recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nikolaj Mikhajlovitsj Kamenskij** (russisk: Николай Михайлович Каменский; født 27. desember 1776, død 4. mai 1811) var en russisk adelsmann og general, sønn av feltmarskalk Mikhail Kamenskij. Nikolaj og broren Sergej ble utdannet ved en kadettskole. I 1787 ble han utnevnt til adjutant for sin far. I 1799 ble han utnevnt til general av tsar Paul I, samme år deltok Kamenskij med feltmarskalk Aleksandr Suvorov under dennes felttog i Sveits under Revolusjonskrigene.

I slaget ved Austerlitz var Nikolaj Kamenskij underlagt Pjotr Ivanovitsj Bagration, Kamenskij mistet 1 600 soldater i slaget og kom såvidt fra det med livet. Han utmerket seg i slaget ved Eylau og ble tildelt Sankt Georgsordenen som påskjønnelse. Han ble deretter beordret til å unnsette Danzig som var under beleiring, fikk seg underlagt 8 000 soldater, men mislyktes og mistet 1 500 av dem. I det påfølgende slaget ved Heilsberg mistet han ytterligere 1 700 soldater.

Da finskekrigen brøt ut i 1808 hadde Nikolaj Kamenskij et omdømme for å være skjødesløs med sine soldaters liv. Han ble imidlertid utnevnt til full general i 1809 og vant viktige slag mot de svenske styrkene ved Kuortane og Oravais. Det var Nikolaj Kamenskij som la frem den dristige planen om å krysse den isbelagte Bottenviken fra Finland for å angripe Umeå og Åland, noe som tvang Sverige til å avstå Finland til Russland. 

Etter finskekrigen etterfulgte Nikolaj Kamenskij general Bagration som kommandant over arméen ved Donau som opererte mot tyrkerne i den russisk-tyrkiske krig. Sammen med sin eldste bror stormet hans styrker Silistra og Pazardzhik men mislyktes i å erobre Shumen og Ruse. Den 26. oktober 1810 seiret hans styrker over en tyrkisk hær på 40 000 mann under Osman Pasha ved Vidin. De russiske styrkene mistet kun 1 500 mann, mot 10 000 hos deres tyrkiske motstandere. 

Den 4. februar 1811 fikk Nikolaj Kamenskij feber og ble fraktet til Odessa for rekonvalesens, som kommandant overtok general Louis Alexandre Andrault de Langeron. Kamenskij døde etter tre måneder i en alder av 34 år.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Riksdansk** (dansk: *rigsdansk*) er det standardiserte danske talespråket. Tidligere var det den eneste variant av dansk som var tillatt brukt i radio og TV. Siden 1970-tallet er riksdansk svekket, samtidig med at de danske dialektene i stigende grad har nærmet seg riksdansk.

Historisk betraktet er riksdansk den dialekten som ble talt av borgerskapet i København og Malmö, og det er en dialekt som primært er basert på sjællandsk og (til 1658) skånsk

.

Riksdansk er ikke en statisk dialekt, men et språk i rivende utvikling, ikke minst på det lydlige område:

* *r* er blitt vokalisert etter vokaler.
* Vokalen *a* er blitt lukket ("fladt")
* Kort *o* er blitt åpnet (= *å*).
* De fleste vokaler er blitt betydelig åpnere etter og foran *r*; motsetningen mellom *e*/*æ* og *a* er blitt opphevet i lukket stavelse foran dentaler og labialer, f.eks. *ret* = *rat*, *kræft* = *kraft*.
* Forskjellen mellom korte og lange vokaler er opphevet foran bløt *d*.

Der er en voksende forskjell på dansk rettskriving og den aktuelle uttalen av språket. Rettskrivingen ble fastlagt på 1800-tallet (med mindre revisjoner i løpet av 1900-tallet), men den er basert på den praksis som har vært noenlunde konstant siden 1500-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  DR P1: Ud med sproget
2. ↑  Peter Skautrup: Det danske sprogs historie, s. 259
3. ↑  Bent Jul Nielsne og Karen Margrethe pedersen: Danske talesprog, København 1991, s. 12
4. ↑  Søren Sørensen: *Den danske litteratur begynder i Malmø* i Norden Nu, Juni 2008 Arkivert 11. januar 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Det Danske Sprog- og Litteraturselskab

  

Portal: Danmark
**Ralph Sydney Evinrude** (født 27. september 1907, død 21. mai 1986) var en amerikansk forretningsmagnat, styreleder i firmaet Outboard Marine Corporation som framstilte utenbordsmotor for båter av merket Evinrude, stiftet av hans norskættede far fra Gjøvik, Ole Evinrude. Ralph Evinrude er også kjent som ektefelle av sangeren og skuespilleren Frances Langford (1913–2005).

Liv og virke
------------

Evinrude ble født i Milwaukee i Wisconsin som eneste sønn av Bess Cary og Ole Evinrude. Evinrudes far hadde utvandret fra Norge i 1882 og i USA utviklet den første kommersielt mulige påhengsmotor. Således skapte han en helt ny form industri og rekreasjon med fritidsbåter. I 1927 gikk Ralph inn i familiebedriften, som da het Elto Outboard Motor Company, etter to år på Universitetet i Wisconsin–Madison. Han var utsett til å overta, og i løpet av sine sju første år lærte han forretningen gjennomgående ved å ha en rekke posisjoner både innenfor ingeniørvirksomhet og markering. 

Hans far døde den 12. juli 1934 og Ralph Evinrude overtok ledelsen av selskapet 27 år gammel, og drev det i de neste 55 år i bedriften. I 1936 ble Elto slått sammen med et tilsvarende selskap for påhengsmotorer, Johnson Motor Company, basert i Waukegan i Illinois. Den ny selskapet ble hetende Outboard Marine Corporation (OMC). Han fungerte som president, direktør og styreformann før han til sist gikk av som styreformann i januar 1982 etter 19 år i denne posisjonen.

Evinrude giftet seg med Joan «Bobbe» Everett i Lake Forest i Illinois i desember 1951. Etter at hans første kone døde, giftet han seg på nytt, men ble skilt og i 1955 giftet han seg med skuespilleren og sangeren Frances Langford. Han flyttet til hennes eiendom i Jensen Beach i Florida. De hadde felles interesser i forretning, filantropi og fritidsbåt, og tilbrakte mye tid om bord i deres 36 meter yacht «Chanticleer».

