recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stor løvgreinbukk** (*Pogonocherus hispidulus*) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten er utbredt langs kysten av Sør-Norge.

Utseende
--------

En liten (6-7,5 mm), kraftig, brunspraglete trebukk. Den kjennes fra de andre *Pogonocherus*-artene som forekommer i Norge på at den fremre delen av dekkvingene er nesten ensfarget gråhvit. Antennene er kraftige, med ganske lange børster, omtrent så lange som kroppen, hvert ledd er tydelig tofarget, gråhvitt i indre del, brunt i ytre. Hodet er stort og bredt, tett kledt med håraktige skjell. Pronotum er litt bredere enn langt, hvelvet, med en smal, butt tagg midt på hver sidekant. Dekkvingene er brune, den fremste tredjedelen nærmest ensfarget gråhvit. De har en spiss tagg ytterst i spissen. Beina er korte og svært kraftige.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i greiner av ulike løvtrær, for eksempel hassel og villapal. Arten er ofte sammen med andre, små trebukker, for eksempel *Stenostola dubia*, *Molorchus umbellatarum* og *Pogonocherus hispidus* (de to førstnevnte har svært begrenset utbredelse i Norge). Utviklingen tar to år, den voksne billen klekkes om ettersommeren eller høsten, men er lite aktiv før neste vår, da den lever fram til juli. Den er lett å overse da den har gode kamuflasjefarger og er ganske liten.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i hele Europa bortsett fra den sørlige delen av Balkan. I Norge er det en sørlig art som forekommer langs kysten til Møre og Romsdal.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825 – ca. 315 arter i Europa
						* Stammen Pogonocherini
							+ stor løvgreinbukk, *Pogonocherus hispidulus* (Piller & Mitterpacher, 1783)

Kilder
------

* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
* Norges biller – *Pogonocherus hispidulus*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pogonocherus hispidulus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Pogonocherus hispidulus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Pogonocherus hispidulus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Pogonocherus hispidulus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Pogonocherus hispidulus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pogonocherus hispidulus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Pogonocherus hispidulus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pogonocherus hispidulus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
| **Nederlandsk språk i globalt perspektiv** |
| --- |
|  |
| **Nederlandsk språk** |
| \***Nederlandsk i Nederland** |
| \***Nederlandsk i Belgia** |
| \***Nederlandsk i Surinam** |
| \***Nederlandsk på Aruba, Curaçao og Sint Maarten** |
| \*\***Afrikaans** |
| 

---

 |
| \***Nederlandsk i Vallonia** |
| \***Nederlandsk i Frankrike** |
| \*\***(Nederlandsk i Fransk-Guyana)** |
| \***Nederlandsk i Tyskland** |
| \***Nederlandsk i Amerikas forente stater** |
| **Mohawk-nederlandsk**, **Pella-nederlandsk**, **Albany-nederlandsk**, **Jersey-nederlandsk** |
| \***Nederlandsk i Indonesia** |
| \***Afrikaans i Namibia** |
| 

---

 |
| **Nederlandske kreolspråk:** |
| **Petjo**, **javindo**, **negerhollandsk**, 
**Berbice-nederlandsk**, (**afrikaans**) |

**Namibisk-afrikaans** (afrikaans: *Namibiese Afrikaans*) er den varianten av afrikaans som brukes av 11% av Namibias befolkning. Dialekten brukes også som et lingua franca i landet. Ved siden av nama og damara som har levert ord til dagligspråket, er namibisk-afrikaans påvirket av både engelsk og tysk. Dialekten har også ord og uttrykk som ikke finnes i andre språk eller dialekter.

Fra nama og damara
------------------

* **koetse**, uttale: /kutse/, ("khutse" i nama/damara)

"Koetse, wat vertel jy my nou!"
no.: *du godeste, hva er det du sier?!*
* **etse**, uttale: /etse/, et utrop

1. forbauselse: Virkelig?
2. For å påkalle oppmerksomhet fra flere.
hoor hier; ek sê julle: "Etse! Toe ons in die klas kom, toe skryf ons mos toets."
no: hør her, det er utrolig! Når skoletimen begynte fikk vi en prøve.
* **nca** (uttales med en eksplosiv lyd)

*Het was nca!* (svar på for eksempel spørsmål "hvordan har du hatt det i dag?")
no.: *Det har vært bra!* Her står *nca* for bra, god, deilig etc.

Fra tysk
--------

* **kindergarten**, kindertuin

"Die kind is s'oggens in die kindergarten."
no.: *Barnet er i barnehagen om morgenen*
* **brötchen**, (uttales:"brezen")

"Ma, ek wil asseblief 'n brötchen hê."
no.: *Mamma, kan jeg vær så snill å få et rundstykke* – rundstykke
* **so by so** (fra uttrykket *so wie so*)

"Ek sal vir jou wag; ek het so by so baie om my mee besig te hou."
no.: *Jeg venter på deg. Jeg har **uansett** mye å holde på med*

Engelsk innflytelse
-------------------

I dagligtalen kan engelske ord gjenkjennes, som i skriftspråket staves på engelsk.

* Bal (nederlandsk) → **Ball** (engelsk)

Namibiske uttrykk
-----------------

* **ou**, (ge-ou),

gi: "Ou my 'n bietjie biltong, man."
no.: *Gi meg litt biltong*
* **stammak**,

sett (ned): "Stammak die beker op die tafel!"
no.: *Sett den koppen på bordet!*
* **vetkol**,

"Ons bly in 'n vetkol."
no.: *Vi blir på et sted der det ikke regner*
* **tronk**

"met die tronkdeur se sleutels speel"
'å leke med nøklene til fengselets dør *(tronk = fengsel), Leve farlig, risikabelt*

Klassifikasjon
--------------

* Nederlandsk
	+ Afrikaans
		- Kaaps-afrikaans
		- **Namibisk-afrikaans**
		- Oorlams
		- Oranjerivier-afrikaans
		- Østgrense-afrikaans

Referanser
----------

1. ↑  Språk i Namibia (regjeringens nettsted) (engelsk)

Se også
-------

* Afrikaans i Namibia
**Blitzkrieg** er et heavy metal-band fra Leicester i Storbritannia. Den første utgaven av bandet var en del av New Wave of British Heavy Metal i sin korte levetid fra 1980 til 1981, og nøt anseelse for sin eneste offisielle utgivelse, singelen «Buried Alive» / «Blitzkrieg». Bandet har vært aktiv i flere perioder, men med sanger Brian Ross (også vokalist i Satan) som eneste konstante nærvær.

Blitzkrieg som NWOBHM-band
--------------------------

Blitzkrieg ble dannet da vokalisten Brian Ross slo seg sammen med medlemmer av Split Image i november 1980. En trespors demo vakte interessen til Neat Records, som tok med låten «Inferno» på samleplaten *Lead Weight* (1981) og deretter ga ut debutsingeleen. Singelen ble hurtig utsolgt og bandet fikk omtale i en spalte om nykommere i *Kerrang!*. Et debutalbum var på trappene. Bandet forhandlet ikke bare med Neat, men også med større plateselskap. Men plutselig klappet bandet sammen. Bassisten Mick Moore og sanger Brian Ross møtte hverandre igjen i bandet Unter Den Linden, og gjenopptok noe av Blitzkriegs materiale med Avenger. Etter kort tid, forlot imidlertid Ross Avenger for å bli med i Satan.

Albumdebut
----------

Blitzkrieg hadde mer enn nok materiale til en albumutgivelse, og plateselskapet Neat var ivrig etter å publisere det da Brian Ross samlet et band igjen i 1985. Metallica hadde gitt bandet oppmerksomhet gjennom sin coverversjon av «Blitzkrieg» på B-siden til «Creeping Death».

Studioalbum
-----------

* *A Time of Changes* (1985)
* *Unholy Trinity* (1995)
* *Ten* (1996)
* *The Mists of Avalon* (1998)
* *Absolute Power* (2002)
* *Sins and Greed* (2005)
* *Theatre of the Damned* (2007)
* *Back from Hell* (2013)
* *Judge Not!* (2018)

Referanser
----------

1. ↑  *Metal Kingdom* om Blitzkrieg
2. ↑  Malc Macmillan: *The NWOBHM Encyclopedia* (Iron Pages, Berlin 2001) ISBN 3-931624-16-1 s. 80-82
3. ↑  Macmillan s. 82-83

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Normallys** eller **internasjonalt lys** er en måleenhet for lysstyrke som ble brukt i engelsk og fransktalende land mellom 1909 og 1948. Det uttrykker nivåer av lysintensitet i forhold til lyset som sendes ut av et stearinlys av spesifikk størrelse og bestanddeler. Den historiske lysstyrken er lik 0,981 candela. I moderne bruk blir normallys noen ganger brukt som et synonym for candela.

Kalibrering ved hjelp av normallys
----------------------------------

For å måle normallyset til en lampe, bedømte en person etter øyet den relative lysstyrken til tilstøtende overflater - den ene ble bare opplyst av en standardlampe (eller stearinlys) og den andre bare av lampen som ble testet. De justerte avstanden til en av lampene til de to overflatene så ut til å ha lik lysstyrke. Deretter beregnet de normallyset til lampen under testing fra de to avstandene og den inverse-kvadratiske loven.

Referanser
----------

1. ↑  Hofstad, Knut (20. februar 2018). «normallys». *Store norske leksikon*. Besøkt 10. november 2022.
2. ↑  «Definition of CANDLEPOWER». *www.merriam-webster.com* **(engelsk)**. Besøkt 10. november 2022.
**Blixencrone** var navnet på en dansk og norsk brevadelig slekt.

Historikk
---------

Blixencrone var en norsk brevadelig slekt, med opphav fra slekten Blix. Hans Hanssøn Blix, født 1661 i Gildeskål sønn av Hans Hanssøn Blix og Kirsten Stephensdatter Soop, var en norsk embetsmann og ble utnevnt til etatsråd 1711 og medlem av Slottsloven på Akershus, deltok i utarbeidelsen av matrikkelen av 1724, fikk avskjed 1728, beskyldt for å ha mottatt bestikkelser. Hans Blix ble adlet i 1712 med navnet Blixencrone. Han døde 1. april 1730. Hans eneste sønn forsvant utenlands.

"*Patentet af 15. april 1712 for Hans Blixencrone, der som virkelig etatsraad befandt sig i 3. klasse nr. 2, har hovedsagelig skullet give ham navneforandring fra Blix til Blixencrone og kan saaledes anses for baade et navnepatent og et vaabenbrev; dog er formel I anvendt.*"

"*129 Medvirkende til patentets udstedelse har utvivlsomt været modtagerens prætention paa at tilhøre den gamle norske adelsslægt Blix senere Blixencrone (i patentet staar, at han og hans efterkommere skal anses »for rette indfødde Norske Adels Folk«). - Der findes iøvrigt andre etatsraader i det foreliggende materiale, men de var kun titulære (vil normalt fremgaa af det paagældende rangregister) og derfor i 4. rangklasse nr. 5.*"

Våpen
-----

Blasonering Ifølge Sven Tito Achen "I rødt en gul krone og et hvidt hestehoved med gult seletøj. På hjelmen hestehoved som i skjold."

Kilder
------

* .
* *Danmarks Adels Aarbog*
* 
* A. Thiset og P.L. Wittrup: *Nyt dansk Adelslexikon*, København 1904
* H. Storck: *Dansk Vaabenbog*, København 1910
* Sven Tito Achen: *Danske adelsvåbener*, København 1973
Moderne kompaktskålharv.
Såbedsharv, S-tind.
Ei **harv** er et landbruksredskap som slepes etter hest eller traktor for å lage et jevnt og luftig såbed før såing. Harva har også en funksjon i ugrasbekjempelsen ved at den river opp ugrasrøtter og -planter. En moderne 'harv' er som regel laget av stål og bakmontert på traktorens trepunktoppheng eller slept via trekkroken. Den har gjerne en slags dybdejustering som varierer etter type og størrelse på harva. Harvas bruksområde varierer pr i dag fra jordbearbeiding i forbindelse med plantekulturskifte i jordbruket og ugrasbeskjempelse. Det er ofte forskjellige typer harver til forskjellig bruk.

Historisk utvikling
-------------------

Harver kom i bruk i Europa i løpet av middelalderen. I tidligere tider kunne harver være av tre, men den industrielle utviklingen har ført til at dagens harver i all hovedsak er laget av stål.

Fjærharv
--------

Tindene på en **fjærharv** kan være av ulike slag. Vanlig er tinder av fjærstål med C- eller S-form med utskiftbare spisser. Fjærharvas hovedbruksområde ligger i våronna etter pløying og slodding. Enkelte typer kan også brukes som ugrasharver. Fjærharvas fordel fremfor tidligere varianter er at den er dyptgående og at tindene fjærer etter i møte med stein eller andre hindringer. Dette gir tindene lengre levetid.
Stubbharv er en kraftig variant av fjærharva som brukes til ugrasbekjempelse og jordarbeiding etter tresking

Skålharv
--------

Harver kan også være utstyrt med et sett skålformede kniver som roterer og løsner jorda når harva settes i bevegelse. Denne typen harv kalles **skålharv**. Fordelen med skålharva er at den går relativt lett i jorda, og det trenges relativt lite kraft til å dra den. Den kan gå noe grunnere enn andre harver.

Rotorharv
---------

En **rotorharv** har kniver av ulik form som blir satt til å rotere med stor hastighet ved kraftoverføring fra traktoren. 
Denne kan brukes i stedet for plog i blant annet i kornproduksjon, men det kan være en økt problematikk med ugras forbundet med dette grunnet at rotorharven ikke snur jorda og kan dele ugrasrøtter.

Fingerharv
----------

En **fingerharv** er en harv med stive tinder som står loddrett i jorda. Den brukes hovedsakelig til ugrasbekjempelse i kornkulturer.

Grubb
-----

En **grubb** er en dyptgående harv som brukes for å løse opp jorda like dypt eller dypere enn det plogen gjør. Formålet med en slik dyptgående redskap er å løse opp jorda for å gi planterøtter, og spesielt rotvekster som gulrot, god plass til å vokse nedover.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Ivar Delviken** (født 28. september 1913, Nordre Delvika i Eidskog, død 18. desember 1988, Engebråten i Eidskog) var en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Eidskog kommune i 18 år fra 1963 til 1981. 

Hans foreldre var Ida Gransbråten og Ole Delviken. Han vokste opp med foreldrene, sine tre eldre brødre og to yngre søstre på Nordre Delvika i Eidskog. Delviken startet å arbeide som skogsarbeider i Eidskog Kommuneskoger i 1928. 

Delviken ble gift i 1935 med Jenny Taugbøl (født 1912, død 1957) og senere i 1958 med Mary Snedsbøl (født 1933, død 2011). Han fikk fire barn med Jenny og to barn med Mary. Mellom 1934 og 1946 bodde familien på Gransbråten. Videre i 1946 kjøpte han Engebråten av broren sin, Erik Delviken.

Under krigen var Delviken en av mange enkeltpersoner som drev los-og følgetrafikk når de kom i kontakt med folk på flukt. I tillegg smuglet han brev jevnlig til Sverige. Under krigen var han også formann i Eidskog Indremisjons Ungdomsforening.

Delviken ble medlem av Eidskog formannskap fra 1946. Fra 1948 var han skolestyreformann, og i 1963 etterfulgte han Sigurd Skjørberg som Eidskogs ordfører. Han satt som ordfører helt frem til 1981. Han har også hatt stillinger som skogfullmektig (fra 1951), formann i Skotterud samvirkelag og vært varaordfører i to perioder før 1963. I tillegg har han vært styremedlem i blant annet lokalavisa Glåmdalen og Vinger Sparebank.

Referanser
----------

1. 1 2  «Eidskog under tysk okkupasjon 1940-1945 - Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 21. mai 2016.
2. ↑  «Eidskog Indremisjons Ungdomsforening». *Kongsvinger Arbeiderblad 1942.05.12*. 21.05.2016.
3. ↑  «Eidskog kommuneskoger 75 år : 1910-1985 : jubileumsberetning - Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 21. mai 2016.
4. ↑  «Vinger sparebank - Sparebanken Hedmark : 150 år : 1851-2001 - Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 21. mai 2016.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sigurd Skjørberg** | **Eidskogs ordfører**(1963–1981) | Etterfølger:**Kaare Fjeld** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Ivar Brodahl** (født 26. mai 1928, død 18. juli 2003) var en norsk elektriker, mest kjent som jazzmusiker (fiolin) og flere innspillinger på 1980-tallet.

Brodahl var spesielt inspirert av den danske fiolinisten Svend Asmussen, og først etter at han traff Stephane Grappelli personlig, på konsert med Hot Club de Norvège i Paris i 1984, ble han interessert i den franske sigøynerjazzen. Med Jan Berger ledet han bandet «String Swing» på 60-tallet, der Bjørn Pedersen bass. Ivar Brodahl spilte tidligere også mye med Terje Kjær i dennes husorkester ved Penguin Club (1953–55), samt med Egil Albrechtsen og Tor Braun.

Brodahl fikk en ny karrière da han begynte å spille sammen med Jon Larsen og Hot Club de Norvège i 1980. Han var med som fast medlem i den populære kvartetten fram til 1986. Brodahl er med på de fire første platene med Hot Club de Norvège, samt samarbeidsprosjektet Løver og Tigre. og figurerte på flere av deres plater på Hot Club Records, blant annet som solist på Lillebjørn Nilsens komposisjon «Tanta til Beate».

Plateutgivelser
---------------

* *String Swing* – Hot Club de Norvège, (Herman Records, 1980),
* *Old, New, borrowed & Blue* – Hot Club de Norvège, (Hot Club Records, 1982),
* *Grrr...* – Løver og Tigre, (Plateselskapet Norge, 1982),
* *Tanta Til Beate* – Lillebjørn Nilsen/Hot Club de Norvège, (Grappa, 1982),
* *Gloomy* – Hot Club de Norvège, (Hot Club Records, 1984),
* *Swing de Paris* – Hot Club de Norvège, (Hot Club Records, 1986),
* *The Best Of Ivar Brodahl* – Hot Club de Norvège, (Hot Club Records, HCRCD 74, 1990),

Referanser
----------

1. ↑  I Strengesonen av Bjørn Stendahl i Ny Tid (25.9.04)

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Marianne Bjelland Kartzow** (født 1971 i Drammen) er professor ved Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Hun er ordinert prest i Den norske kirke.

Liv og virke
------------

Kartzow disputrete i Det nye testamentet i 2007, med professor Turid Karlsen Seim som veileder. Avhandlingen ble senere publisert av DeGruyter (Gossip and Gender: Othering of Speech in the Pastoral Epistles, published in 2009 Arkivert 7. mars 2019 hos Wayback Machine.).

Fra 2008-11 ledet hun, sammen med Halvor Moxnes, forskningsprosjektet "Jesus in Cultural Complexity," finansiert av Norges forskningsråd.

Fra 2011-2013 bodde hun med familien i Berlin hvor hun arbeidet som norsk prest og daglig leder i Sjømannskirken/Den norske kirken i utlandet. Hun har også vært "Research Fellow" ved University of South Africa (UNISA, 2011-2014).

Kartzows andre bok, Destabilizing the Margins: An Intersectional Approach to Early Christian Memory (published by Wipf and Stock) kom ut i 2012.

Hennes nyeste bok om slaveri i tidlig kristendom ble publisert av Routledge i 2018 (The Slave Metaphor and Gendered Enslavement in Early Christian Discourse: Double Trouble Embodied).

Kartzow er for tiden involvert i følgende eksternt finansierte prosjekter:

* Books Known Only by Title: Exploring the Gendered Structures of First Millennium Imagined Libraries Arkivert 7. mars 2019 hos Wayback Machine. (CAS 2020-2021)
* Lived Scriptures in Late Antiquity: asceticism, martyrdom, and miracles (Academy of Finland, University of Helsinki)
* PeTS; Faculty peer-tutoring in teaching and supervision - Innovation teacher collaboration practices in Norwegian higher education (NFR, Det utdanningsvitenskapelige fakultet, Universitetet i Oslo)

Eksterne lenker
---------------

* Marianne Bjelland Kartzow på Det teologiske fakultets hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Martine Minge Olsen** (født 28. mars 1990 i Ixelles i Brussel-regionen i Belgia) er en norsk kvinnelig fotballspiller fra Bærum. Olsen begynte sin fotballkarriere i Hosle IL, men gikk fort videre til Hauger Fotballklubb. I Hauger spilte hun på J19-laget fra hun var 16. Laget, som var et samarbeidsprosjekt med Koll under navnet Koll/Hauger, kom til finalen i Norway Cup med Olsen som kaptein det året. Samme året vant laget Adidas Cup, et slags uoffisielt norgesmesterskap, og Olsen ble kåret til banens beste spiller. Minge var på det tidspunktet spiss.

  

Allerede året etter, i 2007, ble hun plukket opp av Røa i august. Olsen var imidlertid mye syk og skadet det året, og det ble derfor et lite tilbakeskritt for henne. I 2008 kom Minge Olsen med på juniorlaget, og nok en gang tok hun over kapteinsbindet og ledet laget til en feilfri sesong med 100-13 i målforskjell. 

I 2009-sesongen ble Martine Minge tatt opp i A-stallen, men hun spilte for det meste rekruttkamper. Debuten hennes kom som innbytter borte mot Vålerenga i første runde i cupen. I tillegg ble hun også byttet inn i cupens andre runde mot Fart. Seriedebuten kom hjemme mot Trondheims-Ørn, da hun ble byttet inn for Guro Knutsen Mienna i det 89. spilleminutt. Det ble Minges eneste A-lagskamp i serien. I tillegg fikk hun prøve seg mot slutten av kampen mot Everton LFC. Også i hjemmekampen mot 1. FFC Turbine Potsdam fikk Minge Olsen slippe til mot slutten.

I neste sesong fikk Minge Olsen debutere som innbytter for Celine Kommandantvold Pettersen i første serierunde, denne gangen som midtbanespiller. I tillegg til egen sportslig framgang, skyldtes nok debuten den drastiske nedgangen i antall etablerte spillere på A-laget. Imidlertid gjorde Minge Olsen en god figur, og i bortekampen mot Trondheims-Ørn fikk hun for første gang starte for A-laget. Dette gjentok seg hjemme mot Arna-Bjørnar. Imidlertid var hun omskolert til venstre back, på tross av at hun er høyrebent. Hun spilte begge kampene uten å bli byttet ut.

Meritter
--------

**Med Røa:**

* Seriegull 2009
* Cupgull 2009
* Cupgull 2010

Referanser
----------

1. ↑   Soccerdonna[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Per 22. april 2010
3. ↑  Sølv til Koll/Hauger – Budstikka. Minge Olsen er den forreste i rekken
**Andrea Skjold Frøshaug** (født 2. mai 1992 i Oslo) er en norsk fotballspiller. Hun spiller for Røa.

Frøshaug begynte i Korsvoll Idrettslag. I 2007 hadde Korsvoll markert seg kraftig med blant andre Andrea og søsteren Vilde på laget. Søstrene spilte i angrep, og Andrea hadde gjerne målgivende pasninger fremfor mål selv. 

Da Frøshaug ble for gammel for J16-laget og Korsvoll ikke kunne stille med seniorlag, ble hun kontaktet av Lyn i 2008. Andrea Frøshaug var med på å markere seg allerede fra starten. Med Førshaug, Caroline Graham Hansen og Ingrid Søndenå på laget vant de Norway Cup. De kom også til semifinalen i J19-norgesmesterskapet, der de knepent tapte for Trondheims-Ørn. Andrea Frøshaug scoret for Lyn. I serien ble det en andreplass bak Linderud-Grei 2. Foran 2010-sesongen trente Andrea Frøshaug og Ingrid Søndenå med Røa. Søndenå valgte Røa, mens Frøshaug ble med Lyn. 2010-sesongen ble mindre glamorøs, med kvartfinaletap i Norway Cup og tap i åttendedelsfinalen mot Fortuna Ålesund, sistnevnte etter at Lyn slo ut Kolbotn med Andrea Frøshaug som matchvinner i 2. runde. Serien ble imidlertid vunnet på målforskjell, og Lyn rykket opp.

Andrea Frøshaug skrev under for Røa den 12. februar 2011. Hun debuterte i serieåpningen mot Sandviken, og scoret sitt første mål da Røa slo Linderud-Grei 13-0. Hun gjorde seg imidlertid mest bemerket da hun scoret vinnermålet borte mot Amazon Grimstad i det 93. minutt. Frøshaug scoret til sammen 9 mål (7 i serien og 2 i cup) på 20 kamper for Røa. Hun startet i fem av dem.

Som Røa-spiller ble Frøshaug tatt ut på J19-landslaget og debuterte mot Sveits den 23. november 2011.

Andrea Skjold Frøshaug, som siden 2013 har spillet for det amerikanske universitetstopplag Embry-Riddle, ble 8. desember 2014 kåret til årets spiller i USA. Hun ble også tatt ut til årets utvalgte amerikanske kvinnelag.

Meritter
--------

**Med Lyn**

* Norway Cup 2009

**Med Røa**

* Seriemester 2011

Referanser
----------

1. ↑  «Andrea Skjold Frøshaug på Røas hjemmeside». Arkivert fra originalen 2. oktober 2011. Besøkt 9. november 2011.
2. ↑  Den suverene jenteårgangen – Aftenposten, 20. april 2007
3. ↑  13-0 over Frigg i damenes serieåpning[*død lenke*] - Lyns hjemmeside (ikke datert, men kampen foregikk 26. april 2009)
4. ↑  Spennende semifinaler søndag Arkivert 29. juni 2015 hos Wayback Machine. - fotballmagasinet.no
5. ↑  Lyn slo storfavoritten Arkivert 20. juni 2010 hos Wayback Machine. - Nordre Aker Budstikke, 14. juni 2010, hentet 9. november 2011
6. ↑  Kald gjennomkjøring Arkivert 8. mai 2016 hos Wayback Machine. - Røas hjemmeside, 12. februar 2011, hentet 9. november 2011
7. ↑  Kampfakta Seits - Norge - fotball.no
8. ↑  
Nordbergjenta Andrea National player of the year Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. 
Kristin Tufte Haga, dittoslo.no , 15.12.2014
**Den baltiske vei** var en fredelig demonstrasjon 23. august 1989 i de tre baltiske landene, Estland, Latvia og Litauen. Det langsiktige formålet med demonstrasjonen var landenes frigjøring fra Sovjetunionen. 

Demonstrasjonen foregikk på den ca. 600 kilometer lange veistrekningen fra Tallinn, via Riga til Vilnius. Mer enn en million mennesker dannet langs strekningen en eneste lang menneskelig kjede. Demonstrasjonen fant sted på dagen 50 år etter undertegningen av Molotov-Ribbentrop-pakten, som la disse tre statene til Sovjetunionens interesseområde. Demonstrantenes krav var blant annet offentliggjøring av de hemmelige delene av denne pakten.

De tre randstatene var da demonstrasjonen ble avholdt, fremdeles en del av Sovjetunionen. Demonstrasjonen var dermed en del av disse landenes frigjøringskamp. *Den baltiske vei* ble i 2009 oppført på UNESCOs liste over verdens dokumentarv.

Galleri
-------

* Litauisk frimerke.Litauisk frimerke.
* Litauen.Litauen.
* Panevėžys i Litauen.Panevėžys i Litauen.

Se også
-------

* Sajudis

Referanser
----------

1. ↑  «The Baltic Way» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 25. juli 2013. Besøkt 10. mai 2019.
2. ↑  «The Baltic Way - Human Chain Linking Three States in Their Drive for Freedom».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Merete Kemi Wear** (født 30. oktober 1976 i Oslo) er en norsk tidligere fotballspiller. 

I ungdomsårene spilte hun i Fenstad Sportsklubb, Hvam IL, Palisades High School. og Gjerdrum IL Hun spilte i toppserien fra 1995–2002. Kemi Wear spilte seg inn på Setskog/Høland førstelag i 1998, senere ble dette Team Strømmen. Kemi Wear spilte de første årene som spiss og midtbane, men avsluttet med å spille mye høyre eller venstre back. Etter 2001-sesongen, der Wear scoret 5-3-målet mot Røa i kvartfinalen i cupen, byttet hun til nettopp Røa. I sin periode i Røa var Wear nesten alltid fast spiller, men la opp i starten av 2003-sesongen.

I februar 2009 grunnla Kemi Wear foreningen Barnas Prosjekt i Norge, som støtter barn og unge i byen Pipa, Tibau do Sul i staten Rio Grande do Norte nordøst i Brasil. I desember 2010 grunnla hun organisasjonen Projeto Das Criancas i Pipa, Tibau do Sul, Brasil, som er et aktivitetssenter for barn og unge i byen Pipa.

Referanser
----------

1. ↑  Discovering the American way The Morning Call 30. september 1993, hentet 2. februar 2011
2. ↑  Foreldre og Barn, august 2011
3. ↑  Dagbladet.no, september 2011

Eksterne lenker
---------------

* Barnas Prosjekt[*død lenke*]
**Line Holter** (født 25. april 1989 i Oslo) er en norsk tidligere fotballspiller.

Karriere
--------

Holter ble født i Oslo og vokste opp de første årene på Ullern. Deretter flyttet familien til Bærum, og Holter ble aktiv i Stabæk Idrettsforening. Ettersom Stabæk ikke hadde noe seniorlag, dro Holter til Asker i 2006, men debuterte på A-laget i 2007-sesongen. Holter markerte seg i Asker, og 30. juni 2007 fikk hun spille fra start borte mot Kolbotn. På tross av at Kolbotn vant kampen 2-0, fikk Holter svært god tilbakemelding fra trener Eli Landsem. Måneden etter ble hun tatt ut til J19-landslaget. Hun fikk også et innhopp i cupfinalen det året.

Holter slet imidlertid med skade, og den 19. februar 2008 ble hun operert for benhinnebetennelse i begge ben. Holter brukte noe tid på å komme tilbake, og var først sent i 2008 tilbake for Asker. Holter kom tilbake til Stabæk i 2009. Hun spilte i Stabæk i to sesonger, og var i førsteelleveren i halvparten av kampene. Imidlertid var hun ofte i uvante posisjoner, og i 2010 spilte hun mye venstre back mot slutten. Holter ble kontaktet av Røa etter sesongslutt, og hun endte med å skrive under for klubben.

Holter har tidligere vært aktiv innen bandy.

Sin første landskamp kom mot Belgias kvinnelandslag i fotball da de tapte 0–1 i 2011.

Referanser
----------

1. ↑  KOLL J15 med ny storseier 7-1 over Stabæk Arkivert 14. desember 2009 hos Wayback Machine. - Kolls hjemmeside
2. ↑  Spilte skjorta av Gulbrandsen[*død lenke*] - Askers hjemmeside, 1. juli 2007, hentet 13. januar 2010
3. ↑  J19-glede for Holter[*død lenke*] Askers hjemmeside, 16. august 2007, hentet 13. januar 2011
4. ↑  Holter operert Budstikka, 12. februar 2008, hentet 13. januar 2011
5. ↑  -Viktigst å ha det gøy - dynamitegirls.no
6. ↑  Holter ble norgesmester[*død lenke*] - Askers hjemmeside, 23. mars 2007, hentet 13. januar 2011
**Kaarlo Mäkinen** (født 14. mai 1892, død 11. mai 1980) var en finsk bryter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam. 

Mäkinen ble olympisk mester i bryting under OL 1928 i Amsterdam. Han vant den letteste vektklassen bantamvekt, 56,0 kg, i fristil. Det var seks vektklasser i den gresk-romerske og sju i fri stil. Fire år tidligere, under OL 1924 i Paris kom han på andreplass i bryting fristil bantamvekt bak sin landsmenn Kustaa Pihlajamäki.

OL-medaljer
-----------

* 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Gull **Gull** i bryting, bantamvekt fristil Finlands flagg Finland
* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i bryting, bantamvekt fristil Finlands flagg Finland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kaarlo Mäkinen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Kaarlo Mäkinen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Kaarlo Mäkinen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kaarlo Mäkinen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kaarlo Mäkinen – FILA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Et **distriktspsykiatrisk senter** (**DPS**) er en norsk enhet med hovedansvar for generelle tilbud innen den psykiatriske spesialisthelsetjenesten. Med døgntilbud, dagtilbud, poliklinikk og akutt-team er disse sentrene statlige klinikker som samarbeider nært med kommunene i sine respektive områder.

Siden distriktspsykiatriske sentre tilbyr spesialiserte, psykiatriske tjenester, kan man bli henvist fra sin fastlege til en DPS for utredning og eventuell behandling eller innleggelse. De gamle psykiatriske sykehjemmene er vanligvis blitt organisert under de distriktspsykiatriske sentra.

Mer spesialiserte, psykiatriske tjenester som eksempelvis alderspsykiatri, alvorlig spiseforstyrrelse problematikk og tvungen psykisk helsevern med døgnopphold gis i mer spesialiserte avdelinger. Dette er tjenester som er ofte lagt til større avdelinger ved sentralsykehusene.

Det er vanlig at pasienter etter utskrivning fra psykiatriske avdelinger blir henvist til poliklinisk- eller døgnbehandling ved DPS.

Eksterne lenker
---------------

* Helsebiblioteket.no sine sider om DPS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
Saint Rusticus (født ca. 455, død 25. april 501), etterfølger etter St. Lupicinus av Lyon (491-494), var [[erkebiskop}} av Lyon fra 494 til aprill 501.[1] Han ble senere kanonisert og æret som helgen i den katolske kirke, hans minnedag er 25. april.

Liv og virke
------------

Rusticus og hans bror den hl. Viventiolus var sønner av Aquilinus (ca. 430-ca. 470), en adelsmann i Lyon. Aquilinus var sønn av Tullia (født 410), datteren av den hl. Eucherius og hans hustru Gallia. Tullias husbond, hvis navn ikke er kjent for ettertiden, var sønn av Decimus Rusticus og hans hustru Artemia, og var en *vicarius* for en provins i Gallia mellom 423 og 448 under Apollinaris, faren til Aquilinus' medstudent og venn, Sidonius Apollinaris (ca. 400).

Rusticus var magistrat i mange år.[2]

Biskop
------

Rundt år 494 etterfulgte han Lupicinus av Lyon som biskop. Kort tid etter sin bispevielse sendte Rusticus noe finansiell støtte til pave Gelasius I. Gelasius skrev tilbake i februar 494, og anbefalte biskopen å se hen til Epiphanius av Pavia, som var på vei til Gallia for se til å få å løstkjøpt visse fanger som den burgundske kong Gundobad hadde i sin vold.[3][4] I følge Ennodius var 400 av dem som ble frigitt fra Lyon.[5]

### Ekteskap, etterfommere

Før året 480 var den senere biskop Rusticus blitt gift med Hiberie de Limoges (født ca. 460), datter av Ruricius, biskop av Augustoritum (senere kalt Limoges) og hans hustru Hiberia, datter av den arvernianskr senator Ommatius.[6][7][8] Rusticus og hans hustru hadde tre barn:

* Hl. Sacerdos, erkebiskop av Lyon[9]
* Leontius, erkebiskop av Lyon
* Artemia,[9] hustru til Florentinus, gødt i 485, en senator, som i sin tur var foreldre til:

* Gondulf av Provence, herrtug, biskop av Metz
* Arthemia, gift med Munderic Vitrey, pretendent til Austrasias trone.[10][11][12]
* Hl. Nicetius, erkebiskop av Lyon[13]
Snittegning av veivarm til en dampmaskin: Kile (C, *cotter pin*) for justering av klaringen i hylse (B) i (S)
Kile til sykkelkrank med en skive og mutter
En **kilebolt** er en bolt eller splint som kiles på plass gjennom et hull for å gi en solid sammenfesting av deler. Typiske bruksområder er for å feste en sveiv til en veivaksel (tidligere brukt for å feste krankarm til kranklager på noen sykler), eller feste en stempelstang til et krysshode (som i en dampmaskin). 

På engelsk kalles kilebolt for *cotter* eller *cotter pin*, ikke til å forveksle med saksesplint som noen ganger omtales med sistnevnte navn.

Vinkelen på kilen bestemmer posisjonen til delene som holdes. På en sykkel vil derfor krankarmene bare være 180 grader i forhold til hverandre hvis vinkelen på kilepinnene er den samme på begge pinnene.

Historie
--------

Tidligere var kilebolt en vanlig metode for å montere kranksett på sykler, men i dag brukes i stedet løsninger som er mer medgjørlige å demontere som for eksempel en firkantet konisk bolt eller kilespor (*splines*).

Se også
-------

* Kranklager
* Kranksett
* Saksesplint, en splint for å sikre og låse akslinger eller muttere

Referanse
---------

1. ↑  Van der Plas, Rob (1993), *The Bicycle Repair Book: The New Complete Manual of Bicycle Care* (2nd utgave), MBI Publishing Company, s. 66, ISBN 978-0-933201-55-2,  .
**Molen** er en rullesteinsøy utenfor Flosterøya i Arendal kommune i Agder fylke, mellom skipsleia inn til Tromøysundet og havet utenfor. Molen er en del av Raet nasjonalpark. 

Molen stikker ca. 2 meter over havet, og er en del av raet som i østre del av Aust-Agder følger kysten som et nesten sammenhengende rev fra Jomfruland til Molen og videre under vann til Tromlingene. 

Øya er dynamisk, og forandrer seg etter vær og vind ettersom den består av løse steiner og ikke av fast fjell.

For skipsfarten er øya Molen og grunnene rundt den farlige. Skip som vil inn Tromøysund er avhengige av gode sjøkart og / eller los. Dette er innseilingen fra øst mot Arendal havn på Eydehavn. 

Havområdet som omgir Molen er en av Sørlandets største skipskirkegårder, og det er over 20 skip som er registrert strandet eller forlist der. Episode nr. 5 i NRK Gulls «Storm og stille» ved Sigurd Rimstad og Hartvig W. Dannevig handlet om to forlis på Molen.

En tolkning av navnet er at øya gir lyd fra seg når steinene beveger seg og gnis mot hverandre. Stedsnavnet *Molen* uttales og skrives lokalt *Målen*. Men det finnes og en annen geologisk liknende lokalitet innen Arendal kommune, nemlig en liten holme vest for Jerkholmens sørspiss. Denne holmen kalles også Målen, og dette stedsnavnet skrives Målen. En tredje språklig variant er Mølen, rullesteinstranda der raet går ut i havet i Brunlanes.

Galleri
-------

* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Fylkesmannen i Aust-Agder - *Raet landskapsvernområde*[*død lenke*] (PDF)
2. ↑  «Vil verne Målen». Agderposten. Besøkt 12. mai 2010.
3. ↑  «Molen». SNL. Besøkt 12. mai 2010.
4. ↑  «Storm og Stille 5». NRK. Besøkt 12. mai 2010. [*død lenke*]
5. ↑   stadnamnregisteret

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Varner-Gruppen as** er et norsk konsern for salg av klær som kontrolleres av familien Varner gjennom forskjellige aksjeselskap. Varner er et av Skandinavias største motekonserner med nærmere 8.500 medarbeidere, seks nettbutikker og 1.200 fysiske butikker fordelt på fem land; Norge, Sverige, Finland, Danmark og Island. Gruppen omfatter motekjedene Bik Bok, Carlings, Cubus, Dressmann, Dressmann XL, Junkyard, Volt og Levi’s Store.

Varner-Gruppens salgsvirksomhet ble grunnlagt av Frank Varner (1937–2001) i 1962. Det familieeide konsernet kontrolleres i dag av Turid Varner, Marius Varner, Petter Varner og Joakim Varner og er ikke børsnotert.

Historie
--------

Den første butikken i det som senere ble Varner-Gruppen ble åpnet i Thorvald Meyersgate i Oslo i 1962 av Frank Varner. I 1965 starter han en butikk til i Oslo, og en i Trondheim. Navnet *Dressmann* ble tatt i bruk i 1967, i forbindelse med en åpning av en ny butikk i Skippergata i Oslo. Dette navnet blir brukt i flere nye butikker rundt om i Norge. På 1980-tallet kjøper selskapet opp Jonas Øglænd AS, som blant annet driver Cubus, i tillegg til flere andre selskaper utenfor tekstilmarkedet. Disse blir senere solgt.

I 1985 blir Carlings etablert. Etterhvert kjøper selskapet opp andre kjeder, Bik Bok i 1991, Vivikes i 1994 og svenske Hagenfeldt i 1996. I 2001 kjøpes Urban opp, og WOW og Volt i 2006. I 2007 kjøpes svenske SOLO opp.

I 2007 hadde selskapet 8093 ansatte, og en omsetning på om lag 7,8 milliarder NOK. Selskapets hovedkontor ligger på Billingstad.

Butikkjeder i Varner-Gruppen
----------------------------

* Bik Bok
* Carlings
* Cubus
* Dressmann
* Urban
* Volt
* Vivikes
* Wearhouse
* WOW by BikBok
* Levis Store
* SOLO
* A-Z

Referanser
----------

1. 1 2  Varner-Gruppens nettpresenrasjon
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Varner.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Det nasjonale leprechaunmuseet** (The National Leprechaun Museum) er et privatdrevet museum i den irske hovedstaden Dublin som åpnet dørene for publikum for første gang den 10. mars 2010. 

Museet viser historien om leprechaunen, som er en figur med dype tradisjoner i irsk folklore og fortellertradisjon. Symbolikken i mytologien knyttet til leprechaunene blir også forklart. Leprechauner har spesifikke fysiske kjennetegn; blant annet heter det seg at de er svært kortvokste. Dette søker museet å fremstille ved bruk av gigantiske møbler i utstillingsarealene, slik at besøkende får følelsen av at de selv er lilleputter i en verden befolket av kjemper.

Beliggenhet
-----------

Museet befinner seg mellom Jervis street og Abbey street i Dublin. *The Irish Times* har kalt museet «leprechaunenes Louvre».

Bakgrunn og utforming
---------------------

Tom O'Rahilly er museets sjef og designet det sammen med to italienske designere, Elena Micheli og Walter Scipioni. O'Rahilly begynte planleggingen av museet i 2003.

De som besøker museet får en guidet tur gjennom flere rom. I museet er det tatt i bruk ulike virkemidler for å gi de besøkende en opplevelse av å befinne seg i mytenes verden. Det er gjort utstrakt bruk av optiske illusjoner. Rommet med de overdimensjonerte møblene er et annet virkemiddel med samme hensikt. I museet finnes det også en liten korridor bygget av tre, som besøkende må gjennom. Dette skal gi opplevelsen av å tre inn i en parallell virkelighet gjennom en portal.

Omvisninger med og uten aldersgrense
------------------------------------

Det finnes ulike omvisninger tilpasset forskjellige aldersgrupper. Enkelte av omvisningene er egnet for de yngre, mens andre er tilpasset bare de eldre. Per 2019 tilbyr museet blant annet en tur med 18-årsgrense, der voksne skal få bli med inn i den mørke siden av irsk mytologi. Denne omvisningen tilbys kun om natten; ellers holder museet åpent på dagtid og tar da også i mot barn og unge. En guidet tur kan vare opp til 40 minutter.

Referanser
----------

1. 1 2  «The Louvre of leprechauns» **(engelsk)**. The Irish Times. 10. mars 2010. Besøkt 5. august 2016.
2. ↑  «New National Leprechaun Museum opens its doors in Dublin». 10. mars 2010. Besøkt 5. august 2016.
3. ↑  «Night Time Tours». *www.leprechaunmuseum.ie*. National Leprechaun Museum. Arkivert fra originalen 20. april 2016. Besøkt 5. august 2016.
4. ↑  «Very Disappointing - Review of National Leprechaun Museum, Dublin, Ireland - TripAdvisor». *www.tripadvisor.com*. Besøkt 5. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* "Irlands nye leprechaun museum".
* Irish central
* National Leprechaun museum Arkivert 13. april 2016 hos Wayback Machine.
**Valgfri kontorplass** (også kjent på norsk ved pseudoanglisismen *free seating*) er en løsning for fordeling av arbeidsplasser i kontorlokaler som går ut på at de ansatte ikke er tildelt faste plasser, og dermed kan velge ny kontorplass fra dag til dag, i motsetning til at hver medarbeider har sitt eget personlige skrivebord. En viktig motivasjon for valgfrie kontorplasser kan være å spare antall kontorplasser dersom ansatte er på kontoret til forskjellige tider, eller for å gi økt fleksibilitet dersom ansatte ønsker å gruppere seg på en mer hensiktsmessig måte i henhold til arbeidsoppgavene. For at valgfrie kontorplasser skal fungere anses det som en viktig forutsetning at pulten holdes ren og ryddes for personlige eiendeler.

Se også
-------

* Kontorlandskap
* Kontorfellesskap

Referanser
----------

1. ↑  ««Med andre ord» – samleside». *Språkrådet*. Besøkt 2. desember 2021.
2. ↑  Furberg, Kristoffer (11. oktober 2019). «Her er de storfornøyde med «free seating» og «clean desk»». *www.universitetsavisa.no*. Besøkt 2. desember 2021.
3. ↑  Golzen, Godfrey. (May 5, 1991) The Sunday Times *Cut the office in half without tears; Appointments.* Section: Features.
4. ↑  Harris, Derek. (May 5, 1992) The Times *Turning office desks into hot property;Facilities Management;Focus.* Section: Features; Page 20.
5. ↑  Peterson, Kim (14. november 2014). «Why Companies are Doing Away with Assigned Desks». *CBS News*.
Den årlige **Kviteseidmarken** i februar er mellom de eldste og mest tradisjonsrike marknene som fremdeles «lever» i Norge. Med utspring i den livlege hestehandelen mellom landsdelene tilbake på 1700-tallet, sammen med de sagnomsuste travløpene på «Hvideseidis» utover 1800-tallet, utviklet Kviteseidmarken seg til et årlig storarrangement med tilstrømning av folk og hest fra store områder. På Øvre Telemarkens Traverselskab sine faste markenstravløp på Sundkilen fra 1880-årene og framover, kjempet traverne fra hele Telemark om heder og ære. 

På midten av 90-tallet tok man opp igjen de tradisjonelle travløpene, og hesten er i dag et fast innslag på Kviteseidmarken. Markenstravløpet i 2007 samlet nærmere 30 travere fra hele Telemark. Marken ellers består av en rekke innslag: På den tradisjonsrike Markensseksaen samler folk seg til lystig lag. Det blir arrangert kunst- og håndverksutstillinger rundt om i Kviteseidbyen, kulturkveld på kulturhuset, konserter og aktiviteter for de yngste.

Den eldgamle marken i Kviteseidbyen har naturlig nok sin egen slått. Spillemannen Per Anders Buen Garnås har komponert slåtten «Kviteseidmarken» (2005), og har selv fremført slåtten ved flere anledninger på konserter under marken.
**Kviteik** (*Quercus alba*) er et løvfellende tre som vokser i østlige deler av Nord-Amerika.

Den blir opptil 25 meter høy. Barken er lysegrå og oppsprukket med flak som løsner. Bladstilken er 10–25 mm lang. Bladene er omvendt eggformede med 4–6 store, avrundede fliker. De er 12–18 cm lange og 7–11 cm brede. De nyutsprungne bladene er rosa, men blir grønne etter noen dager. Undersidene av bladene er nesten hvit, og høstfargen er mørk purpur. Nøttene sitter 1–3 sammen på en kort stilk. Nøtteskåla omslutter en fjerdedel av nøtta.

Kviteik stiller ikke strenge krav til klima og jordsmonn. I nord er den knyttet til lavlandet, men i de sørlige Appalachene finnes den opp til 1370 moh. Den vokser sammen med mange andre treslag, som andre eikearter, hickory, tulipantre, svartlind, kvitask, ambratre, sumptre, amerikabøk, sukkerlønn, virakfuru, weymouthfuru og kanadahemlokk.

Utbredelsen omfatter det meste av østlige USA, og arten mangler bare høyt i Appalachene, i nedre del av Mississippi-dalen, på kystsletta mot Mexicogolfen og i det meste av Florida. Nordgrensa går fra sørvestre Maine og lengst sør i Québec vestover gjennom sørlige Ontario og sentrale Michigan til sørøstlige Minnesota. Vestgrensa går gjennom vestlige Iowa, østlige Kansas, Oklahoma og østlige Texas.

Kviteik er en av de viktigste eikeartene i tømmerproduksjon, og trevirket brukes blant annet til vin- og whiskeytønner. Den blir av og til plantet i hager og parker, men ikke så ofte som rødeik på grunn av at veksten er sen, og den er vanskelig å plante om.

* BarkBark
* Bladverk om vårenBladverk om våren
* Bladverk og nøttBladverk og nøtt
* Blad med galleBlad med galle
* HøstfargeHøstfarge

Kilder
------

* A. Mitchell (1977). *Trær i skog og hage*. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 245. ISBN 82-10-01282-7.
* R. Rogers. «White Oak». *Silvics of North America*. Besøkt 1. mai 2017.
* «*Quercus alba*». Flora of North America. Besøkt 1. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kviteik* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Kviteik* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Kviteik* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Kviteik* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kviteik* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kviteik* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Kviteik* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Quercus alba* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Quercus alba* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Quercus alba* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Jockum Nordström** (født 19. desember 1963) er en svensk billedkunstner, illustratør og barnebokforfatter.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Jockum Nordström studerte for å bli *bildlärare* ved Konstfack i Stockholm.

Nordström har vært illustratør i blant annet i avisa Dagens Nyheter og barnebladet Kamratposten, skrevet og illustrert de fem barnebøkene om *Sailor och Pekka* og hatt separatutstillninger i Stockholm og New York. Bildebøkene om *Sailor og Pekka*, en sjømann og hunden hans, er lett naivistiske og surrealistiske. De har blitt belønnet med Expressens Heffaklump og Elsa Beskow-plaketten. Samleutgaven *Sailor og Pekka* kom på norsk 2006. Den inneholder fortellingene *Sailor og Pekka gjør ærender i byen*, *Sailor blir syk* og *Sailor og Pekka og søndagen*. Nordström har dessuten spilt bass i Boom Boom, som ga ut tre singler i 1983.

Nordström arbeider særlig med blyant og beskriver gjerne drabantbyen og arkitekturen der. 

Nordström bor sammen med billedkunstneren Karin Mamma Andersson (født 1962) som blant annet har utformet flere nobelprisdiplomer. Han er sønnen til Gert Z. Nordström (født 1931), professor i bildepedagogikk og informasjonsdesign.

Bokutgivelser
-------------

* 1987: *Popens historia*, sammen med Johan Nordbeck
* 1989:*Jazzens historia*, sammen med Ludvig Rasmusson
* 1993: *Bluesens historia*, sammen med[Ludvig Rasmusson
* 1993: *Sailor och Pekka gör ärenden på stan*, bildebok for barn
* 1994: *Sailor blir sjuk*, bildebok
* 1995: *Sailor och Pekka och söndagen*, bildebok
* 1998: *10 000 gulddollar till den som gifter sig med snön*
* 1998: *Var är Sailor och Pekka*, bildebok
* 2003: *Varför-därför*
* 2003: *Sailor och Pekka*, bildebok (på norsk i 2006)
* 2006: *Gå till klacken, gå*

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 42158306[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 152829[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Museum of Modern Arts online samling, MoMA kunstner-ID 8452, besøkt 4. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  wwd.se

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NDL **·** NKC **·** KulturNav **·** MusicBrainz
 |