recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Utbredelsen til langues d'oïl
**Langues d'oïl** er en lingvistisk og historisk betegnelse på de gallisk-romanske språk (franske språk, eller heller de franske dialekter) som hadde sin opprinnelse i de nordlige områdene av romersk Gallia. Dette området utgjør i dag nordlige Frankrike, deler av Belgia (Vallonia), og Kanaløyene. Disse språkene har alle blitt erstattet av standard fransk (en variant av oïl i seg selv) som det offisielle og dominerende språket i disse områdene, unntatt på Kanaløyene hvor engelsk er det dominerende språket.

*Langues d'oïl* er grunnlaget for moderne fransk. *Langues d'oïl* kan bokstavelig oversatt leses som «ja-språkene» (men betyr egentlig «språkene med 'oïl'») og betegnet opprinnelig måten å si 'ja' på, *oïl*, noe som utgjorde et skille mellom det nordlige og sørlige Frankrike. I det sørlige Frankrike var det tilsvarende ordet *oc*, noe som fortsatt blir benyttet, derav betegnelsen *langue d'oc*, eller oksitansk. Det var særlig Dante som bidro til å gjøre begrepet kjent ved å benytte det i sitt verk *De vulgari eloquentia* hvor han beskrev tre språk: *oïl*, *oc* og *si*.

Historisk
---------

*Langues d'oïl* refererer til de gjensidig forståelige lingvistiske varianter av *romana lingua* som ble snakket i de ovenfor nevnte områdene fra 800-tallet av, (på Kanaløyene siden 900-tallet), og mellom 1000-tallet og 1300-tallet i England (anglo-normannisk språk). Betegnelsen har blitt benyttet helt siden 1100-tallet for disse historiske språkgruppene som en helhet. Av den grunn blir disse språkene også stundom referert til som «gammelfransk», noe som ikke er helt presist.

Litteratur
----------

* *Paroles d'Oïl*, Défense et promotion des Langues d'Oïl, Mougon 1994, ISBN 2905061952
* Sibille, Jean: *Les langues régionales*, 2000, ISBN 208035731X

Eksterne lenker
---------------

* Songs in oïl languages
* Diccionari general occitan

| * v
* d
* r
Moderne romanske språk med litterær tradisjon |
| --- |
| Aragonesisk **·** Asturiansk **·** Frankoprovençalsk **·** Fransk **·** Galisisk **·** Italiensk **·** Katalansk **·** Leonesisk **·** Oksitansk **·** Portugisisk **·** Retoromansk **·** Rumensk **·** Sardisk **·** Spansk |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**«Langt, langt mot nord»** er en coverlåt med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt som åpningsspor 12. oktober 1981 på albumet *Den 5te*. Sangen ble innspilt 24.-27. august 1981 i Roger Arnhoff Studio i Oslo. Lava var musikere.

Originalen heter «Only One Woman» og ble utgitt med duoen The Marbles i 1968. Den ble skrevet av brødrene Barry, Robin og Maurice Gibb fra Bee Gees. Prima Vera krediterte kun Robin Gibb på både *Den 5te* og *The Prima Vera Show*. Originalteksten bærer preg av at tekstens jeg savner en dame som han har et bilde av.

Vokalist på The Marbles sin versjon, er Graham Bonnet og han nådde veldig høyt opp i stemmeregisteret; helt opp i tostrøken Ciss på det høyeste. De to første vers av Prima Veras versjon holder seg i akkorden E-dur slik som i originalen, mens så lager de en modulasjon og forandrer grunnakkorden til F-dur. Ergo når vokalist Jahn Teigen en halvtone høyere enn Bonnett i det partiet. Teigen harmoniserer seg selv i lavere toneleie mot slutten.

Prima Veras tekst er en parodi på tekster som går på hjemmelengsel, i dette tilfelle Nord-Norge. Første vers blir livet i nord romantisert, mens i resten blir det satt fokus på alt det negative.

> En melodi som følger opp tradisjonen fra Petter Dasss Nordlandstrompet. Trompeten var dessverre ikke tilstede da platen ble innspilt.
> 
> 
> Kommentar til «Langt, langt mot nord» på albumomslaget.
> 
> 

«Langt, langt mot nord» ble også utgitt i juni 1999 på *The Prima Vera Show* (bonus-CD).

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
2. ↑
En **atmosfærisk bølge** er en periodisk forstyrrelse i feltet av atmosfæriske variabler (som lufttrykk eller geopotensiell høyde, temperatur eller vind) som kan forplante seg eller stå i ro. Atmosfæriske bølger varierer både i størrelse og tid fra storskala planetære bølger (rossbybølge) til lydbølger som kan vare noen minutter. Atmosfæriske bølger med harmonisk periode på en soldag (f.eks. 24 timer, 12 timer, 8 timer osv.) er kjent som atmosfæriske tidevannsbølger.

Årsaker og konsekvenser
-----------------------

Mekanismene som driver bølgene, f.eks. det som i utgangspunktet lager forstyrrelsene i de atmosfæriske variablene, kan variere. Hovedsakelig blir bølgene satt igang av oppvarming eller dynamiske effekter som luftstrømmer som blir hindret av fjellrekker som Rocky Mountains, Alpene og Himalaya. Varmeeffekter kan være på liten skala (som dannelse av tyngdebølger ved konveksjon) eller stor skala (rossbybølger som oppstår som følge av temperaturforskjeller mellom kontinent og hav på den nordlige halvkule). 

Atmosfæriske bølger transporterer drivmomentet som blir gitt til bakgrunnsstrømmen når bølgen løser seg opp. Bølger som virker med luftstrøm er særlig viktige i stratosfæren, der momentet fra tyngdebølger kan føre til brå stratosfærisk oppvarming og den kvasibiennale oscillasjonen. 

I den matematiske skildringen av atmosfæriske bølger blir den sfæriske egenfunksjonen brukt. Hvis man ser på en del av en bølge langs en breddegradssirkel, vil denne ha en sinusform.

Bølgetyper
----------

Forplantningen av bølger blir i all hovedsak forårsaket av ubalanse i kreftene som virker på luften. De forskjellige bølgetypene og hvordan de forplanter seg varierer med lengdegraden, hovedsakelig på grunn av at corioliseffekten er størst ved polene og null ved ekvator. 

Forskjellige bølgetyper:

* Lydbølger (på grunn av høy frekvens blir disse vanligvis ikke tatt med i bevegelsesligninger)
* Interne tyngdebølger (krever stabile forhold i atmosfæren — disse må ikke forvekles med tyngdebølger i den den generelle relativitetsteorien)
* Treghetsbølger (i hovedsak tyngdebølger som er påvirket av corioliskraft).
* Rossbybølger (disse kan man se som tråg og rygger i den geopotensielle høyden på 500 hPa og danner høytrykk og lavtrykk på midlere breddegrader).

Ved ekvator kan man også observere Rossby-tyngdebølger og Kelvinbølger.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Carolyn Coman** (født 28. oktober 1951) er en amerikansk barnebokforfatter, bosatt i South Hampton, New Hampshire.

Hun arbeidet tidligere som bokbinder og forlagsredaktør, men er nå fulltids forfatter. Coman har to barn og bor South Hampton, New Hampshire.

Hun har i alt skrevet åtte bøker (pr 2009), hvorav én er oversatt til norsk: *What Jamie saw* (*Det Jamie såg*, 1997). Hun er mest kjent for sine fire ungdomsromaner. De omtales som «hun utforsker de mørkere sider av å vokse opp: å forholde seg til foreldrenes forsaking i *Tell Me Everything*, steforeldres misbruk i *What Jamie Saw*, incest mellom søsken i *Bee and Jacky*, og politisk inspirert tragedie i *Many Stones*». 

*What Jamie saw* fra 1995 var kort-listet til Newbery-medaljen og National Book Award, og nominert til Dorothy Canfield Fisher Children's Book Award. *Many Stones* (2000) ble også kortlistet til National Book Award, vant Michael L. Printz Award og ble nevnt blant *School Library Journal's Best Books of The Year*.

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Something about the Author*; bind 197; Gale, 2009. ISBN 9781414421698. s 32-36
2. ↑  «Carolyn Comans – Summary Bibliography». Internet Speculative Fiction Database (ISFDB).
3. ↑  «Carolyn Coman». Random House.
4. ↑  «Det Jamie såg» Arkivert 1. oktober 2015 hos Wayback Machine. *Samlaget*

Eksterne lenker
---------------

* Verker av Carolyn Coman hos *Open Library*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Jørgen Herman Vogt Scheel** (født 26. august 1883 i Kristiania, død 1959) var en norsk jurist og byfogd i Oslo fra 1945 til 1954.

Liv
---

Han var sønn av høyesterettsassessor Anton Vilhelm Scheel og Dorothea Margaretha Grøn, og bror av arkivaren Fredrik Scheel. Etter å ha tatt *examen artium* ved Kristiania katedralskole i 1901 ble han *cand. jur.* i 1907 og ble deretter ansatt som fullmektig hos sorenskriveren i Solør. Fra 1911 var han ansatt som sekretær i Justisdepartementet, hvor han senere ble byråsjef, og hvor han fra 1934 til 1937 var konstituert ekspedisjonssjef. Deretter var han sjef for Justisdepartementets sivile luftvernkontor, før han i 1939 ble dommer i Oslo byrett. Fra 1945 til 1954 var han byfogd i Oslo.

Fra 1933 var han styreformann for stiftelsen Oslo hospital.

Scheel interesserte seg for 1700-tallets og 1800-tallets historie, og utga blant annet en artikkel om Marcus Gerhard Rosencrone i *Historisk tidsskrift* (1924). Han skrev også boken *Slekten Scheel* (1948) om sin egen slekts historie.

Litteratur
----------

* *Studentene fra 1901*. Oslo: Grøndahl. 1926.
* *Studentene fra 1901*. Oslo. 1951.

Referanser
----------

1. 1 2   Kommunal folketelling 1923 for Kristiania kjøpstad, www.digitalarkivet.no, oppført som Jørgen Herman Vogt Scheel[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Morgenbladet, type referanse dødsannonse, utgitt 21. mars 1959[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Jørgen Vold Rennemo** (født 7. januar 1989) er en norsk matematiker. I juli 2008 kom han på delt 12.-plass av 535 deltakere under den 49. internasjonale matematikkolympiaden i Madrid. Han klarte fem av seks oppgaver og sikret seg 35 av 42 mulige poeng. Dette holdt til gullmedalje (en tolvtedel av samtlige deltakere får gull i matematikkolympiaden).

Det var fjerde gang Rennemo deltok i konkurransen. De to foregående gangene oppnådde han bronse og sølv.

Rennemo vant Abelkonkurransen i 2005 (sammen med Nina Holden), 2006, 2007 samt 2008, og vant den nordiske matematikkonkurransen i 2006.

Samtidig med å være elev ved Lillehammer videregående skole har Rennemo også fulgt studier ved Universitetet i Oslo. Han fullførte bachelorgraden i matematikk i 2009, og mastergraden i algebraisk geometri i 2010.

Rennemo kommer opprinnelig fra Verdal, men foreldrene flyttet til Lillehammer da han var ett år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Mathematics Genealogy Project, www.genealogy.math.ndsu.nodak.edu, verkets språk engelsk, besøkt 8. august 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Lytt til Norgesglasset 10.03.06 «Genierklært tallsjonglør»[*død lenke*]
* Lytt til Jørgen Vold Rennemo i Sånn er livet
* «Gull i matte-OL» – artikkel på NRK Hedmark og Oppland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MGP **·** CRIStin
 |
**Dánjal Niclasen** (født 10. august 1902 i Sørvágur, død 3. januar 1971 i Tórshavn) var en færøysk forretningsmann.

Liv og virke
------------

Han kom fra en tradisjonsrik kjøpmannsslekt i Sørvágur. Han var sønn av Niclas Niclasen og Frederikke (født Nielsen). Farfaren var kjøpmann og lagtingsmann Daniel Niclasen, og morfaren var sysselmann og lagtingsmann Zacharias Nielsen. Farbroren Rasmus Niclasen var også kjøpmann og lagtingsmann.

Han overtok som leder for familievirksomheten N. Niclasen etter sin far, som døde i 1939. Sammen med sin bror Zacharias ledet han omstillingen av rederivirksomheten til moderne trålere. I 1954 etablerte han Færøyenes første ordentlige fiskemottak i Sørvágur. Han ble også en pådriver for å ta i bruk Vágar lufthavn til ruteflyvninger.

Dánjal Niclasen var formann i sognestyret (kommunestyret) i Sørvágur fra 1946 til 1954.

Etter den andre verdenskrig fikk Niclasen og Leif Waagstein i oppdrag å gjenreise et eksportsamvirke for færøyske fiskeprodukter. I 1948 etablerte de Føroya Fiskasøla med Niclasen som ordfører i representantskapet. Fra 1958 til 1969 var han administrerende direktør. Han spilte også en nøkkelrolle i gjenreisningen av Sjóvinnubankin, hvor han var styreformann fra 1956 til sin død i 1971. Han påtok seg også styreverv i J.F. Kjølbros virksomheter.

Dánjal Niclasen var gresk konsul på Færøyene.

I 1976 ble det opprettet et legat i hans navn, som gir stipender til studier i fiskerifag.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Waagstein, Leif (6. januar 1971). «Dánjal Niclasen til áminningar». *Dagblaðið* **(færøysk)**: 1.
2. 1 2 3  Michelsen, Ólavur (6. januar 1971). «Dánjal Niclasen deyður». *14. september* **(færøysk)**: 2.
3. 1 2 3 4  «140 ára føðingardagur» **(færøysk)**. in.fo. 28. desember 2004. Besøkt 24. august 2021.
4. ↑  *Dagblaðið* **(færøysk)**: 9. 29. november 1991.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑  Hansen, Jørn Astrup og Joensen, Jóan Pauli (2006). *Føroyar og bankarnir í 100 ár* **(færøysk)**. Tórshavn: Føroya Banki. s. 52. ISBN 99918-3-205-X. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Portal: Færøyene
**Dánjal Pauli Michelsen** (født 13. januar 1855 i Miðvágur, død 22. april 1934 samme sted) var en færøysk bonde og politiker (Sj.). Han var medlem av det færøyske Lagtinget fra 1900 til 1914.

Han var av færøysk bondeslekt som sønn av Michel Danielsen fra Velbastaður og Henrikke Jensdatter fra Sandavágur. Han giftet seg med Maren Margrethe Petersen, datter av Peter Hentze Danielsen på den gamle lagmannsgården på Steig i Sandavágur. De drev gårdsbruk på Rygg i Miðvágur. Deres datter Henrikke Elisabeth giftet seg med kjøpmann og lagtingsmann Rasmus Niclasen. De ble også foreldre til postekspeditør, bonde og lagtingsmann Søren Danielsen og til lærer, forfatter og lagtingsmann Mikkjal á Ryggi.

Michelsen var medlem av sognestyret (kommunestyret) i Miðvágur i mange år, de fleste årene som formann. Han var innvalgt på Lagtinget fra Vágar fra 1900 til 1914. Ved splittelsen av den færøyske nasjonalbevegelsen som førte til de første partidannelsene i 1906, sluttet Michelsen seg til Sjálvstýrisflokkurin.

Han var utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.

Referanser
----------

1. 1 2  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 269, 317, 322–323 og 345. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
2. ↑  «At vor kære Fader Daniel Pauli Michelsen …». *Dimmalætting* **(dansk)**: 1. 25. april 1934.

| * v
* d
* r
Medlemmer av Lagtinget på Færøyene 1906–1908 |
| --- |
| Eysturoy | 
* Símun Pauli úr Konoy
* Thomas Juul Petersen
* Jógvan Poulsen
* Andreas Weihe

 | Færøyenes riksvåpen |
| Norðoyar | 
* Clement Olsen
* Símun av Skarði

 |
| Norðurstreymoy | 
* Johan C.F. Dam
* Andrass Samuelsen

 |
| Sandoy | 
* Jóhan Hentze
* Johan Hendrik Poulsen

 |
| Suðuroy | 
* Jacob Dahl
* Niclas Djurhuus
* Oliver Effersøe
* Óli Niklái Skaalum

 |
| Suðurstreymoy | 
* Anton Degn
* Søren Müller
* Jóannes Patursson
* Mads Andrias Winther

 |
| Vágar | 
* Dánjal Pauli Michelsen
* Zacharias Nielsen

 |

Portal: Færøyene
**Frederikshavn stasjon** er en dansk jernbanestasjon i Frederikshavn i Vendsyssel. Stasjonen er endestasjon på både Vendsysselbanen og Skagensbanen og disse opereres av DSB, Nordjyske Jernbaner.

Historie
--------

Den første stasjon i Frederikshavn ble åpnet i 1871 som endestasjon på Vendsysselbanen. Denne banestrekningen ble innviet 15. august 1871 og gikk i første omgang fra Nørresundby til Frederikshavn. Senere ble den utvidet til Aalborg stasjon via Jernbanebroen over Limfjorden, som ble åpnet for trafikk 8. januar 1879.

Den opprinnelige stasjonen lå få hundre meter vest for dagens stasjon, på det området hvor byens rådhus ligger i dag. Den opprinnelige stasjonsbygningen var tegnet av N.P.C. Holsøe.

Stasjonen ble utgangspunkt for Skagensbanen mellom Frederikshavn og Skagen, da denne åpnet i 1890. I 1899 ble den også endestasjon for Sæbybanen mellom Nørresundby og Frederikshavn over Sæby, fram til delstrekningen mellom Sæby og Frederikshavn ble lagt ned i 1962.

I 1979 ble stasjonen flyttet til dagens plassering, og den gamle stasjonen ble lagt ned og revet.

I stasjonsbygningene er det blant annet en 7-Eleven, samt venterom, toaletter og bagasjeoppbegavring.

I forbindelse med spor 1 ligger Frederikshavn bussterminal, hvor det er bussforbindelser til blant annet Aalborg, Sæby, Brønderslev og Sindal.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vis | F | fjerntrafikk, |  | R | regiontrafikk |  |

 |

| **Forrige stasjon** |   | Banedanmark |   | **Neste stasjon**
 |
| StrandbySkagen |  | Skagensbanen |  | *Endestasjon* |
| KvisselAalborg |  | Vendsysselbanen |  |

| Fjerntrafikk  |
| KvisselKastrup Lufthavn |  | InterCity 1Frederikshavn-København |  | *Endestasjon* |

| Regiontrafikk  |
| StrandbySkagen |  | Skagen-Frederikshavn |  | *Endestasjon* |
| KvisselÅrhus |  | Århus-Aalborg-Frederikshavn |  |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frederikshavn Station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* DSB
* Nordjyske Jernbaner
* Nordjyllands Jernbaner

Portal: Danmark
***Life*** er en amerikansk spillefilm regissert av Daniel Espinosa, etter et manuskript av Rhett Reese og Paul Wernick. Handlingen er lagt til Den internasjonale romstasjonen.

Filmen hadde verdenspremiere 18. mars 2017 på festivalen South by Southwest.

Handling
--------

I nær fremtid returnerer en ubemannet romsonde fra Mars til jordens bane med jordprøver som potensielt kan inneholde bevis på utenomjordisk liv. Sonden blir fanget opp av den internasjonale romstasjonen, hvis mannskap på seks medlemmer henter ut prøvene. Tidligere biolog Hugh Derry gjenoppliver en sovende celle fra prøven, som raskt vokser til en flercellet organisme som amerikanske skolebarn gir kallenavnet «Calvin» men under et eksperiment av Derry, blir Calvin plutselig fiendtlig. Den vikler seg rundt Derrys hånd, og knuser den.

Calvin rømmer deretter fra innhegningen, og sluker en laboratorie-rotte som vokser i størrelse. Ingeniør Rory Adams redder Derry - men Calvin tar tak i beinet hans, og legen David Jordan blir nødt til å låse Adams inne i laboratorium. Etter at Adams uten hell forsøkte å bekjempe Calvin, går Calvin inn i munnen hans, sluker de indre organene hans og dreper ham. Etter flere minutter kommer Calvin ut av Adams munn, større og sterkere enn før, og rømmer fra laboratoriet gjennom en ventil.

Mannskapet forsøker å informere Jorden om situasjonen, men stasjonens kommunikasjonssystem overopphetes, og kutter kontakten med Jorden. ISS-sjef Ekaterina Golovkina utfører en romvandring i håp om å fikse problemet, som viser seg å være Calvin. Men Calvin angriper Golovkina også, og drakten hennes fylles med kjølevæske - og hun drukner i romdrakten. Piloten Sho Murakami foreslår å bruke deres gjenværende drivstoff for å komme tilbake i en trygg bane, selv om dette også vil tillate Calvin å komme inn på fartøyet igjen.

Rolleliste
----------

* David Jordan … Jake Gyllenhaal
* Miranda North … Rebecca Ferguson
* Rory Adams … Ryan Reynolds
* Sho Murakami … Hiroyuki Sanada
* Hugh Derry … Ariyon Bakare

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Life* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Life* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (da) *Life* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Life* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Life* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Life* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Life* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Life* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Life* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Life* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
**Lossi** er en juletradisjon fra Dalane og Strand kommune på Sørvestlandet som minner om luciafeiring, julebukk og til dels halloween. Lossi blir som regel feiret 12. desember, natt til den 13. som ble regnet som den lengste natta i året. På Jørpeland kalles det Lussi.

Fra gammelt av har folk i Dalane og Strand kledd seg ut for å «skremma Lossi», ei slags vette. Dette ble gjort ved å kle seg ut, som troll eller hekser, med sot i fjeset eller hvite sekker, og gå fra gård til gård for å skremme folk eller be om gaver. I eldre tid var voksne folk med på å gå Lossi, men på 1900-tallet ble skikken stort sett tatt over av barn. En kunne også bruke hester til å skremme med. Lossiskikken skulle skremme vekk det vonde, og gavene var ment som et lykkebringende offer.

I senere år er lossi-barna ofte kledd ut som nisser, men andre former for utkledning brukes også.

  

Å gå lossi vil i dag si å kle seg ut og dra fra dør til dør, synge julesanger og få godteri som belønning. Det er barn som drar rundt, og det skjer om kvelden den 12. desember, etter gammel tidsregning den lengste natten i året.

Lossi-tradisjonen er svært gammel. Den er kjent fra flere steder på Vestlandet, men har holdt seg lengst i Dalane og Ryfylke. Lossi er en kvinneskikkelse som er ute og rir Losinatten. Hun kunne ødelegge hus og buskap, mat og øl, hvis hun ble sint. En skulle holde seg inne med Lossi. Tradisjonen med å gå fra hus til hus og tigge gaver henger sammen med troen på at de onde maktene, i dette tilfelle Lossi, kunne blidgjøres ved at en ga fra seg ting.

De fleste kler seg nå ut som nisser, men tidligere var det mest vanlig å kle seg ut som skremmende vesener. Fram mot 1940-åra var det også vanlig i Egersund å tegne "lossi" på husveggene i form av en kvinnefigur eller som ei sol, en rund ring med stråler ut fra ringen og med en loddrett strek i midten. Dette er både ei sol og et symbol for kvinnekjønnet, noe som peker tilbake på eldgammel dyrking av sol, forplantning og nytt liv.1)

Referanser
----------

1. ↑  «Dalane Folkemuseum». *Dalane Folkemuseum*. Besøkt 12. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Dalane Tidene - Lossi i regn og vind
* Varden Barnehage - Lossi og Lucia[*død lenke*]
* Lossitog Sokndal[*død lenke*]
* Lossi EgersundByhistoriske leksikon
**Lars Hess Bing** (døpt 10. september 1761 i Throndhjem, død 22. april 1819 i Sogndal) var en norsk sorenskriver og topograf, farfar til Nicolai Christian og Kristian Magdalon Bing.

Bing kom 1776 i tjeneste hos sorenskriver T.A. Rosted på Inderøy og ble her i 13 år – til sist som fullmektig. Bing tok juridisk eksamen i 1790 og fik straks etter stilling som prokurator ved over- og underrettene. Han oppholdt seg i de nærmeste følgende år i København og arbeidet som jurist. Her benyttet han tiden til å ubearbeide sin beskrivelse over Norge med dets gamle biland i leksikalsk form, som ble utgitt i 1796.

I 1795 ble han birkedommer og skriver samt forlikskommissær på Læsø. I 1806 ble han forflyttet som sorenskriver til Østre Raabyggelaget, 1810 til Ryfylke, 1813 til Sunnhordland, hvor han døde. Sine topografiske arbeider arbeidet han videre med på Læsø og i Raabygdelaget og har gitt beskrivelser over begge. Hans *Norges Beskrivelse* hadde betydning for sin tid, selv om den i kritisk henseende er svak og mangelfull.

Kilder
------

* Bing, Lars Hess i Carl Frederik Bricka, *Dansk biografisk Lexikon* (1. utgave, 1888)

Eksterne lenker
---------------

* Digitaliserte bøker av Bing hos Nasjonalbiblioteket.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Georges Charles Roes** (født 3. mars 1889, død 14. mai 1945 i Levallois-Perret) var en fransk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Roes vant en olympisk sølvmedalje i skyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i lagskyting 300 meter armégevær liggende bak USA. De andre på laget var Léon Johnson, Achille Paroche, André Parmentier og Emile Rumeau.

Fire år senere, under sommer-OL 1924 i Paris, vant han en sølvmedalje i lagskyting frigevær, sammen med Emile Rumeau, Paul Colas, Albert Courquin og Pierre Hardy.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv i skyting, 300 meter armégevær, liggende Frankrikes flagg Frankrike
* Sølv 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv i skyting, frigevær lag Frankrikes flagg Frankrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georges Roes – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Georges Roes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Georges Mollard** (født 25. april 1902, død 2. november 1986) var en fransk seiler som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Mollard vant en olympisk bronsemedalje i seiling under sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på den franske båten «Namoussa» som kom på tredjeplass i 8-metersklassen, bak norske båten «Bera» og britiske «Emily». Seilasene ble gjennomført utenfor Le Havre i perioden 21. til 26. juli. Det var fem båter fra fem nasjoner i 8-metersklassen. Mannskapet på «Namoussa» var; Georges Mollard, Louis Bréguet, Pierre Gauthier, Robert Girardet og André Guerrier.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1924 Frankrikes flagg Paris - Bronse i seiling, 8-metersklassen Frankrikes flagg Frankrike

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   fichier des personnes décédées, deces.matchid.io, besøkt 2. mai 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georges Mollard – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Georges Mollard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Georges Jules André** (født 26. juli 1876 i Paris, død 19. mars 1945 i Versailles) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Chamonix.

André vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass i curling bak Storbritannia og Sverige. Det var fire lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 28. januartil 31. januar 1924. De andre på laget var Henri Cournollet, Armand Bénédic og Pierre Canivet.

André deltok også i bobsleigh, den franske firerboben kom på fjerdeplass.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse i curling Frankrikes flagg Frankrike

Referanser
----------

1. 1 2   fødselsattest[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   dødsattest[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georges Jules André – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Georges Jules André – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Georges Jules André – World Curling Federation Rediger på Wikidata
**Atmosfæriske vinduer** viser til de delene av det elektromagnetiske spekteret som blir svakt absorbert når jordatmosfæren er i sin naturlige tilstand. I vinduene er det stor sannsynlighet for at et foton fra overflaten når verdensrommet, og motsatt.

Det er vinduer i synlig lys, infrarødt lys og i radiospekteret.

Det atmosfæriske vinduet i infrarødt ligger for bølgelengder mellom omtrent 8 og 12 mikrometer. 

Et atmosfærisk strålingsvindu mellom 8 og 12 µm.

Årsak
-----

Over vinduet (dvs for lave energier) skjer absopsjon primært på grunn av rotasjonsmoder til vanndamp og vibrasjon/rotasjon av CO2. Under vinduet (dvs for høyere energier) skjer absorpsjon primært ved vibrasjon/rotasjon av vanndamp, samt at vibrasjon/rotasjon av CH4 gir et bidrag like under 8 μm.
Lystgass bidrar både over og under vinduet. 

Av naturlige bestanddeler i atmofæren har ozon (O3) bidrag i det atmosfæriske vindu. Midt i spekteret til ozon er absorpsjonen så sterk at strålingen ut i verdensrommet kommer fra stratosfæren.

Uten det infrarøde vinduet ville Jorden ha vært altfor varm til å inneholde liv, og trolig så varm at den ikke ville inneholdt vann, slik som Venus[]. Vinduet i det elektromagnetiske spekteret er altså svært viktig for livet på Jorden.

Farer
-----

De siste tiårene har det blitt flere gasser som inneholder bindinger mellom fluor og enten karbon eller svovel i atmosfæren. Disse gassene absorberer stråling som ligger innenfor det atmosfæriske vinduet. Disse ikke-reaktive gassene blir ikke fjernet i den naturlige sirkulasjonen i jordatmosfæren. Man har for eksempel estimert at gasser som perfluorkarbon (CF4, C2F6, C3F8) kan holde seg i atmosfæren i over 50 000 år,[] et tall som kan være underestimert siden disse gassene ikke har naturlige kilder. 

Dette betyr at slike sammensetninger har et enormt potensial for global oppvarming. En kilo med svovelheksafluorid vil for eksempel føre til like stor oppvarming som 23 tonn med karbondioksid i løpet av 100 år[]. Perfluorkarbon har en lignende effekt og man trenger 1800 ganger så mye karbondioksid for å gi den samme globale oppvarmingen som karbontetraklorid (CCl4).

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  R.T. Pierrehumbert, Infrared radiation and planetary temperature, Physics Today, January 2011.

Se også
-------

* Drivhusgass
* Drivhuseffekt
* Ozonnedbryting
* Radiovindu
* Astronomisk vindu
* Optisk vindu

Eksterne lenker
---------------

* IR atmosfærisk vindu Arkivert 11. oktober 2018 hos Wayback Machine.
**Georges Hebdin** (født 19. april 1895, død 20. mars 1970) var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene 1920 i Antwerpen.

Hebdin var med på det belgiske fotballaget som ble olympiske mestere under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. De hadde en ledelse med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball for første gang.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Belgia - Gull **Gull** i fotball (Belgia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georges Hebdin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Georges Hebdin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Georges Hebdin – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Georges Hebdin – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Georges Hebdin – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Georges Hebdin – Belgias fotballforbund Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
***Den nakne sannheten*** (originaltittel: *Él*) er en meksikansk dramafilm fra 1953 regissert av Luis Buñuel. Filmen handler om ektemannen Francisco (Arturo de Córdova), hvis sykelige sjalusi mot sin kone Gloria (Delia Garcés) blir mer og mer ekstrem.

Handling
--------

Filmen begynner under en seremoni i en kirke hvor en mann ved navn Francisco ser en attraktiv ung kvinne. De har sett hverandre mange ganger tidligere. Men hun forlater kirken før Francisco rekker å snakke med henne. En annen dag ser Francisco henne igjen i kirken. Han følger etter henne til en restaurant og ser henne møte med Raul - en nær venn av ham. Francisco møter senere Raul, som røper at han og den unge damen, Gloria, er forlovet og planlegger å gifte seg. Francisco konspirerer for å ta Gloria fra Raul ved å holde en fest og sørge for at paret er der.

Gloria faller til slutt for hans sjarm og sosiale status. Filmen hopper til fremtiden, hvor Gloria og Francisco er gift, og har vært det i ganske lang tid. En dag kjører Raul gjennom byen og ser Gloria. Gloria forteller Raul hvor fryktelig ekteskapet hennes er, fordi Francisco har vist seg å være en misunnelig og paranoid ektemann. Glorias mor tror Francisco er en anstendig mann, og til og med deres pastor (fader Velasco) formaner Gloria på grunn av hennes upassende oppførsel sammen med andre menn.

Roller
------

* Arturo de Córdova - Francisco Galván de Montemayor
* Delia Garcés - Gloria Vilalta
* Aurora Walker - Doña Esperanza Vilalta
* Carlos Martínez Baena - Padre Velasco
* Manuel Dondé - Pablo
* Rafael Banquells - Ricardo Luján
* Fernando Casanova - Lic. Beltrán
* Luis Beristáin - Raul Conde

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den nakne sannheten* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Den nakne sannheten* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Den nakne sannheten* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Den nakne sannheten* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Den nakne sannheten* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Den nakne sannheten* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Den nakne sannheten* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Den nakne sannheten* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
***Drylichus*** er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.

Utseende
--------

Små (ca. 4 millimeter), avlange, blanke, mørke mudderbiller. Kroppen er tett kledt med ganske lange, oppstående hår. Antennene er kortere enn hodets bredde, og består 8 ledd. Dekkvingene er forholdsvis avlange. Beina er slanke, fotleddene er ofte ganske lange med store klør ytterst. Undersiden hos de artene som lever i vann er kledt med fine, korte, vannavstøtende hår, et såkalt plastron, som holder på et luftlag som er nyttig for billenes gassutveksling. Hunnene har et langt, spisst eggleggingsrør som vanligvis er trukket inn i bakkroppen.

Levevis
-------

Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Ny-Caledonia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien mudderbiller, Dryopidae
				+ Slekten ***Drylichus*** Heller, 1916
					- *Drylichus fidelitas* Kodada, Jäch & Čiampor, 2009
					- *Drylichus hylesinoides* Heller, 1916
					- *Drylichus monteithi* Kodada, Jäch & Čiampor, 2009

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
3. ↑  Jan Kodada, Manfred A. Jäch og Fedor Čiampor Jr (2009) Review Of The Genus *Drylichus* Heller (Insecta: Coleoptera: Dryopidae). Zootaxa 2157:43-58.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Drylichus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Drylichus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Drylichus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
*Må ikke forveksles med Drygalskibreen.*
Isfjellet C-16 kolliderer med Drygalskitungen 30. mars 2006.  Foto: Satellite image of Drygalski ice tongue taken from NASA Aqua satellite with MODIS sensor on 30 March 2006 
**Drygalskitungen** (engelsk: *Drygalski Ice Tongue*, *Drygalski Barrier* eller *Drygalski Glacier Tongue*) er en istunge i den nordlige delen av McMurdo-sundet i Antarktis, 240 kilometer nord for Rossøya. Istungen strekker seg 70 kilometer ut i havet fra David Glacier der denne når havet fra en dal i Prince Albert Mountains i Victoria Land. Bredden på Drygalskitungen varierer mellom 14 og 24 kilometer.

Drygalskitungen i 2016
Drygalskitungen ble oppdaget av Robert F. Scott i januar 1902 under Discovery-ekspedisjonen. Han kalte den opp etter professor Erich von Drygalski, en tysk polarforsker som befant seg i Antarktis på samme tid.

Drygalskitungen antas å være minst 4 000 år gammel.

I mars-april 2005 kolliderte et 3 000 km² stort isfjell, betegnet B-15A, med istungen og brakk av to deler, hver med en størrelse på om lag 70 km². Dette er et isfjell som er rester av B-15 som kalvet fra Rossbarrieren i 2000. I slutten av mars 2006 kolliderte et nytt isfjell kalvet fra Rossbarrieren, C-16, med Drygalskitungen og løsrev en blokk på over 100 km².

Eksterne lenker
---------------

* Envisat: Antarctica B-15A iceberg monitoring in Ross Sea
* «Verdens største isfjell på grunn» Dagbladet.no, 21. januar 2005

.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
***Euthynnus*** er en slekt i makrellfamilien.

De er middels store, og kroppen er kraftig, langstrakt og spoleformet. Ryggfinnene sitter nært hverandre. De fremste piggstrålene på den første ryggfinnen er mye lengre enn de bakre, noe som gjør at finnen blir sterkt konkav. Den andre ryggfinnen er mye lavere enn den første. De har et panser av store skjell på forkroppen, mens resten av kroppen er naken. De mangler svømmeblære. 

*Euthynnus* er utbredt over hele verden i tropiske og subtropiske hav, og det er sjelden å finne dem i vann med lavere temperatur enn 20–23 °C. De foretrekker som regel kystfarvann, men tunnin kan også påtreffes midt ut i Atlanterhavet. De tre artene har en utbredelse som nesten ikke overlapper: *E. affinis* finnes i det indopasifiske området, tunnin i Atlanterhavet, og *E. lineatus* i det østlige Stillehavet.

De svømmer ofte i stim sammen med andre representanter for makrellfamilien. De er likevel ikke så utpregede stimfisker som *Auxis*, og i noen deler av året splittes stimene. De er opportunister, som jakter på alle tilgjengelige byttedyr, så som fisker, krepsdyr, kappedyr og blekkspruter. Selv er de bytte for gulfinnetun, haier og seilfisker.

Litteratur
----------

* B.B. Collette og C.E. Nauen (1983). *FAO species catalogue: Vol.2. Scombrids of the world: An annotated and illustrated catalogue of tunas, mackerels, bonitos and related species known to date*. FAO Fish.Synop. s. 32–37. ISBN 92-5-101381-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Euthynnus* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Euthynnus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Euthynnus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Euthynnus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Euthynnus* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Euthynnus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Euthynnus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Euthynnus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Euthynnus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Adrianstua** ved Ringvebukta i Trondheim var hjemmet til Trondheims-forfatteren Kristian Kristiansen (1909–80). Huset har sitt navn etter Kristiansens mest kjente romanfigur, Adrian Posepilt fra trilogien *Adrian Posepilt* (1950), *Vårherres blindebukk* (1952) og *I den sorte gryte* (1954).

Adrianstua disponeres nå av Trøndersk Forfattarlag. Forfattere kan tildeles huset som bolig for en periode på fem år. Foto: Kj. Lie 
Huset eies nå av Trondheim kommune. Etter å ha vært utleid til billedhuggeren Espen Gangvik, disponeres huset nå av Trøndersk Forfattarlag og leies ut til lokale forfattere for femårs-perioder. Under denne ordningen har huset vært bebodd av forfatteren og dramatikeren Tale Næss (1997–2002), lyrikeren Ingrid Storholmen (2002–2007), lyrikeren Arild Vange (2008–2013), lyrikeren Mathias R. Samuelsen (2013–2018) og fra 2018 Rune F. Hjemås.

I avtalen mellom Trondheim kommune og Trøndersk Forfattarlag inngår også at det hvert år skal avholdes et åpent litterært arrangement i huset. I flere år har Norsk forfattersentrums Midt-Norge-kontor derfor arrangert «litterær hagefest» på stedet.

Se også
-------

* Liste over norske kunstnerhjem

Referanser
----------

1. ↑  «Rune (36) er den nye forfatteren i Adrianstua». *adressa.no*. 20. juli 2018. Besøkt 6. november 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Adrianstuas blogg

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda
 |
**Adriano Panatta** (født 9. juli 1950 i Roma) er en tidligere profesjonell italiensk tennisspiller.

Panatta vant én Grand Slam-turnering i løpet av sin tenniskarriere, French Open i 1976. Han var som best nummer 4 (1976) på rankingen over verdens beste mannlige singlespillere. Blant hans øvrige meriter kan nevnes at han er den eneste som har vunnet over Björn Borg i French Open og han har gjort det to ganger i 1973 og i 1976. 

Han var også med på det italienske Davis Cup-laget og spilte fire Davis-Cup finaler. Han var med på vinne trofeen i 1976 da de beseiret Chile i finalen. De andre finalene; 1977, 1979 og 1980 tapte det italienske laget. 

Panatta har etter at han sluttet som aktiv blant annet vært forbundskaptein for det italienske Davis Cup-laget.

Grand Slam-titler
-----------------

* Frankrikes flagg **French Open:**
	+ Single menn: 1976 (han beseiret Harold Solomon med 6-1, 6-4, 4-6, 7-6 i finalen)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   The Bud Collins History of Tennis (2nd ed.), side(r) 703[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Adriano Panatta – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Adriano Panatta – eWRC-results.com Rediger på Wikidata

* (en) Adriano Panatta – ATP-touren Rediger på Wikidata

* (en) Adriano Panatta – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Adriano Panatta – Davis-cupen Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ICCU **·** Munzinger (sport)
 |
**Atokos** (gresk: *Άτοκος*) er en gresk øy i det joniske hav innenfor øygruppen Ekhinadene. Administrativt tilhører den kommunen Ithaka og ligger nordøst for denne øya og utenfor kysten av Akarnania. Atokos er den øy i Ekhinades som ligger lengst vest og mest fjernt.

Den er ubebodd og i privat eie. Den ligger 9 km nordøst for Ithaka og 8 km sørvest for Kastos. Den ligger rett nordøst for den fremste skipsleia for skip og ferger mellom Brindisi i Italia og Patras på Peloponnes. Fra disse store skipene får man et godt utsyn over 4 km lang og 1,5 km brede øya, særlig den sørvestlige enden og dens bratte klipper. For å komme dit kreves en privat båt og trygt ankersted er best kun i godt vær; enten ved *Båtbukta* i øst eller *Klippebukta* i sør. Det førstnevnte er å foretrekke da det gir ly for båter fra nordvestlige vinder og det er lett å gå i land på øya via gruslagt strand og det flate innlandet.

Øya blir administrert av kommunen Ithaka, men er privat eid av skipsmagnaten Panayiotis Tsakos. Det er likevel lov å gå i land på øya som er ubebodd, bortsett fra noen geiter som går løse. Et lite kapittel har åpne dører for besøkende. Den står en kort gangvei fra *Et-hus-bukta* og forbi øyas brønn. Til tross for buktas navn er det ytterligere en bygning, et enkelt sommerhus i to etasjer som er låst.

Nærmeste øyer
-------------

* Ithaka, sørvest
* Arkoudi, nordvest
* Kalamos, øst-nordøst
* Kastos, nordøst

Referanser
----------

1. ↑   Willemsen, Diederik (2013): «Kefalonia yacht charters, Ithaca sailing holidays Ionian». *Sailingissues.com*
2. ↑  Arnaud, Dupin de Beyssat: «Guide Méditerranée: Echinades islands by those who went there» Arkivert 17. februar 2013 hos Wayback Machine.. *Guidemediterranee.com*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Atokos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Atokos hos GTP
* Presentasjon av øya

Skilt som ønsker besøkende velkommen

| * v
* d
* r
De joniske øyer |
| --- |
| Andikythira  • Andipaxos • Arkoudi • Atokos • Drakonera • Elafonisos • Erikoussa • Ithaka • Kalamos • Kastos • Kefallinia • Korfu (Kerkyra) • Kravia • Kythira • Kythros • Lazareto • Lefkada • Makri • Makropoula • Mathraki • Meganisi • Modiaøyene • Othoni • Oxia • Paxos • Petalas • Pistros • Pontikos • Provati • Skorpios • Sparti Lefkados • Strofades • Vido • Vromonas • Zakynthos |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Gamle Atocha jernbanestasjon.
**Estación de Atocha** er Madrids største jernbanestasjon. Den har forbindelser med fjerntog (Renfe), lokaltog (Cercanías) og Madrid Metro. Det er endestasjon for høyhastighetstog (AVE) fra Barcelona, Huesca, Málaga og Sevilla, samt Renfe Avant fra Toledo og Ciudad Real.

Jernbanestasjonen ble bygget som Madrids første i 1851. Etter en brann ble den gjenoppbygd i 1892 etter tegninger av Alberto de Palacio Elissagne, som arbeidet sammen med Gustave Eiffel. 100 år senere ble anlegget utvidet med en ny, mye større stasjon, designet av Rafael Moneo, mens den gamle bygningen ble omgjort til en tropisk hage med skilpaddebasseng, kafeer, butikker og hvileområder.

Atocha jernbanestasjon var et av åstedene for bombeterroren 11. mars 2004, som traff fire Cercaníatog fra Alcalá de Henares til Atocha.

Eksterne lenker
---------------

* Madrid train services visitor guide (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Christen Jensen Hveding** (født 1640 i Skotnes, død 1696 på Hamarøy) var en norsk embetsmann og forretningsmann. Hveding virket som sorenskriver i Øst-Finnmark og på Salten. Senere var han fogd i Steigen, Nordland.

Bakgrunn
--------

Hveding ble født på Skotnes i Lofoten, antagelig omkring 1640. Hvedings far, Jens Christensen Hveding, var fut i Lofoten og Vesterålen i tidsrommet 1647 til 1671.

Profesjonelle virke
-------------------

Han ble sorenskriver i Øst-Finnmark. Senere ble han sorenskriver i Salten.

Sorenskriver Hveding virket i heksebrenningstiden i Danmark-Norge, og som andre dommere fikk også han med disse sakene å gjøre. En sak som han ble husket lenge for, var om Nille Jensdatter fra gården Skålvoll i Steigen. Sorenskriver Hveding fikk Jensdatter dømt til brenning på bålet.

I dokumentene om Hveding kommer det frem at han også drev med næringsvirksomhet innen fiske i Kabelvåg i Lofoten om vintrene.

Gjennom sitt virke bodde han på gården Sommarsel på Hamarøy, Nordland.

Etterslekt
----------

Fra sorenskriver Hveding går det ut en stor etterslekt, særlig er etterkommernes hans å finne i Nordland. Noen av hans etterkommere har gjennom giftemål fått forgreininger i slektene Tønder og Greve. 

Hvedings sønn, Jens Christensen Hveding (1691-1758), var justisråd. Barnebarnet Jacob Jensen Betzen Hveding (1736-1819) var lagmann på Færøyene i perioden 1773-1786, og senere lagmann i Stavanger. Videre var Hvedings oldebarn Jens Peter Hveding (1777-1828) sogneprest og prost i Lindås, og tippoldebarnet Jacob Hveding (1810-?) var også prost.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Hveding, Johan (1995). *Nordlandsætta Hveding frå 1580*. Einride. s. 17–26. ISBN 8299352509.
2. ↑  «Jacob Jensen Bentzen Hveding». *geni\_family\_tree* **(engelsk)**. Besøkt 26. mars 2022.
***Daughter of Dawn*** er en amerikansk western-stumfilm fra 1920, regissert av Norbert A. Myles. Den er en av av få filmer fra stumfilm-æraen som utelukkende har amerikanske urfolk i hovedrollene.

Handling
--------

Den kvinnelige hovedpersonen er Dawn (spilt av Esther LeBarre) datteren til sjefen for Kiowa-stammen (spilt av Hunting Horse) Dawn ønsker å gifte seg med White Eagle (spilt av White Parker) som er sønnen til Comanche-leder Quanah Parker. Men faren hennes ønsker at hun heller skal vurdere den mektige og innflytelsesrike Black Wolf (spilt av Jack Sankadota)

Wanada Parker (også et barn av Quanah Parker) spiller Red Wing, en annen kvinne som er forelsket i Black Wolf. Historien inneholder også skildringer av det typiske indianer-livet i Plains, som blant annet inkluderer tradisjonelle danser og bison-jakt.

Rollebesetning
--------------

* Esther LaBarre som Dawn
* Hunting Horse som høving for Kiowa-stammen
* Oscar Yellow Wolf
* White Parker som White Eagle
* Wanada Parker som Red Wing
* Jack Sankeydoty som Black Wolf

Referanser
----------

1. ↑  THE DAUGHTER OF DAWN
2. ↑  The Daughter of Dawn

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Daughter of Dawn* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata