recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Proutia rotunda*** er en sommerfugl som tilhører familien sekkspinnere (Psychidae). Denne forholdsvis nybeskrevne arten er utbredt i Sør-Sverige tett opp mot grensen til Norge, men er foreløpig[*når?*] ikke funnet i Norge. Hannen har velutviklede vinger og fjærformede antenner, hunnen er larvelignende.

Utseende
--------

Hannen er en liten til middelsstor (vingespenn 12-15 millimeter), slank, mørkbrun sekkspinner med forholdsvis smale, fjærformede antenner. Disse er litt over en tredjedel så lange som forvingene. Hele insektet er mørkbrunt, vingene nokså tynt skjellkledte. Hunnen er brunsvart, fet og larvelignende, 3,5-4,5 millimeter lang, med en tykk krans av snøhvit, ull-lignende hår (analull) rundt det bakerste kroppsleddet, bak dette stikker det ut et nokså kraftig, tre-leddet eggleggingsrør. Den bløte og tykke (eggfylte) kroppen holdes gjerne C-formet krummet. Antenner og fasettøyne er ganske reduserte, beina påfallende spinkle. Larven omgir seg med en 8-10 millimeter lang, rørformet, larvesekk som er kledt med lav- og bladbiter.

Levevis
-------

Arten forekommer i ulike skogtyper. Larven lever mest av moser, lav og alger, men kan også ete døde insekter og blader fra busker og trær. Utviklingen er trolig vanligvis ettårig, men kan kanskje ta to år under mindre gunstige vilkår. Hannen flyr om natten i juni-juli.

Utbredelse
----------

Den har en ganske begrenset utbredelse og er bare kjent fra Fennoskandia, Baltikum og Tyskland. Den er funnet i Dalarna i Sverige, men foreløpig ikke i Norge.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata – Homoneura
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Overfamilien Tineoidea
									* Familien sekkspinnere, Psychidae Boisduval, 1828
										+ Underfamilien Psychinae
											- *Proutia rotunda* Suomalainen, 1990

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 549-550. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Proutia rotunda* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Proutia rotunda* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Proutia rotunda* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Proutia rotunda* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Proutia rotunda* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Proutia rotunda* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Austin Maxi** var en 5-dørs kombikupé produsert av British Leyland i perioden 1969 til 1981. Det var den første britiske fem-trinns fem-dørs kombikupé. Maxi (kodenavn ADO14) var den siste bilen utviklet av British Motor Corporation (BMC), og var den siste produksjonsbilen designet av Alec Issigonis.

Bilen ble lansert for motorjournalister i Portugal i april 1969. Ifølge styreformannen i BLMC, Lord Stokes, fikk modellen navnet Maxi fordi de mente den ville skape den samme revolusjon i middel-klassen som Mini gjorde i småbil-klassen da den kom ti år tidligere. Alle Maxiene ble produsert på Cowley-fabrikken i Oxford, mens motorene ble produsert på en helt ny fabrikk i Cofton Hackett i Longbridge. Bilen var en av de første som ble presentert på BBCs nye bilprogram *Wheelbase*, som var en forløper til Top Gear. Maxi kom med et helt nytt karosseri med fem-dører, som ble kalt halv-kombi. Motoren var tverrstilt, og bilen hadde forhjulstrekk, og såkalt *hydrolastisk* fjæring. Det var wire-overføring mellom girspak og girkasse, og det ble påpekt allerede i testen at «bilen nok trenger en viss innkjøringsperiode for at gearene skal gli på den rette måten». Denne overføringen skulle senere vise seg å være et problem med modellen da strekk i wiren førte til at man ikke fikk bilen i gear. Det var også problemer med løsningen hvor motor og girkasse hadde felles olje. Austin Maxi ble produsert til 1981.

Til Norge
---------

Leveringsstart i Norge ble forsinket på grunn av streiker på fabrikken, men etter hvert ble det klart at de første bilene skulle komme for salg i oktober 1969. Bilen ble markedsført med overskriften «Alt er spesielt med den nye Austin Maxi» i annonsene fra Erik S. Winther. Det ble bl.a. framhevet en slitesterk motor på 77 hester med overliggende kamaksel, økonomisk gearing hvor de fire første gearene var for vanlig kjøring, og et ekstra femte gear var for langturer med mindre slitasje. De spesielle setene, hvor baksetene kunne legges bakover, slik at man sammen med framsetene fikk en sammenhengende «seng» ble også vektlagt. Prisen var 25780 kr levert i Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Janke Murer (22. april 1969). «Mini-møte med "Maxi"». *Aftenposten*: 11.
2. ↑   "Today´s Driver" February 1969
3. ↑  «Uvisst når Austin Maxi "frigis" i Norge». *Aftenposten*: 6. 26. august 1969.
4. ↑  «Austin Maxi klar i oktober». *Aftenposten*: 6. 16. september 1969.
5. ↑  «Annonse for Austin Maxi». *Aftenposten*. 18. 25. oktober 1969.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Austin Maxi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Austin Maxi Owners Club
**Lucie Katrine Eidem** (tidligere Sunde-Eidem; født 9. mai 1981 i Trondheim) er en norsk HR-direktør og politiker (Venstre). Sunde-Eidem var statssekretær i Nærings- og fiskeridepartementet fra 24. januar 2020 til 17. september 2021. Hun gikk av som statssekretær 17. september 2021 for å begynne i firmaet Scale Aquaculture, som inngår i Gustav Witzøes sjømatkonsern Kvarv.

Utdannelse
----------

Eidem har studert psykologi ved universitet i Wien og ved NTNU.[] Hun har også studert kommunikasjon og retorikk ved Webster Vienna Private University (WVPU) i Wien.

Verv
----

Eidem har vært nestleder i Trondheim Venstre og har sittet i kommunestyret siden 2015.

Eidem var styreleder for Miljømerking Norge (Svanemerket) fra 2018 til 2020. Hun har jobbet med HR og ledelse i privat og offentlig sektor siden 2006. Fra 2015 til 2018 var hun spaltist for *Psykologisk Tidsskrift*, hvor hun skrev om ledelse og organisasjonsutvikling.

I januar 2020 ble hun utnevnt som statssekretær for næringsminister Iselin Nybø i Nærings- og fiskeridepartementet. I departementet jobbet hun med handelspolitikk, næringspolitikk og forskning- og innovasjonspolitikk. I perioden som Eidem var statssekretær ble det inngått en frihandelsavtale med Storbritannia. Som statssekretær var Eidem sentral i utformingen av regjeringens «Grønn Plattform» samt alle kompensasjons- og stimuleringsordninger som ble utarbeidet under koronapandemien for å hjelpe norsk næringsliv gjennom pandemien.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Lucie Katrine Sunde-Eidem». *Venstre*. 19. august 2019. Besøkt 12. juni 2023.
2. ↑  Nærings-og fiskeridepartementet (24. januar 2020). «Statssekretær Lucie Katrine Eidem». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 18. september 2021.
3. ↑  «Statssekretær for næringsministeren går til direktørstilling i Witzøe-selskap». *e24.no*. Besøkt 18. september 2021.
**«I Recall a Gypsy Woman»** er en amerikansk sang, skrevet av Bob McDill og Allen Reynolds.

Don Williams spilte den inn som B-siden til singlen *Atta Way to Go* i 1973, som lå som høyest som nummer 13 på Billboard Hot Country Songs-listen samme år.

Andre versjoner
---------------

* Tommy Cash. Utgitt på singlen Epic 5-11026 i 1973
* Waylon Jennings. Utgitt på LP-platen *Dreaming My Dream* (RCA Victor APL1-1062) i 1975
* B.J. Thomas. Utgitt på singlen MCA Records MCA-51151 i 1981.

Norsk versjon
-------------

Arve Sigvaldsen har skrevet en norsk tekst. Hans versjon bærer tittelen «Et falmet foto».

### Innspilling

Ørnulf Holthe. Utgitt på LP-platen *Countryfest 6* (Talent TLS 4042) i 1980.

Listeplassering
---------------

Williams' versjon av «I Recall a Gypsy Woman» kom på den britiske singelisten 19. juni 1976 og lå der i ti uker med nummer 13 som beste plassering.

Referanser
----------

1. ↑  Whitburn, Joel (2008). Hot Country Songs 1944 to 2008. Record Research, Inc. s. 463–464. ISBN 0-89820-177-2
2. ↑  Tommy Cash
3. ↑  LP discography
4. ↑  Chart Stats - Don Williams - I Recall A Gypsy Woman
**Bakke bru** er ei bru over Siraelva, mellom Sirdalsvannet og Lundevatnet i Flekkefjord kommune i Agder, og er Norges eldste hengebro for veitrafikk. Ingeniør og veimester i Agder, Georg Daniel Barth Johnson konstruerte brua etter en studiereise til England i 1838.

Brua ble åpnet i 1844 og var en del av Vestlandske hovedvei mellom hovedstaden og Stavanger, fram til 1948. Veien videre delte seg, slik at en enten kunne reise til gårdene på vestsiden av Sirdalsvannet (Virakveien går nå hele strekningen til Tonstad), eller dra over Tronåsen for å komme til Moi og lengre vestover. Traséen var en del av indre postvei til Stavanger.

Bakke bru er ei kjedehengebru med kjeder av smidd jern og leddbolter, produsert på Næs Jernverk, og den første av sitt slag i Norden. Den har en spennvidde på 53,5 meter og kjørebredde 2,7 meter. Landkarene og tårnene er i murt tilhugd stein, og brudekket er av tre. På brua er det påmontert skilt som forteller største tillatte aksellast.

Monogrammet til kong Oscar I står over den vestre bruporten.

I 1946 ble hovedveien lagt om til den gamle jernbanetraséen langs Lundevatnet, og fra 1950-årene måtte busspassasjerer gå over brua i stedet for å bli kjørt.

Brua ble fredet etter kulturminneloven i 1959 og er nå markert som severdighet ved E39 sammen med veien over Tronåsen.

Se også
-------

* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser
----------

1. ↑  Vegvalg. Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. 2002.
2. ↑  (no) «Bakke bru (Flekkefjord)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Litteratur
----------

* Georg Daniel Barth Johnson: *Haandbog for veiofficianter*. 1839.
* Hans Seland og Georg Daniel Barth Johnson: *Haandbog for veiofficianter – en norsk veimesters rundreise til Storbritannia og enda lenger anno 1838*. 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Om veimester Johnson på http://www.commentum.no
* Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner Arkivert 31. desember 2013 hos Wayback Machine.
* Om veimester Johnson på http://www.commentum.no
* Bilde av brua sett fra sør.
* Bilde av brua sett fra nord.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Riksantikvaren kulturminne **·** Nasjonal vegdatabank
 |
Den kaspiske senkning og den nordlige delen av Det kaspiske hav

**Den kaspiske senkning**, eller **Det kaspiske lavland** (russisk: Прикаспийская низменность – *Prikaspijskaja Nizmennost*), er en lavtliggende sletteregion i Kasakhstan og Russland som ligger sør for den pontisk-kaspiske steppe og omslutter den nordligste delen av Det kaspiske hav. Den kaspiske senkning er en del av den større Aral-kaspiske senkning rundt Aralsjøen og Det kaspiske hav. 

Senkningen er et av de største flate lavlandsområdene i Sentral-Asia, og dekker rundt 200 000 km². Elvene Volga og Ural renner gjennom senkningen før de munner ut i Det kaspiske hav via omfattende elvedeltaer med store våtmarksområder. Mesteparten av Rynørkenen ligger innenfor senkningen. Store deler av Den kaspiske senkning ligger under havnivå. Karagije, det laveste punktet i Kasakhstan på 132 meter under havnivå, ligger i senkningen. Mange geologer mener at Det kaspiske hav og senkningen ble dannet av tektoniske krefter. 

Den nord-kaspiske senkning har et kontinentalt klima, og utgjør en del av halvørken-biomet. Området får gjennomsnittlig mindre enn 300 millimeter regn per år, og mindre enn 10 % av regionen er irrigert. I de østlige delene ligger store sumpområder. 

Området har store olje- og gassreserver, og rørledninger for olje og naturgass krysser senkningen fra nord til sør og øst til vest. Deler av den gamle Silkeveien gikk gjennom dette området. De to største byene i senkningen er Astrakhan i Russland, og Atyrau i Kasakhstan. Foruten petroleumsvirksomheten blir området i dag mest brukt til husdyrhold.

Senkningen er også kjent for saltdomer, spesielt Volgograd-saltet, hvor domenes størrelse øker dramatisk ettersom man drar fra Rynørkenen mot Det kaspiske hav. Russiske satellittfoto har påvist enorme områder med saltdomer (rundt 1200) i Den kaspiske senkning i vest-Kasakhstan. En av domene, kalt *Tsjelkar-avsetningen*, dekker et areal på 3237 km², og er nesten 8 km dyp.

Studier har vist at vannforurensning, som hovedsakelig kommer fra Volga, representerer en alvorlig trussel mot biologisk mangfold i senkningen.

Referanser
----------

1. ↑  «Caspian Sea - General background». Caspian Environment Programme. Arkivert fra originalen 14. april 2001. Besøkt 30. juli 2008.
2. ↑  «Evaporites of North Border of North Caspian Depression» – *Internet Geology News Letter No. 178*, 13. januar 2003. Besøkt 30. juli 2008.
3. ↑  «Exploring Asian Salt Domes», Space Today Online (2001). Besøkt 30. juli 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
*The Beautiful People er også det tidligere navnet på bandet 120 Days*
«**The Beautiful People**» er en sang fra den amerikanske sangeren Marilyn Mansons andre album *Antichrist Superstar*, utgitt som en singel i september 1996. Sangen er en alternativ metal-hit skrevet av Manson og Twiggy Ramirez, og produsert av Trent Reznor, David Ogilvie og Marilyn Manson. Teksten diskuterer to store temaer: Hva Manson ser på som «the culture of beauty», skjønnhetens kultur, og denne kulturens forbindelse med Friedrich Nietzsches teori om herre- og slave-teori. 

Singelen var såvidt innom Modern Rock Tracks-lista som nummer 26 og forblir kjent som en av Marilyn Mansons mest suksessfulle og mest kjente originale sanger.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Beautiful People* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *The Beautiful People* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *The Beautiful People* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Interiøret
**Santa Caterina dei Funari** er en kirke i Roma viet til den hellige Katarina av Alexandria. Kirken ligger ved Via dei Funari i Rione Sant'Angelo og er i sognet Santa Maria in Portico in Campitelli. Tilnavnet *funari* sikter til repslagerne som en gang i tiden hadde sine butikker i området.

Kirken ble ombygd på 800-tallet. Pave Paul III overlot den i 1534 til Ignatius av Loyola, som i kirken stiftet et selskap med oppgaver å hjelpe ubemidlede hjemløse piker. Kardinal Federico Cesi gav Guidetto Guidetti i oppdrag å ombygge kirken, noe som skjedde mellom 1560 og 1564. Guidetti ble assistert av Giacomo Barozzi da Vignola og Ottaviano Mascherino.

Interiøret huser malerier av Annibale Carracci, Girolamo Muziano, Scipione Pulzone, Federico Zuccari, Raffaellino da Reggio, Livio Agresti og Marcello Venusti.

Referanser
----------

1. ↑   dati.beniculturali.it[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Litteratur
----------

* Quattrone, Stefania: *Santa Caterina dei Funari*, i *Roma Sacra: guida alle chiese della città eterna*, Roma/Cosmofilm, oktober 1998, nr 4, s 27–30, ISSN 1126-6546

Eksterne lenker
---------------

* (en) Santa Caterina dei Funari (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Katarinapalasset, sørfasaden
Ravrommet
**Katarinapalasset** er et rokokkopalass som var en sommerresidens for de russiske tsarene, i byen Tsarskoje Selo, 25 km sørøst for St. Petersburg i Russland.

Residensen stammer fra 1717 da Katarina I av Russland ga i oppdrag til den tyske arkitekten Johann Friedrich Braunstein å tegne en sommerresidens etter hennes smak og behag.[]

I 1752 bestemte Elisabeth av Russland at hennes mors palass skulle rives og erstattes med en enda staseligere bygning.[] Bartolomeo Rastrelli tegnet den nye bygningen, og den 30. juli 1756 kunne den innvies. Ved palasset ble det også anlagt en vidstrakt park, Katarinaparken.

Selv om navnet mest assosieres med Katarina den store (derav navnet), syntes hun selv at palassets arkitektur var gammelmodig.[] Da hun besteg tronen i 1762 skulle et par av statuene i palasset dekkes av gull i pakt med keiserinne Elisabets siste ønsker.[] Katarina avbrøt alt arbeid da hun ble informert om hva arbeidet ville koste.[]

Palasset ble i større eller mindre grad anvendt av de skiftende herskere, og etter tsarstyrets fall ble store deler av interiøret bevart. Slottet ble systematisk bombet av tyskerne under 2. verdenskrig, så kun skjelettet stod tilbake. 

Det er blitt restaurert, og etter Sovjetunionens fall er det ved hjelp av store konsertarrangementer skaffet midler til ytterligere forbedringer. Blant de opptredende i den anledning har vært Elton John, Sting, Tina Turner og Whitney Houston.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Catherine Palace – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Catherine Palace – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Detaljert beskrivelse og historie fra Tsarskoje Selo i 1910
* Photo Tour of the Cameron Gallery from the Alexander Palace Time Machine
* Charles Cameron - Imperial Architect site on his work in Tsarskoe Selo and the Catherine Palace
* Laskin, David (18. juni 2006). «History Is Perennial in the Gardens of the Great Czars». New York Times. Besøkt 15. desember 2006.
* Photos of the Catherine Palace interiors
* The Catherine Palace ceiling and wall decorations

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Crobenia*** er en slekt av maurbiller som stort sett er rovdyr. Disse slanke billene er gjerne brokete farget i rødt, gult og svart, og kroppen er dekket av lange, oppstående hår.

Utseende
--------

Middelsstore maurbiller, avlange, gjerne blankt metalliske skinnende. De er gjerne brokete farget i gult, rødt, brunt og svart, og kroppen har lange, utstående, fine hår (ikke børster). Hodet er omtrent så bredt som brystskjoldet, vanligvis med små, utstående fasettøyne. Kjevene er ganske kraftige og fremoverrettede. Antennene er 11-leddete, tykkere mot spissen, av og til med en 3-6 leddet kølle. Brystskjoldet er omtrent så langt som bredt eller lengre enn bredt. Dekkvingene har tydelige skuldre og er mer eller mindre parallellsidige. Av og til dekker de ikke hele bakkroppen. De har mer eller mindre tydelige rekker av punktgroper. Beina er slanke, føttene består av 5 ledd, men det fjerde leddet er svært lite slik at det tilsynelatende bare er fire ledd (pseudotetramere føtter). Det andre og tredje leddet er tolappede.

Larvene er avlangt sylindriske, tynnskinnede og lyse (ofte rosa), ryggplatene på framkroppen og hodekapselen er tydelig mørkere. Kroppen er kledt med fine, oppstående hår, beina er ganske korte.

Levevis
-------

Disse artene lever oftest på tørt kjøtt, bein og hud fra virveldyr, det kan være at de hovedsakelig lever av andre insekter som kommer til dette.
De kan finnes på tørket kjøtt og fisk, og spiser også på inntørkede kadavere.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien Gnag- og maurbiller, Cleroidea
				+ Familien maurbiller, Cleridae
					- Underfamilien skinkebiller, Korynetinae Laporte de Castelnau, 1838
						* Slekten ***Crobenia*** Blackburn, 1891
							+ *Crobenia albohirta* (Elston, 1929)
							+ *Crobenia eyrensis* Blackburn, 1891
							+ *Crobenia galadriel* Kolibáč, 2003
							+ *Crobenia irwini* Kolibáč, 2003
							+ *Crobenia ruficollis* (Elston, 1929)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 10. oktober 2020. Besøkt 10. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 10. oktober 2020. Besøkt 10. oktober 2020.
3. ↑  Blackburn, T. (1891). Further notes on Australian Coleoptera, with descriptions of new genera and species. Part X. *Transactions and proceedings and report of the Royal Society of South Australia* 14: 292-345.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Ólavur Michelsen** (født 16. september 1933 i Ørðavík, død 1. mai 1978 i Tórshavn) var en færøysk lærer, forfatter og politiker (Tj.).

Han var sønn av bonde Emil Michelsen og hustru Herdis Hentze på gården Ólavsstova i Ørðavík. Etter folkeskolen arbeidet han hjemme på gården. Etter preliminæreksamen og studentereksamen i Tórshavn var han journalist i *14. september* samt lærervikar, hvorpå han gikk Føroya Læraraskúli. Han underviste på Toftir, i Fámjin og ved den katolske skolen i Tórshavn før han i 1963 kom til kommuneskolen i Tórshavn. Han giftet seg med Katrin Petersen, datter av bonde og krigsveteran Christian Ludvig Petersen på Kaldbak.

Michelsen ble valgt inn i hovedstyret i Tjóðveldisflokkurin i 1962. Han var redaktør i partiorganet *14. september* fra 1962 til 1973 og fra 1976 til 1978. Han var formann i det færøyske kringkastningsrådet fra 1962 til 1966 og fra 1974 til sin død i 1978. Fra 1971 til sin død var han også medlem av kommunestyret i Tórshavn, hele tiden som formann i kulturutvalget, og fra 1973 som 1. viseborgermester.

Michelsen var blant initiativtagerne til Rithøvundafelag Føroya i 1957, og ledet foreningen fra 1968 til 1970. Han skrev selv dikt, lærebøker, skuespill og noveller. Posthumt ble han også tildelt Nordisk Skolebibliotekarforenings Børnebogspris i 1985 for billedboken *Rossini í Skoradali*.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Dahl, Árni. «Ólavur Michelsen (1933–1978)» **(færøysk)**. snar.fo. Arkivert fra originalen 19. mai 2017. Besøkt 19. mai 2017.
2. ↑  «100 år siden første verdenskrig» **(dansk)**. Posta. 24. september 2014. Arkivert fra originalen 19. mai 2017. Besøkt 19. mai 2017.
3. ↑  Søllinge, Jette D. og Thomsen, Niels (1991). *De danske aviser 1634–1989* **(dansk)**. 3. Odense Universitetsforlag. s. 697–698. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
4. ↑  *Býráðslimir í Tórshavn síðan 1909* **(færøysk)**. Tórshavnar kommuna. 2009. s. 20–22. Arkivert fra originalen 12. januar 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |

Portaler: Litteratur | Færøyene
Kart over de største språkfamiliene i verden
En **språkfamilie** er en gruppe språk som er i slekt med hverandre ved at alle disse stammer fra samme språk, kalt et protospråk. Språk fra samme språkfamilie har derfor en rekke felles kjennetegn. Språkfamiliene med flest morsmålstalere i verden i dag er indoeuropeiske språk. Språkfamilien med flest ulike språk er niger-kongo-språk, etterfulgt av austronesiske språk.

En språkfamilie kan ofte deles inn i flere undergrupper, eller språkgrupper. Forskjellen mellom en språkfamilie og en språkgruppe er at protospråket til språka i en språkfamilie ikke har noen kjente forfedre. For eksempel tilhører norsk språkgruppa germansk, men germansk er en undergruppe av indoeuropeiske språk, og er derfor ingen språkfamilie. Den eldste kjente stamfaren til norsk er protoindoeuropeisk, og norsk er derfor medlem av den indoeuropeiske språkfamilien.

Språk som ikke er i familie med noe annet språk kalles isolerte språk. Et isolert språk utgjør altså sin egen språkfamilie.

Største språkfamilier
---------------------

Språkfamiliene med flest morsmålstalere er de følgende:

1. Indoeuropeiske språk (Europa, Amerika, Sørvest- og Sør-Asia)
2. Sinotibetanske språk (Øst-Asia)
3. Niger-kongo-språk (Afrika sør for Sahara)
4. Afroasiatiske språk (Nord-Afrika, Afrikas horn, Sørvest-Asia)
5. Austronesiske språk (Oseania, Madagaskar)
6. Dravidiske språk (Sør-Asia)
7. Altaiske språk (Asia)
8. Austroasiatiske språk (Sørøst-Asia)
9. Tai-kadai-språk (Sørøst-Asia)
10. Uralske språk (Nord-Asia, Nord-Europa)

Se også
-------

* Liste over språkfamilier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
***Caulonomus*** er en slekt av små, oftest mørke biller. De ble tidligere regnet til familien flatbiller (Cucujidae).

Utseende
--------

Små (gjerne 3-4 mm), smale, flate biller, vanligvis med forholdsvis lange antenner. De er gjerne brunlige på farge og fint hårete, og det er en tydelig innenevring mellom for- og bakkroppen. **Hodet** er omtrent så bredt som brystskjoldet, flatt, vanligvis sterkt punktert, med små, flate fasettøyne og lange, avrundede tinninger bak disse. Antennene er trådformede, omtrent så lange som hode + pronotum. De består av 11 ledd, det innerste leddet er noe større enn de øvrige. Overkjevene (mandiblene) er fremovverettede, ikke påfallende store. **Brystskjoldet** (pronotum) er trapesformet (bredest foran), noe lengre enn bredt. **Dekkvingene** er parallellsidige, med punktrader. **Beina** er korte, lårene tykke, leggene og føttene tynne.

Levevis
-------

De fleste av artene lever trolig under barken på døde trær.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Kanariøyene.

Systematisk inndeling
---------------------

* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **kjølflatbiller**, Laemophloeidae Ganglbauer, 1899
					- Slekten ***Caulonomus*** Wollaston, 1862
						* *Caulonomus rhizophagoides* Wollaston, 1862

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. oktober 2020. Besøkt 15. oktober 2020.

Kilder
------

  

* Thomas, M.C. 2003. An illustrated atlas of the Laemophloeidae genera of the world (med bilder av alle slekter). [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Caulonomus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Caulonomus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
Må ikke forveksles med Blindpassasjer (TV-serie).
**Blindpassasjer** er først og fremst en betegnelse på en passasjer som ikke lovlig befinner seg i transportmiddelet som benyttes. Det kan være snakk om at passasjeren ikke har betalt for seg, ikke har lov til å være i transportmidlet og/eller befinner seg i en del av transportmidlet hvor de andre og lovlige passasjerene ikke oppholder seg.

Blindpassasjerer befinner seg som oftest på båter og er ofte flyktninger fra afrikanske land.[] Det fins riktignok mange eksempler på blindpassasjerer ombord i busser, biler, tog og også fly, sistnevnte med katastrofale konsekvenser, selv om enkelte har overlevd. Typiske steder er lasterom, rom hvor bagasje oppbevares eller i hjulbrønnen på flyet. Ulike land, lover og selskaper behandler blindpassasjerer ulikt, selv om få av de afrikanske båtflyktningene får oppholdstillatelse.[]

Kilder
------

* (no) Blindpassasjer i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BBC Things
 |
**«Anton Chr Houens plass»** er en minnelund i Arendal over falne i andre verdenskrig. 

Parken ligger bak Trefoldighetskirken, og var tidligere stedet hvor de to første kirkene i Arendal sto (fra 1670 til ca 1890) og byens kirkegård. Den andre kirken ble revet etter at dagens kirke ble ferdigstilt i 1888, og kirkegården ble flyttet til Arendal kirkegård i 1814.

I minnelunden står statuen «Meditasjon» av Trygve Dammen, og på sokkelen sto opprinnelig inskripsjonen: «TIL MINNE 1940 – 1945». Statuen ble oppført i 1955. I 2015 ble det etter en innsamlingsaksjon satt opp fire nye sokler, to på hver side av statuen, med tavler med navn og stilling på de falne i Arendal. Inskripsjonen ble da på sokkelen til statuen endret til «TIL MINNE 1939 – 1945»

Minnelunden er oppkalt etter arendalitten Anton Christian Houen (1823 – 1894), som skjenket penger til nytt orgel i dagens kirke ved innvielsen, samt maleriet «Kongenes tilbedelse» fra 1600-tallet, som henger i kirken.

Eksterne lenker
---------------

* Kulturminneløypa – Anton Chr Houens plass
Post i butikk-skranke i en Coop Prix-butikk i Trøndelag.
**Post i butikk** er et tilbud fra postoperatører og detaljhandelsvirksomhet rettet mot forbrukere for å kunne tilby posttjenester, primært der tidligere postkontor er lagt ned. Ofte settes det opp en liten skranke i en butikk og personalet i butikken betjener denne skranken. Enkelte steder, blant annet i noen større kjøpesentre, er det satt av et eget rom til posttjenester, slik at det ligner et postkontor. Personalet som utfører posttjenester må ha en viss tilleggsopplæring, men er ikke ansatt av postoperatøren.

Norge
-----

Ordningen ble etablert under dette navnet i Norge i 2001, men ordningen har eksistert i ulike former, som oftest som brevhus i mer enn 100 år i Norge. Ordningen finnes også blant annet i Storbritannia og i Tyskland.

Posten Norge har per 1. juli 2011 179 postkontorer[*trenger oppdatering*] og omtrent 1 250 Post i butikk.

Den 27. april 2012 fikk Posten grønt lys av Jens Stoltenbergs andre regjering til å omgjøre ytterligere 149 postkontor til Post i butikk. Samtidig forsvinner bankplikten. Etter en slik eventuell reform vil det være 30 postkontorer igjen i Norge. I 2020 vedtok Posten Norge å legge ned 25 av de resterende postkontorene, slik at det kun består postkontor i Oslo og på Svalbard.

Referanser
----------

1. ↑  «Nye avtaler om Post i Butikk». Posten Norge. 29. oktober 2010. Arkivert fra originalen 24. juli 2011. Besøkt 24. juli 2011.
2. ↑  NTB: 149 postkontorer kan legges ned, TV 2 Nyhetene, 27. april 2012
3. ↑
**Thor Raymond Zetterstrøm** (født 1. juni 1919 i Bergen, død 12. september 1982)
var en norsk sanger fra Stavanger. Med artistnavnet
Thor Raymond var han en av sin tids mestselgende plateartister i Norge.

Selvlært som artist gikk han i fotolære i hjembyen Stavanger, samt spilte i band med Rasmus Dahl.
Litt revy i Haugesund ble det i 1947-48. Kledd ut som cowboy solgte han ti tusenvis av plater med låter som «En munter cowboysang», «Yippi Ai», «Gamle svarten», «Buldrende bøffel», «Banjo Bill fra Arizona», «Cowboydansen», «Den ensomme cowboy», «Cowboyens avskjed» og «Red River Valley».[]

Med Åse Wentzel solgte han hundretusener med landeplager som «Vaya con Dios», «Et brev med tre kjærlige ord», «I dag har jeg brent mine kjærlighetsbrev», «En liten leilighet i attende etasje», «I en liten kafé», «Lykkelige timer», «Jeg elsker din bil», «Kjærlige, kjærlige tanker», «Midnattsvalsen», «Det skal svært lite til», «Send en hilsen hjem».[]

Så fikk han senebetennelse og fortsatte fotovirket i Oslo før han ble småbruker på Toten. Så reiste han hjem igjen, til Jelsa, Sola og Klepp.[]

Avslutningskonserten var et radioprogram i 1970 fra Atlantic Hall ved SAS Radisson i Stavanger.[]

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1920, www.digitalarkivet.no, oppført som Tor Raymond Zetterstrøm[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stavanger Aftenblad, «Bare spør: Husker du Thor Raymond», utgitt 11. juni 1986[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Samhold/Velgeren, type referanse dødsannonse, utgitt 16. september 1982[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  *Husker du Thor Raymond?* i *Stavanger Aftenblad* (10. september 2007)
5. ↑  *Per Inge Torkelsen varsler en pop-trend* i *VG* (12. desember 2001)
6. ↑  biografi[*død lenke*] fra *Stavanger Aftenblad*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Furuvednematode** (*Bursaphelenchus xylophilus*) er en rundorm tilhørende furuvednematodene. Den millimeterstore rundormen bor i nåletrær. Den eksisterer i levende trær, men helst i tømmer, hugstavfall samt trevirke. Den er et fryktet skadedyr på nåletrær, og finnes lengre sør i Europa. 

Furuvednematode er en såkalt *dørstokkart* som ennå ikke har spredt seg til norske skoger, men dette kan skje, ved import av trevirke eller at den kan følge med embalasje av trevirke. Derfor er arten oppført i Fremmedartslista 2018 med status *svært høy risiko*.

Furuvednematoder kan bare bevege seg over korte avstander og blir spredt av biller, særskilt furubukker.

Den skaper visning samt død. I varmt klima kan dette foregå raskt. Det er uvisst hvor fort det eventuelt vil hende i Norge.

Den stammer fra Nord-Amerika og er spredd til Kina, Japan, Korea, Taiwan og Mexico.

I 1999 ble furuvednematoden *Bursaphelenchus xylophilus*, påvist i Portugal. Antageligvis kom den dit i kinesiske trepaller. Der har den per 20. august 2008 ødelagt ni millioner mål med furuskog. Den er ikke påvist andre steder i Europa. Det alvorligste angrepet var i Japan og hadde sin topp i 1979. Da var 25 % av furuskogene infisert. Tilsammen døde det trær tilsvarende 2,4 millioner kubikkmeter trevirke.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger»Åpent tilgjengelig. Artsdatabanken. 5. april 2023. Besøkt 5. april 2023.
2. 1 2  Magnusson C, Hamnes I, Karlsbakk E og Tangvik MP (11. august 2023). «Rundormer. Vurdering av økologisk risiko for furuvednematode *Bursaphelenchus xylophilus* som SE for Fastlands-Norge med havområder»Åpent tilgjengelig. *Fremmedartslista 2023*. Artsdatabanken. Besøkt 12. september 2023.
3. ↑  Bakke, Alf. 1990

Litteratur
----------

* Bakke, Alf. 1990. *Furubukkene og dens samboere.* Insekt-Nytt (15) 1, side 3-6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *furuvednematode* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *furuvednematode* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *furuvednematode* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *furuvednematode* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *furuvednematode* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bursaphelenchus xylophilus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC
 |
**Zion nasjonalpark** er en nasjonalpark i delstaten Utah, USA. Parken ble etablert 31. juli 1909, og er på 593 km². Den viktigste naturattraksjonen i parken er den 24 km lange *Zion Canyon* som er dannet av Virgin Rivers nordlige løp. Canyonen, som er 800 m dyp på det dypeste, løper gjennom et fjellområde av rødlig Navajosandstein.

Parken ligger innenfor flere ulike ulike landskapstyper (Coloradoplatået, Great Basin og Mojaveørkenen), og har derfor fire distinkt ulike biotoper innenfor sine grenser: ørken, flommarksskogsmark, åpen blandingsskog og barskog. Det er derfor et svært variert plante- og dyreliv i parken; 289 fuglearter, 75 pattedyrarter (herunder 19 ulike flaggermusarter) og 32 krypdyrarter. 

Det laveste punktet i parken er ved 1 128 meter ved Coalpits Wash og det høyeste punktet er på 2 660 meter ved Horse Ranch Mountain. 

Den åkerdyrkende Anasazikulturen hadde tilhold her inntil ca. år 1300. Paiute- og ute-stammene bodde her senere, og praktiserte en seminomadisk åkerbrukskultur. Spanske misjonærer kom hit i 1776, og mormonske bønder slo seg ned ved Virgin River i 1847. Det var mormonerne som satte navnet *Kolob* på et av områdene. 

Parken ble først fredet i 1909 som *Mukuntuweap National Monument*, i den hensikt å verne canyonen. Den fikk navnet Zion i 1918 og status som nasjonalpark i 1919. Den nordvestlig del av nasjonalparken, Kolob Canyons, ble først fredet som en selvstendig enhet i 1937, under navnet *Zion National Monument*, og ble innlemmet i nasjonalparken i 1956. Gjennom National Wilderness Preservation System ble en del av parken i 2009 ytterligere vernet mot inngrep under navnet *Zion Wilderness*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zion National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Zion National Park – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* wilderness.net *Zion Wilderness*

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i USA |
| --- |
|  | 
* Acadia
* Amerikansk Samoa
* Jomfruøyene
* Arches
* Badlands
* Big Bend
* Biscayne
* Black Canyon of the Gunnison
* Bryce Canyon
* Canyonlands
* Capitol Reef
* Carlsbad Caverns
* Channel Islands
* Congaree
* Crater Lake
* Cuyahoga Valley
* Death Valley
* Denali
* Dry Tortugas
* Everglades
* Gates of the Arctic
* Gateway Arch
* Glacier
* Glacier Bay
* Grand Canyon
* Grand Teton
* Great Basin
* Great Sand Dunes
* Great Smoky Mountains
* Guadalupe Mountains
* Haleakala
* Hawaii Volcanoes
* Hot Springs
* Indiana Dunes
* Isle Royale
* Joshua Tree
* Katmai
* Kenai Fjords
* Kings Canyon
* Kobuk Valley
* Lake Clark
* Lassen Volcanic
* Mammoth Cave
* Mesa Verde
* Mount Rainier
* New River Gorge
* North Cascades
* Olympic
* Petrified Forest
* Pinnacles
* Redwood
* Rocky Mountain
* Saguaro
* Sequoia
* Shenandoah
* Theodore Roosevelt
* Voyageurs
* White Sands
* Wind Cave
* Wrangell-St. Elias
* Yellowstone
* Yosemite
* Zion

 | USAs flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Kolbjorn Saether**, opprinnelig **Kolbjørn Sæther** (1925–2007), var en norsk-amerikansk bygningsingeniør. Han spesialiserte seg på betongkonstruksjoner og prosjekterte en rekke skyskrapere i Chicago.

Han vokste opp i Trondheim. Faren, Arne Sæther fra Leksvik, slo seg opp på ferskfiskhandel. Han var ellers en sterk støttespiller for Samfundspartiet og skrev mange religionsfilosofiske utlegninger.

Kolbjørn Sæther tok artium ved reallinjen ved Trondheim katedralskole i 1944 og utdannet seg så til sivilingeniør ved Eidgenössische Technische Hochschule Zürich i Sveits.

Fra 1950 til 1951 arbeidet han for Forsvarets bygningstekniske korps (tidligere Hærens tekniske ingeniørstab) i Trøndelag, deretter for Allmänna betongbyggnadsbyrån i Stockholm.

I 1952 fikk han en stilling i det rådgivende ingeniørfirmaet DeLeuw Cather & Co. i Chicago. Senere var han forskningsingeniør ved Portland Cement Association og avdelingsingeniør ved Case Foundation Co. Han etablerte sitt eget rådgivende ingeniørfirma i Chicago i 1957. Han var virksom helt frem til sin død, 50 år senere.

Saether patenterte mer enn 20 nye teknikker. Han ble også hedret med en rekke bransjepriser.

Han var styreleder i Structural Engineers Association of Illinois (SEAOI) fra 1980 til 1981.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Kates, Joan Giangrasse (21. mai 2007). «Kolbjorn Saether 1925–2007: Engineer loved a true challenge». *Chicago Tribune*. Chicago: 5.
2. ↑  «Dødsfall». *Adresseavisen*. Trondheim: 6. 2. mai 1962.
3. ↑  «Reallinjen». *Adresseavisen*. Trondheim: 3. 1. juli 1944.
4. 1 2 3  Bassøe, Bjarne (red.) (1961). *Ingeniørmatrikkelen. Norske sivilingeniører 1901–55 med tillegg*. Oslo: Teknisk Ukeblad. s. 502.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Mark Johnston** (født 4. mars 1938 i Sycamore i Illinois) er en tidligere cornerback i amerikansk fotball som spilte fem sesonger i American Football League (AFL) med Houston Oilers, New York Jets og Oakland Raiders. Han var en AFL All-Star i 1961, og spilte for Oilers i lagets tre første AFL Championship-kamper, med seier i 1960 og 1961.

Johnston var oppvokst i Sycamore i Illinois og spilte college football for Northwestern Wildcats fra 1957 til 1959. I hans siste sesong på skolelaget i 1959 ledet trener Ara Parseghian Wildcats til et sesongresultat på 6–0 og en nasjonal rangering, med seier over Oklahoma, Iowa, Minnesota, Michigan, Notre Dame og Indiana, før laget tapte de tre siste kampene i sesongen for et sesongresultat på 6–3.

Johnston ble ikke draftet i 1960, men ble plukket opp av Oilers. Med dem vant han AFLs første tittelkamp på 1. nyttårsdag i 1961 over San Diego Chargers, 24–16 foran 32 183 tilskuere i Houston i Texas med quarterback George Blanda og flanker Billy Cannon. Senere samme år, på juleaften, møttes de to lagene igjen i tittelkampen i 1961 foran 29 556 tilskuere i San Diego, da Oilers sikret en 10–3 seier. Kampens eneste touchdown var en 35-yard pasning fra Blanda til Cannon i tredje kvarter.

Oilers klarte ikke å vinne ligatittelen et tredje år på rad etter et tap mot Dallas Texans (som året etter endret navn til Kansas City Chiefs) i den lengste tittelkampen i idrettens historie. Det måtte spilles to overtidsperiode før Texans klarte å sikre en 20–17 seier med et 25-yard field goal av Tommy Brooker.

Johnston endte karrieren sin med New York Jets og deretter Oakland Raiders i 1964.

| * v
* d
* r
Houston Oilers AFL-mestere 1960 (spillerstall i åpningssesongen) |
| --- |
| 
* 12 Charlie Milstead
* 15 Jacky Lee
* 16 George Blanda
* 20 Billy Cannon
* 21 Ken Hall
* 24 Julian Spence
* 30 Mike Dukes
* 31 Doug Cline
* 32 Dave Smith
* 33 Bob White
* 34 Charlie Kendall
* 37 Charlie Hennigan
* 40 Tony Banfield
* 41 Mark Johnston
* 43 Jim Norton
* 44 Charlie Tolar
* 47 Don Brown
* 47 Bobby Gordon
* 50 Dennit Morris
* 51 John Simerson
* 53 Hugh Pitts
* 56 Phil Perlo
* 57 George Belotti
* 60 Jim McCanless
* 61 Bob Talamini
* 62 Wahoo McDaniel
* 63 Hogan Wharton
* 64 Fred Wallner
* 65 Gary Greaves
* 70 Al Jamison
* 71 Pete Davidson
* 72 Jerry Helluin
* 73 Dan Lanphear
* 74 George Shirkey
* 75 Don Floyd
* 76 Dalva Allen
* 77 Rich Michael
* 79 Orville Trask
* 82 Johnny Carson
* 84 Jack Atchason
* 86 John White
* 88 Al Witcher
* 89 Bill Groman

* Hovedtrener: Lou Rymkus

* Assistenttrenere: Wally Lemm
* Walt Schlinkman
* Mac Speedie
* Fred Wallner

 |
**Nærsynthet**, *myopi*, er en synsfeil i øyet som gjør at den rammede ser godt på nært hold, men ikke på langt hold. Nærsynthet er normalt arvelig, men kan også oppstå fra miljø igjennom eksempelvis å se for mye på gjenstander på nært hold. Over 400 gener er funnet som er tilknyttet *myopi**.*

Optisk beskrives nærsynthet som at øyets brytningssystem er for sterkt i forhold til aksellengden. Det vanligste symptomet er nedsatt avstandssynskarphet, samt godt syn på nært hold, derav betegnelsen nærsynthet. Feilen avhjelpes med konkave linser. En person med myopi kan vanligvis se nærliggende objekter klart mens objekter på avstand blir slørete. Motsatsen til myopi er langsynthet (hypermetropi).

Referanser
----------

1. 1 2  Wang YM, Lu SY, Zhang XJ, Chen LJ, Pang CP, Yam JC (9. april 2022). «Myopia Genetics and Heredity». *PubMed*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**David Fisher** (født 13. april 1929, død 10. januar 2018) var en britisk manuskriptforfatter.

Han skrev manusene for fire *Doctor Who*-historier. Hans første er *The Stones Blood* og den andre *The Androids of Tara*. Han skrev begge for den 16. sesongen av serien. For den 17. sesongen skrev han *The Creature from the Pit*. Han holdt også på med et manus kalt *A Gamble with Time* for den 17. sesongen, men han rakk ikke å bli ferdig med det på grunn av at han holdt på å ta ut skilsmisse fra sin første kone. Historien ble derfor gjort ferdig av manusredigerer Douglas Adams og produsent Graham Williams. Den fikk tittelen *City of Death* og ble vist med psevdonymet David Agnew. Hans siste *Doctor Who*-historie er *The Leisure Hive* fra sesong 18.

Han skrev også bøkene basert på *The Leisure Hive* og *Create from the Pit* for Target Books og han har stilt opp til intervju for DVD-utgivelsen av førstnevne historie. Han ble også intervjuet i forbindelse med DVD-utgivelsen av *City of Death*.

Han skrev også for andre serier som for eksempel *Dixon of Dock Green*, *Hammer House of Horror* og *Hammer House of Mystery and Suspense*.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 13628021x[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 3675, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.doctorwhonews.net[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   «David Fisher 1929-2018»[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «David Fisher». Besøkt 7. oktober 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Fisher på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) David Fisher hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Biografi hos On Target

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
**Harald Hjelseth Aksnes** (født 11. august 1983 i Bergen) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte som målvakt. 

Han ble i 2002 juniornorgesmester for Brann. Fra 2005 til 2008 var han under kontrakt med Sandefjord Fotball, men fikk ikke spilletid for førstelaget. En kort periode i 2007 var han utlånt til Sogndal og spilte én kamp der. Etter 2008-sesongen gikk han til Eidsvold Turn.

I august 2010 signerte han for Løv-Ham som reservemålvakt ved siden av Erlend Johansen. Etter sesongen forlenget han kontrakten med klubben, samtidig som hans fetter Øystein Aksnes også signerte for Løv-Ham. Aksnes fortsatte ikke i klubben etter at Løv-Ham og Fyllingen slo seg sammen til FK Fyllingsdalen.

Aksnes har påbegynt grunnutdannelse innen idrettsfag.

Referanser
----------

1. ↑  bt.no Juniortreneren tror flere kan nå eliteserien nå Arkivert 6. desember 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑  Sandefjord Fotball.no – Spillerens profil Arkivert 11. november 2007 hos Wayback Machine.
3. ↑  Profil på nifs.no
4. ↑  lov-ham.no Ny keeper klar for Løv-Ham
5. ↑  bt.no Løv-Ham signerer dobbel dose Aksnes Arkivert 10. januar 2011 hos Wayback Machine.
En **flens** er et område på en del som er utvidet med en kant, enten innvendig eller utvendig. En flens blir ofte brukt for å kunne holde på plass, feste eller koble den aktuelle gjenstanden til en annen gjenstand. Det utvidede området som utgjør flensen kan da gripes tak i av den andre delen, og det kan være hull for å feste dem sammen ved bolting, nagling, eller kun ved å bidra til økt friksjon (jamfør flensmutter).

Vanlig bruksområder for flenser er til skinnehjul, flensemutter/bolt, rørkoblinger og kraftoverføringer.

Rørflens
--------

Rørflenser (engelsk: *pipe flange*) brukes til å koble sammen rør. Med flenser får man en mer fleksibel kobling av rør enn ved for eksempel sveising. Det finnes en rekke varianter av rørflenser tilpasset ulike behov, de fleste er standardiserte for å sikre at de passer sammen.

Vanlige standarder for flenser er ANSI/ASME (USA), PN/DIN (Tyskland), BS (Storbritannia og Australia), JIS/KS (Japan og Korea), GOST (Russland) og UNI (Italia), mens Norge har Norsk Standard (NS), som i hovedsak ligner PN/DIN/EN (for eksempel NS2527).

På verdensbasis har disse standardene fulgt utbredelsen av industri. ANSI/ASME er mest brukt innen offshore og raffineri. PN/DIN er mest brukt innen landbasert industri, kjemisk og skipsbygging. Innen hydraulikk brukes ofte SAE (ISO 6162) -flenser. Det finnes også andre standarder og normer rettet inn på nisjer i markedet. På Norsk sokkel brukes for eksempel kompaktflenser som er en lettere og mer kompakt utgave av ANSI/ASME.

Rørflenser er delt inn i trykklasser, og standardene beskriver også forskjellige tetningsmetoder.

Se også
-------

* Sveising
* Rør

Eksterne lenker
---------------

* 37 grader krageflens
* Flens, Store norske leksikon
* Flens - Retain Ring system Driftsprinsipp retain-ring flensesystem
* Kraging-flens Youtube
* Benefits of flange technology.pdf
* 7 typer rørflenser[./ ]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |