en hærkonge, og mer av en lovbygger etter Roma-ferden.

Litteratur
----------

* Narve Bjørgo. «Torfinn Sigurdsson Rike». I: *Norsk biografisk leksikon*, 2. utg. bd 9. 2005
* Orknøyingenes saga: – nettutgave

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN
 |
Murano i Venezialagunen
Utsyn fra en bru på Morano over *Canal Grande di Murano*
Lysekrone fra Murano
**Murano** er en øy med 5500 innbyggere utenfor Venezia der det er tradisjon for å produsere glass, for eksempel glassperler med innlagt bladgull til bruk i smykker. Øya ligger om lag 1,5 km nord for Venezia og består, selv om den omtales som en øy, av flere øyer som er bundet sammen med bruer. 

Fra først av var øya, som er bebodd fra 500-tallet, kjent som en fiskerlandsby. Men i 1291 måtte alle glassmakerne i Venezia bosette seg på Murano på grunn av brannfaren i Venezia. De begynte med eksport, først av glassperler og speil, senere av andre glassprodukter, og en periode var øya den største glassprodusenten i Europa. Lysekroner fra Murano ble spesielt kjent, og selv om næringen ikke er like viktig som på 1700-tallet, er den fremdeles en viktig næring på øya. 

Men etter hvert har turisme overtatt også her som den viktigste næringen. Blant annet er et museum som viser glasskunsten i Murano et populært besøksmål.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Murano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Murano – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Raymond Peter McCreesh** (irsk **Réamann Mac Raois**, født 25. februar 1957, død 21. mai 1981) var et nordirsk medlem av Den provisoriske IRA (PIRA), fra byen Camlough i South Armagh. Han var den tredje av ti som døde under sultestreiken i Nord-Irland 1981.

I juni 1976 forsøkte han sammen med Danny McGuinness og Paddy Quinn å utføre et bakholdsangrep mot en patrulje fra British Army på Mountain House Inn ved veien mellom Newry og Newtownhamilton. Sammen med et fjerde PIRA-medlem stjal de en bil fra en gård i Sturgan som de skulle rømme i etter angrepet. De ble observert da de la seg i stilling, og åpnet ild for tidlig på soldater som var på vei for å sjekke dem. Fjerdemann i bilen stakk av, og de løp inn i et gårdshus som ble omringet av soldater. Etter at de hadde forsøkt å skyte seg ut klarte den lokale katolske sognepresten å forhandle frem en overgivelse. En av soldatene som pågrep dem, visekorporal David Jones, ble senere drept av Francis Hughes.

McCreesh ble i mars 1977 dømt til fjorten års fengsel for drapsforsøk, besittelse av en rifle og ammunisjon, og medlemskap i PIRA. Han ble sendt til Maze fengsel, hvor han i 1981 ble med på sultestreiken. Han døde etter 61 døgn uten å ta til seg næring.

Referanser
----------

1. ↑   «Raymond McCreesh Anniversary Commemorated», utgitt 24. mai 2012, «Republican Plot in St Malachy’s Graveyard, Camlough, where Raymond McCreesh is buried»[Hentet fra Wikidata]
**Bottenvikens nasjonalpark** er en nasjonalpark i Finland, som omfatter havet og skjærgården utenfor Torneå og Kemi. Det totale arealet er 157 km², hvorav bare 2,5 km² utgjøres av land. Her hekker omkring 60 fuglearter, blant andre rødnebbterne, sjøorre og bergand, og det vokser ellers relativt sjeldne skjærgårdsvekster, for eksempel den utrydningstruede finnmarksnøkleblomen. Det finnes også kulturhistorisk interessante etterlatenskaper etter fiskerier og på noen steder godt bevart kulturlandskap i form av vidstrakte enger ved havet.

Bottenvikens nasjonalpark grenser direkte til Sverige, på øyen Kataja finnes til og med selve landegrensen.

I nærheten, på svenska side (omkring 15 km fra grensen), ligger Haparanda skärgårds nasjonalpark.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (fi) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Bottenvikens nationalpark – utinaturen.fi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Tears and Smiles*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av William Bertram.

Handling
--------

Lille Marie, livredd etter at den alkohol-påvirkede faren slo moren hennes, flykter fra hjemmet deres. Marie finner seg deretter helt alene etter at faren hennes blir arrestert for dette overfallet, og moren havner på sykehuset. Hun blir snart knyttet til en liten hund, som hun møter i en park. Hushjelpen som går på tur med hunden er ikke i stand til å skille de to, og derfor bringer hun den lille jenta hjem til Greer-herskapshuset - hvor Mr. Greer straks ønsker å adoptere Marie.

Etter at den biologiske moren til Marie blir frisk igjen, er hun motvillig til å frata datteren alle rikdommene hun kan arve. Moren skaffer seg derfor en stilling som Guvernante ved Greer-husholdningen for å være i nærheten av hennes eget barn. Men etter hvert utvikler det seg en dypere tilknytning mellom Mr. Greer og Maries mor. Etter at faren til Marie blir drept, og fru Greer begår selvmord, gifter Mr. Greer seg med Maries mor.

Skuespillere
------------

* Marie Osborne som lille Marie
* Melvin Mayo som faren til Marie
* Marion Warner som moren til Marie
* Philo McCullough som Mr. Greer
* Katherine MacLaren som Mrs. Greer

Referanser
----------

1. ↑  TEARS AND SMILES

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tears and Smiles* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Tears and Smiles* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Cecilia Petersdotter**, eller Pädersdotter, (død 30. september 1465) var en svensk katolsk birgittinernonne og abbedisse-electa av Vadstena kloster.

Biografi
--------

Cecilia Petersdotter var fra Steninge. Hun inntrådte i Vadstena kloster i 1412.

Cecilia Petersdotter beskrives[*av hvem?*] som from, klok og høvisk og hadde stort anseenlse i klostret blant både nonner og munker.

Da Katarina Bengtsdotter avgikk fra sitt embete på grunn av obotelig sykdom den 20. september 1456, ble Cecilia Petersdotter den 22. september valgt til hennes etterfølger. Trasss i at hun var enstemmig valgt av både nonner og munker nektet hun å akseptere utnevnelsen og holdt seg gjemt i flere timer. Verken argumenter eller trusler fikk hennetil å ta imot embedet. Derfor anså klosteret seg tvunget til å utlyse nyvalg, og utnevnte i stedet Katarina Ulfsdotter.

Kilder
------

* Historiskt bibliotek utgifvet af Carl Silfverstolpe
* Vadstena klosters minnesbok [microform : Diarium vazstenense (1918)]
* Lennart Jörälv: Reliker och mirakel. Den heliga Birgitta och Vadstena (2003)
Et **hevemiddel** er et produkt som brukes i røre eller deig for at sluttproduktet skal være lett, luftig og mykt. Hevemiddelet reagerer med fuktighet, varme, syre eller andre faktorer som forårsaker en gassproduksjon (typisk karbondioksid) og noen ganger etanol. Dette blir fanget som bobler i deigen. Når deigen eller røren størkner blir disse boblene igjen. 

Eksempler på hevemidler er natron, bakepulver, gjær, pottaske, hjortetakksalt og hydrogenperoksid. Egg omtales gjerne også som et hevemiddel; man sikter da ikke til gassproduksjon men til eggedosis med innpiskede luftbobler. «Injeksjon» av gass ser man også brukt i krem på boks. Dinitrogenoksid er boksens drivgass og skaper et skum når den kommer ut av boksen sammen med væsken.

Referanser
----------

1. ↑  «Kremtoppen.com - Råvarer til baking». Arkivert fra originalen 16. november 2017. Besøkt 14. april 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Colombias flagg Colombia |
| Friidrett: |
| Friidrett Bolivarianske leker |
| Gull | Bogotá 1938 |  100 m |
| Gull | Bogotá 1938 |  Diskos |
| Gull | Bogotá 1938 |  4x100 m |
| Sølv | Bogotá 1938 |  50 m |

**Cecilia Navarrete González** (født 30. desember 1923 i Bogotá, død 24. april 2001 på El Bosque Clinic i Bogotá) var en colombiansk friidrettsutøver og basketballspiller. Innen friidrett konkurrerte hun i sprintløp og diskos, og har tre gullmedaljer fra Bolivarianske leker 1938.

Idrettskarriere
---------------

Navarrete deltok i Bolivarianske leker 1938, og fikk der gull på 100 meter og i diskos, og hun fikk sølv på 50 meter, bak Carola Castro fra Ecuador. Hun deltok også på 4 x 100 meter stafett, der Colombia vant.

Hun konkurrerte aktivt fram til 1951, og vant flere nasjonale titler på 50, 100 og 200 meter. Hun deltok også i flere Bolivarianske leker og Sentralamerikanske og karibiske leker.

I 1940 ble hun en del av basketballaget *Incognito*, Colombias beste lag i denne perioden. Hun deltok i Sentralamerikanske og karibiske leker 1946, der de kom på femteplass. Hun og det meste av laget hennes, *Pirates*, trakk seg fra basketballsporten i 1962, på grunn av familie og andre forpliktelser. De spilte imidlertid mye basketball videre også, og deltok i Senior Master World Olympiad i 1985, der de kom på andreplass.

Navarrete døde av hjertestans på El Bosque Clinic i Bogotá 24. april 2001.

Referanser
----------

1. ↑  GBR Athletics - *Bolivarian Games*, besøkt 16. november 2020.
2. ↑  Andes - *Bolivia Olímpica Capítulos VI - Los Juegos Deportivis Bolivarianos*, besøkt 16. november 2020.
3. 1 2 3  Colombias friidrettsforbund - *Cecilia Navarrete: toda una vida en el deporte*, besøkt 16. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*


[[Kategori:Personer fra Bogotá]
Hullspissprosjektil, også kjent som «dumdumkule»
**Ekspanderende ammunisjon** er en type ammunisjon. Ekspanderende prosjektiler har hel bunn og åpen spiss (stålmantelen dekker ikke spissen) slik at noe av blykjernen stikker fram. Når kulen treffer målet, vil den ekspandere kraftig, og det oppstår en soppliknende form som gir store mekaniske skader.

Egenskaper
----------

Ekspanderende prosjektiler er laget med en blyspiss eller hullspiss som gjør at den deformeres og ekspanderer ved penetrering og påfører store indre skader. Den er uegnet mot harde mål men spesielt velegnet til jakt fordi den overfører all bevegelsesenergien til byttet og dermed minsker sjansen for skadeskyting. Et helmantlet prosjektil vil derimot lett kunne passere gjennom byttet uten å drepe det.[]

Historie
--------

Forløperen til moderne ekspanderende ammunisjon ble først produsert av Dum Dum Arsenal på 1890-tallet i forbindelse med overgangen fra den grovkalibrede Martini-Henry til den finkalibrede Lee-Metford. En britisk ammunisjonsfabrikk ved byen Dum Dum ved Calcutta i Vest-Bengal i India produserte .303 ammunisjon der tuppen av prosjektilet ikke var omsluttet av nikkelkappen (mantelen) og blyet stakk fram.

Denne ammunisjonen var svært effektiv i kamp mot stammefolk under Chitralekspedisjonen i 1895. Winston Churchill som var en ung offiser under ekspedisjonen skrev en bok rapporterte at soldatene brukte ordet "dumdumkuler", og dette uttrykket har blitt hengende ved og brukes fortsatt. Ekspanderende ammunisjon til militær brukt ble forbudt ved Haag-konvensjonen i 1899. Slik ammunisjon er imidlertid fortsatt vanlig i sivil bruk.

Lovlighet
---------

I Haag-konvensjonens tredje erklæring av 1899, ble ekspanderende prosjektiler forbudt til bruk mot mennesker i krig på grunn av de store indre skadene som oppstår når prosjektilet deler seg og ekspanderer. Det er derimot tillatt for politiet å benytte seg av denne typen ammunisjon.

Ekspanderende ammunisjon er derimot påbudt ved storviltjakt i Norge. Dette fordi det øker sjansen for at dyret blir raskt avlivet.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Ekspanderende ammunisjon i Store norske leksikon
2. 1 2  Waldren, M. (2012). «Dum-Dum Bullets» (PDF). *Police History Series*. Police Firearms Officers Association. Arkivert fra originalen (PDF) 9. mai 2016. Besøkt 22. desember 2015.
3. ↑  Churchill, W. (1916). *The Story of the Malakand Field Force* (Billig utg.). London: Thomas Nelson & Sons, LTD. s. 326.
4. ↑  «Nå får politiet skyte med ammunisjon som er forbudt i krig». *www.vg.no*. 24. juni 2014. Besøkt 6. juni 2023.
5. ↑  «Våpen og ammunisjon - Miljødirektoratet». *Miljødirektoratet/Norwegian Environment Agency* **(norsk)**. Besøkt 6. juni 2023.

* avalon.law.yale.edu *Laws of War : Declaration on the Use of Bullets Which Expand or Flatten Easily in the Human Body; July 29, 1899*

Eksterne lenker
---------------

* www.theboxotruth.com Arkivert 18. mars 2010 hos Wayback Machine. *Dum-Dum Bullet Testing*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Fortellingen om stormguden Tarhunds kamp med slangen Illujanga finnes i antologien. Nyhittittisk relieff fra ca 800 f.Kr. i Muséet for anatoliske sivilisasjoner, Ankara.
***Hettittiske skrifter*** er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Bjarte Kaldhol og utgitt i 2009. Boken inneholder tekster fra hettittisk mytologi, basert på leirtavler med kileskrift fra hettittenes liv under det hettittiske kongedømmet med sentrum i Hattusa, nord i det sentrale Anatolia fra det 18. århundre f.Kr. til det 14. århundre f.Kr.

Hettittisk religion og mytologi beskrives som «et kaleidoskopisk virvar av det de selv kalte 'de tusen gudene', som i virkeligheten begrenser seg til rundt 600». Den var sterkt påvirket av mesopotamisk mytologi, en påvirkning som økte med tiden. I de eldste tider kan indoeuropeiske elementer fortsatt bli identifisert, eksempelvis tordenguden Tarhunds kamp med slangen Illujanga. I lister over hettittenes guddommer finnes også havet, fjellene og elvene. Hettittene anerkjente alle guder de traff på, og dyrket derfor også gudene til folkeslag de hadde overvunnet i krig.

Innhold
-------

Tekstene er samlet i fire hovedkapitler

* *Myter og sagn*. Her blant annet fortellinger om stormguden Tarhund og kampen mot slangedemonen Illujanga, og om sønnen, fruktbarhetsguden Telibinu og hans forsvinning.
* *Ritualer*. Her blant annet ritualer mot sykdom og pest, for å blidgjøre gudene, ved rensing av hus og ved kongens død
* *Hymner og bønner*. Her blant annet bønner til Arinnas solgudinne, til stormguden, til Telibinu og til underverdenens gudinne Lelwani
* *Forskrifter*. Her én tekst: en forskrift for tempeltjenere.

Referanser
----------

1. 1 2  Kilde for sitat og vurderinger er Bjarte Kaldhols innledning til *Hettittiske skrifter*, 2009

Bibliografi
-----------

* *Hettittiske skrifter*. Utvalg, oversettelse og innledende essay av Bjarte Kaldhol. Bokklubben, 2009. XXXI, 250 s. (Verdens hellige skrifter; 54). ISBN 978-82-525-7071-7
Et **eksonym** er et stedsnavn eller et demonym på et annet språk enn det som blir brukt av innbyggerne på stedet eller folket selv. 

Det motsatte av eksonym er **endonym**, som er navnet innbyggerne selv bruker. Uttrykket **autonym** betyr det samme. 

Eksempel: *Allemagne*, *Germany* og *Tyskland* er eksonymer, mens *Deutschland* er endonym. Alle navnene betegner det samme landet.

På norsk, både bokmål og nynorsk, brukes eksonymer for en del navn i andre land, særlig navn på landene. *Storbritannia*, *Frankrike* og *Japan* er andre eksonymer. Samtidig bruker man også mange endonymer, særlig på byer og mindre steder. For eksempel bruker man endonymet *München* på norsk, mens man på engelsk bruker eksonymet *Munich* for den samme byen.

På riksmål er endonymer noe mindre vanlig enn på bokmål, og iblant kan begge former være i bruk, for eksempel både «Venezia» og «Venedig».

I Norge regnes som regel både norske, samiske og kvenske stedsnavn som endonymer, siden norsk og samisk er offisielle språk i Norge, og kvensk har status som eget språk. Det kan hevdes at samiske og kvenske stedsnavn som ligger utenfor de samiske og kvenske kjerneområdene er eksonymer, men dette er mindre vanlig.

Støtende og nedsettende eksonymer
---------------------------------

Noen eksonymer, både for folkegrupper og stedsnavn, anses for å være støtende. Det gjelder f.eks. «lapper» om samer, og «neger» og tilsvarende på flere andre språk. I Nord-Makedonia anees betegnelsen «FYROM» (Former Yugoslavic Republic of Macedonia) meget støtende.

Men hvorvidt et eksonym er støtende, er ikke alltid éntydig. «Nigger» anses gjerne som enda mer støtende enn «neger», men enkelte har begynt å bruke det om sin egen folkegruppe. Noe lignende skjedde da Kahlid Hussain i 1986 adopterte det meget nedsettende eksonym «pakkis» ved å utgi en roman ved samme navn.

Noter
-----

1. ↑  Jvfr. f.eks. *Kjøpmannen i Venedig*, André Bjerkes tittel på gjendiktningen av Shakespeares *The Merchant of Venice*

Referanser
----------

1. ↑  «Greek Geography School-books and FYROM Propaganda». *History Of Macedonia* **(engelsk)**. Besøkt 17. februar 2019.
2. ↑  Keith Allan: The Pragmatics of Connotation. Journal of Pragmatics 39:6 (juni 2007) s. 1047–57

Kilder
------

* Språkrådet: Jemen eller Yemen – åssen skriver vi utenlandske geografiske navn?[*død lenke*]
* Universitetet i Oslo: Spørjekassa om namn[*død lenke*]
* Seniorrådgiver Terje Larsen ved Institutt for lingvistiske og nordiske studier, Universitetet i Oslo

Litteratur
----------

* Hans Ringstam: *Standardisering av geografiska namn, om FN:s ortnamnsarbete*. Lantmäteriet, Gävle 2005. ISSN 1103-0054
* Kaisa Rautio Helander: *Samiske navn som eksonymer og endonymer*. I *Utanlandske namn i Norden*, NORNA-rapporter 68. Norna-förlaget, Uppsala 1999

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon
 |
**Bawnboy** (irsk: *An Bábhún Buí*, «Den gule borggård») er en liten landsby og distrikt i grevskapet Cavan i Irland. Den ligger i en dal mellom Ballyconnell og Swanlinbar, ved foten av fjellet Slieve Rushen, og nær grensen til Nord-Irland. Det bor rundt 300 innbyggere i landsbyen, etter anslag for 2019, noe som er problematisk for å opprettholde tre lærere i skolen.

Etymologi
---------

Bawnboy har sitt navn fra det engelsk begrepet *bawn*, forsvarsmuren og borggården rundt et irsk tårnhus. Det er den anglifiserte versjonen av det irske ordet *badhún* som betyr «innhegning eller festning for storfe» da dets opprinnelige formål var å beskytte storfe under et angrep. Restene av en bawn fra senmiddelalderen er å se på Bawnboy House, som er opprinnelsen til landsbynavnet. Den eldste bevarte omtalen av stedsnavnet er fra 1663 i *Hearth Money Rolls* for Templeport, hvor landsbyen kalles *Baonboy*. Et annet navn for landsbyen er *Kilsub* eller *Kilsob*.

Historie
--------

Jernbanestasjonen ved Bawnboy Road
Landsbyen er en del av det gamle sognet Templeport, der den hellige Máedóc eller Mogue ble født en gang rundt år 550. Han omtales under mange navn: Mogue, Máedóc, Áed, og Áedán, hvorav det sistenevnte fortrekkes av den norske katolske kirke.

En synode av det katolske provinsrådet i Armagh ble holdt i distriktet Owengallees, Baunbuidhe (det vil si Bawnboy) den 25. mai 1669 hvor biskopen av Kilmore, Eugene MacSweeney forsøkte å avsette Thomas Fitzsimons, bispedømmets generalvikar.

Den mest fremtredende bygningen er et viktoriansk arbeidshus, en del av fattigvesenet, fra 1853. Det er etter hvert kommet i en stadig mer falleferdig tilstand.

Den irske filmen *Korea* fra 1994 ble tatt opp i Bawnboy.

Referanser
----------

1. ↑  «An Bábhún Buí/Bawnboy», *Placenames Database of Ireland*
2. ↑  «Cavan village calls on families to relocate to save their rural community», *Irish Central*
3. ↑  «bawn», *Wiktionary*
4. ↑  «bawn», *Merriam-Webster*
5. ↑   «Kilsub, or Bawnboy, a village, in the parish of Templeport, barony of Tullaghagh, county of Cavan, and province of Ulster», *Library Ireland*
6. ↑  «Den hellige Aidan av Ferns (~550-626)», *Den katolske kirke*
7. ↑  Lynch, John ([1672] 1944): *De Praesulibus Hiberniae*, bind I, s. 256.
8. ↑  «Bawnboy, Co. Cavan», *Workhouses.org*
9. ↑  «Korea», *Screen Ireland*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bawnboy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bawnboy Workhouse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |