recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**John Langshaw Austin** (født 26. mars 1911 i Lancaster i England, død 8. februar 1960 i Oxford) var en britisk filosof innen emnet språkfilosofi.

Han ble utdannet ved Shrewsbury School og Balliol College, Oxford University. Austin er viden knyttet til begrepet talehandling og ideen om at talen i seg selv er en form for handling. Følgelig, i hans forståelse, er språket ikke bare en passiv praksis med å beskrive en gitt virkelighet, men en bestemt praksis som kan brukes til å oppfinne og påvirke realiteter. Hans arbeid på 1950-tallet har gitt både en teoretisk oversikt og terminologi for det moderne studiet av talehandlinger som ble utviklet på et senere tidspunkt, for eksempel av den amerikanske filosofen John R. Searle som også ble utdannet ved Oxford, François Recanati, Robert M. Harnish og William P. Alston. 

Austin gjorde også andre viktige bidrag til filosofi, av en helt annen sort. Han oversatte flere viktige filosofiske verker som skaffet ham en plass innen analytisk filosofi. Hans oversettelser blir fremdeles mye brukt den dag i dag. Etter å ha tjenestegjort i Secret Intelligence Service under andre verdenskrig, ble Austin ansatt som professor i moralfilosofi ved Oxford University. 

Austin besøkte Harvard flere ganger i midten av femtiårene, der han også holdt flere forelesninger og debatter om filosofi og språk. Han var president for den Aristotelian Society fra 1956 til 1957. Austin døde i en alder av 48 år, av leverkreft, i 1960. På denne tiden utviklet han en semantisk teori basert på lydsymbolikk.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stanford Encyclopedia of Philosophy, Stanford Encyclopedia of Philosophy-id austin-jl[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Internet Philosophy Ontology project, InPhO ID thinker/2574, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id austin-john-langshaw, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 4673[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija ID 9967[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Babelio, Babelio forfatter-ID 178998[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |
**Sportmedia AS** er et norsk forlag og mediehus. Selskapet ble etablert i 1987, og har per 2010 27 sentral ansatte ved hovedkontoret i Askim og ved Ullevaal Stadion i Oslo. Mediebedriften satser innen idrett og aktiv fritid og budsjetterte i 2010 med 50 millioner i omsetning.

Sportmedia samarbeider med en rekke idrettsforbund, og står for utgivelsene av forbundenes offisielle tidsskrifter. Blant disse er Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité, Norges Fotballforbund, Norges Skiforbund, Norges Skiskytterforbund, Norges Håndballforbund, Norges Friidrettsforbund, Norges Orienteringsforbund, Norges Triathlonforbund og Norges Bilsportforbund, samt Birkebeinerselskapene.

I løpet av 2009 hadde mediebedriften rundt 100 faste trykte utgivelser, med motorsportbladet Racing som det hyppigste med 24 utgivelser, og Norsk Golf med det det høyeste opplaget på 75000. Selskapet har også enkeltstående utgivelser, og tilbud innen elektroniske medieplattformer med utarbeidelse og drift av nettsider.

Faste utgivelser
----------------

* Norsk Golf
* Birkebeiner'n
* Bobil & Caravan
* Fotball
* Friidrett
* Hesteliv
* Idrett & Anlegg
* Racing
* SKIsport
* Veivalg

Eksterne lenker
---------------

* hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Disanthus*** er ei slekt i trollhasselfamilien. Den har en isolert posisjon og plasseres som eneste slekt i underfamilien Disanthoideae.

Artene er busker med femtallige, tvekjønnede blomster. Hvert rom i kapslene inneholder flere frø. Blomsterstanden består ofte bare av to blomster som sitter tett; *Disanthus* betyr «dobbel blomst». Kronbladene er mørkerøde, båndformede og tilspissede. Det er ingen sterile pollenbærere, staminodier. Eldre plantedeler er snaue.

Tidligere omfattet slekta bare én nålevende art, *Disanthus cercidifolius* fra Kina og Japan med håndnervede blad som felles om høsten. *Disanthus ovatifolius* med eviggrønne, fjærnervede blad ble beskrevet fra Vietnam i 2017. Allerede fra 2006 hadde den sistnevnte blitt innført til Europa som hageplante under det ugyldige navnet *Uocodendron whartonii*.

Makrofossiler fra flere arter er kjent fra sen kritt i Sibir og Europa og paleocen i Europa. Makrofossiler fra arten *Disanthus niponica* er kjent fra Japan i perioden paleocen–midtre miocen, og makrofossiler fra *Disanthus bavaricus* er kjent fra Europa i perioden eocen–midtre miocen. Fossilt pollen er kjent fra Nysibirøyene i paleocen, sørlige Primorskij kraj i oligocen og Europa i miocen. I Georgia er pollen fra slekta bare kjent fra sen miocen.

Referanser
----------

1. ↑  «*Disanthus*». *Flora of China*. Besøkt 20. juli 2018.
2. 1 2  L.V. Averyanov m.fl. (2017). «*Disanthus ovatifolius* (Hamamelidaceae), a new species from northwestern Vietnam» (PDF). *Phytotaxa*. 308 (1): 104–110. ISSN 1179-3163. doi:10.11646/phytotaxa.308.1.9. Arkivert fra originalen (PDF) 10. august 2017. Besøkt 20. juli 2018.
3. ↑  I. Shatilova og N. Mchedlishvili (2011). «The genus *Disanthus* (Hamamelidaceae) from Sarmatian and Meotian deposits of Georgia» (PDF). *Bulletin of the Georgian National Academy of Sciences*. 5 (1): 139–142. ISSN 0132-1447.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Disanthus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Disanthus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Disanthus* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Disanthus* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Disanthus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Disanthus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Institutt for farmasi** (IFA) er en del av Det helsevitenskapelige fakultet ved UiT Norges arktiske universitet.

Institutt ble etablert i 1995 og flyttet inn i nye lokaler i 1998. I dag består instituttet av sju forskningsgrupper; drug Transport and Delivery, forskningsgruppe i farmakologi, forskningsgruppe i mikrobiologi og molekylær –og farmakoepidemiologi, forskningsgruppe i naturstoff og legemiddelkjemi, forskningsgruppe i klinisk farmasi og farmakoepidemiologi, forskningsgruppen Infection biology og forskningsgruppen Computational pharmacology.

Institutt for Farmasi har ansvaret for undervisningen i det treårige bachelorgradsprogrammet og det toårige mastergradsprogrammet i farmasi, samt i PhD emner innen farmasi. Om lag 250 studenter har sitt daglige virke ved IFA.

Det er om lag 100 ansatte i hel-, deltids- og utdanningsstillinger ved instituttet og per april 2021 har 61 personer avlagt sin doktorgradsavhandling ved instituttet.

Instituttleder er Guro Forsdahl.

Eksterne lenker
---------------

* IFAs nettsted
* Fakultetets nettsted

Portal: Tromsø
**Xuwen** (kinesisk: 徐闻县; pinyin: *Xúwén Xiàn*, Chinese Postal Map Romanisation: **Tsuimen** eller **Suwen**) er et fylke i den kinesiske provinsen Guangdong. Det er underlagt byprefekturet Zhanjiang.

I 1999 hadde det en befolkning på 646 177 innbyggere.

Minnanspråket leizhouhua tales i området.

Administrative enheter
----------------------

Xuwen består av 14 storkommuner og to kommuner:

**Storkommuner:**

* Xucheng 徐城镇, He'an 和安镇, Qujie 曲界镇, Jinhe 锦和镇, Xinliao 新寮镇, Xiayang 下洋镇, Qianshan 前山镇, Longtang 龙塘镇, Hai'an 海安镇, Maichen 迈陈镇, Xilian 西连镇, Xiaqiao 下桥镇, Nanshan 南山镇, Wailuo 外罗镇;

**Kommuner:**

* Chengbei 城北乡, Jiaowei 角尾乡.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 207, som begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke, rett sør for fylkessenteret Xuwen, som veien også kommer gjennom.

Fra Hai'an er det ferge- og passasjerskipforbindelse over Qiongzhoustredet til Hainan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Institution Notre-Dame de Sainte-Croix**, ofte kalt *Sainte-Croix de Neuilly*, er en katolsk utdanningsinstitusjon under kontrakt med staten, lokalisert i Neuilly-sur-Seine i Hauts-de-Seine-avdelingen i Frankrike.

Etablissementet ble grunnlagt i 1856 ved Château des Ternes av kongregasjonen av det hellige kors, og ble overført til sin nåværende beliggenhet i 1866.

Den nasjonale rangeringen av *classes préparatoires aux grandes écoles* (CPGE) er basert på opptaksraten for studenter til *grandes écoles*.

I 2021 kom 31,50 % av klassen inn i topp 3 (HEC, ESSEC, ESCP) og 80,3 % i topp 6, og bekreftet dermed progresjonen fra tidligere år.

Berømte alumni
--------------

* Jean-Baptiste Duroselle, fransk historiker
* Emmanuel Lafont, fransk prelat og emeritert katolsk biskop av Cayenne i Fransk Guyana

Referanser
----------

1. ↑  Institution Notre-Dame de Sainte-Croix
2. ↑  Institution Ste-Croix
3. ↑  Institution Notre-Dame de Sainte-Croix.
4. ↑  LYCÉE NOTRE-DAME-DE-SAINTE-CROIX

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Institution Notre-Dame de Sainte-Croix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Et avsnitt (宥坐, Yòu zùo) av Xun Zis skrifter, skrevet i seglskrift (篆書) på 1700-tallet av kalligrafen Deng Shiru (鄧石如).
**Xun Zi** (kinesisk: 荀子, pinyin: *Xúnzĭ*, Wade-Giles: *Hsüntse*; født 310 i Kina, død 237 f.Kr.) var en kinesisk konfuciansk filosof. I motsetning til Mencius mente Xun Zi at mennesket var grunnleggende ondt og egoistisk og at naturtilstanden for et menneskelig samfunn er lovløshet, endeløs kriging og kaos. 

Xun Zi så på moral som en sosial institusjon og mente at godhet bare kan oppnås gjennom utdanning og gjennom å te seg høvelig ut faå sin status i samfunnet. Ideene hans ble videreutviklet av blant annet Li Si og Han Feizi. I deres fasong ble de til det filosofiske system legalismen, som skulle få sin sjanse under Qin-dynastiet. Den brutalitet som rådet der kastet en lang skygge også over filosofiens stamfar Xun Zi, som derfor ikke lenger ble ansett som konfucianer (tilhenger av *ruxue*) etter Tang-dynastiets tid.

Litteratur
----------

* A.S. Cua: *Ethical argumentation : a study in Hsün Tzu's moral epistemology*. Honolulu: University of Hawaii Press, 1985. ISBN 0-8248-0942-4.
* Homer Hasenpflug Dubs: *Hsüntze, the Moulder of Ancient Confucianism*, London 1927/28
	+ *Hsüntze, the Moulder of Ancient Confucianism* (Probsthain's Oriental Series; 15)
	+ *The works of Hsüntse* (Probsthain's Oriental Series; 16)

Eksterne lenker
---------------

* Utdrag (på engelsk) fra Xun Zis skrifter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Snysk** (på tysk også **Schnüüsch**) er en typisk sønderjysk sommerrett som lages på friske grønnsaker fra haven. 

Gryteretten stammer fra Als, Sundeved og Angel, alle landskap omkring Flensborg Fjord. Snysken varierer litt fra øst til vest, og alene på Als finnes adskillige varianter. Det finnes både en sønderjysk utgave, *tykk snysk*, og en alsisk utgave, *tynn snysk*. I det øvrige land kalles retten *ruskomsnusk* eller *rusknismusk*.

Den består blant annet av grønne og tykke bønner, erter, gulerøtter, kålrabi, poteter og melk. Grønnsakene kokes sammen i vann i ca. 10 minutter, hvoretter ertene tilsettes. Til slutt tilsettes en stuing av melk, grønnsakssuppe, smør og hvetemel. Retten blir krydret med persille rett før serveringen, undertiden også med sar (fra planten satureja). Snysk serveres sammen med panert flesk, røkt skinke, marinert sild eller stekt ål.

Eksterne lenker
---------------

* Jyske Vestkysten Sønderborg, 29. juni 2008: *Sig snysk til din sommer*
* Arla Opskrifter: Sønderjysk Snysk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Hovedbygning Foto: Mahlum 
Stabbur Foto: Mahlum 
Steinkjeller Foto: Mahlum 
**Snåsa prestegård** eller **Vinje prestegård** (gnr. 50) ligger rundt 150 meter vest for Snåsa kirke. Gården har et slags skjevt firkanttun, med hovedbygningen på østsiden av tunet.

Hovedbygningen har tre fløyer og er oppført i tre etapper: hovedfløyen i øst fra ca. 1770, sørfløyen ca. 1820 og nordfløyen ca. 1870. Det dreier seg om et laftebygg i to etasjer med et tårnoppbygg på midten, der det er gjennomkjørsel til tunet. Bygningen, og særlig østfasaden, ble restaurert i 1926–28 ved John Tverdahl.

Hovedbygningen er fredet, og det samme gjelder et stabbur i to etasjer samt en steinkjeller (oppført omkring 1870) som befinner seg utenfor tunet.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Brendalsmo: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Nord-Trøndelag fylke (Riksantikvaren, 2016), s. 130.

Litteratur
----------

* Gunnar Birkeland og Sigrunn Nerdal, red. (2015). «401 Snåsa prestegard». *Prestegårder i Norge – et utvalg*. Opplysningsvesenets fond. s. 294. Arkivert fra originalen 1. september 2019. Besøkt 8. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* «Snåsa prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**One 2 Many** var et norsk popband som besto av Dag Kolsrud på keyboard, Camilla Griehsel som vokal og Jan Gisle Ytterdal på gitar. Deres første opptreden var på Momarkedet 22. august 1987 da de framførte låten *Another Man, Another Lover* med Astrid Graasvoll som vokalist.

I 1988 ga bandet ut sitt første - og eneste - album, *Mirror*, på A&M Records. Albumet hadde ti låter, deriblant deres store hit *Downtown* som også ble utgitt som singel. Singelen ble liggende fem uker på førsteplass på VG-lista, toppet radiolisten i Danmark og ble en hit i USA med 37.-plass på Billboard Hot 100 i 1989. Den oppnådde også 2.-plass i radioprogrammet «Ti i skuddet». Tre andre låter fra samme album ble også utgitt som singler.

Den 8. oktober 1988 ble musikkvideoen til *Downtown* vist i beste sendetid på NRK som «fyllstoff» mellom to programmer. Den 28. oktober opptrådte One 2 Many på NRK-programmet «TopPop».

One 2 Many ble oppløst i 1991. Kolsrud startet det nye bandet Guys in Disguise og Jan Gisle Ytterdal var med på å danne bandet Glow. Camilla Griehsel giftet seg med Colin Vearncombe og dannet etterhvert, sammen med sin ektemann, bandet Dogtail Soup.

Diskografi
----------

One 2 Many har gitt ut ett studioalbum og fire singler:

* *Mirror* – 1988 (Studioalbum)
* «Downtown» – 1988 (singel)
* «Another Man» – 1988 (singel)
* «Writing on the Wall» – 1989 (singel)
* «Nearly There» – 1989 (singel)

Referanser
----------

1. ↑  Discogs.com One 2 Many - *Mirror*. Besøkt 18. oktober 2012.

Kilder
------

* Dag Kolsrud og One 2 Many. Besøkt 18. oktober 2012.
* Wikipedias liste over førsteplasser på den norske singellista.

Eksterne lenker
---------------

* (en) One 2 Many på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) One 2 Many på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) One 2 Many på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) One 2 Many på AllMusic Rediger på Wikidata
* Nettstedet YouTube: One 2 Manys musikkvideo *Downtown*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Amalie Magdalene Sophie Huusher** (født Steiner 19. november 1804 i Varde på Jylland, død 4. juni 1868 i Christiania) var en dansk-norsk skuespillerinne.

Familie
-------

Amalie Huusher, døpt *Amalia Magdalena Sophia*, var datter av teaterdirektør Gotthard Steiner (ca. 1768-1831) og skuespillerinne Sophie Marie Dorothea Cartum (eller Cortæus) (1776-1852). Hun var søster av skuespillerinnene Wilhelmine Franck og Doris Bigum. Hun ble første gang gift med skuespilleren Johan Conrad Huusher. Dette ekteskapet ble oppløst, og hun ble annen gang gift 25. november 1841 i Christiania med teatermaler Peter Frederik Wergmann.

Liv og virke
------------

Amalie Huusher kom ammen med sin første ektemann til Norge i desember 1827 som skuespiller ved svogeren Peder Bigums teaterselskap. Hun opptrådte i Kristiansand til mai 1828. Da Bigum døde i juni 1828, overtok Johan Conrad Huusher ledelsen av selskapet, som i 1829-1829 var ansatt hos Julius Olsen i Bergen. Amalie Huusher fulgte selskapet videre til Trondheim, der det opptrådte i perioden 1829-1831. I 1832 gjorde selskapet opptredener i Drammens Dramatiske Selskab, med lystspillene *Christen og Christine*, *Seer jer i Speil* og *Skuespillerinden paa Prøve*, hvor fru Huusher medvirket i samtlige.

Høsten 1832 forlot Amalie Huusher selskapet, og også sin mann. I 1834 var hun tilknyttet Staal & Nielsens teaterselskap i Bergen. Det later til at hun noe senere oppga skuespilleryrket.

Roller i utvalg
---------------

* *Christine* i *Christen og Christine* av Scribe (Drammen, 1832)
* *Fruen* i *Seer jer i Speil* av Töpfer (Drammen, 1832)
* *Frosine* i *Skuespillerinden paa Prøve* av Duval (Drammen, 1832)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   basert på følgende heuristikk avledet fra tidslinjen fra andre hendelser[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Drammens tidende 1832.05.07*. Norge, Buskerud, Drammen. 1832. s. 4.
4. ↑  Ansteinsson, Eli (1968). *Teater i Norge*. Universitetsforlaget. s. 80.
5. ↑  *Bergens Adressecontoirs Efterretninger 1834.04.09*. Norge, Hordaland, Bergen. 1834. s. 4.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 80. ISBN 8200056228.
***One Is Business, the Other Crime*** er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Historien skildrer to ektepar, som ble gift på samme dag. Det ene ekteparet er meget velstående, men det andre ekteparet var fattige. Tiden går, og i desperasjon over arbeidsløshet og mangel på penger forsøker den fattige ektemannen å begå innbrudd i et hjem, bare for å bli oppdaget og tatt til fange av kvinnen som holder til der.

Det viser seg at denne eiendommen faktisk var hjemmet til det velstående ekteparet. Men samtidig som hun holder den fattige innbruddstyven under kontroll, oppdager den velstående konen i huset ved et uhell bevis som involverer hennes egen ektemann i bestikkelser.

Rolleliste
----------

* Charles West som den fattige ektemannen
* Dorothy Bernard som den fattige kona
* Edwin August som den velstående ektemannen
* Blanche Sweet som den velstående kona

Referanser
----------

1. ↑  Scott Simmon. *The Films of D. W. Griffith*
2. ↑  ONE IS BUSINESS, THE OTHER CRIME

Eksterne lenker
---------------

* (en) *One Is Business, the Other Crime* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *One Is Business, the Other Crime* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Abu Mahmud Hamid ibn Khidr Khojandi** (kjent som **Abu Mahmood Khojandi**, **Alkhujandi** eller **al-Khujandi**, persisk: ابومحمود خجندی, c. 940 - 1000) var en persisk astronom og matematiker som levde sent i det 10. århundre og bidro til å bygge et observatorium nær byen Rayy, nær dagens Teheran i Iran. Han ble født i Khujand og en bronsebyste av han finnes i en park i dagens Khujand, nå en del av Tadsjikistan.

De få fakta om Khujandis liv som er kjent kommer fra hans etterlatte skrifter og fra kommentarer gjort av Nassereddin Tusi. Ut ifra kommentarene til Tusi er det ganske sikkert at Khujandi var en av herskerne av de mongolske stammene i Khujand-regionen, og dermed må ha kommet fra adelen.

Astronomi
---------

I islamsk astronomi jobbet Khujandi under beskyttelse av Buwayhid Amirs ved observatoriet nær Rayy, Iran, hvor han er kjent for å ha konstruert den første store sekstanten 994 e.Kr. Denne ble bygget for å bestemme jordens aksehelning («skjevheter i ekliptikken») med høy presisjon.

Han fastslo aksehelningen til å være 23°32'19" for året 994 e.Kr. Han bemerket at målinger av tidligere astronomer hadde gitt høyere verdier (indiske: 24°, Ptolemaios 23° 51') og oppdaget da at aksehelningen ikke var konstant, men at den i virkeligheten var avtagende. Hans målinger av aksehelningen av imidlertid ca. 2 minutter for liten, sannsynligvis på grunn av at det tunge instrumentet satte seg i løpet av observasjonene.

Referanser
----------

1. ↑  Al-Khujandī, Abū Maḥmūd Ḥāmid Ibn Al-Khiḍr, *Complete Dictionary of Scientific Biography*, 2008
2. ↑  O’Connor, John og Robertson, Edmund F. «Abu-Mahmud Khojandi». *MacTutor History of Mathematics archive*. Universitetet i St. Andrews. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Kilder
------

* O’Connor, John og Robertson, Edmund F. «Abu-Mahmud Khojandi». *MacTutor History of Mathematics archive*. Universitetet i St. Andrews. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* Al-Khujandī, Abū Maḥmūd Ḥāmid Ibn Al-Khiḍr hos Encyclopedia.com
* Islamsk vitenskaps historie

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MacTutor **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Dirty Pair*** er en serie lettromaner innenfor sjangerne science fiction og komedie. Den ble skrevet av Haruka Takachiho og illustrert av Yoshikazu Yasuhiko, og ble senere tilpasset til andre formater som manga og anime. Over sin lange produksjonsperiode ble det lagd åtte lettromaner i tillegg til noen noveller, en TV-serie, to OVA-serier, to OVA-feature filmer og to korte japanske radioserier. TV-serien fra 1985 vant *Animage*s «Grand Prix»-pris for det året.

Handlingen er satt til årene 2138 til 2143, når menneskeheten har spred seg til et par tusen solsystemer. En stort selskap kalt World Welfare Works Association (WWWA eller 3WA) hjelper solsystemer som er medlemmer av United Galactica-føderasjonen med forskjellige problemer, ved å sende agnter. Serien fokuserer på et par agenter kalt Kei og Yuri, som har et rykte om at ødeleggelse følger like bak dem, som gjør dem kjent som et «Dirty Pair».

Referanser
----------

1. 1 2  «Advent of the Angels: The Great Adventure of the Dirty Pair | Eruditorum Press». *www.eruditorumpress.com* **(engelsk)**. Besøkt 15. februar 2018.
2. ↑  «Dirty Pair» **(engelsk)**. Besøkt 15. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dirty Pair* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* *Dirty Pair* (anime) på Anime News Networks encyklopedi
1939 Delahaye
**Delahaye** var et fransk bilmerke startet av Emile Delahaye i 1894 i Tours. De første bilene var med reimdrift, men en- eller tosylindrete motorer.

Selskapet bygde luksusbiler i et begrenset antall, men også lastebiler, busser og brannbiler. 

Delahaye gjorde en rekke tekniske nyvinninger i de første årene og etter å ha etablert en racing-avdeling i 1932, ble selskapet fremtredende i Frankrike på midten og slutten av 1930-tallet, med sine Type 138, Type 135SC og type 145 som vant en rekke løp og satte internasjonale rekorder.

Selskapet fikk tilbakegang etter andre verdenskrig. Delahaye ble overtatt av konkurrenten Hotchkiss i 1954, som produserte lastebiler under merket Hotchkiss-Delahaye i noen måneder før merket begge ble overtatt av Brandt organization, da ble bilproduksjonen avsluttet.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Litteratur
----------

* *Cars store billeksikon*, bind 10 (DEC-DKL), Skandinavisk Presse AS, 1989, s. 754-765. ISBN 82-7232-194-7

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Delahaye vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***The Old Folks at Home*** er en amerikansk stumfilm fra 1916 regissert av Chet Withey.

Handling
--------

Senator John Coburn har en sønn, Steve, som ofte assosierer seg med gamblere, kriminelle og rusmiddelavhengige – i stedet for en politisk karriere, slik som faren hans. Han myrder impulsivt sin elskerinnes nye elsker. Senatoren forsøker å bruke sin store politiske innflytelse for å få Steve frikjent. Men alle bevisene impliserer ham, og derfor ønsker juryen å finne Steve skyldig uten særlig mye overveielse.

Men kort tid før dommen kan kunngjøres, reiser Steves mor seg plutselig i rettssalen for å komme med en lidenskapelig bønn på vegne av sønnen sin. Som et resultat, beveget av morens store sorg, velger jury-medlemmene å ignorere alle bevisene – for å erklære at Steve ikke er skyldig likevel.

Skuespillere
------------

* Herbert Beerbohm Tree som John Coburn.
* Josephine Crowell som Mrs. Coburn.
* Elmer Clifton som Steve Coburn.
* Mildred Harris som Marjorie.
* Lucille Young som Lucia Medina.
* W.E. Lawrence som Stanley.
* Spottiswoode Aitken som en dommer.
* Alfred Paget.
* Wilbur Higby.

Referanser
----------

1. ↑  THE OLD FOLKS AT HOME

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Old Folks at Home* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Old Folks at Home* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Planescape: Torment*** er et isometrisk videorollespill utviklet av Black Isle Studios og utgitt av Interplay Entertainment. Spillet kom 12. desember 1999, og har handling lagt til Planescape-verdenen og bruker regler fra *Advanced Dungeons & Dragons*. Spillet bruker en modifisert Infinity Engine som ble brukt året før i spillet *Baldur's Gate*.

Hovedpersonen, den navnløse er udødelig, men glemmer alt som har skjedd når han våkner opp etter å ha blitt forsøkt drept. Gjennom spillet møter protagonisten mange gode hjelpere, og blir med erfaring og ved bruk av magiske tatoveringer en fryktløs helt på leting etter årsaken til hukommelsestapet.

Hovedpersonen lages i henhold til AD&D-reglene, og kampsystemet følger de samme reglene.

Chris Avellone var hovedforfatter og designer. Colin McComb jobbet samtidig på et annet Planescape-spill for Playstation, men det ble kansellert og McComb ble med på utviklingen av Troment.

Spillet ble gjenutgitt i 2009, og kom i opprustet utgave i april 2017. Den 26. jan. 2016 kom *Torment: Tides of Numenera* som en "åndelig oppfølger".

Mottagelse
----------

Motagelsen blant kritikerne var veldig god. Spillet ble av enkelte omtalt som bedre enn suksessen Baldur's Gate, og særlig ble den litt mørke historien fremhevet. Spillets tekniske kvaliteter, særlig grafikk og lyd, ble også ansett som svært gode, selv om mange av datidens PC-er slet med oppdateringshastigheten i kamp. 
Spillet har per april 2019 91/100 hos metacritic, og 9,2/10 blant brukeronomtalene.

Spillet vant en rekke priser, blant annet "PG of the Year" i 1999 hos både GameSpot og Computer Gaming World. Spillet har mange ganger vært på lister over de beste dataspillene gjennom tidene, og er oppført på Wikipedias "List of video games considered the best".

Referanser
----------

1. ↑   *Steam*, 1.0.0.74, 12. september 2003, Steam-ID 466300, Wikidata Q337535,
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. september 2012. Besøkt 7. august 2009.
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** MusicBrainz
 |

Portal: Videospill
***The Old Cobbler*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Murdock MacQuarrie.

Handling
--------

Gamle Nathan tar sønnen sin Dick på fersken, i det sistnevnte går gjennom vesken hans og stjeler fra faren sin. Han protesterer, men blir Dick bryr seg ikke og oppfører seg frekt mot sin egen far. Nathan kaster ham derfor ut av hjemmet sitt, i håp om at resten av samfunnet kan bøte på det faren ikke er i stand til.

Nathans kone er nå alt som er igjen for den gamle mannen, men hun dør kort tid etter dette. Etter begravelsen hennes reiser Nathan vestover, og slår seg snart ned i en gruve-leir. Til tross for sine tidligere problemer, utstråler Nathan fremdeles nestekjærlighet og vennlighet. Men eventyrene og prøvelsene hans er fremdeles ikke overstått.

Skuespillere
------------

* Murdock MacQuarrie som Nathan
* Richard Rosson som Dick
* Agnes Vernon som ess
* Lon Chaney som Wild Bill
* May Benson som Nathans kone

Referanser
----------

1. ↑  The Old Cobbler

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Old Cobbler* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Old Cobbler* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Jan Zajíc** (født 3. juli 1950 i Vítkov, død 25. februar 1969 i Praha i Tsjekkoslovakia) var en tsjekkisk student som begikk selvmord ved å sette fyr på seg selv om en politisk protest mot Warszawapaktens invasjon av Tsjekkoslovakia. 

Han var student ved den tekniske høyskolen der han spesialiserte seg på bygging av jernbane, samt han også var interessert i poesi og humanistiske fag.[] I 1969 deltok han på en sultestreik og en markeringsseremoni arrangert av hans medstudenter om tsjekkoslovaken Jan Palach som også hadde begått selvmord ved sette fyr på seg selv. Den 25. februar 1969 reiste han til Praha sammen med tre andre studenter og fredsaktivister. Hans intensjon var å advare tilhørerne mot den kommende politiske normaliseringen av landet.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 86789, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   MAK, PLWABN-ID 9811568351905606[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator jn20000402703, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.masarykovohnuti.cz, besøkt 4. april 2021[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Abstraction-Création** var en løs sammenslutning av kunstnere i 1930-årene. Den ble igangsatt i Paris i 1931, og utga tidsskriftet *Abstraction-création: Art non-figuratif* mellom 1932 og 1936, og hadde utstillinger med abstrakt kunst flere steder i Europa.

Gruppen var ment å utgjøre en motvekt mot den figurative innflytelse som gjorde seg gjeldende i kunsten fra kretsen rundt André Breton og surrealismen. Stifterne var primært Auguste Herbin, Jean Hélion og Georges Vantongerloo. De fikk støtte fra flere kanter, og så ulike interesser og kunstnere som Piet Mondrian, Jean Arp, Marlow Moss, Naum Gabo, Barbara Hepworth, Ben Nicholson, Kurt Schwitters, Vasilij Kandinskij, Taro Okamoto, Paule Vezelay, Bart van der Leck, Leon Tutundjian, John Wardell Power og Mary Cassatt var involvert på forskjellig vis.

Tidsskriftet ble gjenopptrykt av *Arno Press*, New York 1968.

Referanser
----------

1. ↑   www.tate.org.uk, besøkt 18. oktober 2018[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* West, Shearer (1996). *The Bullfinch Guide to Art*. UK: Bloomsbury Publishing Plc. ISBN 0-8212-2137-X.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC
 |
**Jan Zygmunt Skrzynecki** (født 8. februar 1787 i Żebrak ved Siedlce i Polen, død 12. januar 1860 i Kraków) var en polsk offiser.

Liv og virke
------------

### Napoleonskrigene

Skrzynecki tjenestegjorde under Napoleon I, hvis liv han reddet i 1814 under slaget ved Arcis-sur-Aube. I 1812 ble han major og deltok som oberst i slaget ved Leipzig i 1813.[]

### Novemberopprøret

Etter utbruddet av det polske opprøret 830-31 deltok han i slaget ved Grochów i 1831 og ble øverstkommanderende etter Michał Gedeon Radziwiłł. Han slo russerne ved Dębe Wielkie og Iganie, men vissteo ikke hvordan han skulle utnytte suksessen, men trakk seg tilbake for Hans Carl von Diebitsch-Zabalkanskij, og led nederlag ved Ostrołęka den 26. mai 1831.[]

Skrzynecki vendte tilbake til Warszawa og begynte forhandlinger med Russland, Preussen og Østerrike, men hæren og den folkelige opinionen var imot ham, og han ble fritatt fra stillingen av Henryk Dembiński, som han fortsatte å tjene under. Etter Warszawas fall sluttet han seg til general Samuel Różyckis tropper og reddet seg til territoriet til bystaten Kraków.[]

En tid var han ansatt i belgisk militær tjeneste, men ble plassert i en passiv stilling etter krav fra de tre delingsmaktene.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Skrzynecki, Johann Boncza (BLKÖ)[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Sejm-Wielki.pl profil-ID psb.30286.1[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Żaliński, Henryk (1998). «Skrzynecki Jan Zygmunt». *Polski Słownik Biograficzny*. XXXVIII. s. 442–448. ISBN 83-86301-55-4.

Kilder
------

* (sv) Skrzynecki, Jan Zygmunt i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1917)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Planck-tid** (oppkalt etter Max Planck), eller **elementærtid**, er tiden det tar å tilbakelegge en *Planck-lengde* med lysfarten. Dette er tidens minste udelelige enhet. Det er den korteste tiden som kan bety noe; vi kan ikke skille mellom to tidspunkter mindre enn 1 Planck-tid fra hverandre.

En regner med at universet er 4.3 \* 1017 sekunder gammelt, som er ca. 8 \* 1060 Planck-tider.

Definisjon
----------

Planck-tid, tP, er tiden det tar å tilbakelegge en Planck-lengde med lysfarten.  

Lysfarten c = 299 792 458 m/s  

En Planck-lengde = 1,616 \* 10 -35 m  

tid = lengde / fart

Planck-tiden = 1,616\*10-35m / (299 792 458 m/s) {\displaystyle \approx } 5,391\*10-44 sekunder

Uttrykt ved andre konstanter:

{\displaystyle t\_{P}={\sqrt {\frac {\hbar G}{c^{5}}}}\approx } 5,391 \* 10 -44 sekunder

\hbar er Diracs konstant (Plancks konst.)
*G* er gravitasjonskonstanten
*c* er lysets hastighet i vakuum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Delara Darabi** (født 1986 i Rasht i Iran, henrettet 1. mai 2009 i Rasht) var en iransk maler som ble hengt for drapet på en slektning under et ran hun skal ha utført sammen med venner da hun var mindreårig. 

Hun tilsto først drapet for å redde kjæresten sin fra galgen men senere trakk hun tilståelsen. Fordi hun var under 18 år så mente hun at hun skulle redde kjæresten ved å påta seg skylden. Da hun ble dømt til døden var hun 17 år. Hennes advokat mener at hun ikke kan ha vært drapskvinnen, da det er indikasjoner på at drapet ble begått av en høyrehendt person. Darabi var venstrehendt.

Amnesty International mener rettssaken mot Delara Darabi har vært mangelfull og retter kritikk mot styresmaktene i Iran blant annet fordi advokaten eller familien hennes ikke ble informert om henrettelsen før den skjedde. Det er hevdet av Mahmood Amiry-Moghaddam i Iran Human Rights at henrettelsen bryter både iransk lov og internasjonale lover. Ifølge Mostafaei skal dødsdømtes advokat varsles senest 48 timer før henrettelsen gjennomføres. Han fikk først vite om henrettelsen av Delara i sentralfengselet i Rasht når hun var død.

Opprinnelig skulle Darabi henrettes 20. april, men etter massivt nasjonalt og internasjonalt press ble henrettelsen utsatt i to måneder. Amiry-Moghaddam mener at det ble lagt for lite press på Iran forut for henrettelsen av Darabi, som han mener var den mest kjente av ungdommene som er dødsdømt og at hun var selve symbolet på dødsstraff mot mindreårige. Hun var en av de mest kjente mindreårige dødsdømte i Iran, og sentral i den internasjonale oppmerksomheten om menneskerettighetssituasjonen i landet. Det er rundt 150 mindreårige dødsdømte i Iran og hvert år blir 8-9 av dem henrettet, de fleste ved henging. I 2008 gjennomførte Iran 270 henrettelser, men det er grunn til å tro at det er store mørketall.

Henrettelsen har vakt internasjonal oppmerksomhet. Amnesty Internationals nestleder i Midtøsten og Nord-Afrika, Hassiba Hadj Sahraoui, uttalte at rettssaken ikke var rettferdig siden domstolen nektet å se på nye bevis som advokaten mente beviste at det ikke var Darabi som begikk drapet. EU har fordømt henrettelsen og kom med en uttalelse hvor de hevder at straffen bryter med internasjonale lover som Iran har forpliktet seg til å følge. Norge har ikke kommet med noen offisiell reaksjon.

Referanser
----------

1. ↑   www.payvand.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dagbladet: Delara (23) hengt i Iran
3. ↑  VG: - Mamma, de skal henge meg! Redd meg!
4. ↑  Vårt Land: 23 år gammel kvinne henrettet i Iran[*død lenke*]
5. ↑  Aftenposten: Henrettelsen av Delara (23) utsatt
6. ↑  «Nettavisen: – Mamma, vær snill og redd meg». Arkivert fra originalen 3. mai 2009. Besøkt 3. mai 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Atefeh – En blogg og varslingsside om menneskerettigheter i Iran av Mahmood Amiry-Moghaddam
**Lotte Konow Lund**, egentlig **Lise Charlotte Konow Lund**, (født 27. mai 1967 i Oslo) er en norsk maler, tegner og videokunstner. Lotte Konow Lund vokste opp i Bergen. 

Hun har sin utdannelse fra Kunstakademiet i Oslo, og er innkjøpt av Nasjonalmuseet og Norsk kulturråd. Hun har bl.a. hatt separatutstillinger på Galleri Wohnmaschine i Berlin, Stenersenmuseet og Galleri Wang i Oslo og vært representert på kollektivutstillinger som Kunstnernes Hus, Moderna Museet i Stockholm, Lousiana Museum of Modern Art, Pratt Manhattan Gallery i New York, Essor Gallery i London, 1st Athens Biennale i Athen, Platform Garanti i Istanbul, Drammen Kunstmuseum, Henie Onstad Kunstsenter, Astrup Fearnley Museet og Museet for Samtidskunst. Lotte Konow Lund startet og drev galleri G.I fra 1997-2007.

Konow Lund har vunnet hederlig omtale for sin film *Babyface Assassin* på kortfilmfestivalen i Grimstad, der hun senere har sittet i juryen. Hun har vært styremedlem i UKS, og sitter i dag som styremedlem i Kunstnerforbundet.

Eksterne lenker
---------------

* LotteKonowLund.com – Lotte Konow Lunds offisielle hjemmeside

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Nordstrandveien** (1A–127, 8–86) i Oslo går fra Mosseveien og først sydøstover opp Nordstrandskråningen til kryss med Solveien, deretter østover Nordstrandplatået og videre ned til E6 i Skulleruddumpa. 

Veien ble anlagt i 1864 fra den nye Ljabrochausséen ved fjorden opp til Kongeveien (nå Ekebergveien) og den nye kirken (dengang kalt Sæter kapell) som sto ferdig i 1865-66. Veien ble til å begynne med kalt Sæterveien, senere Kirkeveien, og først fra 1904 har navnet vært Nordstrandveien.

Veien forbinder i dag E18 (Mosseveien) og E6 (Europaveien). I forslag til Lokal trafikkplan sommeren 2010, har veien status som lokal samleveg.

På strekket opp åssiden fra Mosseveien krysser Nordstrandveien under Østfoldbanen og 
passerer Nordstrand stasjon. Ved krysset med Solveien ligger den tidligere Nordstrand middelskole, som nå brukes av Steinerskolen på Nordstrand. Litt lenger opp i veien ligger Nordstrand skole, Agnes Thorsens plass og bak plassen den tidligere Nordstrand videregående skole.

Veien passerer under Ekebergbanen ved Sæter holdeplass, og krysser deretter Ekebergveien i knutepunktet Sæter. Her finnes flere ulike butikker samt restaurant, bank og postkontor. På strekningen Sæter – Langbølgen trafikkeres veien av bussrute 79 (Holmlia – Grorud), og på strekningen Oberst Rodes vei til Skulleruddumpa går rute 74 (Vika – Mortensrud).

Referanser
----------

1. ↑  Nordseter gård, Historie
2. ↑  Om lokal trafikkplan i Nordstrand Blad
3. ↑  Nordstrand middelskole, Solveien 113

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nordstrandveien». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 394. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Triatlon Triatlon |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| Norgesmesterskapet i triatlon |
| Sølv | 2013 Oslo |  Normaldistanse  |

**Lotte Miller** (født 25. januar 1996 i Stavanger) er en norsk triatlet som representerer Bryne Triatlonklubb og studerer ved idrettslinjen på St. Svithun videregående skole. Hun er trilling med Hanna Miller, junioreuropamester i taekwondo, og volleyballspilleren William Miller.

Karriere
--------

Miller startet karrieren som svømmer i Madla Svømmeklubb da hun var sju år.

I 2010 ble hun kontaktet av Stein Gundersen i Norges Triathlonforbund og debuterte som triatlet året etter, under et stevne i Bø i Telemark.

Under Junior-EM i 2013 var Miller tre sekunder unna bronsemedalje etter en sterk sluttspurt, men endte på fjerdeplass, 28 sekunder bak vinneren Georgia Taylor-Brown fra Storbritannia.

Samme år tok hun sølvmedalje på normaldistansen under Norgesmesterskapet i triatlon, bak Mette Pettersen Moe som vant for tredje året på rad.

Miller ble tatt ut i den norske troppen foran Europalekene 2015, der hun endte på en 20.-plass, 6.11 bak vinneren Nicola Spirig fra Sveits.

Etter å ha vært ute i 2014 som et resultat av overtrening, kom Miller sterkt tilbake i 2015. Hun tok Norges første VM-medalje i triatlon da hun løp inn til bronsemedalje i junior-VM i Chicago samme år. Dessverre ble 2016-sesongen til Miller spolert, da hun nok en gang ble utsatt for overtrening. 

Miller flyttet til Odense i Danmark høsten 2016. Hun studerer idrett på syddanskuniversitet og trener sammen med tri team SDU (et elite team av triatleter knyttet opp mot det danske triatlonforbundet og syddansk universitet). 

I 2018 fikk Miller sitt gjennombrudd. Hun ble nr 17 sammenlagt i WTS (Verdensserien i triatlon 2018) etter å ha tatt flere topp 15 og topp 10 plasseringer. 

Under Sommer-OL 2020 i Tokyo ble hun nummer 24.

Meritter
--------

2013
* 2.-plass Triatlon-NM
* 4.-plass Junior-EM

Referanser
----------

1. ↑   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  Larsen, Jan-Erik (18. oktober 2013). «På europatoppen i hver sin idrett». Aftenposten. Besøkt 17. juli 2015.
3. ↑  Scheve, Ingeborg (10. august 2013). «NM Triatlon: Forsvarte NM-tittelen». Skiaktiv.no. Arkivert fra originalen 21. juli 2015. Besøkt 17. juli 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lotte Miller – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Lotte Miller – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lotte Miller – TheSports.org Rediger på Wikidata

* (en) Lotte Miller – ITU Rediger på Wikidata
* Profil hos *International Triathlon Union*
* Profil Arkivert 21. juli 2015 hos Wayback Machine. hos *Baku2015.com*
**Sport og politikk** sies ofte å være adskilt, spesielt i olympisk sammenheng. Historien viser imidlertid noe annet. Sammenhengen mellom sportslig suksess og et lands nasjonalfølelse og identitetsbygging er så sterk at det synes vanskelig for politikere å holde dette adskilt.

Ved sommer-OL 1936 i Berlin brukte nazistene i Tyskland arrangementet til propaganda. Da apartheid ble praktisert i Sør-Afrika, ble Sør-Afrika utestengt av fra internasjonal konkurranse i mange grener. Etter urolighetene i Tsjekkoslovakia i 1968 ble kamper i ishockey mellom Tsjekkoslovakia og Sovjetunionen de påfølgende årene tøffere og gjaldt *mer enn bare sport*. Sommer-OL var på 1970-tallet og 1980-tallet ofte gjenstand for ulike former av boikott. Ved sommer-OL 1972 slo terrorister til i det som ble kjent som München-massakren, og siden da er sikkerhetsovervåkningen sterkere.

Med slutten av den kalde krigen på 1990-tallet ble «spenningsnivået» mellom øst og vest redusert, og det samme gjaldt behovet for politiske markeringer gjennom sport. Sikkerhetsovervåkning av større sportarrangementer, særskilt i USA, ble trappet opp igjen etter terrorangrepet 11. september 2001 i USA.

I 2008 ble fotballkamper mellom danske og egyptiske ungdomslandslag i fotball ble avlyst etter at aviser igjen trykket kontroversielle Muhammedkarikaturer.

Se også
-------

* Olympiske leker og politikk

Referanser
----------

1. ↑  
NTB (22. februar 2008). «Tegninger førte til fotballboikott». Aftenposten. Arkivert fra originalen 21. juli 2011. Besøkt 24. mars 2008.
**Porta Collina** var en byport i den serviske mur i Roma.

Den lå i det nordligste avsnitt av bymuren på Quirinalhøyden *(collis Quirinalis)*, som den også har navnet fra. Ved den begynte en *agger*, et sterkt befestiget avsnitt av Serviusmuren. Det ble funnet rester etter den ved byggingen av finansministeriet på 1800-tallet. Den befant seg der nå gatene Via XX Settembre og Via Goito krysser hverandre.

Fra Porta Collina utstråler to vikrige romerveier som fører nordover: Via Salaria og Via Nomentana. Da gallerne tidlig i det 4. århundre f.Kr. trengte inn i Roma, var det gjennom Porta Collina. Da Hannibal i 211 f.Kr. rykket frem mot Roma, red han helt frem til utenfor Porta Collina. I året 82 f.Kr. seiret Sulla og Crassus i slaget ved Porta Collina over de angripende samnitterne og lukanerne

Tre km utenfor Porta Collina var Ponte Salario, en bro som kontrollerte den strategisk viktige overgangen over elven Aniene.

Referanser
----------

1. ↑  Titus Livius 5, 41; Plutark, *Camillus* 22.
2. ↑  Livius 26, 10; Plinius, *naturalis historia* 15, 76.
3. ↑  Plutark, *Sulla* 29.

Litteratur
----------

* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* von Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, S. 21–22, 242–243, 247.
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *Porta Collina.* I: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Oxford University Press, London 1929, s. 406.
Redaksjonen for Nordstrands Avis holdt i sin tid til i Pilestredet 37.
***Nordstrands Avis. Upolitisk Avis for Nordstrand Sogn*** var en ukentlig lokalavis startet av Carl Theodor Ystrøm (1890–1930) i 1925. Ystrøm fungerte selv som redaktør og utgiver av avisen inntil sin død, knapt 40 år gammel.

Selv om *Nordstrands Avis* opphørte i 1939, regner dagens *Nordstrands Blad* sin historie tilbake til denne avisens etablering i 1925.

Redaksjonen holdt til i Pilestredet 37 i Oslo. Første utgave av lokalavisen kom i salg 3. januar i 1925. Det første året var lørdag avisens utgivelsesdag, men fra 1926 kom den ut på fredager.

For Carl Ystrøm var det viktig et vidt og ble en stemme i nærmiljøet, derfor var det også at han bestemt frasa seg oppfordringen om å stille som kandidat ved kommunevalget i 1925. Ellers lød redaktørens velkjente motto: «Den som ikke krever noe, får ingen ting». Hans engasjement kjente ingen grenser og redaktøren ble en både kjent og aktet person i nærmiljøet.[]

Av de første saker *Nordstrands Avis* fremmet var en oppfordring til beboerne om holde seg hjemme på 17. mai og bidra til lokal feiring av nasjonaldagen. Etter den vellykkede 17. mai-feiringen i 1925 kunne lokalavisen med rette triumfere: «*Nordstrands Avis* har ved at ta initiativet til denne sak bevist hvilken fordel det er for sognet at ha sit eget organ, hvor alle saavel smaa som store spørsmaal av interesse og til bedste for dets beboere kan bli drøftet.»

Referanser
----------

1. ↑  Carl Ystrøm: «En straalende 17. mai dag». *Nordstrands Avis* nr. 23 Lørdag 22. mai 1925, s. 1.

Litteratur
----------

* Redaktør Ystrøm død. *Nordstrands Avis*. Nr. 13. Fredag 28. mars 1930, s. 1.

Portal: Litteratur