recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Eutheimorphus*** er en slekt av små perlebiller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.

Utseende
--------

Knøttsmå til små biller (0,5 - 3,5 mm), som oftest forholdsvis slanke og blanke, nakne eller med oppstående hår. Denne gruppen kjennes vanligvis lett fra andre perlebiller på at pronotum er forholdsvis stort og bredt, vanligvis tydelig bredere enn dekkvingene. **Hodet** er lite og mer eller mindre rundt, og skilt fra brystet med en tydelig "hals". Fasettøynene er små og utstående med ganske få fasetter, noen arter mangler fasettøyne. Antennene er ganske lange og kraftige, trådformede eller svakt kølleformede, og består av 11 ledd. Palpene er ofte forholdsvis lange og kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis omtrent så langt som bredt og mye smalere enn dekkvingene. Ofte har det en tverr-rekke av dype groper nær roten. **Dekkvingene** dekker vanligvis hele bakkroppen. De er ofte ovale på form og bredest omkring midten. Hos mange arter har de noen dype groper ved roten. **Beina** er forholdsvis lange med fortykkede lår, ellers slanke. Fremlåret er ofte kledt med "sugekopper" som hjelper dem holde fast på byttet. Føttene er fem-leddete.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.

Utbredelse
----------

Arten lever på Borneo.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien **perlebiller, Scydmaeninae** Leach, 1815
					- Gruppe Cephenniitae Reitter, 1882
						* Stammen **Cephenniini** Reitter, 1882
							+ Slekten *Eutheimorphus* Franz & Löbl, 1990 - én art, Borneo
								- *Eutheimorphus paradoxus* Franz & Löbl, 1990

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.
3. ↑  Franz, H. & Löbl, I. 1990. *Eutheimorphus paradoxus* gen. n. sp. n. un Scydmaenidae (Coleoptera) intéressant de Bornéo. Mitteilungen der Schweizerischen Entomologischen Gesellschaft 63: 169–172.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Eutheimorphus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Eutheimorphus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Fukting** er evnen en væske har til å spre seg utover, eller skape kontakt med en fast overflate. Hvor godt en gitt væske fukter en gitt overflate avhenger både av væsken og overflaten. 

Graden av fukting bestemmes av en balanse mellom adhesive og kohesive krefter. Hvis vi tenker oss en dråpe på en overflate, vil adhesive krefter mellom væsken og overflaten dra dråpen utover overflaten for å skape en størst mulig kontaktflate mellom væsken og overflaten. Samtidig vil kohesive krefter mellom molekylene i væsken prøve å holde dråpen sammen. 

Kvikksølv er et eksempel på en væske med svært sterke kohesive krefter, noe som gjør at den generelt fukter dårlig. På den andre siden finnes det overflater som generelt er vanskelige å fukte, som teflon og Gore-Tex.

Fukting har stor praktisk betydning for kontakten mellom to materialer. Fukting og de overflatekreftene som gir opphav til fukting gir også opphav til andre relaterte effekter som kapillærkraft.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Skåtøy, utsikt over Åsvika  Foto: Helge Høifødt 
**Skåtøy** er den største øya i Kragerø kommune, og i Telemark. Øya er 7,02 km² stor og består av delvis skogkledte, delvis bebygde knauser med fritidshus og helårsboliger for omkring 250 fastboende. 

Øya har vært en egen skolekrets på barneskolenivå fram til i dag med Skåtøy skole med 40-50 elever. På Skåtøy ligger også Skåtøy kirke, en stor trekirke fra 1863. Kragerø Fjordbåtselskap kjører rutebåt og bilferge i skjærgården mellom Skåtøy og Stabbestad, Bærøy, Tåtøy, Jomfruland, Gumøy, Langøy og Kragerø by.

Skåtøy har egen kafé og galleri, og et mangfoldig kulturliv hele året. I tillegg har øya en aktiv velforening, Mellommyra fritidsanlegg, et flerbrukshus og «Lokalet», som tilhører alle lag og foreninger. 

Hvert år siden 2000 har Skåtøys innbyggere arrangert Skåtøy Vise- og poesifestival i midten av juli, med bl.a. musikk, lyrikk og konserter.

Skåtøy kommune
--------------

Skåtøy ble skilt ut fra Sannidal kommune i 1882 og var egen kommune fram til 1960. Kommunen omfattet i tillegg til selve Skåtøy også andre øyer samt fastlandsområder øst for Kragerø by, til sammen 114 kvadratkilometer. Det er egen gravlund for Skåtøy kommune på Kalstad i Kragerø, ved siden av gravlunden for Kragerø kommune.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om sammenslåing av Kragerø, Skåtøy og Sannidal kommuner, Telemark[*død lenke*] (Lovdata)
2. ↑  Skåtøy – tidligere kommune i Store norske leksikon

Litteratur
----------

* *Sannidal og Skåtøy. Bygdebok, bind II: Skåtøyboka*. Kragerø: Naper. 1950.
* Kragerø skolestyre, red. (1989). *Skole-glimt: Trekk fra grunnskolens historie i Sannidal–Kragerø–Skåtøy 1739-1989: Fra tavle og griffel – til edb og data*. Kragerø.
* Larsen, Sigbjørn (1993). *Mellom holmer og skjær*. Kragerø: Østre Øydistriks Vel. ISBN 82-992934-0-5.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skåtøy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Skåtøy visefestival Arkivert 21. mai 2006 hos Wayback Machine.
* Skåtøy kirke Arkivert 19. juli 2011 hos Wayback Machine.
* Kragerøkystperlene
* Skåtøy Kafe & Galleri
* Kragerø Fjordbåtselskap

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Loten** er en halvøy ytterst sørvest på øya Bokn i Rogaland med rester av festningsanlegg fra andre verdenskrig.

Halvøya har en værbitt kystlinje full av svaberg mot Karmøy på vestsiden og med en lun våg med holmer og skjær på østsiden. Landskapet er kupert, med småfjell, hauger og hamrer, oppdyrkede myrer og utmarker med lyng og stein. Den sørlige enden av halvøya, Klepp, vender ut mot innseglingen til Boknafjorden, og derfra ser man Skudeneshavn på Karmøy, Kvitsøy, Stavanger, Rennesøy og videre innover Ryfylke.

På halvøya er det en gård som også kalles Loten, som er på omtrent 1600 mål; ca. seksti av disse er oppdyrket. Per dags dato har bruket seksti vinterforede sauer og en flokk på omtrent tyve dyr med ferasen Angus.

Tyskerne bygget et stort festningsanlegg under den andre verdenskrig på dette stedet, for å ha kontroll over fjorden. Svært mange av bunkerne står ennå. På østsiden av halvøyen er det i senere år bygget flere hytter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Skælingur** (IPA: [ˈskɛaːlɪŋgʊɹ], foreldet dansk skrivemåte: *Skælling*) er en bygd på Færøyene. Den ligger vest på Streymoy, ved foten av Skælingsfjall (767 moh.). Fjellet var lenge holdt for å være Færøyenes høyeste, men er egentlig det 19. høyeste.

Den 1. januar 2020 hadde Skælingur 13 innbyggere. Folketallet har vært stabilt over tid.

Skælingur er første gang nevnt skriftlig i jordeboken fra 1584.

I 1704 fikk to halvsøsken i bygda et barn sammen, og ble ført til Tórshavn hvor de ble dømt til døden ved halshugging for blodskam i 1706. Dette var Færøyenes siste henrettelse. 

Broen over Breiðá ved Skælingur var motiv på et frimerke, utgitt av Postverk Føroya i 1986. Motivet ble tegnet av Ingálvur av Reyni og gravert av Czesław Słania.

Referanser
----------

1. ↑  «Fjøll í Føroyum flokkað eftir oyggj» **(færøysk)**. Umhvørvisstovan. Arkivert fra originalen 15. juli 2015.
2. ↑  «IB01030 Fólkið skift á kyn, aldur, bygd og mánaðir» **(færøysk)**. Hagstova Føroya. Besøkt 21. oktober 2021.
3. ↑  Heimabeiti Arkivert 20. juli 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skælingur – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Skælingur – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kvívíkar kommuna |
| --- |
| Kvívík **·** Leynar **·** Skælingur **·** Stykkið **·** Válur | Færøyenes flagg |

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Lauritz (Lars) Ruus** (født 1586, død 1642) var Oslos borgermester fra 1629 til sin død i 1642. Han hadde vært borger av Middelalderbyen Oslo siden omkring 1610 og gjorde seg bemerket ved å opprette legater for fattige. Etter Bybrannen i Oslo 1624 ble han første borgermester i Christiania. Her skjenket han alter til den nye Hellig Trefoldighet kirke som ble oppført i 1639, men ble revet etter brann i 1686. Omkring 1637 ble det kjent at Ruus hadde vært i en feide med presten Kjeld Stub (1607–1663) som nektet å gi ham nattverd under et drikkegilde. Han kjøpte omkring 1640 et 97 mål stort parkanlegg utenfor bykjernen med frukttrær og kunstige fiskedammer—det som i dag kalles Ruseløkka. Efter Ruus' død i 1642 ble området inngjerdet og gjort til byens forlystelsessted. Hans navn er også inspirasjonen til *Lauritz Ruus Bar* (åpnet 1986) i Nedre Slottsgate (Oslo). 

Martha Jensdtr Lauritz var først gift med Anna Christophersdatter frem til 1617. Neste gang giftet han seg med Martha Jensdatter (1590–1672).

Referanser
----------

1. ↑  Collett, Alf (1844-1919) (1909). *Gamle Christiania-billeder*. Christiania: Cappelen.
2. ↑  Thuesen, Nils Petter (1948-) (1998). *Kongens nye by: Christiania 1624-1648*. Oslo: Pax. ISBN 8253019262.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
«**Solnedgang ved Montmajour**» (nederlandsk: *Zonsondergang bij Montmajour*) er et oljemaleri av Vincent van Gogh. Verket ble til sommeren 1888 under van Goghs opphold i Arles 1888/89. Bildet viser det typiske Garriguelandskapet, i det fjerne kommer ruinene av Montmajourklosteret til syne. Maleriets ekthet ble fastslått i september 2013 og ble dermed det første gjenoppdaget verk av van Gogh siden 1928.

Historie
--------

Sceneriet i «Solnedgang» ble omtalt i to brev fra van Gogh til sin bror Theo sommeren 1888. Van Gogh beskriver motivet som «en steinete slette, hvor små, forkrummete eiker vokser, i bakgrunnen en ruin på høyden og hveteåkrene i dalen».

Maleriet ble katalogisert av broren Theo i 1890 og solgt i 1901 av Theos enke. Den norske forretningsmannen Nicolai Christian Mustad (O. Mustad & Søn) kjøpte bildet i 1908, for øvrig på et tidspunkt da det hersket tvil om bildets ekthet. Bildet fortsatte å være i familiens besittelse og i perioder oppbevart på loftet. Sakkyndige ved van Gogh-museet undersøkte bildet i 1990-årene og fant at det ikke var autentisk. Først flere år senere ble bildet gjenstand for en ny og langvarig undersøkelse og i september 2013 ble bildets ekthet bekreftet. Dermed er «Solnedgang» det første gjenoppdagede av van Goghs verk, siden Jacob-Baart de la Failles *catalogue raisonné* i 1928.

Utstillinger
------------

Bildet var fra 24. september 2013 utstilt innenfor rammen av utstillingen *Van Gogh aan het werk* i van Goghmuseet i Amsterdam. Utstillingen var åpen til 12. januar 2014.

Referanser
----------

1. ↑  «Forsvunnet van Gogh lå på norsk loft». Dagens Næringsliv. NTB. 9. september 2013. Besøkt 9. september 2013.
2. ↑  «New Vincent Van Gogh painting identified». BBC News. 9. september 2013. Besøkt 9. september 2013.
3. ↑  vangoghletters.org lest 14. september 2013

Eksterne lenker
---------------

* Om verket på van Goghmuseets internettside Arkivert 29. april 2014 hos Wayback Machine.

Portal: Kunst
**Lauritz Wilhelm Hansen** (1879–1953) var en norsk konsul, forretningsmann og politiker. Han var ordfører i Stavanger 1938–1940 og i 1945. Hansen var elev ved Kongsgård skole i Stavanger.

L.W. Hansen var dansk konsul i Stavanger i 25 år. Han overtok vervet etter faren Frederik Hansen, og overlot det til sønnen Leif Buch Hansen året før sin død.

Politisk tilhørte L.W. Hansen partiet Høyre. Han ble valgt inn i Stavanger bystyre i 1929, og fra 1932 satt han i finansutvalget og formannskapet. Han var varaordfører 1932–1934 og 1936–1937, og ordfører fra 1938 til den tyske okkupasjonen i 1940. Hansen kom også tilbake som ordfører noen måneder etter frigjøringen i 1945.

Hansen var sentral i Stavangers kulturliv, blant annet som initiativtager til og mangeårig styreformann for Stavanger Symfoniorkester. Han var selv en habil bratsjist. Hansen satt også i representantskapet til Rogaland Teater, og var styreformann i Stavanger museum.

Han overtok familiebedriften Fred. Hansen i 1920, og fra 1935 drev han det sammen med sønnen Leif. L.W. Hansen var også involvert i andre deler av næringslivet i Stavanger, blant annet som styreformann i Stavanger Cementvarefabrikk og styremedlem i Tou bryggeri.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Lauritz Wilhelm Hansen, (09.august 1879 - 28.november 1953).», besøkt 1. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Stavanger Aftenblad, «Konsul L.W. Hansens bortgang», utgitt 30. november 1953[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Stavanger Aftenblad: "150 år som skole", 5. oktober 1974 s.20.
4. 1 2 3 4  «Konsul L.W. Hansens bortgang». *Stavanger Aftenblad*, 30. november 1953.
5. ↑  Bærheim, Anders Ørvar (1936). *Stavanger og næringslivet idag*. Stavanger: Dreyer. s. 135.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Soverom i Arles  Vincent van Gogh (1888)
**«Soverom i Arles»** (fransk: *La Chambre à Arles*; nederlandsk: *Slaapkamer te Arles*) er tittelen på tre tilsvarende malerier av den nederlandske postimpresjonistiske maleren Vincent van Gogh.

Van Goghs egen tittel for denne komposisjonen var ganske enkelt «Soverommet» (fransk *La Chambre à coucher*). Det er tre autentiske versjoner beskrevet i hans brev, lett å skjelne fra hverandre ved bildene på veggen til høyre.

Maleriene avbildet Van Goghs soverom i 2. Place Lamartine i Arles i Bouches-du-Rhône i Frankrike, kjent som hans «Gule hus». Døren til høyre var en åpning til etasjen over og trappen, døren til venstre tjente som gjesterom som han hadde forberedt for Gauguin. Vinduet på veggen foran hadde utsyn over Place Lamartine og dets offentlige hager. Dette rommet var ikke rektangulært, men trapesoid med en sentenkt vinkel i venstrehånds hjørne av frontveggen og en skarp vinkel til høyre. Van Gogh har åpenbart ikke benyttet mye tid på dette problemet, han ganske enkelt indikerte at det var et hjørne.

Referanser
----------

1. ↑  Selv om bygningen ble ødelagt av et luftangrep den 25. juni 1944 og deretter revet, overlevde grunnrissene som ble tegnet av den lokale arkitekten Lèon Ramser. Disse er datert på 1920-tallet, og har gitt det meste av den vesentlige informasjonen, se: Roland Dorn: *«Décoration»: Vincent van Goghs Werkreihe für das Gelbe Haus in Arles*, Georg Olms Verlag, Hildesheim, Zürich & New York, 1990, plate XIX/XX

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bedroom in Arles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Soverommet
* The Vincent van Gogh Gallery, en pålitelig kilde, men begrenset da CD-Rom-versjon gir fullstendig informasjon om datering og opphav
* *Restoration completed on Van Gogh's Bedroom in Arles* Yahoo news, 2. september 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |

Portal: Kunst
BMW F10 er den sjette generasjonen av BMWs BMW 5-serie10) ble lansert 23. november 2009 som en 2010-modell. Stasjonsvognutgaven har utviklingskoden **F11**. Chassis er delt med 7-serien (F01) og 6-serien (F12).

Motoralternativer
-----------------

518d - 2.0 liter, R4, 105 kW (143 hk) 07/2013-

520d - 2.0 liter, R4, 120 kW (163 hk) 2010-

520dX - 2.0 liter, R4, 120 kW (163 hk) 07/2013-

520d - 2.0 liter, R4, 135 kW (184 hk) 2010-

520dX - 2.0 liter, R4, 135 kW (184 hk) 07/2013-

520i - 2.0 liter, R4, 135 kW (184 hk) 09/2011-

520iX - 2.0 liter, R4, 135 kW (184 hk) 07/2013-

523i - 3.0 liter, R6, 150 kW (204 hk) 2010-09/2011

525d - 2.0 liter, R4, 155 kW (211 hk) 09/2011-

525dX - 2.0 liter, R4, 155 kW (211 hk) 09/2011-

525d - 2.0 liter, R4, 160 kW (218 hk) 09/2011-

525dX - 2.0 liter, R4, 160 kW (218 hk) 09/2011-

525d - 3.0 liter, R6, 150 kW (204 hk) 2010-09/2011

528i - 2.0 liter, R4, 180 kW (245 hk) 09/2011-

528iX - 2.0 liter, R4, 180 kW (245 hk) 09/2011-

528i - 3.0 liter, R6, 190 kW (258 hk) 2010-09/2011

530d - 3.0 liter, R6, 180 kW (245 hk) 2010-09/2011

530dX - 3.0 liter, R6, 180 kW (245 hk) 2010-09/2011

530d - 3.0 liter, R6, 190 kW (258 hk) 09/2011-

530dX - 3.0 liter, R6, 190 kW (258 hk) 09/2011-

530i - 3.0 liter, R6, 200 kW (272 hk) 2011-07/2013

535d - 3.0 liter, R6, 220 kW (299 hk) 2010-09/2011

535dX - 3.0 liter, R6, 220 kW (299 hk) 2010-09/2011

535d - 3.0 liter, R6, 230 kW (313 hk) 09/2011-

535dX - 3.0 liter, R6, 230 kW (313 hk) 09/2011-

535i - 3.0 liter, R6, 225 kW (306 hk) 2010-

535iX - 3.0 liter, R6, 225 kW (306 hk) 2010-

550i - 4,4 liter, V8, 300 kW (408 hk) 2010-07/2013

550iX - 4,4 liter, V8, 300 kW (408 hk) 2010-07/2013

550i - 4.4 liter, V8, 330 kW (449 hk) 07/2013-

550iX - 4.4 liter, V8, 330 kW (449 hk) 07/2013-

M550dX - 3.0 liter, R6, 280 kW (381 hk) 07/2012-

M5 - 4.4 liter V8, 412 kW (560 hk) 2012-

M5 - 4.4 liter V8, 423 kW (575 hk) 07/2013-

Referanser
----------

1. ↑  
«2010 BMW 5 Series F10». BMWCoop. 12. november 2008. Besøkt 25. juli 2009.
2. ↑  Graeme Fletcher (24. november 2009). «New 2011 BMW 5 Series gets bigger, better looking Read more:». National Post. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 9. oktober 2011.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 19. august 2010. Besøkt 9. oktober 2011. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

Eksterne lenker
---------------

* (en) BMW F10 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

´•´
**BMW:** Hovedartikkel · Portal · Kategori
Portal: BMW
**Prospect** er en bydel i Sydney, i delstaten New South Wales i Australia. Prospect ligger 32 kilometer vest for Sydney sentrum i kommunen City of Blacktown og er en del av Greater Western Sydney regionen.

Historie
--------

Kaptein Arthur Phillip kalte området 'Bellevue'. 13. april 1791 klatret Watkin Tench til toppen av åsen og gav det navnet Tench's Prospect Mount. Dette ble senere omdøpt til Prospect Hill.

Kort tid etter 1808 ble William Lawson utnevnt til 'aide-de-camp' til George Johnston og ble tildelt 500 acre land i Prospect. Han kalte tomten Veteran Hall og bygget en 40-roms storgård der. Ha døde på storgården 16 juni 1850 og tomten ble etterhvert overtatt av Metropolitan Water Board. Huset ble ødelagt i 1926 og mesteparten av tomten er nå under vann i vannreservoaret Prospect reservoir.

Firmaet «Emu and Prospect Gravel and Road Metal Company Limited» åpnet en privat jernbanelinje fra Toongabbie til steinverket Prospect Quarry 7 april 1902. Etter at staten ikke lenger kunne levere jernbanevogner stopped tog å gå på linjen i 1945, selv om selve jernbanen lå der til tidlig 1960 tallet.

Landemerker
-----------

St Bartholomew's
* Prospect Hill, selv om den ikke lenger hører til Prospect, kan sees fra mange steder i bydelen. Den er et historisk viktig landemerke fra tidlig bosetting i New South Wales og bydelen har navnet sitt fra åsen.
* Prospect reservoir er et vannreservoar som er bygget ut langs Prospect Creek.
* St Bartholomew's Church of England er en murkirke med en gravplass som inneholder gravstenen etter Løytnant William Lawson og gravene til flere pioner-familier. Kirkegården er oppført på Australias Register of the National Estate.

Transport
---------

Prospect ligger ved Great Western Highway og M4 Motorway, som gir tilgang til de vestlige bydelene og østover til Sydney sentrum.

Prospect Highway forbinder Prospect til det sentrale Blacktown.

Blacktown jernbanestasjon gir tilgang til Cityrail og Countrylink nettverkene, særskilt til Cityrails' Western railway line. Flere buss-selskap kjører bussruter mellom Prospect og Blacktown via Blacktown Road.

Kjente Innbyggere
-----------------

Kjente personer som har bodd i bydelen inkluder:

* Natasha Crofts – tildelt Australian Mother of the Year prisen i 2007

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  '1788', Watkin Tench, Text Publishing Company, 1996, ISBN 1 875847 27 8 p. 190 & 191
3. ↑  *The Book of Sydney Suburbs*, Frances Pollen, Angus & Robertson Publishers, 1990, Published in Australia ISBN 0-207-14495-8
4. ↑  E. W. Dunlop. «Lawson, William (1774 - 1850)». *Australian Dictionary of Biography, online edition*. Australian National University. Besøkt 29. august 2006.
5. ↑  ***Sydney's Forgotten Quarry Railways*** – Oakes, John pp9-27 ISBN 0 9757870 3 9
6. ↑  The Heritage of Australia, Macmillan Company, 1981, p. 2/12

Eksterne lenker
---------------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Else Lill Münter Bjønnes** (født 29. november 1944 i Oslo) er en norsk forlegger og gründer.

Hun er utdannet lektor fra Universitetet i Oslo med fransk hovedfag, tysk mellomfag, litteraturvitenskap grunnfag og pedagogisk seminar.

Virksomhet
----------

Hun lærte forlagsvirksomhet i Dreyers Forlag, der hun i løpet av 3 år var ansvarlig redaktør for utgivelse av 59 titler. 

Etter å ha jobbet 1 år i Fabritius forlagshus og fått en sønn, startet hun Kolibri forlag AS i 1982. Dette driver hun fortsatt. Kolibri har utgitt bøker i de fleste sjangre og har markert seg ved at mange titler har fått en lang levetid. 

I hele sin tid som gründer og forlegger har Else Lill Bjønnes vært meget engasjert i bokbransjesaker, noe hennes debattartikler i *Bok & Sunn* og Aftenposten bærer preg av. Som første kvinnelige forlagseier ble hun i 1991 valgt inn i Den norske forleggerforenings styre og deltok i tre år på samtlige styremøter, der hun prøvde å gjøre livet lettere for små forlag.

Hun har vært engasjert i en rekke saker, og har gjort en særlig innsats vedrørende matallergier. *Den praktiske barnematboken* utkom i 1984 og ble en klassiker de neste 20 årene, og var den første boken for småbarnsforeldre som inneholdt spesialstoff om cøliaki og om matallergier og -intoleranser.

I 1986 utkom *Allergikokeboken* som hun var redaktør og medforfatter på. Den ble ansett som «bibelen» for matallergikere, revidert en rekke ganger og var i salg frem til 2010. For sitt mangesidige arbeid i Norsk cøliakiforening, ble hun utnevnt til hedersmedlem i 2014. For uten å ha vært formann i den landsomfattende foreningen gjennom 2 ulike perioder, var hun vederlagsfritt også i en årrekke redaktør for medlemsbladet *Cøliaki-nytt*.

Familie
-------

Else Lill Bjønnes er datter av høyesterettsadvokat Wilhelm Münter Rolfsen (1913–2002),Oslo, og ektefellen Randi Sofie født Kvaal (1915-1997). Else Lill Bjønnes er en etterkommer av bl.a. eidsvollsmannen Jens Rolfsen og biskop Johan Nordahl Brun. Hun har vært gift med Sverre Bjønnes og de er foreldre til Erik Wilhelm Bjønnes.

Bibliografi
-----------

Else Lill Bjønnes har utgitt en rekke kokebøker innen feltet, noen utarbeidet hun alene, andre i samarbeid med Norsk Cøliakiforening og et par medarbeidere:

* *Glutenfri mat – godt og sunt* (1998)
* *Eggfri mat for en hver anledning* (2001)
* *Glutenfri mat – godt og sunt 2* (2002)
* *Kokebok for deg som flytter hjemmefra* (2003 og 2006)
* *Glutenfri mat – godt og sunt Gjærbakst og kaker* (2007)
* *Glutenfri mat – godt og sunt Småretter og middager* (2010)
* *Glutenfri mat – godt og sunt Gjærbakst og kaker* (2013)

Kilder
------

* Kolibri Forlag AS:
* Eidsvollsmennenes etterkommere:
***Prosopocoilus yazakii*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor, kraftig, blank hjortebille. Kroppen er nokså bred. Hode og pronotum er mørkt rødlige, dekkvingene brunsvarte med gule sidefelter. Hannenes kjever er ikke sterkt forstørrede, krumme, med en nedoverrettet tann ved roten, kløvede i spissen. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet firkantet, betydelig innbuktet foran. På beina er lårene rødlige med svart spiss, leggene brungule. Hunnen er mindre enn hannen, uten forstørrede kjever. Hodet er grovt og kraftig punktert.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Tibet og det nordlige Myanmar.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Cladognathini*
						* Slekten *Prosopocoilus* Westwood, 1845
							+ Underslekten *Prosopocoilus* (i snever forstand)
								- ***Prosopocoilus yazakii*** Nagai, 2005

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* (en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Halvor Pedersen Hektoen** (født 23. desember 1884, død 23. februar 1960) var en norsk kaptein, sivilingeniør og politiker for Nasjonal Samling (NS).

Hektoen ble født i Tynset. Han tok eksamen artium 1904 ved Hauges Minde i Oslo. Han ble uteksaminert fra Krigsskolen i 1907, og fra Den Militære Høiskole i 1909. Han ble immatrikulert ved NTH i 1911, og tok avgangseksamen i 1914 ved Elektroavdelingen der. Han arbeidet som offiser i nøytralitetsvakten under første verdenskrig, det vil si i perioden 1914–1919. Han var driftsbestyrer for Øvre Eikers kommunes elektrisitetsverk fra 1919 til 1920. I 1926 ble han ansatt i Standard Electric. Fra 1927 var han ansatt hos Statens bilsakkyndige i Aust-Agder.

Hektoen ble innsatt av NS som fylkesmann i Vestfold i februar 1942, og satt i embetet til mars 1944. I en periode under andre verdenskrig var han også NS-utnevnt fylkesmann i Hedmark og NS-fylkesfører i Aust-Agder.

Under landssvikoppgjøret i 1949 ble han dømt til 7 års tvangsarbeid, rettighetstap i 10 år og for alltid fradømt sin stilling som kaptein i Hæren.

Familie
-------

Han var sønn av gårdbruker P.H. Hektoen og Mali Dalen. Han giftet seg i 1920 med Aslaug f. Calmeyer (1898–1976). De fikk to sønner som ble frontkjempere. Den ene av dem, Ola Hektoen, døde den 30. desember 1941.

Referanser
----------

1. ↑   www.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Frøland, Kaare (1924–) (1992). *Vestfold fylkeskommune gjennom 150 år: hovedlinjer i den fylkeskommunale utvikling*. Tønsberg: Vestfold fylkeskommune. s. 192.
3. ↑  Lunde, Jon Vegard (1939–) (1998). *Hjemmefronten på Hedmarken og i Østerdalen: 1940–42*. Lillehammer: Lunde pressetjeneste. s. 92. ISBN 8299096634.
4. ↑  Loock, Hans-Dietrich (1972). *Quisling, Rosenberg og Terboven: den nasjonalsosialistiske revolusjon i Norge, dens forhistorie og forløp*. Oslo: Gyldendal. s. 115. ISBN 8205007985.
5. ↑  «"Fylkesmann" Hektoen "ville vise seg"». *Sandefjords Blad*. 18. november 1949. s. Siste.
6. ↑  Christophersen, Egil (1949–) (1989). *Vestfold i krig*. Tønsberg: Bokkomitéen. s. 168. ISBN 8299199506.
7. ↑  Blindheim, Svein (1916–2013) (1977). *Nordmenn under Hitlers fane: dei norske frontkjemparane*. Oslo: Noregs boklag. s. 200. ISBN 8252203965.

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
***Prosopocoilus spectabilis*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (hannene 27-49 millimeter), kraftig, blank, svart hjortebille med oransje sideflekker på pronotum og dekkvinger. Store hanner har lange, krumme kjever med tenner bare i den ytre delen. Hodet er uten påfallende kjøler eller knøler, pannen foran bredt, U-formet innbuktet med et lite, kort framspring i midten. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Undersiden er svart med oransje flekker bak mellomhoftene. Hunnen er mindre og mer bred og oval enn hannen, uten forstørrede kjever, svært blank. Hodet er grovt og kraftig punktert.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sumatra.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Cladognathini*
						* Slekten *Prosopocoilus* Westwood, 1845
							+ Underslekten *Prosopocoilus* (i snever forstand)
								- ***Prosopocoilus spectabilis*** (Ritsema, 1912)

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
* Bildegalleri
* (en) *Prosopocoilus spectabilis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Prosopocoilus spectabilis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* (en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Halvor Olai Larsen Møgster**, senere **Kolbeinsvik** (født 21. desember 1875 i Austevoll, død 22. februar 1950) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Møgster ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Halvor Birkeland, Rasmus Birkeland, Lauritz Christiansen, Hans Næss, Henrik Østervold, Jan Østervold, Kristian Østervold og Ole Østervold olympisk gull i klassen *12 meter type 1907* med den norske båten «Atalanta». Det var kun én båt i denne klassen.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i seiling, 12-metersklassen type 1907

Referanser
----------

1. ↑  Schjelderup, W. M. (1922). *Bergens seilforening i 50 år*. Bergen. s. 193.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Halvor Møgster – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Halvor Møgster – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Halvor Møgster – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Bernt Mortensøn Orning** (Grønvold) (født ca. 1684 i Vatne i nåværende Vestland, død 24. juni 1729 i Christiania) (Oslo) var en dansk-norsk oberstløytnant.

Familie
-------

Han var sønn av sekondløytnant Morten Marthinus Haagensen Grønvold og Else Elisabeth Orning. Han var gift to ganger. Det første ekteskapet inngikk han den 14. mars 1705, med Anna Lange. Med henne fikk han ti barn. Hun døde den 13. april 1725. Bernt Mortensøn Orning inngikk sitt andre ekteskap den 5. april 1727. Hans andre hustru het Birgitte von Heidemarch. Med henne fikk han to barn.

Militær karriere
----------------

Han var fenrik i Ungarn 22. april 1706, og ble løytnant 29. juli 1707. Regimentet kom tilbake til Danmark i 1709. Han ble kaptein i Vølchersahms dragoner den 23. mai 1710. Den 3. juli 1716 ble han forfremmet til major, og den 16. juli 1725 ble han forfremmet til oberstløytnant.

Han var ved folketellingen i 1701 offiser i Aggerhus Regiment, som var forlagt på Akershus festning. I folketellingen står han imidlert som bosatt på Høiland på Stord.

I 1704 var han i kongens tjeneste på Kongsvinger. Han var da oppført som bosatt på Nedre Aaland på Stord.

Historiske kilder
-----------------

Fr. Grønvold har i 'Slægts-Krøniker' 1500-1800 (Christiania 1924) skrevet (bind I, side 160-169) om 'Obrist-Lieutenant ved Dragonerne Bernt Orning (og hans Efterkommere)', og gjengir også kopi av et maleri som angivelig er av denne mannen.

I boken gjengis det utdrag fra flere dokumenter, bl.a. et dokument datert 9. juli 1729 om oppnevnelse av skiftekommissærer i dødsboet.

Referanser
----------

1. 1 2  Fr. Grønvold (1924). «Obrist-Lieutenant ved Dragonerne Bernt Orning (og hans Efterkommere)» (PDF). *Slægts-Krøniker 1500-1800*: 160–169.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Halvor Johansen** (født 26. desember 1969 i Nannestad) er en norsk offiser i Forsvaret som innehar stillingen Sjef Cyberforsvaret siden sommeren 2022.

Karriere
--------

Johansen startet sin militære karriere i 1989 som seksjonssjef i Sambandskompaniet (ble Sambandsbataljonen i 1996) og hadde forskjellige stillinger i avdelingen frem til han ble troppssjef 1995. Fra 1996 til 1999 var Johansen S-6 i Forsvarets Spesialkommando (FSK) før han i 1999 dro til Kosovo for å tjenestegjøre som S-6 for FSK. 

Fra 1999 hadde Johansen flere stillinger i SBBN. Han var kompanisjef fra 1999 til 2001 før han ble operasjonsoffiser fra 2001 frem til han tjenestegjorde som nestkommanderende i 2002. I 2003 tjenestegjorde han som operasjonsoffiser for FSK i Afghanistan før han senere det samme året begynte som stabsoffiser i Forsvarsstaben. 

I 2007 tjenestegjorde Johansen som Liaisonoffiser for FSK i Afghanistan før han senere i 2007 fikk stillingen som hovedlærer spesialoperasjoner på Forsvarets Høgskole. Fra 2010 til 2012 var han bataljonssjef i Sambandsbataljonen før han gikk over i stillingen som senior stabsoffiser i Forsvarsstaben frem til 2014. 

I samme tidsrom, tjenestegjorde Johansen som sjef Norges Politirådgivningsteam i Afghanistan i 2013. Mellom 2014 og 2018 hadde han flere forskjellige stillingen i Forsvarets spesialstyrker. Han var sjef planseksjonen fra 2014, sjef materiell- og utviklingsavdelingen fra 2014 til 2016. I 2017 var han Stabssjef før han var sjef plan- og utviklingsavdelingen fra 2017 til 2018.

I 2018 ble Johansen utnevnt som Brigader og har etter det hatt ulike stillinger i Cyberforsvaret. Han var sjef Cyberforsvarets CIS-regiment fra 2018 til 2021, før han var sjef Cyberforsvarets operasjonssenter (CDOC). 

I 2022 ble Halvor Johansen beordret som Sjef Cyberforsvaret.

Militær utdanning
-----------------

* 1988-1989 Befalsskolen for Hærens samband
* 1990-1993 Hærens krigsskole
* 2001 Captains Career Course/US Army Signal Corps
* 2002-2003 Grunnstudiet/Forsvarets høgskole
* 2005-2007 Stabs- og masterstudiet/Forsvarets høgskole
* 2015 Senior Course/NATO Defence College

Referanser
----------

*
**Øyvind Nordsletten** (født 1. juni 1944 på Bryne i Time kommune) er en norsk diplomat og ambassadør. Han har bl.a. vært Norges ambassadør til Ukraina, til Russland, til Irland og har også vært generalkonsul i Murmansk. 

Nordsletten har bl.a. gjennomført Forsvarets russiskkurs, avtjent plikttjeneste ved Garnisonen i Sør-Varanger og har også studert ved Universitetet i Oslo. Han gjennomførte Utenriksdepartementets aspirantkurs i 1974. Nordsletten var Norges første ambassadør til Kiev (Ukraina) 1992-1996, ekspedisjonssjef ved Statsministerens kontor 1998-1999 og var Norges ambassadør til Russland 2000-2008 hvor han også var første ambassadesekretær i perioden 1979–1982. Han var ambassadør til Dublin (Irland) 2008-2011 og generalkonsul i Murmansk (Russland) 2011-2013. 

I kjølvannet av Treholtsaken ble Nordsletten i 1984 erklært som uønsket i Sovjetunionen som en gjengjeldelse mot at Norge utviste flere sovjetiske diplomater. 16 år senere ble Nordsletten utnevnt til Norges ambassadør i Russland, en stilling han hadde i åtte år. 

Nordsletten ble i 2000 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden for embedsfortjeneste. I 2011 ble han tildelt den russiske Vennskapsordenen. Nordsletten ble i 2008 utnevnt til æresmedlem i Norsk-russisk handelskammer for sitt bidrag til forbedring av norsk-russiske forretningsrelasjoner.

Han og hans kone Åslaug Undheim fikk i 2008 Time kommunes kulturvernpris for restaureringen av huset Arkjå.

Referanser
----------

1. ↑  «Russisk orden til Nordsletten»[*død lenke*], *Aftenbladet.no*, 7. juni 2011.
2. ↑  f-b.no, 4. desember 2008: Æresmedlemskap til Russlandskjennere[*død lenke*]
3. ↑  jbl.no, 8. november 2008: Kulturell priskveld[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Prosopocoilus corporaali*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (hannene 42-84 millimeter), blank, brun hjortebille. Hannens kjever er lange og slanke, noe krummede, på innersiden med én tann nær roten og tre-fire tenner i den ytre delen. Hodet er slett uten tydelige kjøler eller knøler. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, ikke innsnevret ved roten. Undersiden og beina er samme farge som oversiden. Hunnen er mindre, bredere og blankere, uten forstørrede kjever, forkroppen tydelig punktert, svart med en mørkrød ytterkant på dekkvingene.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sulawesi og Molukkene.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Cladognathini*
						* Slekten *Prosopocoilus* Westwood, 1845
							+ Underslekten *Prosopocoilus* (i snever forstand)
								- ***Prosopocoilus corporaali*** (Nagel, 1933)

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
* Bildegalleri
* (en) *Prosopocoilus corporaali* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* (en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Halvor Olsen Lunde** (født 29. november 1859 i Trysil, død 15. april 1941) var lærer, kirkesanger, gårdbruker og lokalpolitiker i Trysil. Han var også ordfører i bygda 1905-1919. Han var den første ordføreren som ble valgt på partiliste, og med sine 15 år som ordfører er han den tredje lengstsittende etter Arvid Nyberg og Ole Martin Norderhaug.

Han var utdannet lærer fra Hamar offentlige lærerskole i 1880, og arbeidet som lærer i Gran i to år, og deretter i Ytre Rendal. Mens han var lærer i Ytre Rendal, giftet han seg i 1886 med Sina Hansdatter Otnes. Han vendte hjem til Trysil omkring 1890 for å overta gården Østre Lunde i sentrum av Innbygda etter faren. Fra 1891 til 1925 var han lærer og kirkesanger i Trysil.

Han var medlem av kommunestyret og formannskapet i 27 år, og ordfører i 15 år - tilsvarende 5 valgperioder à 3 år. I den første valgperioden var det flertallsvalg til kommunestyret i Trysil. Ved valget i 1907 ble det introdusert partilister, og Lunde ble valgt inn for Arbeiderdemokratene. Han var dertil medlem av forliksrådet i 12 år, skolestyreformann i 6 år, og leder av representantskapet i Trysil Sparebank. Da han i ved jul i 1919 gikk av som ordfører, ble han tildelt Medaljen for borgerdåd. Ved 70-årsdagen ble han også hedret med en sølvvase og et hylningsdikt skrevet av Jon Moren fra ungdomslaget Trysil-Knut.

Det var i Lundes tid som ordfører, i 1906, at kommunen kjøpte de store skogeiendommene som hadde tilhørt A/B Mølnbacka-Trysils skoger.

Han var dattersønn av ordfører og skogbestyrer Ole Nyhuus d.e. nevø av ordfører og stortingsmann Ola Nyhuus d.y. og botanikeren Olinus Nyhuus, og far til herredsagronomen og NS-ordføreren Harald Lunde og fylkeslegen Sindre Lunde.

Se også
-------

* Liste over ordførere i Trysil

Referanser
----------

1. 1 2   www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Halvor Olsen Lunde; nettstedet Gravminner i Norge
3. 1 2 3 4  «70 år». *Østlendingen 28. nov 1929*. 1929. s. 2.
4. ↑  *Hamar lærerskole 100 år*. 1967. s. 167.
5. ↑  Nytrøen, Odd (1970). *Ytre Rendal : gård og ætt*. s. 552.
6. ↑  *Trysil-boka : bidrag til bygdens historie. Bind 2 : Garder og slekter*. Trysilboknemnda. 1946. s. 345-355. . Gårdsoverdragelsen skjedde i 1897, men Halvor, Sina og barna bodde allerede på gården ved Folketellinga i 1891
7. ↑  Lars Løberg. «Kommunen i forrige århundre». I: *Årbok for Trysil*, 1988
8. ↑  *Trysil-boka : bidrag til bygdens historie. Bind 4 : Alminnelig del; første halvbind*. Trysilboknemnda. 1964. s. 173, 213, 288.
9. ↑  *Departements-tidende*. Christiania: Schibsted. 1919. s. 799.
10. ↑  *Østlendingen 4. des. 1929*. 1929. s. 2.
11. ↑  Kristian Ingmar Moe (1963). *Trysil kommuneskoger 1891-1950*. Trysil komm. skogstyre.
12. ↑  *Studentene fra 1915*. Oslo: Gundersen. 1942. s. 297.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Øyvind Ruud** (født 30. desember 1944, død 20. februar 2015) var en norsk tjenestemann og politiker (KrF).

Han var utdannet sosionom fra Norges kommunal- og sosialhøgskole fra 1970, og hadde 1-årig program i administrasjon og effektivisering fra 1974 og diverse kurs, blant andre lederutviklingsprogrammet i Akershus fylkeskommune. Han jobbet i Kriminalomsorgen 1970–1979 og som avdelingssjef, personalsjef og assisterende barnevernssjef i Oslo kommune 1979–1987. Fra 1993 var han ansatt ved Akershus universitetssykehus, hvor han hadde vært personal- og organisasjonssjef, plan- og organisasjonssjef og prosjektdirektør. Ruud har også vært formann i Akershus KrF, redaktør i *Tidsskrift for kriminalomsorg*, styreleder i Stor-Oslo Lokaltrafikk AS og styremedlem i KLP Forsikring AS og Rikshospitalet HF.

Ruud har vært medlem av Skedsmo kommunestyre og Akershus fylkesting, og var fylkesordfører i Akershus 1988–1991.

Referanser
----------

1. 1 2   www.stortinget.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Øyvind Ruud». Stortinget.no.
4. ↑  «Nekrolog: Øyvind Ruud». Aftenposten. 5. mars 2015. Besøkt 9. oktober 2017.
5. 1 2 3 4 5  «Prosjektdirektør - Øyvind Ruud». Akershus universitetssykehus. 8. september 2008. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Øyvind Ruud hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Øyvind Ruud hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget
 |
**Halvor Pedersen Eggan** (født i Osen i Østerdalen 3. juli 1854, død i USA 1931) var en norsk-amerikansk fotograf.

Familie
-------

Foreldrene var Peder Halvorsen Egga (f. 19/5-1832) fra Osen i Østerdal og Serine Olsdatter (f. 1834) fra Elverum. Halvor vokste opp på farsgården Egga, men tok navnet Eggan da han kom til USA.

Karriere
--------

Halvor emigrerte til USA i 1876, og fikk etter hvert følge av sine brødre, Syver (= Sever) Eggan (10)-1869-1929) og Svend Torinus (= James) Eggan (f. 12/11-1872), som også slo inn på fotografiyrket. De drev fra 1891 til 1895 atelieret Eggan Bros. i 207 Pike Street, Seattle, Washington.

Skuespillerinne og metodistpredikant Fredrikke Nielsen i USA ca. 1895.  Foto: Eggan Bros, Washington, Oslo Museum TM.T01700. 
I USA møtte han norske Inger (f. 1870) og de ble gift i 1894 og fikk to barn. Også Inger praktiserte som fotograf. Sammen etablerte de et atelier i Rena omkring 1898, som de oppga allerede i 1900, og dro med barna til Åmot, hvor de finnes omtalt i Folketellingen for 1900. I årene 1901 til 1903 var de tilbake i USA og opprettet eget atelier i Moscow, delstaten Idaho, hvor de også grunnla Eggan Opera House. Ellers drev de virksomheten fra Washington og Oregon, men var tilbake i Moscow i årene 1909-1910.

Referanser
----------

1. ↑   Photographers’ Identities Catalog, Photographers’ Identities Catalog ID 349255[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Bonge, Susanne (1980). *Eldre norske fotografer: fotografer og amatørfotografer i Norge frem til 1920*. Bergen: Universitetsbiblioteket i Bergen. ISBN 8271300148.

Eksterne lenker
---------------

* Halvor P. Eggan Kulturnav

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
**Bernt Petter Stigum** (født 10. september 1931 i Oslo) er norsk samfunnsøkonom. Han er professor emeritus ved Universitetet i Oslo. 

Etter examen artium ved Oslo katedralskole reiste Stigum til USA, der han tok bachelorgrad ved Dartmouth College i 1956 og doktorgrad i samfunnsøkonomi ved Harvard University i 1962.

Han har hatt flere stillinger ved amerikanske universiteter, blant annet som professor ved Northwestern University og var professor ved Universitetet i Oslo fra 1974 til 2001. Han har også vært gjesteprofessor i New Zealand, Australia og USA. 
Han har utgitt flere bøker og en rekke artikler og har gjort viktig forskning blant annet innen økonometri, mikroøkonomisk teori og makroøkonomi.

Stigum er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1976.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Guggenheim Fellows database, Guggenheim fellows ID bernt-p-stigum[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Bernt Petter Stigum». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 30. september 2020. Besøkt 14. januar 2023.
5. ↑  90 års omtale i Aftenposten 10. september 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MGP **·** NKC
 |
Halvor N. Rønnings hus i Valhalla Centre, Alberta, Canada
**Halvor Nilsen Rønning** (Ronning) (født 1862 Bø i Telemark, død 1950) var en norsk misjonær.

Han utdannet seg som lærer, men i 1883 reiste han til Minnesota i USA for å studere til å bli misjonær. I 1891 reiste han som misjonær til Kina. Etter å ha mistet sin kone Hannah i 1907 drog Halvor N. Rønning til Bardo i Alberta, Canada med sine 7 barn. 1 1911 giftet Rønning seg på nytt og var samtidig på jakt etter et sted i Canada å slå seg ned. Ønsket var å finne et sted der mange nordmenn var samlet, mange nok til å kunne starte en egen norsk-luthersk kirke. Et slikt sted fant Rønning i Valhalla Centre, Alberta, Canada. En av Halvor N. Rønnings sønner, Chester Ronning, ble senere en kjent og aktet kanadisk diplomat og politiker.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Halvor Ronning, bdcconline.net[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* The Ronning Homestead in Valhalla
* America/Canada/Alberta/ Bardo

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Øyvind Tore Pharo** (født 24. oktober 1949) er en norsk forlagsredaktør tilknyttet Aschehoug, musikkjournalist og aktiv bakmann i bluesmiljøet, ikke minst Notodden Blues Festival. 

Sammen med Tom Skjeklesæter var han en av de toneangivende skribentene i musikkmagasinet *Beat* med R&B, soul og blues som spesialitet. Pharo har skrevet om musikk siden 1978 og er fortsatt tilknyttet medier som bluesbladet BluesNews, nettstedet ABC Nyheter og *Dag og Tid*.

I 2009 ble Pharo tildelt NBFs Bluespris på Notodden.

Pharo har en magistergrad i amerikansk litteratur.

I Aschehoug forlag er Pharo redaktør for forfattere som bl.a. Jo Nesbø, Tom Egeland og Toril Brekke, samt yngre forfattere som Sigmund Jensen og Rune Salvesen.

Eksterne lenker
---------------

* Omtale av Pharo og Bluesprisen[*død lenke*]
* Fra utdelingen av Bluesprisen 2009[*død lenke*]


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forrige mottaker:**Pinetop Perkins** | **Vinner av****Notodden Bluesfestival bluespris**(2009) | Neste mottaker:**Rita Engedalen** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |