recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Simen Loe** (født 10. februar 1980 i Drammen) er en norsk rockevokalist fra Mjøndalen. 
Han var medlem av bandet *The Marble Kings* som ble dannet i Oslo i 2002, som gav ut EP-en *The Marble Kings* i 2002 og albumet *Rebel Knight Sam* i 2008. 
Sammen med The Marble Kings var han finalist i NRKs talentprogram Kjempesjansen i 2003.
Vokalist i Mjøndalen Jammelag.
Tidligere vokalist i bandet *Aleister Kane*. 
Debuterte som soloartist med singelen Breathing Fire i 2017. 
Utga sitt første soloalbum Pioneer i september 2018. Utga singlene Mercy i november 2021 og Stormbreather i februar 2022. Utga sitt andre soloalbum The Neighborhood 30. september 2022 på Mother Likes It Records.

Diskografi
----------

### Med *The Marble Kings*

* *The Marble Kings*, (EP, 2002)
* *Rebel Knight Sam*, (*DA/Phonofile* 2008)

### Medvirkende for *Torill & Renate*

* *Desembernatt* (CD-R)

### Med Simen Loe

* Breathing Fire, (single, 2017)

Mother Likes It Records

* Birdseye, (single, 2017)

Mother Likes It Records

* Neighborhood, (single, 2017)

Mother Likes It Records

* Murder and Gasoline, (single, 2018)

Mother Likes It Records

* Pioneer, ( album, 2018)

Mother Likes It Records

- Mercy (single 2021)

Mother Likes It Records

- Stormbreather (single, 2022)

Mother Likes It Records

- The Neighborhood (album, 2022)

Mother Likes It Records

Eksterne lenker
---------------

* (en) Simen Loe på MySpace
* Simen Loe[*død lenke*] på Musikkonline.no
* Simen Loe[*død lenke*] på rockipedia.no Arkivert 19. august 2010 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs **·** AllMusic
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Lenvikhalvøya** er en halvøy i Senja kommune i Troms og Finnmark. Halvøya avgrenses i vest av Gisundet, i nord av Malangen, i øst av Rossfjorden og Rossfjordvatnet og i sør av Finnfjorden og Finnfjordvatnet. Halvøya dekker et areal på om lag 220 km².

I tillegg til byen Finnsnes ligger en rekke mindre bygder langs kysten og innsjøene hele veien rundt halvøya, deriblant Bjorelvnes og Kårvikhamn ved Gisundet, Tennskjær ved Malangen, vestre del av bygda Rossfjordstraumen ved Rossfjorden og Rossfjordvatnet og Aspelund ved Finnfjordvatnet. Det totale innbyggertallet på halvøya var i 2014 ca. 6200, hvorav 5030 var bosatt på selve Finnsnes eller i de sentrale boligområdene langs Gisundet og Finnfjorden.

Halvøya er avlang i retning nord-sør. Den er omtrent 30 km lang og i underkant av 10 km på det bredeste. Lenvikhalvøya deles naturlig av Sollidalen, litt sør for midten. Kistefjellet (1003 m) og Kvittinden (933 m) er de høyeste toppene på halvøya, og begge disse ligger på den sørlige delen. Nord for Sollidalen er terrenget lavere og mer skog- og myrlendt. Kårvikkjølen (577 m) er det høyeste punktet her.

Det er kjørbar vei rundt hele halvøya, i tillegg til en tverrforbindelse gjennom Sollidalen. Fra Finnsnes går det dessuten bru over til Senja. Nordover fra brukrysset ved Finnsnes strekker den 39 km lange fylkesvei 263 seg hele veien langs Gisundet, det vil si på vestsiden av halvøya, til Tennskjær lengst nord mot Malangen. På østsiden går fylkesvei 856 fra Finnfjordeidet langs Rossfjordvatnet fram til Straumen, hvor fylkesvei 265 fortsetter videre nordover til Tennskjær. Det er bussforbindelse mellom Finnsnes og Tennskjær langs begge sidene av halvøya. Veien gjennom Sollidalen (Fv266), tvers over halvøya, er 8,7 kilometer lang og går mellom Bjorelvnes og Langnes. Finnsnes er trafikknutepunkt i regionen, med bussforbindelser både til Senja, Bardufoss lufthavn og resten av fylket og landsdelen, i tillegg til hurtigrute- og hurtigbåtanløp. Tennskjær har hurtigbåtforbindelse til Tromsø.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Mykoplasma** er en slekt av bakterier som ikke har fast cellevegg og kan være trådliknende eller ha annen form. Uten cellevegg blir de ikke påvirket av penicillin og andre typer antibiotika som forstyrrer celleveggsyntesen.

De kan være parasittiske eller saprotrofiske. Noen arter er patogene (sykdomsfremkallende) hos mennesker, blant annet ved å forårsake egglederbetennelse, mens andre arter forårsaker lungebetennelse, brystbetennelse (mastitt), samt leddbetennelse hos husdyr. (Se også lungebetennelse hos sau.)

Mykoplasmalungebetennelse hos mennesker gir hoste med grå-hvitt, boblete ekspektorat (slim som hostes opp). Hosten kan vare i flere uker etter at effektiv antibiotikakur er gitt. 

Vanligvis høres ikke fremmedlyder ved lytting på lungene. Det sees heller ikke forandringer på røntgenbilde av lungene.

Mykoplasma kan også smitte celledyrkninger i laboratorier. Dette problemet løser man ved å sjekke hvilke kulturer som er smittet, og så kaste disse. For å forebygge kontaminasjon (forurensing) av mykoplasma er det viktig at nye celler som kommer til laboratoriet kontrolleres.

Detektering av mykoplasma kan skje med PCR eller Hoechst fluorkromfarging.

Kuldeagglutinasjonstest
-----------------------

Tidligere var det brukt en test som kalles kuldeagglutinasjonstest. Lett fortynnet blod tilsatt citrat som koagulasjonshemmer (motvirker blodlevring) legges i fryseboks i ca. 20 minutter. Når blodet taes ut av fryseboksen, smelter det, og mens det er kaldt, agglutinerer de røde blodlegemene. Det vil si at blodlegemene fester seg til hverandre og får et ujevnt utseende. Dette er samme utseende som blod med forskjellig blodtype får om en pasient får blod av feil blodtype. Når prøven får romtemperatur forsvinner agglutinasjonen, det vil si at blodet ser jevnt ut igjen. Denne prøven kan være positiv også ved noen andre tilstander.

Det er mulig å sende pasientens serum til et serologisk laboratorium for å få påvist antistoff mot mykoplasma ved en komplementbindingsreaksjon.

Vanlig penicillin virker ikke på mykoplasma. Det vanligste å gi er erytromycin, (EryMax og Abboticin).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** NDL **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Hans Bjørn Bakketeig** (født 1956)[] er en norsk optiker som etter mangeårig arbeid med blinde og svaksynte i Norge, grunnla et nasjonalt senter for synshemmede i Europas fattigste land, Moldova. «Low Vision Center» ble åpnet i 2009 i Chisinau, Moldova. Arbeidet har vært støttet av den norske stat og andre samarbeidspartnere, blant annet Grieg Foundation og videregående skoler i Vestland.

Arbeid i Moldova
----------------

I 2001 startet Bakketeig å hjelpe svaksynte i Moldova, siden har han hjulpet mange tusen mennesker der til et bedre liv. I Moldova ble personer som trengte synshjelp, ekskludert fra samfunnet. Bakketeig arbeider også med utdanning av landets helsepersonell og opp mot myndighetene, blant annet for å bedre svaksyntes rettigheter. I 2017 var han med å starte en 4-årig optometriutdanning ved medisinsk universitet Nicolae Testemitanu i Chisinau, sammen med bl.a. Universitetet Sør-øst Norge.

Hans Bjørn Bakketeig var tidligere tilknyttet hjelpeorganisasjonen «Hjelp Moldova» – fra 2021 arbeider han i «I care – Norway». Organisasjonen samarbeider med øyelege Jan Askvik og Bergen øyelegesenter som har bidratt sterkt til utviklingen av kompetanse og utstyr innen oftalmologi.

Utmerkelser
-----------

* I 2017 ble H.B. Bakketeig utnevnt til ridder av første klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
* I 2022 ble han utnevnt til æresdoktor ved universitetet Nicolae Testemitanu for sin innsats for utviklingen av optometri i landet.
* I 2012 ble han utnevnt til «Optometrist of the year» av World Council of Optometry.
* Samme år mottok han Rotarys høyeste utmerkelse, Paul Harris Fellow-prisen.
* I 2015 ble han kåret til «Norske helter» på TV-Norge.
* I 2017 mottok han og synssenteret i Moldova, pris fra FN, for sitt arbeid for menneskerettigheter.

I media
-------

Reportasjen "Mirakelet i Moldova" v/ Kjersti Mjør i BT-magasinet 16-2014 omhandlet Hans Bjørns arbeid i Moldova. I 2015 var Bakketeig med i TV-programmet «Norske helter» på TV-Norge.
Regissør Stian Indrevoll og hans filmteam fulgte Hans Bjørn Bakketeigs arbeid i Moldova i tre år. Dette resulterte i dokumentaren Mirakelet i Moldova / *Moldovan Miracle*. Filmen hadde internasjonal premiere i 2017. Filmen er senere blitt vist i ti land.

Referanser
----------

1. ↑  ««Norske helter»-vinner: – Det er en lidenskap å få hjelpe andre». *www.vg.no*. 10. desember 2015. Besøkt 29. november 2022.
2. ↑
3. ↑  «19 nye optikerstudenter i Moldova». Besøkt 24. september 2018.
4. ↑  «Øyelege Jan Askvik om sin Moldova-tur nr elleve | Hjelp Moldova». *www.hjelp-moldova.no* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 26. juni 2017.
5. ↑  «Slått til riddar». *Os og Fusaposten* **(norsk)**. 31. oktober 2017. Arkivert fra originalen 31. oktober 2017. Besøkt 3. november 2017.
6. ↑  «Utnevnelser til Fortjenstordenen». *www.kongehuset.no* **(norsk)**. 30. oktober 2017. Besøkt 29. november 2022.
7. ↑  «Norges Optikerforbund». *www.optikerne.no* **(engelsk)**. Besøkt 24. oktober 2022.
8. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. september 2017. Besøkt 21. juni 2017.
9. ↑  «Mirakelet i Moldova». *BIFF.no*. Arkivert fra originalen 1. september 2017. Besøkt 1. september 2017.
**Myrneset** er en plass på nordsiden av Ersfjorden, i Tromsø kommune og på yttersiden av Kvaløya.

Historie
--------

1890 vet man at det var en familie som slo seg ned her. Det hadde bodd folk på plassen tidligere, men ikke i lengre perioder. Det er veldig bratt på Myrneset, så det var viktig at man bygde husene på en plass som var sikker for ras. Når det først var noen som slo seg ned på plassen så var det snart flere som kom etter. Det ble bygd et nytt hus, men 1915 var det en kraftig storm som ødela mange av husene.

Husene måttes bygges opp igjen, og ble da gjort større og kraftigere. Barnen gikk på skole enten i Ersfjordbotn eller i Rekvik. Sist i 1950-årene fikk de telefon på Myrneset. 1969 ble Myrneset fraflyttet, men i 2017 brukes plassen fortsatt, nå som feriehus om sommeren.

Referanser
----------

1. 1 2  *Ersfjordbotn i gamle dager*, historie og fortellinger fra bygdesamfunnet Ersfjordbotn og bosetningene på yttersida, forfatter Henrik Norrie, 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Svartmuntjak** (*Muntiacus crinifrons*) er også kjent som **pannehåret muntjak** og er et lite hjortedyr som finnes nord i Myanmar og i Sør-Kina. Den tilhører slekten av muntjaker.

Beskrivelse
-----------

Svartmuntjak kan veie opp mot 28,5 kg. Hunnen blir større enn hannen og veier i snitt ca. 24,1 kg. Hannen veier i snitt ca. 23,1 kg. Pelsen er nærmest sort eller mørk brun. Vinterpelsen er tykkere og mørkere enn sommerpelsen. Den har en karakteristisk kanelfarget hårtufs i pannen, som har gitt den tilnavnet *pannehåret muntjac*. Den skiller seg også ut gjennom å ha en lenger (opp mot 21 cm) hale enn andre muntjaker. Bukken utvikler et enkelt gevir som består av to hornstilker som kan bli omkring 20-60 cm lange. I likhet med andre muntjaker har også bukken hos svartmuntjak forstørrede hjørnetenner i overkjeven.

Utbredelse og bestand
---------------------

Svartmuntjak finnes i det nordlige Myanmar, nord for Nam Tamai elven, og i Zhejiang, Anhui, Jiangxi og Fujian i Kina. Den trives i det eviggrønne skogbeltet, i høyder på mellom 200 og 1 000 moh. Den foretrekker trolig mindre tett skog og krattskog.

På 1980-tallet ble populasjonen estimert av forskere til å være mindre enn 5 000 dyr og minkende, men det er knyttet stor usikkerhet til tallene. Arten jaktes for både kjøttet og skinnet, og det antas at omkring 500 dyr hvert år blir avlivet på grunn av skinnet, som blir solgt på lokale markeder.

Annet
-----

Arten har stått på IUCNs rødliste siden 1986, og har siden 1990 vært listet som VU C1 (sårbar)], men man vet egentlig ikke særlig mye om trusselbildet. Den ble sist vurdert i 1996.

Referanser
----------

1. ↑  Deer Specialist Group 1996. *Muntiacus crinifrons*. In: IUCN 2006. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Downloaded on 07 August 2007.

Kilder
------

* *Muntiacus crinifrons* (IUCNs rødliste
* Animal Diversity Web

Eksterne lenker
---------------

* (en) *svartmuntjak* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *svartmuntjak* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *svartmuntjak* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *svartmuntjak* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *svartmuntjak* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Muntiacus crinifrons* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Muntiacus crinifrons* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Muntiacus crinifrons* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. *(2020-12)*

**Nidarvoll skolemusikkorps** er et skolekorps fra bydelen Nidarvoll i Trondheim. Korpset ble stiftet i 1957. Dirigent er John Arve Viset.

Historie
--------

Nidarvoll Skolemusikkorps ble dannet 11. desember 1957 som et rent guttekorps med bare messinginstrumenter. Jentene kom inn 3 år senere, da kom det også treblåsinstrumenter og uniformer. Det første året var det 28 medlemmer i korpset. Kontingenten var på kr. 1,50 pr. uke og måtte betales hver øvingskveld. Korpset hadde sin musikalske debut 17.mai 1958!

### Korpsets hoveddirigenter

* 1957 – 1967: Rolf Lindstad
* 1968 – 1988: Oddvar Lund
* Fra 1989: John Arve Viset

Medlemstallet har variert en del i disse årene, fra 28 til over 110 på det meste. Selv om korpset har vært igjennom jevnlige generasjonsskifter, har rekrutteringen vært god. Korpset teller i 2009 71 medlemmer, noe som gjør korpset til et av byens største.

Hvert år arrangeres det sommertur innenlands. Hvert 5. år har korpset reist til utlandet.

* 5 år: Tammerfors, Finland
* 10 år: Odense, Danmark
* 15 år: Nederland
* 20 år: Dunfermline, Skottland
* 25 år: Nederland
* 30 år: Jugoslavia
* 35 år: Weisshauser Strand, Tyskland
* 40 år: Elst, Nederland
* 45 år: Blokhus, Danmark
* 50 år: Scarborough, England
* 55 år: Calella, Spania
* 60 år: Garda, Italia
* 65 år: Bispingen Heide, Tyskland

  
Fra 1990 har medlemmene vært med på utallige større og mindre arrangementer der de har fått store utfordringer både musikalsk og på andre områder, for eksempel:

  
1990: Samarbeidsprosjektene "Sesam Stasjon" 
  
1992: "Kaptein Sabeltann" med alle korpsene i Nardo bydel 

  
Så begynte Nidarvoll med egne oppsetninger:

  
1994: "Rockeringen" 
  
1996: "Absolutt filmmusikk" 
  
1998: Nytt samarbeidsprosjekt – Walt Disney 
  
2000: "I en annen tid" – en helt egenprodusert, historisk musikal 

  
Både i 2005 og 2006 har korpset deltatt på samarbeidsprosjekter med de andre korpsene i bydelen og med konserter i Frimurerlogen. Sist hadde prosjektet tema "Filmmusikk". Korpset har også deltatt på underholdningskonkurransen Rennebuspæll i 1998, 2005 og 2006 

  
Nidarvoll skolemusikkorps, både juniorkorps og hovedkorps, har i mange år deltatt i Trøndersk Mesterskap og oppnådd fine resultater.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Nidarvoll skolemusikkorps på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Brønnøysundregistrene
 |
Selje kirke
**Selje prestegjeld**, også benevnt **Stad prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Nordfjord prosti. Det omfattet sogn i tidligere Selje kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Selje kirke.

Seljes kirkesogn er nå en del av Stad kirkelige fellesråd, og underlagt Nordfjord prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Selju sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Selje prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Hove med Vågsøy annekssogn.

Sælløe prestegjeld dannet grunnlaget for Sælløe formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Vågsøy ble delt i Nord-Vågsøy og Sør-Vågsøy sogn i 1906. Ved kgl.res. av 28. mai 1909 navneskifte fra Hove til Selje sogn. Ved kgl.res. av 3. oktober 1952 ble Selje prestegjeld delt ved at Nord-Vågsøy og Sør-Vågsøy sogn ble skilt ut som et eget Vågsøy prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1953.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Selje
* Leikanger
* Ervik

Referanser
----------

1. 1 2  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 385.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 90.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. 1 2  Prestegjeld og sogn i Sogn og Fjordane, arkivverket.no
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Opprettelse av Vågsøy prestegjeld, lovdata.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Stanisław Kazimierz Nagy
**Stanisław Kazimierz Nagy** (født 30. september 1921 i Bieruń Stary, Katowice, Polen, død 5. juni 2013 i Kraków) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Han kommer fra en arbeiderfamilie fra Øvre Schlesien.[] Nagy trådte i 1937 inn i kongregasjonen Prestene av Det hellige hjerte i Zgromadzenia. Han avla der sine evige løfter i september 1941.

Nagy ble presteviet i juli 1945 i Kraków og studerte deretter ved Det jagiellonske universitet i samme by til 1948, og så ved Johannes Paul II katolske universitet i Lublin hvor han tok en doktorgrad i teologi i 1952. Hans spesialfelt er moralteologi og økumenikk.

Han arbeidet ved universitetet i Lublin samtidig som Karol Wojtyła underviste i moralteologi der, og han ble slik kjent med den fremtidige pave Johannes Paul II. I 1968 ble Nagy habilitert professor, i 1979 ekstraordinær professor og i 1985 ordinær professor. Han har også hatt en rekke andre akademiske stillinger.

Ved konsistoriet oktober 2003 ble han kreert til kardinal av pave Johannes Paul II. Han var ved annonseringen av dette ikke bispeviet, og 7. oktober 2003 ble han utnevnt til titularerkebiskop av Hólar. Ordinasjonen fant sted seks dager senere. Han hadde allerede fylt åtti år da han ble kreert til kardinal. Nagy tilhører gruppen av eldre teologer som er utnevnt til kardinaler som en gunstbevisning,[] uten av de deltar aktivt i Den romerske kurie eller har stemmerett ved pavevalg.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Stanisław Nagy, BNF-ID 12248751c[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «W Krakowie zmarł kardynał Stanisław Kazimierz Nagy», arkiv-URL web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Polish Science, Polish scientist ID 48751, besøkt 10. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Stangnes Rå videregående skole** i Harstad er en av Troms og Finnmark fylkes største videregående skoler med over 500 elever. Skolen har 2 skolesteder, i Harstad og på Borkenes i Kvæfjord. Skolested Stangnes har opplæring innen åtte ulike yrkesfaglige utdanningsprogram og påbygging til generell studiekompetanse. Skolen har en større gymsal som brukes til gymnastikk og felles samlinger. Det er også en større kantine i skolens bygg som har ved flere anledninger blitt kåret til en av de beste i regionen.[] Skolested Rå har opplæring innen 4 ulike utdanningsprogram. Rektor på skolen er Sylvi Berg.

Skolen tilbyr følgende yrkesfaglige utdanningsprogram: Bygg- og anleggsteknikk, Design og håndverk, Elektro og datateknologi, Helse og oppvekstfag, Informasjonsteknologi og medieproduksjon, Salg, service og reiseliv, Teknologi og industrifag (TIF), Restaurant- og matfag, Idrettsfag og studiespesialiserende.

Eksterne lenker
---------------

* Skolens nettsted

| * v
* d
* r
Videregående skoler i Troms og Finnmark |
| --- |
| Tromsø: | 
* Tromsdalen vgs
* Breivang vgs
* Ishavsbyen vgs
	+ Breivika
	+ Rambergan
* Kongsbakken vgs
* Kvaløya vgs
* Norsk Privatgymnas
* NTG Tromsø

 |  |
| Harstad: | 
* Stangnes Rå vgs
* Heggen vgs
* Harstad tekniske fagskole

 |
| Lenvik: | 
* Senja vgs
	+ Gibostad
	+ Finnfjordbotn
* Nordborg vgs

 |
| Målselv: | 
* Bardufoss Høgtun vgs

 |
| Balsfjord: | 
* Nordkjosbotn vgs

 |
| Kvæfjord: | 
* Rå vgs

 |
| Nordreisa: | 
* Nord-Troms vgs

 |
| Salangen: | 
* Sjøvegan vgs

 |
| Skjervøy: | 
* Nord-Troms vgs

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. *(13. november 2023)*
**Kroa i Bø** er en norsk konsertscene og studenthus tilknyttet Universitetet i Sørøst-Norge (USN), campus Bø. Studenthuset drives som en stiftelse og er basert på frivillighet. Huset består av en stor konsertscene, en bar i storsalen, en intimbar og kontorer.

I oktober 2013 sto et nytt bygg klart rett ved siden av Universitetet i Sørøst-Norge, campus Bø, og Kroa flyttet fra den gamle trailergarasjen og opp til sentrum. De nye lokalene har fått en enda større scene og et helt nytt lydanlegg i millionklassen. Scenen ved den splitter nye Kroa i Bø har en makskapasitet på 750 publikummere.

I de nye lokalene har artister og band som; Lars Vaular, Thomas Dybdahl, Skambankt, Sahg, Karpe Diem, Kvelertak og The Dogs opptrådt, og Kroa står nå ovenfor en ny epoke.

Sett i forhold til sin grisgrendte beliggenhet var den gamle Kroa både en svært kjent og mye brukt scene for norske rockeartister på turné. Den er også ofte brukt som åpningsscene for større norgesturnéer, blant annet DumDum Boys i 2006. Scenen drives i all hovedsak på frivillig basis av studenter ved Høgskolen i Sørøst-Norge, avd. Bø.

Selve huset Kroa ble innviet i 1985 i en gammel trailergarasje, mens utvalget Kro & Kultur, som har hovedansvaret for de fleste arrangement på huset, ble dannet allerede i 1971. Et stort trettiårsjubileum ble feiret i september 2001 med de da forholdsvis ukjente artistene Röyksopp, Kaizers Orchestra, Gåte, Askil Holm, Vidar Vang, Hellbillies og Odd. Kroa i Bø har også tatt imot internasjonale artister som Angélique Kidjo, Morphine, Phoenix, The Wannadies, Ash og W.A.S.P.

Band som Surferosa og Rebolt har sitt utspring fra miljøet på Kroa i Bø. Kroa i Bø ble kåret til Årets Konsertarrangør 2005 av Norsk Rockforbund.

Foruten Kro & Kultur huser scenen også utvalg som Fri Musikkens Venner Nå! (FMVN!)], Fraktal, Bø Filmklubb, Radio BiT, Åpen scene, en kafé med navn 'Kultores' og en rekke andre store og små utvalg.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Rødbrølape** (*Alouatta seniculus*) er en den største brølape-arten av de ni som finnes. 
Den uler og brøler så høyt at lyden bærer mer enn 2 km gjennom skogen. Brølene varsler andre rødbrøleaper om troppens nærvær eller om fare. 
Rødbrøleapen lever vanligvis i flokker med en hann og 3-4 hunner. Hannen er mye tyngre enn hunnen. 
Når en rival lykkes i å jage en hann fra flokken hans, dreper han iblant denne hannens unger slik at hunnen kommer raskt i brunst igjen.

Rødbrølapen er utbredt i det nordvestlige Sør-Amerika, og lever som kjent i flokk. Den blir opptil 51–63 cm i lengde og ca 7–9 kg. Selve halen kan bli opptil hele 55–68 cm.

Livet i tretoppene
------------------

Som andre brølaper er rødbrølapen svært godt tilpasset et liv i trærne. Gripehalen er hårløs på undersiden nær tuppen slik at den får godt grep om greiner, og fungerer som et femte lem. Gripehalen er så kraftig at den tåler hele kroppsvekten. 
Klatreevnen gir rødbrølapen tilgang til mange forskjellige blader og frukter. Den må spise opptil 1 kg daglig av denne kosten, som er fattig på kalorier, og den hviler tre firedeler av dagen for å spare energi.

Diett
-----

De er vegetarianere, og også den eneste aperasen i Sentral-Amerika som spiser store mengder blader, som er høyt oppe på listen med yndlingsmat hos dem. Da disse bladene kan være ganske vanskelig å fordøye, pluss at de ikke gir like mye energi, bruker rødbrølapen en stor del av hverdagen på å slappe av og sove. I dietten til rødbrølapen består mellom 50 – 70 % av blader. For å klare å fordøye disse bladene og denne typen mat har rødbrølapen svært store spyttkjertler som hjelper dem å bryte ned bladets tanniner ved å binde polymerer før maten når magesekken.

Når det er tilgjengelig består også dietten mye av frukt, og kan være opptil 50% av kostholdet om det lar seg gjøre. Det er som oftest blader og frukt fra ficustrær som de liker aller best. I tørketider kan de også spise blant annet blomster. Vann får de som oftest fra maten de spiser, men når det er regntid, drikker de fra hule trestammer og drikker ofte fra frukten ananas

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rødbrøleape* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Rødbrøleape* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Rødbrøleape* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Rødbrøleape* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Rødbrøleape* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Alouatta seniculus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Alouatta seniculus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Alouatta seniculus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* ARKive — images and movies of the mantled howler monkey *(Alouatta palliata)*
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Klepp stasjon** er et tidligere tettsted i Klepp kommune i Rogaland. Klepp stasjon ligger omkring 28 minutter med tog sør for Stavanger. I 2020 gjorde utbygging at tettstedet hadde vokst sammen med Kvernaland. SSB benytter navnet Kvernaland på det samlede tettstedet.

Samtidig med jernbaneutbyggingen ble det anlagt en potetmelfabrikk på Klepp stasjon i 1897, Jæren potetmjølfabrikk. Fabrikken ble en andelsbedrift 1915. Poståpneri og rikstelefonstasjon anlagt 1919. Det var også et gamalostysteri i perioden 1923 til 1950.

I 1920 ble Klepp stasjon planlagt som en stasjonsby med kvartaler. Planen ble ikke gjennomført, og i 2000 ble tettstedet kåret som Rogalands nest styggeste.

Tettstedet hadde 227 innbyggere i 1950, om lag 600 innbyggere i 1970.

Referanser
----------

1. ↑  Statistisk sentralbyrå (6. oktober 2020). «Befolkning og areal i tettsteder». Besøkt 19. desember 2017.
2. 1 2  «Klepp. 2 : Bygdesoge 1837-1987». 1987.
3. ↑  «Jærens nye småby ved Klepp stasjon». Stavanger Aftenblad. 17. november 2000. Besøkt 21. november 2018.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Ringhalelemuren** (*Lemur catta*), også kalt «katta», er en halvapene av familien Lemurer og er utbredt sør og sørvest på Madagaskar.

Kattaen tilbringer mer tid på bakken enn noen andre nærslekt i familien makier, selv om den også er en ganske dyktig klatrer. Den er svært sosial og lever i flokker på 5–25 individer, med en kjerne av voksne hunner som danner et hierarki seg imellom og står over hannene i rang. Unghunner lever sammen med moren og søstrene, mens unghanner slutter seg til nye flokker. 

Etter en drektighetstid på 134–138 dager føder hunnen én, unntaksvis to unger. Ungen klamrer seg først til morens buk og rir senere på ryggen. Kattaen er som de fleste makiene, truet av flere årsaker, særlig tap av biotoper.

I motsetning til de fleste andre makiene, liker ringhalelemuren å sole seg, enten på bakken eller i trærne. Den sitter oppreist, med hendene på knærne i en«soltilbedende» stilling. Dersom de farer truer, blir den varslet om fare med høye varselrop av andre i flokken – en av fordelene ved å leve i tette sosiale grupper.

Kosthold
--------

Ringhalelemuren eter blomster, frukt, blader, bark og sevje, som den samler med hendene.

Utseende
--------

* Lengde: 39–46 cm
* Vekt: 2,5–3,5 kg
* Hale: 56–62 cm
* Sosial enhet: Flokk

Både kroppen og de grasiøse bevegelsene til kattaen er kattelignende. Den hvite ansiktet har svart snute og et svart felt rundt øynene; buken er gråhvit. Den særpregede halen brukes til å signalisere – både visuelt og med dufter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *ringhalelemur* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *ringhalelemur* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *ringhalelemur* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *ringhalelemur* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *ringhalelemur* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lemur catta* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Lemur catta* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lemur catta* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Nettstedet ARKive:  (en)
* Nettstedet Animaldiversity:  (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Vangsvik** er ei bygd som ligger i Senja kommune i Troms og Finnmark på den sørlige delen av øya Senja, med utsikt over Solbergfjorden mot fastlandet. Vangsvik var administrasjonssenter for tidligere Tranøy kommune.

Befolkning og geografi
----------------------

Vangsvik har ca. 350 innbyggere. Det er bebyggelse stort sett hele den 5 km lange veien bygda strekker seg, fra Hamna i vest til Rubbestad i øst. Folketallet går i bølger, og en senere trend viser tendenser til tilflytting av nye innbyggere. Bygda er godt plassert i forhold til Senjas rike friluftsliv. Tradisjonelt har man levd av kombinert fiske og jordbruk, men per i dag er fiskerbonden utdødt. Siste rest av jordbruksvirksomhet i dag er noe gressproduksjon. Vangsvik ligger sydvendt, og har et karakteristisk og lunt klima.

Næring
------

Vangsvik er eget poststed med postnummer 9304. Base for hjemmesykepleien ligger her. 

Bygda har kolonialbutikk. Tidligere hadde Senja Rutebil sitt hovedkontor og buss-stasjon i Vangsvik. Annen næringsvirksomhet i bygda var bilverksted (Senja Rutebil), bensinstasjon og møbeltapetserer. På Rubbestad, ca. 3 km øst for sentrum av Vangsvik, ligger et av Norges største landbaserte oppdrettsanlegg.

Skole, kirke, kultur og fritid
------------------------------

I Vangsvik ligger Vikstranda barne- og ungdomsskole. Skolen har gymsal og svømmebasseng. Bassenget er ideelt sett i drift 6 mnd hvert kalenderår. Bygda har også barnehage.

Vangsvik kirke er fra 1975. I tillegg har bygda samfunnshus, sanitetsbygg, eldreboliger og småbåthavn for lystbåter. I tillegg er det mange aktive lag og foreninger i bygden, blant annet for båtinteresserte, musikk og kultur, og innen idrett for ridning, ski, fotball og orientering.

Kommunikasjon
-------------

Vangsvik har forbindelse med fylkesvei 860 via den 2,5 km lange Fv 225. I tillegg strekker Fv 227 seg fra sentrum av bygda og østover til Rubbestad. Fra Vangsvik er det 18 km (15-20 min. med bil) til nærmeste by, Finnsnes, som er kommunikasjonshavn for Hurtigruten og hurtigbåt til Tromsø og Harstad. Senja Rutebil har flere daglige bussavganger mellom Vangsvik og Finnsnes. Til nærmeste flyplass, Bardufoss lufthavn, er det 62 km (ca. 1 time med bil).

Vikstranda grunnkrets
---------------------

Vangsvik utgjør sammen med Rubbestad **Vikstranda grunnkrets**. Grunnkretsen tilhører Delområde Tranøy. Vikstranda grenser i vest til Tranøybotn og Øverbotn, i nord til Solli og i øst til Russevåg i Lenvik. I sør ligger Solbergfjorden. Areal: 10,43 km².

Innbyggertall i grunnkretsen:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- |
| 361 | 362 | 338 | 340 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Et rødt kjøpesenter i tre med merkenavnet Domus på seg.
Domus i Røros avbildet på 2010-tallet Et grått kjøpesenter med merkenavnet Domus på seg.
Domus i Oppdal fotografert før nyere oppussingsarbeid
Domus i Huddinge, 1960-tallet.
Domus i Ludvika, 1960-tallet.
Domusvaruhuset i Hjo, tidig 1960-tallet.
Domus i Karlstad, 1960-tallet.
Domus i Kristianstad.
**Domus** var en varehuskjede eid i Sverige av Kooperativa Förbundet (KF) og i Norge av Norsk Samarbeidsforening (Coop Norge).

I Sverige ble navnet brukt mellom 1956 og 2012.

I april 1962 åpnet det første norske Domus-butikken i Narvik. Det første norske Domus Stormarked ble åpnet i Trondheim i 1968. På 90-tallet ble flere Domus varehus omdannet til Domus kjøpesentre.

Domus kjøpesentre i Norge per Januar 2024:

Drevet av Coop Oppdal SA:

- Domus Tynset 

- Domus Oppdal 

- Domus Støren 

Drevet av Coop Nord SA:

- Domus Setermoen

Drevet av Coop Nordvest SA:

- Domus Førde

Drevet av Coop Midt-Norge SA:

- Domus Røros

Etymologi
---------

Navnet Domus kommer av latin «hus» eller «hjem».

Referanser
----------

1. ↑  «Store varehus må flytte ut av byene i Statene». *Fremover*. Narvik. 9. april 1962. «Som det første leddet i NKLs Domus-Kjede, åpner A/L Domus i Narvik i nyinnredede lokaler i Folkets Hus i løpet av de nærmeste dagene.»
2. ↑  «Vår historie». *COOP* **(norsk)**. Besøkt 14. juni 2022. «I 1960 passerte medlemstallet for Coop 300 000 medlemmer. Veksten fører til utvidelse av konseptet, og i 1968 etableres stormarked- og varehuskjeden Domus i Trondheim. Kjeden endret senere navn til Obs.»
3. ↑
4. 1 2  Coop Oppdal (2022). «Styrets årsberetning». *Årsberetning 2021*.
5. ↑  «Hjem - Domus Oppdal kjøpesenter». *www.domusoppdal.no* **(norsk)**. Besøkt 14. juni 2022.
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑  «Domus Røros». *www.domuskjopesenter.no* **(norsk)**. Besøkt 14. juni 2022.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Natriumkarbonat
**Natriumkarbonat** eller **soda**, Na2CO3, er kullsyrens natriumsalt.

Vannfri natriumkarbonat, også kalt **kalsinert soda**, er et hvitt pulver og det viktigste hydratet, natriumkarbonat dekahydrat, også kalt **krystallsoda**, Na2CO3·10H2O, bygger transparente ufargede krystaller. Også kalt malersoda i fargehandelen. Når natriumkarbonat løses i vann, blir løsningen basisk. 

Innen industrien er natriumkarbonat en viktig natriumkilde innen en hel del ulike områder, som for eksempel ved produksjon av glass, papir og såpe.

Natriumkarbonat brukes som surhetsregulerende middel i et stort utvalg snus, deriblant Swedish Match og Skrufs varemerker.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sodium carbonate – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Mogens Wöldike** (1897–1988) var en dansk dirigent, korleder og organist som gjennom en rekke tiår var en av Danmarks mest innflytelsesrike musikkpersonligheter. Han markerte seg spesielt med oppføringer av barokk- og tidlig klassisistisk musikk.

Liv og karriere
---------------

Mogens Wöldike tok organisteksamen ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i 1916 og ble i 1919 organist ved den reformerte kirken i København. Han var elev av Carl Nielsen og Thomas Laub og tok i 1920 eksamen i musikkhistorie ved Universitetet i København.

Fra 1920-årene spilte Wöldike som musikkviter og utøvende musiker en viktig rolle i Danmarks musikkliv. I 1921 ble han kantor ved Holmens kirke i København og overtok i 1924 organistposten etter Laub. Samme år grunnla han det første guttekoret i Danmark som i 1929 ble innlemmet i *Sankt Annæ Gymnasium* og som utviklet seg til Danmarks offisielle sangskole. Fra 1959 residerte *Københavns Drengekor* ved Vor Frue kirke. Wöldike ble organist ved Christiansborg slottskirke i 1931, og fra 1959 til 1972 hadde han organistposten ved Vor Frue kirke.

Wöldike ledet *Statsradiofoniens Madrigalkor* i 1937-55 og ble i 1943 dirigent ved Sveriges Radios orkester og fra 1950 til 1976 dirigent ved det.

Sammen med Jens Peter Larsen gav han ut Den danske Koralbog (København 1954 og 1973). Han spilte inn en lang rekke grammofonplater, bl.a. kantater av Dietrich Buxtehude, messer av Joseph Haydn, Händels oratorium *Saul* og en lang rekke av Carl Nielsens verker.

Utmerkelser og priser
---------------------

* Vasaorden
* Dannebrogordenen
* Léonie Sonnings musikkpris (1976)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mogens Wöldike på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Mogens Wöldike på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Mogens Wöldike på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Mogens Wöldike på Léonie Sonning Fondets websider
* Wöldikes Biografi og diskografipå Bach-Cantatas.com

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 980515, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Wöldike,\_Mogens, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-ID nm1078311, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |

Portal: Danmark
«Damtjern» har flere betydninger.

**Damtjern** (35-171, 20-82, spredte husnummer) er en vei ved tjernet Damtjern i Ringerike kommune i Buskerud. 

Damtjern er en sidevei til Stubbdalsveien, nordover fra denne. Veien starter cirka 100 meter vest for parkeringen ved demningen, og går nordover i to hovedveier. Den ene veien dreier vestover og ender opp ved setra «Eventyret» i Damtjern 20, den andre går nordover mot Damtjernhøgda på nordsiden av tjernet. Ingeborgsetra har adresse Damtjern 38.

Veien ligger cirka 455 meter over havet ved demningen. Veien har spredt bebyggelse, hovedsakelig fritidsboliger og setrer.

Bildegalleri
------------

* Damtjern 34 og 30Damtjern 34 og 30
* Damtjern 78Damtjern 78
* Utsikt over Damtjern fra Damtjern 127Utsikt over Damtjern fra Damtjern 127
* Damtjern 35Damtjern 35

Referanser
----------

1. ↑  Postens adressesøk
2. ↑  Gule Sider kart - *Damtjern, Hønefoss*, besøkt 23. juni 2023.
3. ↑  Norgeskart.no - *Ingeborgsetra*, besøkt 23. juni 2023.
4. ↑  «Ingeborgsetra». *www.norgeskart.no*. Statens kartverk. Besøkt 23. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Damtjern (road), Ringerike – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Serum Instute of India Pvt. Ltd.** er et indisk bioteknologisk selskap som fremfor alt produserer vaksiner.

Serum Institute of India ble grunnlagt i 1966 av Cyrus Poonawalla. Det begynte med produksjon av vaksine mot stivkrampe. I 1998 eksporterte selskapet vaksiner til 100 land. Det er i dag verdens største vaksineprodusent regnet etter volum. Det ligger i Pune i delstaten Maharashtra og inngår i Poonawalla Group.

Serum Institute of India kjøpte i 2012 det nederlandske legemiddelselskapet Bilthoven Biologicals av den nederlandske staten, et selskap som produserer avaktivert poliovaksine og BCG-vaksine mot kreft i urinblæren.

Koronavaksiner
--------------

Serum Institute of India avtalte i juni 2020 med AstraZeneca å produsere en milliard doser av den av Jenner Institute ved University of Oxford utviklede potensielle vaksine **ChAdOx1** mot Covid-19 (i juli 2020 under fase III-klinikk studier).

Det har også avtalt med Novavax å utvikle og kommersialisere Novavax' NVX-CoV2373 COVID‑19-vaksinekandidat i India og andre lav-- og mellominnkomstland.

Referanser
----------

1. ↑   Research Organization Registry Data (ROR release v1.19)[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Here is why horse breeding is the secret behind success of Cyrus Poonawalla's vaccine business*på www.moneycontrol.com den 12. september 2019
3. 1 2  *How Serum Institute became the Jio of coronavirus vaccine deals* på www.moneycontrol.com den 5 juni 2020
4. ↑  Om Bilthove Biologicals på Poonawalla Groups websted
5. ↑  «Serum Institute, Novavax in covid vaccine deal, may produce 100 crore doses». *Livemint* **(engelsk)**. 7. august 2020.
6. ↑  «Novavax signs COVID-19 vaccine supply deal with India's Serum Institute». *Reuters* **(engelsk)**. 5. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted for Serum Institute of India
* Poonawalla Groups nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
**Esaias Mansueti Fellman**, også kalt **Ijander** eller **Bothniensis** (født 28. april 1620 i Ijo, død 1697 i Kemijärvi) var en av de to første finske lutherske prestene i Kemi lappmark.

Esaias Mansueti Fellman var sønn av Mansuetus Jakobi som var sogneårest (*kyrkoherde*) i Ijo fra 1616, Paldamo fra 1620 og Sotkamo fra 1647. 

Etter å ha tatt studenten ved Kungliga Akademien i Åbo i 1648 ble Esaias Mansueti Fellman samme år forordnet som prest i den nyinnrettede Enare församling, en av lappmarkens to første. I den andre lappmarksforsamlingen, Kemijärvi, ble Jakob Lapodius stasjonert. Etter at sistnevnte døde i 1660 flyttet Fellman till Kemijärvi och gifte sig med Lapodius änka Anna Hansdotter (död 1707). Fellman virket deretter alene som präst i Kemi lappmark frem til 1669, da Gabriel Tuderus tiltrådte som kapellan i Enare.

Sønnen Esaias Fellman (1675–1736) ettertrådte faren som kapellan i Kemiträsk i 1698. Deretter virket personer fra slekten som prester i lappmarken helt frem til 1832. Den siste var Esaias Mansuetis sønnesønns sønnesønn Jakob Fellman (1795–1875). Både denne og hans sønn Isak Fellman (1841–1919) gjorde store vitenskapelige innsatser for den finske lappmarken.

Fellman er blitt kalt «lapparnas apostel». Som nybliven prest bedrev han omvendelse- og folkeopplysningsarbeidet slik, at da han ankom hadde de fleste innbyggerne i provinsen vært hedninger, og da han dro derfra var alle døpte og de fleste kunne lese finsk. Fellman ivret også for lappmarkens utvikling av jordbruket.

Referanser
----------

1. 1 2  «Fellman, släkt». *Svenskt Biografiskt Lexikon*. Besøkt 29. oktober 2013. [*død lenke*]

Kilder
------

* *Svensk uppslagsbok*. Malmö 1932.

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | WikiTree
 |
**Paul Fouad Naïm Tabet** (født 28. november 1929 i Maarab i Libanon; død 20. juli 2009) var maronittisk katolsk erkebiskop og apostolisk nuntius.

Liv og virke
------------

### Prest

Paul Fouad Tabet mottok den 22. desember 1956 prestevielsen sakrament i den maronittiske katolske kirke. 

Fra 1978 til 1980 var han Pavestolens representant til De vestindiske øyer (Antillene). Fra 1980 til 1984 var han delegat til Antillene.

### Erkebiskop, pro-nuntius til en rekke stater i Antillene

Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 9. februar 1980 til titulærerkebiskop *pro hac vice* av *Sinna* og til apostolisk pro-nuntius til vestindiske øystater (Bahamas, Barbados, Jamaica, Trinidad og Tobago). Han ble bispeviet i Bkerke den 30. mars 1980 av Antoun Boutros Khoraiche, maronittisk patriark av Antiokia; medkonsekratorer var biskop (Chucrallah Harb av Jouniyeh og hjelpebiskop Roland Aboujaoudé for patriarkatet Antiokia. I 1984 ble han i tillegg pro-nuntius til Belize.

### Pro-nuntius til Nigeria

I 1984 ble han pro-nuntius til Nigeria. 

I 1991 ble han postert til Statssekreteriatet i Vatikanet.

### Permanent observatør til FN i Genève

I 1996 etterfulgte han erkebiskop Justo Mullor García som Den hellige stols permanente representant ved FN-avdelingene i Genève. 

### Mumtius til Hellas

I 1996 etterfulgte han erkebiskop Luciano Storero som nuntius til Hellas; han ble etter sin periode der selv etterfulgt av erkebiskop Patrick Coveney.

I 2005 innvilget pave Johannes Paul II hans alderbetingede avskjedssøknad.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Patriark Youhanna Bawwab el-Safrawi (?- 1656)
* Patriark Georges Rizqallah Beseb’ely (1595-1670) \*bispeviet 1656
* Patriark Estephan Douaihi (1630-1704) \*1668)
* Patriark Jacob IV Awad (?-1733) \*1698
* Patriark Siméon VII Awad (1683-1756) \*1716
* Patriark Joseph VI Estepha (1729-1793) \*1754
* Patriark Yuhanna El-Helou (Dolce) (?-1823) \*1786
* Patriark Youssef Boutros Hobaish (Habaisci) (1787-1845) \*1820
* Patriark Boulos Boutros Mass’ad (Massaad) (1806-1890) \*1841
* Patriark Elias Pierre Hoyek (Hoayek) (1843-1931) \*1889
* Patriark Antonio Pierre Arida (1863-1955) \*1908
* Patriark Antoine Pierre Khoraiche (1907-1994) \*1950
* Erkebiskop *Paul Fouad Naïm Tabet* (1929-2009) \*1980

Referanser
----------

1. ↑   www.catholic-hierarchy.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  catholic-hierarchy.org tabet, lest 27. juni 2023

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy
 |
Kart over Sør-Kina-havet.
**Dongshaøyene**, eller **Pratasøyene** (kinesisk: 東沙群島, pinyin: *Dōngshā Qúndǎo*), er en øygruppe i Sør-Kina-havet. Øygruppen består av totalt tre atoller, med en øy, to korallrev og to banker. Øya er uten annen bosetning enn 200 marinesoldater fra Taiwan.

Øygruppen ligger 340 km sørøst for Hongkong og 400 km sørvest fra Taiwan.

Øygruppen var kontrollert av Japan fra 1907 til 1909 og fra 1939 til 1945. 

De administreres politisk som del av distriktet Cijin (旗津, *Qíjīn*) i fylket Kaohsiung.

Folkerepublikken Kina anser at øyene hører inn under Huizhou i provinsen Guangdong.

I 2012 ble Sun Yat-sen nasjonale universitets Dongsha Atoll Research Station (DARS) etablert for biologi, biogeokjemi og oceanografiforskning.

Referanser
----------

1. ↑  «Pratas Island | Encyclopedia.com». *www.encyclopedia.com*. Besøkt 23. desember 2018.
2. ↑  «國立中山大學東沙國際海洋研究站 (Dongsha Atoll Research Station-South China Sea)». Arkivert fra originalen 25. september 2018. Besøkt 2. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pratas Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
***Tenerastes*** er en slekt av maurbiller som stort sett er rovdyr. Disse slanke billene er gjerne brokete farget i rødt, gult og svart, og kroppen er dekket av lange, oppstående hår. Mange arter lever av vedborende insekter, for eksempel barkbiller.

Utseende
--------

En middelsstor, avlang, blank maurbille, kroppen kledt med fine, oppstående, nokså lange hår. Hode, legger, lår og dekkvinger er svarte, sistnevnte med litt blålig metallglans, pronotum er skarpt rødt, den indre halvdelen av antennene og føttene er brunrøde, den ytre delen av antennene brunsvart. Antennene har en tre-leddet, avlang klubbe, leddene klart adskilte. pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede. Larven er lang og tynn.

Levevis
-------

Både larver og voksne biller er rovdyr, men de voksne kan også finnes på blomster der de spiser pollen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Mauritius.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien Gnag- og maurbiller, Cleroidea
				+ Familien maurbiller, Cleridae
					- Underfamilien Neorthopleurinae **eller Korynetinae** 
						* Slekten ***Tenerastes*** Lesne, 1932
							+ *Tenerastes mauritianus* Lesne, 1932

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 10. oktober 2020. Besøkt 10. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 10. oktober 2020. Besøkt 10. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*