Han døde i Stuart i Florida, og etterlot seg sin enke, en datter, Sally Slater av Jensen Beach, og en sønn, Thomas Evinrude av Marquette i Michigan; fire barnebarn og et oldebarn.< Han mistet et barnebarn i 1982, den 18 år gamle Frances Julia Slater som ble bortført fra en butikk hun arbeidet i, stukket i hjel og skutt, før hun ble kastet ut av en bil. Tre menn ble tatt og fikk dødsstraff.

Referanser
----------

1. ↑   «A National Historic Mechanical Engineering Landmark» Arkivert 16. juni 2016 hos Wayback Machine. (PDF), *Outboard Marine Corporation* 1981
2. 1 2   «Ralph S. Evinrude, 1907-1986 - A Closer Look», *NMMA Awards Gallery*; arkivert fra originalen den 17. oktober 2007
3. 1 2 3   «Ralph Evinrude Dies; Made Outboard Motor», *New York Times* 22. mai 1986
4. ↑   Heise, Kenan (22. mai 1986) «Ralph S. Evinrude, 78, Of Boat Motor Firm», *Chicago Tribune*
5. ↑   «Florida Executes Killer of an Heiress», *New York Times* 23. oktober 1996

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sør-Koreas flagg Sør-Korea |
| Rullestolcurling Rullestolcurling |
| VM i rullestolcurling |
| Sølv | 2008 Sursee |  Ener |
| Sølv | 2012 Chuncheon |  Ener |

**Kang Mi-suk** (født 25. september 1968 i Seoul) er en sørkoreansk rullestolcurlingspiller. Han har to VM-sølvmedalje fra 2008 og 2012 som fremste meritter, og har spilt på det kinesiske landslaget siden 2007. Hun spilte bordtennis før hun begynte med rullestolcurling.

Hun har et barn.

Idrettskarrière
---------------

Kang var ener i VM i rullestolcurling 2007, som var hennes første VM. Her kom Sør-Korea på 7.-plass. Året etter var hun igjen treer, i VM i rullestolcurling 2008, der det sørkoreanske laget kom på 2.-plass, etter finaletap 3-5 for Norge. I VM i rullestolcurling 2009 kom de på 6.-plass. 

Sør-Korea spilte seg fram til finalen i Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver, men tapte 7-8 for Canada, og kom med det på 2.-plass. Også i VM i rullestolcurling 2012 var hun ener, der Sør-Korea kom på 2.-plass. Denne gangen tapte de finalen 1-9 for Russland. De kom på 9.-plass i VM i rullestolcurling 2013 i Sotsji. 

Han var igjen ener i Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det sørkoreanske laget kom på 9.-plass.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos WCF
* Profil hos Sotsji 2014 Paralympics Arkivert 19. mars 2014 hos Wayback Machine.
**Madvillain** er et hiphop-duo bestående av rapper MF DOOM og produsent Madlib. De debuterte i 2004 med albumet "Madvillainy", som ble mottatt med kritikerrost og anerkjent som et av de beste hiphop-albumene noensinne[]. MF DOOM, også kjent som Daniel Dumile, er en engelsk-amerikansk rapper som har gitt ut en rekke soloprosjekter under ulike aliaser, mens Madlib, egentlig Otis Jackson Jr. er en amerikansk produsent og DJ som har samarbeidet med en rekke artister innenfor hiphop, jazz og elektronisk musikk.

Madvillainy ble utgitt på Stones Throw Records, et plateselskap som har blitt kjent for å promotere alternative hiphop-artister. Albumet ble produksjonsmessig ledet av Madlib, og byr på en unik blanding av samplebasert produksjon og MF DOOMs nasale og ironiske flow. Tekstene til MF DOOM på albumet er ofte abstrakte og surrealistiske, og tar opp temaer som superhelter, kriminelle og popkulturelle referanser.

Etter Madvillainy har Madvillain gitt ut et par singler og spilt en rekke konserter, men det har ikke blitt utgitt noe nytt materiale fra duoet siden 2004. MF DOOM og Madlib har imidlertid fortsatt å samarbeide med andre artister og gitt ut soloprosjekter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Madvillain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Madvillain på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Madvillain på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Madvillain på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Madvillain på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Madvillain på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Madvillain på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Madvillain på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
*Corvus*
En ***corvus*** («ravn» på latin) var en romersk, militær bordingsinnretning, brukt mot Karthago i sjøkrigen under den første punerkrig.

I Bok III av sin *Historie* beskriver Polybios *corvus* som en 1,2 meter bred og 10,9 m lang bro, med en lite rekkverk på begge sider. Innretningen ble trolig brukt over baugen på skipet, der et system av trinser og en påle gjorde det mulig å heve og senke broen. Under broen var det en stor spiss, formet som et fuglenebb (derav navnet «ravnen»). Spissens formål var å spidde fiendens skipsside når *corvus* ble senket. Dermed fikk legionærene trygg passasje mellom skipene.

I det tredje århundre f.Kr. var Roma langt fra en maritim stormakt, og romerne hadde lite eller ingen erfaring på havet. Faktisk hadde ikke den romerske republikk hatt noen kampanjer utenfor Den italienske halvøy før den første punerkrig. Republikkens militære styrke var på land, hos de godt displinerte legionærene. *Corvus* gjorde det mulig for romerne å bruke landhæren mot den overlegne karthagenske marinen, og bordingsinnretningen medførte at romerne vant flere slag, blant annet det berømte slaget ved Mylae, ved Sulci, Tyndaris og Ecnomus.

Til tross for sine fordeler var *corvus* en ganske stor belastning for skipene. Moderne beregninger viser at vekten på innretningen måtte ha påvirket fartøyenes sjøegenskaper. Romerne mistet nesten to hele flåter i stormer, en i 255 f.Kr. og en i 249 f.Kr. trolig på grunn av den reduserte stabiliteten corvusen forårsaket. Disse tapene var trolig grunnen til at romerne sluttet å utstyre skipene med corvus mot slutten av krigen. 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Tomas Enrique Bekkavik** (født 8. februar 1988) er en norsk tidligere troppsturner som er hovedtrener i troppsturn for Malvik Turn og RG.

Han er utdannet faglærer innen kroppsøving og idrettsfag, og har en bachelorgrad fra Høgskolen i Nord-Trøndelag. Hans hovedoppgave het «Bevegelighetstrening og kraftutvikling – den akutte effekten hos eliteturnere».

Idrettskarriere
---------------

I 2015 vant Malvik Turn og RG gull i frittstående i mix-klassen ved NM i troppsgymnastikk for junior 2015. Malvik kvalifiserte seg til Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk for junior 2016, og kom der på 4.-plass i mix med Bekkavik som trener. Han har vært en del av trenerteamet i Norges uoffisielle landslag, *Team Norge*, og ved EM i troppsgymnastikk 2016 var han hovedtrener for det norske juniorkvinnelaget. Dette laget endte på 6.-plass med 49,433 poeng.

Malvik Turn og RG deltok i Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk for junior 2018, der de kom på sjetteplass i mix og tiendeplass i kvinneklassen. Bekkavik er hovedtrener for det norske juniorkvinnelaget under EM i troppsgymnastikk 2018 i Portugal.

Utmerkelser
-----------

* 2015 - Sør-Trøndelag idrettskrets' Ildsjelpris

Referanser
----------

1. ↑  UEG - *Teamgym 2016 Czech Republic, Qualification Junior Women* Arkivert 20. november 2016 hos Wayback Machine. besøkt 19. november 2016.
2. ↑  Malviknytt - *Tomas Bekkavik fikk ildjselpris* Arkivert 20. november 2016 hos Wayback Machine. besøkt 19. november 2016.
3. ↑  Brage - *Bachelorgradsoppgave - Bevegelighetstrening og kraftutvikling - Den akutte effekten av tøyning hos turnere*, besøkt 19. november 2016.
4. ↑  Sports Event Systems - *11th TeamGym Championships 2016*, besøkt 19. november 2016.
5. ↑  UEG - *12th TeamGym European Championships*, besøkt 16. oktober 2018.
**Vilhelm den gamle** eller *William Senex* (død 1168) var en prelat på 1100-tallet som har siden blitt regnet som den mest berømte biskop på Orknøyene.

Selv om opplysningene om hans opprinnelse er uklare i detaljene er det sagt at han var en «klerk fra Paris». Den norrøne sagatradisjonen hevder at han Vilhelm hadde vært biskop i 66 år da han døde i 1168, noe som betyr at han ble innviet som biskop en gang rundt 1102. Det er ingen samtidige bevis på hans bispeverdighet før et brev fra pave Honorius II i 1128, skjønt selv da nevnes ikke navnet Vilhelm uttrykkelig, men heller kun at en biskop holdt bispesetet på samme tid som en annen påstått utnevnt biskop, Radulf Novell. Vilhelm den gamle var i alle fall til stede i 1135 under jarledømmet til Pål Håkonsson.

Biskop Vilhelm den gamle var en av de som i stor grad fremmet helgenkulten til sankt Magnus Orknøyjarl, og skal selv ha gjort seg til vitne for en del mirakuløse hendelser posthum fra den tidligere jarlen. Vilhelm fikk relikviene til sankt Magnus overført til Kirkwall. Han fikk fastsatt at bispesetet ble på dette stedet og med støtte fra jarl Ragnvald Kale Kollson begynte han reisningen av ny katedral her. Det var antagelige av disse grunnene at Vilhelm ble husket i den senere tradisjonen på Orknøyene, både i sagaene og geistlige nedtegnelser som den grunnleggende biskop av Orknøyene. Den første biskop av Orknøyene regnes dog Henrik av Lund (død 1066).

Sammen med jarl Ragnvald og Erling Skakke dro Vilhelm den gamle i årene 1151 og 1153 på pilegrimsreise eller korstog til Det hellige land. I årene 1153–1154 kom Orknøyenes bispedømme endelig inn under hjemlandet Norge, og ikke underlagt et fremmed land som York erkebispedømme i England eller St Andrews i Skottland. Det skjedde da pavens legat Nicholas Breakspear kom til Norge for å godkjenne det nye Nidaros erkebispedømme (tidligere bispedømme). Bishop William died in 1168.

Vilhelm ble gravlagt i St. Magnuskatedralen i Kirkwall.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Crawford, «William (died 1168)».
2. ↑  Cooke, «Ralph (d. in or after 1151)».
3. ↑  Watt, *Fasti Ecclesiae*, s. 249.
4. ↑  Crawford, «William (d. 1168)»; Watt, *Fasti Ecclesiae*, p. 249.

Litteratur
----------

* Cooke, Alice M.: «Ralph (d. in or after 1151)», rev. Barbara E. Crawford, *Oxford Dictionary of National Biography*, Oxford University Press, 2004.
* Crawford, Barbara E.: «William (d. 1168)», *Oxford Dictionary of National Biography*, Oxford University Press, 2004
* Watt, D.E.R. (red.): *Fasti Ecclesia Scoticanae Medii Aevii ad annum 1638*, (Scottish Records Society, 1969), ss. 248-9
**Tomas Colin Archer** (født 31. august 1952 i Larvik) er en norsk generalløytnant, organisasjonsmann og politiker for Arbeiderpartiet. Colin Archer er uteksaminert fra Flygeskolen, Luftkrigsskolen, Luftforsvarets stabsskole I og II, Forsvarets høgskoles hovedkurs og Royal College of Defence Studies. Han har også vært generalsekretær i Flyktninghjelpen.

Tomas Colin Archer var Generalinspektør for Luftforsvaret (GIL) i årene 2000–2004. Archer vant i 2003 en internasjonal pris for resultatene han oppnådde med ledelsesverktøyet balansert målstyring (BM).

I statsråd 10. september 2004 ble Archer utnevnt til generalløytnant og sjef for Fellesoperativt hovedkvarter. Han overtok denne stillingen 30. september. Allerede i januar 2005 ble det kjent at general Archer hadde søkt og fått innvilget såkalt sluttpakke, noe som vakte oppsikt. Det var en alminnelig oppfatning at han skulle overta som Forsvarssjef.

Tomas Colin Archer har mottatt flere utmerkelser for sine ledelsesegenskaper i Forsvaret. Han ble tildelt «Årets likestillingspris 2002» og fikk også utmerkelsen som «Årets leder i staten 1998». Den siste fikk han som sjef for Bodø hovedflystasjon. Archer har tidligere også hatt stillingen som sjef for jagerflyskvadronen – 334 skvadron.

I tiden 2006-2008 var han generalsekretær i Flyktninghjelpen (Norwegian Refugee Council).

Fra januar 2008 er han styreleder i stiftelsen Norsk Luftfartsmuseum og Norsk Luftfartssenter Bodø a/s.

Tomas Colin Archer er oldebarn av skipsbyggeren Colin Archer. Archer er oppvokst i Stavern.[] Ved kommunestyrevalget 2007 ble han valgt inn kommunestyret i Moss for Arbeiderpartiet og fra 2008 til 2012 var han leder for Moss Arbeiderparti.[]

Litteratur
----------

* Maaø, Ole Jørn/Sanderød, Steinar (red) (2017). "Luftforsvarets historie - sett ovenfra". Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-2183-7

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Forsvarstopp går av,VG, 14. januar 2005.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
| Vilhelmskrigen i Irland |
| --- |
| Konflikt: Niårskrigen |
| Fra slaget ved Boyne |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 12. mars 1689 – 3. oktober 1691 |
| Sted | Irland |
| Resultat | Freden i Limerick |

 |
| Stridende parter |
| Vilhelmitter:Englands flagg EnglandSkottlands flagg Skottland De forente NederlandeneProtestantiske kolonister |  Irske jakobitter Frankrike |
| Kommandanter og ledere |
| Englands flagg Skottlands flagg Vilhelm av OranienEnglands flagg Fredrik von Schomberg Godert de Ginkell | Englands flagg Skottlands flagg Jakob IIJarlen av TyrconnellPatrick Sarsfield Duc de Lauzun |
| Styrker |
| 44 000 | 39 000 |

**Vilhelmskrigen i Irland**, også kjent som *de jakobinske irlandskrigene* og på irsk *Cogadh an Dá Rí* («de to kongers krig»), er de krigshandlingene som fulgte i kjølvannet av at Jakob II av England ble avsatt i 1688. Kongen prøvde å ta tilbake makten fra sin protestantiske datter Maria II og hennes ektefelle Vilhelm av Oranien. Den overlegne seieren til Vilhelm over jakobittane i Irland, og de mindre opprørene i Skottland og England, førte til engelsk, protestantisk domnans over Irland ble befestet i et århundre. De vilhelminske seirene ved beleiringen av Derry og slaget ved Boyne er blitt feiret fram til våre dager av unionistiske krefter i Nord-Irland. Den vilhelminske krigen i Irland var en del av niårskrigen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Lærbrun bladvikler** (*Pandemis cerasana*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).

Utseende
--------

En middelsstor til ganske stor (16-24 millimeter), gulbrun vikler. Hodet, thorax og forvingens grunnfarge er gulbrun. Forvingens framkant er påfallende krum. Vingen har brunt nettmønster, et litt mørkere område ved roten og et skrått, brunt tverrbånd i midten. Dette har uregelmessige kanter og er en del bredere ved bakkanten enn ved forkanten. Dessuten er det en firkantet, brun flekk nær vingespissen. Bakvingen er brungrå, den indre delen av vingefrynsene er hvitgule slik at det blir en smal, hvitgul stripe langs ytterkanten.
Larven er blekoransje med svart hodekapsel og en brun ryggplate på det første kroppsleddet.

Levevis
-------

Arten lever i hager og løvskog. Larvene lever på mange ulike busker og løvtrær, kanskje særlig på frukttrær. De voksne sommerfuglene flyr fra juni til august.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt over hele Europa (unntatt Island) og i det nordlige Asia, dessuten i Nord-Amerika. I Norge er den vanlig i Sør-Norge.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Pandemis cerasana* på UK moths

Eksterne lenker
---------------

* (en) *lærbrun bladvikler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *lærbrun bladvikler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *lærbrun bladvikler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *lærbrun bladvikler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *lærbrun bladvikler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pandemis cerasana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Pandemis cerasana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pandemis cerasana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Vilhelm Solheim** (født 1871, død 17. mars 1892 på Hovedøya) var en norsk student som begikk selvmord på Hovedøya i 1892. Solheim hadde tilknytninger til Kristiania-bohemen, og saken vakte derfor stor oppsikt i pressen. Det ble rettet anklager mot forfatterne Arne Dybfest og Tryggve Andersen for delaktighet i selvmordet. Dybfest begikk selv selvmord bare noen måneder senere.

Solheim studerte i Kristiania på begynnelsen av 1890-tallet. Han var litterært interessert, drømte om å bli forfatter, og hadde venner blant bohemen, særlig Arne Dybfest. Han hadde fått noen småting på trykk i avisene. Peter Egge, som bare møtte ham én gang, omtaler ham som «en eksaltert, en noe oppskrudd person», mens Margrete Kjær omtaler ham som «nervøs og ulykkelig».

16. mars 1892 fulgte Arne Dybfest vennen Solheim ned til bryggene i Kristiania, hvor en flyttmann rodde ham over til Hovedøya. Kort etter ble det hørt skudd fra øya. Det viste seg at Solheim hadde skutt seg og var død, 21 år gammel.

Selvmordet fikk et etterspill i avisene. Dagen etter, 17. mars, sto et dikt av Solheim i *Dagbladet*, og dagen etter kom Dybfests nekrolog over vennen på trykk. Samtidig antydet avisene at Dybfest hadde oppfordret Solheim til å begå selvmord. Politiet tok ut tiltale mot ham for å ha unngått å forhindre selvmordet, noe Dybfest nektet for. Avisene var overbevist om at Dybfest var skyldig, og angrep ved samme anledning Kristiania-bohemen, som både Solheim og Dybfest var tilknyttet, og de «dekadente» dikterne. Samme sommer hoppet Dybfest over bord fra en båt utenfor Brattholmen fyr og omkom.

Saken fikk også et etterspill for den da 25 år gamle filologistudenten Tryggve Andersen, den senere forfatteren av *I cancelliraadens dage*, som også var en bekjent av Solheim. Solheim hadde hatt en venninne, den 18 år gamle Clara Levy, en av Norges første kvinnelige studenter, og datter av skuespilleren Ludovica Levy. Et fotografi av henne ble funnet på den avdøde, og Solheim hadde gitt Andersen i oppdrag å overbringe henne beskjeden om selvmordet. Andersen hadde tidligere frarådet Solheim å bli forfatter. Etter selvmordet tok han Clara Levy med på Gravesens Café. Han ble senere beskyldt for å ha forført henne, og for å ha vært delaktig i Solheims selvmord ved å knuse forfatterdrømmen hans. Universitetskollegiet fattet interesse for saken, slik at Andersen måtte skrive et forsvarbrev for å renvaske seg.

Andersens forsvarskrift ble gjenfunnet i 1999. På grunnlag av dette mener kritikeren Espen Søbye at Dybfest og Andersen må frikjennes for ansvaret for Solheims død. Den egentlige årsaken skal ha vært Solheims gjeld hos hybelvertinnen fru Sørensen, som skal ha forsøkt å utnytte ham ved hjelp av gjelden.

Referanser
----------

1. ↑   Morgenbladet, utgitt 21. mars 1892[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Egge (1948), s. 243.
3. ↑  Kjær (1950), s. 15.
4. ↑  «Sannheten om et ukjent geni», *Dagbladet* 20. mars 2000

Litteratur
----------

* Arne Dvergsal: «Sannheten om et ukjent geni», i *Dagbladet* 20. mars 2000.
* Peter Egge: *Minner fra barndom og ungdom*. Oslo: Gyldendal, 1948.
* Margrete Kjær: *Nils Kjær og hans samtidige*. Oslo: Gyldendal, 1950.
**Rudolf Waldemar Rømeling Krefting** (født 3. februar 1860 i Kvikne, død 17. august 1942 i Stockholm) var en norsk lege og dr. med. Han ble student i 1876, cand. med. i 1884, var fiskerilege i Lofoten 1886–87 og ble reservelege ved Rikshospitalets hudavdeling i 1890. Han var privatpraktiserende lege i Christiania fra 1887, fra 1893 som spesialist i hud- og veneriske sykdommer. Han ble dr. med. i 1911 med en doktorgradsavhandling om «den Wassermannske reaktion og dens kliniske betydning». Han var fra 1896 i over tredve år helserådets spesiallege for veneriske sykdommer, og var fra 1910 til 1936 spesiallege ved Statens institutt for folkehelse. Han oppdaget i 1891 *ulcus molle*-basillen, samtidig med og uavhengig av Ducrey, og den kalles derfor også *Ducrey-Kreftings basill*.

Han var sønn av sogneprest Christian August Krefting (1810–97) og Johanne Marie Wiel (1817–71). Hans morfar var godseier og kommerseråd Johannes Arbo Wiel til Berby. Han ble gift i 1887 med Märtha Trozelli (f. 1863), datter av godseier Johan Henrik Wilhelm Trozelli og Amalia Sophia Margareta Sparre (den friherrelige ætten Sparre nr. 11 i Sverige). De var foreldre til bl.a. fabrikkeier Kristian Krefting og Lucie Trozelli Krefting gift første gang med brukseier Axel Collett og andre gang med musikkritikeren Hans Jørgen Hurum. Rudolf Krefting var bl.a. morfar til Brita Collett Paus og oldefar til Albert Collett Paus.

Referanser
----------

1. 1 2   WhoNamedIt.com, oppført som Rudolf Waldemar Rømeling Krefting, Whonamedit? doctor ID 1750, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Om slekten Trozelli, se *Svenska Släktkalender*n, årg. 1915–16 og 1965

Litteratur
----------

* *Hvem er Hvem?*, 1930
* *Tillegg til Norges læger; 1800-1908*, Aschehoug, 1944

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Rudolf Katz** (født 23. november 1895 i Falkenburg, Pommern, død 23. juli 1961 i Baden-Baden) var en tysk jurist og politiker (SPD). Han var fra 1947 til 1950 justisminister og fra 1948 til 1949 også utdannelsesminister i Schleswig-Holstein. Han ble medlem av det parlamentariske råd i 1948 og fra 1951 var han dommer ved den tyske Forfatningsdomstolen, og domstolens visepresident.

Liv
---

Katz var jødisk og gikk på reformgymnasiet i Kiel. Han studerte jus fra 1913 til 1919, avbrutt av verneplikt under første verdenskrig, og tok etter krigen den juridiske doktorgrad. Fra 1924 til 1933 arbeidet han som advokat og fra 1929 også som notar i Hamburg-Altona. Fra 1929 til 1933 var han medlem av bystyret i Altona, og var 1932-1933 også talsmann for bystyret. Han meldte seg ut av den jødiske menigheten i 1930, fordi han som sosialist ble overbevist ateist. Under det nasjonalsosialistiske styret levet han i eksil, først i Frankrike og så i Kina. Fra 1935 oppholdt han seg i USA, hvor han underviste ved Columbia University og var redaktør for den tyskspråklige sosialdemokratiske avisen *Neuer Volkszeitung*. Han var også sekretær for *German Labor Delegation in USA*, det tyske sosialdemokratiske partiets eksilrepresentasjon, og direktør for *Rand School of Social Science* og sjef for tidsskriftet *The New Leader*. I juli 1946 reiste han tilbake til Tyskland, og begynte å engasjere seg i sosialdemokratisk politikk der.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000002333, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6gt6hm0, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Lermoos** er en kommune i distriktet Reutte, i Tirol Østerrike.

Geografi
--------

Lermoos ligger ved vestsiden av et basseng dannet av elva Loisach mellom Lechtaler Alpen, Ammergauer Alpen og Wetterstein.

Nabokommuner er Berwang, Biberwier, Bichlbach, Ehrwald, Garmisch-Partenkirchen, Heiterwang, Nassereith, Reutte, Lähn/Wengle.

Historie
--------

Stedet skal være det eldste i Außerfern, nevnt første gang i et dokument i 1020. Beliggenheten ved det travle Fernpasset gjorde Leermoos til et betydningfullt sted inntil det ble bygd en vei over Arlberg og Lermoos' havnet i bakevja.

Etter 2. verdenskrig vendte lykken, og Lermoos er nå det viktigste turiststedet i Außerfern med 500 000 overnattinger i året. 

* Lermoos
* Parti av et snødekt LermoosParti av et snødekt Lermoos
* Lermoos en solrik vinterdagLermoos en solrik vinterdag
* Fra Lermoos mot WettersteinFra Lermoos mot Wetterstein
* Fra Zugspitze mot Ehrwald (foran), Lermoos (midten til høyre) foran Grubigstein) og Biberwier (venstre)Fra Zugspitze mot Ehrwald (foran), Lermoos (midten til høyre) foran Grubigstein) og Biberwier (venstre)

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lermoos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Lerstang steinalderboplass** er et område i Bergsbygda i Porsgrunn kommune. Området omfatter bygdeborg med hellere, gravfelt med steinsetning og gravhauger. Kulturminnene går 4000 år tilbake.

Steinsetning og gravhauger
--------------------------

Steinsetningen består av åtte oppreiste steinblokker plasser i en sirkel på ca. 9 m i diameter. Sentralt i steinsirkelen finnes en stor rektangulær steinblokk som er flat på toppen. Det er uklart hvilken funksjon steinsettingen har hatt. Steinsettinger som dette ble på folkemunne ofte kalt tingplasser. Det ble antatt at vikingene møttes her for å dømme og vedta lover, men denne tolkningen har ikke holdepunkter i arkeologiske kilder.

«Slottet» og hellerne
---------------------

«Slottet» er navnet på fjellknausen nord for gravfeltet på Lerstang. Det regnes som en bygdeborg og kan ha vært i bruk fra romertid til folkevandringstid (ca. Kr.f.–570 e.Kr.). Fra knausen er det god utsikt til Eidangerfjorden og omlandet. Det er ikke funnet rester etter forsvarsmurer på toppen, slik det er vanlig på bygdeborger. Men «Slottet» så vanskelig å komme opp til at det ikke er nødvendig å forsterke det med murer. I tillegg er det en forsenkning på toppen som kan ha tjent som vannreservoar.

Ved foten av «Slottet» finnes fire hellere. I to av disse er det funnet spor etter bosetning fra steinalderen, blant annet pilspisser i flint, deler av en slipt steinøks og keramikk. Funnene er om lag 4-5 000 år gamle. I hellerne ble det også funnet spor av aktivitet fra jernalderen. Hellerne kan derfor ha vært brukt til keramikkverksted, jernproduksjon og slaktested for husdyr. I tillegg fantes ardspor, noe som tyder på jorda har vært dyrket helt inn under hellerne.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| Kombinert |
| Kombinert Verdensmesterskap |
| Sølv | 2021 Oberstdorf | Normal/5 km |
| Kombinert Norgesmesterskap |
| Sølv | 2021 Beitostølen | 5 km Gundersen |
| Sølv | 2019 Holmenkollen | Lagsprint |

**Mari Leinan Lund** (født 28. mai 1999) er en norsk kombinertløper som representerer Tolga Idrettslag.

Hun tok bronse på 5 km (Individuell Gundermetode) under Sommer-NM i kombinert 2017. Hun deltok i NM i kombinert 2019 i november 2018, og vant der sølv i lagsprint sammen med Hanna Midtsundstad, og hun kom der på femteplass på 5 km fellesstart og niendeplass på 5 km Individuell Gundermetode. 

Under Sommer-NM i kombinert 2019 fikk hun sølv i Individuell Gundermetode, bak Mille Moen Flatla. Hun fikk sølv på 5 km Individuell Gundermetode under Sommer-NM i kombinert 2020, og under NM i kombinert 2021 fikk hun igjen sølv på 5 km Individuell Gundermetode, bak Gyda Westvold Hansen.

Den 18. desember 2020 debuterte hun i verdenscupen i Ramsau under 2020/21-sesongen, der hun kom på sjuendeplass.

Leinan Lund ble tatt ut i den norske troppen til Ski-VM 2021,  hvor hun tok sølv i kvinnenes kombinertrenn.

Familie
-------

Hun er storesøster til kombinertløperen Marte Leinan Lund.

Referanser
----------

1. ↑   Det internasjonale ski- og snøbrettforbundet, oppført som Mari LEINAN LUND, FIS kombinertutøver-ID 201786[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Norges skiforbund - *Sommer Mesterskap Kombinert - 10.09.2017*, besøkt 23. februar 2021.
3. ↑  «Kombinert uttak VM Oberstdorf 2021». Norges Skiforbund. 12. februar 2021. Besøkt 15. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mari Leinan Lund – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata
* Mari Leinan Lund på Facebook Rediger på Wikidata

* Mari Leinan Lund på Instagram Rediger på Wikidata
**Svarthinne** er en tynn hinne som dekker bukhulen hos noen arter av fisk.

Den består i stor grad av proteiner, særlig kollagen. Glysin og arginin utgjør store deler av aminosyrene. Den varierer i farge fra nesten svart til nesten hvit. Svarthinnen er vanligvis tykk og sleip, og skal beskytte mot bakterier.[] Den skal trolig hindre lys fra luminiserende byttedyr å slippe ut gjennom bukveggen.

Hos torsk sitter svarthinnen innenfor hvithinnen som igjen sitter innenfor bukhinnen, og har en tykkelse på 0,02 til 0,07 mm. Når fisken blir foredlet er det i noen tilfeller ønskelig å fjerne svarthinnen.

Referanser
----------

1. 1 2  Karakterisering av svarthinne på torsk - forprosjekt Arkivert 11. mars 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  Filet i nytt lys[*død lenke*]
3. 1 2 3 4 5 6  Karakterisering av svarthinne hos atlanterhavstorsk (*Gadus morhua* L.) og stillehavstorsk (*Gadus macrocephalus* L.)[*død lenke*] - Sintef
4. ↑  Automatisk fjerning av svarthinne hos torsk og saltfisk til klippfisk[*død lenke*]
**TINE Råvare** er en egen avdeling i TINE BA og har ansvar for håndteringen av melk som råvare. Hensikten er å skille råvarehåndteringen i TINE fra TINEs industrielle virksomhet.

Dette skillet er basert på en avtale mellom staten og TINE BA. Statens Landbruksforvaltning (SLF) kontrollerer hvilke aktiviteter som tilligger TINE Råvare å ivareta og kostnadene ved disse. Likeledes overvåker SLF noteringsprisen som TINE Råvare benytter ved omsetning av rå melk til aktørene i markedsordningen for melk.

TINE Råvare har ansvaret for all håndtering av melk, (ku- og geitmelk) fra gårdstank til «noteringspunktet» hvor melken omsettes til aktørene. Dette innebærer oppsamling av melk hos melkeprodusentene, kvalitetskontroll av melken og oppgjør for denne og for melkens kvalitet. Andre viktige oppgaver for TINE Råvare er inn- og overføringstransport frem til anlegget som skal ha melken, samt fakturering ovenfor aktøren ut fra fastsatt noteringspris. I tillegg dekker TINE Råvare en stor andel av kostnadene knyttet til rådgivning til TINEs melkeprodusenter.

Oppgjøret til melkeprodusentene for levert melk gjøres av TINE Råvare avd. Produsentavregning som er lokalisert på flere steder i landet, mens administrasjonen er i Brumunddal. TINE BA er markedsregulator for melk på vegne av alle melkeprodusentene og skal sikre avsetning av deres produkter ved å iverksette ulike reguleringstiltak som TINE BA skal ha dekning av kostnadene for. Avdeling for markedsregulering skal sørge for inndeknig av reguleringskostnadene som godkjennes av Omsetningsrådet.

TINE Råvare ble opprettet fra 1. januar 2004, og ledes av Knut-Frode Lid.
Restaurert svarthus på et museum i Trotternish, Skye.**Svarthus** (engelsk: *blackhouse*) er en tradisjonell hustype som var svært vanlig i Skottland på Hebridene og Highlands, foruten også på Irland.

Husene ble vanligvis bygget med doble vegger av steingjerder som ble pakket med jord og mose. Taket var bygd av tre og dekket med torv, men stråtak av halm ble også stundom brukt. Gulvet var vanligvis enten trampet jordgulv eller steinheller. Midten av huset var forbeholdt ildstedet. Det var derimot ingen form for pipe som røyken kunne slipp ut av, men isteden trakk den seg gjennom taket. 

Det er mulig at navnet er en beskrivelse av at husene ikke hadde vinduer og det var ganske røykfylt og mørkt innenfor.

Svarthusene ble også brukt som ly for buskapen sammen med menneskene. Folk levde i den ene enden og dyrene i den andre enden med en skillevegg i mellom. Svarthusene lignet en god del på de norrøne langhusene, bortsett fra at de var stort sett mindre og manglet pipe.

Moderne hus ble introdusert på slutten av 1800-tallet, spesielt for å skille dyrene fra menneskene. De nye bygningene ble kjent som «hvithus» (*whitehouse*) og erstattet ganske hurtig de gamle svarthusene, men i 1960 var det fortsatt ni svarthus i bruk i landsbyen Arnol på Hebridene. En gruppe hus på Hebridene som nå er blitt restaurert som svarthus landsbyen Gearrannan, ble forlatt så sent som i 1974.

Eksterne lenker
---------------

* Lewis Black House Museum
*Se også NAL (andre betydninger)*
En nal er en smal gummilist med håndtak. En vindusnal til vask og puss av vinduer har et utskiftbart gummiblad med bredde på vanligvis 25–45 cm.
**Nal** er et redskap som består av et smalt gummiblad montert i en T-form på et håndtak eller skaft. Det brukes først og fremst til å tørke vekk væsker på plane flater. 

Naler benyttes særlig til reinhold, for eksempel til vindusvask eller rask fjerning av vann og rensevæsker fra glass, speil og andre glatte overflater. Virkningen av vindusnalen er som virkningen av en vindusvisker på en bil.

Nal på lengre skaft kan også brukes til effektiv reingjøring av store, jevne flater.

En gummilist som brukes i trykkerier for å spre trykkfarger over jevne flater, kalles gjerne rakel. 

Betegnelsen *nal* er et appellativisert eller degenerert merkevareord dannet av oppfinneren diplomingeniør Harald Lahns etternavn skrevet baklengs. Merkevaren ble registrert i formen «Nall» i 1926 og fikk sin nåværende skrivemåte i 1966. Produktet ble annonsert med langt skaft for raskere og mer hygienisk reingjøring enn med bruk av vanlig langkost, skureklut, mopp (svaber) og feiekost.

På engelsk kalles en nal *squeegee* eller *squilgee*, på tysk *Abzieher*.

Se også
-------

* Reinhold
* Vindusvask
* Vindusvisker

Referanser
----------

1. ↑  Danielsen, Kjell Bård (1985). *Renhold i hjemmet*. xx: Cappelen. s. 27. ISBN 8202024846.
2. ↑  Berglie, Rolf (1993). *Renhold og vedlikehold, teknikker og utstyr - kurs 2*. xx#: Folkets brevskole.
3. ↑  «Norsk Kundgjørelsestidende». Norge;Oslo;;Oslo;;;;. 8. februar 1927. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
4. ↑  *Damms store leksikon*. xx#: Damm. 1988. s. 186. ISBN 8251772907.
5. ↑  «Dagbladet 1927.04.09». Norge;Oslo;;Oslo;;;;. 9. april 1927. s. 8. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
6. ↑  «Smaalenenes Amtstidende 1928.03.09». Norge;Viken;;Halden;;;;. 9. mars 1928. s. 1. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
7. ↑  *norske husmor*. no. 1931. s. 98.

Eksterne lenker
---------------

(en) Squeegees – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Northern Virginia Community College** (**NVCC**; uformelt **NOVA**) er den største offentlige utdanningsinstitusjonen i Virginia, og det nest største *community college* i USA, med mer enn 75 000 studenter og 2 600 lærere og ansatte. NOVA er også en av de mest internasjonalt mangfoldige høyskolene i USA, med studenter fra mer enn 180 land. NOVA tilbyr forskjellige kurs innen praktiske områder. Etter amerikanske forhold er dette et pedagogisk tilbud til en overkommelig pris.

Høyskolen ble etablert i 1964 under navnet *Northern Virginia Technical College*, og startet undervisning høsten 1965 med 761 studenter. For å kunne ta imot en stadig økende mengde studenter kjøpte høyskolen i 1966 et område på 320 000 m² i Annandale, som ble det første av seks permanente campus.

Referanser
----------

1. ↑  «About NOVA». *nvcc.edu*. Northern Virginia Community College. Besøkt 3. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Northern Virginia Community College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI
 |
**TIMSS** (Trends in International Mathematics and Science Study) er en internasjonal vurdering av kunnskapene i matematikk og naturfag til elever på 4. og 8. klassetrinn. TIMSS ble utviklet av International Association for the Evaluation of Educational Achievement (IEA) for at medlemslandene skulle kunne sammenlikne elevenens kunnskapsnivåer på tvers av landegrenser. Den første TIMSS-undersøkelsen ble gjennomført i 1995, og deretter med fire års mellomrom. I 1995 deltok 41 land i studien, i 2007 hadde antallet økt til ca. 60.

TIMSS består av en vurdering av elevenes kunnskaper i matematikk og kunnskap, i tillegg til spørreskjemaer for elever, lærere og skolene. Testen omfatter emner elevene skal ha hatt på nivåene opptil 4. og 8. årstrinn. For å kunne vurdere elevenes kunnskaper har oppgavene en rekke ulike vanskelighetsgrader. Elevenes spørreskjemaer er utformet for å samle inn informasjon om studentenes bakgrunn og holdninger til skolegang og læring, informasjon om deres erfaringer fra klasserommet m.m. Lærerne og skolene blir blant annet spurt om tilretteleggingen av undervisningen, omfanget av undervisningen i matematikk og naturfag, skolepolitikk, lærernes bakgrunn og forberedelser.

I Norge er det Institutt for lærerutdanning og skoleutvikling ved Universitetet i Oslo som står for gjennomføringen av TIMSS-undersøkelsene.

Landene som deltar i 2007
-------------------------

 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Algerie
* Armenia
* Australia
* Østerrike
* Bahrain
* Bosnia-Hercegovina
* Botswana
* Bulgaria
* Canada
* Colombia
* Danmark
* Djibouti
* Egypt
* El Salvador
* England
* Georgia
* Ghana
* Honduras
* Hongkong
* Indonesia
* Iran

  | * Israel
* Italia
* Japan
* Jordan
* Kypros
* Kuwait
* Latvia
* Libanon
* Litauen
* Malaysia
* Malta
* Mongolia
* Marokko
* Nederland
* New Zealand
* Norge
* Oman
* Palestina
* Qatar
* Romania
* Russland

  | * Saudi-Arabia
* Serbia
* Singapore
* Skottland
* Slovakia
* Slovenia
* Sverige
* Sør-Afrika
* Sør-Korea
* Syria
* Taipei
* Thailand
* Tsjekkia
* Tunisia
* Tyrkia
* Tyskland
* Ukraina
* Ungarn
* USA
* Usbekistan

  |

Eksterne lenker
---------------

* International TIMSS
* Rapport fra TIMSS 2007 Arkivert 27. juni 2010 hos Wayback Machine.
* Utdanningsdirektoratet PISA, TIMSS og nasjonale prøver – hva er forskjellen? Arkivert 3. november 2016 hos Wayback Machine. 01.11.2016
* Norsk framgang i TIMSS[*død lenke*] – artikkel i fagtidsskriftet Utdanning 9. desember 2008
P-61 Black Widow nattjager fløy først i 1942 og forble i tjeneste fram til tidlig på 1950-tallet
**Northrop** var en flyprodusent i USA fra 1939 fram til 1994, da selskapet ble fusjonert med Grumman og dannet Northrop Grumman.

Jack Northrop stiftet tre selskaper under navnet sitt. Det første var Avion Corporation i 1927, som i 1929 ble kjøpt opp av United Aircraft and Transport Corporation som et underbruk kalt *Northrop Aviation Corporation*. Moderselskapet flyttet så til Kansas i 1931 og sammen med Donald Douglas startet Jack Northrop **Northrop Corporation** i El Segundo, California. Sammen laget de flere vellykkede fly, blant annet Northrop Gamma og Northrop Delta. Vanskeligheter med arbeidsstokken førte til at selskapet ble oppløst i 1937.

Jack Northrop startet i 1939 sitt eget selskap kalt *Northrop Corporation*. Dette selskapet var i virksomhet til 1994 da det ble slått sammen med Grumman Aircraft Engineering Corporation og dannet Northrop Grumman.

Fly med Northrop-navnet
-----------------------

Tre F-5
**Northrop Aircraft Corporation**:

* Northrop Alpha
* Northrop Beta

**Northrop Corporation (I)**, senere El Segundo under Douglas:

* Northrop Gamma
* A-17
* BT-1 – senere SBD Dauntless
* Northrop Delta

**Northrop Corporation (II)**:

* N-3PB
* P-61 Black Widow
* YB-35
* XP-56
* XP-79 Flying Ram
* YB-49
* N-32 Raider
* F-89 Scorpion
* X-4 Bantam
* F-5 Freedom Fighter
* T-38 Talon
* YA-9A
* YF-17 Cobra
* F-20 Tigershark
* HL-10
* Tacit Blue
* B-2 Spirit
* YF-23 (med McDonnell Douglas)

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Voss jordbruksskule** er en fylkeskommunal videregående skole i Skulestadmoen i Voss herad i Vestland, 3 km øst for Vossevangen. Skolen ble grunnlagt som en landbruksskole i 1948.

Skolen tilbyr utdanningsprogrammet naturbruk (vg1) med linjene landbruk og gartneri (vg2), hest og hovslager (vg2), klima, energi og miljø (vg2) og villmarksliv (vg2) og de studiespesialiserende linjene naturbruk (vg3) og landbruk og husdyrhold (vg3). Skolen har også et tilbud i tilrettelagt opplæring innen fagområdene naturbruk, bygg og anlegg og teknikk og industriell produksjon.

Skolen forvalter 3 gårdsbruk og 2 støler. Skolen har internat for elevene, og et eget foredlingskjøkken der elevene får undervisning i naturbasert produksjon av mat. Dette benyttes også av flere ungdomsbedrifter som produserer matvarer.

Voss jordbruksskule har utvekslingsavtaler med en rekke skoler i utlandet, der skolens elever kan ta et skoleår: Frankrike, Italia, Litauen, Slovakia, Spania, Ungarn og Østerrike.

I 2016 ble det åpnet et nytt skolebygg på tidligere Voss jordbruksskule som har fått navnet Voss vidaregåande skule. Denne rommer undervisningstilbud som tidligere var fordelt på Voss jorbruksskule, Rogne vidaregåande skule, Hjeltnes vidaregåande skule i Ulvik og gamle Voss vidaregåande skule med avdelinger på Bryn og Vatle på Voss og i Granvin.

Referanser
----------

1. ↑  Statistisk sentralbyrå: Kostra. Videregående opplæring - skoler.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om skolens internat
* Informasjon om skolens fagtilbud
* Informasjon om utvekslingsår til skoler i utlandet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Ingemar Lindh** (født 21. februar 1945 i Göteborg, død 26. juni 1997 på Malta) var en svensk teaterregissør og pedagog. 

Lindh var utdannet ved Stora Teaterns Ballettskola i Göteborg, ved National Academy of Ballett i Stockholm og ved Etienne Decroux' skole i Paris hvor han, etter to år som elev, ble assistenten til den store mesteren og skaperen av «le mime corporelle». I 1971 dannet han i Storhögen, Sverige, teaterkompaniet Institutet för Scenkonst der han jobbet som regissør, pedagog og mester inntil sin død. I 1995 var han med på å stifte utforskningsprogrammet xCHA («Questioning Human Creativity as Acting»), som pågikk ved universitetet i Malta. Ingemar Lindh døde under en kort pause på en dag han underviste sammen med sine kolleger ved Institutet för Scenkonst i en teaterworkshop.

Eksterne lenker
---------------

* **Institutet för Scenkonst**

Relaterte til teaterkompanier
* Studium Actoris, Norway
* Grenland Friteater, Norway[*død lenke*]
* Actör, Sweden
* OutlawFields, Danmark
* Theatre du Jour (B. Stanley), Washington D.C, USA

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |