recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
MetLife Building.
**MetLife Building**, opprinnelig kalt **Pan Am Building** etter den første eieren Pan American World Airways, er en skyskraper i New York.

MetLife er med 246 meter New Yorks 14. høyeste bygning. Bygningen sto ferdig i 1963, og er fremdeles et av verdens største kontorbygg, målt etter gulvflate; 260 000 m². Den massive fasaden (som av arkitektene var ment å skulle ligne formen på en flyvinge), samt det at den sperrer utsikten langs Park Avenue, har gjort MetLife til den kanskje mest forhatte bygningen i New York blant byens innbyggere. På tross av det er den populær blant leietakere, bl.a. på grunn av nærheten til Grand Central Terminal.

Etter at Pan Am gikk konkurs i 1991, ble bygningen overtatt av den nåværende eieren, Metropolitan Life Insurance Company.

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 2948, besøkt 31. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* The Midtown Book

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SkyscraperCenter
 |
**«Du er på Youtube nå»** er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde og utgitt 11. november 2016 på Sundes musikkalbum *Bestefar*. Opptaket ble gjort i Rainbow Studio i Oslo i årene 2014-2016 med Jan Erik Kongshaug som lydtekniker.

Teksten handler om ulempene ved digitale overvåkningskameraer, og video-opptaksmuligheter på mobiltelefoner. Dersom man har vært uheldig i det offentlige rom, kan opptak gjort med den slags, henge ved en resten av livet. Ellers syntes Sunde det var en artig idé å sammenblande musikkstil fra 1920-årene med et teksttema fra 2010-tallet. Teksten er gjengitt i CD-heftet/omslaget til *Bestefar*.

«Du er på Youtube nå» har blitt spilt på konserter siden september 2014. Sunde spilte den i TV 2-programmet *God morgen Norge* (sendt 25. november 2016) hvor han spilte på sin Martin signaturgitar. Da Sunde var gjest i Ordentlig Radio den 11. november 2016, ble studioversjonen spilt med alternativ tekst i andre vers.

Musikere og instrumenter
------------------------

* Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar, ukulele
* Per Frydenlund: sopransaksofon
* Børre Frydenlund: tenorbanjo
* Christian Frank. bassaksofon

Referanser
----------

1. 1 2  *Bestefar*– informasjon i CD-heftet
2. 1 2  Spinner Records – Medium: *Bestefar* – Øystein Sunde (2016)
3. ↑  CDON.com – Medium: Bestefar
4. ↑  «NRK Radio – *Kveldsåpent* fra 16. november 2016». Arkivert fra originalen 20. november 2016. Besøkt 19. november 2016.
5. ↑  Aftenposten 18./19. september 2014 – Anmeldelse av Mona Levin
6. ↑  NRK.no Øystein Sunde får stjernegitar
Ehrenbreitstein festning
Ehrenbreitstein festning
Schloss Stolzenfels
Oberwerth stadion
Rådhuset
**Koblenz** (fransk *Coblence*) er etter Mainz og Ludwigshafen den tredje største byen i den tyske delstaten Rheinland-Pfalz. Universitetsbyen ligger i nord i delstaten og utgjør et av de fem bysentrene i Rheinland-Pfalz. Koblenz er en kretsfri by, men samtidig sete for landkretsen Mayen-Koblenz og *Struktur- und Genehmigungsdirektion Nord* (til 1999 Bezirksregierung Koblenz).

Navnet Koblenz er avledet fra det latinske *Confluentes*, som viser til sammenflytingen av elvene Rhinen og Mosel ved det såkalte *Deutsches Eck*. Tysklands største militære festning, Ehrenbreitstein, ligger innenfor Koblenz' bygrenser etter at de er blitt utvidet flere ganger. Festningen ligger på berget av samme navn, og nedenfor ligger bydelen av samme navn. Både Deutsches Eck og Ehrenbreitstein er oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.

De nærmeste større byene er Bonn, ca. 60 km. nordlig og Mainz, ca. 90. km. sydlig. Innbyggertallet passerte i 1961 100 000, og byen fikk status som storby.

Referanser
----------

1. ↑  Koblenz i Encyclopaedia Britannica
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Koblenz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Koblenz – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Zifta** (arabisk زفتى, *Ziftā*, også transkribert *Zefta*, koptisk : ⲍⲉⲃⲉⲑⲉ *Zevethe*) er en egyptisk by i guvernementet Gharbia, med ca. 102.000 innbyggere. 
den ligger i Nildeltaet, ved Nilens østlige større forgrening kalt *Damietta-armen*.

Den er kjent siden 1100-tallet som et viktig regionalt handelssted, særlig for kjøp og salg av tekstiler, silke, lin, indigo, sesam og sukker. Noe ble konsumert i regionen, annet ble sendt annetsteds som for eksenpel til Kairo.

Zifta er kjent fra moderne egyptisk historie for en oppstand under den egyptiske revolusjon i 1919, da britene fordrev Saad Zaghloul Pasja og andre av wafd-partiets ledere fra landet, og forviste den til Malta. Da gikk folket i Zifta til opprør under Youssef El Guindi, og utropte sin uavhengighet inder navnet *republikken Zifta*.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  *Emile Amélineau.* La géographie de l’Egypte à l'époque copte. — Paris: Imprimerie nationale, 1893. — 690 s
3. ↑  Hathaway, Jane (1994). «The Wealth and Influence of an Exiled Ottoman Eunuch in Egypt: The Waqf Inventory of ʿAbbās Agha». *Journal of the Economic and Social History of the Orient*. 37 (4): 302-303, 307-308. JSTOR 3632654. doi:10.2307/3632654.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zifta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Lisbeth Broch** (født Elisabeth Broch 1. mai 1911 i Trondheim, død 21. august 1991 på Berger sykehjem i Bærum) var en norsk pedagog, politiker, kvinnesaksforkjemper og forfatter.

Familie
-------

Lisbeth Broch var datter av overrettsassessor, senere høyesterettsdommer Erling Broch (1875–1941, av slekten Broch) og Anna Cecilie Munch-Petersen (1877–1957). Hun ble i 1938 gift med Vilhelm Andreas Wexelsen Evang (1909–83), senere oberst og leder av den norske militære etterretningstjenesten. Hun var brordatter av barnebokforfatter, illustratør og kvinnesaksforkjemper Lagertha Broch (1864–1952), språkforsker Olaf Broch (1867–1961), boliginspektør Nanna Broch (1879–1971) og zoolog og professor Hjalmar Broch (1882–1969).

Liv og virke
------------

Lisbeth Broch vokste opp i Trondheim og Vestre Aker og tok Examen Artium fra reallinjen ved Ris gymnas i 1930. I 1937 ble hun cand.philol. med historie som hovedfag fra Universitetet i Oslo. I denne utdannelsen inngikk også norsk og tysk. Hun var i perioden 1938 til 1960 lærer ved flere skoler i Oslo. Skoleåret 1951-1952 var hun engasjert som midlertidig lektor på Valler skole i Bærum, før hun inntil 1960 underviste ved Aars og Voss' skole. I 1960 vendte hun tilbake til Valler, denne gang som rektor. Hun ble i denne stillingen til hun gikk av med pensjon i 1979.

I 1930-årene ble Lisbeth Broch som student medlem av Mot Dag, og hun var dessuten lokalpolitiker i Bærum, hvor hun i kommunestyre og formannskap representerte Arbeiderpartiet. I kommunestyret satt hun i periodene 1948–1955 og 1960–1967, og fra 1964 i formannskapet. I flere år var hun dessuten medlem av skolestyret og barnevernsnemnda.

Broch var en aktiv kvinnesaksforkjemper, noe hun uttrykte i sitt virke som skribent, kanskje tydeligst i heftet *Kvinnereisning* fra 1940, der hun tok for seg kvinnebevegelsens historie i Norge og i verden ellers. Hun var dessuten medforfatter i Arbeidernes leksikon, og skrev dessuten ett bind av Aschehougs verdenshistorie.

Bibliografi
-----------

* 1937: *John Stuart Mill's betydning for Englands kvinnebevegelse*
* 1941: *Sjøfart og kolonier på 1700-tallet*
* 1940: *Kvinnereisning* (Utgitt i bearbeidet form i Cappelens Studiebibliotek i 1946)
* 1952: *The Political Role of Women in Norway*
* 1954: *Aschehougs verdenshistorie bind 3: Fra de store oppdagelser til 1789*

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Lisbeth\_Broch[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Arbeiderbladet 1991.08.24*. Norge, Oslo. 1991.

Kilder
------

* *Norsk kvinnelitteraturhistorie*. Pax. 1990. s. 252. ISBN 8253014988.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk biografisk leksikon: Lisbeth Broch Besøkt 12/1 2020
* lokalhistoriewiki.no: Lisbeth Broch Besøkt 12/1 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** Fangeregisteret

 |
**Arley Hall** er en herregård i Arley i Cheshire, omkring seks km sør for Lymm og åtte km nord for Northwich. Herregården er sete for vicomte Ashbrook.

Hagen og deler av huset er åpent for publikum.

Historie
--------

Byggingen startet i 1469, da Piers Warburton flyttet sitt hovedsete fra Warburton til Arley. Den første bygnignen var U-formet, med åpningen av U'en mot sør. På nordsiden lå den store hallen, som var 13,7 x 8 meter. Familiens rom var i vestfløyen, mens tjenerskapets rom, kjøkken og spiskammer var i østfløyen. 

Bygningen var i bindingsverk, med en vollgrav rundt. Omkring 1570 ble det lagt til en sørfløy, slik at bygningen dannet et kvadrat med en stor indre gårdsplass. 

I det 18. århundre hadde herregården begynt å forfalle, og i 1758 la Peter Warburton til nye murvegger utenpå bindingsverket. Disse ble så dekket med stukk i nyklassisk stil. De gamle, store pipene ble erstattet med mer diskrete piper i veggene. 

Strukturproblemene fortsatte, og i det 18. århundre bestemte Rowland Egerton-Warburton seg for å bygge det hele på nytt. Hans intensjon var at huset skulle reflektere at hans arv var gammel, men med moderne materialer. Arkitekten George Latham, som fortsatt var i tyveårene, ble leid inn. Han valgte tudorstil, hvor alle elementer ble hentet fra eksisterende elisabethanske bygninger. Den første fasen av byggingen varte fra 1832 til 1835. De tre eldste fløyene ble da revet. Andre fase, der sørfløyen ble revet, ble utført 1840–1845. Bygningen fikk moderne rørsystem, og ble hevet opp fra den fuktige leirgrunnen. Kostnaden ble totalt 30 000 pund. Et kapell i gotisk stil ble lagt til nordøst for huset, og ble konsekrert i 1845, og 1856–1857 bygde George Street et nytt inngangsparti. 

I det 20. århundre fant man at deler av sørfasaden var skadet av tørråte, og den ble revet i 1968 sammen med deler av tjenerboligene, kjøkkenet og kontorer. Dette skulle spare kostnader for vedlikehold, men man kom til at det ødela husets arkitektoniske integritet, og de ble erstattet av nybygg i 1987.

Hagen
-----

Det første hageanlegget ble anlagt i 1743 av sir Peter og lady Elizabeth Warburton. Mellom 1840 og 1860 ble dette redesignet av Rowland og Mary Egerton-Warburton, og det er denne formen som stort sett kan sees i dag.

Referanser
----------

1. ↑   vocaleyes.co.uk, besøkt 9. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Arley Hall and Gardens

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Brua på riksveg I-74 binder Bettendorf og Moline sammen. Den er nokså nær det geografiske midtpunkt for Quad Cities.
**Quad Cities** (de fire byene) er fellesbetegnelsen på et større byområde i Iowa og Illinois i USA, ved bredden av Mississippi. 

Før andre verdenskrig var betegnelsen «Tri-Cities» i bruk, og dette dekte byene Davenport i Iowa og Rock Island og Moline i Illinois. Etter hvert vokste byen East Moline, og på 1960-tallet blei den tatt med i det gode selskap – «Quad Cities» blei nå vanlig i bruk. Bettendorf i Iowa vokste også, og på 1970-tallet blei det foreslått å utvide til «Quint Cities». Forslaget fikk ikke gehør, men både *quint* og *tri* finnes igjen i en del forretningsnavn.

Bettendorf passerte snart East Moline i folketall. Det er derfor nå vanlig å regne Davenport, Moline, Rock Island og Bettensdorf som The Quad Cities, kanskje bortsett fra i East Moline. Området består også av et tjuetall mindre byer. Samla folketall var om lag 376 000 i 2005.

Landbruksmaskinfabrikken Deere & Company er den største arbeidsgiveren i området.

Kjernekraftverket Quad Cities Nuclear Generating Station ligger i nabobyen Cordova i Illinois. I 2002 og 2003 hadde det ved flere høve store tekniske problemer og måtte stenges midlertidig.

Begrepet Quad Cities brukes om en rekke fellestiltak, f.eks heter flyplassen i Moline *Quad City International Airport*, mens avisa i Davenport heter *Quad-City Times*.

*Tri-Cities Blackhawks* var i si tid en profesjonell basketballklubb, oppkalt etter sauk-høvdingen Svarte hauk (Black Hawk). Klubben har seinere flytta flere ganger og holder nå til i Atlanta i Georgia under navnet Atlanta Hawks. I flere andre idretter er det lag eller turneringer som bruker betegnelsen Quad Cities.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Quad Cities – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Halvoffisielt nettsted
* Turistkontor
* Avisa Quad-City Times

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Altes Scloss** (*Det gamle slottet*) ligger i sentrum av Stuttgart, hovedstaden i den tyske delstaten Baden-Württemberg.

Det første slottet ble bygget i 950 for å beskytte en hesteinnhegning. På 1300-tallet ble det residensen for hertugene av Württemberg. Hertug Christoph av Württemberg (1515–1568) og Ludwig av Württemberg (1554–1583) sørget for at det ble bygget et renessanseslott. Vanngraven rundt slottet ble fjernet på 1700-tallet. I den sørvestlige fløyen er slottskirken.

Kong Karl I av Württemberg og hans hustru Olga er begravet i kongekrypten under slottskirken. I borggården står det et monument av hertug Eberhard av Württemberg (1445–1496), den første hertugen av Württemberg og den som gjorde Stuttgart til residensby.

I 1931 ble slottet svært ødelagt av en brann, og før det ble restaurert ble det bombet under andre verdenskrig. Restaureringen var ferdig i 1969, og det er i dag Württembergs museum (*Landesmuseum Württemberg*).

I første etasje med inngang fra Karlsplatz er det fra 2007 et minnested tilegnet brødrene Claus og Berthold von Stauffenberg som bodde ti år av sin barndom (1909–1919) i en tjenesteleilighet i slottets tredje etasje, da faren var overhoffmarskalk for hertugen av Württemberg. Leiligheten ble ødelagt under brannen i 1931 og den senere bombingen.

Bildegalleri
------------

* Fra borggårdenFra borggården
* SlottskirkenSlottskirken
* Monumentet over hertug Eberhard IMonumentet over hertug Eberhard I
* Altes Schloss sett fra markedshallenAltes Schloss sett fra markedshallen
* HjørnetårnHjørnetårn
* Minnested over brødrene StauffenbergMinnested over brødrene Stauffenberg

Referanser
----------

1. ↑   Corpus of Baroque Ceiling Painting in Germany[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   archINFORM, besøkt 30. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Altes Schloss (Stuttgart) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (de) Landesmuseum Württemberg
* (de) Altes Schloss Stadt-Panorama – Interaktiv 360° Panorama av Altes Schloss
* (de) Stauffenberg minnested

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |

Portal: Tyskland
Château de Taillebourg
**Château de Taillebourg** er en tidligere fransk festning fra middelalderen, i dag i ruiner, som er bygget på toppen av et berg med utsyn over landsbyen Taillebourg og dalen langs elven Charente. Den ligger i det franske departementet Charente-Maritime. 

Festningens plassering i terrenget er meget strategisk og ble i middelalderen betraktet som uinntagelig, og var derfor midtpunkt i en rekke konflikter i løpet av middelalderen. Den var fokus i flere episoder i løpet av Saintongekrigen og deretter i hundreårskrigen.

I 1194 inntok og ødela Rikard Løvehjerte festningen. Geoffrey III av Rancon, herre over festningen, ble drept i denne striden. Rikard hadde kjempet mot sin far i en allianse sammen med sine brødre og den franske kongen Ludvig VII av Frankrike. Dette opprøret mot kong Henrik II av England feilet, og som resultat mistet Rikard sin makt som hertug av Aquitaine. I et senere hærtokt bekjempet Rikard opprørske adelsmenn i sitt gamle hertugdømme som da var kontrollert av hans far. Denne konflikten varte i fem år og endte med en seier for Rikard og hans ødeleggelse av den antatte uangripelige festningen i Taillebourg. Festningen var utilgjengelig fra tre sider, beskyttet av bratte fjell, og den fjerde siden mot landsbyen var godt befestet. Rikard forsto at en erobring av festningen i Taillebourg ville føre til at de øvrige opprørske baronene ville gi seg. Hans erobring av Taillebourg var hans første store militære seier.

Den nåværende festningen var en base for Ludvig IX av Frankrike som gjest av Geoffrey IV av Rancon før slaget ved Taillebourg i 1242.

Château de Taillebourg har i dag blitt omgjort til en offentlig hage hvor man kan se galleriet med skåldehuller, brystvernet fra 1700-tallet og den gamle festningens rom under bakken. Stedets geografiske posisjon gir et utmerket utsyn utover dalen Charente.

Referanser
----------

1. ↑   Base Mérimée[Hentet fra Wikidata]
**Gråpapir**, også kalt sekkepapir, er et porøst papir med høy elastisitet og utmerket dragstyrke, perfekt for emballasjeprodukter med høye krav til styrke og holdbarhet.

Fremstilling
------------

Utdypende artikler: Sulfatprosessen og Papirmaskin

Papirmasse for gråpapir blir lagd fra bartrær med sulfatprosessen. De lange bartrefibrene gir papiret stor styrke. Det lages både hvite og brune kvaliteter. Gråpapiret blir lagd på en papirmaskin hvor det blir mikrokreppet for å gi porøsitet og elastisitet. Papiret kan også bestrykes med polyetylen (PE) for å lage barrierer mot fukt, fett og bakterier.

Egenskaper
----------

Gråpapir er relativt mykt og sterkt på samme tid. De tåler å bære og beskytte produkter opp til 50 kg uten problemer. Papiret er også utmerket for trykking av tekst og bilder.

Applikasjoner
-------------

Gråpapir anvendes i bæreposer og papirsekker for sement, mat, kjemikalier, forbruksvarer, m.m.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Claire Mjøen i 1949
**Claire Grevérus Mjøen** (født **Cläre Grevérus Berndt** 5. juni 1874 i Magdeburg, død 18. april 1963 på Vestre Aker, senere Oslo) var en tysk-norsk oversetter og kvinnesaksforkjemper. Hun var gift med farmasøyt og eugeniker Jon Alfred Mjøen (1860–1939) og sammen fikk de 6 barn, deriblant Fridtjof Mjøen (1897–1967), Sonja Mjøen (1898–1993), Heljar Mjøen (1903–2002) og Jon Lennart Mjøen (1912–1997).

Liv og virke
------------

Claire var datter av Rudolph Berndt og Emilie Grevérus og vokste opp i Magdeburg i Tyskland, i et hjem fylt av kunst og kultur. Foreldrene lærte barna om Goethe, Schiller og Ibsens' verker, arrangerte mange selskaper og huset mang en kunstner og kulturpersonlighet, deriblant pianist Nils Larsen, fiolinist Leif Halvorsen og sangerinne Cally Monrad, mens de studerte musikk i Tyskland.. Da Claire var 16 år gammel ble hun sendt til en anerkjent skole for unge piker i Sveits, for å lære språk, kunsthistorie, sang og klaverspill.

I 1896 giftet Claire seg med doktor Jon Alfred Mjøen fra Gjøvik gård, og de bosatte seg de første årene som gift i Berlin og München, før de flyttet til Christiania i 1898. Hun ble etterhvert kjent som en dyktig oversetter, og allerede da de bodde i München mestret hun det norske språket perfekt. Hun begynte oversettervirksomheten sin med å oversette Bjørnstjerne Bjørnsons' samlede verker til tysk og kom etter hvert også til å oversette Georg Brandes, Knut Hamsun, Johan Bojer, Barbra Ring, Jakob B. Bull, Herman Wildenvey, Nordahl Grieg, Gunnar Larsen, Wilhelm Keilhau, Kristian Schjelderup og mange flere.

Claire Grevérus Mjøen var også sekretær i Norske Kvinners Nasjonalråd i 12 år og jobbet for kvinnesak og fredssak.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Geni – A MyHeritage Company (25. mai 2018). «Heljar Rudolf Paul Grevérus Mjøen». Besøkt 24. september 2019.
4. 1 2 3  Mjøen, Sonja (1975). *Da mor var ung – samtaler og minner*. Oslo: J. W. Cappelens Forlag A.S. ISBN 82-02-03283-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cläre Mjøen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Miodrag Lekić** (født 21. november 1947 i Bar) er en montenegrinsk diplomat, professor og politiker.

Lekić er utdannet statsviter fra Universitetet i Beograd og har studert ved Sorbonne i Paris.

I 1986 ble han medlem av regjeringen i Montenegro, som da fortsatt var en del av Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia. Han var fra 1990 til 1992 Jugoslavias ambassadør i Mosambik, Lesotho og Swaziland. Deretter var han Montenegros utenriksminister fra 1992 til 1995. Etter dette var Lekić til 2003 ambassadør for Den føderale republikken Jugoslavia og statsforbundet Serbia og Montenegro i Italia og Malta.

Etter sin diplomatiske karriere arbeidet Lekić ved universiteter i Italia. Han er tilknyttet universitetet LUISS Guido Carli i Roma og i årene 2005 til 2007 var han ved Sapienza-universitetet.

I 2012 gikk Lekić inn i politikken og ble partileder i opposisjonspartiet Demokratisk front. I presidentvalget 7. april 2013 stilte han mot sittende president Filip Vujanović. Lekić konsentrerte valgkampen om kamp mot korrupsjon og annen kriminalitet. Vujanović vant valget, til protester fra opposisjonen.

Referanser
----------

1. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Docente: Miodrag Lekic» Arkivert 2016-03-04, hos Wayback Machine. LUISS Guido Carli.
3. ↑  «Montenegro's presidential candidates», *Agence France-Presse* via *Global Post*, 4. april 2013.
4. ↑  «Montenegrins Voting In Presidential Election», *RFE/RL*, 7. april 2013.
5. ↑  «Montenegro’s Vujanovic eyes third term as voting begins», *Deutsche Welle*, 7. april 2013.
6. ↑  «President Vujanovic named election winner in Montenegro», *Deutsche Welle*, 8. april 2013.

Eksterne lenker
---------------

* «Biography», Miodrag Lekić' nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |
***Caesar III*** er et bybyggingsspill utviklet av Impressions Games, utgitt til PC og Macintosh i 1998. Spillet er tredje del av Caesar-serien, og et av spillene i Sierra Entertainments City Building Series.

Oppbygning
----------

*Caesar III* er lagt til romersk tid, og spilleren får i oppdrag av Julius Cæsar å bygge opp og opprettholde flere byer i Romerriket. Til det får man tilgang til autentiske romerske bygninger. Byen må bli innbringende ved produksjon av råvarer, som jern, eller mer raffinerte varer, som rustning, som den kan bruke eller selge videre. I tillegg vil utenlandske armeer dukke opp, og byen må ha sine egne armeer, tillegg til festningsverk, for å kunne stoppe dem.

I tillegg til kampanjen, hvor spilleren får oppdrag av stigende vanskelighetsgrad og mål å nå, kan man velge «City Construction Kit», hvor spilleren velger et passende sted å bygge en by, uten forhåndsbestemte krav.

*Caesar IV*
-----------

I august 2005 ble det offentliggjort at *Caesar IV* er under produksjon av Tilted Mill Entertainment, bestående av mange av de ansatte i nedlagte Impressions som lagde *Caesar III*. *Caesar IV* vil være i full 3D, og være et bybyggingsspill som de foregående spillene i serien. Det er forventet utgitt høsten 2006.

Referanser
----------

1. ↑   GOG.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Sierras offisielle hjemmesider
* Caesar III på Heavengames

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC **·** MusicBrainz
 |

Portal: Videospill
**Open Geospatial Consortium**, eller **OGC**, er en internasjonal frivillig organisasjon for standardisering av kartdata. 

I OGC, mere enn 280 kommersielle-, statlige-, «nonprofit»- og forskningsorganisasjoner over hele verden samarbeider for å utvikle og samordne standarder for **G**eografiske **I**nformasjons**S**ystemer (GIS). Organisasjonen var tidligere kjent som **Open GIS Consortium**.

Årsaken til etableringen av organisasjonen er at det på verdensbasis finnes en mengde geografiske datasett som er opprettet i ulike programverktøy, men som ikke enkelt kan utveksles fra det ene systemet til et annet. 

De viktigste OGC spesifikasjonene:

* WMS – Web Map Service
* WFS – Web Feature Service
* WCS – Web Coverage Service
* CS-W – Catalog Service Web
* SFS – Simple Features – SQL
* GML – Geography Markup Language

OGC har nær forbindelse med ISO/TC 211 (Geogratisk Informasjon/Geomatikk).

Se også
-------

* GPS
* Geomatikk
* Kart

Eksterne lenker
---------------

* **Open Geospatial Consortium**
* Open GPSToolKit.
* **ISO/TC 211**

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC
 |
Marked i Omdurman, bilde fra 2009.
Omdurmans beliggenhet i forhold til Khartoum og Bahri.
**Omdurman** (arabisk: أم درمان, **Umm Durmān**) er den nest største byen i Sudan og Khartoum-staten. Byen ligger på Nilens vestbredde, ovenfor hovedstaden Khartoum. Omdurman hadde i 2008 en befolkning på 2 395 159 og er Sudans handelssentrum.[] Sammen med Bahri (Nord-Khartoum) er den også landets industrielle senter.[] I Omdurman finnes det lett industri, flere museer og et islamsk universitet.

I 1884 gjorde den selverklærte *mahdi* Muhammad Ahmad landsbyen Omdurman til sin hovedstad. I dag finnes mahdiens grav i byen. Etter femten år ble slaget ved Omdurman utkjempet, og britene erobret byen og beseiret mahdistopprøret. 

Byens opprinnelige navn var Wen-Dhurman, som på dinka betyr «sønn som sørger over sin mor».[] Da arabisktalende muslimer fortrengte de opprinnelige innbyggerne fikk byen navnet Omdurman, som har en lignende betydning.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Omdurman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
«Cappella Palatina i Palermo, den mest fantastiske av Roger IIs kirker, med normanniske dører, sarasenske buer, bysantinsk kuppel og takutsmykninger med arabisk inskripsjoner, er kanskje det mest slående produkt av den enestående og blandede sivilisasjon som barnebarnet til den normanniske Tancred styrte»  
(fra 1911-utgaven av Encyclopædia Britannica)
**Cappella Palatina** (*palatina* er adjektiv av *palatium* – palass) er slottskapellet i Palazzo dei Normanni i Palermo og befinner seg i første etasje i midten av slottsanlegget. Kapellet ble bygget at den normanniske kong Roger II av Sicilia i årene 1132–1140. Kapellet ble bygget oppå et tidligere kapell fra rundt 1080, og dette befinner seg under dagens kapell som en krypt. Det tok åtte år å bygge selve kapellet, og langt flere år å få gjennomført mosaikkdekorasjonene. Ifølge en inskripsjon i kuppelen ble selve innvielsen av kapellet foretatt i 1143.

Kapellet er tilegnet St. Peter og minner om en basilika med kuppel. Kirken har tre apsider, som var vanlig i bysantinsk arkitektur, og seks buer, tre på hver side av midtskipet, hvilende på søyler i klassisk stil.

Kapellet er en enestående blanding av islamsk, bysantinsk og normannisk kunst og arkitektur, og viser den kulturelle sammensmeltningen som var i Kongedømmet Sicilia under normannisk styre.

Referanser
----------

1. ↑   dati.beniculturali.it[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 22264, besøkt 31. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Palatine chapel (Palermo) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Cappella Palatina (Palermo) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Denne artikkelen omhandler fjellet.  For elva, se Ślęza.

**Ślęża**, eller **Sobótka** (tysk: *Zobten* eller *Zobtenberg*, sjeldnere også *Siling*), er et 718 meter høyt fjell i vovoidskapet Nederschlesien i Polen. Ślęża er den høyeste toppen av Ślężamassivet, en gammel utslokket vulkan. Den nest høyeste toppen er Radunia, og toppene er adskilt av bekken Sulistrowicki potok.

Fjellet ligger omtrent 35 kilometer sørvest for Wrocław, nær byen Sobótka, og er et av voivodskapets mest kjente landemerker. Fjellmassivet er avgrenset av elvedalene til elvene Ślęza og Bystrzyca, og måler omtrent 10 ganger 6 kilometer i nord-sør og øst-vest retning.

På toppen av fjellet finnes en PTTK-turistfjellhytte, en TV- og radiomast, et kapell, noen ruiner av et slott og et observasjonstårn. Området på toppen er beskyttet som Góra Ślęża naturreservat. Det brede området rundt fjellet danner det beskyttede området Ślęża landskapspark.

Hellig fjell
------------

I neolittisk tid og minst så langt tilbake som det 7. århundre f.Kr. var fjellet et hellig sted dedikert til en solguddom for de hedenske stammene i lausitzkulturen. Området ble deretter bosatt av slavere. Silingerne, en undergruppe av den østgermanske stammen kjent som vandaler, var også bosatt i regionen. Størstedelen av dem flyttet vestover etter 500-tallet e.Kr. og resten ble sakte erstattet på 600-tallet av slaviske stammer som assimilerte de få gjenværende østgermanske innbyggerne. Den slaviske ślężaner-stammen slo seg ned i området rundt 600-tallet e.Kr. 

Ślęża forble et hellig sted også i kristen tid. I første halvdel av 1100-tallet var eieren av stedet de polske hertugenes guvernør, Piotr Włostowic. Han grunnla et augustinerkloster som deretter ble flyttet til Wrocław i 1153.

Etymologi
---------

Navnet på regionen Schlesien stammer enten fra elven Ślęza, eller fra fjellet Ślęża, som selv henter navnet sitt enten fra de germanske silingerne eller den slaviske ślężaner-stammen. Etymologien til fjellet er sterkt omstridt mellom en slavisk, germansk eller annen indoeuropeisk opprinnelse. Navnet har blitt registrert i flere former; som *Monte Silencii* i 1108, eller som *Monte Slez* i 1245.

Bilder
------

* Relieffkart som viser Ślężas isolerte beliggenhetRelieffkart som viser Ślężas isolerte beliggenhet
* Gammel (sannsynligvis keltisk) kultskulptur av en bjørn på toppen av SlężaGammel (sannsynligvis keltisk) kultskulptur av en bjørn på toppen av Slęża
* Kapell med utsiktstårn på toppen av fjelletKapell med utsiktstårn på toppen av fjellet
* PTTKs turisthyttePTTKs turisthytte
* Toppen med TV- og radiomastenToppen med TV- og radiomasten

Referanser
----------

1. ↑  «Ślęża - Peakbagger.com». *peakbagger.com*. Besøkt 24. juli 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ślęża – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Ślęża – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Volodymyr Bileka** (Володимир Білека) (født 6. februar 1979 i Drohobytsj) er en tidligere profesjonell ukrainsk landeveissyklist. I perioden 2005-2007 syklet han for det amerikanske laget Discovery Channel. Før 2008-sesongen gikk han sammen med sin landsmann og lagkamerat Jaroslav Popovytsj over til Silence-Lotto, men i mai sendte han en fax til lagledelsen der han opplyste at han trakk seg fra laget av personlige årsaker. Det viste seg senere at han hadde testet positivt for EPO i april

Meritter
--------

2002
Porec Trophy 1
2005
Circuit de la Sarthe
3.-plass sammenlagt
2.-plass poengkonkurransen
Volta ao Algarve, 9.-plass sammenlagt
3.-plass, ukrainsk tempomesterskap
2006
3.-plass, ukrainsk tempomesterskap

Referanser
----------

1. ↑  «Information from management and team executives». Silence-Lotto. 5. mai 2008. Besøkt 4. januar 2009. [*død lenke*]
2. ↑  «Bileka resigned due to positive EPO control». CyclingNews.com. 28. desember 2008. Besøkt 4. januar 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Volodymyr Bileka – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Volodymyr Bileka – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Volodymyr Bileka – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Volodymyr Bileka – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Volodymyr Bileka – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Santa Susanna** er en kirke som ligger på Quirinalen i Roma. Dagens kyrkbygning ligger på stedet for en såkalt *titulus* og var fra 280-årene.

Kirken er i rione Trevi. Den er dedisert til den hellige Susanna, ble ombygd i slutten av 1500-tallet fra treskips basilika til ettskips kirke med sidekapell. Arkitekten Carlo Maderno fikk i oppdrag å fornye kirkens krypt og utføre kassettaket. Kirkens fasade anses å være et av Madernos fremste mesterverk. Maderno oppviser her inspirasjon fra fasaden til Il Gesù, men artikulerer her murfronten ytterligere. De kraftig profilerte formene fremheves av de enkelt utformede sidepartiene med inngangar til klosteret. Fasaden er imidlertid delvis bare en skjerm, idet dens øvre parti hever seg over kirken bak.

Referanser
----------

1. ↑   dati.beniculturali.it[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Wittkower, Rudolf: *Art and Architecture in Italy 1600–1750*. Harmondsworth: Penguin Books 1986. ISBN 0-14-056116-1

Eksterne lenker
---------------

* (en) Santa Susanna (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Nyksund i august 2004.
**Nyksund** er et fiskevær i Øksnes kommune i Nordland. Stedet ligger nord på Langøya, ei drøy mil nord for Myre.

Inghild Karlsens skulptur Etterbilder, som er en del av Skulpturlandskap Nordland, består av et punkt i Nyksund og et i kommunesenteret Myre.
Bebyggelsen i Nyksund er spredt på to øyer, Nyksundøya og Ungsmaløya. Disse øyene er forbundet med en 65 meter lang molo. En molo forbinder også Nyksundøya med Langøya. En kommunal grusvei går mellom Nyksund og Høydalen, og derfra asfaltvei (fylkesvei 938) inn til Myre.

Nyksund var på begynnelsen av 1900-tallet det nest største fiskeværet i Vesterålen. Nærheten til fiskefeltene utenfor Vesterålen gjorde stedet til et attraktivt fiskevær. Men etter 2. verdenskrig ble nærheten til fiskefeltene mindre viktig, da ny teknologi i form av motorer og større båter ble tatt i bruk. Havna i Nyksund ble for lita, og tettstedet Myre tok over som viktigste havn i området. Fiskeværet ble avfolket, og etter at de siste fastboende hadde fått fraflyttingstilskudd fra staten, var Nyksund helt fraflyttet rundt 1970. Nyksund ble en spøkelsesby. I 1980- og 90-årene kom tyske studenter til Nyksund, og skapte ny aktivitet på stedet. Etter hvert ble stedet populært for tilreisende kunstnere og turister. I dag har Nyksund noen få fastboende og et helårlig tilbud til turister. Flere av de gamle bryggene i fiskeværet er pusset opp av kunstnere og reiselivsbedrifter.

Nyksund er et populært sted for fotografer og billedkunstnere. Blant annet ble spillefilmene *Etter Rubicon* og *Insomnia* delvis spilt inn i Nyksund.

Mellom Nyksund og Stø går turløypa «Dronningruta». Den er den mest kjente turløypa i Øksnes. Dronningruta er oppkalt etter dronning Sonja, som har gått denne ruta.

Flere små øyer og holmer nord for Nyksund og Stø er vernet som naturreservat. Dette området er et viktig produksjonsområde for sjøfugl og steinkobbe.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Nyksund i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nyksund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nyksund.no
* Holmvik Brygge med Turistinfo om Nyksund
* Øksnes kommunes side om Nyksund
* Arkitekturguide: Nyksund i Vesterålen
* Øksnes kommunes side om «Dronningruta»

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Grunnplan over palasset
**Damingpalasset**, eller **Daminggong**, (kinesisk: 大明宫, pinyin: *Dàmínggōng*) var det keiserlige palass for Tangdynastiet (618–907) i Chang'an, nåtidens Xi'an, i Kina. Det ligger på Longshou-sletten (龙首原) nord for Xi'an.

Beskrivelse
-----------

Palasset var det dyreste i Kinas historie og var 4,5 ganger større enn Den forbudte by som senere ble anlagt i Beijing. Fra da det ble ferdigbygd i år 664 ble Kina styrt av 17 keisere fra Damingpalasset i 240 år, innen det ble ødelagt og til sist helt oppgitt i år 904. 

Byggingen ble påbegynt i 8. år av Zhenguan-æraen under keiser Taizong (634). Siden keiser Gaozongs tid (regj. 649-683) var det hovedresidens for keiserne.

Palasset var det største av de tre store palassanlegg i Chang'an: *Daming-palasset* lå i øst, *Taijipalasset* i vest og *Xingqingpalasset* i sør. 

Bak Daming-palasset ble det anlagt en innsjø, Taiye-sjøen (*Taiye Chi* 太液池, eller Penglai-sjøen 蓬莱池 *Penglai Chi*), og i den en liten øy, Penglai-berget (Penglai Shan 蓬莱山), og der forestilte man seg at de åtte udødelige kjent fra kinesisk mytologi skulle bo og høre til. Daming-palasset ble da også i en periode fra 662 kalt *Penglai-palasset* (*Penglai gong* 蓬萊宮). I 670 ble det endret til *Hanyuan-palasset* eller *Yuan-palasset*. Senere, i 701, fikk det tilbake sitt opprinnelige navn.

Daming-palassets rester (*Daming gong yizhi*) ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner (1-156).

I dag er man i gang med en gjenoppbygning av Damingpalasset.

Det kan besøkes ved *Daming Palace National Heritage Park* som ligger like nord for Xi'ans sentrale jernbanestasjon.

Litteratur
----------

* Saehyang Chung: «A Study of the Daming Palace: Documentary Sources and Recent Excavations». *Artibus Asiae*, Vol. 50, No. 1/2 (1990), s. 23-72.

Referanser
----------

1. ↑   GeoNames, besøkt 6. april 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Daming Palace – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Daming Palace National Heritage Park Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. 大明宫国家遗址公园 hentet 1. november 2014, udgivet af Xi’an Qujiang Daming Palace National Heritage Park Managemnt Co. Ltd.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Croc: Legend of the Gobbos*** (også kjent som kun **Croc**, eller i Japan som **Croc! Pau-Pau Island**) er et tredjepersons, 3D-plattformspill utviklet av Argonaut Software og utgitt av Fox Interactive i 1997. Spillet ble produsert og utgitt for Game Boy Color, Sony PlayStation, Sega Saturn, og Microsoft Windows.

Hovedpersonen er en grønn krokodille som heter Croc, som må komme seg gjennom flere baner som foregår på forskjellige øyer over hele Gobbo Valley. Nivåene består av forskjellige mindre under-seksjoner som foregår både over land og under jorden (og av og til under vann) som er full av forskjellige fiender og andre hindringer som forsøker å hindre Croc. Enkelte etapper inneholder også større fiender kjent som «Guardians» som Croc må beseire for å komme videre til neste område.

Forskjellige samleobjekter er spredt over samtlige etapper, inkludert små, grå krystall-lignende kuler som fungerer som Crocs kan bruke for å få bedre helse, og røde hjerter som gir spilleren et ekstra liv. Crocs evner til å manøvrere er sammenlignbare med Mario fra *Super Mario 64*. De primære bevegelsesmetoder er å løpe, hoppe, klatre eller svømme.

Handling
--------

Kong Rufus, leder for en gruppe skapninger kalt Gobbos, ser på en soloppgang over Gobbo-dalen når han legger merke til en stor kurv med en krokodille som flyter nedover en elv. Kong Rufus og hans innbyggere, Gobbos, bestemmer seg for å la krokodillen vokse opp som en av deres egne. Men krokodillen, som snart får kallenavnet Croc, vokser seg hele tiden større og blir til slutt mye større enn de andre Gobbos. En dag invaderer baron Dante og hans skurker, kjent som Dantinis, Gobbo Valley og begynner å terrorisere Gobbos, fanger dem og låser dem inn i bur.

Midt i alt dette kaoset får Kong Rufus tak i en magisk gul fugl ved navn Beany, som bruker sine magiske evner for å transportere Croc til sikkerhet, rett før kong Rufus blir snappet av Baron Dante. Dante og hans håndlangere tar snart fullstendig overtak over hele Gobbo Valley, og alle Gobbos. Croc legger deretter ut på et oppdrag for å frigjøre Gobbos og landsbyen deres - og til slutt beseire Baron Dante.

Referanser
----------

1. 1 2   Redump.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Croc: Legend of the Gobbos* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Croc: Legend of the Gobbos* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Croc: Legend of the Gobbos* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Croc: Legend of the Gobbos* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Croc: Legend of the Gobbos* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Croc: Legend of the Gobbos* hos GameSpot Rediger på Wikidata

* (en) *Croc: Legend of the Gobbos* hos IGN Rediger på Wikidata

* (en) *Croc: Legend of the Gobbos* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Croc: Legend of the Gobbos* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Croc: Legend of the Gobbos* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |

Portal: Videospill
**Soussjef** er en lederstilling som har rang like under toppsjefen, og tilsvarer **nestleder**. De aller fleste i Norge som har soussjef-tittelen er ansatt i hotell- og restaurantbransjen og er nestleder en restaurantvirksomhet, og er underlagt kjøkkensjefen. Her har soussjefen ofte personalansvar på vegne av kjøkkensjef og kan være stedfortreder for denne. I engelsktalende land og Sverige er en **sous-chef** nestleder i en serveringsbedrift. På svensk og andre språk betyr ordet assisterende kjøkkensjef, idet *chef* er det styrende substantivet. Denne bruken finnes også innen hotellfag på norsk.

I finansnærlingen kan tittelen tilsvare en viseadministrerende direktør eller assisterende direktør. Det er enkelte banker eller forsikringsselskap. 

Ordet satt sammen av det franske *sous*, «under eller nedenunder», og «sjef», betyr assisterende sjef, nestleder, visedirektør og så videre. Tittelen har vært mye benyttet innen bank og finans, men det brukes også andre steder. En tilsvarende tittel er *viseadministerende direktør*.

Noen kjente sousjefer
---------------------

* Carl-Erik Grimstad – tidligere soussjef ved Det kongelige slott
* Sjur Lindebrække – senere banksjef
* Søren Hald Møller – soussjef i Grønlands hjemmestyre

Referanser
----------

1. ↑  «Soussjef - Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 4. august 2023.
**Batman** (kurdisk: Êlih) er en by i regionen Sørøst-Anatolia i Tyrkia og administrativt senter i provinsen Batman. Byen ligger på et platå, 540 meter over havet, nær samløpet mellom elvene Batman og Tigris. Byen er et senter for Tyrkias oljeindustri, og landets største oljefelt ligger ved byen.

Fram til 1950-tallet var Batman en landsby ved navn Iluh, med en befolkning på rundt 3 000. Men oljefeltene som ble oppdaget i området på 1940-tallet førte til en rask utvikling av området og tilflytting av arbeidskraft fra andre deler av Tyrkia. I 1957 ble landsbyen omdøpt til Batman, etter elva like ved, og den fikk bystatus og ble senter for distriktet. I løpet av de neste 50 årene vokste byens befolkning fra 3 000 til nærmere 300 000. En 511 km lang oljerørledning ble i 1967 bygget fra Batman til havnebyen Dörtyol ved Middelhavet for å transportere råolje fra Batman. I 1990 ble byen administrativt senter for provinsen Batman.

Bortsett fra olje, som med stor margin er den dominerende næringen i region, produseres det også drikkevarer, næringsmidler, kjemikalier, møbler, fottøy, maskineri og transportutstyr i Batman. Et universitet ble etablert her i 2007.

Utdanning
---------

Ifølge folketellingen i 2000, ble 15% menn og 43% kvinner i Batman kategorisert som analfabeter. Innenfor befolkningen som kan lese og skrive, er det ca. av 33% mennene og 29% av kvinnene, som har grunnskoleutdanning, 3,3% menn og 0,9% kvinner med universitetsutdannelse, og ca 13% menn og 3,8% kvinner hadde fullført en videregående skole eller tilsvarende. There are 71 elementary and 12 high schools in Batman.

### Høyere utdanning

Byen har ett universitet, Batmans universitet, som ble grunnlagt 27. mai 2007. Universitetet har ca. 140 ansatte og ca. 2500 studenter, og underviser i temaer som ingeniørvitenskap, økonomi og administrasjon.

Sport
-----

Fotball er den mest populære sporten i Batman. Byen har en profesjonell fotballklubb, Batman Petrolspor, som ble stiftet i 1960 og spiller i tredje divisjon 3.lig. Klubben ble oppkalt etter petroleumsindustrien i byen. En annen lokal fotball, Batman B.S. spiller i Turkish Third League. Begge klubbene spiller sine hjemmekamper på Batman 16 Mayıs, som har en kapasitet på 4.900 tilskuere.

Referanser
----------

1. ↑  The Characteristics Of The Population By Provinces, 2000 Population Census. Population By Literacy, Education Level and Sex Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. turkstat.gov.tr
2. ↑  BATMAN PETROLSPOR tff.org (tyrkisk). Hentet 25. juni 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (tr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Batman (city) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Tahir Hussain** (født 1982) ble kjent for norske tv-seere da han med Laurence-Moon-Bardet-Biedl syndrom (LMBB), som blant annet har medført blindhet, i 2009 gjennomførte sykkelrittet Den store styrkeprøven, Trondheim–Oslo, på tandemsykkel sammen med politimannen og idrettslederen Vidar Bøe. Rittet, og forberedelsene, ble vist på TV 2 i programserien «Sykkeldrømmen» høsten 2009.

Biografi
--------

Hussain kom til Norge med sin familie bare ti måneder gammel. Med sykdommen Laurence-Moon-Bardet-Biedl (LMBB) syndrom begynte han å miste synet sitt i 12-årsalderen og ble blind etter noen få år. Han ble i tillegg rammet av overvekt, som også er et symptom av sykdommen. Han har siden blitt norgesmester på tandem for handikappede to ganger og deltatt i et seksdagers ritt i Belgia for blinde og synshemmede. Han har fullført et av Norges hardeste motbakkeløp, «Skåla 1848 meter rett opp», raftet i Sjoaelva, deltatt i klatre- og rappelleringsprosjekter, samt tatt dykkerkurs.

Hussain ble i 2009 kåret til årets norsk-pakistaner av nettmagasinet X-plosiv. De mednominerte, som han vant over, var forskeren Laila Bokhari og TV 2-reporteren Kadafi Zaman. At han trosset sitt handikap og syklet Trondheim til Oslo på 22 timer og 30 minutter var bare en av de utslagsgivende prestasjoner. Juryen påpekte også at han ved siden av å være en rollemodell for norsk-pakistanere, også var et sterkt forbilde for alle uansett etnisitet, forutsetninger og bakgrunn.

I mars 2010 stod han for «Tahir-lekene», for første gang arrangert på Lillomarka Idrettspark i Oslo. Arrangementet hadde over 500 deltakende barn fra Ammerud skole, deriblant en rekke barn som fikk sin debut på langrennski. Med seg på arrangementet hadde han Lillomarka Skiklubb og elever fra idrettsfag ved Bjerke videregående skole.

Referanser
----------

1. ↑  
«Tahir Hussain». tv2nyhetene.no. 8. juni 2009.
2. 1 2  
«TV 2-syklisten er årets norsk-pakistaner». tv2nyhetene.no. 27. september 2009.
3. ↑  «Fart og vinterglede». groruddalen.no. 12. mars 2010. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Vidar Bøe ble årets ildsjel – NRK
* Den store styrkeprøven: Vidar og Tahir kom i mål – TV2