recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karen Johanne «Kaja» Isaachsen** (født Storjohann 23. januar 1873 i Christiania, død 19. august 1954 i Drøbak) var en norsk forfatter og kvinnesakskvinne med et sterkt engasjement for kvinnelig valgdeltagelse og representasjon.

Familie
-------

Kaja Isaachsen var datter av presten Johan Storjohann (1832-1914, grunnlegger av den norske sjømannsmisjonen) og sedelighetsforkjemper Nanna Holmboe (Nanna Storjohann, 1838-1898), og søster av lærer og barnebokforfatter Marie Michelet (1866-1951). Hun ble 7. september 1897 gift i Ås med veterinær og rektor ved Norges landbrukshøgskole Haakon Isaachsen (1867-1936) av slekten Willoch, en bror av forfatteren Hanna Isaachsen (1861-1929).

Liv og virke
------------

Kaja Isaachsen arbeidet som lærer i Kristiania frem til familien flyttet til Ås da faren i 1894 var blitt sogneprest der. Da var hun i en kort periode lærer ved middelskolen i Ås. I 1907 ble hun valgt til domsmann, og i 1909 stiftet hun Aas Kvindesgsforening, og ble foreningens første leder. Ved ved kommunevalget i 1919 stilte hun til valg for Aas Kvindesgsforening, som stilte med en ren kvinneliste.

Aas Kvindesagsforening slet med oppslutningen, og i 1920 endret den navn til Aas Husmoderforening, og under Isaachsens ledelse opplevde den en sterk økning i tilslutningen. Hun arbeidet for kvinners deltagelse i politikken, og for å gi de tradisjonelle kvinneyrkene høyere status.

Issachsen skrev noveller, artikler og prologer, og ble publisert i samtidens dameblader. I 1914 utga hun sin første roman, *Amor kommer*. To år senere kom hun med romanen *Guldkuren* og dens fortsettelse *Floken*.

Fra 1918 organiserte Isaachsen filmfremvisninger på Landbrukshøyskolen. Hun var kinobestyrer ved skolen i mange år.

Bibliografi
-----------

* 1914: *Amor kommer*, Helge Erichsens forlag, Kristiania
* 1916: *Guldkuren*, With, Kristiania
* 1916: *Floken* (fortsettelse av *Guldkuren*), With, Kristiania

Referanser
----------

1. ↑  *Morgenbladet 1953.08.20*. Norge, Oslo. 1953.
2. ↑  *Studenterne fra 1886*. 1911. s. 201.

Kilder
------

* *Follominne*. Ås: [Laget]. 2007. s. 124 ff.
* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 115. ISBN 8257900109.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalhistoriewiki.no: slekten Storjohann, besøkt 28/3 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |

Portal: Litteratur
**ODA-Nettverk** er en frivillig organisasjon av og for kvinner i norsk IT-bransje etablert i 2006. ODA. Per juni 2023 hadde ODA-Nettverk over 8 000 medlemmer.

Nettverket hadde over 80 samarbeidspartnere i 2021.

Nettverkets formål er å skape en møteplass for erfaringsutveksling, nettverksbygging og kompetanseheving for kvinner i IT-bransjen. Nettverket jobber for å beholde kvinner i IT-bransjen, øke andelen kvinner og unge jenter, og bidrar til å hjelpe bedrifter med hvordan man tiltrekker seg kvinner.

ODA Awards
----------

Hvert år deler ODA-Nettverk ut ODA Awards (tidligere omtalt som ODA-Prisen) til det selskapet og den kvinnen som har gjort mest for kvinner i teknologi i året som har gått. I 2018 ble også ODA Award Man delt ut for første gang, til en mann som har bidratt til å synliggjøre og løfte kvinner innenfor vår bransje.

Referanser
----------

1. ↑  «Om ODA-Nettverk». *ODA-Nettverk*. Besøkt 15. juni 2023.
2. ↑  Oversikt over Odas partnere

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Hans Röttiger** (født 16. april 1896 i Hamburg, død 15. april 1960 i Bonn) var en tysk generalløytnant og den første generalinspektør for hæren i Bundeswehr (1957-1960).

Röttiger ble ansatt i Den prøyssiske armé i 1914 og ble i 1915 løytnant i 20. artilleriregiment. I første verdenskrig var deltok han i Reichswehr som offiser og deretter som offiser i Wehrmachts generalstab. Han medvirket ved avslutningen av andre verdenskrig ved Operation Sunrise, en delvis kapitulasjon til Heeresgruppe C på ca. en million mann, i Italia 2. mai 1945. Etter krigens avslutning var han til 1948 i britisk og amerikansk krigsfangenskap.

Röttiger deltok i utarbeidelsen av det såkalte Himmeroder Denkschrift, et memorandum som regnes som den uoffisielle start på dagens tyske forsvar, Bundeswehr.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000007363, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «„WARUM KÄMPFT IHR NICHT, STATT ZU VERHANDELN?" - DER SPIEGEL 43/1966». *www.spiegel.de*. Besøkt 14. desember 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Kari Petra Skullerud** (født 15. oktober 1941) er en norsk nevropatolog. Hun er seksjonsoverlege på Rikshospitalet og professor emeritus ved Universitetet i Oslo. 

Skullerud ble dr.med. i 1985 med avhandlingen «Variations in the size of the human brain : influence of age, sex, body length, body mass index, alcoholism, Alzheimer changes, and cerebral artherosclerosis», som handlet om alkoholskader i hjernen.

Skullerud fikk Kongens fortjenstmedalje i gull i 2007. Begrunnelsen var blant annet at hun gjennom mange år hadde «fremstått som en referanseperson for alle sykehusmiljøer i Norge vedrørende nevropatologisk diagnostikk av vanskelig sykdomstilstander i nervesystemet», at hun hadde gjort «en stor innsats gjennom å utvirke kompetansespredning og videreutdannelse innen fagfeltet», og at hun hadde «bygget opp den moderne nevropatologi i Norge, ikke bare ved å gjøre den alminnelig kjent og tilgjengelig, [men også] hele tiden bidratt til fagets fornyelse».

Referanser
----------

1. ↑  «Kongens gull til Kari P. Skullerud, Oslo». Fylkesmannen i Oslo og Akershus. 1. desember 2007. Arkivert fra originalen 20. desember 2008. Besøkt 4. januar 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kari Skullerud – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Sirogojno** er en landsby i fjellregionen Zlatibor i Serbia.

I Sirogojno foregår en rekke aktiviteter basert på tradisjoner fra området. Håndstrikking og framvisning av produktene, kveldssete ved peisen, sommerkurs i tradisjonshåndverk som keramikk, strikking, mosaikk, og annet. 

I Sirogojno er det også et friluftsmuseum, eller en «etno-landsby», kjent som «Den gamle landsby» (serbisk: *Muzej «Staro selo»*). Museet dekker nesten 5 ha med autentiske elementer fra dagliglivet på 1800-tallet, samlet fra hele Zlatibor regionen. Alle typer tradisjonelle trehus er samlet, bl.a. bakeri, meieri, vertshus. 

Landsbyen Sirogojno er et kulturelt monument i Serbia.

Kirke vigslet til apostlene Peter og Paulus
-------------------------------------------

Den serbiske ortodokse kirken i Sirogojno er bygd i 1764. Den er vigslet til apostlene Peter og Paulus. Kirken er restaurert med bruk av alle tilgjengelige historiske kilder. Landsbyens gravsted ligger like ved kirken.

* Landsbyen SirogojnoLandsbyen Sirogojno
* GjerdeGjerde
* 
* 
* LandsbykirkenLandsbykirken

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sirogojno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Photo Gallery of the Sirogojno Old Village Museum
* The Sirogojno Old Village Open-Air Museum, Official Site Arkivert 11. januar 2010 hos Wayback Machine.
* Information on the Old Village Museum
* Photo Gallery of Sirogojno

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Minnestøtte over Hans Severin Arentz på Lie kirkegård i Skien
**Hans Severin Arentz** (født 15. november 1806 i Farsund, død 13. februar 1875 i Skien) var adjunkt ved Den lærde Skole i Skien, Skiens borgermester i flere perioder og Stortingspolitiker.

Log og virke
------------

### Bakgrunn

Foreldrene var fiskeriinspektør på Shetland, Jens Christian Arentz (født 5. september 1763, død i 1828), og Anne Elisabeth [Urbye] (født 16. desember 1775, død 2. juni 1851). 

Hans S. Arentz ble student i 1825, og ble konstituert som adjunkt ved Den lærde Skole i Skien 30. juli 1829, med fast ansettelse fra 30. juli 1830. Han fungerte dessuten som skolens rektor ved skoleåret 1851-52.

### Ekteskap

I Skien møtte han Margrethe Cathrine Stockmann (født 19. november 1806), datteren til handelsmann Christian Paus Stockmann og hustru Rachel (f. Nilsen). De ble gift den 8. oktober 1838 og fikk to barn, Christian (født 24. mai 1840, død 16. mars 1841) og Jenny Christiane (født 30. november 1842, død 13. august 1848), som begge døde som små.

### Borgermester og stortingsrepresentant

Arentz var borgermester i Skien fra 1840 til 1842, fra 1845 til 1847, fra 1848 til 1850 og fra 1851 til 1860. Han ble innvalgt på Stortinget i 1842, som representant for *Skien og Porsgrund*. I 1857 måtte Arentz igjen møte på tinget som suppleant for avdøde stortingsrepresentant, bankbokholder Bøttger, før han for siste gang ble valgt inn for perioden 1859-60.

På grunn av sykdom tok Arentz avskjed med stillingen som adjunkt ved Den lærde Skole tidlig i 1866, og som ordfører i 1867. Da han senere vant helbredet tilbake gikk han på nytt inn i kommunestyret og fungerte som ordfører like til sin død i 1875.

Bibliografi
-----------

* *Om Funktionen Γm, især med Hensyn til dens numeriske Evaluation*. 36 pp. Christiania 1850. [Særtrykk av Skoleprogram for 1850.]

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 40[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   docplayer.dk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Genealogi Arkivert 21. november 2008 hos Wayback Machine.
4. ↑  «Ordførere i Skien, Gjerpen og Solum». Arkivert fra originalen 28. august 2008. Besøkt 18. april 2009.
5. ↑  Hans Severin Arentz Arkivert 27. mai 2011 hos Wayback Machine. — Norwegian Social Science Data Services (NSD)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Hans Severin Arentz hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Hans Schmidt**, kalt **Schmidt-Oxbüll**, (1899–1978) var en sønderjysk politiker som representerte det tysksinnede mindretallet i Sønderjylland. Han var gårdbruker på slektsgården i Oksbøl på Als. Fra 1953 til 1964 var han medlem av det danske Folketinget, som representant for Slesvigsk Parti.

Schmidt-Oxbüll hadde en rekke verv i det tyske mindretallets organisasjoner, fra 1951 til 1960 som formann i Bund Deutscher Nordschleswiger (BDN). Han medvirket til å forbedre forholdet til den danske staten. Han var med på å danne Den europeiske mindretallsunionen, som organiserer nasjonale mindretall i en rekke europeiske stater. Han var mindretallsunionens president fra 1959 til 1963.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000005815, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Hans Schmidt (UFG)» **(dansk)**. Folketinget. Besøkt 17. november 2021.
3. 1 2  «Schmidt-Oxbüll, Hans, 1899–1978, hjemmetysk politiker». *Grænseforeningens leksikon* **(dansk)**. Grænseforeningen. Besøkt 17. november 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (iba)
 |
Historiske Michigan Central Station langs Michigan Avenue.
**Michigan Avenue** er en av de store veiene i Michigan før motorveienes inntog. Den gikk igjennom delstater fra øst til vest der den følger den tidligere ruten til U.S. Route 12 som igjen fulgte Chicago Road, en tidligere millitærvei. I dag følger Michigan Avenue en usammenhengende rute, fra sentrum av Detroit til Hayes State Park i Lenawee County der den følger den nåværende US 12. Vest for dette er veien kjent som US 12 (vest for møtepunktet med U.S. Route 127 er veien også kjent som Chicago Road).

I Detroit er Michigan Avenue en av fem store avenyer (sammen med Woodward, Grand River, Gratiot og Jefferson som ble skissert av overdommer Augustus B. Woodward i 1805 og går i fra sentrum av Detroit i forskjellige retninger. Som de andre avenyene strekker veien seg over grensen til Detroit og fungerte historisk sett som en hovedakse for urban ekspansjon utenfor Detroit og som hovedgate i mange små byer langs dens rute. Veien var en viktig bosettelses- og handelsrute mot vest og forbandt vannruten igjennom De store sjøer fra øst til Chicago i vest uten å måtte ta den lange ruten på vannet rundt den lite bosatte nordre delen av Michigan.

Tiger Stadium var hjem til Detroit Tigers fra 1895 til 1999 og var lokalt kjent som «The Corner» (*Hjørnet*) og refererte til dens beliggenhet på hjørnet av Michigan Avenue og Trumbull Street i Detroit.
**Tsutomu Koyama** (født 26. juli 1936, død 2. juli 2012) var en japansk volleyballspiller som deltok i De olympiske leker i 1964 i Tokyo.

Koyama vant en olympisk bronsemedalje i volleyball under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han var med på det japanske laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for menn bak Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia. Det ble spilt en enkeltserie med ti lag. Japan vant sju og tapte to kamper i turneringen.

Koyama døde av spiserørskreft 2. juli 2012, 75 år gammel.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Japans flagg Tokyo - Bronse Bronse i volleyball menn Japans flagg Japan

Referanser
----------

1. ↑   «訃報：小山勉さん75歳 元男子バレー日本代表監督», arkiv-URL web.archive.org, besøkt 3. juli 2012[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tsutomu Koyama – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tsutomu Koyama – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** NDL **·** CiNii
 |
**Micheon av Goguryeo** (født ?, død 331 ) var 15. konge i det koreanske kongedømmet Goguryeo.

Bakgrunn
--------

Micheon var barnebarn av Goguryeos 13. konge Seocheon og sønn av *gochuga* Go Dol-go, som ble drept av hans bror, den 14. kongen, Bongsang.

Micheon levde i skjul som en tjener og salthandler, men ble utnevnt til konge etter at Bongsang ble kastet av hoffet. Historiene fra perioden da Micheon levde i skjul er nedskrevet i *Samguk Sagi*. Det er sagt om han at han tjeneste hos en lokal leder, og måtte blant annet kaste stein i vannet om natta for at froskene skulle holde munn. Han klarte å flykte og møtte en salthandler.

Kong Bongsang ble stadig mer upopulær, og hoffet under ledelse av statsminister Chang Jo-Ri, gjennomførte et kupp mot kongen, lette seg fram til Micheon og gjorde han til konge.

Regjeringstid
-------------

Micheon bygde ut Goguryeos hær. Da det kinesiske Jin-dynastiet gikk oppløsning, benyttet han anledning til å utvide Goguryeos grenser til Liaodonghalvøya og andre kinesiske kommanderi. Hans første militære felttog kom i 302, da mot Xuantu-kommanderiet. Han annekterte Lelang-kommanderiet i 313 og Daifang-kommanderiet i 314 etter å ha angrepet Seoanpyeong (西安平; nær dagens Dandong) i Liaodong.

Goguryeo møtte en utfordring i det stadig sterkere Xianbei, særlig i vest, og spesielt Murong Bus (慕容部) militære framstøt mot Liaodong. Micheon allierte seg med andre Xianbei-stater mot Murong Bu, men lyktes ikke i sitt motangrep. I 319 ble general Yeo Noja (여노자, 如奴子) tatt til fange av Murong Bu. Goguryeo og Murongbu angrep hverandre flere ganger, men uten at den ene eller andre fikk særlig overtak.

Død og arv
----------

Micheon døde og ble gravlagt i 331 ved Micheon-won. Tolv år senere, under kong Gogugwon, ble hans levninger gravd opp av tidlige Yan og brukt for å skaffe løsepenger.

Referanser
----------

1. ↑  Korean dynasties *Lest 12. juni 2012*

Litteratur
----------

* Hubert, Homer B. & Weems, Clarence Norwood (Ed.) *History of Korea* Volume 1. Curzon Press, 1999. ISBN 0-7007-0700-X.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Bongsang av Goguryeo** | **Konge av Goguryeo** (Huset Go)**(300–331)** | Etterfølger:**Gogugwon av Goguryeo** |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Three-Kingdom Era: Koreans bring culture to Japan The Korea Times 25. november 2011
* (en) Empas KoreanDB entry

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Tsuneko Okazaki**, også skrevet *Tuneko Okazaki*, (japansk 岡崎 恒子, *Okazaki Tsuneko*; født 7. juni 1933 i Nagoya i Keiserriket Japan) er en japansk molekylærbiolog som er blitt kjent ved sin oppdagelse og utforskning av Okazaki-fragmentene sammen med sin ektemann Reiji Okazaki.

Sterkt forenklet skjema av DNA-replikasjon.  
a: Matrisestrenger, b: ledende tråd, c: følgende tråd, d: replikasjonsgaffel, e: *primer*, f: Okazaki-fragment.

Liv og virke
------------

Tsuneko Okazaki immatrikulerte i 1952 ved Universitetet i Nagoya, der hun i 1956 tok bachelorgraden. I sitt fjerde studieår traff hun Reiji Okazaki, som hun giftet seg med i mai 1956. Etter mastergraden i 1958 ble hun doktorand. 

I 1960 fikk hun og ektemannen Fulbright-stipend til studier ved University of Washington, og de fortsatte senere ved Stanford University. Etter hjemkomsten i 1963 ble hun promovert til doktor, og fikk i 1965 en assistentansettelse ved Universitetet i Nagoya. 

Etter publikasjoner vedrørende de første forskningsfunn av det som senere skulle navngis som Okazaki-fragmenter ble hun invitert til Kansas State University som gjestende assistentprofessor, og forsket der fra 1967 til 1968. I 1976 ble hun assistentprofessor ved Universitetet i Nagoya og i 1983 ordentlig professor. 

Etter å ha forlatt universitetet i 1997 ble hun professor ved *Sōgō Ikagaku Kenkyūjo* (engelsk *Institute for Comprehensive Medical Science*) ved det private *Fujita Hoken Eisei Daigaku* (engelsk *Fujita Health University*).

Utmerkelser
-----------

Tsuneko Okazaki mottok Chūnichi-kulturprisen fra avisen Chūnichi Shimbun, og UNESCO-L’Oréal-prisen, og den japanske æresmedalje med fiolett bånd.

Referanser
----------

1. ↑   www.mext.go.jp[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** CiNii
 |
**Ramstad** er ei bygd i Nærøysund kommune i Trøndelag. Ramstad ligger 33 km sør for Rørvik og 39 km sørvest for Kolvereid (Fv768 (Abelværveien) - Fv769 (Varøyvegen) - Fv770). 

Ramstad er mest kjent for sin skjønne natur, sjarmerende gårder, ville dyr og ikke minst den berømte landskampen mot nabobygda i nord, Steine, som foregår hvert år. 

Ramstad grenser til Abelvær i sør.

*Ramstad - Nærøy* er en grunnkrets i Nærøysund kommune og har 21 innbyggere pr 1. januar 2021.

Historie
--------

Ramstad har røtter tilbake til vikingtida og Kjetil Høng.

Severdigheter
-------------

* Kjetil Høngs grav (Kjetilhaugen)
* Landskampen (se Ramstadmafiaen)
* Kjeksvika (Strand)
* Hesthagan (Strand)

I området rundt Kjeksvika og Hesthagan finner du den totalfredete Flueblomen

Referanser
----------

1. ↑  «04317: Grunnkretsenes befolkning (G) 1999 - 2021». *PX-Web SSB* **(norsk)**. Besøkt 16. juli 2021. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Abelvaer.no
* Ramstadmafiaen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Hans Severin Fürst** (født 22. oktober 1858 i Høland, død 1. oktober 1925, Vestre Aker) var en sorenskriver, direktør, statsadvokat, politiker og ordfører i Drammen kommune.

Karriere
--------

Hans var først sorenskriver, så fogd i Nedre Romerike, deretter sorenskriver i Romsdalen. Statsadvokat i Buskerud lagsogn 1890, lagmand i Borgarting og Agder 1898—1901. Byfoged i Drammen fra 1907 til 1913. Direktør i Drammens sparebank 1907—12, ordfører i Drammen 1902—07. Formannn i en departemental komite i 1912 om den militære rettspleie. Representant for Strømsø og Tangen kretsen, fra 1910 til 1912. Medlem av tollkomiteen, Nestformann i næringskomite nr. 2 1910—12, medlem av vasdragskomieen 1910 og suppleant til den forberedende fuldmagtskomite 1912.

Familie
-------

Hans Severin Fürst var sønn av fogd Johannes Ditlev Fürst og Charlotte Juliane Marie Fürst. Han hadde to søsken, Ditlef Johannes Fürst og Christian Furst.
Hans var gift med Marie Borelly(født. 24. september 1867, Drammen), datter av kjøpmann i Drammen, Martin Michael Borelly og Marie lhlen. Hun var enke etter kjøpmann Christian Frederik Kjøsterud. Hans og Marie hadde to barn, Dagny Furst(født. 25. oktober 1895 i Drammen) og Frits Kiøsterud(født. 1890 i Moss).

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 273[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 19[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier[Hentet fra Wikidata]
5. ↑
6. ↑  *Stortinget og statsraadet : 1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K*. Steen'ske bogtrykkeri. 1914. s. 273.
**Henry Albert Newton** (født 18. februar 1944 i Nottingham, Nottinghamshire, England) er en tidligere engelsk fotballspiller som har spilt for fire engelske fotballklubber. 

Newton spilte 4 U-23 kamper for England.

Biografi
--------

Henry Newton skrev sin første profesjonelle kontrakt med Nottingham Forest sommeren 1961. Ni år senere gikk han til Everton før han i september 1973 ble kjøpt av Derby County for £100 000. Dette var Brian Clough sitt siste kjøp for Derby for bare en måned senere trakk han seg fra jobben som manager. Selv om Newton ikke var fornøyd med at Clough forsvant fortsatte han i klubben og to år senere ble han ligamester med Derby. I 1977 gikk han til Walsall hvor skadeproblemer sørget for at han måtte legge opp som spiller.

Karriere som spiller
--------------------

### Klubblag

|
|  |
| Klubb | Klubbforbindelse | Klubbkamper | Ligakamper | Klubbmål | Ligamål | Periode |
| Nottingham Forest | Kontrakt | 315 | ? | ? | ? | 06/1961 – 10/1970 |
| Everton | Kontrakt | ? | ? | ? | ? | 10/1970 – 09/1973 |
| Derby County | Kontrakt | 156 | 117 | 6 | 5 | 09/1973 – 07/1977 |
| Walsall | Kontrakt | ? | ? | ? | ? | 07/1977 – ? |

Meritter
--------

### Som spiller

* Ble engelsk seriemester med Derby i 1975.

Kilder
------

* Mortimer, Gerald (2004): *The Who´s Who of DERBY COUNTY*.   
 Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4
**Henry Percy, 6. jarl av Northumberland** (født 1502, død 1537), var sønn av Henry Algernon Percy, 5. jarl av Northumberland, og er kjent for å ha vært forlovet med Anne Boleyn, den framtidige dronning av England. 

Henry, Lord Percy, var sønn av Henry Algernon Percy og Catherine Spencer. Han var den eldste barnet, og hadde følgende søsken Thomas Percy, Margaret Percy, Maud Percy og Ingelram Percy. Han ble forlovet med Anne Boleyn, datter av Thomas Boleyn, 1. jarl av Wiltshire, sannsynligvis våren 1523 da han var i tjeneste hos kardinal Thomas Wolsey. Da forlovelsen ble kjent ble han ydmykende skjelt ut av kardinalen foran sine tjenere ettersom han ikke hadde skaffet seg tillatelse til ekteskap fra verken hos sin far eller kongen. Sistnevnte hadde en interesse ettersom viktigheten i jarldømmet Northumberland. Hans far nektet å gi tillatelse til ekteskapet og han giftet seg senere med Mary Talbot, datter av George Talbot, 4. jarl av Shrewsbury, et ulykkelig ekteskap som ikke ga barn. Det var også snakk om at det var en fysisk svakhet som hindret ham å skaffe seg en arving.

Han var militær leder i nordområdene mot den skotske grensen i årene 1527–1537 og i denne posisjonen arresterte han sin gamle herre, kardinal Wolsey, ved Cawood Castle i North Yorkshire for høyforræderi den 4. november 1530.

I sine siste år var han meget deprimert over opprørene i nord som hans bror Thomas deltok i. Broren ble henrettet ved Tyburn den 2. juni 1537 for sin deltagelse i opprøret *Nådens pilegrimer* (*Pilgrimage of Grace*). Henrettelsen av hans tidligere forlovede Anne Boleyn, som han hadde elsket som ung og tydeligvis fortsatt hadde stor hengivenhet for, bedret ikke depresjonen. Han ble nødt til å bli medlem av den juryen som dømte henne til døden for høyforræderi og utukt. Tiltalene mot dronningen var allment anerkjent som fabrikkerte. Han besvimte under rettssaken og måtte bli båret ut. Året etter døde han selv.

Henry hadde ødslet arven etter sin far som døde i 1527, og overførte flere eiendommer til sine venner. Ved sin død testamenterte han resten av sine eiendommer til kong Henrik VIII av England. Tittelen ble overført til hans nevø Thomas Percy. Hans hustru Mary døde i 1572, 35 år etter ham.

Referanser
----------

1. ↑   Early Modern Letters Online, oppført som Henry Algernon Percy, Early Modern Letters Online person ID f5e81b42-6a4c-43df-bdcc-d7ff14c4c4c7, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Henry Algernon Percy** | **Jarl av Northumberland**(1527–1537) | Etterfølger:**Thomas Percy** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** NKC
 |
**Volga–Don-kanalen** starter sør for Volgograd, ved Krasnoarmejsk, og går mot vest-nordvest, til Tsimljansk-reservoaret i Don. En ny kanal lenger nord er foreslått.
**Volga–Don-kanalen** (russisk: Волго-Донской судоходный канал имени В. И. Ленина) er en kanal i Russland, som forbinder Kaspihavet og Svartehavet. Den går fra Volga ved Krasnoarmejsk (20 km sør for Volgograd) til Don (Tsimljansk-reservoaret, fullført samtidig med kanalen) ved Kalatsj-na-Donu lengst øst i Don-buen. Kanalen er 101 km lang, (herav 45 km gjennom elver og vannreservoarer).

Historikk
---------

Idéen med å binde sammen de to elvene har en lang historie. Det første kanalarbeidet ble gjort av Det osmanske riket i 1569. Peter den store gjorde et mislykket forsøk på å bygge en kanal på slutten av det 17. århundre. Senere ble det lagt frem flere prosjekter for en kanal mellom Volga og Don, men ingen av dem ble gjennomført.

Den faktiske byggingen av kanalen begynte i forkant av andre verdenskrig (1941–1945), som stoppet arbeidet. Byggingen ble gjenopptatt i 1948, og konstruksjonen fullført i 1952. I denne perioden ble kanalen i all hovedsak bygget av Gulag-fanger som ble innkvartert i flere arbeidsleirer i nærheten, og antall fanger var på topp i 1952 med 100 000.

Kanalen forbinder to viktige trafikkårer og ble, sammen med Tsimljansk-reservoaret, en viktig del av et sammenhengende dypvannstransportsystem i den europeiske delen av Sovjetunionen. Den har ni sluser på Volgasiden, som hever skipene 88 m over elvas nivå, og fire sluser på Donsiden, som senker skipene de 44 metrene fra toppnivået ned til Don. Dimensjonene på slusene er mindre enn de som finnes på Volga, og tillater skip opp til 5 000-tonns lastekapasitet. Kanalen henter vann fra Don, som pumpes inn i kanalen ved hjelp av tre kraftige pumper. Vannet brukes også til irrigasjon.

Den russiske komponisten Sergej Prokofjev skrev tonediktet *Møtet mellom Volga og Don* for å feire ferdigstillelsen av kanalen.

Se også
-------

* Liste over kanaler i Russland
* Kuma-Manytsjkanalen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Volga–Don Canal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Henry Model 1860**, også kjent som **Henry-riflen** eller bare **Henry**, er et magasinmatet repetergevær med bøylemekanisme. Våpenet ble utviklet på slutten av 1850-tallet av Benjamin Tyler Henry og produsert av *New Haven Arms Company*. New Haven Arms Company ble senere Winchester Repeating Arms og produserte forbedringer og videreutviklinger av Henry Modell 1860 i form av Winchester Modell 1866 og Modell 1873.

Historie
--------

Den originale Henry-riflen ble utviklet av Benjamin Tyler Henry som en forbedring av den mislykkede Volcanic Repeating Rifle.
Fra sommeren til oktober 1862 ble 900 rifler produsert. Da produksjonen nådde maks i 1864, lå produksjonen på 290 rifler i måneden.
Ved produksjonsslutt i 1866 var det blitt produsert ca. 14 000 våpen.
På det amerikanske samlermarkedet ligger prisen på en original Henry på $14 000 og oppover, og våpen er blitt solgt for så mye som $60 000 (i november 2006).

### Moderne produksjon

Det produseres i dag nye våpen, såkalte replicaer, av Henry-riflen. I 1973 kjøpte Louis Imperato våpenprodusenten Iver Johnson og begynte å lage en .22LR-versjon av M1 Karabin. I 1993 startet Imperato et firma som ble kalt Henry Repeating Arms Co. som produserer en .22LR-rifle som utseendemessig er lik Henry-rifler, men er mekanisk mer lik Marlin-bøylerepeterrifler. Firmaet har heller ingen tilknytning til Benjamin T. Henry, New Haven Arms Co. eller Winchester.

Uberti produserer også en mer tro kopi av Henry-riflen, men disse leveres i kaliber som .44-40 og .45 Long Colt, da randtente .44 Henry-patroner ikke produseres lenger. Disse våpnene brukes ofte i konkurranseformer som cowboyskyting og av borgerkrigsreenactors i USA.

Låsekassen på en Henry-rifle
Sideplaten fjernet og det ene leddet som overfører ladearmens bevegelse til sluttstykket tatt ut
Ladeåpningen i front av rørmagasinet er åpent, Tre stk. .44 Henry-patroner lagt ut, en .44-40 patron til høyre for sammenligning

Referanser
----------

1. ↑  Butler, David F. (1971). *United States firearms : the first century, 1776-1875*. [New York]: Winchester Press. s. 226. ISBN 978-0876910306.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
***The Opened Shutters*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Otis Turner.

Handling
--------

Når historien åpner har Sylvia Lacey nylig blitt foreldreløs. Faren hennes, Sam Lacey, etterlot henne uten penger. Hans kone, og Sylvias mor, hadde dødd 10 år før dette. Jenta skriver til sine eneste gjenværende slektninger, en tante frøken Martha Lacey, samt morens bror. I sin ungdom ønsket dommeren, Calvin Trent, å gifte seg med frøken Martha, men de kranglet alt for mye. I Sylvias brev skriver hun at hun ønsker å reise til Boston allerede dagen etter. Men verken onkelen og tanten ønsker å ta på seg dette ansvaret.

Frøken Martha bestemmer seg til slutt for å møte Sylvia likevel. Men dommeren sender bare sin unge partner, John Dunham, i stedet for å reise selv. Frøken Martha forteller den unge advokaten Dunham om alle ulempene ved at Sylvia skal komme dit. Men Sylvia er allerede der, og overhører hele samtalen deres. Hun nekter deretter å ta imot hjelp fra noen av slektningene sine. Frøken Martha forsøker å beklage, men dette er alt for sent.

Skuespillere
------------

* William Worthington som Thinkright Johnson.
* Frank Lloyd som dommer Calvin Trent.
* Herbert Rawlinson som John Dunham.
* Ann Little som Sylvia Lacey.
* Betty Schade som Edna Derwent.
* Cora Drew som Miss Martha Lacey.

Referanser
----------

1. ↑  The Opened Shutters
2. ↑  THE OPENED SHUTTERS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Opened Shutters* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Britiske AS-90 angriper.  
Basra, Irak, 2006.
En *Panzerhaubitze 2000* tilhærende *Bundeswehr* ankommer Afghanistan
En 2S19 Msta-M2 tilhørende Den russiske hæren
 **Selvdrevet artilleri** (også kalt **mobilt artilleri** og **panserartilleri**) er artilleri utstyrt med et eget framdriftssystem. I begrepet ligger også selvdrevet kanon (eller haubits og rakettartilleri). Selvdrevet artilleri er sterkt mobile og flyttbare kjøretøy, ofte med beltedrift for terrengkjøringsmuligheter, og utstyrt enten med en stor haubits, feltkanon, morter, eller en form for rakett- eller missilskyter. De er vanligvis brukt for langavstands indirekte støttebombardering på slagmarken.

Tidligere har selvdrevet inkludert direkteskytende kjøretøy, som stormkanoner og panserjagere. Disse har vært tungt bevæpnede kjøretøy, med førstnevnte brukt for tett ildstøtte og sistnevnte spesialisert for å angripe stridsvogner.

Moderne selvdrevne artilleristykker kan på overflaten ligne stridsvogner, men er generelt lettere pansret og ikke ment for direkte strid. De beskytter derimot mannskapet på innsiden mot splinter, skrap og lett ild, og er derfor vanligvis også sett på som et pansret kampkjøretøy. Mange er utstyrt med maskingevær som forsvar mot fiendtlig infanteri.

Hovedfordelen med selvdrevet artilleri kontra tauet artilleri er at den kan mobiliseres og utplasseres mye raskere. Før et tauet artilleristykke kan benyttes må den stanses, tas av tauekjøretøyet og settes opp. For å endre skytestilling må tauet artilleri så festes på et kjøretøy og bli tauet til en ny posisjon. Selvdrevet artilleri derimot kan stanse på et valgt sted og skyte nærmest umiddelbart, før den så kan flyttes til en ny posisjon. Denne skyt-og-flykt-evnen er veldig nyttig i mobil konflikt, og særlig på offensiv.

Tauet artilleri er raskere å bygge og vedlikeholde. Tauet artilleri er også lettere, og kan taues til steder selvdrevet artilleri ikke kan nå. Siden Vietnamkrigen har kraftige transporthelikoptre blitt brukt for å utplassere artilleri raskt. Så på tross av fordelene med selvdrevet artilleri er tauet artilleri fortsatt i mange moderne hærers arsenal.

Se også
-------

* Liste over selvdrevet artilleri
* Howitzer
* Selvdrevet luftvernskanon
* Selvdrevet kanon

Referanser
----------

1. 1 2  Bailey, Johnathan B. A. *Field Artillery and Firepower*, Naval Institute Press, 2004, s. 6

Litteratur
----------

* Hedberg, Jonas (1987) (på Svensk), *Kungliga artilleriet: Det ridande artilleriet*, ISBN 91-85266-39-6

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt «Self-propelled artillery Systems» hos www.dtig.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Nordic Journal of Digital Literacy***, fra 2006 til 2009 med tittel ***Digital kompetanse***, er et forskningstidsskrift om IKT-pedagogikk. Tidsskriftet redigeres av Senter for IKT i utdanningen og utgis av Universitetsforlaget. Det ble fram til 2010 initiert og redigert av Forsknings- og kompetansenettverk for IT i utdanning.

Morten Søby er tidsskrifets redaktør. Nordic Journal of Digital Literacy sine artikler omhandler digital kompetanse og bruk av IKT i utdanning. En stor del av artiklene omhandler metodiske og praktiske utfordringer rundt bruken av IKT i utdanning IKT i fag, didaktisk sammenheng, evaluering, utviklingsarbeid elevarbeid og elevenes IKT kompetanse lærere, lærerutdanning og klasseledelse. Tidsskriftet er en vitenskapelig publiseringkanal på nivå 1 i norsk vitenskapsindeks.

Nordic journal of digital literacy er et open access-tidsskrift og er gratis for nedlastning i Universitetsforlagets elektroniske database for tidsskrift, idunn.no.

Eksterne lenker
---------------

* Nordic journal of digital literacy Arkivert 19. mars 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN **·** ISSN
 |
En **selveiende institusjon** er en organisasjon som er selvstendigt virkende, uten at noen kan råde over den. En selveiende institusjon er en juridisk person som kan ha rettigheter og plikter.

Det finnes en rekke forskjellige former for selveiende institusjoner, herunder:

* stiftelser
* utdannelsesinstitusjoner
* barnehaver
* pleiehjem
* institusjoner med tilbud til utsatte grupper (omsorgshjem, krisesentra, væresteder m.v.)
* sparekasser
* pensjonskasser
* hypotekbanker

Innenfor det offentlige har man også en rekke selveiende institusjoner. Det dreier seg blant annet om institusjoner som utdeler offentlige midler til øremerkede formål, for eksempel Statens Kunstfond.

Dertil finnes en særlig form, som skiller seg ut, nemlig *selveiende institusjoner innenfor den statlige forvaltning*. Disse er i motsetning til private («ekte») selveiende institusjoner ikke sikret mot inngrep fra statens side, herunder at deres formue ikke er beskyttet av Danmarks grunnlov § 73 om eiendomsrettens ukrenkelighet. De private selveiende institusjoner er beskyttet av ejendomsretten i grunnlovens § 73. Selveiende institusjoner kan også være et fond. Tross selveiekonstruksjonen er institusjonene underlagt omfattende offentlig tilsyn. I juridisk forstand er selveiende institusjoner ikke en del av den offentlige forvaltning, men er dog stadig underlagt forvaltningsloven og offentlighedsloven.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Nordisk Atlantsamarbeide** (NORA) er en grenseregional komité under Nordisk ministerråds regionalpolitiske samarbeidsprogram som fungerer som et mellomstatlig samarbeide. Den nordiske forankring og den prosjektorienterte arbeidsform gir NORA et godt grunnlag for å iverksette transnasjonalt samarbeide basert på nordiske målsettinger og verdier.

NORA finansieres av Nordisk ministerråd, supplert med et nasjonalt bidrag fra samarbeidets fire deltagere Færøyene, Grønland, Island og Norge. NORAs komité, som består av tre medlemmer fra hvert av de fire deltagerland, fastlegger den overordnede linje for NORAs arbeide i en flerårig strategi. NORAs hovedsekretariat ligger i Tórshavn på Færøyene. I de øvrige land bemanner fire kontaktpersoner sekretariatene i Island, Grønland, Syd- og Vestnorge samt Nordnorge.

NORA skal bidra til å styrke samarbeidet i regionen for å gjøre Nordatlanteren til en kraftfull nordisk region, kjennetegnet ved en sterk, bærekraftig økonomisk utvikling. Det skjer bl.a. ved å styrke samarbeidet mellom forretningsvirksomheter og forsknings- og utviklingsorganisasjoner på tvers av landegrensene.

Målseting
---------

* å skape politiske og faglige arenaer, hvor nordatlantiske problemstillinger drøftes og strategier og felles initiativer utvikles
* å formidle og iverksette projektsamarbeide
* å virke for utvikling i overensstemmelse med nordiske prinsipper for bærekraftig utvikling
* å utvikle NORA til en attraktiv platform for nordisk samarbeide med nabolandene

Referanse
---------
**Nigerian National Petroleum Corporation** (NNPC) er det statlige oljeselskapet i Nigeria. Gjennom selskapet regulerer og deltar den nigerianske staten i landets petroleumsvirksomhet. Ifølge den nigerianske grunnloven eies alle mineraler, olje- og gassressurser i landet av den nigerianske staten.

Konsernet ble etablert 1. april 1977 gjennom en sammenslåing av Nigerian National Oil Corporation og Federal Ministry of Mines and Power. Gjennom samarbeid med en rekke multinasjonale selskaper som Shell, ExxonMobil, Agip, Total Chevron gjennomfører NNPC letevirksomhet og utvinning av olje og gass.

I desember 2021 signerte den føderale regjeringen i Nigeria og Nigeria National Petroleum Corporation (NNPC) Ltd et avtaleavtale på N621 milliarder for å finansiere byggingen av kritisk veiinfrastruktur i Nigeria.

NNPC Towers i Abuja er hovedkontoret til NNPC. Det er bygd opp av fire identiske tårn og ligger i Herbert Macaulay Way i Central Business District. NNPC har også kontorer i Lagos, Kaduna, Port Harcourt og Warri, samt et internasjonalt kontor i London.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
Ei analog vekkerklokke.
Et **retronym** er en neologisme laget for en gjenstand eller et fenomen som det allerede finnes et ord for, men hvor det eksisterende ordet har en ny betydning eller ikke lenger er entydig. Mange retronymer kommer som et resultat av teknologiske fremskritt. Noen retronymer er

* papiravis, som ble tatt i bruk etter at nettavisene kom
* akustisk gitar, som ble tatt i bruk etter at elektriske gitarer kom
* analog klokke, som ble tatt i bruk etter at digitale klokker kom
* svart-hvitt-fjernsyn, som ble tatt i bruk etter at fargefjernsyn kom
* stumfilm, som ble tatt i bruk etter at man fikk filmer med lyd
* naturgress, som ble tatt i bruk etter at man fikk kunstgress
* treski, som ble tatt i bruk etter at man begynte å lage ski av glassfiber
* fasttelefon, som ble tatt i bruk etter mobiltelefoner ble introdusert
* første verdenskrig, som frem til andre verdenskrig var blitt kalt *verdenskrigen*

Tankeløs bruk av retronymer kan være avslørende. En moderne film eller fortelling, der handlingen er lagt til mellomkrigstiden, kan ikke referere til første verdenskrig ved nettopp å bruke begrepet *første verdenskrig*.

Ordet *retronym* er selv en neologisme funnet opp av Frank Mankiewicz og gjort populært av William Safire i 1980 i The New York Times.[] Den første ordboken av betydning som hadde *retronym* som oppslagsord var American Heritage Dictionary i 2003.[] Ordet *retronym* har en viss utbredelse i norsk, men ordet finnes foreløpig ikke i noen ordbok for det norske språket.
***Nordic Journal of Criminology*** (forkortet *NJC* eller med ISO 4-forkortelsen *Nord. J. Criminol.*) er et fagfellevurdert engelskspråklig vitenskapelig tidsskrift i kriminologi. Det utgis av det norsk forlaget Universitetsforlaget på vegne av Nordisk samarbeidsråd for kriminologi og de kriminologiske fagmiljøene i de nordiske landene.

Tidsskriftet er indeksert i Scopus, PsycINFO, EBSCO Legal Source og Criminal Justice Abstracts. Tidsskriftet har tidligere vært kategorisert som et nivå 2-tidsskrift (det høyeste nivået) i Norsk vitenskapsindeks, men ble fra 2012 igjen plassert på nivå 1.

Tidsskriftet ble etablert av Nordisk samarbeidsråd for kriminologi i 1965 under navnet *Scandinavian Studies in Criminology*. I 2000 ble det slått sammen med tidsskriftet *Studies on Crime & Crime Prevention*, etablert i 1992, under navnet *Journal of Scandinavian Studies in Criminology and Crime Prevention*. Det skiftet navn til *Nordic Journal of Criminology* i 2018.

Referanser
----------

1. ↑  Scopus
2. ↑  PsycINFO
3. ↑  EBSCO Legal Source
4. ↑  Criminal Justice Abstracts
5. ↑  «Kanalregisteret». Arkivert fra originalen 9. desember 2018. Besøkt 7. desember 2018.
6. ↑  Anita Heber (2018). «What's in a name?». *Journal of Scandinavian Studies in Criminology and Crime Prevention*. 19 (2): 115. doi:10.1080/14043858.2018.1533698.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** ISSN **·** ISSN
 |
**Nordic Mission** eller **Nordic Harvest Mission** er en kristen stiftelse som ble grunnlagt tidlig i 1990-årene av Håkon Fagervik. Det drives bønnesenter og holdes møtekampanjer, og stiftelsen driver et omfattende misjons- og hjelpearbeid i flere land, blant annet i Moldova, Ukraina og på Filippinene. Hovedkontoret er i bønnesenteret like nord for Levanger. 

Nordic Mission er grunnlagt på en visjon om å evangelisere gjennom utadrettet kontakt med mennesker og gjennom bønn og faste.

Tidsskriftet Vekkelsesrapport utkommer seks ganger i året. Bladet er misjonens informasjonskanal og formidler rapporter om Nordic Missons arbeid og kristen vekkelse rundt om i verden. Bladet har frivillig abonnement.

Nordisk bønnesenter
-------------------

Nordisk Bønnesenter ligger i Nomi-bygget like nord for Levanger. Bønnesenteret er opprettet for å ta imot mennesker som ønsker å tilbringe tid i stillhet og bønn. Stedet har flere hybler og gir mulighet for opphold over en helg, en uke eller lenger.

Nordic Aid
----------

Nordic Aid er en avdeling av Nordic Mission og driver hjelpearbeid til fattige og nødlidende i Øst-Europa. Nordic Aid har en kombibuss med 20 sitteplasser og 35 kubikkmeters lasterom. Hjelpesendingene går til mottaksapparatet i Ukraina og Moldova, som videreformidler hjelpen dit behovet er størst. Først og fremst hjelp til fattige familier, med mat, skolegang, medisiner og husbygging. 

Nordic Aid gir også økonomisk understøttelse til innfødte evangelister og pastorer, arrangerer teltmøteserier og bidrar ved etablering av nye menigheter.

De har også et prosjekt hos Warai-Warai folket på Filippinene og støtter evangelist Stewart Sichilongo i Zambia

Nordic School of Supernatural Ministry
--------------------------------------

Nordic School of Supernatural Ministry er en bibelskole. Den ble etablert i 2009. Skolen har et særlig fokus på å åndelig utruste mennesker etter forbilde fra Jesu liv og slik det var hos de første kristne.

Referanser
----------

1. ↑  www.nordicmission.org – *Misjonen* besøkt: 15. mars 2012
2. ↑   *Zambia* – Vekkelsesrapport (mars 2008)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Nordic Mission på Facebook Rediger på Wikidata
* (no) Nordic Aid
* (no) Nordisk Bønnesenter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Nordica**  (Aktsiaselts Nordic Aviation Group) er et nasjonalt flyselskap fra Estland. Hovedkontoret ligger i Tallinn og hovedbasen er Lennart Meri Tallinn lufthavn. Nordica er et statlig flyselskap som blei grunnlagt i 2015 etter at Estonian Air gikk konkurs. Selskapet flyr ruter til destinasjoner i Europa.

Historie
--------

Nordic Aviation Group blei etablert i 2015 for å ta over ruter etter Estonian Air, men uten at det nye selskapet juridisk tok over etter det gamle. Selskapet baserte seg først på innleide fly og tjenester fra andre flyselskap, blant anna Trade Air, Nextjet og Carpatair, mens driftstillatelsen tilhørte det slovenske selskapet Adria Airways. Ruteprogrammet omfatta først Amsterdam, Brussel, Kiev, København, Oslo, Stockholm, Trondheim og Vilnius. I januar 2016 begynte Nordica å fly med egne flymaskiner innleid på dry lease-vilkår.

I 2016 skifta selskapet merkenavn til Nordica. I november 2016 avslutta Nordica samarbeidet med Adria Airways og gikk i stedet inn på en avtale med LOT Polish Airlines (LOT). Samarbeidet med LOT gjør at Nordica er med i Star Alliance. Sammen eier Nordic Aviation Group og LOT selskapet Regional Jet, med eierdeler på henholdsvis 51 % og 49 %.

Nordica bruker en stilisert øyestikker i logoen sin.

Flyflåte
--------

Flyflåten består av ATR 72, Bombardier CRJ-700 og Bombardier CRJ-900 (juli 2017).

  

* Nordica-maskin tar av fra Frédéric Chopin lufthavn Warszawa-Okęcie ved Warszawa i Polen.Nordica-maskin tar av fra Frédéric Chopin lufthavn Warszawa-Okęcie ved Warszawa i Polen.
* Bombardier CRJ-900ER i Nordicas farger på Lennart Meri Tallinn lufthavn i Tallinn.Bombardier CRJ-900ER i Nordicas farger på Lennart Meri Tallinn lufthavn i Tallinn.
* Bombardier CRJ-701 fra Nordica i lufta ved Faro lufthavn på Algarve i Portugal.Bombardier CRJ-701 fra Nordica i lufta ved Faro lufthavn på Algarve i Portugal.

Referanser
----------

1. ↑  Nordic Aviation Group takes over Estonian Air routes, ERR, 7. november 2015. Henta 17. juli 2017.
2. ↑  First plane of Nordic Aviation Group to take off in January, Postimees, 29. desember 2015. Henta 17. juli 2017.
3. ↑  Estonia’s Nordic Aviation rebrands as Nordica, Air Transport World, 11. mars 2016. Henta 17. juli 2017.
4. ↑  Estonian Nordica enters into strategic partnership with Polish LOT, The Baltic Course, 4. november 2016. Henta 17. juli 2017.
5. ↑  Star Alliance Arkivert 23. desember 2016 hos Wayback Machine. Nordica. Henta 17. juli 2017.
6. ↑  Regional Jet leases two planes to serve SAS routes, ERR, 27. juni 2017. Henta 17. juli 2017.
7. ↑  Nordic Aviation officially adopts Nordica brand, Postimees, 30. mars 2016. Henta 17. juli 2017.
8. ↑  Nordica fleet details, airfleets.net. Henta 17. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nordica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Nordicas offisielle nettsted
**Sirsa** (hindi: सिरसा, punjabi: ਸਰਸਾ) er en by og et kommunestyre i distriktet Sirsa i den nordvestindiske delstaten Haryana. Byen er distriktets hovedstad, og dens historie strekker seg tilbake til Mahabharata-perioden. Tidligere strømmet Sarasvati-elven gjennom dette området. Byen ligger i gjennomsnitt 205 moh.

Dera Saccha Sauda, en sekt som har sine røtter i Sirsa, har i nyere tid vært bakgrunn for kontrovers i sikhsamfunnet.

Demografi
---------

Ved den offisielle folketellingen i 2001 hadde Sirsa et innbyggertall på 160 129. Av disse var 54 % menn og 46 % kvinner. Gjennomsnittlig lesekyndighet var da 68 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 73 % av mennene var lesekyndige, mens kun 62 % av kvinnene kunne lese. Barun under 6 år utgjorde 13 % av befolkningen. Det er en stor populasjon av sikher i Sirsa. Det finnes også to historiske gurdwaraer (sikhtempler) i byen.

Kjente folk fra Sirsa
---------------------

* Arjun Singh Gurjar
* Hari Singh Thakur
* Pandit Sri Ram Sharma
* Krishna Trivedi
* Agnel Masih

Referanser
----------

1. ↑  "Census of India 2001: Data fra 2001-folketellingen, inkludert byer, landsbyer og tettsteder (provisoriske)". Census Commission of India. Arkivert fra originalen den 16. juni 2004. Besøkt 1. november 2008.
2. ↑  Sirsas byhistorie

Eksterne lenker
---------------

* Distriktets offisielle nettside (engelsk)
* Sirsa i *Encyclopædia Britannica* (11. utg.). 1911. (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |