recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Reidar Hjermstad** (født 10. oktober 1937 i Elverum) er en norsk tidligere langrennsløper som konkurrerte i 1960- og 1970-årene. Han var medlem av Hernes IL i Elverum. Gift med Liv Aslaug Iversen, datter av langrennsløper Bjarne Iversen.

Karriere
--------

I 1963 vant Hjermstad både 15- og 50-kilometeren under Lahtisspelen, femmila vant han med over tre minutter foran landsmannen Sverre Stensheim. Takket være disse prestasjonene ble han tildelt Morgenbladets gullmedalje og Lahtis-medaljen. Han ble i tillegg kåret til «Årets idrettsnavn» av Norske sportsjournalister, – og fikk utdelt Sportsjournalistenes statuett. 

Hjermstads beste OL-resultat kom på femmila under OL i 1972 i Sapporo, der han kom på fjerdeplass. Pål Tyldum og Magne Myrmo sikret norsk dobbeltseier på distansen. Foruten OL i Sapporo 1972, deltok han i OL i Grenoble i 1968 der han ble nr. 8 på femmila. Under OL i Innsbruck i 1964 var han også uttatt, men ble dessverre syk og fikk ikke gått noen distanser.

I 1971 ble han tildelt norsk skisports høyeste utmerkelse, Holmenkollmedaljen.

Norgesmesterskap
----------------

Han har vunnet 5 Norgesmesterskap i langrenn:

* 1963 Lørenskog, 15 kilometer
* 1964 Furnes, 50 kilometer (der han også ble tildelt Kongepokalen av Kong Olav V)
* 1968 Fossum, 15 kilometer
* 1967 Skorovatn, 3 x 10 kilometer stafett for Hernes IL
* 1969 Alvdal, 50 kilometer

Reidar Hjermstad ble også norgesmester i skiskyting i Sørkedalen, Oslo 1960.

Han var også en meget god friidrettsutøver, og fikk blant annet bronse i NM på 10 000 m i 1962 med tida 30.22,6. Han løp for IK Tjalve i perioden 1963–1968. Hans personlige rekorder er 14.15,8 på 5 000 m (1964), og 30.02,0 på 10 000 m da han representerte Norge i landskamp mot Danmark på Bislett i 1962.

Referanser
----------

1. ↑   www.norskesportsjournalister.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «(NM-medaljer 10 000 m herrer)». friidrett.no. Arkivert fra originalen 28. september 2007. Besøkt 6. januar 2008.  *Statistikk*
3. ↑  «5000 meter». friidrett.no. Arkivert fra originalen 28. september 2007. Besøkt 6. januar 2008.  *Statistikk*
4. ↑  «10000 meter». friidrett.no. Arkivert fra originalen 4. juni 2008. Besøkt 6. januar 2008.  *Statistikk*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Reidar Hjermstad – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Reidar Hjermstad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Reidar Hjermstad – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Toralf Engan | **Morgenbladets gullmedalje**(1963) | Neste mottaker:Terje Pedersen |
| Forrige mottaker:Toralf Engan | **Sportsjournalistenes statuett: Årets idrettsnavn**(1963) | Neste mottaker:Terje Pedersen |
| Forrige mottaker:Pål Tyldum | **HolmenkollmedaljenSammen med Marjatta Kajosmaa & Berit Mørdre Lammedal**(1971) | Neste mottaker:Rauno Miettinen og Magne Myrmo |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Patrick Bjorkstrand** (født 1. juli 1992) er en dansk profesjonell ishockeyspiller. Per 2020 spiller han for klubben EC VSV i Østerrikes ishockeyliga EBEL. Han spilte tidligere med Ontario Reign av  AHL mens han hadde kontrakt med Los Angeles Kings i USAs National Hockey League (NHL).

Familie
-------

Han er sønn av hockeytrener Todd Bjorkstrand og eldre bror til Oliver Bjorkstrand.

Spillerkarriere
---------------

Bjorkstrand tok sine første skritt på seniornivå i hjemlandet Danmark med Herning Blue Fox fra Metal Ligaen. Han vant det danske mesterskapet med Herning både i 2011 og i 2012. Sesongen 2012/2013 spilte han for svenske Mora IK i den svenske HockeyAllsvenskan. Fra 2013 til 2016 spilte Bjorkstrand for Medveščak Zagreb i Kontinental Hockey League (KHL). Han hadde imidlertid et avbrudd i 2014/2015-sesongen, da han spilte for finske SaiPa.

Den 14. juli 2016 signerte han en ettårig kontrakt med Los Angeles Kings i amerikanske National Hockey League (NHL) og tilbrakte sesongen med Kings 'American Hockey League (AHL) tilknyttet Ontario Reign. Etter sesongslutt dro han tilbake til Finland og signerte kontrakt med  KooKoo i Liiga den 3. august 2017.  Han forlot Finland i februar 2018 for å reise til Tyskland, hvor han signerte kontrakt Nürnberg Ice Tigers i den tyske ishockey-ligaen DEL. 

I lavsesongen kom Bjorkstrand tilbake for en tredje periode i den finske ishockeyligaen, og gikk med på å være gratisagent med en ettårskontrakt med HC TPS. Avtalen ble signert den 5. juni 2018. Han bidro med sitt toveisspill, og registrerte 10 mål og 20 poeng på 59 kamper i 2018/2019-sesongen.

Den 5. juni 2019 forlot Bjorkstrand Finland og signerte en ettårskontrakt med den østerrikske klubben EC Panaceo VSV, som spilte i toppligaen EBEL.

Internasjonalt spill
--------------------

Bjorkstrand deltok i 2013, 2014, 2015, 2016 i VM i ishockey som spiller på Danmarks herrelandslag i ishockey.

Referanser
----------

1. ↑   Eurohockey.com, Eurohockey.com spiller-ID 132658, besøkt 25. april 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Mladi napadači Patrick Bjorkstrand i Luke Walker dolaze u Medveščak». *Sportnet* **(kroatisk)**. 24. juni 2013. Besøkt 18. november 2020.
3. ↑   «KooKoo vahvistuu Tanskan maajoukkuehyökkääjällä - Bjorkstrand matkaa Kouvolaan». *www.jatkoa .com*. Besøkt 29. august 2017.
4. ↑  «HC TPS vahvistuu Patrick Björkstrandilla: "Halusin joukkueeseen, jossa pelataan voitosta jokaisena iltana"». *TPS*. 5. juni 2018. Arkivert fra originalen 23. januar 2021. Besøkt 3. september 2021.
5. ↑  «EC PANACEO VSV landet Transfercoup». *EC GRAND Immo VSV* **(tysk)**. 5. juni 2019. Besøkt 3. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Patrick Bjorkstrand – Kontinental Hockey League (KHL) Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Bjorkstrand – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Bjorkstrand – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Bjorkstrand – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Frimerkets dag** ble etablert etter en ide fra Hans von Rudolphi og ble arrangert første gang i Østerrike i desember 1935. Formålet var å la dagen være fremme bruken av frimerker og frimerkesamling. I mange land gis det ut egne frimerker på eller i tilknytning til dagen, det lages egne særstempler, samt at det avholdes frimerkeutstillinger.

Tidspunktet for når dagen arrangeres i de ulike landene varierer, men det skjer som oftest i oktober og november. I Norge ble frimerkets dag arrangert første gang i 1971. I 2010 gikk arrangementet av stabelen 15. november med ulike aktiviteter flere steder rundt om i landet, deriblant på alle landets postkontorer. I 2020 ble dagen markert lørdag den 3. oktober i Norge.

* Sovjetisk frimerke i anledning av frimerkets dag i 1968Sovjetisk frimerke i anledning av frimerkets dag i 1968
* Promotering av frimerkesamling på et tysk frimerke fra 1951Promotering av frimerkesamling på et tysk frimerke fra 1951
* Sørkoreansk frimerke i anledning Frimerkets i 1956Sørkoreansk frimerke i anledning Frimerkets i 1956

Referanser
----------

1. ↑  «Frimerkets Dag 2020». *Oslo Filatelist Klubb*. Besøkt 21. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) International Stamp Day – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (de) Forschungsgemeinschaft TdB
Viewpoint Snøhetta, mot Snøhetta. Foto: Lars Rogstad 
Viewpoint Snøhetta. Foto: Lars Rogstad 
Interiør. Foto: Lars Rogstad 
**Viewpoint Snøhetta** er en utsiktspaviljong på Tverrfjellet i Dovre kommune i Innlandet og en del av Besøkssenter villrein. Bygget er tegnet av arkitektkontoret Snøhetta, og ble åpnet i 2011. Utsiktsbygget er oppført på oppdrag fra Norsk Villreinsenter Nord. Bygningen er oppført som en boks av stål, med en stor glassflate mot Snøhettamassivet i nord, og en organisk og bølgende form av massivt tre mot sør. Bygget er åpent og tilgjengelig i sommerhalvåret, og nås etter 20 minutters gange fra parkeringsplassen ved Tverrfjellet.

Parkeringsplassen er avgrenset av stolperekker, inspirert av de gamle ledegjerdene som ble brukt for å fange villrein i høyfjellet for mer enn 800 år siden. Følg grusstien, som også er tilgjengelig for rullestolbrukere, 1 500 meter opp til utsiktspunktet. På veien dit forteller en rekke med steinheller deg Dovrefjells historie gjennom de siste 10 000 år. Ved toppen kommer du til Viewpoint Snøhetta. Her er det utsikt til Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark og det nedlagte Hjerkinn skytefelt.

Bygget har vunnet flere internasjonale priser siden det ble oppført og ble kåret til «Årets bygning i verden» i 2011.

I løpet av 2012 besøkte 15 000 personer Viewpoint Snøhetta.

Referanser
----------

1. ↑  Dette bygget ved Dovre er kåret til verdens flotteste, dagbladet.no, 9.11.2011; lest 28.08.2012.
2. ↑  30.000 har besøkt Viewpoint Snøhetta[*død lenke*], gd.no, 31.10.2012. Lest 12.04.2013.

| * v
* d
* r
Dovrefjell |
| --- |
| Dovre kommune **·** Dombås **·** Drivstua Fjeldstue **·** Drivstua stasjon **·** Fokstua **·** Hjerkinn **·** Hjerkinn fjellstue **·** Hjerkinn skytefelt **·** Hjerkinn stasjon **·** Kongsvold Fjeldstue **·** Kongsvoll stasjon **·** Kongsvoll fjellhage **·** Viewpoint Snøhetta **·** Dovre nasjonalpark **·** Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark **·** Rondane nasjonalpark **·** Fokstumyra naturreservat **·** Fokstugu landskapsvernområde **·** Veslehjerkinntjønnin naturreservat  **·** Hjerkinn/Kongsvoll/Drivdalen landskapsvernområde **·** Vesle Hjerkinn landskapsvernområde **·** Snøhetta **·** Rondslottet **·** Vårstigen **·** Pilegrimsleia over Dovrefjell **·** Eysteinkyrkja **·** Moskusfe  **·** Enige og tro inntil Dovre faller  **·** Dovrebanen **·** Dovregubben  **·** Dovregubben  *(lokomotiv)*  |
**Doreen Kimura** (født 15. februar 1933 i Winnipeg i Manitoba, død 27. februar 2013 i Vancouver) var psykologiprofessor ved Simon Fraser-Universitetet.

Biografi
--------

Doreen Kimura vokste opp i Neudorf, et lite sted i Qu’Appelle Valley i sørlige Saskatchewan. Ettersom det ikke var mulighet for å studere naturfag der, var hun mest interessert i skriving, språk og algebra. Men hun fullførte ikke high school. I stedet begynte hun 17 år gammel som lærer i fådelt skole, først i Saskatchewan, siden i Manitoba. Mens hun var i Manitoba, kom hun over en annonse for et stipend til McGill University i Montreal. Hun søkte for moro skyld og fikk stipendet.

Donald O. Hebb ble hennes lærer på introduksjonskurset i psykologi og gjordet Kimura interessert i faget. Hebb var den berømte nevrologen som identifiserte hjernestrukturer som han kalte cellesamlinger, nå kjent som Hebbs synapser. Etter at Kimura tok sin doktorgrad i 1961 i fysiologisk psykologi, studiet av hvordan hjernens biologi påvirker oppførsel og erfaring, var hun i to år i en postdoktoral stilling ved Montreal Neurological Institute før hun arbeidet ved University of California, Los Angeles Medical Center og Zürich Kantonsspital i Sveits. Hun ble professor i psykologi ved University of Western Ontario i 1967 og arbeidet der i 30 år. I 1998 flyttet hun til Vancouver til en stilling ved avdeling for psykologi ved Simon Fraser University.

Interesser
----------

I 1960 presenterte hun dikotisk lytting som en test for å måle lateralitet i hjernen. Hun var interessert i forholdet mellom kjønn og kognisjon og har skrevet en bok om det som er oversatt til svensk (*Kön och kognition* 2001). Kimura var en av grunnleggerne av Society for Academic Freedom and Scholarship (SAFS). Hun støttet også synspunktet om at ulikheter i kognitive egenskaper mellom menn og kvinner er biologisk betinget. Men hun liker ikke vekten som nå legges på forskningssamarbeid og mente det drepte den kreative friheten til den enkelte.[]

Kimura døde den 27. februar 2013 i Vancouver i en alder av 80 år.

Bibliografi
-----------

* *Neuromotor mechanisms in human communication*. ISBN 0-19-505492-X
* *Sex and Cognition*. ISBN 0-262-61164-3

Referanser
----------

1. ↑   www.csbbcs.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.safs.ca[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «Doreen Kimura dies»[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.uwo.ca[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   articles.latimes.com[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Yourlifemoments.ca – Obituary, Doreen Kimura (Besøkt 15. mars 2013)

Eksterne lenker
---------------

* Doreen Kimuras hjemmeside hos Simon Fraser University Arkivert 28. august 2011 hos Wayback Machine.
* Biografi (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
M, drasjerte sjokoladekuler med en kjerne av peanøtt
**M** er en sjokolade laget av Mondelēz under merkenavnet Freia, og ble første gang utgitt i 1957. Sjokoladen består av en kjerne av peanøtt omgitt av melkesjokolade og ytterst et sprøtt sukkerskall. I Norge blir M markedsført som *filmsjokoladen*.

Framstilling
------------

M blir produsert i Mondelez Norges fabrikk i Oslo.

M framsstilles i to trinn; først sprayes sjokolade på peanøtten i store roterende tromler slik at man får små sjokoladekuler med en kjerne av peanøtt. I neste trinn får disse sjokoladekulene et sukkerlag rundt seg. Denne prosessen kalles drasjering.

M Krisp
-------

I 2006 ble M-familien utvidet med et nytt produkt; M Krisp. M Krisp er sprø kuler av ris-krisp, overtrukket med Freia Melkesjokolade.

Referanser
----------

1. ↑  «Vet du dette om lørdagsgodtet?». Nettavisen. 8. april 2017. Besøkt 7. august 2017.
2. ↑  «Freia melkesjokolade blir nå laget med flunkende ny styring». tu.no. 24. juni 2013. Besøkt 16. september 2017.
**Pasquale Marino** (født 13. juli 1962) er en italiensk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

Spillerkarriere
---------------

Han begynte sin karriere som fotballspiller for Marsala i sin egen hjemby. Marino kom aldri høyere i seriespill enn til Serie C1, og avsluttet karrieren som spiller for laget han nå trener, Catania, i 1996/1997.

Trenerkarriere
--------------

Marino begynte i 1997/1998 som trener for Milazzo i Serie D og vant nesten serien i sitt første år, laget kom på sølvplass. Gjennombruddet fikk han med Paternò, som han trenet opp fra Serie D til Serie C1. Etter dette gikk han over til Foggia i Serie C2, som han ledet til Serie C1. Han debuterte i Serie B med Arezzo i 2004/2005 da han overtok etter Mario Somma. Halvveis i sesongen ble han avskjediget og byttet ut med Marco Tardelli, men ble deretter kalt tilbake og ledet laget til de endte på en fjortendeplass. 

Fra 2005 trener han Catania, og i sin første sesong for *rossoblu* brakte Marino laget tilbake til Serie A etter mer enn 20 år. Som trener hadde han sin første kamp borte mot Cagliari Calcio 10. september 2006, en kamp som endte med seier for Catania.

Pasquale Marino sees som en av de mest interessante unge italienske fotballmanagerne, hans offensive 3-4-3- (eller 4-3-3-) -formasjon, som minner om Zdenek Zemans, er godt kjent.

Referanser
----------

1. ↑   www.eurosport.fr[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pasquale Marino – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Pasquale Marino – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Pasquale Marino – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Pasquale Marino – PlaymakerStats.com (manager) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Kjønnsforskning NÅ!** er den nasjonale fagkonferansen for kjønnsforskning i Norge, og gjennomføres annethvert år (de første årene hvert år) ved et av de norske universitetene med sentre/fagmiljøer for kjønnsforskning. Konferansen er et samarbeid mellom Nasjonalt fagorgan for kjønnsforskning og forskningsmiljøene for kjønnsforskning ved de norske universitetene. Konferansen har ofte noen overordnede temaer som kan variere fra hver konferanse, og omfatter inviterte plenumsforedrag, tematiske sesjoner, boklanseringer og lignende. Andre arrangementer knyttet til kjønnsforskningsfaget gjennomføres også i tilknytning til konferansen. Den nasjonale forskerskolen for kjønnsforskning, en sammenslutning av kjønnsforskningsmiljøene ved alle norske universiteter, gjennomfører en egen samling i tilknytning til konferansen. Konferansen ble første gang arrangert ved Senter for kvinne- og kjønnsforskning ved Universitetet i Bergen i 2006.

Liste over konferanser
----------------------

| År | Vertsinstitusjon | Program/temaer |
| --- | --- | --- |
| 2006 | Universitetet i Bergen |  |
| 2007 | NTNU |  |
| 2008 | Universitetet i Oslo |  |
| 2009 | Universitetet i Tromsø |  |
| 2011 | Universitetet i Nordland |  |
| 2013 | Universitetet i Stavanger |  |
| 2015 | Universitetet i Bergen |  |
| 2017 | Universitetet i Oslo |  |
| 2019 | Universitetet i Tromsø |  |
| 2021 | NTNU (digitalt) |  |
| 2023 | Universitetet i Stavanger | Antigenderpolitikk |

Referanser
----------

1. ↑  «Kjønnsforskning NÅ!». Norges forskningsråd. Besøkt 2. september 2023.
2. ↑  «Kjønnsforskning NÅ!». Universitetet i Tromsø. Besøkt 2. september 2023.
3. ↑  «Kjønnsforskning Nå! 2021 (Digital)». NTNU. Besøkt 2. september 2023.
4. ↑  «The conference Gender Studies Now 2023». Universitetet i Stavanger. Besøkt 2. september 2023.
**Sysselsetting** er et ord på det at folk er i arbeid. Uttrykket brukes dels som synonymt for arbeide i sammenheng med arbeidsmarkedsstatistikk. (*Næring x* gir sysselsetting til *n antall* arbeidstakere).

Statistisk sentralbyrå definerer sysselsatte som personer som utførte inntektsgivende arbeid av minst én times varighet i løpet av tidspunktet som undersøkes (referanseuka/referansedagen), samt personer som har et slikt arbeid, men som var midlertidig fraværende på grunn av sykdom, ferie, lønnet permisjon eller lignende. Personer som er inne til førstegangs militærtjeneste regnes som sysselsatte. Sysselsatte er summen av lønnstakere og selvstendig næringsdrivende. Ufrivillig helt permitterte, med en sammenhengende varighet på inntil tre måneder, blir regnet som sysselsatte, men midlertidig fraværende.

I tider med normal arbeidsledighet brukes uttrykket for å beskrive offentlig igangsatt virksomhet, gjerne slikt som ikke gir en umiddelbar økonomisk gevinst, men tar sikte på å gjøre arbeidstakere bedre egnet. 

I krisetider vil regjeringen og andre offentlige instanser kunne sette i gang prosjekter for å holde sysselsettingen oppe i segmentene. Dette kaltes folkelig for «nødsarbeide» mellom 1930 og 1940. Forventningene i 2008-krisen er at det blir stilt midler til rådighet for bransjer som ellers ikke kan holdes i gang slik at arbeidsledighet og dårlig økonomi skal gi minst mulig ødeleggende effekt.

### Undersysselsatte

Personer som jobber deltid, men som har forsøkt å få lengre avtalt arbeidstid og som kan starte med økt avtalt arbeidstid innen en måned, regnes som **undersysselsatte**.

Referanser
----------

1. ↑  ssb.no Statistisk sentralbyrås definisjon av sysselsatte
2. ↑  ssb.no Statistisk sentralbyrås definisjon av undersysselsatte

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Straume** er en bosetning i Hyen i Gloppen kommune som danner sentrum av bygda Hyen, Straumsholmen, med Hyen kirke, Hyen skole, Hyen stadion, Columbus Turistsenter, butikk, og et kaiområde som har vært både dampskipskai og fergekai. Området har en del tett bebyggelse. Straume gård fikk navnet fra elva Straumselva som renner 200 meter fra Hopsvatnet gjennom gården på vei mot Hyefjorden.

Historie
--------

I 1910 ble Straume Hotell bygget på hovedgården Straume. Gårdbruker Abel Straume tok imot norske og utenlandske laksefiskere. Det var kort vei til Straumselva, og ikke langt til Åelva. Begge gode lakseelver. Gårdbrukeren hadde klausul i bygselskontraktene med husmenn på gården at de ikke kunne ta inn losjerende og utfordre gårdens næring. 

I 1919 ble landhandelen O. Rønnekleiv etablert ved dampskipskaia av Ole Johan E. Rønnekleiv. Flere av hans barn tok forretningsdriften videre i området. Sønnen Eilev ble styrer for butikken, Bodvar ble kaiekspeditør og styrer for salg av landbruksvarer og bensinstasjonen, mens Bjørg ble styrer for et lite pensjonat. Rønnekleiv landhandel, flyttet til nye lokaler langs veien, men måtte legge ned i 1989, og er videreført av andre eiere som Jokerbutikk. 

Rønnekleiv satte opp pensjonatet «Straumsheim» i 1974. Det ble til hotellet Hyen Turistsenter, senere Columbus Turistsenter, overtatt av sønnen Olav Rønnekleiv i 1977. Fra 1987 etablerte han et av Norges største flykningemottak i senteret, samt to av bygningene ved kaia.

Referanser
----------

1. ↑  «*Straume Hotell*». allkunne.no. Besøkt 27. november 2020.
**Dean Arthur Amadon** (1912–2003) var en amerikansk ornitolog og en autoritet på rovfugler.

Amadon ble født 5. juni 1912 i Milwaukee, Wisconsin til Arthur og Mary Amadon. He received a BS fra Hobart College i 1934 og en doktorgrad fra Cornell University i 1947. I 1937 begynte han ved American Museum of Natural History i New York City og var leder for ornitologi-avdelingen der fra 1957 inntil 1973. I 1942 giftet han seg med Octavia Gardella og fikk to døtre: Susan Avis og Emily Yvonne.

Amadon var et medlem av American Association for the Advancement of Science, president for American Ornithologists' Union fra 1964 til 1966 og Linnaean Society of New York. Han sluttet seg til The Explorers Club i 1959. Forfatterskapet hans innbefatter *Eagles, Hawks and Falcons of the World* (1968) med Leslie H. Brown, og *Curassows and Related Birds* (1973) med Jean Delacour. Han døde 12. januar 2003 i sitt hjem 25 Kenwood Road, Tenafly, New Jersey.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6qt0m02, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 14611584f[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* 
* 

Portal: Vitenskap

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** CiNii
 |
Maybach SW 42, 1939
Maybach 57
**Maybach** er et tysk luksusbilmerke, opprinnelig lansert av Wilhelm Maybach i 1909, med hans sønn Karl Maybach som direktør. Selskapet var opprinnelig kjent under navnet *Luftfahrzeug-Motorenbau GmbH*, og produserte motorer for luftskip frem til 1918. Senere skiftet selskapet navn til *Maybach-Motorenbau GmbH*. I dag er merkenavnet eiet av Daimler AG, som produserer luksusbilene Maybach 57 og 62.

1909-1940
---------

Maybach har sine historiske røtter fra Wilhelm Maybach, som var teknisk direktør hos Daimler-Motoren-Gesellschaft. Opprinnelig utviklet og produserte selskapet diesel- og gassmotorer for Zeppelinere, og senere omnibusser. Selskapet bygget sin første eksperimentelle bil i 1919, og den første produksjonsmodellen ble introdusert på bilutstillingen i Berlin to år senere. Mellom 1921 og 1940 produserte selskapet en rekke luksusmodeller, samtidig som produksjonen av store dieselmotorer for tog- og marinebruk fortsatte.

Maybach bidro til den tyske krigsinnsatsen under andre verdenskrig ved å produsere motorene til stridsvognene Panther og Tiger, som for eksempel Maybach HL230. Etter krigen utførte fabrikken en del reparasjonsarbeider, men bilproduksjonen ble aldri startet opp igjen. Dog fortsatte satsingen på å bygge marine- og industrimotorer, sammen med Mercedes Benz og MAN. Maybach ble gradvis kjøpt opp av Mercedes, og i 1966 ble Maybach-Motorenbau og Mercedes-Benz Motorenbau slått sammen til Maybach Mercedes-Benz Motorenbau, som i juli 1969 sammen med MAN danner MTU Motoren- und Turbinen-Union Friedrichshafen.

1997–
-----

I 1997 presenterte Mercedes-Benz et nytt luksusbilkonsept med navnet *Mercedes-Benz Maybach* på bilutstillingen i Tokyo. Da modellen senere ble satt i produksjon valgte Mercedes-Benz å skille ut modellen i et eget merke, som fikk navnet Maybach.

Maybach 62.
Maybach ble derfor gjenfødt som merke tidlig på 2000-tallet, med produksjon av den nye modellen i to ulike størrelser, Maybach 57 og 62. Tallene i navnet tilsvarer modellens lengde i desimeter. I 2005 ble en ny og mer sportslig modell kalt Maybach 57 S lagt til modellprogrammet, utstyrt med en 6,0 l V12 med dobbel turbo og 604 hk.

Flere Maybach-modeller utstilt på Pebble Beach.

Modeller
--------

### Klassiske modeller

* 1919 Maybach W1: Prototype, bygget på et Mercedes-chassis
* 1921 Maybach W3: Den første produksjonsmodellen
* 1926 Maybach W5

" (1928 LuftskupetNorge

* 1929 Maybach 12
* 1930 Maybach DSH
* 1930 Maybach DS7 Zeppelin
* 1931 Maybach W6
* 1931 Maybach DS8 Zeppelin
* 1934 Maybach W6 DSG
* 1935 Maybach SW35
* 1936 Maybach SW38
* 1939 Maybach SW42
* 1945 Maybach JW61

### Moderne modeller

* 2002 Maybach 57
* 2002 Maybach 62
* 2005 Maybach Exelero
* 2005 Maybach 57 S
* 2006 Maybach 62 S
* 2007 Maybach 62 Landaulet

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Maybach (brand) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Maybach Manufaktur
* Bilnorge.no sin historie om merket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
**Brett J. Gladman** (født 19. april 1966 i Wetaskiwin i Alberta i Canada) er en canadisk astronom og professor ved University of British Columbias avdeling for fysikk og astronomi i Vancouver, Britisk Columbia. Han er innehaver av Canada Research Chair i planetarisk astronomi.

Gladman er best kjent for sitt arbeid innen dynamisk astronomi i solsystemet. Han har studert transporten av meteoritter mellom planeter, forsyningen av meteoritter fra asteroidebeltet og muligheten for liv via denne mekanismen, kjent som panspermi. Han har også studert dannelsen av planeter, spesielt gåten om hvordan kjempeplanetene ble til.

Han har også oppdaget eller vært med på å oppdage en rekke legemer i solsystemet, aasteroider, Kuiper-legemer og mange måner rundt kjempeplanetene:

* Uranus: Caliban, Sycorax, Prospero, Setebos, Stephano, og Ferdinand
* Saturn: Et dusin måner i flere grupper, hver av dem oppkalt etter canadiske inuitt-guder, franske guddommer og norrøne guder
* Neptun: Månen Neso
* Jupiter: Oppdager og med-oppdager av seks måner

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ORCID **·** SUDOC
 |
**Silina Pha Aphay** (født 29. mars 1996 i Champasak) er en nepalsk friidrettsutøver som deltok i Sommer-OL 2020.

Idrettskarriere
---------------

Aphay deltok i Sørøstasiatiske leker 2017, men ble slått ut i forsøksheatet på 200 meter. Hun deltok i Asialekene 2018, og ble der slått ut i forsøksheatet på 100 meter og 200 meter. Hun kom på sjuendeplass på 100 meter under ASEAN University Games 2018. Under Asiamesterskapet i friidrett 2019 ble hun igjen slått ut i forsøksheatet på 100 meter, der hun løp på 12,52 sekunder. Hun satte nasjonal rekord på 100 meter med 12,31 sekunder, og på 200 meter med 25,37 sekunder, under Sørøstasiatiske leker 2019.

I januar 2021 vant hun 100 meter under det laotiske mesterskap i friidrett. Hun representerte Laos under Sommer-OL 2020 i Tokyo, som ble arrangert i 2021, der hun deltok på 100 meter. Hun løp på 12,41 i den innledende runden, men hun gikk ikke videre til forsøksheatet. Under åpningsseremonien var hun flaggbærer.

Referanser
----------

1. ↑   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  World Athletics - *Silina Pha Aphay - Results*, besøkt 5. august 2021.
3. ↑  Olympics.com - *Athletics - Women's 100m - Preliminary Round - Heat 2 Results* Arkivert 30. juli 2021 hos Wayback Machine. besøkt 5. august 2021.
4. ↑  World Athletics - *Athletics flag bearers help to light up Olympic Opening Ceremony in Tokyo*, besøkt 5. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Silina Pha Aphay – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Silina Pha Aphay – World Athletics Rediger på Wikidata
* Profil hos Sommer-OL 2020 Arkivert 30. juli 2021 hos Wayback Machine.
Plasseringen til Flateyjardalur
Flateyjardalur og Flateyjardalsheiði
**Flateyjardalur** er en fraflyttet kyst nord på Island på halvøya Flateyjarskagi, ved bukten Skjálfandi. Fra kysten strekker seg en dal, Flateyjardalsheiði, sydover til Fnjóskadalur. Flateyjardalur er oppkalt etter øya Flatey, som ligger like utenfor kysten. *Finnboge den ramme*, en av Islendingesagaene, finner sted på kysten. De siste innbyggerne reiste bort i 1953. Samme året ble en vei bygd fra Fnjóskadalur til Flateyjardalur og området ble forbundet til andre deler av regionen. Det står tre betonghus på kysten, bygd sent i 1920-årene, som i dag bare blir benyttet som sommerhus. Ved den gamle gården Brettingsstaðir ligger en gravplass rundt grunnmuren til en gammel kirke, som ble tatt ned og flyttet til Flatey etter at området ble fraflyttet. Mange turister besøker Flateyjardalur om sommeren.

Eksterne lenker
---------------

* Reiseguide til Flateyjardalar Arkivert 9. juni 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Et Bike Index-registreringskort (med QR kode) festet til et sykkelhjul.
**Bike Index** er en ideell organisasjon som driver et nettbasert sykkelregister hvor hvem som helst kan registrere sykkelen sin gratis. I motsetning til de fleste andre sykkelregistre er Bike Index-databasen åpent tilgjengelig slik at alle kan bruke den til å finne og returnere stjålne sykler. Siden registret er åpent kan stjålne sykler også oppdages i forskjellige byer eller til og med forskjellige land, noe som ellers ville vært vanskelig med flere ulike registre med begrenset tilgang. Bike Index har partner-organisasjoner i USA, Canada, Kina, India, Mosambik, New Zealand og Storbritannia, og hevder å være det største sykkelregisteret i USA og det mest brukte i hele verden.

Se også
-------

* Liste over sykkelregistre

Referanser
----------

1. 1 2  Bike Index—Now a Nonprofit
2. ↑  Index Sets Out to Create Universal Registry to Fight Bike Theft – Streetsblog Chicago[*død lenke*]
3. ↑  Bike Index partners
Plasseringen på IslandHvalfjörðurHvalfjörðurPlasseringen på Island
Hvalfjörður, Múlafjall, Botnssúlur
From Wikimedia Commons, the free media repository

Hvalfjörður sett fra Akranessiden.
**Hvalfjörður** (på norsk «Hvalfjord»), er en fjord som ligger på den vestre delen av Island mellom Mosfellsbær og Akranes. Fjorden er rundt 30 km lang og 5 km bred.

Navnet Hvalfjörður kommer av det store antallet hvaler som tidligere fantes og ble fanget der. Fram til 80-tallet var en av de største hvalfangsstasjonene på Island i denne fjorden. Tidligere ble det også drevet sildefiske i stort omfang i fjorden.

Under den andre verdenskrig hadde britiske og amerikanske styrker en marinebase i fjorden. En av bryggene som ble bygget av den amerikanske marinen ble senere tatt i bruk av hvalfangsselskapet Hvalur, frem til kommersiell hvalfangst ble avsluttet på 80-tallet.

Fram til slutten på 1990-tallet måtte reisende med bil kjøre en 62 km lang omvei rundt fjorden, langs Hringvegur, for å komme seg mellom Reykjavík og Borgarnes. I 1998 åpnet den undersjøiske tunnelen Hvalfjarðargöng for trafikk, noe som kortet ned reisetiden med rundt en time. Tunnelen er i underkant av 5,8 km lang og laveste punkt er 165 muh.

En ulempe med tunnelen er at reisende går glipp av den innerste delen av fjorden der landskapet består av en interessant blanding av vulkanske fjell og grønn vegetasjon om sommeren. Ved *Botnsá* kan man for eksempel se lupiner, forskjellige blomstersorter og mose, såvel som små skoger bestående av bjørk og bartrær. Området fremstår som et godt eksempel på skogplanting – et prosjekt som har pågått på Island i en del år.

En tursti til det høyeste fossefallet på Island, Glymur, starter innerst i fjorden.

Se også
-------

* Islands geografi

Eksterne lenker
---------------

* Bilder (1/2) (is)
* Bilder (2/2) (is)

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Ombruk** innebærer å ta vare på noe som har vært brukt før, ved å bruke det på nytt. Det kan være enten til samme funksjon som før, eller til et nytt formål. Ombruk skiller seg fra resirkulering ved at man ikke bryter komponenter ned til råmaterialer for ny produksjon. Det er fortsatt ombruk hvis komponenten vaskes, males, kappes, tilpasses, eller repareres. Den nye bruken kan være tilsvarende som ved tidligere bruk eller noe annet, for eksempel glassfelt fra vinduer som blir brukt som kontorskillevegger. Å bruke overskuddsvarer kan ikke kalles ombruk, fordi de ikke er brukt tidligere.

Ombruk av byggevarer
--------------------

Ombruk av byggevarer representerer et mer miljøvennlig alternativ til tradisjonell riving, og er en del av sirkulærøkonomien. Ombruk av byggevarer vil si å benytte brukte, demonterte komponenter i bygg og tilhørende installasjoner på nytt, uten grunnleggende endringer. Det første steget i en ombruksprosess er ombrukskartlegging. Det er siden 1. juli 2022 krav om å ombrukskartlegge en del bygg som rives eller rehabiliteres. Etter kartlegging demonteres de komponentene som er valgt ut til ombruk. Brukte byggevarer må ha dokumentasjon for å kunne brukes på nytt.  

Brukte stålbjelker

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Rogaland Gjenvinning: Hva betyr Ombruk, Gjenbruk, Gjenvinning?
3. ↑  «Ombrukskartlegging og bestilling – slik gjør du det!». *Grønn byggallianse*. Arkivert fra originalen 20. mars 2023. Besøkt 20. mars 2023.
4. ↑  «§ 9-7. Kartlegging av farlig avfall, bygningsfraksjoner som må fjernes og materialer som er egnet for ombruk. Krav til rapportering». *Direktoratet for byggkvalitet* **(norsk)**. Besøkt 20. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Sirkulær Ressurssentral – ideelt foretak som gjennom sine initiaver bidrar til økt ombruk av byggevarer
* Ombygg – brukte byggevarer til salgs på nett
* Resirqel -Konsulentfirma som spesialiserer seg på ombruk, ombrukskartlegging og ombruksrådgivning
Harold Knutson
**Harold Knutson** (født 20. oktober 1880 i Skien, død 21. august 1953 i Wadena, Minnesota) var en norsk-amerikansk politiker og journalist. Han representerte Minnesota i Representantenes hus i USA 1917-1949 som medlem av Det republikanske parti.

Tidlig liv
----------

6 år gammel flyttet han sammen med sin familie fra Skien til USA. De slo seg i begynnelsen ned i Chicago, Illinois, men reiste senere til Sherburne County, Minnesota.

Journalistisk karriere
----------------------

Knutson var redaktør for *St. Cloud Daily Journal-Press*. Senere var han president for Northern Minnesota Editorial Association.

Som folkevalgt
--------------

Knutson satt som kongressman for Det republikanske parti i de 65. 66. 67. 68. 69. 70. 71. 72. 73. 74. 75. 76. 77, 78. 79. og 80. kongressene. Han stemte mot å erklære krig mot Tyskland 5. april 1917. Knutson var innpisker for majoritetspartiet 1919-1923. I 1947 var han formann for  *House Ways and Means Committee*.

Senere liv
----------

Knutson ble beseiret under et gjenvalg i 1948 og satt som redaktør i *Wadena Pioneer Journal* til sin død i 1953.

Personlig liv
-------------

Knutsen var lutheraner. Han etablerte en leir for «de forsømte, uheldige, berøvede og handikappede barna». Knutsen var også medlem av Frimurerordenen, Benevolent and Protective Order of Elks og Independent Order of Odd Fellows.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 6926258, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w68k7ck0, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek, bioguide.congress.gov[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Find a Grave 6926258[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harold Knutson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Harold Knutson hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek Rediger på Wikidata
* (en) Ways and Means-profil
* (en) Camp Knutson
* (en) The Harold Knutsons papirer er tilgjengelig for forskning på Minnesota Historical Society.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** US Congress
 |
**Ivar Konrad Simastuen** (1936–2023) var en norsk musiker. Han opptrådte som visesanger og ga ut flere plater. 

Han vokste opp på fjellgården Simastuen, og bakgrunnen ga stoff til mange av hans viser, så som «Brunen», «Gammelskolen», «Godt å kåmmå hematt» og «Jeg lengter til et sted».

Simastuen utdannet seg som politimann og virket noen år som lensmannsbetjent før han ble tilsatt ved Kriminalpolitisentralen, der han fikk videreutdanning som fingeravtrykkstekniker. Etter 16 år ved Kriminalpolitisentralen begynte han i Justisdepartementet og ble utnevnt som politiinspektør i 1987. I 1999 ble han pensjonist.

Ivar Simastuen slo gjennom som visesanger etter at han med hjelp og støtte av talentspeider Fredrik Friis og musikeren Kjell Karlsen fikk utgi sin første langspillplate i 1972. Platen ble en suksess og solgte til gullplate. Den mest kjente sangen fra denne LP-en er «Brunen», som ble en gjenganger i radioens *Ønskekonserten*. Også hans innspilling av Arne Paasche Aasens «Din ungdom» ble meget populær.[] Simastuen opptrådte flere ganger i TV, blant annet i *Husker du* og *Da Capo!*. 

Han forfattet nærmere 60 av sine egne sanger og hadde også et nært samarbeid med orkesterleder Kjell Karlsen, Arne Paasche Aasen og Vidar Sandbeck.

Diskografi
----------

* *Prestekrager og timotei*, 1972, Polydor
* *Når dagen er endt*, 1973, Polydor
* *Lang en sti*, 1974, Polydor
* *Der åa bruser*, 1975, Polydor
* *De nære ting*, 1976, Polydor
* *Viser ved vinduskarmen*, 1977, Polydor
* *Nye vakre Anna*, 1979, db Records
* *Den første gang jeg så deg*, 1982, AB Records
* *Det er godt å kommå hemått*, 1999, GP Records

Referanser
----------

1. ↑   www.universalmusic.fr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   jolstad.vareminnesider.no, «Ivar Konrad Simastuen (31.12.1936 - 20.02.2023) Fantastiske pappa, svigerfar, Mosse, moffa og farfar! Kjærligheten til mamma ga deg hjertesorg og savnet så stort. Pappa, du betød så mye for mange. Din musikk har gledet så mange. Et stort tomrom står tilbake ❤️»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Hennum, Sigurd B. (1994). *De kampglade 70-årene*. Oslo: Schibsted. s. 53. ISBN 8251615429.
4. ↑  Per Egil Garborg: *Ivar Simastuen (1936-2023)* - Minneord i Aftenposten 16. mars 2023
5. ↑  Ivar Simastuen. lista.vg.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ivar Simastuen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ivar Simastuen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Jacob Arnt Nicolay Gulowsen** (1839–1917) var en norsk kavallerioffiser og militærhistoriker.

Slekt
-----

Han var sønn av kjøpmann Anders Gulowsen og Nanna Emilie Gabrielsen, og bror av operasangerinnen Lona Gulowsen. I 1863 ble han gift med Maren Magdalene Rømcke (1843–1915), og var far til legen Otto Gulowsen.

Liv
---

Gulowsen ble offiser i 1860 og var i mange år sjef for Ringsakerske eskadron. I 1891 ble han oberstløytnant og sjef for landvernkorpset i Opplandske kavallerikorps. Fra 1898 var han oberst og sjef for kavallerikorpset. Han bodde i disse årene på Hamar. I 1904 gikk han av for aldersgrensen og flyttet til Kristiania. I 1905 foretok han en reise gjennom Sibir til Kina for å besøke sin sønn.

Verk
----

Gulowsen var på sine eldre dager en produktiv militærhistorisk forfatter. Hans første utgivelse var Opplandske kavallerikorps' historie til 150-årsjubieet, *Fra Dragontiden* (1900). Etter å ha gått av som offiser fikk han bedre tid til å foreta arkivstudier. I de følgende årene utga han *Gyldenløvefeiden* (1906) samt en del artikler i *Historisk Tidsskrift* og *Militært Tidsskrift*, for eksempel «Om de gamle varder» (1909) og «Fra general Valdemar Løvendals tid».

Utmerkelser
-----------

Han ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1900 «for militær Fortjeneste».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Norsk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Av og til forkortet «I. Gulowsen».
3. ↑  *Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947*. Grøndahl. 1947. s. 317.

Litteratur
----------

* C. O. Munthe: «Gulowsen, Jacob Arnt Nicolay», i *Norsk biografisk leksikon*. Aschehoug. 1931. s. 86–87.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Jacob Gulowsen – originaltekster av og om forfatteren fra Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS
 |
**Jelena Jurijevna Azarova** (russisk: Елена Юрьевна Азарова; født 5. juni 1973 i Moskva) er en russisk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney og 2004 i Athen.

Azarova ble olympisk mester i synkronsvømming under Sommer-OL 2000 i Sydney. Hun var med på det russiske laget som vant lagkonkurransen foran Japan og Canada. De andre på laget var Olga Brusnikina, Marija Kiseljova, Olga Novoksjtsjenova, Irina Perskina, Julija Vasiljeva, Olga Vasjukova og Jelena Antonova.

Fire år senere, under sommer-OL 2004 i Athen vant hun en ny gullmedalje i lagkonkurransen sammen med Olga Brusnikina, Anastasija Davydova, Anastasija Jermakova, Elvira Khasjanova, Marija Kiseljova, Olga Novoksjtsjenova og Anna Sjorina.

OL-medaljer
-----------

* Gull 2000 Australias flagg Sydney - **Gull** i synkronsvømming lag Russlands flagg Russland
* Gull 2004 Hellas’ flagg Athen - **Gull** i synkronsvømming lag Russlands flagg Russland

Referanser
----------

1. ↑   International Swimming Hall of Fame honoree ID elena-azarova, besøkt 10. juni 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jelena Azarova – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jelena Azarova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jelena Azarova – Swimming Hall of Fame Rediger på Wikidata
**Anne Marie Louise «Marieke» Wijsman** (født 9. mai 1975) er en nederlandsk tidligere skøyteløper som representerte sitt eget hjemland i to OL, og som var den første kvinnelige skøyteløperen som konkurrerte i internasjonale løp på klappskøyter. 

I 1992 dukket Wijsman opp på et nederlandsk nasjonalt mesterskap for første gang da hun deltok under Supersprint-mesterskapet som ble avholdt i Groningen. Under dette mesterskapet endte hun på en syttendeplass. Deretter, i 1994 ble hun nummer åtte under det nederlandske nasjonale junior-mesterskap. Hun var med på sitt første internasjonale løp, en junior/neo-senior landskamp i desember 1995 som gikk i Vikingskipet på Hamar, samme arena som ble brukt under OL på Lillehammer i 1994.

Wijsman kvalifiserte seg også for verdensmesterskapene som ble avholdt i Sør-Korea og Japan. Hennes første internasjonale seier ble vunnet 11. januar 1997 i Milwaukee, der hun vant 1000 meter på skøyter. I februar 2000 vant hun en bronse i det nederlandske sprintmesterskapet i Utrecht og hun kom på attendeplass i samme sesongs Sprint-VM i Seoul. Hun hadde Eddy Verheijen som sin skøyte-trener i 1996-1997 sesongen. Men sent i desember 2006 besluttet Marieke Wijsman å avslutte sin internasjonale karriere som skøyteløper umiddelbart og i stedet konsentrere seg 100 prosent om hennes fremtidige jobb som politikvinne. Hennes siste kjente resultat var en seier under verdensmesterskapet, der hun vant 500 meter i Heerenveen, som ble gjennomført den 11. november 2006.

Personlige rekorder
-------------------

| Distanse | Tid | Dato | Bane |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 meter | **38,31** | 13. februar 2002 | Salt Lake City |
| 1000 meter | **1.16,48** | 17. februar 2002 | Salt Lake City |
| 1500 meter | **2.00,03** | 29. januar 2000 | Calgary |
| 3000 meter | **4.17,22** | 30. januar 2000 | Calgary |
| 5000 meter | **7.30,33** | 16. januar 2000 | Hamar |

Referanser
----------

1. ↑   SpeedSkatingStats, SpeedSkatingStats skøyteløper ID 1975050901, besøkt 5. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   SpeedSkatingNews.info, SpeedSkatingNews.info skøyteløper ID marieke-wijsman, besøkt 5. mai 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marieke Wijsman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Marieke Wijsman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Marieke Wijsman – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Marieke Wijsman – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Marieke Wijsman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marieke Wijsman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Marieke Wijsman – Speedskatingbase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Marieke Wijsman – SpeedSkatingNews.info Rediger på Wikidata

* (en) Marieke Wijsman – SpeedSkatingStats.com Rediger på Wikidata
* (en) Marieke Wijsman på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
**GlaxoSmithKline Pharmaceuticals Ltd** (BSE: 500660 NSE: GSKCONS Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.) er en indisk datterselskap av GlaxoSmithKline plc, et av verdens ledende forskningsbaserte farmasøytiske og helsebaserte selskaper. Det er et av de eldste selskaper i sitt slag i India. Dets produktportefølje omfatter reseptbelagte medisiner og vaksiner. Selskapets reseptbelagte legemidler spenner over terapeutiske områder som for eksempel anti-infeksjoner, dermatologi, gynekologi, diabetes, kreft, hjerte-og karsykdommer og luftveissykdommer. Det tilbyr også en rekke vaksiner for forebygging av hepatitt A, hepatitt B, sykdom forårsaket av Influensa, vannkopper, difteri, kikhoste, stivkrampe,
rotavirus, livmorhalskreft og andre.

Historie
--------

Det ble stiftet den 13. november 1924 i India under navnet H. J. Foster & Co. Ltd. som et agentur for distribusjon av babymat under navnet Glaxo, Joseph Nathan & Co. I 1950 endret det navn til Glaxo Laboratories (I) Ltd. og senere til GlaxoSmithKline Pharmaceuticals Ltd-

Se også
-------

* GlaxoSmithKline

Referanser
----------

1. ↑  «GlaxoSmithKline Pharmaceuticals Limited, Business Wire India, Press Releases, Dr. A Ramachandran». Businesswireindia.com. Arkivert fra originalen 27. oktober 2010. Besøkt 30. september 2010.
2. ↑  «GSK Pharma plans more investments to support growth». The Hindu Business Line. 28. april 2010. Besøkt 30. september 2010.
3. ↑  «GLAXOPHARMA History | GlaxoSmithKline Pharmaceuticals Ltd Company History & Profile». Economictimes.indiatimes.com. Besøkt 30. september 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
**Caudron C.60** var en fransk to-seters dobbeltdekker i 1920-og 1930-årene. Det hadde med en stjernemotor og lerretdekket skrog. Den franske flyprodusenten Caudron utviklet dette flyet fra Caudron C. 59. Det ble hovedsakelig brukt som skolefly.

Operativ historie
-----------------

Caudron deltok i Michelin-Cup i 1921 og vànt det 3 000 km lange løpet, fløyet av Alphonse Poiré på tiden 37 1⁄4 timer.

### Finland

Det finske luftforsvaret kjøpte 30 Caudron C.60 fra Frankrike i 1923-1924. Ytterligere 34 fble bygget på lisens i Finland 1927-1928. Det finske flyvåpen hadde totalt 64 Caudron C.60. 

Flyet var i bruk 1923-1936.

Operatører
----------

Finlands flagg Finland
* Finlands flyvåpen

Frankrikes flagg Frankrike
* Armée de l'air

Latvias flagg Latvia
Latvias flyvåpen
Venezuelas flagg Venezuela
* Venezuelas Air Force

Den spanske Republikk

Museale fly
-----------

Caudron C.60 (CA-84) skolefly i det finske luftfartsmuseet.
Finlands luftfartsmuseum i Vanda har en av de finsk-produserte C.60

Spesifikasjoner
---------------

| Tekniske data |  |
| --- | --- |
| Mannskap | 2 |
| Lengde | 7,50 m |
| Vingespenn | 10,24 m |
| Høyde | 2,60 m |
| Vingeareal | 26,00 m² |
| Vekt (uten last) | 505 kg |
| Vekt (maksimalt) | 865 kg |
| Motor | 1 × Clerget 9B (1 × 96 kW) |
| Ytelser |  |
| Maksimal hastighet | 185 km/t |
| Rekkevidde | 750 km |
| Marsjhøyde | 4 000 m |
|

Referanser
----------

1. ↑  "Den Internasjonale Michelin-Cup".

Eksterne lenker
---------------

* C.60