recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kåter på en bjørkelegg
En **rirkule** eller **kåte** er en vanligvis halvkuleformet utvekst på stammen av bjerk, gran eller furu, som et resultat av en plantesykdom eller et virusangrep. Veden i disse er oftest hardere enn vanlig treverk, og de er derfor populære for treskjærere og knivmakere. Formen gjør at de minste rikulene tradisjonelt blir brukt til å lage turkopper av, mens de største kan ende opp som fruktfat, treboller, barnevugger eller lamper, avhengig av formgiverens fantasi. Vanligst er det likevel at de blir gjort om til knivskaft og slireemner.

Innenfor samisk kultur blir rirkuler brukt til å lage runebommer.

Fenomenet rikuler har mange navn. De kan alternativt kalles
bjørkeknuter, 
bjørkekuler, 
koppknuter, 
koter, 
kåter, 
nuter, 
rier, 
riler, 
rilknuter, 
rilkuler, 
rirkuler, 
risknuter eller knort.

Se også
-------

* Heksekost

Eksterne lenker
---------------

* Bilder av forskjellige rikuler på Kammeret.no
* Verdens største rikule? Artikkel i Helgeland Arbeiderblad 2005

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Monument over Slaget
**Slaget ved Bloody Creek** ble utkjempet den 21. juni 1711 under Dronning Anne-krigen. En Abenaki-milits klarte å overfalle britiske soldater og soldater fra Ny-England ved et sted som ble kjent som Bloody Creek etter slagene som ble utkjempet der. Elven renner ut i Annapolis River ved dagens Carleton Corner i Nova Scotia, og var også åsted for et slag i 1757.

Slaget var en del av et forsøk fra lederne i Ny-Frankrike på å svekke det britiske grepet om Annapolis Royal. Britene hadde erobret fortet året før og de hadde bare så vidt kontroll over området. Slaget, hvor hele den britiske styrken ble enten tatt til fange eller drept, ga mot til franskmennene og deres indianske allierte som blokkerte Annapolis Royal. Uten tunge våpen klarte derimot ikke styrken å angripe fortet med stor effekt, og gav opp beleiringen da britiske forsterkninger kom via sjøveien.

Kilder
------

* Faragher, John Mack (2005). *A Great and Noble Scheme*. New York: W. W. Norton. ISBN 0393051358.
* Griffiths, Naomi Elizabeth Saundaus (2005). *From Migrant to Acadian: a North American Border People, 1604–1755*. Montreal: McGill-Queen's University Press. ISBN 9780773526990. OCLC 180773040.
De **ripuariske frankerne** (latin: ***Ripuarii***) var en undergruppe av frankerne som bodde i et område langs midtre deler av Rhinen i romertiden. 

Romernes navn på disse stammene, *Ripuarii*, med variantene *Ripaurii* og *Riparii*, kan ha sin opprinnelse i ordet for «elvebredde» på latin, *ripa*, og i så fall henspille på bostedet deres, i kontrast til de saliske frankerne, som bodde lenger ute, og har navnet sitt enten etter elven *Sal* (IJssel) eller etter det at det bodde nær (den salte) sjøen.) Den første som nevner et folk som kan være de samme som ripuarierne, selv om navnet kunne betegne andre elveboere også, er Jordanes, som omkring 551 fører opp *Riparii* i verket *Getica* blant Aetius' allierte i *slaget ved Chalons*:

*«Hi enim affuerunt auxiliares: Franci, Sarmatae, Armoriciani, Liticiani, Burgundiones, Saxones, Riparii, Olibriones ...»*
I første halvdel av 600-tallet ble en lovbok for de ripuariske frankerne skrevet, Lex Ripuaria.

Referanser
----------

1. ↑  Perry, 1857:48.
2. ↑  Chisholm 1910:35-36.
3. 1 2  Perry 1857:48.
4. ↑  Chisholm 1910:35.
5. ↑  *Getica*, Jordanes 551 v.191.
6. ↑  Rivers 1986:\_?.

Litteratur
----------

* Chisholm, Hugh (1910). *Franks*, i *The Encyclopædia Britannica: A Dictionary of Arts, Sciences, Literature and General Information*, V. 11, ss. 35-36.
* Jordanes (ca. 551 AD). *Getica*, v. 191. Oversettelsen etter tilgang 1. november 2007.  Arkivert 30. desember 2008 hos Wayback Machine.
* Perry, Walter Copland. (1857) *The Franks, from Their First Appearance in History to the Death of King Pepin*. Longman, Brown, Green: 1857.
* Rivers, Theodore John. (1986) *Laws of the Salian and Ripuarian Franks.* New York: AMS Press, 1986.
* *France: Early Frankish Period*, i *Encyclopædia Britannica*, s. 119. Tilgang 1. november 2007, fra *Encyclopædia Britannica Online.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Fra et opptak i 2016 på Herr Nilsen i Oslo, med Knut Borge til venstre, Lars Nilsen og Siv Dokmo.
Per Husby har ofte vært med
***Studio Sokrates*** er et norsk radioprogram som gikk på NRK Radio fra 2001 til 2017. Programmet handlet om filosofi og jazz og ble ledet av Lars Nilsen, som også var initiativtaker til programmet. Knut Borge var med som jazzviter. 

Den filosofiutdannede P2-journalist Lars Nilsen sendte fra studio i Trondheim. Han hadde med seg jazzviter Knut Borge, som oftest fra et studio i Oslo, og en kvinnelig husfilosof, gjerne fra et tredje sendested. Flere gjestet programmet, blant annet Vigdis Songe-Møller, Pia Hverven-Axell, Kari Opdahl, Elin Svenneby, Solveig Bøe, Siri Granum Carson, og Siv Dokmo. Jazzpianisten Per Husby vikarierte for Knut Borge i sykdomsperioder og overtok etter Borges død i 2017. 

> ––Korleis kom du på å kombinere jazz og filosofi i eitt radioprogram.
> 
> 
> ––Eg var i England, og las i Times at BBC skulle lage eit program om jazz-scenene i London.
> Det vart også sagt at jazz-musikarar har ein eigen form for livskunst.
> ––Mange er ikkje klar over det, men der og då skjøna eg at det var slik det var, seier Nilsen.
> ––Så tenkte eg, enn om vi lar ein filosof leike rundt, over og under biografien og livet til store jazz-ikon. 
> 
> 
>  Programleder Lars Nilsen i et intervju fra femårs-jubileumet i 2006.
> 
> 

Kjenningsmelodien var «The Last Time I Saw Paris» med Johnny Hodges på tenorsaksofon.

Programmet sendte ofte direkte fra Moldejazz, fra Hamsundagene og filosofifestivalen På kanten i Kragerø, samt diverse jazzfestivaler. Da var det livemusikk fra scenen, ofte med Per Husby på piano.

Siste sending gikk 20. mai 2017.

Referanser
----------

1. 1 2  «Jazz og filosofi i fem år». Nationen. 20. januar 2006. Arkivert fra originalen 28. oktober 2017. Besøkt 28. oktober 2017.
2. ↑
3. ↑  Solveig Bøe, jobbside ved NTNU, sist lest den 27. oktober 2017.
4. ↑  Filosofenes krig, del 4 fra nrk.no, sist lest den 14. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Programmet på NRK Radio
***Flaggermusvinger*** er en norsk spillefilm fra 1992 regissert av Emil Stang Lund. Engelsk tittel: *Batwings*.

Den er satt sammen av tre kortfilmer basert på noveller av Hans E. Kinck – «Den nye kapellanen», «Hvitsymre i utslaatten» og «Felen i ville skogen». Disse er omsluttet av en dialogløs rammefortelling.

Musikken fra filmen, komponert av Randall Meyers, ble senere utgitt på CD av Solaris Records.

Den nye kapellanen
------------------

Opprinnelig produsert som kortfilm for Parabel Film i 1988 og klippet på nytt for *Flaggermusvinger*. Jon Eikemo spiller Jon Vassenden, faren i en isolert familie som er sykelig nysgjerrig på alle som går forbi det lille gårdsbruket.

«Den nye kapellanen» vant Amandaprisen.

Hvitsymre i utslaatten
----------------------

Opprinnelig produsert som kortfilm for Parabel Film i 1990 og klippet på nytt for *Flaggermusvinger*. Hildegun Riise spiller Gertrud, som har en affære med en forlovet prestesønn.

Felen i ville skogen
--------------------

Dette er det lengste segmentet, og det eneste nye. Lars Øyno spiller Torstein, som får ut angst gjennom felespill og roping i skogen.

Skuespillere
------------

* Lars Øyno som Torstein.
* Frank C. Bjørnsen som Den nye kapellanen.
* Sine Butenschøn som Farmoren.
* Ricky Danielsson som Dvergen.
* Jon Eikemo som Jon Vassenden.
* Tina Hartvig som Den lys-kledte.
* Liv Heløe som Tater-jenta.
* Knut Mikal Instanes som Vetle-Ola.
* Roar Kjølv Jenssen som prestesønnen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Flaggermusvinger* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Flaggermusvinger* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Flaggermusvinger* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Flaggermusvinger* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Flaggermusvinger* på AllMovie Rediger på Wikidata
* Omtale hos Trondheim Filmklubb
Irsk hunter hoppe med føll
Irsk hunter i konkurranse
**Irsk Hunter**, den **irske sportshesten** eller **irske hesten** er en hesterase fra Irland. Den er en krysning mellom den irske arbeidshesten (Irish draught) og engelsk fullblodshest). Rasen er ennå ikke godkjent som selvstendig rase, selv om de aller fleste er avlet frem fra foreldre som begge er huntere.

De tre kategoriene av Irsk hunter
---------------------------------

Det finnes tre forskjellige Hunter-typer:

* **Lettvekt:** Disse hestene kan bære opp til 79 kg.
* **Mellomvekt:** Disse kan bære mellom 79 og 89 kg.
* **Tungvekt:** Disse kan bære over 89 kg.

Ettersom den irske hunteren er flink til å bære sin rytter i henhold til vektklassifisering, så kan den delta i jaktritt og andre anstrengende aktiviteter.

Karaktertrekk
-------------

Den irske hunteren er smidig og sterk og har et intelligent utseende. Den har kraftig og robust kropp. Brystet er dypt, noe som er bra i forhold til deres kapasitet i sprang. Den har et sterkt og ærlig hode, ofte med en konveks profil og uttrykksfulle øyne. Halsen er lang og svakt buet. Buken og kroppen er dyp med sterke, kraftige bakbein. Ryggen er kort og kompakt med kraftig bakpart. Mankehøyde varierer mellom 145 og 175 cm. Den kan ha alle hele farger.

Den irske hunteren har massevis av mot og styrke, takket være oppveksten og tidlig dressering. De er intelligente og allsidige, har godt gemytt, er følsomme, rolige, ærlige, men samtidig energiske.

Hunteren blir ofte kalt «krigeren». Den er både dristig og atletisk, og lite stopper den på dens vei.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
De forskjellige lands euromynter.
**Irske euromynter** er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Irland på revers.

Euro
----

Euro er felles valuta for mange europeiske land, inklusive Irland. Euromyntene har en felles side som viser myntens verdi og et kart over Europa. Den andre siden er ulik for hvert land. 

På de irske euromyntene er det avbildet en keltisk harpe, som er Irlands riksvåpen og tradisjonelle symbol. Teksten «Éire» («Irland» på irsk) er også preget på. Myntranden på 2-euromyntene har tallet «2» og «\*\*» (to stjerner) gjentatt seks ganger slik at hver andre «2» er snudd opp ned.

Jarlath Hayes har formgitt de irske euromyntene.

Referanser
----------

1. ↑  Bank, European Central. «Ireland». *European Central Bank* **(engelsk)**. Besøkt 21. januar 2017.
2. ↑  «Ireland - European Commission». *ec.europa.eu* **(engelsk)**. Besøkt 21. januar 2017.

| * v
* d
* r
De ulike euromyntene fra hvert land |
| --- |
| Andorra **·** Belgia **·** Estland **·** Finland **·** Frankrike **·** Hellas **·** Irland **·** Italia **·** Kypros **·** Latvia **·** Litauen **·** Luxembourg **·** Malta **·** Monaco **·** Nederland **·** Portugal **·** San Marino **·** Slovakia **·** Slovenia **·** Spania **·** Tyskland **·** Vatikanstaten **·** Østerrike |  |
Tvillingbolle datert 1738 fra Valle i Setesdal, lengde 12,2 cm. Norsk Folkemuseum NF.1927-1279. Foto Anne-Lise Reinsfelt.
**Tvillingbolle** er et drikkekar som består av to boller som henger sammen i siden. Tvillingboller ble brukt på bygdene i Norge på 1600-, 1700- og 1800-tallet til å drikke øl av. De er skåret av ett stykke tre, og det er en åpning i veggen mellom de to bollene slik at ølet kan renne fritt mellom dem. Disse tvillingbollene har trolig vært brukt som «skjemtekar». Se ølbolle.

Tvillingkar av denne typen har vært brukt i Europa fra forhistorisk tid. Det er mulig at de opprinnelig har hatt en rituell funksjon ved handlinger foretatt i forbindelse med forbrødring og giftermål, og det foreligger opplysninger om at ungarske tvillingkar fra senere tid var bestemt for brud og brudgom.

Referanser/fotnoter
-------------------

1. ↑  Kar som man lett søler med, hvis man ikke er kjent med å drikke av dem fra før.
2. ↑  Gjærder (1975) s. 179.

Litteratur
----------

* Gjærder, Per (1975): *Norsk drikkekar av tre*. Bergen – Oslo – Tromsø
* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for drikkestell*, med tegninger av Torill Sand. Oslo

Eksterne lenker
---------------

* Tvillingbolle på DigitaltMuseum
* Nomenklatur for drikkestell[*død lenke*]
**Ronnie Bunting** (født ca. 1948, død 15. oktober 1980 i Bangor) var en nordirsk republikansk og sosialistisk aktivist. Han ble medlem av Den offisielle IRA (OIRA) i 1970-årene og var en av grunnleggerne av Irish National Liberation Army i 1974. 

Hans far, Ronald Bunting, var major i British Army, og han vokste derfor opp i militærforlegninger rundt om i verden. I tenårene kom Ronnie Bunting tilbake til Nord-Irland, der han utdannet seg til lærer. Etter å ha undervist i historie en tid ble han i 1971 fulltidsaktivist. Familien var protestantisk og lojalistisk, og faren hadde vært med på å organisere væpnet vakttjeneste for Ian Paisley, blant annet ved Burntollet da Northern Ireland Civil Rights Association ble angrepet den 1. januar 1969. Det var derfor et langt og meget uvanlig sprang å ta da han sluttet seg til IRA.

Bunting var tiltrukket av Den offisielle IRAs fokus på sosialistisk tankegang, og mente en væpnet revolusjon var nødvendig i Nord-Irland. Han gikk derfor inn i organisasjonen omkring 1970, på et tidspunkt hvor OIRA var involvert i væpnet kamp og bombeaksjoner. Han ble internert i 1971 og plassert i Long Kesh, som en av bare to protestanter blant de 350 første som ble internert der. Bunting ble løslatt i 1973.

I 1972 erklærte OIRA våpenhvile, og Bunting valgte i 1974 å følge Seamus Costello i opprettelsen av en ny militant og sosialistisk paramilitær organisasjon, INLA. Bare få dager etter opprettelsen av INLA i 1974 brøt det ut en blodig feide med OIRA. Det ble erklært våpenhvile mellom de to gruppene etter at flere var blitt drept. I 1977 ble våpenhvilen brutt, da Costello ble skutt i Dublin av OIRA. Bunting ble selv skutt i nakken med en rifle mens han kjørte bil i Belfast. Det er usikkert om det var Britisk Army, lojalister eller republikanske rivaler som avfyrte skuddet. For sikkerhets skyld tok han med sin familie til Wales, hvor de levde i skjul en periode. I 1978 vendte han tilbake til Belfast.

Bunting ble stabssjef for INLA, en stilling han hadde inntil sin død. Organisasjonen var i denne perioden for det meste involvert i angrep på British Army og Royal Ulster Constabulary (RUC) i Belfast. Bunting ringte til pressen for å ta ansvar for angrep, under dekknavnet «Captain Green». Den mest omtalte aksjonen i hans periode som leder var mordet på den britiske politikeren Airey Neave i London i 1979. 

I 1980 trengte flere menn seg inn i Buntings hjem i Lower Falls i Belfast og skjøt ham, hans kone Suzanne og INLA-medlemmet Noel Lyttle. Suzanne Bunting overlevde, men begge de to mennene omkom. Ulster Defence Assoication tok på seg ansvaret for drapet. INLA hevdet av Special Air Service stod bak, men det finnes ikke beviser for dette.

Buntings far nektet å la ham bli gravlagt sammen med andre INLA-medlemmer, og fikk ham i stedet lagt i familiens gravsted.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Kigevannet** er en 1 220 meter lang og 50 – 110 meter bred innsjø i Lindesnes kommune mellom Kigefjellet i nord og Kigeheia i sør. Innsjøen strekker seg parallelt med kysten like innenfor Skjernøysundet og Skjernøya. Den ligger 2,6 moh og er ikke regulert, bortsett fra at utløpskanalen er sprengt ned om lag en meter for å vinne inn jordbruksarealer. På grunn av økende tilgroing er det bare små områder som er dypere enn 3 meter. Nedbørfeltet er relativt lite, bare to bekker fører inn i Kigevannet, den ene er om lag 1,2 km lang og kommer inn i østre ende, den andre er om lag 800 meter lang og kommer inn lengst vest. 

Omgivelsene består av løvskogområder med eik, hassel, lønn, alm og or. Innsjøen har vært kjent for godt fiske av sjøørret og ål, men disse fiskeslagene har de siste 30 år blitt fortrengt av sørv, noe som på grunn av økologisk ubalanse også har økt tilgroingen og gjort vannet lite attraktivt som badevann, noe det var mye brukt til før. Mandal Sjøørretklubb har derfor satt i gang et prosjekt sammen med grunneierne, kommunen og Vest-Agder fylke for å føre vannet tilbake til opprinnelig tilstand.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 24. mai 2015

Kilder
------

* Hans Mack Berger m.fl.:*Sjøørret (salmo trutta) og introdusert sørv (scardinius erythrophthalmus) i Kigevannet i Mandal* Bergan feltBIO Rapport 2008
Oppbygningen av pilammunisjon. **1**. Prosjektilhylse **2**. Penetrator **3**. Tetningsringer
Pilammunisjon i bruk: Høyhastighetsbilde av prosjektilhylse som skrelles av prosjektilet i flukt
Prosjektilet
**Panserbrytende finnestabilisert pilammunisjon** eller *armour-piercing fin-stabilized discarding sabot* (**APFSDS**) er en type ammunisjon. Sammen med blant annet HEP og HEAT utgjør denne ammunisjonstypen standard oppsett på blant annet Leopard 1A5NO.

APFSDS er en ammunisjonstype med svært høy hastighet (opp mot 2 000 m/s) og flat bane, og spesielt godt egnet mot hardt pansrede mål, for eksempel stridsvogner. Selve prosjektilet er pilformet og består av en kjerne av hardt metall med diameter på 4–5 cm, og holdes på plass i granaten av en plastkappe som faller av umiddelbart etter at prosjektilet har forlatt kanonløpet. Virkningen i målet ved bruk av APFSDS er ytterst effektfull, med både sjokk- og splintskader, varmeutvikling og påfølgende eksplosjoner og brann som vanlige scenarioer ved treff. 

Prosjektilet har ingen sprengladning. Det er kun den kinetiske energien som gir virkningen i sammenstøtet.

Ammunisjonen finnes også i en versjon med sporlys, *APFSDS-T* (*T* står for tracer).

Inntrengningsdybden har sammenheng med farten og lengden på pilen. For eksempel kan den være 400 mm i RHA på 3 000 meter for en pil som er 55 cm lang.

Se også
-------

* Pilammunisjon (APDS)
**Svenska folkskolans vänner** er en organisasjon for støtte av finlandssvensk undervisning. Organisasjonen ble dannet i 1882 og har sete i Helsingfors.

Foreningen rettet tidligere sin oppmerksomhet mot barneskolen og barnehager, men har i de senere årene lagt tyngdepunktet på livslang læring. Den gir betydelig støtte til finlandssvensk kulturarbeid.

Svenska folkskolans vänner eier en rekke folkehøyskoler i Finland. I 1972 overtok foreningen aksjemajoriteten i *Schildts Förlags Ab*. Fra 2009 bekoster foreningen nettutgaven av Uppslagsverket Finland.

Gjennom donasjoner er foreningen blitt tilført en rekke fond, hvis avkastning brukes til kulturstøtte. Årlig utdeles rundt 3,5 millioner euro til prosjektstøtte, stipend og priser.

Eksterne lenker
---------------

* Svenska folkskolans vänner
* *Uppslagsverket Finland*, Svenska folkskolans vänner

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** EU mva-nr.
 |
***Ronin*** er en amerikansk action-thriller fra 1998, regissert av John Frankenheimer.

Handling
--------

Sam (Robert De Niro) er sammen med et team av hemmelige agenter innleid for å stjele en mystisk og svært godt beskyttet dokumentkoffert, en koffert de ikke er alene om å være interessert i. Deres skjebne er usikker og deres lojalitet er til salgs til høystbydende.
Ingen av dem kjenner arbeidsgiverens identitet, det virkelige motivet til de andre i gruppen eller innholdet i kofferten. 
I det gamle, japanske føydalsystem måtte samuraikrigerne sverge troskap på å beskytte sin lensherre, og også ofre sitt liv om nødvendig. De samuraier som mislyktes og mistet sin herre, ble tvunget til å lete etter jobb som leiesoldat eller banditt. Disse herreløse krigere ble ikke lenger kalt samurai - de var kjent under et annet navn: Disse menn ble kalt RONIN (Japansk legende). Seks ukjente personer som er innleid på grunn av sine kunnskaper om krigsutrustning og dekkoperasjoner møtes i en gammel lagerbygning i hjertet av Paris. De var alle involvert i den kalde krigen og er i besittelse av hemmeligheter som kan velte minst én regjering. Tilstede er amerikaneren Sam som er ekspert på området våpen og krigsstrategi, den engelske våpenspesialisten Spence (Sean Bean), den østeuropeiske elektronikkspesialisten Gregor (Stellan Skarsgård), den franske koordinatoren Vincent (Jean Reno), den amerikanske sjåføren Larry (Skipp Sudduth) og irske Deirdre (Natasha McElhone) som er klientens eneste kontakt.

Rolleliste
----------

* Robert De Niro - *Sam*
* Sean Bean - *Spence*
* Stellan Skarsgård - *Gregor*
* Jean Reno - *Vincent*
* Skipp Sudduth - *Larry*
* Natasha McElhone - *Deirdre*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ronin* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Ronin* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Ronin* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Ronin* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Ronin* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Ronin* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Ronin* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Ronin* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Ronin* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Ronin* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAUSA USA |
| Fekting: |
| Ungdoms-OL |
| Bronse | 2018 Buenos Aires |  Lag mix  |

**Isaac Herbst** (født 18. februar 2002) er en fekter fra USA, som konkurrerer i kårde. Han fikk bronse i mix-lagkonkurransen i fekting under Sommer-OL 2018 for ungdom.

Idrettskarriere
---------------

### 2017

Herbst deltok i USA-mesterskapet i fekting for junior 2017 (USA Fencing Junior Olympic Championships), der han fikk bronse i juniorklassen (U20). I USA-mesterskapet i fekting 2017 kom han på 33.-plass i Y14-klassen. Han deltok i Cadet European Cup, og fikk der gull individuelt og i lagkonkurransen i et av stevnene; i Esbo i Finland. Han fikk også én seier i juniorklassen og én seier i kadettklassen (U17) i North American Cup.

### 2018

Han kom på 26.-plass i kadettklassen under USA-mesterskapet i fekting for junior 2017, og åttendeplass i juniorklassen. Han kom på 58.-plass i USA-mesterskapet i fekting for senior. I Junior-VM i fekting 2018 kom han på sjuendeplass. 

I Sommer-OL for ungdom 2018 kom han på åttendeplass i kårde individuelt, og han deltok også på det sammensatte laget Amerika 1 som fikk bronse i mix-lagkonkurransen.

Referanser
----------

1. ↑  USA Fencing - *Isaac Herbst*, besøkt 15. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Isaac Herbst – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Isaac Herbst – USAs olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Isaac Herbst – FIE Rediger på Wikidata

* (en) Isaac Herbst – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos USA Fencing
* (en) Buenos Aires 2018 - Isaac Herbst (arkivert)
**ARA «Independencia»** var et hangarskip i Colossus-klassen som først tjenestegjorde i Den canadiske marinen fra 1946-48 som **HMCS «Warrior»**, deretter i Royal Navy fra 1948 til 1958 som **HMS «Warrior»** og til slutt i Den argentinske marinen som **ARA «Independencia»** fra 1959 til 1969.

Historie
--------

Hangarskipet ble bygget av Harland & Wolff i Belfast og skulle i utgangspunktet hete HMS «Brave». Skipet var tenkt brukt i Indiahavet under 2. verdenskrig, og ble derfor bygget for tropiske forhold.

### Tjeneste i Den canadiske marinen

Skipet var ferdig den 24. januar 1946 og ble overført til Den canadiske marinen som HMCS «Warrior». Hun ankom havnen i Halifax den 31. mars 1946.
Den canadiske marinen oppdaget i løpet av 1947 at skipet ikke passet i det kalde farvannet nord i Atlanterhavet. De gjorde en avtale med Royal Navy om å få et hangarskip av Majestic-klassen i stedet for å bygge om HMCS «Warrior».

### Tjeneste i Royal Navy

Hangarskipet returnerte til Storbritannia og ble satt i tjeneste som HMS «Warrior» (R31) 23. mars 1948.
I september 1949 ble skipet overført til reservestyrkene, men i juni 1950 ble hun satt i operativ tjeneste for å transportere tropper og fly under Koreakrigen.
I 1952-53 ble skipet bygget om og deretter satt i tjeneste igjen i 1954. Allerede 14. desember 1954 ble hun enda en gang bygget om og oppgradert. Etter den siste ombyggingen deltok hun under testingen av Storbritannia sin første hydrogenbombe.
I februar 1958 ble skipet tatt ut av tjeneste og lagt for salg.

### Tjeneste i Den argentinske marinen

Hangarskipet ble solgt til Argentina i 1958 og satt i tjeneste 8. juli 1959 som ARA «Independencia» (V-1).

Jetfly ble aldri brukt ombord ARA «Independencia», flygruppen bestod av Vought F4U-5 Corsair jagerfly frem til desember 1965. Disse ble erstattet av Sud T-28P Fennec angrepsfly fra 1966. North American SNJ-5C Texan ble brukt som treningsfly og lette angrepsfly fra begynnelsen av karrieren til hangarskipet.

I 1962 fikk ARA «Independencia» Grumman S-2 Tracker anti-ubåtsfly. I tllegg ble helikoptre av typene Sikorsky S-55 og Sikorsky HSS-1 Seabat brukt ombord.

Argentina hadde i perioden ARA «Independencia» var i bruk gjentatte grensekonflikter med Chile, og hangarskipet mistet en Corsair i kamphandlinger 9. november 1965.

Da hangarskipet ARA «Veinticinco de Mayo» ble satt i tjeneste i 1969, ble ARA «Independencia» overført til reservefltåen i 1970. I 1971 ble skipet solgt for opphugging.

Kilder
------

* David Donald og Daniel J. March, red. (2001). «Argentina». *Carrier Aviation Air Power Directory*. Norwalk: AIRtime publishing. s. 84-91. ISBN 1-880588-43-9.

* Bernhard Ireland (2005). «Independencia». *The Illustrated Guide to Aircraft Carriers of the World*. London: Hermes House. s. 241. ISBN 1-84477-746-4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Svenska Lantchips Aktiebolag** er et svensk selskap som selger potetløv av merket Svenska Lantchips. Hovedkontoret ligger i Södertälje.

Foretaket ble grunnlagt i 1991 av Signhild Arnegård Hansen og samboeren Michael. Produksjonen kom igang våren 1992 i et gammelt meieri i Dalsland. I 1994 flyttet de til Åmål og i 1998 videre til en fabrikk utenfor Södertälje. Produktene selges nå internasjonalt, og Svenska Lantchips har også en fabrikk i USA og skal åpne produksjon i Japan. I USA anvender de seg av Jonas Alströmer, som drev frem potetdyrkingen i Sverige på 1700-tallet, som logo for å formidle et skandinavisk inntrykk.

Referanser
----------

1. ↑  «Signhild Arnegård Hansen». *Dagens Nyheter*. 17. mai 2007.
2. ↑  «Litet familjeföretag gör pangsuccé i USA». *Dagens PS.se*. 11. oktober 2006. Arkivert fra originalen 28. september 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielle nettsider
* «Vår historia». Svenska Lantchips. Arkivert fra originalen 23. september 2006. Besøkt 16. mai 2007.
**San Jacinto River** er en 45 km lang elv sørøst i Texas som løper fra Lake Houston i Harris County til Galveston Bay. Frem til 1858 var området hjemsted for karankawaindianerne.

San Jacinto River kommer fra to elver som forener seg, *East Fork* og *West Fork*. Den vestlige arm er i alt 145 km lang, renner først inn i Lake Conroe og fortsetter så i sørlig retning gjennom Montgomery County, for å, sammen med den østlige arm, i Harris Countys nordøstre hjørne renne inn i Lake Houston. Den østlige arm har sitt utspring i San Jacinto County, nord for Sam Houston National Forest, og har en lengde på rundt 110 km. Den flyter så sørover gjennom Cleveland i Liberty County og munner ut i Lake Houston.

Nedbørsområdet er på 10.297 km². Elven renner gjennom sand- og leiregrunn, bare noen få meter over havnivå. På breddene vokser furu, alm, eik og vier.

Nedenfor Lake Houston renner San Jacinto River sammen med Buffalo Bayou og inn i Houston Ship Channel, en vannvei som ble til i 1914 for å knytte Houston til havet. Denne knytter så havnen til Galveston Bay som er 32 km nedenfor. Nedre løp av elven er påvirket av tidevannet.

Ved elvebredden stod i 1836 under den texanske revolusjon der skjellsettende slaget ved San Jacinto. På slagfeltet står et minnesmerke, San Jacinto Monument.

Områdets historie er omvekslingsrik. Det lå en gang i grenseområdet mellom franske og spanske kolonialinteresser. Antagelig er dette den samme elv som i 1746 ble kalt *Aranzazu* av den spanske kaptein og oppdager Joaqun Orobio y Basterra. 

Det er to versjoner av hvorfor elven heter San Jacinto. *Jacinto* kunne gå tilbake til det spanske ordet for hyasinter; slike flyter av og til på elven. Men det kan også være at den er oppkalt etter den hellige Hyasint av Polen, da fordi dens munning ble oppdaget den 17. august, på helgenens minnedag i den katolske helgenkalender.

Eksterne lenker
---------------

* Handbook of Texas: San Jacinto River

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
***Svenska Journalen*** var fra begynnelsen av et kristen ukeblad, grunnlagt i 1925 av Nils Ekberg. I 1953 ble den kjøpt opp av Harry Lindquist som slo den sammen med sin avis *Hemmet och familjen*. I 1960 ble den en månedsavis. Avisen er siden 2002 et månedsmagasin i den kristne dagsavisen *Dagen* med reportasjer, intervjuer og et stort notismateriale.

Redaktører har vært Nils Ekberg (1925–1946), Frank Mangs (1946–1952), Erland Sundström (våren 1953), Sven Svensson (1953–1969), William Rigmark (1969–1975), Ivar Lundgren (1976–1979), Ruben Baggström (1979–1981), Berndt Sehlstedt (1982–1989), Gunilla Hjelmåker (1989–1991), Jan Alfredsson (1991), Conny Sjöberg (1991–2000), Berthil Åkerlund (2000–2002), Marlene W. Antonson (2002–2005) og Ann-Sofi Roberntz (2005), Ann Jonsson (2005–). Ansvarlig utgiver har vært Nils Ekberg (1925–1952), Harry Lindquist (1952–1979), Ivar Lundgren (1979–1981 og 1986–1991), Dan Olofsson (1982–1983), Berndt Sehlstedt (1984–1986), Conny Sjöberg (1991–2002), Daniel Grahn (2002–2007), Elisabeth Sandlund (2007 -) 

Avisen lanserte på 1920-tallet platemerke *"Tal och ton"* og en av de første artistene som gjorde en innspilling på dette merket var Lapp-Lisa.

*Svenska Journalen* var den første svenske avisen som publiserte Donal Duck i serieform og var blant de aller første avisene med kontaktannonser.

I 1958 startet Läkarmissionen i *Svenska Journalen,* som siden det har vokst og fortsatt vokser. Innsamlingsorganisasjonen hjelper nødlidende mennesker i mer enn 60 land over hele verden. Gatebarn, sykehus og klinikker i fattige områder, lese- og skrivekurs for analfabeter, vannprosjekt og akutt katastrofeinnsats er bare noen eksempler.

Referanser
----------

1. ↑  Svenska Journalen nummer 21/1935 (utgitt 26. mai 1935)

Eksterne lenker
---------------

* Svenska Journalens hjemmeside
* Läkarmissionen
**APP-6A** er en NATO-standard for kartsymobler. Den opprinnelige versjonen, *APP-6*, stammer fra 1986, og APP-6A ble tatt i bruk i 2001. Dokumentet som beskriver standarden heter *STANAG 2019* (nåværende utgave 4), og i USA omtales den som *MIL-STD-2525B*. 

Denne artikkelen viser bare et lite utdrag av standarden, som er på hundrevis av sider med detaljerte symboler.

Enhets tilhørighet
------------------

Om en enhet er vennligsinnet, nøytral, ukjent eller fiendtlig vises med fargen og formen på symbolet.

| Ukjent | Vennligsinnet | Nøytral | Fiendtlig |
| --- | --- | --- | --- |
| Ukjent | Vennligsinnet | Nøytral | Fiendtlig |

Avdelingstyper
--------------

På innsiden av symbolet vises hva slags avdeling det er snakk om. Noen få eksempler:

| Avdelingssymbol | Avdelingens type |
| --- | --- |
| Luftvern | Luftvern |
| Panservern | Panservern |
| Panser | Panser |
| Artilleri | Artilleri |
| Flystyrke | Flystyrke (Helikopter) |
| Flystyrke | Flystyrke (Konvensjonelle fly) |
| Ingeniørtropp | Ingeniørtropper |
| Infanteri | Infanteri (Etter kryssreimene til Napoleons infanteri) |
| Vedlikehold | Vedlikehold |
| Sanitet | Sanitet |
| Kavaleri | Oppklaring (eller kavaleri; inspirert av kavaleristens sabelstropp) |
| Samband | Samband |

Disse symbolene kan også kombineres, for å representere for eksempel mekanisert infanteri. Det finnes også modifikatorer til symbolene, som ikke kan opptr på egen hånd:

| Modifikator | Betyr |
| --- | --- |
| Luftmobile styrker | Luftmobile styrker |
| Luftbårne styrker | Luftbårne styrker |
| Amfibisk krigføring | Amfibiske |
| Motorisert | Motoriserte |
| Alpin krigføring | Berg |
| Forsyning | Forsyning |

Over symbolet kan et annet symbol for avdelingens størrelse vises.

Annen informasjon
-----------------

Nede til venstre for symbolet kan navnet på avdelingen vises og nede til høyre kan navnet på høyere avdeling avdelingen tilhører vises. Som et eksempel kan vi se på kompani A egen 42. mekaniserte infanteribataljon:

Eksempel 1

En fiendtlig motorisert panserverndivisjon, en usannsynlig type avdeling, kunne sett ut som det her:

Eksempel 2

Kilder
------

* UK Interim APP-6a Manual (engelsk, PDF-fil)
* Common Warfighting Symbology (engelsk)

Eksterne lenker
---------------

* Kartsymbolene for TrueType-font
**Svenska barnboksakademin**, *Det svenske barnebokakdedmiet*, er en svensk, ideell forening som skal fremme god barne- og ungdomslitteratur. Foreningen ble grunnlagt i 1989 og har sitt møtelokale i biblioteket i bydelen Skärholmen i Stockholm. *Barnboksakademin* deler ut Eldsjälspriset («ildsjelprisen») til en person eller gruppe som med spesiell entusiasme og energi har arbeidet for barne- og ungdomslitteraturen eller for barns og unges språkutvikling i Sverige. På akademiens atten stoler sitter forfattere og illustratører av barne- og ungdomsbøker. Medlemmene velges ikke på livstid, men kan når de vil, fratre plassen i foreningen. Det blir også utnevnt æresmedlemmer.

*Svenska barnboksakademin* ble opprettet som et motsykke til det tradisjonsrike språklige og litterære selskapet *Svenska Akademien* fra 1786.

Medlemmer
---------

I 2020 var følgende medlemmer:

1. Ann-Helén Laestadius
2. Mårten Sandén
3. Marcus Gunnar Pettersson
4. Sara Bergmark Elfgren
5. Matilda Ruta
6. Maria Jönsson
7. Håkan Jaensson
8. Åsa Lind
9. Sofia Falkenhem
10. Lisa Bjärbo
11. Linda Bondestam
12. Emma Virke
13. Katarina Kuick
14. Ingrid Olsson
15. Petrus Dahlin
16. vakant
17. Jens Ahlbom
18. Johanna Lindbäck

Tidligere medlemmer (utvalg)
----------------------------

Monica Zak, Sven Wernström, Lennart Hellsing, Siv Widerberg, Hans Erik Engqvist, Kerstin Johansson i Backe, Cecilia Torudd, Inger Sandberg, Lasse Sandberg, Rose Lagercrantz, Anna-Clara Tidholm, Gunnel Linde, Annika Holm, Ulf Stark, Viveca Lärn, Max Lundgren, Lars Klinting, Ingegärd Martinell, Helena Dahlbäck, Christina Björk, Janne Lundström, Bo R. Holmberg, Mats Berggren, Gunna Grähs, Pija Lindenbaum, Moni Nilsson-Brännström, Eva Susso, Thomas Halling, Annika Thor, Dan Höjer, Per Nilsson, Pernilla Stalfelt

Se også
-------

* Svenska akademien

Eksterne lenker
---------------

* Svenska barnboksakademiens hjemmesider
**Kongedømmet Libya** (arabisk: المملكة الليبية – *Al-Mamlaka al-Lībiyā*) ble opprettet som følge av en resolusjon 21. november 1949 i FNs generalforsamling og denne fastslo at Libya skulle være en uavhengig stat før 1. januar 1952.

Bakgrunn
--------

Landet hadde vært en italiensk koloni etter at Italia erobret de osmanske provinsene Tripolitania, Fezzan og Kyrenaika under Den italiensk-tyrkiske krig

Italia ga kolonien navnet «Libya», som tidligere hadde blitt brukt av brukt av grekerne for hele Nord-Afrika, unntatt Egypt. Kong Idris I, emir av Kyrenaika, ledet motstanden mot den italienske okkupasjonsmakten mellom de to verdenskrigene.

Fransk/britisk administrasjon
-----------------------------

Etter det tyske og italienske nederlaget i felttoget i Nord-Afrika under andre verdenskrig, var Tripolitania og Kyrenaika i årene 1943 til 1951 under britisk administrasjon, mens Frankrike kontrollerte Fezzan. Idris vendte tilbake fra asyl i Kairo i 1944, men avslo å bosette seg permanent i Kyrenaika inntil enhver utenlandsk kontroll ble fjernet i 1947. Ifølge betingelsene fra fredsavtalen med de allierte i 1947, gav Italia opp alle krav knyttet til Libya.

Opprettelse
-----------

Idris representerte Libya i de påfølgende forhandlingene med FN. 24. desember 1951 erklærte Libya sin uavhengighet som et konstitusjonelt, arvelig monarki under kong Idris.

Oppdagelsen av betydelige oljereserver i 1959, og de påfølgende inntektene fra salg av olje gjorde at Libya gikk fra å være en av verdens fattigste nasjoner til å bli en meget velstående stat. Selv om oljen muliggjorde dramatiske økninger i regjeringens budsjetter, var det økt misnøye i befolkningen over den økte konsentrasjonen av landets rikdom som falt i hendene på kong Idris og landets elite for øvrig. Denne misnøyen bare fortsatte å øke da nasserisme og arabisk nasjonalisme spredde seg i Nord-Afrika og Midtøsten.

### Gaddafis statskupp

1. september 1969 gjennomførte en liten gruppe militært befal, ledet av offiseren Muammar al-Gaddafi et statskupp mot kong Idris. Idris var i Tyrkia for medisinsk behandling da dette skjedde. Hans nevø, prins Sayyid Hasan ar-Rida al-Mahdi as-Sanussi, ble ny konge. Det ble raskt avklart at de revolusjonære offiserene som hadde kunngjort kong Idris avgang, ikke ønsket Sayyid som ny konge, og han ble avsatt og satt i husarrest samme dag. Monarkiet ble avskaffet, og Gaddafi, som utropte Libya som den nye libyske arabiske republikk, ble i resten av sin regjeringstid betegnet som «Broderlig Leder og Guide for Revolusjonen» i offisielle uttalelser og presse.

Referanser
----------

1. ↑  Hagos, Tecola W. (20. november 2004), «Treaty Of Peace With Italy (1947), Evaluation And Conclusion» Arkivert 7. desember 2012 hos Wayback Machine. *Ethiopia Tecola Hagos*, besøkt 18. juli 2006
2. ↑  US Department of State's Background Notes (November 2005) «Libya – History», *U.S. Dept. of State* Besøkt 13. april 2008
***Magasinet Stefanus*** (tidl. *Ropet fra Øst*) er et norsk tidsskrift, utgitt av Stefanusalliansen, som utkommer sju ganger årlig. Magasinet gir oppdatert informasjon om situasjonen for forfulgte kristne og trosfrihet generelt, samt rapporter fra organisasjonens prosjekter.

Opplag er litt i underkant av 16 000 eksemplarer. Redaktør er Johannes Morken. Ansvarlig redaktør er Hilde Skaar Vollebæk, konstituert generalsekretær i Stefanusalliansen. I 1970 utkom første nummer av bladet, som het *Ropet fra Øst* frem til 2011.

Stefanusalliansen
-----------------

Utdypende artikkel: Stefanusalliansen

Stefanusalliansen (tidl. Norsk Misjon i Øst og Misjon bak Jernteppet) er en misjons- og menneskerettighetsorganisasjon med særlig fokus på trosfrihet som en grunnleggende menneskerettighet.

Stefanusalliansen arbeider primært for mennesker som er forfulgt eller diskriminert fordi retten til trosfrihet er krenket eller satt ut av kraft, og for å støtte kirker, grupper, familier og enkeltpersoner som har behov for hjelp i tilknytning til slik forfølgelse eller diskriminering.

Eksterne lenker
---------------

* Stefanusalliansen
* De siste årgangene som nettpublikasjoner
Kongedømmet Navarra i 1400 (mørk grønn).
**Kongedømmet Navarra** (spansk: *Reino de Navarra*; baskisk: *Nafarroako Erresuma*, fransk: *Royaume de Navarre*; latin: *Regnum Navarrae*), opprinnelig *kongedømmet Pamplona*, var et europeisk, baskiskbasert kongedømme som lå på begge sider av fjellkjeden Pyreneene langs Atlanterhavet mellom dagens Spania og Frankrike.

Kongedømmet Navarra ble opprettet da den lokale baskiske høvdingen Íñigo Arista (baskisk: Eneko) ble utropt til konge i Pamplona (etter tradisjonen i 824), og førte et opprør mot det regionale frankiske styret.

Den sørlige delen av kongedømmet ble erobret av kongedømmet Castilla i 1512, permanent i 1524, og kom på denne måten inn i det samlede kongedømmet kongedømmet Spania. Den nordlige delen av kongedømmet fortsatte å være selvstendig, men ble en del av Frankrike gjennom en personalunion i 1589, da kong Henrik III av Navarra arvet den franske tronen som Henrik IV av Frankrike og i 1620 ble kongedømmet slått sammen med kongedømmet Frankrike. Monarkene av denne forente staten tok tittelen «konge av Frankrike og Navarra» fram til dets fall i 1792, og på nytt under Bourbon-restaurasjonen fra 1814 og fram til 1830 (med et kort avbrudd i 1815).

Referanser
----------

1. ↑   Trask, Robert. L. (1996): *The History of Basque*, New York: Routledge, ISBN 0-415-13116-2, s. 427.
2. ↑   Collins, Roger (1990): *The Basques*, 2. utg. Oxford, UK: Basil Blackwell. ISBN 0631175652, s. 41, 140–141
3. ↑  «France, Navarre, Béarn and Andorra», *Heraldica*

Eksterne lenker
---------------

* Medieval history of Navarra

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNE
 |
**Georg Krauss (den yngre)** (født 25. januar 1650 i Sighișoara, død 5. august 1712 i Biertan) var en biskop fra Transilvania, som tilhørte den tyskspråklige minoriteten.

Biografi
--------

Han var sønn av kronikøren Georgius Krauss. Han studerte i Bratislava, og fra 1669 var han student ved Universitetet i Leipzig. I 1678 ble han prest i Șaeș, i 1684 ble utnevnt til prest i Sighișoara, og deretter, de 19. januar 1711 til biskop, en stilling han hadde til sin død.

Hans eneste verk er: *Hagar Sarae, hoc est, prima Philosophia Theologia ancilla er submittens, quae partem Metaphysicae generalem, sectione exegetica brevi praemissa, porismaticam exhibet, principiorum omnium et singulorum theologicum usum uberrimum aperiendo, et nefandissimum abusum detegendo*. Avdøde disputationem praesentem, Praeside Joanne Faustio ... solenniter sistit ... Argentorati, 1668

Referanser
----------

1. ↑  Christian, Agnethler. «Die Bischöfe der Evangelischen Kirche A.B. in Siebenbürgen und Rumänien - Homepage von Christian Agnethler.». *www.agnethler.de*. Besøkt 5. mai 2017.

Litteratur
----------

* Szinnyei József: *Magyar írók élete és munkái*, Arcanum, Budapest, 2000, ISBN 963-86029-9-6 (ungarsk)

Se også
-------

* Georgius Krauss
**Bodil Knutsdatter**, også kalt Botilda Knutson (Tre Rosor), var en adelskvinne, mor til den rike godseier og lensmann Gørvel Fadersdatter. 

Bodil var datter av den norske adelsmannen Knut Alvsson og den svenske adelskvinnen Gørvel Eriksdotter Gyllenstierna, og tilhørte således en stamme med innflytelsesrike adelsslekter, kjent fra norsk og skandinavisk historie. Hun arvet store eiendommer og godssamlinger i Norge og Sverige etter foreldrene.

Bodil Knutsdatter giftet seg med Fader Nilsson (Sparre) til Hjulstad i Enköping. De fikk datteren Gørvel, som mistet begge sine foreldre som barn. Via moren arvet Gørvel Giske herresete på Sunnmøre og store mengder strøgods.

Referanser
----------

1. ↑   Danmarks Adels Aarbog, bind 1950[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Sandberg, Per-Øivind (25. februar 2020). «Gørvel Fadersdatter». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 7. februar 2021.
3. ↑  Njåstad, Magne (25. februar 2020). «Knut Alvsson». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 7. februar 2021.
4. ↑  Pernille Arenfeldt (2003). «Gørvel Sparre». *Dansk kvindebiografisk leksikon*.
Khotansk mynt fra hundretallet
**Kongedømmet Khotan** var et buddhistisk kongedømme ved Silkeveien som eksisterte fra det første til det tiende århundre etter Kristus. Riket og dets hovedstad Khotan (Hotan), en oaseby, var langt vest i den nåværende Folkerepublikken Kina.

Historie
--------

Tarimbekkenet på 200-tallet. Khotanriket i grønt.
Khotans aller eldste historie er ikke godt kjent; senere og buddhistisk pregede legender er uten historisk pålitelighet. Riket Khotan fremstod historisk rundt Kristi fødsel i kinesiske kilder. Der fortelles det at en khotansk sendeferd kom til keiser Wudis hoff. På denne tid var Khotan den fremherskende makt i deler av det det vestlige Tarimbekkenet. Deres kong Guangde (廣德, *Guǎngdé*) erobret i 61 e.Kr. til og med Jarkand. Men Khotan ble truet av de fremtrengende xiongnuene, og innhentet derfor i årene 73/74 hjelp fra den kinesiske general Ban Chao, som klarte å slå xiongnuene tilbake. Deretter fikk området en kinesisk stattholder. Kongeriket Khotan ble en slags vasall under Kina, og ble meget viktig som formidler mellom Øst og Vest ved sin plassering på Silkeveien. På 400-tallet sendte en sassanidisk hersker gaver til Kina via Khotan. Det fortelles stadig vekk om khotanske sendemenn ved det kinesiske hoff. Kulturelt mottok Khotanriket impulser fra Iran, India og Kina. De kinesiske pilegrimsreisende Faxian (ca. 337-422), Songyun (ca. 520) og Xuanzang (603-664), som kom til Khotan, beskrev riket som velhavende og med mange buddhistiske klostre.

På 500-tallet ble riket vasall under heftalittene (de såkalt *hvite hunere*) og havnet etter at deres rike ble tilintetgjort (ca. 560) under göktyrkisk herredømme. I 648 stasjonerte Kina en garnison i Khotan, 670 falt riket under et langvarig tibetansk herredømme, bare av og til avbrutt av kortere kinesiske perioder. I 1006 ble Khotan tilslutt erobret av muslimene og det ble dets endelige undergang som selvstendig eller halvselvstendig rike.

Kunst i kongeriket Khotan
-------------------------

Grotesk maske, stukk, 7.-8. århundre
Kongeriket Khotans kunst forente østlige og vestlige elementer. Kunsten er sterkt buddhistisk preget.

Arkitekturen er fremfor alt kjent ved rikets buddhistklostre. Rawak Vihara var en klosterby. Her hadde man en stupa som en gang vel var på 12 meters høyde. 

I klosteret ved Dandan Uilik var det mange malerier som var sterkt indisk preget.

Litteratur
----------

* B. A. Litvinsky (utg.): *History of civilizations of Central Asia, Volume III. The crossroads of civilizations: A.D. 250 to 750*. Paris 1996.
* Marianne Yaldız: *Archäologie und Kunstgeschichte Chinesisch-Zentralasiens (Xinjiang)*. Leiden 1987, særlig s. 182ff.
* Marylin M. Rhie: *Early Buddhist Art of China and Central Asia (Handbook of Oriental Studies / Handbuch der Orientalistik – Part 4: China, 12, Vol. 1) (Handbook of Oriental Studies/Handbuch Der Orientalistik)*. Brill Academic Publishers, ISBN 90-04-11201-4

Eksterne lenker
---------------

* The Spread of Indian Art and Culture to Central Asia and China
**Magasinet Monitor** var et norsk antifascistisk nettmagasin som overvåket og publiserte informasjon om høyreekstreme og innvandringskritiske personer og miljøer.

Monitor startet i Bergen, i samarbeid med det engelske tidsskriftet Searchlight, og utkom første gang i mai 1994. Sommeren 1997 flyttet bladet redaksjonen til Oslo, med Lars Jørgen Tvedt som redaktør. Samme år startet de også å publisere på web.

Sommeren 2001 gikk Monitor fra å være papirmagasin til å bli et rent nettmagasin. Samme år overtok Tor Bach redaktørvervet frem til han ble avløst av Espen Grønlie i 2004. Bladet ved redaktøren har blitt sitert noe i media.

I forbindelse med stortingsvalget 2005 gjorde Monitor seg bemerket med en kampanje rettet mot partiet Demokratene. De har også gjort seg bemerket ved å fronte kampanjer mot musikkgrupper.

Monitor samarbeidet med andre magasiner på venstresiden, som Searchlight (Storbritannia), Reflex (Frankrike), Antifa infoblatt (Tyskland), Tum Balalaika (Russland) og Expo (Sverige).

Tidsskriftet eksisterer ikke lenger, hverken som papir- eller nettutgave.

Referanser
----------

1. 1 2  *Om monitor* «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. januar 2006. Besøkt 5. januar 2006.  Om Monitor hos Magasinet Monitor
2. ↑  *Søksmål mot Monitor endte i forlik* «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. desember 2005. Besøkt 12. desember 2005.  oppslag i Magasinet Monitor
3. ↑  Ytre høyre samles i Demokratene Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine. oppslag i Nationen
4. ↑  Trusler en del av hverdagen oppslag i Aftenposten
5. ↑  Tettere samarbeid mellom nordiske nazister oppslag i VG
6. ↑  *Vend Demokratene ryggen* «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. august 2007. Besøkt 9. august 2007.  kampanje fra Magasinet Monitor
7. ↑  Ber Hulen avlyse «nazi-band» oppslag i BA