recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kim Kielsen** (født 30. november 1966) er en grønlandsk politiker som i 2014 ble landsstyreformann, det vil si regjeringssjef. Han representerer partiet Siumut. 

Kielsen var opprinnelig sjømann, men utdannet seg som politi etter dette, og har arbeidet som politibetjent i Upernavik og Paamiut fra 1996 til 2003. I 2003 søkte han permisjon fra politiet for å drive et prosjekt for barn og unge med problemer.

Ved valget i november 2005 ble inn i Grønlands landsting. Våren 2005 ble han også valgt inn i kommunestyret i sin hjemkommune, Paamiut kommune. I 2007 fikk han ministerpost og ble landsstyremedlem for boliger, infrastruktur og råstoffer. Han overtok denne stillingen etter Jørgen Wæver Johansen. 

Kielsen ble fungerende landsstyreformann da Aleqa Hammond gikk av i oktober 2014. Han ble også valgt til partileder i Siumut. Kielsen dannet så en koalisjonsregjering av Siumut, Demokraatit og Atassut som tiltrådte 10. desember 2014.

I 2016 ble Kielsen tildelt Nersornaat i gull.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000030929, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  CV, Naalakkersuisut. Lest 30. desember 2016.
3. ↑  Kronologi: : Sådan er Hammond-sagen forløbet Arkivert 31. desember 2016 hos Wayback Machine. *Skive Folkeblad*, 1. oktober 2014. Lest 30. desember 2016.
4. ↑  Kim Kielsen ny formand for Siumut, *Kalaallit Nunaata Radioa*, 18. oktober 2014. Lest 30. desember 2016.
5. ↑  Her er navnene på det nye Naalakkersuisut, *Kalaallit Nunaata Radioa*, 10. desember 2014. Lest 30. desember 2016.
6. ↑  «Nersornaat 2010-miit». *Inatsisartut*. Besøkt 30. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kim Kielsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (iba)
 |
**Charlottenlund stoppested** var en jernbaneholdeplass på Meråkerbanen, øst for Trondheim. Stasjonen ligger ved Nedre Charlottenlund. Den ble åpnet i 1889 som et rent stoppested og ble betjent av lokaltog fra NSB. I 1907 fikk den poståpneri og i 1913 ble nåværende stasjonsbygning bygget etter tegninger av Eivind Gleditsch og Gudmund Hoel. Charlottenlund stoppested hadde én plattform for passasjerer og et sidespor for gods. Stasjonen ble lagt ned sommeren 1985 og selve stasjonsbygningen ble solgt til private i 1989.

Historie
--------

Meråkerbanen mellom Trondheim og Storlien i Sverige ble åpnet i 1882. Og i 1889 ble det åpnet jernbaneholdeplass på den nedre delen av Charlottenlund hvor det også ble satt opp et stasjonsbygg med betjening. Dagens stasjonsbygning ble bygd i 1913 og i 1953 ble denne påbygd på grunn av økte trafikkmengder. 

I 1907 åpnet Postverket poståpneri ved Charlottenlund, hvor stasjonsmesteren også fungerte som poståpner. I 1930 overtok Norges Statsbaner driften av poståpneriet. I 1965 overtar de også ekspedisjonen og NSB legger ned all sin ekspedisjon av billetter og gods ved Charlottenlund. Postkontoret flyttet ut av bygget i 1980. 

Charlottenlund ble nedlagt som stoppested i 1985, og bygningen ble solgt av NSB til private i 1989 etter flere års vedlikeholdsetterslep. I tiden mellom 1980 og 1989 var det planer om å rive stasjonsbygningen, men ble stoppet av byantikvaren. 

Charlottenlund stoppested ble lagt ned sammen med flere andre jernbaneholdeplasser for å effektivisere togrutene, deriblant Ranheim stasjon. 

I 1994 valgte likevel NSB å åpne Rotvoll holdeplass ikke langt ifra, grunnet ønske fra Statoil og HiST Avd. Lærerutdanning som den gang lå ved Rotvoll om en jernbaneholdeplass ved stedet og som en del av NSBs satsing på Trønderbanen.

Referanser
----------

1. ↑  «Stasjonsdatabasen». *forsk.njk.no*. Besøkt 17. mars 2022.

Litteratur
----------

* Thor Bjerke og Finn Holom (2004). *Banedata 2004*. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 112. ISBN 82-90286-28-7.


| **Forrige stasjon** |   |  |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Rotvoll |  | Meråkerbanen |  | Ranheimnedlagt: Presthus |
Brodskij nr. 2 fra venstre, på et foto fra 1926 av medlemmer av Unionen av malere for det revolusjonære Russland.
**Isaak Izrailevitsj Brodskij** (russisk: Исаак Израилевич Бродский, født 25. desember 1883jul./ 6. januar 1884greg. i Sofijevka, død 14. august 1939 i Leningrad) var en sovjetisk maler. Verk fra hans hånd ble nærmest blåpapir for kunstretningen sosialistisk realisme. Han er kjent for sine fremstillinger av Lenin og idealiserte, grundig utførte malerier som viser til hendelser under den russiske borgerkrigen og oktoberrevolusjonen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Brodskij ble født i landsbyen Sofijevka i guvernementet Taurida i det som nå er Ukraina. Han studerte ved Odessa kunstakademi og deretter ved St. Petersburgs kunstakademi. 

*Lenin*, før 1925
### Kunstner

I 1916 ble han med i *Jødisk selskap til fremme av kunst*. Etter revolusjonen fikk han blant annet oppdrag i å male Lenin. Da Brodskij bad Lenin om å signere maleriet av Lenin, sa sistnevnte: «*Jeg skriver for første gang under på det jeg ikke er enig i*.»

Brodskij stod på en god fot med mange ledende russiske malere, inkludert læremesteren sin, Ilja Repin. Brodskij var en grådig kunstsamler og donerte talløse førsteklasses malerier til museum i Ukraina og andre steder. Hans ypperlige kunstsamling inneholdt framstående verk av Repin, Vasilij Surikov, Valentin Serov, Isaak Levitan, Mikhail Vrubel og Boris Kustodjev. Etter Brodskijs død ble husværet hans i St. Petersburg omgjort til nasjonalt museum. Der er kunstsamlingen hans fremdeles utstilt.

*Lenin på Putilov-fabrikken i mai 1917*, 1929
Brodskij var æreskunstner av de russiske sovjetrepublikkene, og medlem av *Unionen av malere for det revolusjonære Russland*. Han var den første maleren som ble tildelt Leninordenen. I 1934 ble han utnevnt til direktør for Stor-Russlands kunstakademi.

Hans memoarer ble utgitt etter hans død.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Store russiske encyklopedi, Den store russiske encyklopedi artikkel-ID 1884210, besøkt 12. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.yivoencyclopedia.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   RKDartists, «Isaak Izraelovich Brodski», RKD kunstner-ID 12747[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 119016, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Brodsky, Isaak, oppført som Isaak Brodsky[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   1930.fr[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   www.rusartnet.com[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   commons.wikimedia.org[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Sergei V. Ivanov: *Unknown Socialist Realism. The Leningrad School*. Saint Petersburg: NP - Print, 2007. P. 450.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Isaak Brodsky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC
 |
**Yuanmou** (kinesisk: 元谋县; pinyin:  *Yuánmóu Xiàn*) er et fylke i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefektur Chuxiong Yi.

Befolkningen var på 199 451 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Fylket er kjent for funnstedet for tenner tilhørende det såkalte Yuanmoumennesket. Funnstedet ble i 1982 satt på Kinas liste over verneverdige kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Yuanma (元马镇); Huangguayuan (黄瓜园镇); Yangjie (羊街镇);

**Kommuner:**

* Laocheng (老城乡); Wumao (物茂乡); Jiangbian (江边乡); Xinhua (新华乡); Pingtian (平田乡); Liangshan (凉山乡); Jiangyi (姜驿乡).

Samferdsel
----------

### Jernbane

Chengdu-Kunming-jernbanen løper gjennom området.

### Vei

Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  Cheng-Kun tielu

Eksterne lenker
---------------

* Yuanmou hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Charlottenberg** er et tettsted i Eda kommune i Värmlands län i landskapet Värmland i Sverige. Det er Eda kommunes administrasjonssenter.

I 2010 hadde tettstedet 2 215 innbyggere.

Navnet kommer av Charlotta Larsson, Lars Daniel Larssons hustru. Larsson grunnla et jernverk i 1827. 

Charlottenberg ligger vest i Värmland og grenser til Eidskog kommune i Norge. Charlottenberg har også en jernbanestasjon som ligger på jernbanestrekningen mellom Oslo og Stockholm. De daglige SJ-togene Oslo-Kongsvinger-Arvika-Karlstad-Kristinehamn-Degerfors-Hallsberg-Stockholm stopper ikke lenger i Charlottenberg (etter 2017), men det har lokal togforbindelse til Karlstad og Kongsvinger. Lørdager og søndager går det tog fra Oslo til Karlstad som stopper i Charlottenberg.

Charlottenberg har betydelig grensehandel med flere kjøpesentre innen 15 minutters kjøretur fra Magnor/grensen til riksvei 2.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 6. april 2016.

  


| * v
* d
* r
Eda kommune i Värmlands län i Sverige |
| --- |
|  | Charlottenberg **·** Eda glasbruk **·** Koppom **·** Åmotfors |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** KulturNav **·** GeoNames
 |
**Alabama-Coosa River**, også kjent som ***Mobile River***, er et totalt 1 200 km langt vassdrag i USA. Elven får vann fra elvene Oostanaula (70km) og Etowah i den sørvestligste enden av Appalachene, og blir under navnet Coosa (460 km) en tilførselselv til elven Alabama (502 km) som flyter sammen med sideelven *Tombigbee River* (325 km), og hvor begge disse via Mobile River (72 km) renner ut i Mexicogulfen ved storbyen Mobile. Hele nedbørfeltet er på om lag 115 000 km².

Mobile River ved storbyen Mobile.
Kart over hele nedbørsområdet ovenfor *Mobile River*.
Hele elvesystemet renner gjennom delstatene Georgia og Alabama med en vestlig sideelv også fra delstaten Mississippi i vest. Lengden er vanskelig å måle, særlig i Alabama-elven, fordi denne og Coosa er sterkt preget av meandere som stadig forlenger elvenes lengde. Hele nedbørsområdet er på 115 000 km². Elven er sterkt utbygd, med seks demninger i Coosa og tre i Alabama. Elven renner gjennom Alabama-statens beste jordbruksområde og har jernbaneforbindelse til gruvesamfunnene nord i delstaten. Elven renner gjennom storbyen Montgomery i Alabama, og det er på dette stedet at den skifter navn fra Coosa til Alabama.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Coosa River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* USGS Mobile River Basin.
* «Mobile River System» – University of Alabama
* Mobile River Terminal Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Gamle Hellesund** er en uthavn i Høvåg i Lillesand kommune. Den ligger omtrent midt imellom Ulvøysund i sørvest og Ågerøya i nordøst. Uthavnen ligger på Helløya. 

Både Sverres saga og Baglersagaene nevner havnen *Helgasund* i henholdsvis 1197 og 1207, men det vites ikke om det dreier seg om Gamle Hellesund eller Ny-Hellesund i Søgne. 

Nederlandske losbøker og sjøkart fra 1500-tallet nevner *Olde Hil Sont* og *Gammel Hil Sont*, noe som viser at uthavnen var kjent for utenlandske sjøfolk da. 

Gamle Hellesund hadde sin storhetstid på 1800-tallet, i den såkalte seilskutetiden, Det var mye trafikk langs kysten, og skip fra mange land var innom uthavnene. Sørlandet hadde da en svært aktiv periode, med mangfoldige verft og rederier. På grunn av all aktiviteten hadde Gamle Hellesund los- og tollstasjon. 

Idag blir Gamle Hellesund i stor grad brukt om sommeren av ferierende.

Litteratur
----------

* Wikander, Johan A.(1989): "Gamle havner ved Grimstad", Selskapet for Grimstad Bys Vel
* Gundersen, Dag (overs.)(1979): "Norges kongesagaer, bind III", Gyldendal Norsk Forlag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Alabastverksted i Volterra, Italia.
**Alabast** (fra gresk: *alabast(r)os*) er et mineral. Det er en finkornet tett, gjennomskinnelig hvit eller marmorert type gips (*kalsiumsulfat*), mye brukt i prydgjenstander, skulpturer, armaturer og lignende. Forekomster finnes blant annet i Italia og ved Isfjorden på Svalbard. 

En varietet av kalkspat eller kalsitt kalles også alabast.

Etymologi
---------

Den etymologiske opprinnelsen til ordet alabast er fra latinske *alabaster*, som igjen er avledet fra greske ἀλάβαστρος, *alabastros*, eller ἀλάβαστος, *alabastos*. De greske ordene ble benyttet for å identifisere en vase gjort av alabast. Dette navnet kan være avledet ytterligere fra oldtidens egyptiske ord *a-labaste* som refererer til krukker av den egyptiske gudinnen Bast. Hun ble representert som løvinne og jevnlig avbildet som sådan i figurer plassert på toppen av disse alabastkrukkene.

Bilder
------

* Italiensk bordlampe, i sin helhet av alabastItaliensk bordlampe, i sin helhet av alabast
* Bordlampe, detalj, marmorertBordlampe, detalj, marmorert
* Alabaststatue, Jemen, 100-tallet f.Kr.Alabaststatue, Jemen, 100-tallet f.Kr.
* Parfymeflaske av alabast, Tutankhamuns grav, død 1323 f.Kr.Parfymeflaske av alabast, Tutankhamuns grav, død 1323 f.Kr.
* Monument av alabast på graven til Nicholas Fitzherbert (død1473)Monument av alabast på graven til Nicholas Fitzherbert (død1473)
* Figur med to fugler i alabast. Foten er av marmorFigur med to fugler i alabast. Foten er av marmor

Referanser
----------

1. ↑  Søk etter *Alabast* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
2. ↑   «Alabastos» i: Liddell, Henry George; Scott, Robert: *A Greek-English Lexicon*, hos *Perseus*
3. ↑   «alabaster», *YourDictionary*
4. ↑   «alabaster», *Merriam-Webster Online Dictionary*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |

Portal: Kunst
**Lars Erik Drevvatne** (født 16. mars 1960) er en norsk jazzpianist, sivilingeniør og tidligere høydehopper. 

I NM i friidrett 1980 ble han nummer fem på 2,05. Han tok bronsemedaljen i NM i friidrett 1983. Han representerte Mo IL, seinere IL Gular i Bergen. Hans personlige rekord er 2,13 meter, noe som plasserer ham på delt 23.-plass på norgesstatistikken gjennom alle tider. Rekorden blei satt som 23-åring, den 31. juli 1983 på Leangen.

Som musiker har han spilt med Mo i Rana-musikerne Bjørn Alterhaug, Guttorm Guttormsen og Ernst-Wiggo Sandbakk, såvel som
jazzvokalistene Susanne Fuhr og Silje Nergaard. I studietiden var han en tid komponist og pianist i gruppa First Set i Trondheim. Drevvatne er utdannet sivilingeniør ved NTNU.

Drevvatnes eget album *Keys on and off* ble utgitt i 2001, distribuert av Musikkoperatørene. Stein Kagge i *Aftenposten* mente at Drevvatne gjorde «et solid inntrykk både akustisk og elektrisk», samtidig som de åtte sangene han hadde skrevet selv, viste fram «en fantasifull komponist». På sangene hadde han med seg alt fra én til fire musikere. Duetten på albumet var «vart og vakkert fremført som et motstykke til det ellers mer jazzrock-pregede repertoaret», mente Kagge. I 2015 fulgte albumet *No Parking Here*.

Utgivelser
----------

* *Keys on and off* (Acoustic Records, 2001). Egne komposisjoner med musikerne Ole Jacob Hystad, Arvid Martinsen, Thomas T. Dahl, Torbjørn Hillersøy og Stein Inge Brækhus.

Referanser
----------

1. ↑  *Arbeiderbladet* 7. juli 1980
2. ↑  Medaljevinnere i norske seniormesterskap – høyde Arkivert 5. februar 2008 hos Wayback Machine. (Friidrett.no)
3. ↑  Statistikk, høyde menn gjennom alle tider Arkivert 7. juni 2008 hos Wayback Machine. (Friidrett.no)
4. 1 2  Kagge, Stein (25. september 2001). «Godt jazzhumør fra vest og sør». *Aftenposten*. s. 17.
5. ↑  artistside Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine. ved Acoustic Records.
6. ↑  Albumanmeldelse av Kjell Nordeng, *Nordlands Framtid* 21. august 2001
7. ↑  Albumanmeldelse av Roald Helgheim, *Dagsavisen* 2. september 2001
8. ↑  Albumanmeldelse av Trond Erikson, *Indre Smaalenenes Avis* 12. september 2001
9. ↑  Albumanmeldelse av Bjørn Sommerseth, *Rana Blad* 2. oktober 2001
10. ↑  platedetaljer Arkivert 13. oktober 2007 hos Wayback Machine. fra Acoustic Records

Portal: Jazz
**Bobby Templeton** (født 1894 i Paisley, død 1967) var en skotsk fotballspiller og hovedtrener, manager. Han spilte hovedsakelig som forsvarsspiller for Hibernian fra 1911 til 1927, og deretter var han manager for klubben fra 1925 til 1936.

Bobby Templeton fikk sin debut for Hibernian den 30. desember 1911, i en bortekamp mot Raith Rovers, som endte 2-2. Hans første mål kom i en bortekamp mot Hamilton Academical den 21. februar 1920, i en kamp som Hibs for øvrig tapte 2-3. Totalt fikk Templeton 250 kamper for Hibernians førstelag og han scoret fire mål (alle var på straffespark). Hans siste kamp fant sted den 10. oktober 1925 borte mot Aberdeen FC i den skotske ligaen (Hibs tapte for øvrig kampen 0-5).

Templeton ledet Hibernian i 440 kamper som manager. Hibs vant bare 164 av disse kampene (det gir en vinnerprosent på drøyt 37 prosent). Hibs var imidlertid et brukbart cuplag under Templetons ledelse, selv om de aldri vant turneringen. Det var først etter Templetons avgang i 1936 at Hibs fikk en renessanse under manager Willie McCartney.

Referanser
----------

1. ↑  Robert Templeton Arkivert 7. oktober 2011 hos Wayback Machine. www.hibsprogrammes.co.uk.

Eksterne lenker
---------------

* Bobby Templeton Arkivert 15. desember 2018 hos Wayback Machine. www.ihibs.co.uk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Bobo Moreno** (født 1965) er en dansk sanger.

Moreno vokste opp med musikk og en stefar (Bo Stief) var en kjent dansk bassist. Han debuterte i 1988 og har bl.a. turnert med Sanne Salomonsen, medvirket på et av D-A-Ds album, og medvirket i *Hair* på Betty Nansen Teatret i 1996. Han har også både opptrådt og spilt inn album med Bo Stief og resten av gruppen Chasing Dreams fra 1990 til 1996.

Sitt gjennombrudd fikk han i 1993 med duoen Peaches & Bobo, med blant annet amerikanske Peaches Lavon. Albumet *Simple Emotions* blev produsert av Rugsted & Kreutzfeldt og blev bra mottatt i både platebutikker og på radiostasjoner i Danmark. 

I 1998 var han stedfortreder for Peter Thorup i Niels Jørgen Steens ministorband *The A-Team*, som åpnet Copenhagen Jazzfestival. Dette ble starten på et lengre samarbeid. Han har også opptrådt med *Tivolis Bigband*, *Radioens Bigband*, *Ib Glindemand*, *Klüvers Big Band* og Monday Night. Han har også tunert med *TCB Band*, *The Sweet Inspirations* og *Memphis Boys*.

Norgesbesøk
-----------

I 2010 sang han sammen med Klüvers Big Band og Marius Neset på Kongsberg Jazzfestival der de fremførte sitt Rolling Stones prosjekt.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, besøkt 23. juni 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Bobo Moreno på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Bobo Moreno på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Bobo Moreno på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Bobo Moreno hos danskefilmstemmer.dk Rediger på Wikidata
* (en) Bobo Moreno på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Bobo Moreno på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Bobo Moreno på Songkick Rediger på Wikidata

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Ponta do Sol** er en av de elleve kommunene i den sjølstyrte portugisiske regionen Madeira. Det er også navnet på byen som er administrasjonssenter i kommunen.

Kommunen
--------

Kommunen Ponta do Sol ligger på den sørvestlige delen av øya. Arealet er ca. 186 kvadratkilometer og folketallet 8 717 (i 2011).

De viktigste næringsveiene har tradisjonelt vært jordbruk, fiske og handel. Jordsmonnet er svært godt, og i sukkerhandelens tid var dette av de økonomisk viktigste områdene på øya. I dag finner vi øyas største bananplantasjer her.

I de seinere år har også turisme blitt sentralt.

Byen
----

Utsikt over Ponta do SolByen Ponta do Sol ligger ved kysten, på en odde med fri utsikt mot vest; derav navnet, som betyr «solpunktet».

Det har vært bosetning på stedet sia 1425, bare få år etter at portugisiske sjøfolk først kom til øya. Ponta do Sol fikk bystatus i 1501.

Byen har ei vakker barokk-kirke, *Nossa Senhora da Luz*, som blant annet har flotte takmalerier med bibelske motiv.

Kirkesogn
---------

Kommunen består av tre kirkesogn: Canhas, Madalena do Mar og Ponta do Sol (byen).

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 19. september 2018; utgiver: Det nasjonale statistikkinstituttet.
2. ↑  ; besøksdato: 19. september 2018; utgiver: Det nasjonale statistikkinstituttet.
3. ↑  Folketall fra Det portugisiske statistikkbyrået; besøkt 10. august 2012.

| * v
* d
* r
Kommuner på Madeira |
| --- |
| Madeiras flagg | Kommuner | Funchal **·** Câmara de Lobos **·** Santa Cruz **·** Machico **·** Ribeira Brava **·** Calheta **·** Santana **·** Ponta do Sol **·** São Vicente **·** Porto Santo **·** Porto Moniz | Portugals flagg |
| Øygrupper | Selvagensøyene **·** Desertasøyene |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**«Bossa Nova Baby»** er en amerikansk sang, skrevet av Jerry Leiber og Mike Stiller.

Den ble først spilt inn av Tippie and the Clovers i 1962. «Bossa Nova Baby» ble utgitt på single samme år.

Sangen ble spilt inn av Elvis Presley i RCA Studio B, Nashville, 27. mai 1963, som en del av soundtracket til filmen *Fun in Acapulco* (1963).

Svensk versjon
--------------

Cornelis Vreeswijk har skrevet den svenske teksten. Den svenske tittelen er også «Bossa Nova Baby».

### Innspilling

* Siw Malmkvist. Utgitt på EP-platen *Amore, Scusami* (Metronome MEP 9127) i 1965.

Listeplasseringer
-----------------

Versjonen til Presley lå på en åttendeplass på Billboard Hot 100-listen. og en 20.-plass på Billboard R&B Singles-listen i1963.

Referanser
----------

1. ↑   Elvis Presley Original Versions of Songs He Sang
2. ↑   Elvis Discography - 1963
3. ↑  Billboard Chart Statistics - Top 20 pop Singles Arkivert 28. september 2011 hos Wayback Machine.
4. ↑  Billboard Top 20 R&B Singles Arkivert 26. januar 2010 hos Wayback Machine.
**Lene Kongsvik Johansen** (født 1972) er en norsk skuespiller og komiker.

Bakgrunn og virke
-----------------

Johansen vokste opp i Groruddalen og Holmlia i Oslo. Hennes mor arbeidet på trygdekontor mens hennes far var i politiet.

Etter fullført videregående studerte hun ved Universitetet i Oslo. Her tok hun cand. mag. med fagene nordisk, teatervitenskap og idéhistorie, samt praktisk-pedagogisk utdanning (PPU). Hun startet yrkeskarrieren som norsklærer på Ullern videregående skole.

I sine yngre år var Johansen en del av komikerduoen Asbjørnsen & Joh. sammen med Hilde Louise Asbjørnsen som hun møtte i Studentteatret på Universitetet i Oslo, der begge medvirket i flere oppsetninger i 1998–2000. I en tiårsperiode fremførte de revyforestillinger med egen tekst og musikk. De begynte med *Noraprisen* i Oslo og Bergen i 2000/2001, fulgte opp med forestillingen *Nye Eventyr* (2002/2003), som sørget for nominasjon til Komiprisen 2003 og deretter revyen *I tykt og tynt* (2004/2005). Fra sommeren 2006 var de i gang med showet *Snusk, snadder og Gruff*. «Enkeltindividets protestvise» fra det musikalske humorshowet *Lene for President* ble kåret til årets nummer under Komiprisen 2009. 

I 2011 fikk Johansens egen TV-serie, *Kongsvik ungdomsskole*, på TVNorge. Der spilte hun alle de seks hovedrollene. Serien innbrakte henne prisen som årets morsomste under Komiprisen 2011. Våren 2013 sendte TVNorge oppfølgeren, *Kongsvik videregående*, der noen av de samme rollefigurene var med videre og flere nye dukket opp. For denne serien ble hun kåret beste kvinnelige skuespiller under Gullruten 2013. I tillegg vant hun prisen for beste kvinnelige artist (TV/Film/Nett) og årets morsomste (Publikumsprisen) under Komiprisen 2013. I 2014 gikk oppfølgerserien *Costa del Kongsvik* på TVNorge. Denne innbrakte henne prisen som årets kvinnelige TV-komiker og årets TV-produksjon under Komiprisen 2014. Samme serie ble belønnet med prisen for beste humorprogram og beste manus under Gullruten 2014. I 2018 kom *Kongsvikklinikken* og i 2019 *Kongsvikfamiliene*.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, utgitt 9. januar 2022, besøkt 2. august 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Gullrutens arkiv»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «Gullrutens arkiv for 2014»[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  «Professor Kongsvik». *Aftenposten*. 1. august 2014. Besøkt 1. april 2020.
5. ↑  «Lene Kongsvik». *latter.no*. Besøkt 19. oktober 2021.
6. ↑  «Gjensyn med Kine i ny Kongsvik-serie». *presse.discovery.no*. Besøkt 1. april 2020. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lene Kongsvik Johansen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Lene Kongsvik Johansen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (fr) Lene Kongsvik Johansen på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Lene Kongsvik Johansen på AllMovie Rediger på Wikidata
Proteksjonistiske tiltak tatt i årene 2008–2013 ifølge organisasjonen Global Trade Alert. Denne kartskissen viser noen sider av proteksjonisme.
**Proteksjonisme** er en økonomisk politikk hvor en ved ulike midler begrenser handel mellom land. Proteksjonistiske handelshindringer kan være høye tollsatser, kvotebegrensninger og forskjellige statlige bestemmelser som favoriserer innenlands produksjon. Proteksjonisme står i motsetning til frihandel, hvor ingen kunstige hindre for handel etableres.

Proteksjonisme blir ofte assosiert med økonomiske teorier som merkantilisme, ideen om at det er gunstig å ha et handelsoverskudd med andre land og at man for å nå det må begrense import. De to hovedtyper av proteksjonisme er tradisjonell proteksjonisme, hvor en toll blir innkrevet på varen, og proteksjonisme ved andre midler – moderne proteksjonisme.

Historie
--------

Etter en periode rundt midten av 1800-tallet med økende frihandel, ble det mot slutten av århundret stadig mer proteksjonisme i verdenshandelen. Dels var proteksjonismen et svar på den lange depresjonen, dels var den knyttet til den nye imperialismen.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Global Economic Crisis and Rising Protectionism report from the African Development Bank Group
3. ↑  Business Climate and Manufacturing Export Performance in Africa: A Firm Level Analysis from The University of Cape Town
4. ↑  Hobson 2015, s. 258–259

Kilder
------

* Hobson, Rolf, *Europeisk politisk historie 1750–1950*, Cappelen Damm Akademisk, 2015, ISBN 978-82-02-24316-6

Eksterne lenker
---------------

* Den kjente økonomen Jagdish Bhagwati om proteksjonisme (engelsk)
* «Protectionism – closing off markets», video fra Deutsche Welle (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Bosnia-Hercegovinas nasjonalsang** (bosnisk, kroatisk og serbisk: *Državna himna Bosne i Hercegovine*, Државна химна Босне и Херцеговине) også kalt **Intermeco** (intermezzo) er komponert av Dušan Šestić og vedtatt som nasjonalsang i 1999.  Den er en av fire europeiske nasjonalsanger som er uten offisiell tekst. 

Intermeco avløste den tidligere Jedna si jedina, komponert av Edin Dervišhalidović (Dino Merlin) og tatt i bruk i 1998.
En tekstkonkurranse for Intermeco ble i 2008 utlyst av Bosnia-Hercegovinas justisdepartement. En tekst forfattet av komponisten Dušan Šestić og Benjamin Isović ble i 2009 godkjent av en parlamentarisk kommisjon, men det gjenstår ennå (2015) godkjennelse fra parlamentet.
De øvrige europeiske nasjonalsanger uten tekst er Spanias (Marcha Real), Kosovos og San Marinos nasjonalsanger.

Referanser
----------

1. ↑  «Opening of Proposals for the Text of National Hymn». Besøkt 6. september 2015. [*død lenke*]
2. ↑  «Želio bih da svi građani prihvate novu himnu (maskinoversatt).». klix.ba. Besøkt 6. september 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Carl Albert von Passow**  (uttales: Passau) (født 4. desember 1682 i Rühn i hertugdømmet Mecklenburg-Schwerin, død 14. september 1757 i København) var en tysk offiser i dansk-norsk tjeneste i første halvdel av 1700-tallet. Han var sønn av amtskriver og skogvokter Hans Passow i Rühn og Tarnow. Dessuten var han bror av vagtmester ved Dömitz festning Hans Jürgen Passow (-1735), dansk oberstløytnant Christian Albrecht von Passow (1676-1755), dansk-norsk løytnant Johann Jochim Passow (1685-1752) og amtmann i Güstrow amt Jacob Passow (1688-1762). Han er kjent for å være den første kommandanten på det nye Vardøhus festning som stod ferdig i 1738 (Carl von Passow ankom riktignok ikke festningen før i 1739).

Vardøhus festning
-----------------

I 1733 approberte kong Christian 6 et forslag om bygging av en ny festning i Vardøhus amt. Denne ble som de tidligere festninger bygget i Vardø og var nr. 3 i rekken av festningsverk reist i Vardø igjennom årenes løp. festningen ble påbegynt 2. august 1734. Som arbeidskraft ble det utkommandert en løytnant, en sersjant, en korporal, en tambour og 40 soldater fra Bergenhusiske Garnisons-Compagnie. I 1735 kom ytterligere 50 mann fra det Trondhjemske Garnisons-Compagnie. Arbeidet ble hele tiden ledet av Michael Jansen von Sundt, som kongen i 1733 hadde utnevnt til kaptein ved Ingenieur-Corpset. Den nye Vardøhus festning stod ferdig i 1738 og var da et av de mest moderne og avanserte i sin tid.

Obestløytnant Carl von Passow ankom Vardøhus festning 20. juni 1739 og tiltrådte som kommandant umiddelbart. Han ble også kongelig poståpner i Vardø.

Referanser
----------

1. ↑  C. E. A. Schøller (1902). «Fremmede Adelsslægter i Danmark». *Personalhistorisk Tidsskrift*: 65.

Kilder
------

* Forsvarsbygg (2002). Verneplan Vardøhus Festning
* Generalstabens Bibliotek
* LHA Schwerin 2.12-3/2-5 Sign. 247 Bestallung des Hans Passow zum Amtsschreiber 1679 (Kloster Rühn)
* LHA Schwerin 2.12-2/18 Sign. 6454 Passow
* Archiv des Ev. Luth. Kirchenkreises Mecklenburg, Taufregister Rühn 1653-1888, nr. 3/1682, s. 145
* Rigsarkivet, Garnisons Sogn København Enesteministerialbog 1706-1807, nr. 124/1757, s. 425
* CEA Schøller: *Fremmede Adelsslægter i Danmark. XI. v. Passow.* Ind: Samfundet for Dansk-Norsk Genealogi og Personalhistorie. Personalhistorisk Tidsskrift 1902-1903, 4. række, 5. bind. H. Hagerup, København 1902, s. 61–69

Portal: Tyskland
*Denne artikkelen omtaler «Т», som er et tegn i det kyrilliske alfabetet. For tegnet med lignende utseende i det latinske alfabetet, se T*

| Т |
| --- |
|  |
| Det kyrilliske alfabetet |
| А | Б | В | Г | Ґ | Д | Ђ |
| Ѓ | Е | Ё | Є | Ж | Ѕ | З |
| И | І | Ї | Й | Ј | К | Л |
| Љ | М | Н | Њ | О | П | Р |
| С | Т | Ћ | Ќ | У | Ў | Ф |
| Х | Ц | Ч | Џ | Ш | Щ | Ъ |
| Ы | Ь | Э | Ю | Я |
| Ikke-slaviske kyrilliske bokstäver |
| Ӏ | Ә | Ғ | Ҙ | Ҡ | Қ | Ң |
| Ө | Ү | Ұ | Һ |   |   |   |
| Arkaiske bokstaver |
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ | Ѱ |
| Ѳ | Ѵ | Ѷ |   |   |   |   |

**Т** (minuskel: **т**) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet. Den er helt lik den greske bokstaven tau (Τ, τ) og som majuskel den latinske bokstaven T. Den representerer lyden /t/, og i kursiv er bokstaven helt lik en kursiv latinsk M, *т*.

Utseendeforskjell i serbisk og makedonsk
----------------------------------------

Oversikt over utseendeforskjeller i serbisk og makedonsk  Bilde: Herman Ferre 
I serbisk og makedonsk har bokstaven et annerledes utseende i kursiv. I stedet for å se ut som en latinsk M, *m*, ser den heller ut som en Ш (kursiv: *ш*) med makron (se bildet til venstre). Grunnen til dette er at i serbisk brukes både det latinske og det kyrilliske alfabetet. Derfor er det vanskelig å ikke blande de to alfabetene hvis så mange bokstaver har likt utseende.
**Guram Georgijevisj Kostava** (russisk: Гурам Георгиевич Костава\*) (født 18. juni 1937 i Tbilisi i nåværende Georgia) var en sovjetisk fekter som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma og 1964 i Tokyo.

Kostava vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det sovjetiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Italia og Storbritannia. De andre på laget var Valentin Tsjernikov, Arnold Tsjernusjevisj, Bruno Habārovs og Aleksandr Pavlovskij.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Japans flagg Tokyo - Bronse Bronse i fekting, kårde Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1960 Italias flagg Roma - Bronse Bronse i fekting, kårde lag Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

1. 1 2   www.sports-reference.com, besøkt 17. oktober 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Guram Kostava – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Guram Kostava – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Guram Kostava – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
Rathaus Schöneberg, sett fra Rudolph-Wilde-Park.
**Rathaus Schöneberg** ble oppført 1911–1914 av arkitektene Peter Jürgensen og Jürgen Bachmann som rådhus for Schöneberg som da var en selvstendig by. Schöneberg er nå en del av bydelen Tempelhof-Schöneberg i Berlin.

I 1920 ble Schöneberg innlemmet i bystaten Berlin. Under delingen av Berlin under den kalde krigen ble Rathaus Schöneberg, ettersom det gamle bysenteret havnet i østsonen, det politiske midtpunkt i det vestlige Berlin; både delstatens parlament og regjeringen hadde sitt sete her.

I rådhustårnet henger Frihetsklokken, som var en gave til Berlins innbyggere fra millioner av amerikanere og symboliserer kampen for frihet og mot kommunisme i Europa. Det ringes med klokken fra tårnet hver dag klokken 12. Klokkeringingen sendes også på radio hver søndag, opprinnelig av RIAS (amerikansk radio i Berlin) og etter den kalde krigen av Deutschlandradio Kultur.

Foran rådhuset holdt USAs president John F. Kennedy sin berømte tale «Ich bin ein Berliner» den 26. juni 1963. Etter at Kennedy ble myrdet senere samme år ble plassen foran rådhuset omdøpt til John-F.-Kennedy-Platz.

Den 24. september 1991 fant det siste senatsmøtet sted i rådhuset, før senatet flyttet til Berliner Rathaus, og 25. mars 1993 møttes for siste gang Berlins parlament i Schöneberg før parlamentet flyttet sitt sete til Preußischer Landtag.

Referanser
----------

1. 1 2   Berlin cultural heritage database, www.stadtentwicklung.berlin.de, besøkt 28. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Wilfried Welz, Cornelius C. Goeters: *Rathaus Schöneberg – Stationen einer politischen Karriere*. Verlag Arno Spitz, Berlin 1995

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rathaus Schöneberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Rathaus Schöneberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Guominjun** (tradisjonell kinesisk: 國民軍, forenklet kinesisk: 国民军, pinyin: *Guómínjūn*, Wade-Giles: *Kuominchun*), også kjent som **Nasjonalisthæren**, **KMC** eller **Nordvesthæren** (西北軍) var en militærklikk grunnlagt av krigsherrene Feng Yuxiang, Hu Jingyi og Sun Yue under Krigsherretiden i Kina. Den ble dannet da Feng forrådte Zhiliklikken under Andre Zhili-Fengtian-krig mot Fengtianklikken i 1924. Guominjun okkuperte Beijing, tok Zhili-lederen Cao Kun til fange, og forviste den tidligere Qingkeiseren Puyi fra Den forbudte by. 

Guominjun var positivt innstilt til Sun Yat-sens Kuomintangregime (KMT) i Guangzhou. men den geografiske avstanden gjorde at de ikke kunne slå seg sammen. Guominjun var særpreget ved det at den indoktrinerte sine troppestyrker med kristendom, sosialisme og nasjonalisme. Den ivaretok også troppene med velferdstiltak og almenutdanning. Alt dette tilhørte sjeldenhetene den gang.

Guominjunstyrkene var svært handlekraftige, samspilte og dedikerte i kamp. Men de led under den svakhet at styrkene ikke var tallmessig sterke og hadde et stort område å ivareta. 

Guominjuns viktigste utenlandske støttespiller var Sovjetunionen. Tidligere hadde Sovjetunionen rivalisert med japanerne om innflytelse på Fengtianklikken. Men de var snare med å vende seg til Fengs styrker da de innså at dette var ideologisk mer akseptabelt for dem.

Sent i 1925 gikk Fengtiangeneralen Guo Songling over til KMC; dette gav støtet til Anti-Fengtian-krigen mot Zhang Zuolin. Guominjun var på vikende front helt til KMT begynte Nordekspedisjonen (1926–1927). Den slo seg sammen med Kuomintangs Nasjonale revolusjonshær for å beseire Fengtianstyrkene. 

I 1929 ble Feng stadig mer misfornøyd med Chiang Kai-sheks regime. Guominjun gikk til opprør, Sentralslettekrigen, i 1930. Men Feng le beseiret, og det som var igjen av militærklikken ble absorbert av KMT.
**Carl August Guldberg** (født 6. november 1812 i Strömstad, død 17. januar 1892 i Kristiania) var norsk teolog, redaktør og forlegger.

På grunn av krigen i 1814 flyttet familien til Fredrikstad. Da han var kommet i skolemoden alder fulgte han i 1820 med besteforeldrene til Sverige for å begynne på skole i Vadstena, men etter at bestefaren døde høsten 1824 ble han to år senere sendt tilbake til foreldrene i Fredrikstad for å fortsette skolegangen der. Han gikk således på skole i Fredrikstad 1826-1828, ble student i 1829 og utdannet cand. theol. i 1833.

Sammen med Adam Dzwonkowski startet han i 1835 utgivelsen av Skilling-Magazin. 8. desember 1847 ble Guldberg utnevnt til residerende kapellan til Nannestad og sluttet dermed med utgivervirksomheten. 10. november 1858 ble han forflyttet til Ullensaker og i 1869 ble han endelig utnevnt til sokneprest i Onsøy. Herfra fikk han avskjed i nåde i 1880. Som pensjonist bosatte han seg i 1881, hvor han også døde 11 år senere.

Han var far til blant andre
matematikeren Cato Guldberg (1836–1902),
diakonissen Cathinka Guldberg (1840–1919),
og medisinprofessor Gustav Adolph Guldberg (1854–1908)

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Carl\_August\_Guldberg[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Carl\_Guldberg, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  (no) Carl August Guldberg i Store norske leksikon

Kilder
------

* August Mortensen: «Bogtrykkerkunstens repræsentanter i Norge XLVII». *Nordisk Trykkeritidende* Nr. 10. oktober 1907.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**Holst** er en norsk slekt fra Grimstad. Slektsmedlemmer var skipsførere og skipsredere i bl.a. Grimstad og Drammen i lang tid.

Slekten stammer fra Johannes Pedersen Holst (f. ca. 1680). Han var far til skipskaptein Peder Johannessen Holst (f. 1704 i Fredrikstad, d. 1780 i Arendal), som flyttet til Arendal/Grimstad og ble stamfar for Holst-slekten fra Grimstad. Sønnen, skipskaptein Jacob Holst (1749–1813), var gift med Hilleborg Johanne Pharo, datter av sogneprest Jens Peter Pharo. De var foreldre til bl.a.

* Jens Pharo Holst (1780–1866), skipskaptein, senere kjøpmann og skipsreder, som også bl.a. var kemner i Grimstad, dansk konsul, borgerrepresentant og varaordfører, gift med Anne Dorthe Bie, datter av skipsreder Hans Andersen Bie
* Lars Johannes Holst (1782–1860), skipskaptein, gift med Kristine Margrete Sørensdatter Dolholt
* Peder Jacobsen Holst (1787–1869), skipskaptein, gift med Elisabeth Samuelsdatter Pless
* Mathias Andreas Holst (1793–1849), skipskaptein og skipsreder, gift med Karen Fegth, datter av trelasthandler og skipsreder Jacob Fegth
* Jens Holst (1791–1858), skipskaptein og skipsreder, gift med Birgitte Jakobine Bøhn Johnsen

Både Peder Johannessen Holst, sønnen Jacob Holst og sønnesønnen Jens Pharo Holst hadde kongelig bestalling som «Navigations Informator og Examinator» i Nedenes amt samt Arendal og Østre Risør.

Jens Pharo Holst var bl.a. far til skipsreder, bankdirektør, ordfører i Grimstad og stortingssuppleant Christian Rosenberg Holst (1815–1897), som var far til sakfører Jens Pharo Holst (f. 1863). Mathias Andreas Holst var bl.a. far til skipsfører og skipsreder Jacob Fegth Holst (1829–1869), skipsfører og skipsreder Christian Feght Holst (1828–1860), skipsfører og skipsreder Fritjof Hagbarth Holst (1839–1921) og skipsfører og skipsreder Hildur Johan Holst (1833–1917).

Litteratur
----------

* Gustav Heber, *Oversikt over slekten Holst fra Grimstad i Norge*, 1951, 58 s.
* J. Landgraff, «Holst», i *Grimstadslægter*, Grimstad, 1892, s. 93–101
**Getrag** (stiftet 1935) er en tysk produsent av girsystem og en av verdens største. Fabrikken het først *Getriebe und Zahnradfabrik Hermann Hagenmeyer GmbH & Cie KG*. Da fabrikken i 2015 ble kjøpt av kanadiske Magna, hadde den 13 500 ansatte, 13 produksjonssteder og 10 ingeniørsentre spredt over 9 land. Getrag har levert til de fleste bilprodusenter, så som BMW, Daimler AG, Renault og Volvo. Hos Renault kalles Getrag-kassene for *Efficient Dual Clutch* (EDC). Firmaet ble i 2017 omdøpt til **Manga PT**. Sent i 2019 ble det klart at Ferrari SF90 Stradale ville få en 8-trinns dobbeltklutsj fra Magna PT.

* Hovedkvarter i Unterklötchen Hovedkvarter i Unterklötchen
* 5-trinns manuell, brukt i en australsk Holden, 2006 5-trinns manuell, brukt i en australsk Holden, 2006
* 7-trinns automat med dobbelt klutsj for en Mercedes-Benz SLS AMG, 2009 7-trinns automat med dobbelt klutsj for en Mercedes-Benz SLS AMG, 2009

Referanser
----------

1. ↑  Noah Joseph, *Magna International agrees to buy transmission maker Getrag* i Autoblog.com.
2. ↑  Magna Powers Ferrari SF90 Stradale With Innovative Dual-Clutch Transmission fra magna.com den 11. desember 2019.
**David Leonard Clarke** (født 3. november 1937, død 27. juni 1976) var en arkeolog fra Kent i England. Han studerte ved Peterhouse i Cambridge, hvor han ble en såkalt fellow i 1966. Hans arbeide innen analytisk arkeologi på slutten av 1960-tallet, hadde stor innvirkning på Europeisk arkeologi. Clarke demonstrerte betydningen av systemteorier, kvantifisering og vitenskapelig tankegang i arkeologi. Han knyttet også bånd mellom arkeologi og økologi, geografi, og antropologi, og var en foregangsfigur innen prosessuell arkeologi. Clarke ble aldri fullt godtatt av hierarkiet ved Cambridge, men var svært respektert av sine for sin jordnære, inklusive tilnærming til faget. Han døde i 1976 av blodpropp som et resultat av koldbrann i fordøyelsessystemet.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 18. mars 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Sitat fra David Clarke[*død lenke*], fra en artikkel kalt The Loss of Innocence i American Antiquity 47:100 (1973)
* (en) Verk av eller om David Clarke i bibliotekene i (WorldCatkatalog)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Ḥammādidene** (الحماديون DIN: *al-Ḥammādiyūn* eller بنو حماد DIN: *Banū Ḥammād*) var et berbersk dynasti som hersket over et område i det som i dag er det nordøstlige Algerie i omtrent halvannet århundre, før deres rike ble erobret av Almohadene. Kort tid etter de kom til makten, tok de avstand fra fatimidenes ismāʿīlisme og vendte tilbake til maliki-sunniislam, og de anerkjente derfor Abbasidene som de rettmessige kalifene. 

Ḥammādidenes hovedstad var først Bani Ḥammād, som ble grunnlagt i 1007 og som i dag er et av UNESCOs verdensarvssteder, men da denne ble truet av Banū Hilāl, som ledet en fatimidekspedisjon mot ziridene og ḥammādidene, ble hovedstaden flytta til Biḥāya, som ble en av Middelhavets mest velstående byer.

Ḥammādiddynastiet ble først opprettet da berberen Ḥammād ibn Bulukkīn, som hadde blitt gjort til guvernør for det sentrale al-Maġrib, erklærte seg uavhengig fra ziridene, som da hersket over al-Maġrib fra dagens Marokko til Tunisia, og de ble anerkjent av abbasid-kalifen i Bagdad. Ziridene sendte så en armé mot dem, men to år senere ble en fredsavtale undertegnet, selv om ziridene ikke anerkjente ḥammādidene før i 1018.

Ḥammādid-herskere
-----------------

* Ḥammād ibn Bulukkīn, 1014–1028
* Al-Qāʾid ibn Ḥammād , 1028–1045
* Muḥsin ibn Qāʾid, 1045–1046
* Bulukkīn ibn Muḥammad ibn Ḥammād, 1046–1062
* An-Nāṣir ibn ʿAlnās ibn Ḥammād, 1062–1088
* Al-Manṣūr ibn an-Nāṣir, 1088–1104
* Bādīs ibn Manṣūr, 1104
* ʿAbd al-ʿAzīz ibn Manṣūr, 1104–1121
* Yaḥya ibn ʿAbd al-ʿAzīz, 1121–1152

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
| П |
| --- |
|  |
| Det kyrilliske alfabetet |
| А | Б | В | Г | Ґ | Д | Ђ |
| Ѓ | Е | Ё | Є | Ж | Ѕ | З |
| И | І | Ї | Й | Ј | К | Л |
| Љ | М | Н | Њ | О | П | Р |
| С | Т | Ћ | Ќ | У | Ў | Ф |
| Х | Ц | Ч | Џ | Ш | Щ | Ъ |
| Ы | Ь | Э | Ю | Я |
| Ikke-slaviske kyrilliske bokstäver |
| Ӏ | Ә | Ғ | Ҙ | Ҡ | Қ | Ң |
| Ө | Ү | Ұ | Һ |   |   |   |
| Arkaiske bokstaver |
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ | Ѱ |
| Ѳ | Ѵ | Ѷ |   |   |   |   |

**П** (minuskel: **п**) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet. Den representerer lyden /p/, og dens utseende stammer direkte fra den greske bokstaven pi (Π, π). Bokstaven må ikke forveksles med kyrillisk L, Л, da kyrillisk L har en kurvet linje nederst til venstre.

Utseendeforskjell i serbisk og makedonsk
----------------------------------------

Oversikt over utseendeforskjeller i serbisk og makedonsk  Bilde: Herman Ferre 
I serbisk og makedonsk har bokstaven et annerledes utseende i kursiv. I stedet for å se ut som en latinsk N, *n*, ser den heller ut som en latinsk U med makron, *ū* (se bildet til venstre). Grunnen til dette er at i serbisk brukes både det latinske og det kyrilliske alfabetet. Derfor er det vanskelig å ikke blande de to alfabetene hvis så mange bokstaver har likt utseende.
Kart som viser Davisstredet mellom Baffinøya i vest og Grønland i øst.
**Davisstredet** eller **Davissundet** (engelsk: *Davis Strait*, dansk: *Davisstrædet*) er havet mellom Grønland og den canadiske Baffinøya. Stredet er 400 km bredt, og forbinder Labradorsjøen i sør med Baffinbukta lenger nord. Grenselinja mot Labradorsjøen er satt ved 60° N og mot Baffinbukta ved 70° N. Stredet er oppkalt etter den engelske oppdageren John Davis.

Sundet danner en terskel for havstrømmene med et vanndypet som varierer mellom 1000 m og 2000 m. Baffinstrømmen går mot sør på vestsiden. Vestgrønlandsstrømmen går mot nord på østsiden. Det forekommer kraftige tidevannstrømmer i sommerhalvåret. sjøis dannes i oktober, har maksimum utstreking i mars, og smelter fra april av. Tilfrysningen er fra vest mot øst, avsmeltingen fra øst mot vest. Midlere istykkelse er 1 meter, men det har også være observert 20 meter tykk is ved oppstuing (1967). Sundet er isfritt i juli og august.

Referanser
----------

1. ↑  Y. Wu; m.fl. (2013). «Ocean current and sea ice statistics for Davis Strait» (PDF). Fisheries and Oceans canada. Besøkt 1. juli 2019. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |