recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**North Flying A/S** er et dansk flyselskap med base i Ålborg, Billund og på Københavns lufthavn Kastrup. North Flying driver en rekke operasjoner innen chartersektoren; deriblant taxiflyvning, ambulanseflyvning og fraktflyvning, samt skole-, foto- og bannerflyvning. Selskapets eneste faste operasjoner er i samarbeid med Air Norway hvor de flyr ruten Ålborg – Oslo – Ørland.

Historie
--------

North Flying A/S ble opprettet som Norfly Skole- og Rundflyvning i 1963 av fotograf J. Steffensen. I 1970 overtok selskapet Aalborg Flying Center og i 1971 ble hovedbasen flyttet til Ålborg. På dette tidspunktet ble også navnet endret til det selskapet har idag.

I 1994 slo selskapet seg sammen med Nordic Air K/S og ble dermed Danmarks største taxiflyselskap. North Flying overtok Aalborg Airtaxi i 1996 og Falck Air i 1998 og ble dermed det største taxiflyselskapet i Skandinavia.

Eksterne lenker
---------------

* North Flying A/S
* informasjonsside om Air Norway/North Flying på norsk Arkivert 27. juni 2013 hos Wayback Machine.
* Air Norway A/S

Portal: Danmark
Vaterpass brukes til å kontrollere om noe er vannrett eller loddrett. På dette vateret er det også avlesningsboble for 45 graders vinkel.
Boblen i libellen på vaterpasset skal være mellom strekene når vaterpasset står nøyaktig vannrett eller loddrett.
**Vaterpass**, ofte bare kalt **vater**, er et måleinstrument eller verktøy som brukes til å kontrollere om flater, linjer eller gjenstander er nøyaktig vannrette eller loddrette. Vater blir særlig brukt av håndverkere, for eksempel tømrere, snekkere og murere.

Et vater består vanligvis av tre gjennomsiktige kamre, kalt libeller, som er fylt med væske, vanligvis alkohol, og en gassboble. Disse er montert i en helt rett ramme eller linjal av plast, metall eller trevirke. Den ene libellen er montert midt på og parallelt med lengderetningen på vateret. Den andre libellen er montert 90° på lengderetningen og den tredje kan være montert 270° eller 45° på lengderetningen. Noen vaterpass har en dreibar libelle med gradskala. Libellen selv kan bestå av et buet rør, eller et rett rør som er tykkere i midten enn på endene, i begge tilfeller fylt med en væske og en gassboble. Avlesning foregår ved at man legger vateret på eller inntil flaten som skal måles, og ser etter om gassboblen legger seg midt i libellen. På libellen er det gjerne avmerket to streker som gassboblen skal befinne seg mellom når flaten er «i vater», det vil si er helt horisontal eller vertikal. 

Vateret kan kontrolleres ved at det vris 180°, og man skal da få samme avlesning på libellen(e). Er det avvik, kan vaterpasset som regel justeres ved fjærbelastede stillskruer på libellene.

Før på begynnelsen av 1880-årene hadde ikke vatrene i Norge libelle men en loddesnor.

Se også
-------

* Loddrett
* Vannrett
* Libelle

Referanser
----------

1. ↑  Gjellefall, Per M. (1997). *Materiallære og verktøy for byggefag*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 151. ISBN 8200405621.
2. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 17. mars 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Lawrence** er en by i Otago på Sørøya på New Zealand. Byen ligger i Distriktet Clutha ca. 90 kilometer nordøst for Dunedin og i nærheten av Tuapekaelva, som er en bielv av Cluthaelva.

Lawrence er best kjent som midtpunktet for Otagogullrushet i 1860-årene. Utgangspunktet for rushet var gullfunnet i det nærliggende Gabriel’s Gully i mai 1862. I tillegg ble melodien til «God Defend New Zealand» skrevet i Lawrence av den lokale læreren John Joseph Woods.

Byen ble navngitt etter Henry Montgomery Lawrence, som forsvarte Lucknow under Sepoyopprøret. 

I 1877 ble det bygget en sidebane fra Main South Line til Lawrence, som var endestasjon til banen ble forlenget i 1910. Jernbanen ble stengt i 1968, og den lokale jernbanestasjonen ble revet. Noen bygginger finnes fremdeles, slik som godsskuret.

Lawrence var den første byen i New Zealand som tilbød gratis WiFi-internett i hele byen.

Referanser
----------

1. ↑  «New Zealand's National Anthem's history - Ministry for Culture and Heritage». Arkivert fra originalen 15. oktober 2008. Besøkt 25. april 2012.
2. ↑  «Small town maintains pioneering streak». *One News*. 2. mai 2009. Besøkt 25. april 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lawrence, New Zealand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Kolbeinsvarden** er et fjell på Askøy ved Bergen. Med sine 231,1 moh. er den det høyeste punktet i kommunen.

Fjelltoppen er tilgjengelig fra flere kanter. En mulig turrute går fra sekundærstasjonen bak Kleppe skole på Kleppe, og her er det god mulighet for parkering på området og ved Askøy Senter like ved. Herfra går en rundt Kleppevannet på stier og broer med god merking før turen begynner oppover i retning Kolbeinsvarden.
Det passeres gamle torvhus og sildrende bekker. Turen passer for barnefamilier og større barn.

Fra toppen er det en vidsynt utsikt mot Øygarden, Nordhordland og mot Bergen i sørøst. Det er satt opp en retningsskive som peker ut noen objekter (sees helt til høyre i bildet).

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 3. mai 2016. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 30. mai 2016.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 31. mai 2016.
3. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 7. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Turen går til Kolbeinsvarden Bergens Tidende

Portal: Askøy

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Platydascillus*** er en slekt av bringebærbiller som har larver som utvikler seg i ulike slags frukter.

Utseende
--------

Små, avlangt ovale biller, matt brunlige eller gråaktige, oversiden svakt hvelvet, kledt med fine, lyse, silkeaktige hår. **Hodet** er kort og bredt med små fasettøyne. Antennene er middels lange, 11-leddete og ender i en tydelig, tre-leddet kølle. **Brystskjoldet** (pronotum) er bakerst så bredt som dekkvingene, jevnt rundet tilsmalnet framover. Det har en markert siderand og er dekket av fine hår som ofte danner et virvelmønster. **Dekkvingene** er avlange, tydelig, men uregelmessig punkterte. **Beina** er ganske korte og slanke. **Larvene** er de velkjente "bringebærmark", kort sylindriske, lyse og tynnhudete med en tydelig hodekapsel.

Levevis
-------

De voksne billene spiser på ulike slags blomster, der de gjerne angriper både kronblader og støvbærere, larvene utvikler seg på ulike slags frukter.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Sumatra.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **bringebærbiller**, Byturidae Jacquelin du Val, 1858
					- Underfamilien Platydascillinae Pic, 1914
						* Slekten ***Platydascillus*** Everts, 1909
							+ *Platydascillus sumatranus* Everts, 1909

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 29. august 2020. Besøkt 29. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
***Frøken Smillas fornemmelse for snø*** er en kriminalroman av den danske forfatteren Peter Høeg, utgitt i Danmark i 1992. Romanen ble ved utgivelsen en stor suksess med mange opplag og oversettelser, og ble i 1997 filmatisert av Bille August under samme tittel.

Handling
--------

Romanen fortelles i jeg-form, som den oppleves av hovedpersonen Smilla Jaspersen, mens hun undersøker, hvorfor gutten Esajas, som hun var god venn med, er død. Historien begynner i København, hvor gutten er falt i døden fra et snødekket tak. Smilla, som har en mor som er grønlandsk eskimo, kan via sporene i snøen og det personlige kjennskap til gutten se, at det er noe som er galt. Hennes undersøkelser fører henne på sporet av en sammensvergelse i København og videre på en reise med en isbryter til et fjernt hjørne av Grønland, den fiktive øyen Gela Alta.

Priser (utvalg)
---------------

* 1993 – Peter Høeg mottok Glassnøkkelen for boken.

Se også
-------

* Artikkelen om filmen

Referanser
----------

1. ↑  cand.mag. Pia Andersen Høg. «Høeg, Peter». Arkivert fra originalen 26. desember 2014. Besøkt 6. april 2015.

Portaler: Litteratur | Danmark


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
***Prestegårdsskogen*** (2018) var et norsk spillefilmprosjekt. Filmen skulle regisseres av Marius Pinnås Sørvik og produseres av hans selskap New Aggregate Films, og han opplyste at filmen skulle ha premiere vinteren 2018.

I juni 2018 ble Marius Pinnås Sørvik slått konkurs, på grunn av manglende utbetalinger av lønn og honorarer til medarbeiderne på hans ulike filmprosjekter.

Planlagt handling
-----------------

*Prestegårdsskogen* skulle i henhold til regissøren og hans produksjonsselskap fortelle historien om fem youtubere. Markus Myhren skulle spille rollen som syttenåringen Herman, som skulle lage en dokumentar for YouTube-kanalen sin om de paranormale hendelsene som et knippe folk hadde opplevd på og rundt Prestegården. Herman og vennene dro ut i skogen og slo opp telt for å overnatte der ute og forsøke å fange på film en mystisk skapning som folk påstod var en gjenganger som vandret rundt gården midt på natta. Gjengangeren skulle være en gal mann som hadde hengt seg i Prestegårdsskogen på slutten av 1950-tallet.

Manus til filmen ble oppgitt å være skrevet av Marius Pinnås Sørvik og Henning Mythe, med utgangspunkt i et konsept utarbeidet av Marius Pinnås Sørvik. Pinnås Sørvik og Henning Mythe skulle klippe filmen, Ole-Martin Sandness skulle være filmens sjeffotograf og Sharujan Shanmugalingam ble produsent.

Skuespillere
------------

* Henning Mythe
* Johanne Sofie Nilsen
* Conrad James McLean
* Markus Myhren
* Suzanne Rian
* Philip Rygh

Referanser
----------

1. 1 2  «www.prestegardsskogen.com». *www.prestegardsskogen.com*. Arkivert fra originalen 13. mai 2018. Besøkt 13. mai 2018.
2. ↑  «Informasjon vedrørende Marius Pinnås Sørvik's konkurs > Norsk filmforbund». *filmforbundet.no*. Arkivert fra originalen 13. august 2019. Besøkt 13. august 2019.
3. ↑  «Marius Pinnås Sørvik konkurs – Norsk Skuespillerforbund». *www.skuespillerforbund.no*. Besøkt 13. august 2019.
4. ↑  Mythe, Henning (10. januar 2019). «Prestegårdsskogen». Besøkt 13. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* (en) *Prestegårdsskogen* på Internet Movie Database
**West Air Sweden** er Sveriges største fraktflyselskap. Flyselskapet har hovedkontor i Göteborg, og flyparken har base på Hovby lufthavn i Lidköping. Selskapet driver fraktflygning for FedEx, DHL, TNT og UPS, og flyr også post for det svenske og norske postverket.

Siden 2011 har flyselskapet vært en del av West Atlantic Group sammen med det britiske flyfraktselskapet Atlantic Airlines. Begge selskapene er underlagt holdingselskapet West Atlantic med hovedkvarter i Göteborg, men fraktflyene som opererer i Norge og Sverige er fortsatt merket med «West Air»-navnet.

Koder
-----

* IATA: PT
* ICAO: SWN
* Anrop: Air Sweden

Historie
--------

Flyselskapet ble startet i Karlstad i 1962 av kaffehuset Löfbergs Lila, som valgte å ta i bruk et fly til forretningsreiser. Fra 1991 utviklet selskapet seg mer mot fraktflygning, og i 1997 sluttet selskapet med passasjerflygning. Samme år flyttet selskapet sin base til Lidköping og hovedkontoret til Göteborg. I 2002 kjøpte West Air Sweden det franske fraktflyselskapet Air Provence. West Air Sweden har i dag 167 ansatte.

### Flystyrt i Lappland

Natt til 8. januar 2016 styrtet et av selskapets Bombardier CRJ200-fly på vei fra Oslo lufthavn Gardermoen til Tromsø lufthavn etter én time og 23 minutter i luften. Havaristedet ble lokalisert i nærheten av sjøen Akkajaure i svenske Lappland av et norsk militærfly klokken 03.10. Det ble observert et 15 meter dypt krater på stedet. Flyet hadde ifølge redningsleder Anders Lennholm i den svenske fly- og sjøredningstjenesten falt 9000 fot i minuttet, og det ble sendt ut et mayday-signalet. To personer befant seg ombord da ulykken skjedde: Den spanske kapteinen (42), som hadde 2500 flytimer på flytypen, og den franske styrmannen (34), som hadde 900 flytimer. Begge hadde jobbet i selskapet i flere år. Den svenske havarikommisjonen har konkludert med at en teknisk svikt i et instrument var årsak til ulykken. Den kunstige horisonten til kapteinen viste at flyets nese pekte oppover, selv om den pekte vannrett fremover.

Flåte
-----

West Air Sweden's flyflåte| Flytype | Antall | Ruter |
| --- | --- | --- |
| BAe 748 | 7 | Kort-/mellomdistanse |
| BAe ATP | 13 | Kort-/mellomdistanse |
| ATR 72 | 2 | Kort-/mellomdistanse |

Referanser
----------

1. ↑  «Flyflåte». West Atlantic (West Air Sweden). desember 2014. Arkivert fra originalen 4. oktober 2014. Besøkt 12. november 2014.
2. ↑  
«Ansatte». West Atlantic (West Air Sweden). desember 2014. Arkivert fra originalen 4. oktober 2014. Besøkt 12. november 2014.
3. 1 2  «History». *www.atlanticairlines.co.uk*. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 8. januar 2016.
4. 1 2 3 4  «– Gjør alt vi kan for å finne ut hva som har skjedd - TV2.no». *TV 2*. Besøkt 8. januar 2016.
5. ↑  Aune, Tore (12. desember 2016). «Rapporten er her: Derfor styrtet SE-DUX». *Luftfart.Media*. Arkivert fra originalen 20. desember 2016. Besøkt 12. desember 2016.
6. ↑  Statens havarikommissjon (12. desember 2016). «Slutrapport RL 2016:11» (PDF). Besøkt 12. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* West Air Sweden (engelsk)
Et timeglass brukes for å holde oversikt over tiden og var et av de tidligste innretningene for å måle tid
**Tidtakingens historie** går tusener av år tilbake, og mange ulike innretninger har blitt brukt for å måle og holde rede på tid. Dagens seksagesimale system for å angi tid kan dateres til om lag 2000 år f.kr i Sumer. Oldtidens Egypt delte dagen inn i to 12-timers perioder og brukte store obelisker for å følge solens bevegelse. De utviklet også vannur, slike ble også brukt i oldtidens Hellas. 

Det antas at Shang-dynastiet benyttet vannur i samme tidsperiode, brakt til Kina fra Mesopotamia. Andre innretninger i oldtiden for tidtaking er stearinlysur, brukt i Kina, Japan, England og Irak, tidsstaver og timeglass. 

De første innretningene for å måle tid baserte seg på skygge fra solen, såkalte solur og de fungerte følgelig ikke når det var natt eller overskyet, et annet problem med solur var tilpasning av solurets viser etter årstidene{tr}. Pave Sabinian innførte i år 605 e.Kr. skikken med å markere døgnets timer med klokkeslag, derav ordet klokke (etym:latin *clocca*) og uttrykk som «hva er klokken».

Den første klokkekonstruksjonen som overførte rotasjon til pendelbevegelse ble fremstilt i Kina på 700-tallet og muslimske oppfinnere utviklet klokker drevet av vekter på 1000-tallet. Mekaniske klokker ble først brukt i de muslimske delene av Spania rundt 1100-tallet og spredte seg videre i Europa på 1200-tallet, ulike mekaniske klokkekonstruksjoner var standard for å måle tid inntil etter første verdenskrig. I 1927 ble det første tidsmålingsinstrument basert på kvartskrystaller konstruert i Canada og etter andre verdenskrig ble det første atomuret konstruert i USA, verdens hittil mest nøyaktige instrument for tidsmåling. I dag kan man kjøpe forholdsvis billige radiostyrte ur som kan følge atomurene ganske nøyaktig (typisk feil: ± 1 sekund).

Eksterne lenker
---------------

* En tur gjennom tiden (engelsk). Arkivert 9. april 2008 hos Wayback Machine.
* Måling av tid i oldtidens Egypt (engelsk).
* Historien om utvikling av klokker (engelsk).

Kilder
------

1. ↑  Først omtalt i Guillaume Durand ''Rationale Divinorum Officiorum'', 13.årh
2. ↑  Onofrio Panvinio: Epitome pontificum Romanorum (1557)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
Precision Air-fly i Kenya. Foto: Alexander Johmann 
**Precision Air** er Tanzanias største flyselskap, med base i Dar-es-Salaam. De har faste ruter for turister og forretningsfolk mellom Dar-es-Salaam og ti andre flyplasser i Tanzania, samt flyvninger til nabolandene Uganda og Kenya. Selskapets hovedflyplass er Julius Nyerere internasjonale lufthavn i Dar-es-Salaam. Andre viktige flyplasser er Kilimanjaro internasjonale lufthavn, Arusha lufthavn og Mwanza lufthavn.

Historie
--------

Precision Air ble etablert i 1991, og starta flyvninger i 1994. Det begynte som et åkersprøytingsfirma, men utvidet virksomheten for å betjene det økende turistmarkedet. De første faste rutene ble åpnet i november 1999. Selskapet var opprinnelig privat eid, men Kenya Airways kjøpte en andel på 49 % for 2 millioner dollar noen uker etter at deres rival South African Airways kjøpte en andel på 49 % i Air Tanzania. De resterende 51 % var eid av Michael Ngaleku Shirima.

I 2006 ble Precision Air det første tanzanianske flyselskapet til å få sikkerhetsklarering fra IATA.

Destinasjoner
-------------

Tanzanias flagg Tanzania
Julius Nyerere internasjonale lufthavn (Dar-es-Salaam), Arusha lufthavn, Mtwara lufthavn, Kilimanjaro internasjonale lufthavn, Musoma lufthavn, Mwanza lufthavn, Shinyanga lufthavn, Zanzibar internasjonale lufthavn
Kenyas flagg Kenya
Moi internasjonale lufthavn (Mombasa), Jomo Kenyatta internasjonale lufthavn (Nairobi)
Ugandas flagg Uganda
Entebbe internasjonale lufthavn

Referanser
----------

1. 1 2  «Directory: World Airlines». *Flight International*, s. 65. 2007-04-10
2. ↑  «Profile». Precision Air. Arkivert fra originalen 19. april 2011. Besøkt 14. februar 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Precision Air – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Kart over USA med fylkesgrenser.
Et **fylke** i USA er en administrativ geografisk enhet i en delstat. I 48 av delstatene benyttes betegnelsen *county*, mens Louisiana og Alaska bruker henholdsvis *parish* og *borough*.

Til sammen er det 3 007 fylker i alle delstatene, med et gjennomsnitt på 60 fylker per delstat. I noen av delstatene regnes visse byer for å stå utenfor fylkene, dette gjelder spesielt Virginia med 38 uavhengige byer, men også Baltimore i Maryland og St. Louis i Missouri er uavhengige. Inkludert disse er det 3 143 fylker og tilsvarende enheter. Flest fylker har Texas, med 254, og færrest har Delaware, med tre fylker.

Hvilken funksjon fylkene har, varierer fra delstat til delstat. I noen av delstatene har fylkene liten betydning foruten å være geografiske områder. I andre delstater har de en meget viktig oppgave innen lokalpolitikken. Fylkene har ofte ansvaret for skoler og flere offentlige tjenester.

Referanser
----------

1. ↑  «US County Map | Counties in US». *www.mapsofworld.com* **(engelsk)**. Besøkt 25. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Counties of the United States – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Milpa Alta** er et administrativt distrikt sørøst i Mexicos føderale distrikt. I 2000 var det registrert 96 744 innbyggere i distriktet.

Til tross for sin beliggenhet innenfor bygrensa i Mexico by, består området stort sett av furuskog. Her finnes det også små samfunn som snakker nahuatl, det dominerende urspråket i det sentrale Mexico.

| * v
* d
* r
Administrative distrikter i Mexicos føderale distrikt, «Distrito Federal» |
| --- |
| Álvaro Obregón **·** Azcapotzalco **·** Benito Juárez **·** Coyoacán **·** Cuajimalpa **·** Cuauhtémoc **·** Gustavo A. Madero **·** Iztacalco **·** Iztapalapa **·** Magdalena Contreras **·** Miguel Hidalgo **·** Milpa Alta **·** Tláhuac **·** Tlalpan **·** Venustiano Carranza **·** Xochimilco | Mexicos flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
En Boeing 737-200 fra Air Florida i 1980  Foto: Peter Duijnmayer 
**Air Florida** var et mindre amerikansk flyselskap som ble opprettet i 1971, og startet flyvningene i 1972. Selskapet hadde sin hovedbase på Miami International Airport og fløy frem til 1978 bare mellom byer i Florida, da de også utvidet til å fly mellom flere byer på den amerikanske østkysten, i tillegg til utvalgte steder i Karibien, London, Brussel, Shannon og Amsterdam.

13. januar 1982 krasjet et av selskapets fly inn i en bro i Washington D.C. like etter avgang. Flyet falt ned i Potomac-elven og tok livet av totalt 78 mennesker. Man fant senere ut at flymotorene hadde frosset pga. snø like etter at flyet tok av. Den kjente radioverten Howard Stern ble dårlig likt etter denne hendelsen; dagen etter ulykken ringte han Air Florida og spurte om hva prisen for en énveisbillett fra flyplassen til broen var.

Air Florida prøvde flere ganger å kjøpe opp Western Airlines tidlig på 1980-tallet i et forsøk på å øke markedspotensialet vest i USA, i tillegg til å starte flyvninger til Mexico og Canada. Forhandlingene med Western Airlines, som senere ble kjøpt opp av Delta Air Lines, førte imidlertid ikke frem, og 3. juli 1984 ble selskapet slått konkurs.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Snørr,** eller **mucus,** er en blanding av vann, proteiner, enkle sukkerarter og bakteriedrepende stoffer som produseres av slimhinnene i nesa.

Ordene *snørr*, som stammer fra norrønt, og *snott*, som er noe nyere, henger etymologisk sammen med *snuse* og *snyte*. Snørr er altså det man snyter ut, det vil si neseslim.

Mucus er det latinske navnet på snørr (neseslim).

**Mucus** er også navnet på andre former for slim i kroppen, for eksempel slim som eksisterer i mage/tarm og kan ha spesialiserte egenskaper. Felles for all mucus er at det i stor grad består av sukkerproteiner (glykoproteiner), i tillegg til antimikrobielle enzymer, uorganiske salter og immunoglobuliner (antistoff). 

Hvist du blander snør med prime så blir det faktisk til slim, da kan du spise det etterpå, fordi da blir det (spiselig)

Funksjon
--------

Snørr er en del av menneskers immunforsvar. Det utfører sin oppgave ved å fange støv, bakterier, pollen og virus for å motvirke at disse følger med lufta ned i lungene når vi puster.

Snørret sitter fast på små flimmerhår som nesa er full av, slik at det ikke følger med ned i lungene.

Kroppen produserer typisk rundt én liter snørr per døgn.

Normalt fører kroppen snørret bakover i nesa og ned i magesekken hvor det oppsamlede materialet uskadeliggjøres av fordøyelsessystemet.

Når vi gråter, kan det passere så mye tårevæske gjennom tårekanalene fra øyet til nesehulen at kroppen ikke greier å transportere alt bakover. Resultatet er at snørr vannes ut og kommer ut forover gjennom nesa.

Infeksjoner og sykdommer kan påvirke mengde, konsistens og farge på snørr.

Oppsamlet, mindre flytende snørr kan bli til det vi kaller en «buse», «busemann», «bussemann», «bøbb» eller «nesebøbb».

Når vi snyter oss eller nyser, tar snørret med seg forurensningen ut av nesa. Snørr og luft blir altså slynget ut av nesa og/eller munnen, og nysing kan ses på som en rensing av luftfilteret vårt.

Noen leger mener at svelging av snørr (latin: *mucofagi*) kan styrke immunforsvaret ved at *det ervervede immunforsvaret* får reagere ytterligere på forurensningene og lære deres signatur før magesyren nøytraliserer dem. Hvis dette stemmer, er det ikke udelt negativt å spise snørr.

Diagnoser
---------

Utseendet på snørret gir informasjon om sykdomstilstanden. Snørr er vanligvis blankt og fargeløst som vann, men litt tykkere. Når vi blir forkjølet eller har allergi produserer slimhinnene mer snørr, og vi opplever at nesa renner. Dersom snørret er gult eller grønt kan det skyldes en infeksjonstilstand.

Se også
-------

* Forkjølelse
* Spytt
* Buse

Referanser
----------

1. ↑  What's a booger
2. ↑  About the nose and sinuses Arkivert 11. oktober 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  Dagbladet – Spis buser

Eksterne lenker
---------------

* Forskning.no – Hvor kommer snørret fra ?

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** BNE
 |
**Skimore Drammen** er en aktivitetspark i Drammen på Åssiden, parken er bedre kjent som Drammen skisenter eller Aronsløypa. På vinterhalvåret tilbyr parken 4 Kilometer med nedfartsløyper for ski- og snowboardere med en høydeforskjell på 280 meter. Anlegget har én fireseters ekspressheis på 1350 meter, heisen brukes også på sommeren til downhill-sykling. Parken har også en klatrepark med 70 elementer og flere forskjellige vanskelighetsgrader.

Historie
--------

Anlegget het tidligere Drammen turheis og stod ferdig 12. februar 1969. Den opprinnelige heisen var av merket Doppelmayr.

Vintrene på slutten av 80-tallet hadde vært grønne, og anlegget hadde stått stille i tre år. I 1991 ble anlegget overdratt til Erik Graaberg for den symbolske sum av én krone. For å få anlegget Veritas-godkjent ble det påkostet 750 000 kroner, men snøen uteble og heisene ble stående. Snøkanonanlegg kom på plass i 1994. Driften gikk med overskudd i mange år, og i 2008 ble det investert i ny ekspressheis av merket Leitner.

Det er også bygget et nytt servicebygg, *AronTunet*, med kafeteria og toalettfasiliteter.

I 2018 ble 50,1 prosent av aksjene i Drammen skisenter solgt til AS Parks, som da ble hovedaksjonær.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «OM OSS». *As Parks* **(norsk)**. Besøkt 19. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Drammen skisenter
* AronTunet Arkivert 15. mars 2011 hos Wayback Machine.
**Gressvik BMX-klubb** (stiftet 10. juni 1986) er en norsk BMX-klubb fra Gressvik. Kjell Stuerød har vært leder i Gressvik BMX-klubb siden 2002.

Historikk
---------

**Opprydning:** Denne seksjonen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den.

Det begynte med at far og sønn Møklegård fikk låne et stykke jord av kommunen rett ved siden av Sportssenteret (nå er det bygget eldreboliger på den tomta). Det ble laget en enkel liten BMX-bane som ungene kunne trene på. Første stevnet hvor klubbens medlemmer deltok var i Göteborg 6-7. september 1986. Det har rent mye vann i Glomma siden den gang, og skikkelig sving på sakene ble det først da klubben fikk tildelt ny tomt av kommunen.

Ny bane og eget klubbhus ble oppført på dugnad, med økonomisk støtte fra Tippemidlene. For å bedre klubbens økonomi har klubbhuset vært utleid til privat barnehagedrift, men klubben har hele tiden kunnet bruke huset til møtevirksomhet og ved stevner. Banen har blitt regelmessig oppgradert, og senest med steinsetting av alle doseringer. Den holder internasjonal standard, og egen tribune gir fin utsikt til rytterne. Banen er ca. 400 meter lang, og ligger flott til med utsikt til Glomma. 

Våren/sommeren 2003 ble ett nytt og mindre klubbhus bygget. Det nye klubbhuset har innebygget speaker-paviljong på taket. Vinteren 2008/09 ble tribuneanlegget utbedret, samtidig som det ble bygget tak over kioskområdet. Det er også bygget nytt sekretariat. Våren 2009 ble det kjøpt en plasthall, 15x42 meter, som klubben høsten 2009 fikk tillatelse av Fredrikstad kommune til å reise. I denne skal det lages innendørs BMX-bane. Dette vil være med på å heve BMX-sporten på Østlandet.

Ny startbakke og treningsbane ble bygd i 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Air Namibia** var et nasjonalt flyselskap fra Namibia. Hovedkontoret lå i Windhoek og hovedbasen var Hosea Kutako internasjonale lufthavn. Selskapet fløy innenriksruter og til destinasjoner i utlandet. Selskapet ble lagt ned i 2021.

Historie
--------

Selskapet ble stiftet i 1991, men enkelte av selskapene som ble fusjonert inn i Air Namibia hadde eldre røtter. Den eldste forløperen var det private selskapet South West Air Transport som startet ruteflygninger i 1948, det ble via en fusjon med to andre små flyselskaper til Southwest Airways i 1959. Ved en ny fusjon i 1978 ble det til Namib Air. I 1989 ble Namib air kjøpt opp av det helstatlige Transnamid (som eide og drev alle jernbanene i Namibia). I 1991 skiftet det navn til Air Namibia.  Selskapet ble senere skilt ut fra Transnamib og den namibiske staten eide alle aksjene. Selskap hadde over lang tid blitt derev med underskudd og hadde stor gjeld da Covid-19 rammet flymarkedet. 11. februar 2021 gikk selskapet konkurs etter at Namibiske myndigheter hadde sagt nei til å sprøyte inn mere penger.

Ruter
-----

Mønsteret fra Namibias flagg på hale og winglet
I tillegg til innenriksruter, fløy selskapet til destinasjoner i ni land i Afrika og Europa. Selskapet fløy til Luanda i Angola, Maun i Botswana, Accra i Ghana, Johannesburg og Cape Town i Sør-Afrika, Lusaka i Zambia, Harare og Victoria Falls i Zimbabwe. Det eneste reisemålet utenfor Afrika var Frankfurt i Tyskland. Innenriks trafikkerte Air Namibia byene Katima Mulilo, Luderitz, Ondangwa, Oranjemund, Rundu og Walvis Bay.

Flyflåte
--------

Flyflåten bestod av Airbus A330-200, Airbus A319-100 og Embraer ERJ 135.

Referanser
----------

1. ↑  Endres, Günter og Graham Edwards: *Jane's Airline Recognition Guide*, New York: HarperCollins, 2006, s. 73.
2. ↑  Company Profile, Air Namibia. Henta 30. juli 2015.
3. ↑  «Air Namibia ist am ende». Besøkt 07.02.2022.
4. ↑  Routes & Schedule, Air Namibia. Henta 30. juli 2015.
5. ↑  Our Fleet, Air Namibia. Henta 30. juli 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Air Namibia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Air Namibia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Eastern Airways** er et flyselskap basert ved Humberside lufthavn i North Lincolnshire i England. Selskapet opererer med regulære ruteflyvninger innenriks samt charterflyvning. Eastern Airways startet med flyvninger i desember 1997 med ruteflyvning mellom Humberside og Aberdeen. Selskapet er eid av Brian Haxford og Richard Lake, hver med 50% eierandel. 

Eastern Airways har også flyvninger til Stavanger lufthavn, Sola fra Aberdeen og Newcastle.

Historie
--------

Selskapet startet opp i 1997 med rutefyoperasjoner mellom Humberside og Aberdeen. Selskapet har etter det utvidet rutenettet sitt betraktelig, og administrerer i dag en flåte bestående av et titals turboprop-maskiner. Eastern Airways satser tungt på oljemarkedet, spesielt i Norge og Storbritannia, og opererer høyfrekvensruter mellom flere såkalte *oljebyer*, som for eksempel Stavanger og Aberdeen.

Flåte
-----

Eastern Airways består for øyeblikket (mai 2009) av i alt 31 fly:

 Jetstream 41 i Eastern Airways´farger.

|
|  |
| Flytype | Antall fly | Passasjerer |
| BAe Jetstream 41 | 23 | 29 |
| Saab 2000 | 8 | 50 |

Destinasjoner
-------------

Norge: Bergen, Stavanger  

Europa: Aberdeen, Angers, Birmingham, Bristol, Cardiff, Durham Tees Valley, Kingston upon Hull, Leeds, Liverpool, Newcastle, Norwich, Southampton, Stornoway, Teesside, Wick, Øst-Midlands

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Eastern Airways – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Eastern Airways, offisiell nettside Arkivert 31. mars 2012 hos Wayback Machine.
* Eastern Airways, offisiell nettside (EN)

Portaler: Luftfart | Storbritannia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Det gamle rådhuset brenner 4. mars 1618  
Ukjent kunstner
**Delft rådhus** er en renessansebygning på Markt i Delft tvers overfor Nieuwe Kerk. Det var tidligere sete for byens myndigheter og benyttes fremdeles til borgerlige bryllupsseremonier. Bygningen er tegnet av den nederlandske arkitekten Hendrick de Keyser, men ble radikalt endret opp gjennom årene inntil den ble ført tilbake til sitt opprinnelige utseende på 1900-tallet.

Det hadde vært rådhus på stedet lenge før de Keysers byggverk. Den første bygningen man kjenner daterte seg tilbake til 1200-tallet og den ble bygget om ca. år 1400. I 1536 var Delft utsatt for en bybrann, men rådhuset klarte seg. 4. mars 1618 brant imidlertid det meste av bygningen ned. Hendrick de Keyser var på dette tidspunkt engasjert ved Nieuwe Kerk og fikk oppdraget med å tegne det nye rådhuset.

Den eldste delen av komplekset er tårnet dekket med Gobertanger-kalksten fra Vallonia, et byggemateriale som ofte ble benyttet til viktige renessansebygninger i Nederland frem til 1600. Tårnet kalles «De Steen» eller «Stenen», ble opprinnelig bygget rundt 1300 og har dekorative urtavler fra 1536. Klokkene ble utført av Hendrick van Trier og Francois Hemony.

Inne i bygningen finnes flere eldre gruppeportretter, samt malerier utført av Michiel Jansz. van Mierevelt og sønnen Pieter som var fra Delft.

Referanser
----------

1. ↑  Rijksmonument-rapporten
2. ↑  1911 Encyclopedia Brittanica Arkivert 27. september 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stadhuis Delft – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rijksmonument
 |

Portal: Nederland
**William Clifford Allen** (født 1937 i Nassau, død 2021) var en bahamansk økonom og politiker. 

Han hadde en bachelorgrad i regnskap fra The School of Commerce ved New York University, og en mastergrad i internasjonal finans fra Baruch College ved City University of New York. 

Han var sentralbanksjef for Bahamas' sentralbank fra 1980 til 1987, da James H. Smith overtok stillingen. Før dette hadde han bl.a. jobbet som internrevisor for finanshuset Stone and Webster Securities i New York fra 1965-68, og budsjettansvarlig for J.C. Penney Companys hovedkontor i New York fra 1968 til 1970. 

I 1970 begynte han i sentralbankens forløper, Bahamas Monetary Authority. Han startet som forskningssjef, ble visesentralbanksjef (Deputy Governor) fra 1974 og sentralbanksjef fra 1980. I tillegg var han styreformann for Bahamasair fra 1973 til 1980, men trappet ned til visestyreformann i 1980 da han ble sentralbanksjef. 

Allen var også senator, og var minister i mange år: finans- og planleggingsminister 1992-93, minister for planlegging og offentlig tjenesteyting 1993-95, deretter finans- og planleggingsminister igjen fra 1995, en posisjon han ble gjenvalgt til i 1997. I 2000 ble hans departement omgjort slik at han ble kun finansminister, men departementet fikk da også ansvaret for privatiseringen, samt kontakten med The Bahamas Telecommunications Corporation, Verdipapirsentralen og Cable Bahamas, Bahamas' største kabel-TV-selskap.

Allen fikk som minister også i oppgave å sørge for at Bahamas utvikler seg til et senter for elektronisk handel.[]

Han var gift og fikk fire barn.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på hjemmesiden til Bahamas' regjering
**Fredspalasset** (nederlandsk *Vredespaleis*) er en bygning i Haag, Nederland, som huser Den internasjonale domstolen, Haagakademiet for internasjonal rett, Den faste voldgiftsdomstolen samt Fredspalassets bibliotek. Det avholdes ofte konferanser om folkerett og andre ting relatert til det internasjonale samfunnet.

Det første initiativet til Fredspalasset ble tatt av Andrew Carnegie i 1900, da han etter Haagkonferansen i 1899 ønsket et sted hvor Den faste voldgiftsdomstolen kunne treffes, og å opprette et spesielt bibliotek. Den faste voldgiftsdomstolen kunne ikke kjøpe land selv, etter nederlandsk lov, så Carnegie grunnla Carnegie Foundation for det formål, samt skjenket stiftelsen en formue.

Byggingen kom i gang etter en arkitektkonkurransene Carnegie utlyste. Vinnerbidraget var en nyrenessansebygning av den franske arkitekten Louis M. Cordonnier, og bygningen ble konstruert av den nederlandske arkitekten Van der Steur. Omgivelsene ble designet av Thomas Hayton Mawson. Alle nasjoner skulle bidra med byggematerialer; for Norges vedkommende ble det granitt.

Oppføringen ble påbegynt i 1907, og avsluttet med en åpningsseremoni den 28. august 1913. Fredsilden, som alltid brenner, ble da tent ved palassets inngang.

Den faste voldgiftsdomstolen (PCA), Fredspalassets bibliotek for internasjonal rett, Haagakademiet for internasjonal rett og Carnegie Foundation har benyttet bygningen siden 1913. Mellom 1922 og 1946 benyttet Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie bygningen, hvilket førte til at biblioteket ble flyttet til en annen bygning i samme område. Fra 1946 var det også Den internasjonale domstolens sete, etter at FN hadde blitt grunnlagt. I tillegg har også Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia brukt bygningen.

Litteratur
----------

* Arthur Eyffinger, *The Peace Palace*, ISBN 90-6611-331-6

Referanser
----------

1. ↑  Alf Nielsen: *Jeg var Rinnans fange*, forlaget Orion, Oslo 2007, ISBN 978-82-458-0837-7

Eksterne lenker
---------------

* (nl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Peace Palace – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Peace Palace – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Fredspalassets bibliotek

|  |  |
| --- | --- |
|  | Nederlandsk rijksmonument 333074 |

Portal: Nederland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rijksmonument **·** VIAF **·** GND **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** ULAN **·** GeoNames
 |
**Utdatert:** Denne teksten kan inneholde feil på grunn av informasjon som er utdatert. artikkelen Du kan hjelpe med å oppdatere artikkelen. Artikkelens diskusjonsside kan inneholde mer informasjon.

**US Airways** (IATA-kode **US**, ICAO-kode **AWE**) var et amerikansk flyselskap som i 2015 ble fusjonert med American Airlines. Selskapet ble etablert i 1939 og hadde hovedkontor i Tempe i Arizona. Det var det sjuende største flyselskapet i USA med en flåte på 338 fly som fløy til 193 destinasjoner i Nord-Amerika, Mellom-Amerika, Karibia, og Europa.

US Airways hadde opprinnelig hovedtyngden av rutenettverket i østre USA, med hovedbaser i Charlotte, Pittsburgh og Philadelphia. I 2005 ble selskapet fusjonert med America West Airlines som hadde et omfattende rutetilbud i vest.

US Airways opererte ruten Oslo–Philadelphia i sommersesongene 2009 og 2010, og var sammen med Continental et av to amerikanske flyselskaper som hadde direkteflygninger mellom Norge og USA. 

* En US Airways Boeing 737 i gamle fargerEn US Airways Boeing 737 i gamle farger
* US Airways BuildingUS Airways Building

Ulykker
-------

**US Airways Flight 1549** traff en flokk kanadagjess etter avgang fra La Guardia i New York. Fuglene fløy inn i motorene på Airbus A320-flyet (reg. N106US) og forårsaket så store skader at begge motorene stanset og flyet mistet all motorkraft. Flyet måtte nødlande på Hudsonelva.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) US Airways – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) US Airways – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* US Airways flåtedetaljer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Utdatert:** Denne teksten kan inneholde feil på grunn av informasjon som er utdatert. Det ble da ikke ertsattet av Google Drive??? Du kan hjelpe med å oppdatere artikkelen. Artikkelens diskusjonsside kan inneholde mer informasjon.

**Google Docs**, eller *Google Dokumenter* som det kalles på norsk, er en gratis webbasert kontorpakke som inneholdt programmer som tekstbehandling, regneark og presentasjoner. Google Dokumenter ble laget av Google, kjent for sin søkemotor, og tillot brukere å opprette og redigere dokumenter på Internett. Redigering av et gitt dokument kunne gjøres av flere personer samtidig, og endringer ville for de andre brukerme gjengis med det samme («sanntid»). Google Dokumenter kombinerte flere forskjellige tjenester. Dokumenter kunne lagres på egen PC i flere forskjellige filformater, og programmet kunne også importere flere ulike filformater.

Google Dokumenter hadde sin bakgrunn i de tidligere programmene «Writely» og «Spreadsheets» og ble i oktober 2006 gjort om til ett program (Google Docs). I tillegg ble Presentasjoner innlemmet i denne programpakken i september 2007 (teknologien var utviklet av Tonic Systems).

Google Dokumenter ble erstattet av Google Drive 24. april 2012.

Funksjoner
----------

Dokumenter, regneark og presentasjoner kunne opprettes direkte i Google Dokumenter, importeres eller sendes til Google Dokumenter via e-post. Det var mulig å lagre sine Google Dokumenter lokalt på sin maskin i flere forskjellige formater, men i utgangspunktet ble de lagret på Googles egne servere. Åpne dokumenter ble lagret regelmessig for å forhindre tap av data, og et revisjonssystem gjorde det mulig å finne alle tidligere lagrede revisjoner av et gitt dokument. Dokumenter kunne merkes og arkiveres organisatorisk og var søkbare.

Samarbeid mellom flere brukere var en sterk fordel ved Google Dokumenter. Dokumenter kunne deles, åpnes og redigeres av flere brukere på samme tid. Ved regneark kunne brukere via e-post bli underrettet når det skjedde endringer i spesifiserte deler av dokumentet.

Google Dokumenter støttet Microsoft Office-filformater som .doc (Word) og .xls (Excel). Det var også inkludert støtte for OpenDocument-formatet. I Google Dokumenter var det også mulig å laste opp og lese PDF-filer.

Referanser
----------

1. ↑  «Google Docs Latest version 1.23.122.01.90 Mar 31, 2023». 31. mars 2023. Besøkt 4. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) Google Docs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Google Docs på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Google Docs på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
*«Nesvik» er også navnet på et sted på Færøyene, se Nesvík.*

**Nesvik** er ei lita bygd sørvest på Jøsneset i Hjelmeland kommune. Bygda ligger på nordsiden av Jøsenfjorden der den munner ut i Ombofjorden. Bygda blir og gjerne kalt for solbøgda.

Kommunikasjon
-------------

Frem til slutten av 1970-årene hadde Nesvik dampskipskai med anløp av lokalrutebåt fra Stavanger. I 1980 ble Jøsneset forbundet med Ryfylkevegen ved en elleve kilometer lang vei fra Nesvik innover Jøsenfjorden til Vindsvik. Her var det fergesamband til Tøtlandsvik på sørsiden av Jøsenfjorden og vei til kommunesenteret i Hjelmelandsvågen. Ti år senere, 1. juni 1990, ble fergesambandet flyttet til munningen av Jøsenfjorden. Fergen går fra Nesvik til Sande litt sør for Hjelmelandsvågen og er en del av riksvei 13 – Ryfylkevegen. Det er også fergeforbindelse til Skipavik på øya Ombo. I dag er Nesvik anløpssted for hurtigbåt til og fra Stavanger; oftest med bytte av båt på Judaberg.  
I desember 2009 ble det lansert planer om å erstatte fergen med en undersjøisk tunnel fra Nesvik til Hjelmeland med en sidegrein til Ombo. Prosjektet var en skisse som fikk navnet Jøsenfast. Det er egen barnehage og skole på Nesvik. Brage Tjeltveit er dageleg leiar i barnehagen.

Det er for tiden stor byggeaktivitet på Nesvik. Den gamle ferjekaien tilpasses de nye hydrogeneletriske ferjene som skal komme

Det er ikkje mange innbygere her så lokalkjendis brage måtte gifte seg med søskenbarnet sitt.

Historie
--------

Ifølge lokalkjendis Brage så skal Skotaneset ha vært Norges største eksporthavn av tømmer til Skottland. Det skal ifølge historien trolig ligge nedsunke store verdier utenfor neset etter flere forlis.

Se også
-------

* Fergesambandet Hjelmeland–Nesvik–Skipavik
**Jan Allan** (født 7. november 1934 i Falun) er en svensk jazzmusiker (trompet) og komponist som også innehar en doktorgrad i partikkelfysikk fra 1965.

Han begynte som pianist, blant annet med egen trio som vant AT-jazz i 1952. Med Rolf Billberg spilte han i kvartett 1954–55, som senere turnerte med Lars Gullins orkester. Jan Allan var 1955–57 med i Carl-Henrik Norins band som spilte mycket på Nalen.

På 60-tallet spilte han i «Modern Swedes». Albumet *Jan Allan -70* ga ham Gyllene Skivan. Han ga ut flere duoalbum, blant annet med pianistene Georg Riedel og Jan Strinnholm (*The Idea of Sailing*, JAM CD 011). På 1980-tallet var han også tidvis pianist. I Trio con Tromba spiller han med Bengt Hallberg og Georg Riedel på flere utgivelser (*Psalmer och visor* 1986, *Trio Con Tromba* Dragon, 1994, *Fusion* 2003).

Senere har han ledet Jan Allan Oktett, der medvirkende er Hans Åkesson altsax, Erik Norström tenorsax, Erik Nilsson barytonsaks, Bertil Strandberg trombone, Ove Lundin piano, Tommy Johnson bass, Bo Söderberg trommer. De utga *The legacy of Carl-Henrik Norin* (Tenor records, 2002). Han har også spilt i Georg Riedels «Allstars».
Med gitaristen Erik Norström ga han ut *Software* (Imogena Records, 2000). 

Han skrev forøvrig filmmusikk (*Förpassad*, 1970) og manuskript (*Trollkarlen* 1999, *Sopor* 1981, *Picassos äventyr* 1978).

Han var med i «Norsk-Svensk Cool Quintet», sammen med Lasse Hörnfeldt, Erling Aksdal piano, Bjørn Alterhaug bass og Bjørn Krokfoss trommer. Allan bidro også på Silje Nergaards *At first light* (2001).

Jan Allan driver også sitt eget *Jan Allan Musikproduktion* (JAM) som gir ut plater og arrangerer konserter som ikke får offentlig støtte. Han er ellers flyger og flykonstruktør av eget dobbeltdekker.

Premier
-------

* Gyllene Skivan (1970)
* Jan Johansson-priset
* Thore Ehrling- og Lars Gullin-stipendene.
* Django d'Or 2008

Bokutgivelse
------------

* Jan Allan og Ann Allan, *Jan Allan minns sitt femtiotal*, 2013.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6v789kc, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Jan Allan minns sitt femtiotal Arkivert 20. februar 2017 hos Wayback Machine. fra tanum.no.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jan Allan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Jan Allan i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
* (en) Jan Allan på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Jan Allan på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Jan Allan på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Jan Allan på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Jan Allan på Myspace Rediger på Wikidata
* (sv) Jans fotobok Arkivert 20. februar 2017 hos Wayback Machine. fra annallan.se

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Sankt Hans fest*** er en norsk film fra 1947 av Toralf Sandø. Den er basert på romanen Sankt Hans Fest av Alexander Kielland fra 1887.

Handling
--------

Filmen følger romanens handling.
Den sure presten Kruse spilles av Tore Foss, som er i mot forretningsstandens byfest som planlegges av
Johannes Eckhoff som Garman, 
Jon Lennart Mjøen som Randulf og
Claus Wiese som Holck, samt
Erling Drangsholt som banksjefen og
Sigurd Magnussøn som amtmannen.
Presset fra begge kanter var Else Heiberg
som i virkeligheten jo var Randulfs kone.

Mottakelse
----------

En kritikk var gjennomgående velvillig innstilt, men satte spørsmålstegn ved lyssettingen. Men, festkomiteen burde vært lystigere, og best ut blant skuespillerne kom nok Egil Hjorth-Jenssen som «står i en særklasse som overkaninen».

Melodi
------

«St. Hans-valsen» (Skrevet av Gunnar Sønstevold). Innspilt av Maj Sønstevolds ensemble i Oslo 16. april 1947. Utgitt på 78-platen Musica A-8515.

Referanser
----------

1. 1 2  Odd Stein-Anderssen, *Påskefilmene - Sankt Hans Fest* i VG (8.4.1947)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sankt Hans fest* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Sankt Hans fest* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Sankt Hans fest* hos Filmfront Rediger på Wikidata