recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Palle Rosenkrantz** (født 1588, død juni 1651) var en dansk adelsmann. 

Fra våren 1631 fikk han ansvaret for Agdersiden len (Mandal, Nedenes og Råbyggelaget). Fra 1632 omfattet ansvarsområdet hans også Lister len. I Palle Rosenkrantz' funksjonstid ble det på ordre fra Christian IV gjennomført omfattende bygge- og befestningsarbeider, blant annet ble Flekkerhus festning, senere Christiansø festning ved Flekkerøy oppført. Kongen inspiserte anleggene tre ganger, i 1635, 1641 og 1644. 

Da Kristian IV i 1641 ønsket å etablere en kjøpstad på Sanden ved Otras utløp, fikk den nyutnevnte lensherre Palle Rosenkrantz beskjed om å bygge en kongsgård i området. Han foretrakk å slå seg ned på området øst for Otra, Oddernes Kongsgård. Kongsgården eksisterer ikke lenger, men etter tegninger å dømme har den stått ved Prestebekkens utløp. Det var til dels Palle Rosenkrantz' innflytelse som gjorde at den nye kjøpstaden ble lagt til Sanden innenfor Odderøya. Grunnleggingsbrevet ble undertegnet av kong Kristian IV den 5. juli 1641, og allerede året etter ble byens første reguleringsplan utarbeidet. Den ble godkjent av kongen 6. mai 1642.

De siste årene han var i Norge, frem til 1648, var Rosenkrantz oberstløytnant og sjef for Agdesiden Regiment og han var dessuten medlem i en rekke kommisjoner og hadde andre, offentlige verv.

Palle Rosenkrantzgate i bydelen Grim i Kristiansand har fått sitt navn etter den første lensherren som var bosatt i området.

Eksterne lenker
---------------

* Palle Rosenkrantz (1588–1651) i Dansk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Marokkos flagg Marokko |
| Friidrett: |
| Friidrett U23-middelhavsmesterskapet i friidrett |
| Bronse | Radés 2016 | 200 m |

**Assia Raziki** (født 4. oktober 1996) er en marokkansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Hun har bronse på 200 meter fra U23-middelhavsmesterskapet i friidrett 2016 som fremste internasjonale meritt.

Idrettskarriere
---------------

2014
Raziki deltok ved Afrikamesterskapet i friidrett 2014. På 100 meter løp hun på 12,27 i kvalifiseringen, som var 20. beste tid, og gikk ikke videre til finalen. På 200 meter løp hun på 24,94 i innledningsheatet, og gikk til semifinalen. Der fikk hun 18. beste tid, og gikk ikke videre til finalen.

2015
Hun ble marokkansk mester på 200 meter i 2015, med tiden 24,05, som da brøt den nasjonale junior rekorden.

2016
Hun deltok i ungdomsklassen ved Diamond League-stevnet i Rabat i mai, og vant der 200 meter med tiden 23,86.

I juni kom hun på 3.-plass på 200 meter ved U23-middelhavsmesterskapet i friidrett 2016, med tiden 23,51, bak Maroussia Paré og Bassant Hemida. Senere i juni deltok hun også ved Afrikamesterskapet i friidrett 2016, der hun ble slått ut i semifinalen på 100 meter, med tiden 12,06. Der satte hun personlig rekord i innledningsheatet, med 11,45 sekunder og brøt senior nasjonalrekorden i 100m. Hun deltok også på 200 meter, og ble også der slått ut i semifinalen, med tiden 24,31.

Referanser
----------

1. ↑  Resultater, Afrikamesterskapet i friidrett 2014, besøkt 28. juni 2016.
2. ↑  Tracking Sun - *Rabat (Morocco), 6-7.6.2015 -National Championships* Arkivert 19. september 2016 hos Wayback Machine. besøkt 28. juni 2016.
3. ↑  IAAF Diamond League - *Rabat (MAR) 22 May 2016*, besøkt 28. juni 2016.
4. ↑  Africathle - *African Championships, Durban (South Africa) 22-26/06/2016*, besøkt 28. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Assia Raziki – World Athletics Rediger på Wikidata
* (fr) Profil hos Fédération Royale Marocaine d'Athlétisme
**Helge Fæhn** (født 13. desember 1918 i Skien, død 21. oktober 2008 i Sandvika) var en norsk professor og doktor i teologi.

Liv og virke
------------

### Karriere

Fæhn ble cand.theol. fra Universitetet i Oslo i 1945. Han fortsatte som stipendiat ved Det teologiske fakultet og tok sin doktorgrad i 1957. I en periode var han prest i Nes i Akershus, men ble så professor i norsk kirkehistorie fra 1974 til 1986 og var deretter seniorforsker til han gikk av med pensjon. Han var medlem av Det Norske Videnskapsakademi og Societas Liturgica. I 1989 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden for sin faglige innsats. 

### Faglige interesser

Liturgihistorie var Fæhns sterke interesse og han ble en av Nordens fremste forskere på dette feltet. Han ga ut en rekke publikasjoner om emnet, de spenner fra middelalderen til vår tid, men han var særlig opptatt av tiden etter reformasjonen. Han var også engasjert i reformarbeidet av Den norske kirkes gudstjenesteliv og var medlem av Liturgikommisjonen fra 1965, fra 1980 til 1984 var han også leder for kommisjonen, som sluttførte arbeidet i hans tid som leder. Deretter ble han Kirkedepartementets rådgiver for utgivelsen av de nye liturgiske bøkene. Han var også departementets liturgiske konsulent for kirkebygg og kirkeutsmykking.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Helge Fæhn i BIBSYS
* *Gudstjenestelivet i Den norske kirke* 1994 ISBN 82-00-03966-8
* *Messe med mening* 1998 ISBN 82-531-4389-3

Referanser
----------

1. 1 2   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Nekrolog av Andreas Aarflot i Aftenposten Kultur 29. oktober 2008 side 14.
* Nekrolog av Trygve Wyller, Aud V. Tønnessen og Geir Hellemo i Aftenposten Kultur 28. oktober 2008 side 15

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Berte Skeel** (1644–1720) var en dansk adelsdame, filantrop og medstifter av Roskilde Adelige Jomfrukloster.

Skeel fødtes på Vallø som datter av riksråd Christen Skeel til Fusingø (1603–1659) og Birgitte Rud (1612–1645). Hun ble trolovet med oberst Kjeld Lange, men da han faldt i 1658 under Københavns beleiring giftet hun seg i 1662 med Niels Rosenkrantz til Stovgård (1627–1676). Han falt som generalløytnant under den skånske krig. I dette ekteskapet hadde hun født fire barn, som hun alle mistet. 

Skeel søkte erstatning ved å oppdra en mengde adelige gutter og piker i sitt hjem. I 1683 kjøpte hun Selsø, og fra sin far arvet hun Holbækgård, som hun opprettet til stamhus for sin brordatter. I 1698 kjøpte hun sammen med Margrethe Knudsdatter Ulfeldt, Sortebrødregaard i Roskilde med tilhørende gods som de året etter opprettet til Roskilde Adelige Jomfrukloster. Dessuten stiftet hun flere mindre legater, mest til fordel for fattige.

Skeel døde i København i 1720, og ble bisatt i Nikolaj kirke.

Referanser
----------

1. ↑   Danmarks Adels Aarbog, bind 1943[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave, Dansk Biografisk Leksikon-ID Berte\_Skeel, besøkt 10. august 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Ilsøe, Grethe (2003). *Berte Skeel (1644 - 1720)*. Dansk kvindebiografisk leksikon.
4. ↑  Bricka, Carl Frederik. «14 (Dansk biografisk Lexikon / XVI. Bind. Skarpenberg - Sveistrup)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 17. januar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni
 |

Portal: Danmark
**Hotel Adlon** (Hotel Adlon Kempinski Berlin) er et av Tysklands mest kjente luksushotell. Det har adresse Unter den Linden 77 og ligger ved Pariser Platz i Berlin, ikke langt fra Brandenburger Tor.

Hotel Adlon stod opprinnelig ferdig i 1907 og etablerte seg i de følgende årene som et av Berlins store hotell med mange celebre gjester.

Hotellet kom nesten uskadd gjennom 2. verdenskrig. Det ble gjort om til sykehus i april 1945. Natt til 3. mai brant det imidlertid ned og ble nesten fullstendig ødelagt.

Et hotell og senere hybelhus ble innredet i en gjenstående fløy av myndighetene i DDR. Det ble revet i 1984.

Etter gjenforeningen av Tyskland har hotellkjeden Kempinski bygget nytt hotell på det samme stedet. Hotellet er bygd i historiserende stil. Det ble åpnet 23. august 1997 og tar opp tradisjonene fra det første Adlon.

Opprinnelig hadde hotellet den prominente adressen Unter den Linden 1, men myndighetene i DDR snudde nummereringen langs gata etter byggingen av muren, og denne har blitt stående også etter gjenforeningen.

* Hotel Adlon ved Pariser Platz. Til høyre Akademie der Künste.  Foto: Norbert NagelHotel Adlon ved Pariser Platz. Til høyre Akademie der Künste.  Foto: Norbert Nagel
* Adlon 1995Adlon 1995

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hotel Adlon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Hotel Adlon – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hotel Adlon Arkivert 21. januar 2005 hos Wayback Machine.

  

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Hotel Christiania Teater, Oslo** er et hotell i sentrum av Oslo. Hotellet ble bygget i 1918. Bygget er først og fremst[] kjent for sitt teater i tillegg til sin unike utforming av interiørarkitekt Annemone Wille Waage. Hotellet ligger i Stortingsgata 16, ved Spikersuppa og Karl Johans gate med Slottet på den ene siden og Stortinget på den andre siden, rundt hjørnet av bygningen ligger Oslo rådhus. Bygningen er totalfredet. Hotellet ligger under Nordic Hotels & Resorts []

Bygningen
---------

Bygningen ble reist i 1918, i en post-moderne Nordisk Renessanse-stil, tegnet av den norske arkitekten Henry Fearnly Coll(1877-1954)[], sammen med den danske arkitekten Hack Kampmann(1856-1920)[], Hack var også kjent for marselisborg slott, og Carlsberg Glyptotek & museum i København.[]

Stortingsgata 16
Interiøret i lobbyen i Hotel Christiania Teater, Oslo

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hotel Christiania Teater – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Erlend Krauser** (født 19. juli 1958 i Timișoara, Romania) er en tysk gitarist og komponist.

Biografi
--------

Erlend Krauser, som er schwaber, ble født i en musikalsk familie- faren var ansatt ved *Banatul*-filharmonien i hjembyen og underviste i musikk på et gymnas, mens moren var en habil klaverspiller. Han har en yngre bror, Dieter Krauser, som også er musiker. 

Krauser begynte å lære å spille fiolin da han var fem år gammel, og gikk på musikkgymnaset i hjembyen.

Han begynte som fiolinist i rockbandet Pro Musica og tok samtidig noen gitartimer fra Phoenix-gitaristen Nicu Covaci, som inviterte ham til å bli medlem av Phoenix som fiolinist. Etter hvert gikk han over til å spille gitar i bandet. 

I 1977 forlot han Romania gjemt i en av bandets Marshall høyttalere, sammen med andre bandmedlemmer.

Etter at de ankom Tyskland, bodde de alle sammen i et leid hus Osnabrück. På grunn av musikalske uoverensstemmelser ble bandet oppløst og Krauser startet sammen med to andre Phoenix-medlemmer, Josef Kappl (bass) og Ovidiu Lipan (trommer), bandet Madhouse, som ble et kortvarig prosjekt. De ga ut et eneste album, *From the East,* i 1979.

Sammen med Josef Kappl spilte han deretter i Lake. I 1981 flyttet han til Hamburg.

Andre band som han spilte med er *Goombay Dance Band*, *Taco*, *Ricky Shane* og *Putting On The Ritz*.

Mellom 1982 og 1984 spilte han med Hamburg-bandet *Roter Mund*.

I 1986 samarbeidet Krauser med Nicu Covaci, da de iscenesatt Andrew Lloyd Webbers *Evita* på teateret i Osnabrück.

Han ble medlem av The James Last Orchestra i 1992.

Diskografi
----------

* *Ambrosia* (1984)
* *Erlend Krauser* (1985)
* *Talkin' Guitar* (1990)
* *Flight Of The Phoenix* (Erdenklang Records, 1991)
* *Flight Of The Phoenix* (Higher Octave, 1994)
* *Pioneers & Heroes* (1996)
* *Now* (2002)

Referanser
----------

1. ↑  «ArtaSunetelor-Interviu cu Erlend Krauser 2». *www.artasunetelor.ro*. Besøkt 25. august 2017.
2. 1 2 3 4  User, Super. «ERLEND KRAUSER - De la Freidorf Blues la Wolf Blues». *www.ziarultimisoara.ro* **(rumensk)**. Besøkt 25. august 2017.
3. ↑  «Remember - Legenda Phoenix». Besøkt 25. august 2017.
4. ↑  «Nicu reloaded, Mony însă nu». Besøkt 25. august 2017.
5. ↑  Last, James; Macho, Thomas (9. mars 2015). *Non Stop Leben: Die Autobiografie* **(tysk)**. Heyne Verlag. ISBN 9783641161699.
6. ↑  Erlend Krauser (udatert), «Flight of the Phoenix», *Pagină oficială de internet*, arkivert fra originalen on 2016-02-10, besøkt 3 decembrie 2014  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. februar 2016. Besøkt 25. august 2017.
7. ↑  «Flight of the Phoenix by Erlend Krauser», *MTV Artists*, udatert, besøkt 3 decembrie 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erlend Krauser på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Erlend Krauser på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Erlend Krausers nettsted

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Hotel Garni** var et hotell i Stockholm. Da det åpnet 3. oktober 1832, var det byens første moderne hotell, og landets andre, etter Hotel Continental du Sud i Ystad som åpnet tre år tidligere. Det franske navnet kan oversettes med «rom for reisende».

Hotellet var plassert i det såkalte Hildebrandska huset på Drottninggatan 3. Tidligere hadde svenske veifarende fått overnatte i folks kjellere eller vertshus, mens de mer velstående fikk overnatte i private hjem. Det var derfor marked for bedre overnatting etterhvert som reisevirksomheten økte. Hotellet ble drevet av hovkonditor Abraham Christopher Behrens, som også var innehaver av schweizeriet på Strömparterren. Der var det rom i tre etasjer, samt en stall og et vognskjul for gjestene.

Året etter at Behrens døde i 1855 ble hotellet lagt ned. Totalt 1 700 svensker og 1 300 utenlandske gjester hadde bodd på hotellet.

Litteratur
----------

* Kerstin Mandén-Eagle: *Et hotellkvarter i det Fjerne"* Byturer*. Stockholms bymuseum, ISSN 0349-1870.*
* Stålhane, Arvid: *Hôtel Garni's gästbok: Resandeliv på Karl Johans och Oskar I:s tid*. Stockholm (1846)
* *Rosenbad: huset som spegel* **(swe)**. Stockholm: Stockholmia. 2001. ISBN 91-7031-113-7. ISSN 0282-5899. , s.120 til 122
**Joel P. Engardio** (17. september 1972) er en forfatter, dokumentarfilmskaper og talsmann for borgerrettigheter. 

Han var født og oppvokst i Saginaw, Michigan. Hans mor var den eneste i en stor italiensk katolsk familie til å bli et av Jehovas vitner. Joel Engardio ble imidlertid aldri døpt i religionssamfunnet. 

Engardio ble utdannet ved Harvard Kennedy School of Government i 2010, der han ble et stipendvinner fra Shorenstein Center på presse, politikk og samfunnsutvikling. Engardio har blant annet skrevet for Washington Post.com, *USA Today*, *San Francisco Weekly*, *Los Angeles Times*, *Boston Globe* og *New York Times*. På American Civil Liberties Union har han kombinert rapportering med effektive metoder for søksmål og retterganger. 

Engardio har sammen med Tom Shepard utgitt en dokumentar om Jehovas vitner, *Knocking* (2006).

Eksterne lenker
---------------

* 
* Awards won by Joel P. Engardio

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Piotrkowska-gaten, i bakgrunnen sees Hotel Grand
**Hotel Grand** er et berømt hotell i Łódź. Det er byens eldste hotell og ligger ved Piotrkowska-gaten 72. Blant flere hoteller som oppstod på 1800-tallet i Łódź er det bare Grand som har overlevd frem til i dag. Hotellet var til å begynne med det mest luksuriøse i Łódź, og regnes fremdeles for å være et av byens fineste. I hotellet finnes dessuten en av Łódź' mest berømte konditorier og kafeer, samt noen av byens beste restauranter (Restauracja Złota og Restauracja Malinowa).

Historie
--------

Hotellet ble tegnet av Hilary Majewski og bygd i årene 1872–1887. Til å begynne med huset bygningen bomullsfabrikken til kjøpmannen Edward Hentschel. Etter en brann ble den imidlertid overtatt av Ludwik Meyer og ble bygd om til et hotell i 1888. Ved siden av oppstod en av Łódź’ vakreste gater – Meyers passasje (i dag Stanisław Moniuszkos gate). I 1903–1904 ble bygningens første etasje ombygd etter tegninger av Gustaw Landau-Gutenteger. Den andre ombygningen skjedde i årene 1912–1913 etter tegninger av Dawid Lande. Bygningen fikk da en ny fasade og ble påbygd to etasjer med mansardtak. Etter en brann i 1942 fikk den påbygd nok en ny etasje.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hotel Grand in Łódź – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Gruppe Daubert** var en del av den tyske kampgruppe *Gruppe Adlhoch* som ble organisert på Hønefoss og som hadde som mål å slå seg gjennom til Vestlandet. Når den tyske general Engelbrecht som var sjef for 163. infanteridivisjon og kom til Hønefoss 14. april, ble en kampgruppe organisert som fikk som mål å gå opp Ådalen og inn i Valdres, for der å slutte seg til hovedgruppen som skulle gå opp langs østsiden av Randsfjorden.

Begge kampgruppene ble involvert i harde kamper langs Randsfjorden, i Ådalen og Valdres.

Kampgruppen som ble ledet av major Daubert skulle rykke frem gjennom Ådalen mot Bagn i Valdres. *Gruppe Daubert* besto av III. bataljon / IR 236 og III. bataljon / IR 159. Denne kampgruppen kom i kamp flere ganger før den trakk seg tilbake etter kampene i Bagn. På Bagnsbergatn mistet kampgruppen ett helt kompani etter kampen i Gråbeinhølet og kampen om Bagnsbergatn gård.

Etter at kampgruppen ble trukket tilbake ble den reorganisert og en gruppe ble sendt opp langs østsiden av Randsfjorden for å forsterke de styrkene som opererte i dette området og en gruppe ble sendt tilbake opp Ådalen. Denne styrken ble senere sperret ved Islandsmoen, mens den forsterkede gruppen som opererte øst for Randsfjorden klarte å slå seg gjennom ved Høljarast og Tonsåsen og trenge inn i Valdres.

Litteratur
----------

* Andreas Hauge; *Valdres 1940, Kampen i Gråbeinhølet, på Bagnsbergane gård og ved Brediablikk*, Forsvarsmuseet, 1986
* Generalmajor Odd Lindbäck-Larsen; *Kampene i Valdres*, særtrykk fra *1940. Fra kampene i Norge*, av Norges forsvarsforening, 1971

Portal: Andre verdenskrig
**Balthasar Permoser** (født 13. august 1651 i Kammer, nær Traunstein i Bayern, død 18. februar 1732 i Dresden) var en av de ledende tyske billedhuggerne i sin tid, og hans virketid strakk seg fra sen barokk til tidlig rokokko. 

*Mohr mit Smaragdstufe* i Grünes Gewölbe i Dresden

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Permoser gikk først på skole i Salzburg, hos Wolf Weißenkirchner den yngre, senere i Wien, der han lærte å hugge skulpturer i elfenben. 

### Karriere

I 1675 reiste han til Firenze for å jobbe for Giovanni Battista Foggini, der han ble i 14 år. I 1689 ble han tilkalt av Johan Georg III av Sachsen, og reiste da til Dresden for å sette opp to monumentale hageskulpturer av Herkules. 

I perioden 1704–10 jobbet han for hoffet på Schloß Charlottenborg nær Berlin. 

Permosers skulptur i *Nymphenbad* på slottet Zwinger
Etter perioden på hoffet returnerte han til Dresden for å samarbeide med arkitekten Matthäus Daniel Pöppelmann på slottet Zwinger. Dette slottet ble bygd i perioden 1710 – 1728 for August den sterke. Slottet inneholder blomstrende detaljer fra romersk barokk, og til veggpaviljongen lagde han 6 av de 12 atlantene. Et av hans tidligere verk, en byste av Marsyas forvridd i smerte , er en ren respons til Berninis *Damned Soul* fra 1619. Bysten står i dag i Metropolitan Museum of Art. På slottet Zwinger har han også lagd skulpturene i «Nymfebadet» (*Nymphenbad*). 

Hans mest berømte selvstendige verk er en frittstående marmorskulptur; *Apotheosis of Prince Eugene*. Denne ble lagd i perioden 1718-21 i Österreichische Galerie Belvedere, som er museet på Belvedere i Wien. Prins Eugene var imidlertid ikke fornøyd med skulpturen, så han plasserte den i offisersmessen i palasset. 

Som modellør samarbeidet Permoser med andre kunstnere, som hoff-juvelér Johann Melchior Dinglinger. Bl.a. lagde Permoser to skulpturer av maurere, som Dinglinger dekte med juveler. Skulpturene står i det innholdsrike museet Grünes Gewölbe i Dresden.

Referanser
----------

1. 1 2   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 47683[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00140626[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Permoser, Balthasar[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Find a Grave, Find a Grave 6821409, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Hans mest kjente rival var Andreas Schlüter
6. ↑  Artikkel på nettstedet *Landeshaupstadt Dresden*

Eksterne lenker
---------------

* Balthasar Permoser on-line
* *Balthasar Permoser – der berühmteste Sohn der Pfarrei Otting* (tysk)

Videre lesing
-------------

* Sigfried Asche, 1978. *Balthasar Permoser: Leben und Werk* (Deutscher Verlag für Kunstwissenschaft)

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC
 |
**Klosteret i Batalha** (portugisisk: *Mosteiro da Batalha*) er et dominikansk kloster i kommunen Batalha, i distriktet Leiria, i Centro-regionen i Portugal. Opprinnelig, og offisielt, kjent som klosteret Saint Mary of the Victory (portugisisk: Mosteiro de Santa Maria da Vitória).

Klosteret ble bygget som en takke Jomfru Maria for den portugisiske seieren over kastilianerne i slaget ved Aljubarrota i 1385, og oppfylte et løfte fra kong Johannes I av Portugal. Det skulle tjene som gravkirken i det 15. århundre Aviz dynasti for portugisiske kongelige.

Det er et av de beste og originale eksemplene på sen flamboyant gotisk arkitektur i Portugal, blandet med Manueline-stilen. 

I 2007 kåret det portugisiske folket Klosteret i Batalha til tredjeplass av de syv underverkene i Portugal.

Bilder
------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Batalha Monastery, Batalha, Portugal». *Google Arts & Culture* **(dansk)**. Besøkt 14. april 2021.
2. ↑  «Batalha Monastery». *Portugal Travel Guide* **(engelsk)**. Besøkt 14. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mosteiro da Batalha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mosteiro da Batalha – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**«Don't Bother Me»** var den første sangen som George Harrison skrev alene. Den ble innspilt med The Beatles den 11. og 12. september 1963. Første gang utgitt på gruppens andre UK-album *With The Beatles* samme år.

Harrison skrev sangen mens han var syk sengeliggende på et hotellrom i Bournemouth, England, hvor The Beatles spilte noen konserter i løpet av sommeren 1963. Harrison har aldri vært stolt over sitt første forsøk som låtskriver. Ved en anledning uttalte han: «Det var ganske fjollete sang. Jeg glemte hele greia straks den var innspilt og på albumet.» Han betraktet sangen som en ren øvelse for å se om han var istand til å skrive en sang eller ikke. «I det minste viste den meg at det eneste jeg trengte å gjøre var å fortsette å skrive sanger, og at jeg før eller siden kunne komme til å skrive noe som var bra.»

Den triste stemningen og ulykkelige teksten *«So go away and leave me alone, don’t bother me»* var uvanlig for Beatles-sanger på denne tiden, men skulle bli karakteristisk for enkelte av Harrisons sanger. Sangen går hovedsakelig i moll, og er gitt et fyldig lydbilde ved at vokalen er doblet, tett spill på rytmegitarer og intenst tempo på tromming. De forseggjorte rytmefigurene gir sangen en latinamerikansk klang ved dens «stopp-tiden»-struktur.

«Don't Bother Me» er blant sangene som blir framført i filmen *A Hard Day's Night*. Den blir spilt i en scene hvor The Beatles danser på en nattklubb, mens Pauls bestefar gambler et annet sted.

Musikere
--------

* John Lennon — rytmegitar, tamburin
* Paul McCartney — bass, clave (rytmeinstrument)
* George Harrison — dobbeltsporet vokal, førstegitar
* Ringo Starr — trommer, bongotrommer

Tidlige Harrisongs
------------------

Harrison mottok kreditering for to tidligere sanger, «In Spite of All the Danger» (McCartney/Harrison) og «Cry for a Shadow» (Harrison/Lennon). Begge er blitt innspilt av The Beatles, men «In Spite of All the Danger» ble først utgitt offisielt i 1995 på *Anthology 1*-samlingen. Ettersom den første sangen i all hovedsak var komponert av Paul McCartney, og den andre nærmest var å betrakte som en pastisj over The Shadows, blir «Don't Bother Me» regnet som George Harrisons aller første selvstendige komposisjon. Slik omtalte han også selv «Don't Bother Me» som sitt tidligste forsøk som låtskriver.

Kilder
------

* Harrison, George (1980). *I Me Mine*. Simon and Schuster. ISBN 0-671-42787-3.
* MacDonald, Ian (1995). *Revolution In the Head: The Beatles' Records and the Sixties*. Vintage. ISBN 0-7126-6697-4.

Eksterne lenker
---------------

* Song lyrics Arkivert 11. mai 2006 hos Wayback Machine.
* Alan W. Pollacks notat om «Don't Bother Me»
* Ian Hammonds analyse
Raska 1150-1220.
**Raška** (serbisk: *Рашка*) var den mest vellykkede serbiske staten i middelalderen. Den bestod fra 1091 til 1217. Navnet kommer trolig fra elven Raška i det sørvestlige Serbia. Staten oppstod i fjellområdene mellom Serbia, Bosnia og Montenegro. På 1100-tallet overvant den og innlemmet den tidligere serbiske fyrstestaten Duklja i sør. Dynastiene som forbindes med Raška, er huset Vlastimirović (fra 800-tallet til 960) og huset Nemanjić (fra 1166 til 1371).

Historie
--------

Keiser Konstantin VII *Porphyrogenitos* beskriver Raška i sitt verk *De Administrando Imperio* og at det var bosatt av serbere fra begynnelsen av 600-tallet.

Vlastimirović-slekten som ble grunnlagt av knez Vlastimir og var sønnesønns sønnesønn til «den ukjente knezen» som ledet serberne fra Karpatene til Balkan, regjerte i Raška fra dette tidspunkt.[]

Raška kom senere i kortere perioder til å være en vasallstat til Bysants. Bysants hadde sterk innflytelse over Raška, selv om Raška ofte var en upålitelig alliert og oppfylte helst sine egne ønskemål i sin omgang med sine grannestater.[] Ikke før Stefan Nemanja, grunnleggeren av Nemanjić-slekten (den sterkeste serbiske kongeætten i middelalderen), skapte sitt serbiske rike med Raška i midten, kunne Raška gjøre seg fritt fra bysantinsk innflytelse.[]

Navnet Raška levde lenge videre som et synonym for Serbia i Vest-Europa fra 1500-tallet frem til tidlig på 1800-tallet, selv om den angliserte formen *Servia* også ble benyttet.[] Navnet Raška benyttes også for mer nordliggende områder befolket av serbere i Serbia, for eksempel Vojvodina og Šumadija.[]

Referanser
----------

1. ↑  Curta, Florin (2019). *Eastern Europe in the Middle Ages (500-1300)*. Leiden and Boston: Brill.
**re:member** er et uavhengig kredittkort på det nordiske markedet som utstedes av selskapet EnterCard. Det ble først lansert i Sverige i september 2006 og i Norge i april 2007.

Kredittkortet re:member utstedes som MasterCard, som gullkort eller med svart design. Kortet har en kredittgrense på 150 000 kroner og kan benyttes på 25 millioner brukersteder over hele verden. En rekke forsikringer er tilgjengelig for kortet, slik som reise- og avbestillingsforsikring. Det påløper ingen årsgebyr med kortet.

Det finnes en rekke vilkår som må være oppfylt før en kunde kan bli godkjent til å få kortet; søkeren må være minimum 18 år og ikke ha noen aktive betalingsanmerkninger eller inkassosaker mot seg. Kortet stiller dog ingen krav til minimumsinntekt.

Referanser
----------

1. ↑  «re:member | Finn beste kredittkort med Samlino.no». *Samlino.no* **(norsk)**. Besøkt 6. oktober 2017. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Norsk hjemmeside for kredittkortet re:member
* EnterCard Norge AS
**Luk thung**, også skrevet **look thung** (th. ลูกทุ่ง, bokstavelig «barn av marken», fullt navn เพลงลูกทุ่ง: «sangene til barna av marken») er en musikksjanger fra Thailand. 

Sangene handler vanligivis om dagliglivet til fattige mennesker på landsbygden i Thailand. Musikkstilen sammenlignes gjerne med amerikansk country-musikk, og navnet «luk thung» oversettes gjerne med «**thai country**». Musikken kjentegnes av at sangere bruker mye vibrato i stemmen når de synger.

Sjangeren utviklet seg i begynnelsen på 1900-tallet, men uttrykket «luk thung» ble først brukt i 1960-årene. Tidlige stjerner innenfor sjangeren var Ponsri Woranut (ผ่องศรี วรนุช)og Suraphol Sombatcharoen (สุรพล สมบัติเจริญ). Sistnevnte ble hedret av filmregissør Pen-ek Ratanaruang i filmen Monrak transistor, der Suraphols sang «ไม่ลืม» («Ikke glem») er et musikalsk gjennomgangstema i filmen, som oppfordrer hovedpersonen til ikke å glemme konen han forlot hjemme, mens han prøver å bli luk thung-sanger.

Sjangerens popularitet har variert, men etter det finansielle krakket i 1997, som førte til en generell økning av nasjonalisme i Thailand,[] økte også luk thung-musikkens popularitet.

I 2000, kom det et nytt ansikt på scenen i luk thungens verden. Dette var svensken Jonas Andersson, som slapp albumet «ผมชื่อโจนัส» («Jeg heter Jonas»), der han synger luk thung-sanger, på thai. I løpet av tre måneder ble det solgt over 200 000 eksemplarer av dette albumet.

Kjente utøvere
--------------

* Jintara Poonlarp
* Monkaen Kaenkoon
* Phai Phongsathon
* Mike Phiromphon
* Pumpuang Duangjan
* Yodrak Salakjai

Referanser
----------

1. ↑  TIME Asia (18. september 2000). «Swede Sound of Success». Arkivert fra originalen 12. desember 2008. Besøkt 28. november 2008.
**Helikopterflottiljen** er et forband i Sveriges forsvar, opprettet i 1998 gjennom en sammenslåing av helikopterstyrkene i marinen, armeen og flyvåpenet. Forbandet er forlagt til tre steder i Sverige, med hovedkvarter ved Malmens flygplats i Linköping. Helikopterflottiljen består av 850 ansatte og er underlagt Flygstaben.

Foruten flyoperative skvadroner består Helikopterflottiljen av *Fjärde basenheten* (to kompanier blant annet ansvarlig for basedrift samt opprettelse av fremflyttet tanknings- og ladingsplass (såkalt *Forward Arming and Refueling Point*, FARP).

Helikoptre
----------

| Bilde | Betegnelse | Modell | Antall |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Helikopter 14 | NH90 | 18 |
|  | Helikopter 15 | AW109 | 20 |
|  | Helikopter 16 | UH-60M | 15 |

Bilder
------

* 
*

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Helikopterflottiljen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Kapisillit** (grønlandsk for *«laksene»*) er ei bygd i Sermersooq kommune, sydvest på Grønland. Kapisillit er Grønlands eneste gyteplass for laks, derav navnet.

Bygda ligger ved Godthåbsfjorden, ca. 100 km øst for Grønlands hovedstad Nuuk. Det bor ca. 68 innbyggere i bygda pr 2006, disse lever hovedsakelig av fangst, fiske og turisme, samt noe fåreavl. Fåreavl og tamreindrift var tidligere en større næring her, og det vurderes både etablering av flere fåreholdersteder i området, samt et slakteri. 

Bygdas beliggenhet gjør at turismen kommer til å øke her i årene som kommer. Foreløpig er turismen i stor grad basert på fotturer og opplevelsesturer. En vanlig turisttur herfra går til isfjorden Kangersuneq. Herfra kan man også velge å vandre til den nedlagte reinsdyrfarmen ved Itinnera. Man kan også gå til Ameralikfjorden herfra, dette er en 2-3 dagers tur. Det arrangeres også fotturer fra Nuuk til Kapisillit. 

Øst for bygda er det ikke godt egnet for bebyggelse, på grunn av at det er lite grunnfjell her. Lenger øst, ca. 1 km fra bygda, ligger et hytteområde som heter *Nuussuaq*. Området er regulert som hytteområde, noe som innebærer at det ikke er lov å bo her på helårsbasis. 

Antall innbyggere har falt de siste 30 årene. I 1977 bodde det ca. 165 innbyggere her, dette har gradvis falt, og var 97 i 2003 og 68 i 2006. Dette er en utvikling man ser i de fleste grønlandske kommuner, og skyldes i stor grad at folk flytter inn til de største byene. Som en følge av dette er det liten mangel på boliger her, men kommunen har et ønske om å rive en del av de boligene som ikke lenger møter dagens standarder, for å bygge nye. 

Bygda har egen skole, kirke og kjøpmann. Skolen heter Atuarfik Kapisillit, og dekker 1. til 9. klasse. 10. til 12. klasse får undervisning i Nuuk.

Kilder
------

* Bygdeplan for Kapisillit[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Historiske bilder fra Kapisillit
* Nuuk kommune Arkivert 28. august 2005 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

1. ↑  ; *Statistikbanken*; arkiv-URL: ; arkiveringsdato: 14. mai 2020; besøksdato: 12. februar 2020.
*Heliozela resplendella*-larve
***Heliozela resplendella*** er en sommerfugl som tilhører familien bladhullmøll (Heliozelidae). I Norge er det gjort spredte funn av den nord til Nordland, og den er den vanligste arten i familien i Norge.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 5 – 7 mm), mørkbrun møll. Den ligner mye på *Heliozela hammoniella*, men vingene er litt lysere på farge og mer tilspissede. For å skille de to artene med sikkerhet må man undersøke kjønnsorganene. Antennene er trådformede, mørkbrune, omtrent halvparten så lange som forvingen. Hodet, kroppen og forvingene er mørkt gråbrune. Forvingen har en trekantet, hvit flekk ved bakkanten ca. 2/3 ut i vingen. Bakvingen er gråbrun, tilspisset med lange, gråbrune hårfrynser. Larven er gulgrønn, den mørke tarmen skinner gjennom. Hodekapselen er brun, og den har en stor, brun ryggplate på første kroppsledd, en mindre plate på andre kroppsledd, og en brun plate på bakerste kroppsledd.

Levevis
-------

Arten er knyttet til unge oretrær (*Alnus* spp.). Hunnen legger egg på blader som sitter ytterst på kvistene, enten på bladskaftet eller på kvisten rett innenfor. Den nyklekte larver gnager en mine ut langs bladskaftet, midtnerven og en sidenerve. Det dannes en gangmine som blir gradvis bredere, larvens ekskrementer danner en mørk stripe i midten. Den fullvoksne larven ganger ut en oval bladplate ved enden av minen, bruker denne til å lage et hylster rundt kroppen, og firer seg ned til bakken. Den etterlater dermed et ovalt hull i bladet. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i juni.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa. I Norge er den funnet spredt nord til Bodø i Nordland. Det er sannsynlig at denne lille arten er mye oversett og trolig er den egentlig ganske vanlig.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Heliozela resplendella* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Heliozela resplendella* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Heliozela resplendella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Heliozela resplendella* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Heliozela resplendella* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Heliozela resplendella* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Heliozela resplendella* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Heliozela resplendella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Heliozela resplendella* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Heliozela hammoniella*** er en sommerfugl som tilhører familien bladhullmøll (Heliozelidae). Den ble nylig oppdaget for første gang i Norge, og er foreløpig funnet i Akershus, Oppland og Vest-Agder.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 5 – 7 mm), mørk møll med små, hvite flekker ved bakvingens bakkant. Den er vanskelig å skille fra *Heliozela resplendella* om man ikke kjenner næringsplanten, men er gjerne noe mørkere, framvingene litt mer avrundede, og forvingen har ofte to, ikke én, flekker ved bakkanten. For sikker bestemmelse av de to artene må man gjerne dissekere kjønnsorganene. Antennene er trådformede, mørkgrå, litt mindre enn halvparten så lange som forvingen. Hodet, kroppen og forvingen er mørkgrå til brunsvarte. Forvingen er ganske avrundet, vingespissen ikke markert. Den har en liten, hvit flekk ved bakkanten ca. 2/3 ut i vingen (der vingefrynsene begynner) og ofte også en liten flekk nær roten. Bakvingen er grå, tilspisset, med lange hårfrynser. Larven er hvitaktig med lysbrun hodekapsel, sidene på andre kroppsledd er grå.

Levevis
-------

Arten finnes på steder der det vokser bjørk (*Betula* spp.), helst unge trær. Hunnen legger eggene enkeltvis på barken av en kvist nær bladskaftet. Den nyklekte larven minerer først i kvistens marg, siden kryper den ut i et bladskaft og fortsetter langs bladets midtnerve. Til slutt lager den nå nesten utvokste larven en kort gang ut langs en av sidenervene i bladet, oftest nær roten, gnager ut en oval bladplate som den bruker til å bygge seg et hylster, og firer seg ned til bakken. Den etterlater seg et ovalt hull på ca. 2 x 5 mm. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i juni, men er vanskelige å finne. Den letteste måten å registrere denne arten på er å lete etter de karakteristiske minene med det ovale hullet som larven etterlot seg. Disse kan man finne i september.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa. I Norge ble den først funnet i 2008, da den viste seg å forekomme i Akershus, Oppland og Vest-Agder. Sannsynligvis har den en videre utbredelse på Øst- og Sørlandet.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Heliozela hammoniella* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Heliozela hammoniella* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Heliozela hammoniella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Heliozela hammoniella* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Heliozela hammoniella* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Heliozela hammoniella* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Heliozela hammoniella* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Heliozela hammoniella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Heliozela hammoniella* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Echelon** er navnet som brukes i media og populærkultur for historiens største nettverk for signaletterretning. Nettverket, som drives av USA, Storbritannia, Canada, Australia, New Zealand, fanger opp telefonsamtaler, telefakser og e-post over hele verden. Det beregnes at Echelon snapper opp inntil tre milliarder kommunikasjoner hver eneste dag.

Amerikanerne regnes for å dominere Echelon-alliansen. Det amerikanske National Security Agency antas å levere det meste av dataekspertisen og bemanningen på lytteposter verden rundt.

I april 2004 bevilget EU 11 millioner euro til utvikling av sikker kommunikasjon basert på kvantekryptografi – SECOQC-prosjektet – et system som teoretisk er ubrytelig for Echelon og ethvert annet spionsystem.

Eksterne lenker
---------------

* EUs SECOQC-prosjekt Arkivert 24. september 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**«Gjør skolen til en fest»** er en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 20. september 1977 på debutalbumet *Prima Vera*. Jonas Fjeld Band spilte inn kompet 19. august 1977. Vokal ble lagt på 20.-21. august 1977.

Originalen heter Swinging on a Star. Melodien ble skrevet av Jimmy van Heusen med tekst av Johnny Burke. Den ble framført av Bing Crosby i filmen *Going My Way* (premiere 1944) og hans versjon ble gitt ut på plate samme år .

Originalteksten er humoristisk oppfordring til barn om å følge med på skolen og gjøre hjemmeleksene sine; hvis ikke kan man ende opp som eksempelvis gris eller fisk. Prima Veras tekst er nærmest en direkte oversettelse.

Tom Mathisen synger, mens i refrengene harmoniserer både han og Jahn Teigen i falsett i bakgrunnen. I introduksjonen og første vers imiterer de blåser-instrumenter med sine sangstemmer.

> Eller gjør skolen til en pest. Stikk den, Lillebjørn!
> 
> 
> Kommentar til «Gjør skolen til en fest» på albumomslaget.
> 
> 

«Gjør skolen til en fest» ble også utgitt juni 1999 på *Prima Vera Show* (bonus-CD-spor 7)

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
Rørsanger mater gjøkunge. Foto: Per H. Olsen
**Gjøkunge** er betegnelse på en «person som trenger seg fram på bekostning av dem som har hjulpet vedkommende fram».

Uttrykket har sin bakgrunn i observasjonen av at gjøken legger egg i andre fuglers reir, disse må så mate ungen som klekkes, og den er ofte større enn de som kommer fra fuglens egne egg og vil derfor fortrenge dem.

Eksempler på bruk
-----------------

Noen eksempler på bruk av uttrykket kan være: «Nasjonale prøver - en gjøkunge i norsk skole», «Forskning - USAs gjøkunge?», «Fra gjøkunge til livskraftig selskap», og mange flere.

I litteraturen
--------------

Også i skjønnlitteraturen finner man uttrykket brukt, blant annet i boktitler:

* Laurits Fjørtoft: *Gjøkungen* skuespill, 1917
* Fredrik Wisløff: *Gjøkungen* roman, 1969
* Mary Higgins Clark: *Gjøkungen* roman 1981 ISBN 82-7001-826-0
* Marianne Viermyr: *Gjøkungen* roman 1991 ISBN 82-05-20268-0
* Ellinor Rafaelsen: *Gjøkungen* roman 2005 ISBN 82-02-24835-3
* Frid Ingulstad: *Gjøkungen* roman 2007 (Bok 17 i serien *Sønnavind*) ISBN 978-82-04-13476-9

Referanser
----------

1. ↑  Bokmålsordboka
2. ↑  Nasjonale prøver Arkivert 2005-12-20, hos Wayback Machine.
3. ↑  Forskning - USAs gjøkunge?
4. ↑  Fra gjøkunge til livskraftig selskap Arkivert 16. mai 2005 hos Wayback Machine.
***Dream Deceivers – : The Story Behind James Vance vs. Judas Priest*** er en dokumentar fra 1992 om rettssaken etter et selvmord og et selvmordsforsøk som ble påstått utløst av musikken til Judas Priest.

Dokumentaren forteller historien om to tenåringer som skjøt seg selv i hodet i Reno, Nevada med et haglegevær i 1985. Ray Belknap (19) døde mens den andre, James Vance (20), overlevde sterkt maltraktert. Han begikk selvmord tre år senere med en overdose smertestillende tabletter. I 1990 ble Judas Priest stilt for retten da det ble påstått at de hadde skulte beskjeder i musikken som skulle få fans til å begå selvmord. Det var på sporet «Better By You, Better Than Me» fra musikkalbumet *Stained Class* (1978) det ble påstått at det ble sagt «Do it – Do it» (*gjør det – gjør det*). Sangen er opprinnelig fra bandet Spooky Tooth og ble skrevet av keyboardisten i bandet, Gary Wright.

Dokumentaren er produsert av David Van Taylor, og den følger rettssaken samt har intervjuer med James Vance, foreldrene, og flere. Saken ble tilslutt avvist, og ingen dom ble gitt

Medvirkende
-----------

* K.K. Downing – (Judas Priest)
* Rob Halford – (Judas Priest)
* Ian Hill – (Judas Priest)
* Glenn Tipton – (Judas Priest)
* Scott Travis – (Judas Priest)
* James Vance

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0104140, Wikidata Q37312,

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dream Deceivers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (nl) *Dream Deceivers* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Dream Deceivers* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Dream Deceivers* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Kreppapir
**Kreppapir** er rynket papir som brukes til pynt, dekorasjoner og lignende. Andre papirtyper kan også kreppes for å gi strekkbarhet, mykhet og absorsjonsevne.

Produksjon
----------

Utdypende artikkel: Papirmaskin

Kreppet papir blir produsert på en papirmaskin som har en stor dampvarmet tørkesylinder (*yankee*). En slik papirmaskin blir ofte kalt *yankeemaskin*. Råvaren er papirmasse. Yankeesylinderen blir sprayet med lim (klister) for å få papirbanen til å klebe seg til sylinderen. Kreppingen blir gjort med yankeens blad som skraper av det tørre papiret. Graden av krepping bestemmes av papirmassens kvalitet, limet, geometrien til skrapebladet, hastighetsforskjellen mellom yankeesylinderen og siste seksjon i papirmaskinen. Normalt forkortes papiret med 10–30 % ved krepping.

Egenskaper
----------

Kreppapir er blant de letteste papirkvalitetene og har vekt under 35 g/m².

Kreppapir kan være hvitt eller farget. Fargene kan være vannfaste eller vannløslige.

Krepping anvendes for å justere papirets strekkegenskaper og tykkelse, begge har stor effekt på mykhet og absorpsjonsevne. Toalettpapir, papirlommetørkler og husholdningspapir kreppes for å få de rette egenskapene. Mikrokrepping anvendes for sekkepapir.

Anvendelse
----------

* Kreppapir anvendes i pynt og dekorasjoner.
* Kreppapir anvendes som basis for tape.
Et tysk krengetog.
Et japansk KiHa 283-motorvogntog, som kan krenge opptil 8° (6° i ordinær trafikk)
Et **krengetog** er et tog der jernbanevogner og lokomotiver er utstyrt med en innretning som gjør at de krenger innover i svinger. Hensikten med denne innretningen er å minske sentripetalkraften som virker på passasjerene i kurvene, slik at disse oppleves behageligere og at reisesyke ikke vil opptre så lett.

Krengingen forskyver vognenes tyngdepunkt inn mot kurvens sentrum omtrent som når en syklist lener seg innover når han skal svinge. På denne måten kan toget – med samme komfort for passasjerene – passere en gitt sving med større fart enn et tilsvarende tog uten krengeteknikk. 

  

Denne er proporsjonal med kurvens radius: 

{\displaystyle \,F\_{S}=m\omega ^{2}r}
hvor

{\displaystyle \,F\_{S}} = sentripetalkraften
{\displaystyle \,m} = massen i bevegelse
{\displaystyle \,\omega } = massens vinkelhastighet
{\displaystyle \,r} = kurvens radius
En rekke krengeteknologier er forsøkt, med vekslende hell. De fleste av dem kan inndeles i

* **Passiv krengning**, hvor vognkassen er hengt opp ovenfor tyngdepunktet (som en hammock), og hvor treghetskreftene bringer den til å krenge når toget kjører inn i kurven.
* **Aktiv krengning**, hvor krengningen styres av en datamaskin.

Passiv og aktiv krengning. Hvis passasjerene ikke skal oppleve noen sidekraft, må den grønne resultantkraften være vinkelrett på gulvet. (Rälsförhöjning = dossering. Etter svensk Wikipedia)

Eksempler
---------

* NSB type 73 (Norge)
* ICE T og ICE TD (Tyskland)
* Cisalpino mellom Zürich, Lugano og Milano (Italia og Sveits)
* RABDe 500 (Sveits)
* Pendolino (Italia)
* X 2000 (Sverige)
* Talgo pendular (Spania)
* Alaris (Spania)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tilting trains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |