recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Brisbane** er den lengste elva sørøst i Queensland, Australia. Elva renner gjennom Brisbane by før den munner ut i havet i Moreton Bay. Elva er regulert av Wivenhoe vannkraftverk, som danner *Lake Wivenhoe* overfor demningen. Sjøen er hovedvannkilde for byen Brisbane. 

Elva og byen ble oppkalt etter guvernør Thomas Brisbane (1773–1860) av oppdageren John Oxley i 1823.

Elveløp i elvas nederste del, fra Ipswich to Moreton Bay.   

██ Brisbane River og Moreton Bay

██ Veibroer

██ Jernbanebroer

██ Gangbroer

██ Buss- og gangbroer

Elva har sitt utspring i Conondale Range øst for Kingaroy. Derfra flyter den sørover og tar opp sideelva Stanley sør for Somerset-demningen. Heretter blir elva til Wivenhoe-sjøen, passerer Wivenhoe-demningen og slynger seg deretter rolig mot havet. Etter Wivenhoe tar den opp flere sideelver, som Bremer.

Eksterne lenker
---------------

* Historical Brisbane River Map
* Album of 1893 Brisbane Flood Photographs These images are held by the State Library of Queensland, Reference Code: API-82.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Suanmeitang
**Suanmeitang** (tradisjonell kinesisk: 酸梅湯, forenklet kinesisk: 酸梅汤, pinyin: *Suān méi tāng*, jyutping: *Syun1 mui4\*2 tong1*) er en tradisjonsrik kinesisk drikke laget av sure plommer (fra røkte kinesiske plommer), kandissukker og andre ingredienser som for eksempel søt osmanthus. De sure plommene gjør at *suanmeitang* er lett saltet i tillegg til å være søt og temmelig sur.

Den er særlig populær om sommeren, ettersom den anses å fremme avkjøling av kroppen. Den tillegges også en mildt positiv helseeffekt.

*Suanmeitang* har eksistert i det minste siden Songdynastiets tid (960–1279); det er også kjent en variant kalt «hvit suanmeitang» (白酸梅汤) under Yuandynastiet (1271–1368 CE). Den oppskrift som er blitt stående skal ha blitt utviklet etter ønske fra Qianlong-keiseren under Qing-dynastiet. Den var først vanlig i keiserhoffet, men ble popularisert da en borger av Hebei skapte og produserte merket *Xinyuanzhai* (信远斋). Siden 1980-årene masseproduseres drikken.
***Lijin*** eller ***likin*** (kinesisk: 厘金, pinyin: *líjīn*) var en form for lokal skattlegging i Kina som først ble tatt i bruk for å finansierer de overveiende lokalt rekrutterte hærer som ble satt inn for å slå ned Taipingopprøret midt på 1800-tallet. 

Det var embedsmannen Lei Yixian som første hang utskrev skatten i 1853 i området rundt Yangzhou, der det gjaldt å bekjempe opprørsbandene som herjet. Qinghoffeet i Beijing godkjente tiltaket ettersom man der ikke hadde nok penger til å finansiere oppbyggingen av styrkene, og snart ble *lijin*skatten en viktig finansieringskilde i kam,pen mot både Taipingopprøret og Nianopprøret.

Skatten ble ilagt på en ad valorem-basis på gods i transitt og på forretninger, og ratene varierte fra to til ti prosent. 

Etter at Taipingopprøret var knust omkring år 1864 fortsatte man imidlertid å innkreve skatten, som ble til en viktig inntektskilde for lokale styresmakter. Dette desto mere etter at Kina mistet sin selvråderett hva gjaldt handelstariffer i og med Nanjingtraktaten. På mange måter innebar *lijin*skatten en desentralisering av statlig styringsmakt etter Taipingopprøret.

Utenlandske handelsfolk i traktathavnene mente at *lijin*skatten var til hinder for vareimporten til Kina og at den stred mot inngåtte handelsavtaler. De begynte da på en rekke forsøk på å få avskaffet skatten, men uten å lykkes. 

*Lijin*skatten ble først avskaffet av den kinesiske republikanske regjering 1. januar 1931.

Litteratur
----------

* Edwin George Beal: *The Origin of Likin, 1853-1864.* Cambridge: Harvard University Press, 1958.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Su Huijuan** (født 3. april 1964), kinesisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles, 1984 i Los Angeles og 1992 i Barcelona

Huijuan ble olympisk mester i volleyball i Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det kinesiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran USA og Japan.

Det var åtte lag som deltok i damenes volleyballturnering. To grupper med fire lag der de to beste lagene gikk videre til semifinale. Kina vant semifinalen med 3-0 i sett over Japan og finalen vant de også med 3-0, motstandere var USA. 

Fire år senere, i sommer-OL 1988 i Seoul, vant hun en bronsemedalje i volleyball med det kinesiske damelaget. Sovjetunionen vant turneringen foran Peru og Kina. Huijuan spilte en kamp i turneringen.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1984 USAs flagg Los Angeles - **Gull** i volleyball, damer Kinas flagg Kina
* Bronse 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Bronse i volleyball, damer Kinas flagg Kina

Eksterne lenker
---------------

* (en) Su Huijuan – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Su Huijuan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Su Huijuan – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (cn) Su Huijuan – Kinas olympiske komité Rediger på Wikidata
**Emile Robins belønning** blir gitt til mannskap på redningsskøyter som har gjort en særlig innsats. Utmerkelsen har navn etter Emile Robins (1819-1915). Han var en fransk cognacprodusent som var visepresident i det franske sjøredningselskapet *Société centrale de sauvetage des naufragés.* Han ga gaver til redningsselskap i flere land. Redningsselskapet i Norge fikk og tildelt midler. 

*Emile Robins legat I* fra 1899 ble investert i norske statspapirer. Avkastningen ble brukt til Emile Robins belønning. Denne hederutmerkelsen ble utdelt de fleste årene mellom 1905 og 1977. De første årene ble prisen utdelt for innsatsen gjennom en hel sesong. Senere ble det påskjønnelse for en redning hvor det ble vist offervilje. Lenge var hederprisen 150 kroner, som ble delt mellom skøytemannskapet. Fra 1961 ble det utdelt sølvmedaljer.

Redningsselskapet fikk også senere gaver fra Emile Robin.

*Emile Robind fond* fra 1902 ble brukt til støtte til skøyteførere som måtte slutte på grunn av høy alder eller sykdom.

*Emile Robins legat II* ble brukt til bryllupsgave til mannskap på redningsskøytene, og til døtre av mannskap som giftet seg med sjømenn. Gaven var en fint innbunden bibel og et veggur. 

*Emile Robins legat III* ble brukt til konfirmasjonsgaver til døtre og datterdøtre av mannskap på redningsskøytene. Gaven var en svart ullkjole og et lite sølvkors.

*Emile Robins legat IV* ble brukt til påskjønnelse av skøytemannskap med lang tjenestetid.

Etter 1980 ble ikke disse gavene utdelt. Avkastingen fra legatene er blitt brukt til julehilsen til pensjonerte sjøfolk.
**Lappbladbille** (*Chrysomela lapponica*) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

Lappbladbille er mellom 5-8 mm lang. Kroppen er litt langsmal eller mer oval som bladbillene ofte er. Halskjoldet er ensfarget med en metallisk glans i en mørk grønn farge. Dekkvingene er tofarget med tverrgående brokede flekker i metallskinnenede mørkt grønn og en rødlig noen ganger lysere gulrød farge. De har uregelmessig punktur, ikke ordnet i langsgående rekker. Antennens niende og tiende ledd er bredere enn de er lange.

Levevis
-------

Lappbladbille finnes ofte tallrike i fjelltrakter. Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, som er blad på trær og busker.Vanligvis på seljer (*Salix*). 

Eggene legges i grupper på undersiden av bladet på næringsplanten. Eggene er blekt gul-hvite og er i underkant av 2 millimeter og har form som et riskorn. Larvene er klumpige, korte og tykke, de er lite kamuflert, men har en viss beskyttelse ved at de lukter vondt. 

De tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 9. september 2020. Besøkt 9. september 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 9. september 2020. Besøkt 9. september 2020.

Litteratur
----------

* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *lappbladbille* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *lappbladbille* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *lappbladbille* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *lappbladbille* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *lappbladbille* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *lappbladbille* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chrysomela lapponica* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Chrysomela lapponica* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Chrysomela lapponica* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Lappbladbille *Chrysomela lapponica* - Fauna Europaea
* Norsk Entomologisk forening
**Emilia Fahlin** (født 24. oktober 1988 i Örebro, Sverige) er en svensk profesjonell syklist. Fahlin ble proff i 2007 og syklet i en årrekke for Team Columbia-HTC fram til laget ble lagt ned etter 2011 sesongen. I 2013 sesongen syklet hun for den norske laget Team Hitec Products UCK

Meritter
--------

2012
16.-plass – landeveisrittet ved sommer-OL 2012 (London)
Sølv – det svenske mesterskapet i landeveissykling, fellesstart
Bronse – det svenske mesterskapet i landeveissykling, tempo
2011
Svensk mester: tempo
9.-plass – VM i landeveissykling, tempo (København)
3 etappeseire – Tour de l'Ardèche (Frankrike)
2010
2.-plass U23-EM, tempo (Ankara)
Svensk mester landeveissykling, tempo (Sollerön)
Svensk mester landeveissykling, fellesstart (Sollerön)
Bronse – det svenske mesterskapet i landeveissykling, fellesstart
9.-plass – VM i landeveissykling, tempo (Geelong)
2009
Vinner Tour of California Criterium
Svensk mester: tempo
Sølv – U23-EM, tempo (Hooglede-Gits)
2008
Svensk mester: fellesstart
Bronse – Svanesunds 3-dagars, U23
Sølv – Open de Suede Vargarda (Sverige)
Bronse – California Women's Criterium (USA)
2007
Gull – Skandisloppet U23/elite (Uppsala)
Sølv – Sparkassen Giro, Criterium (Tyskland)
2006
Bronse – Hammarö Rundan (Hammarö, Sverige)
Bronse – Junior-SM landevei (Sollerö)
2005
Gull – Junior-SM landevei, fellesstart
Sølv – Junior-SM landevei, tempo

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Emilia Fahlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Emilia Fahlin – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Emilia Fahlin – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Emilia Fahlin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Emilia Fahlin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Emilia Fahlin – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Emilia Fahlin – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Emilia Fahlin – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Emilia Fahlin – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Emilia Fahlin – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Emilia Fahlin – CycleBase Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Førsteutgaven av *Émile, ou De l'éducation*.
***Emile – eller om oppdragelse*** (fransk ***Émile, ou De l'éducation***) er en bok av Jean-Jacques Rousseau som kom ut i 1762. Boken er en avhandling om oppdragelse av barn og om menneskets natur.

Illustrasjon fra 1700-tallsutgave.
Teksten er delt inn i fem bøker. De tre første er om barnet Émile, den fjerde tar opp ungdomstiden, og den femte omhandler hans kvinnelige motstykke Sophie, samt Émiles privatliv og gjerninger i samfunnet.

Rousseau mente at barn måtte oppdra seg selv, de måtte finne ut selv hva som var rett og galt. De måtte lære å styre seg selv uten at de voksne blandet seg for mye inn. Rousseau mente da at barna ville bli sterkere, selvstendige og frie, men slik oppdragelse gjaldt bare for gutter. Jentene skulle læres opp til å stelle hus og barn og trengte derfor ikke å gå på skole.

Referanser
----------

1. ↑  «Emile - eller om oppdragelse | Solum|Bokvennen». *solumbokvennen.no*. Arkivert fra originalen 12. januar 2021. Besøkt 10. januar 2021.

Litteratur
----------

* *Emile, eller Om oppdragelse* Vidarforlaget 2010 Oversatt av Kirsten Marianne Bessesen og etterord av Hans Kolstad ISBN 9788279900382

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Mutianyu** (kinesisk: 慕田峪, pinyin: *Mùtiányù*) er en sektor av Den kinesiske mur i nærheten av den kinesiske hovedstad. Den befinner seg i fylket Huairou ca. 70 km nordøst for Beijing. Mutianyu-sektoren av muren er knyttet til Juyongguanpasset i vest og Gubeikou-porten i øst. Den er en av de best bevarte sektorer av den store kinesiske mur. 

Dette stykket av muren ble først anlagt på midten av 500-tallet under Det nordlige Qi, Mutianyu-sektoren er dermed eldre enn sektoren ved Badaling, som ligger nærmere Beijing og er et mye mer besøkt utfluktsmål for tusister. Under Ming-dynastiet fikk dette avsnittet så en ny og kraftigere mur, med den gamle muren som fundament, under tilsyn av general Xu Da. I 1404 anla man et passeringspunkt i et pass mer. I 1569 ble muren igjen omgygd og styrket, og det er den som nå står. Selv om man også har restaurert muren her, er dette det avsnittet hvor den gamle Ming-muren er best bevart. 

Muren er for det meste av granitt, og er 7-8 meter høy og er 4-5 meter bred på toppen. 

Sammenlignet med andre sektorer av muren, har Mutanyu-stykket en rekke unike særtrekk. Vakttårnene er plassert særlig tett. På edt strekk på 2.250 meter er det 22 vakttårn. Både indre og ytre parapet har skyteskår, slik at man lett kan avfyre skudd mot angripere også fra sør. Dette er et meget sjeldent syn ellers langs muren. Mutanyupasset bevoktes av tre vakttårn; et stort i midten og to mindre på hver sin side. Anleggsmåten og forbindelsen mellom de tre tårnene er særlig spesielle for muren her. 

Billett til taubanen
Denne delen av muren er omgitt av skoger; over 90 prosent av området langs muren er skogkledt.

Sektoren er åpen for besøkende, lettest adkomst opp og ned er ved en taubane. Man kan dessuten komme seg ned med vogner som går på spor i fjellsiden eller benytte en av trappene opp til muren. 

Landsbyen Mutianyu under muren er blitt utropt av myndighetene til en modellandsby, på grunn av sitt glasshåndverk og turismen. 

* 
* 
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* Mutianyu Great Wall fotogalleri
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Great Wall of China at Mutianyu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Logaritmisk prevalens av P681H i 2020 i sekvenseringer i databasen GISAID
**Mutasjon P681H** er en virusmutasjon som uttrykker en endring fra prolin (P) til histidin (H) i aminosyres posisjon 681.

Histidin er et av utgangsstoffene ved kroppens tilvirkning av proteinet histamin som medvirker i kroppens immunforsvar; histidin er en av de aminosyrene som kroppen kan lage selv. Prolin tilhører de nøytrale, hydrofobe aminosyrene. Den er ikke regnet som en essensiell aminosyre, da menneskekroppen er i stand til å syntetisere den på egen hånd. Det som i covid-19-sammenheng er en problemstilling er at slike aminosyreendringer kan påvirke immunforsvarets noen ganger negativt.

I januar 2021 meldte forskere i et preprint til et forskningspapir relevant for bekjempelsen av covid-19 at mutasjonen P681H, et karakteristisk trekk ved SARS-CoV-2-variantene oppdaget i Kent i England (B.1.1.7, «den engelske koronavarianten», «Alfa-varianten») og Nigeria (B.1.1.207, «den nigerianske koronavarianten»), oppviste en eksponentielt økende internasjonal frekvens, lignende spredningsutviklingen til D614G.

Referanser
----------

1. 1 2  «Genetic Characteristics and Phylogeny of 969-bp S Gene Sequence of SARS-CoV-2 from Hawaii Reveals the Worldwide Emerging P681H Mutation». *bioRxiv*: 2021.01.06.425497. Januar 2021. PMC 7805472 Åpent tilgjengelig. PMID 33442699. doi:10.1101/2021.01.06.425497.   Available under CC BY 4.0.
2. ↑  «"What Mutations of SARS-CoV-2 are Causing Concern?"]». *News Medical Lifesciences*. 15. januar 2021. Besøkt 16. januar 2021.
3. ↑  «histidin». *Store norske leksikon*. 2. november 2018. Besøkt 15. desember 2019.
4. ↑  «Study shows P681H mutation is becoming globally prevalent among SARS-CoV-2 sequences». *News-Medical.net*. 10. januar 2021.
**Muting** er en juridisk term, der en aktør er sikret rett forbundet med en jordisk-økonomisk ressurs. Det stammer fra det gammeltyske *muoton* (forlange, begjære) som ga det tyske verb *muten*; «søke om å få inntekt av noe». Metallet wismut er avledet av mutinger gjort på områder der man gjorde kloke (engelsk *wise*) funn av drivverdige bergarter. 
Lovverket definerer hva som kan mutes (mutbare og ikke-mutbare mineraler), og de vilkår som dertil knyttes. Definisjonen på *mutbart* mineral har i hovedsak vært at det består av metall som har en egenvekt på over 5 samt titan og arsen. Ikke mutbare mineraler tilhører grunneier og for disse gjelder ikke bergfriheten. Diamanter og industrimineraler som kalk, kvarts, olivin og nefelin har ikke vært omfattet av bergfriheten. Minerallovutvalget (NOU 1996: 11) foreslo å utvide bergfriheten i Norge til å omfatte flere mineraler.

Ifølge bergverksordningen av 1539, var alt berg i Norge eid av kongen (den gang Christian III). For å oppmuntre til leting (skjerping) etter drivverdige forekomster, ble det gitt fri leterett til alle: «Bergfriheten» lot alle norske og utenlandske å lete på norsk grunn, uansett eierskap, etter metall og mineral. Det såkalte bergregalet (hentet fra tysk rett) innebar at kongen hadde eiendomsrett til metaller og malmer i berget. For å sikre at verdifulle forekomster ble funnet og satt i drift, slik at kongen kunne få inntekt av gruvedriften, ble det innført fri leterett etter metaller og malmer. I moderne tid følger bergfriheten i Norge av bergverksloven av 1972. Den som først *fant* noe, måtte først *mute* oppdagelsen (registrere funnet), og sikret seg derved førsterett til videre undersøkelser, samt utvinning.

Kong Christian IV videreførte i 1644 mutings-ordningen, bortsett fra at videre utvinning i utgangspunktet var forbeholdt Kongen, som i sin tur kunne gi rett til utvinning gjennom konsesjon. I 1812 kom loven om Berganordning, som fortsatte enhvers rett til å mute.
Bergverksloven av 1842 fjernet prinsippet om «bergfrihet» (fri rett til leting) og skjerping krevde heretter at man hadde tillatelse (formulert i et mutingsbrev) fra bergmester eller lensmann.

Muteren hadde, gjennom tillatelsen, også rett til å drive prøvedrift i mutingsområdet.
Eventuelle funn måtte registreres i form av begjært muting som ga innehaveren av mutingsbrevet en viss rett til videre utvinning. Det aktuelle området kalles utmål, og gir muteren opptil sju år på å gjøre utmålet drivverdig.

Ett eksempel på muting, er Ole Tobias Olsen, jordeier i Dunderlandsdalen, som oppdaget visse forekomster. De såkalte «Ole Tobias Olsen»s mutinger ble i ettertid solgt og utvinnet av Rana Gruber.

Referanser
----------

1. 1 2  Bull, Kirsti Strøm (1997). «Forslaget til ny minerallov og prinsippet om bergfrihet». *Lov og Rett*. 6 **(norsk)**. 36: 362–376. ISSN 0024-6980. doi:10.18261/ISSN1504-3061-1997-06-04. Besøkt 18. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk minerallovgivning, NOU, *Forslag til minerallov*, september, 1996.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Ordenstegn for 1. klasse, militær avdeling, av Det hvite dobbeltkorsets orden
**Det hvite dobbeltkorsets orden** (slovakisk: *Rad Bieleho dvojkríža*) er en slovakisk orden innstiftet 1. mars 1994. Ordenen er den fremste i Slovakias ordensvesen og rangerer foran Ludovít Štúr-ordenen, Pribinov-korset og M. R. Štefánik-korset. Den tildeles utenlandske statsborgere for fremragende fortjenester av Slovakia. Ordenen tildeles av Slovakias president.

Inndeling
---------

Det hvite dobbeltkorsets orden er inndelt i tre klasser:

* 1. klasse (tilsvarende storkors)
* 2. klasse
* 3. klasse

Insignier
---------

Ordenstegnet for Det hvite dobbeltkorsets orden består av et rødemaljert våpenskjold med et hvitemaljert dobbeltkors. Dette er, bortsett fra at det blå treberget mangler, Slovakias riksvåpen. Skjoldet er omgitt av en forgylt laurbærkrans. Det hele er satt på en halv stjerne med fem tagger. Reversen bærer Slovakias riksvåpen omgitt av innskriften «SLOVENSKA RESPUBLIKA». Baksiden av ordenstegnet har også et løpenummer. Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd utformet som lindeblad, i ordenens sivile avdeling, eller tre lindeblad og korslagte sverd, i ordenens militære avdeling. Lindeblad er et slovakisk nasjonalsymbol. Ordensstjernen har samme motiv som ordenstegnet, men her er stjernen hel med åtte tagger.

Ordenstegnene er utført med samme motiv for alle de tre klassene, men har ulik størrelse og er opphengt i bånd av ulik utforming. 1. klasse bæres i bånd over skulderen og med ordensstjerne. 2. klasse bæres i bånd om halsen og med ordensstjerne på brystet, mens 3. klasse bæres i bånd om halsen men uten ordensstjerne. 

Ordensbåndet er blått med en bred rød midtstripe.

Tildeling
---------

Det hvite dobbeltkorsets orden tildeles utlendinger for fremragende innsats for Slovakia. Ordenens 1. klasse tildeles i hovedsak andre lands statsoverhoder.

Norske innehavere
-----------------

Kong Harald er innehaver av ordenens 1. klasse og dronning Sonja er innehaver av 2. klasse av Det hvite dobbeltkorsets orden.

Litteratur
----------

* «Slovakia» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1570–1571

Eksterne lenker
---------------

* Decorations, oversikt over ordensmottagere, fra Slovakias presidentembete
Verdens minst utviklede land.
**Everything but Arms (EBA)** er et en handelsavtale mellom EU og en rekke av verdens minst utviklede land. Avtalen sikrer toll- og kvotefri import for alle varer bortsett fra våpen, til det indre marked.

Ordningen trådte i kraft 5. mars 2001. Hensikten er å fremme økonomisk utvikling i de fattigste landene i verden. I ekstraordinære tilfeller kan det imidlertid gjøres avvik fra programmet, og 16. januar 2019 bestemte kommisjonen å gjeninnføre avgifter på import av ris fra Kambodsja og Myanmar, fordi importen hadde økt med 89 % i løpet av fem år. EUs egne risdyrkere opplevde samtidig et betydelig fall i markedsandel.

Den 12. august 2020 suspenderte EU Kambodsja helt fra *Everything but Arms-*ordningen på grunn av «alvorlige og systematiske» brudd på grunnleggende menneskerettigheter.

Referanser
----------

1. ↑  «Everything But Arms» **(engelsk)**. Den europeiske union. Arkivert fra originalen 30. juni 2020. Besøkt 7. august 2020.
2. ↑  «Chapter IV of Regulation (EU) No 978/2012» **(engelsk)**. Eur-Lex. Arkivert fra originalen 22. juni 2019. Besøkt 7. august 2020.
3. ↑  «EU imposes safeguard measures on rice from Cambodia and Myanmar» **(engelsk)**. Europakommisjonen. 16. januar 2019. Arkivert fra originalen 7. august 2020. Besøkt 7. august 2020.
4. ↑  «Cambodia loses duty-free access to the EU market over human rights concerns» **(engelsk)**. Europakommisjonen. 12. august 2020. Arkivert fra originalen 12. august 2020. Besøkt 12. august 2020.
**Evian** er en type mineralvann fra flere forskjellige oppkommer i nærheten av Évian-les-Bains i departementet Haute-Savoie i Alpene i Frankrike. Varemerket ble ervervet av det franske multinasjonale selskap Groupe Danone i 1991.

Vannet er blitt kommersielt tappet som Evian-vann siden 1826. Det ble solgt i 120 land i 2003. 

Vannet kommer fra oppkommer knyttet til Cachat-kilden, som ligger tett ved Genfersjøen. Det kjennetegnes av et høyt innhold av kalsium og magnesium. 

| Elementer | Proporsjon i mg/l |
| --- | --- |
| Kalsium (Ca2+) | 80 |
| Magnesium (Mg2+) | 26 |
| Natrium (Na+) | 6.5 |
| Kalium (K+) | 1 |
| Sulfater (SO42-) | 10 |
| Hydrogenkarbonat (HCO3-) | 360 |
| Klorider | 6,8 |
| Silisiumdioksid | 15 |
| Fluor | 0,12 |
|

Annet
-----

Danonegruppen anvender også Evian-merket for en serie organiske hudprodukter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Evian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Audi.
**VW–Audi Club Norwegen** er en entusiastklubb for de som har en interesse i Volkswagen og Audi. VW–Audi Club Norwegen er Norges største merkeklubb.[]

VW–Audi Club Norwegen ble stiftet 18. august 1993. Med bare noen få medlemmer på begynnelsen av 90-tallet har klubben vokst en stor vekst og har pr 2014 ca 5000 betalende medlemmer årlig.

Formålet med klubben er:
Samle interesserte i biler av merkene Volkswagen og Audi, etterhvert også delvis for andre merker i VAG-familien som f.eks. Seat/Skoda.
Sørge for arrangementer til sosial og faglig glede.
Være et organ for utveksling av meninger og kunnskap om emnet.
Ha kontakt med leverandører og sørge for samarbeidsavtaler.

Klubben drives 100% av frivillig innsats. Det er ingen i organisasjonen som er lønnet på noen som helst måte. 
Klubben har eget internettsted med klubbforum, publisering av aktuelle nyheter, etc.
Diskusjonsforumet holder høy kvalitet takket være langvarig drift, medlemmene opptrer med fullt navn overfor hverandre og det administreres av ivrige administratorer og moderatorer.
Volkswagen-Audi Club Norwegen utgir medlemsbladet *Treffpunkt* med aktuelle reportasjer og nyheter fire ganger i året.

Klubben har i alle år hatt viktige partnere som bidrar med gode rabattavtaler for medlemmene i tillegg til å støtte klubben i arrangementer. De siste årene har klubben hatt en enorm vekst med partnere og er nå en viktig støttespiller hos flere bedrifter i bransjen.

En av hovedaktivitetene er arrangering av treff- og arrangement. Årlig har klubben flere treff rundt om i Norge, både vinter og sommer. Dette er populært for medlemmene som kommer fra hele landet for å samles sosialt. På treffene fokuseres det på banekjøring og/eller utstillinger.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
En KC-135 tar av fra Incirlik Air Base.
**Incirlik Air Base** (ICAO: **LTAG**) (tyrkisk: İncirlik Hava Üssü) er en NATO-flystasjon i İncirlik, 12 km øst for Adana, Tyrkias femte største by, og 56 km fra Middelhavet.

Den ble bygget 1951–1954 av U.S. Army Corps of Engineers og satt i operasjonell drift i 1955. Høsten 2019 var omtrent 2000 amerikanere stasjonert her. Basen brukes også av det tyrkiske luftforsvaret, og tidligere har Royal Air Force og styrker fra Spania og Saudi-Arabia vært stasjonert her.

Under den kalde krigen ble det fløyet tokter med spionflyet U2 fra basen. Det finnes mye utstyr for signaletterretning som oppfanger og analyserer russisk samband. Basen har vært viktig i USAs krigføring i Midtøsten helt tilbake til Libanonkrisen i 1958. Flytida er kort til mange strategiske mål.

Forholdet mellom USA og Tyrkia har i perioder vært spent på grunn av Incirlik Air Base. Tyrkia var i utgangspunktet mot at USA skulle bruke basen til angrep mot IS, men godtok det til slutt på betingelse av toktene ikke omfattet luftstøtte til kurdiske styrker. Under kuppforsøket i Tyrkia i 2016 ble strømforsyningen til basen stengt, og det ble innført flyforbud for alle amerikanske militærfly. Den tyrkiske regjeringen hevdet at opprørske generaler brukte basen og i hemmelighet ble støttet av USA.

USA oppbevarer 50 atombomber på basen. Det påstås at president Erdoğan i fortrolige samtaler har truet med å utvikle egne kjernefysiske våpen dersom USA flytter bombene bort fra basen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Joseph V. Micallef (14. november 2019). «Is It Time to Withdraw US Nuclear Weapons from Incirlik?». Military.com. Besøkt 21. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Incirlik Air Base – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Global Security web site (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
Tapperhedskorset
**Tapperhedskorset** er den høyeste danske militære utmerkelse for ekstraordinær innsats under ekstreme vilkår.

Utforming
---------

Dekorasjonen er basert på Dannebrogordenen. Korset er svart og bærer i hvitt teksten FOR – TAP – PER – HED. I senteret av korset er det en plakett med monogrammet til dronning Margrethe II og årstallet 2010.

Bandet til dekorasjonen er hvit med sentrert rød stripe.

Til utmerkelsen hører bandstripe, også den hvit med rød midtstripe og en gullfarget metallmedaljong med dronningens monogram.

Kriterier for tildeling
-----------------------

Tapperhedskorset tildeles for helt ekstraordinær innsats som finner sted under kamphandlinger der en person utmerker seg med oppofrende innsats i en åpenbart farlig situasjon.

Innsatsen skal bære preg av å være en spektakulær handling til fordel og hjelp for andre; og med formål å bidra til å løyse en viktig oppgave eller å redde andres liv.

Tildeling
---------

Casper Westphalen Mathiesen ble 18. november 2011 den første, og så langt eneste, mottakeren av Tapperhedskorset.

Mathiesen fikk dekorasjonen for å ha brukt sin egen kropp til å dekke en såret soldat da avdelingen var falt i et bakhold i Afghanistan. I flere minutter dekket Mathisen sin medsoldat mens fiendens ild slo ned rundt dem. Samtidig beskøyt Mathisen fienden og klarte å holde fienden på avstand frem til han selv og en sanitetssoldat kunne bringe den skadde i sikkerhet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Dronningen overrækker nyt Tapperhedskors til hjemvendt soldat» Arkivert 21. januar 2012 hos Wayback Machine. *Forsvaret - Forsvarskommandoen*, 15. november 2011.
2. 1 2  «Han er Danmarks største krigshelt» Arkivert 1. desember 2011 hos Wayback Machine. *JP.dk*, 18. november 2011.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Viktimologi** er læren om offeret, der formålet er å finne ut hvorfor noen mennesker er utsatt for kriminelle handlinger, og hvordan en persons livsstil påvirker mulighetene for å bli utsatt for kriminalitet. Viktimologi dekker et bredt spekter av områder som sosiologi, psykologi, politiarbeid, strafferett og rettsvitenskap.

Viktimologi som vitenskap oppstod i etterkant av andre verdenskrig. Fra å være en ren kriminologisk disiplin, dekker den nå også læren om aggresjoners virkning på offeret. Læren skiller mellom studier på den akutte krisereaksjon på vold og senvirkninger, såkalt posttraumatisk stresslidelse.

Læren er ofte sentrert rundt overgrep og voldtekt, men den kan også ta for seg temaer utenom kriminalitet som ulykker, for eksempel trafikkulykker og brannulykker, men også naturulykker samt krigskriminalitet og maktmisbruk.

Et eksempel på en gruppe mennesker som synes å være særlig utsatt for ulike former for voldskriminalitet er de prostituerte. Denne gruppen blir det forsket på i forbindelse med viktimologi, både i forhold til å finne forebyggende tiltak og for å lage profiler over gjerningsmennene. Viktimologiske studier av denne gruppen kan f.eks. undersøke samfunnsnormer (forventninger, roller, sosial status, osv), prostituertes juridiske status, livs- og arbeidsvilkår, statistisk analyse av den faktiske økede risiko og sekundære risikofaktorer, samt de prostituertes økonomiske aktivitet.

Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress (NKVTS) er senter lokalisert på Ullevål universitetssykehus i Oslo. NKVTS formål er å styrke kunnskap og kompetanse om vold og traumatisk stress, ikke minst blant dommere. Viktimologi er en sentral del av dette arbeidet.

En annen interessegruppe som nytter viktimologi i sitt arbeid er forsikringsbransjen, som nytter viktimologisk statistikk (sammen med annen type statistikk) til å beskrive og definere risikoatferd.

Se også
-------

* Kriminologi
* Stockholmsyndromet

Referanser
----------

1. ↑  Ingunn Eriksen (udatert). «Kan hun ikke bare gå?». krisesenter.com. Arkivert fra originalen 29. april 2015. Besøkt 3. juli 2007.
2. ↑  NKVTS (27. oktober 2005). «HØRINGSUTTALELSE TIL "Æ E ITJ FORNÆRMA, Æ E FORBANNA".» (PDF). NKVTS. Arkivert fra originalen (PDF) 8. oktober 2007. Besøkt 3. juli 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Serotonerg** betyr «relatert til nevrotransmitteren serotonin». En synapse er serotonerg hvis den har serotonin som sin nevrotransmitter. En substans er serotonerg dersom den er i stand til å produsere, modifisere eller frigi serotonin. Samtidig administrering av legemidler med serotonerg effekt (for eksempel tramadol og triptaner) kan føre til serotonergt syndrom.

Et **serotonergt middel** er ethvert kjemisk stoff som har til funksjon å forbedre virkningene som formidles av serotonin i sentralnervesystemet, og de inkluderer følgende klasser av kjemiske stoffer:

* Serotoninforstadier (slik som tryptofan og 5-HTP)
* Kofaktorer som er nødvendige for kroppens produksjon av serotonin
* Serotonerge enzymer
* Selektive serotoninreopptakshemmere (SSRIer) – En vanlig kategori av serotonerge antidepressiver
* Noradrenerge og spesifikk serotonerge antidepressiver – En annen kategori av serotonerge antidepressiver
* Serotonerge psykedeliske stoffer – De serotonerge hallusinogene stoffer

Se også
-------

* Kolinerg
* Dopaminerg
* Nootropisk stoff
**European-Mediterranean Seismological Centre** (fransk: *Centre Sismologique Euro-Méditerranéen*, forkortet EMSC eller CSEM) er en internasjonal frittstående nonprofit organisasjon innenfor seismologisk forskning.

EMSC har i oppdrag å etablere og drifte systemer for rask oppdagelse av episentre for jordskjelv i Europa og middelhavsområdet.

EMSC ble etablert i 1975 etter initiativ fra European Seismological Commission (ESC) og startet opp virksomheten hos Institut de Physique du Globe de Strasbourg (IPGS) i Strasbourg 1. januar 1976. Generalforsamlingen som ble avholdt i Roma 13. desember 1993 besluttet å flytte EMSC til Det franske atomenergikommersiaratets (Commissariat à l'Energie Atomique) laboratorium for deteksjon og geofysikk (Laboratoire de Détection et de Géophysique) i Bruyères-le-Châtel i Essonne.

Eksterne lenker
---------------

* European-Mediterranean Seismological Centres hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Frank Brunner** (født 21. februar 1949) er en amerikansk tegneseriekunstner og illustratør. Han er best kjent for sitt arbeid ved Marvel Comics på 1970-tallet.

Brunner begynte sin karriere som tegneserieskaper med serier i svart-hvitt for horror-bladene *Web of Horror*, *Creepy*, *Eerie* og *Vampirella*. Hans best kjente arbeid i fargeserier er hans samarbeid i Marvel Comics med Steve Englehart om den overnaturlige helten Doctor Strange i *Marvel Premiere* fra 1972 til 1973, og i *Doctor Strange* vol. 2, i 1974. Av hans andre verk fra Marvel-tiden er antologiene *Chamber of Chills*, *Haunt of Horror* og *Unknown Worlds of Science Fiction*; den overnaturlige serien *The Tomb of Dracula*; sumpmonster-serien *Man-Thing* og science fiction-serien *Silver Surfer*. 

Også for Marvel laget Brunner den 42 sider lange «The Scarlet Citadel», basert på Robert E. Howards «sword-and-sorcery»-helt Conan, og tegnet mange omslag for de lignende seriene *Red Sonja* og *Savage Sword of Conan*.

Brunner og forfatteren Michael Moorcock samarbeidet om en tegneserieversjon av Moorcocks «sword-and-sorcery»-helt Elric i magasinet *Heavy Metal*.

Brunner flyttet senere til Hollywood og startet på en karriere innen animasjon for film og TV, og arbeidet på prosjekter for Hanna-Barbera (*Jonny Quest*), Walt Disney (*Tomorrowland*), Warner Bros. (pre-produksjon design for *Batman*) og DreamWorks (*Invasion USA*). Han var leder for karakterdesign for Fox-tegneserien *X-Men*.

Referanser
----------

1. ↑   BD Gest', BD Gest' author ID 26515, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 103749, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.comic-con.org, besøkt 28. juli 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Frank Brunner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Vårdvergmåler** (*Eupithecia abbreviata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den hører til den artsrike slekten dvergmålere (*Eupithecia*) og er bare funnet nær Kristiansand i Norge.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 19 – 22 mm), slank, grå måler. Typiske eksemplarer kjennes lett på at forkanten, bakkanten og en lengdestripe langs midten av forvingen er gulbrune, men dette kan være utydelig. Ellers kan den ligne på mange andre dvergmålere (*Eupithecia* spp.), men den utmerker seg med at vingene har markerte, mørke streker. Forvingen har to doble, lyse tverrbånd rundt midten, men disse er ofte utydelige. Ved ytterkanten av det innerste av disse båndene sitter det en smal, svart flekk. Larven er grå (uten noe brunskjær), med en del korte børster, langs ryggen med en rekke av klokkeformede, brunsvarte flekker, langs sidene med hvite skråstriper.

Levevis
-------

Denne arten lever i løsvkog. De voksne målerne flyr ganske tidlig på våren, i april – mai. de flyr fra kveldingen og utover natten og kommer gjerne til lys. Larvene lever på eik (*Quercus* spp.) og hagtorn (*Crataegus* spp.).

Utbredelse
----------

Arten forekommer i Nord-Afrika og i Europa, bortsett fra de østlige delene. I Norge er arten bare kjent fra Aust-Agder og Vest-Agder. De ble først funnet ved Kristiansand i 1985.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vårdvergmåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vårdvergmåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vårdvergmåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vårdvergmåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vårdvergmåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *vårdvergmåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Eupithecia abbreviata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* UK moths, *Eupithecia abbreviata*
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 12. mai 2008 hos Wayback Machine.
**Umkhonto we Sizwe** (Nasjonens spyd) var den militære fløyen av den sørafrikanske African National Congress (ANC) og Sør-Afrikas Kommunistparti. Organisasjonen eksisterte i de årene moderpartiene var forbudt, mellom 1961 til 1990. Motstanderen var apartheidregimet i Sør-Afrika. 

Organisasjonen ble grunnlagt som reaksjon på Sharpeville-massakren i mars 1960. Grunnleggeren og den første lederen av geriljabevegelsen var Nelson Mandela. Den startet sin kamp med geriljaaksjoner 16. desember 1961 da høyspenningsledninger ble sprengt i luften. Først forsøkte man å lede organisasjonen fra en gård i Riviona, Johannesburg, men man ble etterhvert tvunget ut av landet. Umkhonto we Sizwe hadde treningsleirer i nærmest alle stater i det sørlige Afrika som ikke var styrt av hvite, bl.a. i Angola, Mosambik og Zambia. Den hadde tette forbindelser og til dels samarbeid med frigjøringsgrupper i nabolandene som ZAPU i Rhodesia (dagens Zimbabwe), FRELIMO i Mosambik og SWAPO i Namibia. På 1960-tallet var kampen imot det hvite styre i Rhodesia faktisk sentralt. 1970-tallet var preget av mange problemer, men også viktige aksjoner i Sør-Afrika som et bombeattentat på raffineriet i Sasolburg. På 1980-tallet ble Umkhonto we Sizwe mer aktiv, og bombeattentater tiltok i hyppighet. 

Umkhonto we Sizwe har vært kjent for til dels brutal behandling av rekrutter, tortur av fanger og henrettelser. Dette ble godt belyst av Truth and Reconciliation Commission (South Africa) etter apartheids fall.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
De viktigste folkeslagene i Italia 800 f.Kr.: ██ ligurere

 ██ venetere

 ██ etruskere

 ██ picenere

 ██ **umbrere**

 ██ latinere

 ██ oskere

 ██ messapere

 ██ grekere

**Umbrerne** (latin *umbri*) var et urfolk som bebodde deler av dagens italienske region Umbria. Umbrerne omtales av den romerske historikeren Plinius i hans naturhistorie.

Det umbriske språket tilhører den oskisk-umbriske gruppa av indoeuropeiske språk, og er i slekt med latin.

De fleste umbriske byer ble grunnlagt mellom det 9. og 4. århundre f.Kr. som regel på fjelltopper og bakketopper på grunn av forsvaret. Dagens provins Perugia var et sentralt område for umbrisk bosetning; dette området ble okkupert av etruskerne allerede i det 5. århundre f.Kr.

I begynnelsen av det 3. århundre f.Kr. oppretta romerne sine første bosetninger på umbrisk område, og omkring 260 f.Kr. var hele Umbria underlagt Roma. Det er anslått at 40 000 romere bosatte seg i Umbria i løpet av koloniseringa. Ca. 220 f.Kr. ble Via Flaminia anlagt for å binde de ulike delene av Umbria sammen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Eugenius Sophus Ernst Heltzen** (født 2. desember 1818 i København, død 7. november 1898 i Odense) var en dansk embedsmann, statsråd, godseier og kammerherre.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Heltzen var utdannet jurist fra Københavns Universitet i 1840. I 1842 ble Heltzen protokollsekretær i Højesteret, fra 1846 til 1847 auskultant i Rentekammeret og stiftamtmann i Aalborg, fra 1848 sekretær hos innenriksministeren og i 1850 amtmann over Aabenraa, Als og Ærø Amt.

### Politisk karriere

I 1856 ble Heltzen valgt til medlem av Riksrådet hvor han sluttet seg til det konservative Helstadspartiet.

Heltzen var justis- og kultusminister 11. juli 1864 – 30. mars 1865 i Regjeringen Bluhme II.

Heltzen ble mistenkt for å ville innføre innskrenkninger i grunnloven etter tapet i krigen mot Tyskland av den politiske opposisjon, det National-Liberale Parti (som Heltzen næret en stor politisk uvilje og mistro overfor), som følge av Heltzens utpregede rojalistiske holdning. Dette gjorde ham senere til offer i en politisk intrige som medførte hans avgang som minister i 1865. Samme år ble Heltzen utnevnt til stiftamtmann på Fyn. I 1882 fikk Heltzen Dannebrogordenens Storkors.

Heltzen var sønn av oberst kammerherre Christian Ludvig Gustav von Heltzen og Marie Elisabeth, f. baronesse Knuth av Conradsborg (1789 – 1865); datter av lensbaron Adam Christopher Knuth av Conradsborg og Juliane Maria f. baronesse Brockdorff av Scheelenborg. Heltzen eide de adelige godsene Søgård og Aartoft i Lundtoft Herred (Syd-Jylland), og herregården Landkilde ved Odense. Heltzen var gift med Cathrine Elisabeth von Stemann (1830–1923), datter av stiftamtmann Christian Ludvig von Stemann (1791–1857). Heltzen var fetter til den norske statsministeren i Stockholm (1841 – 1858) Frederik Gottschalk Heltzen Due, fetter til den norske «statsforfatter» og statsrevisor Peder Krabbe Gaarder, nevø av den norske Stortingsmann Paul Frederik Michael Heltzen og grand-nevø av førstestatsråd (statsminister) og finansminister i Norge 1814 general Frederik Gottschalk von Haxthausen.

### Familie

Heltzen og hustru hadde følgende barn:

* Godseier og borgermester i Odense Poul Christian Ludvig Heltzen (21. august 1850 – 21. august 1928), gift med Vilhelmine Nielsen (15. september 1876 – 10. mars 1959)
* Cand. jur. Frederik Joachim August Heltzen (22. oktober 1851 – 1895) gift med Petronella Louise Rosenørn (21. august 1861 – 5. desember 1911)
* Augusta Elisabeth Heltzen (30. april 1855 – 2. oktober 1887)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave, Dansk Biografisk Leksikon-ID E.\_Heltzen, besøkt 6. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Regeringer 1848-1901 Danmarkshistorien.dk Arkivert 10. oktober 2009 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* Dansk biografisk Lexikon/VII bind
* Dansk Leksikon
* Utdrag fra Dansk Adelsårbok 1938
* 

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Geni
 |
***Våre dansende døtre*** (originaltittel: *Our Dancing Daughters*, er et amerikansk stumfilmdrama fra 1928 regissert av Harry Beaumont, med Joan Crawford og John Mack Brown i hovedrollene.

Handling
--------

Diana Medford er tilsynelatende flamboyant og populær, men innvendig er hun fremdeles dydig og idealistisk. Hun er flere ganger nedlatende ovenfor foreldrene sine, ved å fortelle dem å ikke være ute om kvelden alt for seint. Hennes beste venninne Ann er derimot bare interessert i velstående gutter, og er like amoralsk som moren sin.

Diana og Ann er begge tiltrukket av Ben Blaine. Men han velger å gifte seg med Ann, som har løyet om sine egne dyder. Bea, en felles venninne av Diana og Ann, møter og gifter seg med en velstående frier ved navn Norman som elsker henne. Diana blir fortvilet en stund over ekteskapene til vennene hennes, med tvilsom fortid. Hun bestemmer seg for å reise bort en stund.

Bea arrangerer derfor en bon voyage-fest ved yacht-klubben. Men Ben nekter å delta på festen, og dette får Ann også til å takke nei. Samme kveld håper Ann å møte den nye kjæresten sin, Freddie, men forteller ektemannen sin at hun ønsker å besøke sin syke mor. Når moren hennes ringer (og Ben innser at Ann har løyet for ham igjen) oppstår det en intens krangel, og Ann stormer ut for å møte Freddie. Ben bestemmer seg derfor for å stikke innom festen, hvor han og Diana endelig innser kjærligheten til hverandre. Men Diana ønsker fremdeles å reise sin vei.

Medvirkende
-----------

* Joan Crawford som Diana "Di" Medford
* John Mack Brown som Ben Blaine
* Nils Asther som Norman
* Dorothy Sebastian som Beatrice "Bea"
* Anita Page som Ann "Annikins"
* Kathlyn Williams som Anns mor
* Edward J. Nugent som Freddie
* Dorothy Cumming som Dianas mor
* Huntley Gordon som Dianas far
* Evelyn Hall som Freddies mor
* Sam De Grasse som Freddies far

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Våre dansende døtre* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Våre dansende døtre* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Våre dansende døtre* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Våre dansende døtre* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Våre dansende døtre* på Silent Era Rediger på Wikidata

* (en) *Våre dansende døtre* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata