recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gjerdrum ungdomsskole** er en ungdomsskole i Gjerdrum kommune i Akershus. Skolen ble nyåpnet til skolestart i august 2009, men har sin historie tilbake til 1971.

Skolebygget
-----------

Det nye skolebygget ble tatt i bruk 19. august 2009, og offisielt åpnet 20. oktober samme år. Bygget er på 4 000 kvm, og er tegnet av Kristin Jarmund Arkitekter AS. Totalentreprenør var Backe Romerike (Het da Agathon Borgen AS).

18. juni 2010 ble skolen tildelt Statens byggeskikkpris 2010.

Det er et delvis åpent skolebygg, men med tydelig atskilte områder for trinnene. Innen hvert trinnområde er det et lukket rom, et halvåpent rom, et åpent arbeidsområde og et auditorium. I tillegg kommer grupperom og arbeidsrom for lærerne.

Bruk av latinske navn er gjennomgående i bygget, og det er egne avdelinger for mat og helse (Culina), musikk (Musica), kunst og håndverk (Creo) og naturfag (Scientia). Det er kantine (Campus) og administrasjonfløy, og ungdomshuset har fått sine egne lokaler (Juventa). Auditoriene har også latinske navn, hvor Theatrum er på åttende trinn, Forum på niende og Colosseum er på tiende trinn. Auditoriene blir større ettersom hvilket trinn du går i, da Colosseum er størst. Elevene har hvert sitt skap i garderobeområdet, og hver sin bokskuff inne i baseområdet.

Uteområdet
----------

Uteområdet som er tegnet av Østengen og Bergo AS Landskapsarkitekter MNLA, innbyr til elevaktivitet og det er blant annet basketballbane, volleyballbane, løpebaner, hoppegrop, bordtennisbord, slangebenk, svermestier, amfi og sandvolleyballbane. I Atrium er det sittebenker og utescene.

Galleri
-------

* Atrium i Gjerdrum ungdomsskoleAtrium i Gjerdrum ungdomsskole
* Gjerdrum ungdomsskole sett vestfraGjerdrum ungdomsskole sett vestfra
* Hovedinngangen på Gjerdrum ungdomsskole i kveldsstemningHovedinngangen på Gjerdrum ungdomsskole i kveldsstemning
* Den noe uvanlige lyssettingen på Gjerdrum ungdomsskoleDen noe uvanlige lyssettingen på Gjerdrum ungdomsskole

| * v
* d
* r
Gjerdrum kommune i Viken fylke |
| --- |
| Gjerdrum | Tettsteder | Ask **·** Grønlund |
| Kirker | Gjerdrum kirke **·** Heni kirke |
| Skoler | 

|  |  |
| --- | --- |
| Barneskoler | Gjerdrum barneskole **·** Veståsen skole |
| Ungdomsskole | Gjerdrum ungdomsskole |

 |
| Andre kommuner i Viken | Aremark **·** Asker **·** Aurskog-Høland **·** Bærum **·** Drammen **·** Eidsvoll **·** Enebakk **·** Flesberg **·** Flå **·** Fredrikstad **·** Frogn **·** Gjerdrum **·** Gol **·** Halden **·** Hemsedal **·** Hol **·** Hole **·** Hurdal **·** Hvaler **·** Indre Østfold **·** Jevnaker **·** Kongsberg **·** Krødsherad **·** Lier **·** Lillestrøm **·** Lunner **·** Lørenskog **·** Marker **·** Modum **·** Moss **·** Nannestad **·** Nesbyen **·** Nesodden **·** Nittedal **·** Nordre Follo **·** Nore og Uvdal **·** Rakkestad **·** Ringerike **·** Rollag **·** Råde **·** Rælingen **·** Sarpsborg **·** Sigdal **·** Skiptvet **·** Ullensaker **·** Vestby **·** Våler **·** Øvre Eiker **·** Ål **·** Ås |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
Bryn kirke i Vestre Bærum
**Vestre Bærum prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Asker og Bærum prosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet vestre del av Bærum kommune i Akershus fylke, og hovedkirken var Tanum kirke.

Historikk
---------

*Túnœims sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet, og Tanum kirke er en av Bærums to middelalderkirker, hvorav den andre er Haslum kirke i Østre Bærum.

Tanum sogn ble senest ved reformasjonen innlemmet i Asker prestegjeld, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. Sognet er oppført i Skattematrikkelen 1647 som *Wester Berumb sougen* i Aggers fougderie.

Ettersom de tilhørte et annet tinglag enn hovedkirken i Asker prestegjeld, dannet Vestre og Østre Bærum sogn grunnlaget for Bærum formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Etter kgl.res. av 4. september 1893, gjeldende fra 1. januar 1894, ble det vidløftige Asker prestegjeld delt i tre, ved at Vestre og Østre Bærum ble skilt ut som egne prestegjeld. I Vestre Bærum med Bryn kirke som hovedkirke og Tanum kirke som annekskirke.

Ved forskrift av 5. desember 1975 ble Vestre Bærum prestegjeld delt i tre, ved etableringen av Bryn, Helgerud og Tanum prestegjeld, gjeldende fra 1. mars 1976.

Referanser
----------

1. ↑  *Diplomatarium Norvegicum*. Christiania: P. T. Mallings Forlagshandel. 1857. s. 314.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 20.
3. 1 2  Christie, Sigrid (1996). *Tanum kirke 850 år*. [Tanum menighet]. s. 334,349.
4. ↑  Kgl.res. 4. september 1893, kunngjort i *Norsk Lovtidende* avdeling II ,1893, s. 452.
5. ↑  Forskrift om deling av Vestre Bærum prestegjeld, lovdata.no
6. ↑  «Asker og Bærums budstikke 1976.02.23». Norge;Viken;;Bærum;;;;. 19760223. s. 14.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
Yonatan Steinberg, 2019
**Yonatan Steinberg** (hebraisk: יהונתן שטיינברג;a 1980 – 2023) var en israelsk offiser i Israels forsvar med oberstløytnants grad, som tjente som sjef for 933. Nahalbrigade. Han hadde tidligere vært sjef for forsvarets senter for taktisk trening, sjef for Binyamin-brigaden, assisterende brigadesjef for operasjoner i *Steel Formation*[*klargjør*], og sjef for bataljon 931. Han ble drept av medlemmer av Hamas under deres overraskelsesangrep på Israel i oktober 2023.

Liv og virke
------------

Yonatan Steinberg studerte ved Horev skole og *Ma'ale Eliyahu Yeshiva* i Tel Aviv.

Han vervet seg til Israels forsvar i august 2000 og ble tildelt bataljon 931 i Nahalbrigaden. Etter fullført grunnutdanning tjenestegjorde han som stridssoldat i bataljonen. Han gjennomgikk forsvarets stridsetterretningskurs og offisersskole. Etter å ha fullført kursene, returnerte han til bataljon 931, hvor han ble utnevnt til troppsjef og deltok i kampoperasjoner mot palestinske militante under den andre intifadaen.

Senere tjenestegjorde han som kompanisjef i bataljon 931. Mellom 2011 og 2012 var han nestkommanderende i bataljon 931. Etter dette tjenestegjorde han som assisterende brigadesjef for operasjoner i Nahalbrigaden mellom 2012 og 2013. Deretter ble han utnevnt til stabssjefens militære sekretær, og tjenestegjorde i denne rollen mellom 2013 og 2015.

I 2019 ble han utnevnt til sjef for Binjamin-brigaden. 

I 2022 ble han utnevnt til hovedleder for taktiske operasjoner, og innehadde denne stillingen til 2023. 

Han ble utnevnt til sjef for 933-brigaden[] i mai 2023.

Han bodde i kibbutzen Shomria med kone og seks barn.

I 2023 ble Yonatan Steinberg drept i kamp i en skuddveksling med palestinske militanter i Gaza-Israel-konflikten i 2023. Han var en av de høyeste offiserer som ble drept i kamp på lang tid.

Referanser
----------

1. ↑  «Israeli commander among 500 dead in conflict with Hamas». *The Independent* **(engelsk)**. 7. oktober 2023. Arkivert fra originalen 8. oktober 2023. Besøkt 8. oktober 2023.
2. ↑  Bridger, Bianca (7. oktober 2023). «IDF Nahel Brigade Colonel Yonatan Steinberg Killed in Clash Near Kerem Shalom». *The Atlas News* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 8. oktober 2023. Besøkt 8. oktober 2023.
3. 1 2 3  «לא עוצמים עין ומסכלים פיגועי טרור». *www.inn.co.il*. Arkivert fra originalen 15. september 2023. Besøkt 8. oktober 2023.
4. 1 2 3  «מפקד חטיבת הנח"ל, אלוף-משנה יהונתן שטיינברג ז"ל נהרג בהיתקלות». *www.inn.co.il*. Arkivert fra originalen 8. oktober 2023. Besøkt 8 October 2023.  Sjekk datoverdier i `|besøksdato=` (hjelp)
5. ↑  «תרגיל "שערי הפלדה" לדימוי לחימה בעזה מגיע לשיאו. הצטרפנו ללוחמים». *www.idf.il*. Arkivert fra originalen 6. september 2023. Besøkt 8. oktober 2023.
6. ↑  Fabian, Emanuel (8. oktober 2023). «Commander of IDF's Nahal Brigade killed in clashes with Hamas on Gaza border». *The Times of Israel* **(engelsk)**.
Ulrich Graf i 1920.
**Ulrich Graf** (født 6. juli 1878 i Bachhagel, død 3. mars 1950 i München) var en tysk nazist og SS-general. Han var en av de tidligste medlemmene av NSDAP og deltok i Ølkjellerkuppet i 1923.

Liv og virke
------------

Ulrich Graf ble 1896 med i den bayerske hær. I 1904 ble han dimittert fra tjenesten på grunn av en skade. Deretter var han kommunebetjent i München.

Graf var amatørbryter og slakter. Han var en av de tidligste medlemmer i NSDAP (medlem nummer 8) og SS (medlem nummer 26), og ble Adolf Hitlers personlige livvakt fra 1920 til 1923.

Graf deltok, som medlem av Stoßtrupp Adolf Hitler, i Adolf Hitlers ølkjellerkupp i München den 8.–9. november 1923. Sammen med Rudolf Hess banet han vei for Hitler til tribunen. Deretter, ved kuppmakernes marsj den 9. november, stilte Graf seg foran Hitler da det militære åpnet ild. Graf fikk flere alvorlige skuddskader og betraktes å ha reddet Hitlers liv.

Graf kom seg fra skadene, og ble atter med i nazistpartiet etter at Hitler ble løslatt fra fengselet. I desember 1924 ble han innvalgt i bystyret i München, og fortsatte opp gjennom årene som NSDAP-politiker. Ved den tid da Hitler kom til makt i 1933 var han blitt Sturmbannführer i Heinrich Himmlers SS - tilsvarende majors grad i Wehrmacht.

I 1936 ble Graf valgt inn i Reichstag. I 1937 ble han Oberführer, og den 20. april 1943, Hitlers fødselsdag, ble han SS Brigadeführer.

Til sin egen fødselsdag i 1943 mottok han en bok fra Himmler, Hans Venatiers *Vogt Bartold: Der grosse Zug nach dem Osten*, undertegnet av Himmler, med takk for at han hadde reddet Hitlers liv tyve år tidligere.

I 1948 ble Graf dømt til fem års hardt straffearbeid. Han døde i mars 1950.

Litteratur
----------

### Fra nazitiden

* Jost Rieblinger (NSDAP-Kreisleiter fra Dillingen), utgav i 1939 skriftet *Ulrich Graf, der Bachtalsohn. Zum 60. Geburtstag des „alten Begleiters des Führers"* (Manz, Dillingen/Donau). Det ble i den sovjetiske okkupasjonssone (senere DDR) satt på listen over forbudt litteratur (Liste der auszusondernden Literatur).

### Etter Annen verdenskrig

* *Statisten in Uniform. Die Mitglieder des Reichstags 1933–1945. Ein biographisches Handbuch.* Bearbeitet von Joachim Lilla. Unter Mitarbeit von Martin Döring und Andreas Schulz. Düsseldorf 2004, S. 186, ISBN 3-7700-5254-4
* *The SS: Hitler's Instrument of Terror* **(engelsk)**. St. Paul, Minnesota: Zenith Imprint. 1994. ISBN 0-7603-1933-2.

Referanser
----------

1. ↑   Dienstaltersliste der Schutzstaffel der NSDAP, Stand vom 1. Dezember 1936[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Mathias Rösch: *Die Münchner NSDAP 1925-1933*. s. 514.
3. ↑  Williamson 1994, s. 18
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Tyler Futrell** (født 1983) er en Oslo-basert komponist, opprinnelig fra Nord-California. Han har studert under Bent Sørensen ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium, med Lee Hyla ved New England Conservatory og Michael Jarrell ved Universität für Musik und darstellende Kunst Wien.

Futrell har vært basert i Oslo siden 2010, og har samarbeidet med ensembler og festivaler som Ultimafestivalen, Borealis, ILIOS-festivalen, Only Connect, BIT20 Ensemble, Det Norske Solistkor, Alpaca Ensemble, Telemark Kammerorkester, Karin Hellqvist, Silje Aker Johnsen, Ensemble 96, SISU, Aksiom Ensemble, Trondheim Sinfonietta og filmskaperen Margarida Paiva.

Futrells verker har også blitt fremført internasjonalt av ensembler som Athelas Sinfonietta (DK), Esbjerg Ensemble (DK), Curious Chamber Players (SE), Dinosaur Annex (US), og strykevartettene Zapolski (DK), Sonar (DE), Chartreuse (US), og Bozzini (CA) i konsertlokaler som Jordan Hall (Boston), Tivolis Koncertsal (København), King’s Place (London), St. Paul’s Hall (Huddersfield), Weimar Spring Days Festival (Weimar), og Institute del Teatre (Barcelona).

Futrell er medlem i nyMusikks Komponistgruppe samt Norsk Komponistforening.

Produksjon
----------

### Verkliste (utvalg)

* *Pas de deux : for violinist and performer* (2015)
* *Brittle Fluid* (2014)
* *Man is Exhaled Breath : Concerto for violin, ensemble & singers* (2012)
* *Messier 5 : For spatialized alto saxophone quintet* (2001/2013)
* *Partita for unaccompanied violin* (2011)
* *String Trio for Bill No. 1* (2002)

### Diskografi

* *Brittle Fluid* (2016)

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. august 2016. Besøkt 22. august 2016.
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. desember 2013. Besøkt 22. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Verkliste fra NB noter
* Tyler Futrell hjemmeside
* Tyler Futrell, medlemsside Norsk Komponistforening Arkivert 30. september 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Reliabilitet** eller *pålitelighet* er et uttrykk for konsistens eller stabilitet. I teknisk sammenheng er det definert som «evnen en komponent eller et teknisk system har til å utføre en operasjon under gitte forutsetninger.»

Reliabilitet er også forbundet med målesikkerhet. Hvis den samme måling gjentas mange ganger, er målet reliabelt om vi får det samme svaret hver gang (forutsatt at vi måler det samme). Reliabilitet har ikke noe med realitet å gjøre. En klokke kan gi reliable mål (ved å måle tid konsist og troverdig), men samtidig vise tiden helt feil (for eksempel hvis klokken er stilt én time for sent).

En konklusjon er reliabel om andre kommer til den samme konklusjonen, ved bruk av de samme premisser. I vitenskap er det derfor viktig å fremvise premissene for en konklusjon. Noe annet regnes som dårlig vitenskap.

Se også
-------

* validitet
* normalfordeling
* eksperiment

Referanser
----------

1. ↑  (no) Reliabilitet i Store norske leksikon
2. ↑  Holen, Arne T. (1983). *Pålitelighetsanalyse*. [Trondheim]: Tapir. s. 6. ISBN 8251905680.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
***Plane Crazy*** er en amerikansk animasjonsfilm fra 1928 produsert av Walt Disney Company. Dette er den første Mikke Mus-filmen, og den handler om Mikke Mus som lager et fly og Minni blir selvsagt invitert med.

Handling
--------

Mickey forsøker å fly hans eget fly for å imitere Charles Lindbergh. Etter å ha bygget sitt eget fly, gjør han en simulering for å sikre at flyet er trygt, men dette mislykkes og flyet blir ødelagt. Han forsøke å bygge ett nytt fly. Han ber en Minnie, en ung kvinne han kjenner, om å bli med på hans første fly - etter at hun gir ham hestesko som lykke til. 

Når Mickey først har fått kontroll over flyet, forsøker han gjentatte ganger å kysse Minnie. Når hun nekter, bruker han makt: Han skremmer henne ved å kaste henne ut av flyet, og fanger henne igjen kort tid senere. Minnie hopper deretter ut i fallskjerm fra flyet. Mickey blir distrahert av dette, mister kontrollen over flyet, og krasjer i et tre.

Video
-----

* *Plane Crazy*-tegnefilmen uten lyd.

Se også
-------

* *Steamboat Willie* (1928)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Plane Crazy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Plane Crazy* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Plane Crazy* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Plane Crazy* på Silent Era Rediger på Wikidata
* *Plane Crazy* på Mickey Mouse Follies (i sort/hvitt)
* *Plane Crazy* på Disneyshorts.org
**SpareBank 1 Gruppen AS** er et holdingselskap eid av SpareBank 1 Nord-Norge, SpareBank 1 SMN, SpareBank 1 SR-Bank, SpareBank 1 Østlandet, Samarbeidende Sparebanker, Landsorganisasjonen (LO) og fagforbund tilknyttet LO. Administrerende direktør fra 2009 til 1. april 2015 var Kirsten Idebøen.

SpareBank 1 Gruppen ble etablert i 1996. SpareBank 1 Gruppen har et administrativt ansvar for samarbeidsprosessene i SpareBank 1-alliansen, der teknologi, merkevare, kompetanse, felles prosesser / utnyttelse av beste praksis og innkjøp står sentralt. Alliansen driver også utviklingsarbeid gjennom tre kompetansesentra innenfor læring (Tromsø), betaling (Trondheim) og kreditt (Stavanger).

Som fellesbetegnelse på alle de selvstendige selskapene, alle SpareBank 1-bankene, SpareBank 1 Gruppen AS og datterselskaper benyttes Sparebank 1 Alliansen. SpareBank 1 Alliansen omfatter over 350 kontorer. Totalt har alliansen omtrent 5 400 ansatte, hvorav ca. 1 400 er tilknyttet SpareBank 1 Gruppen og datterselskaper.

Eierskap i selskaper
--------------------

100 % eierskap
* Conecto
* Odin Forvaltning
* SpareBank 1 Factoring
* SpareBank 1 Forsikring
* SpareBank 1 Portefølje

Annet
* Fremtind Forsikring (65 %)
* LOfavør (49 %)

Sparebank1 utviklet og eier den digital norsk pengeinnsamlingsstjenesten Spleis (etablert 2017).

Eiendomsmegler
--------------

I SpareBank 1 Alliansen inngår også Eiendomsmegler 1, som er Norges største eiendomsmeglerforetak[]. Eiendomsmegler 1 har felles kjedekontor, men de enkelte kontorene eies direkte av de enkelte SpareBank 1-banker.

Eierfordeling
-------------

* SpareBank 1 Nord-Norge (19,5 %)
* SpareBank 1 SMN (19,5 %)
* SpareBank 1 SR-Bank (19,5 %)
* Landsorganisasjonen/fagforbund tilknyttet LO (9,6 %)
* Samarbeidende Sparebanker AS (19,5 %)
* SpareBank 1 Østlandet (12,4 %)

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Spleis. «Hva er Spleis?». *www.spleis.no* **(norsk)**. Besøkt 27. august 2020.
3. ↑  «Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret - Brønnøysundregistrene». *w2.brreg.no*. Besøkt 28. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Nicolai Esmit** også kjent som **Nicolai Schmidt** (født i Holsten) var guvernør på St. Thomas i Dansk Vestindia i perioden 4. juli 1680 til november 1682. Han var eneste søker til å overta stillingen etter Jørgen Iversen Dyppel. Etter å ha kullkastet alt som hans forgjenger hadde bygd opp, besluttet Vestindisk-guineisk Kompagni å utnevne en ny guvernør i 1682. Nicolai Esmit ble likevel sittende med makten til 1683 da han ble fjernet fra stillingen i et lokalt opprør som ønsket å innsette hans bror Adolph Esmit som guvernør.

Han forlot St. Thomas og reiste til København, hvor han ble dømt til fengsel. Han ble senere erklært sinnssyk og ble av dansk høyesterett tilkjent en erstatning på 20 000 rigsdaler fra hans bror.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk Biografisk Leksikon-ID Nicolaj\_Esmit[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (da) Dansk biografisk Lexikon om Nicolai Esmit


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jørgen Iversen Dyppel** | **Guvernør på St. Thomas**(1680–1682) | Etterfølger:**Adolph Esmit** |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon
 |
*Emilias Kilde* malt 1784 av Jens Juel
**Emilie von Schimmelmann** (født **Amalie Caroline Christiane von Rantzau** den 2. juni 1752 i Burg i Ditmarsken, død 6. februar 1780 i København) var riksgrevinne og holstensk komtesse.

Hun var datter av general og kommandant i Glückstadt riksgreve Ditlev Carl Rantzau og Gisela Christiane født von Stammer. I 1775 ble hun gift i Ahrensburg med lensgreve og politiker Ernst Heinrich von Schimmelmann. Hun skildres av samtidige som tiltalende, og skal hatt et lykkelig men kort samliv med sin mann. Etter fem års ekteskap døde hun av tuberkulose. Hun ligger begravet i St. Petri kirkes gravkapeller med sin mann og hans andre kone Charlotte Schimmelmann. 

Til minne om sin hustru lot ektemannen oppføre en minnestøtte, Emiliekilde, ikke langt fra landstedet Sølyst i Klampenborg, hvor ekteparet hadde hatt deres sommerresidens. Monumentet ble fredet i 1918.

Referanser
----------

1. ↑  *Amalie (Emilie) Caroline Christiane rigsgrevinde Rantzau*, finnholbek.dk
2. ↑  *Schimmelmann, Heinrich Ernst*, Dansk biografisk Lexikon
3. ↑  *Emiliekilde*, kulturarv.dk

Portaler: Danmark | Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND
 |
Østre Porsgrunn kirke (nedbrent 2011)
Vestsiden kirke i Porsgrunn
**Porsgrunn prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Skien prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Porsgrunn kommune i Telemark fylke, og hovedkirken var Østre Porsgrunn kirke.

Porsgrunn prestegjeld og dets sogn er nå en del av Porsgrunn kirkelige fellesråd underlagt Skien prosti.

Historikk
---------

Inntil 1763 var Vestre Porsgrund annekssogn til Solum prestegjeld, mens Østre Porsgrunn lå under Eidanger. Ved kgl.res. av 10. oktober 1760 ble det bestemt at hele Porsgrunn skulle skilles ut som eget prestegjeld så snart Eidanger sokneprestembete ble ledig. Det skjedde i 1763, og endringen ble iverksatt ved kgl.res. av 2. desember 1763.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Østre Porsgrunn
* Vestre Porsgrunn

Referanser
----------

1. ↑  «Prestegjeld og sogn i Telemark». *Arkivverket* **(norsk)**. 10. juli 2017. Besøkt 16. mars 2023.
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Fletting:** Det er foreslått at denne artikkelen eller seksjonen blir flettet inn i *Unified Modeling Language*. (Diskusjon).
**Multiplisitet** brukes innenfor informasjonsmodellering for angivelse av nedre og øvre mulige antall forekomster ved instansiering av et dokument[*klargjør*] fra en modell[*klargjør*].

Oversikt
--------

Multiplisitet er en assosiasjonsrelasjon som indikerer at (minst) en av de to relaterte klassene refererer til den andre. Denne relasjonen beskrives vanligvis som "A har en B" (en kattemor har kattunger, kattunger har en kattemor).

UML-representasjonen til en assosiasjon er en linje som forbinder de to assosierte klassene. I hver ende av linjen er det en valgfri notasjon. For eksempel:

* Synlighet: Man kan indikere ved hjelp av en pilspiss at den spisse enden er synlig fra pilhalen
* Eierskap: Man kan indikere eierskap ved plassering av en ball
* Rolle: Rollen til elementene i en ende kan indikeres ved å angi et navn for rollen
* Multiplisitet: Multiplisiten av instanser av den entiteten (verdimengden av antallet objekter som deltar i assosiasjonen fra den andre endens perspektiv).

Notasjon
--------

|  |  |
| --- | --- |
| **0** | Ingen instanser (sjeldent) |
| **0..1** | Ingen eller en instans |
| **1** | Eksakt en instans |
| **1..1** | Eksakt en instans |
| **0..\*** | Null eller flere instanser |
| **\*** | Null eller flere instanser |
| **1..\*** | En eller flere instanser |

Eksempel
--------

For eksempel kan man ved Unified Modeling Language si at

Person.barn: Person [0..\*]
, hvor «barn» er et attributt i klassen «Person» med attributtype som peker tilbake på egen klasse. Nedre multiplisitet er «0» og øvre multiplisitet «ubegrenset». Altså, en person kan ha barn og det er ingen begrensning på antallet.

Se også
-------

* Entitet–relasjonsmodell
**Palmerston North** er en by på New Zealand, og administrasjonssenter for regionen Manawatu-Wanganui. Blant lokale går byen bare under navnet Palmerston, eller kallenavnet *Palmy*. Byen ligger i et flatt jordbruksområde sentralt på den sørlige delen av Nordøya, like ved elven Manawatu.

Palmerston ble oppkalt etter Lord Palmerston, en tidligere britisk statsminister fra 1850-årene. Ordet *north* ble tillagt av postvesenet i 1871 for å skille byen fra stedet Palmerston på Sørøya. Maori-navnet *Papaioea* er blitt oversatt til «hvor vakkert det er».

Sammenlignet med resten av New Zealand, har Palmerston en ung befolkning, særlig i aldersgruppen 15-29 år. Forklaringen ligger i byens *Massey University* og andre utdanningsinstitusjoner, samt militærbasene *Linton* og *Ohakea*. Byen er New Zealands åttende største, og det bor en million mennesker innenfor en 250 kilometer radius rundt sentrum.

Palmerston er godt utbygd med infrastruktur. Jernbanelinjen *North Island main trunk* mellom Auckland og Wellington går gjennom byen, og det er også forbindelser til Taranaki og Hawke's Bay. *State Highway 1* går gjennom regionen, og flyplassen *Palmerston North Airport* har innenriks forbindelser til de største byene i landet.

Frem til 1866 var byområdet skogklaringen kjent som *Papaioea*. Land ble solgt til den britiske kronen i 1864, og i 1866 ble det planlagt en by, tegnet av J. T. Stewart. Utviklingen av byen stagnerte frem til innvandringen økte og offentlige arbeider ble satt i gang i 1871. De første bosetterne var skandinaver. De, og senere andre, arbeidet først med veibygging. I en årrekke var Palmerston avhengig av offentlige byggearbeider og sagbruksvirksomhet. Men i 1886 var fremtiden sikret, da jernbanen kom til byen og storfedriften startet.

Referanser
----------

1. ↑  Guide, New Zealand Tourism. «Palmerston North History New Zealand». *www.tourism.net.nz*. Besøkt 27. april 2016.
2. ↑  «Palmerston North | NZHistory, New Zealand history online». *www.nzhistory.net.nz*. Besøkt 27. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Palmerston North – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Hægebostad kirke
**Hægebostad prestegjeld**, inntil 1841 benevnt **Øvre Qvinnesdal** var et prestegjeld tilhørende Lister prosti i Agder bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Hægebostad kommune i Agder fylke, og hovedkirken var Hægebostad kirke.

Hægebostad og dets sogn er nå en del av Hægebostad kirkelige fellesråd, som er underlagt Lister prosti.

Historikk
---------

*Helgibólstaðir sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hægebostad antas å være lagt under Kvinesdal prestegjeld i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. *Qvinnesdal* besto fra denne tiden av hovedsognet Liknes med Feda, Hægebostad og Eiken annekssogn. I 1670 fikk fjellbygden Fjotland egen kirke, så det vidløftige *Øvinnesdal* hadde derved fem kirker.

Geografisk var dette prestegjeldet særegent, ettersom hovedkirken og to annekser lå i Kvinesdal, mens de to siste annekssognene, Hægebostad og Eiken lå i dalføret til Lygna, hvilket var på østsiden av den værutsatte Kvinesheia. Det angis at grunnen var at disse bygdene fra meget gammelt av hadde kortere avstand til sjøen til Kvinesdal enn ut til Lyngdal.

Dette sognekallet var omtalt som et *stridt kall*, og ble således ved kgl.res. av 6. april 1753 delt i en *øvre del*, hvilket ble benevnt *Øvre Qvinnesdal* med hovedsognet Hægebostad, med Eiken og Fjotland som annekssogn. Den *nedre delen* bestod av Liknes hovedsogn og Feda anneks og ble benevnt Nedre Qvinnesdal. Delingen trådte i kraft ved sogneprest Mads Horsens avgang i 1760.

Dette var en ulogisk inndeling, ettersom betjening av Fjotland fra Hægebostad var like besværlig som situasjonen i det tidligere prestegjeldet. Allerede i 1792 forsøkte presten Bergh å få Fjotland overført til Nedre Qvinnesdal, og senere i 1836 tok presten Melbye igjen opp problemstillingen. Endelig ved reskr. 15. mars 1841 ble Fjotland sogn overført fra Øvre til Nedre Qvinnesdal. Øvre Qvinnesdal fikk samtidig det rettmessige navnet *Hægebostad prestegjeld*.

Øvre Qvinnesdal prestegjeld dannet grunnlaget for Øvre Qvinnesdal formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 9. desember 1966 ble Hægebostad prestegjeld nedlagt og dets sogn overført til Lyngdal prestegjeld.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1912). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 257.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 64.
3. 1 2  *Hægebostad kyrkje 150 år*. Hægebostad menighetsråd. 1994. s. 18.
4. ↑  *Kongelige Rescripter, Resolutioner og Collegial-Breve for Norge i Tidsrummet 1660-1813*. Forlagt af J.W. Cappelen. Trykt i P.T. Mallings Officin. 1842. s. 137.
5. ↑  Prestegjeld og sogn i Vest-Agder, arkivverket.no
**Møllebakken** er et nedlagt skihoppanlegg i Nordre Follo kommune i Akershus. Det ligger ved Haugland, ca. 2 km nord for Ski tettsted, plassert slik at tilløpet (stillaset) i den største hoppbakken går over fylkesvei 31 (Oppegårdveien). Anlegget er eid av skiklubbem Skimt og består av to hoppbakker med K-punkt 64 og 40 meter. I den største bakken er bakkerekorden 66 meter, satt av Vegard Opaas i 1987. I den minste bakken er rekorden over 50 meter.

Den opprinnelige hoppbakken ble tatt i bruk vinteren 1915, på samme tid som skiklubben ble stiftet. Møllebakken ble forbedret i 1924-25, da unnarennet og sletta ble jevnet ut og det ble bygd stillas, tribuner, dommertribune og trapper. Det ble arrangert landsrenn (nasjonalt renn) første gang i 1925 og deretter flere ganger utover på 1920- og 1930-tallet. Stillasene av stål som i 2023 fremdeles eksisterer, ble bygd i 1936. Under landsrennet 6. februar 1938 satte Skimts egen Trygve Gundersen bakkerekord med 52,5 meter. Dette rennet ble for øvrig åpnet av Hilda «Nusse» Braskerud fra Nordre Land, som hoppet rundt 40 meter utenfor konkurranse. Til tross for at Skimt ble tappet for penger i løpet av 2. verdenskrig, kom skiklubben seg på fote igjen og kunne ganske raskt sette Møllebakken i stand etter idrettspausen under krigen.

Møllebakken var i si tid mye brukt, og den ble blant annet brukt til trening av briten Eddie Edwards foran OL i Calgary i 1988. Anlegget har imidlertid stått ubrukt siden 1995, blant annet på grunn av et jordras i 1998 som påførte unnarennet skader som Skimt ikke har hatt råd til å reparere. Skiklubben ønsker å rive det delvis forfalte anlegget, men mangler penger til det også, og pr. 2017 står stillasene i hoppbakkene fremdeles.

Skimt eier også flere andre, mindre hoppanlegg. Det viktigste er Ellingsrudkollen, som ble åpnet i 1970. En liten bakke i Skårhaugsåsen er også i bruk, mens bakken i Bøleråsen er nedlagt.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Skimt: Skimt hoppbakker Arkivert 4. november 2020 hos Wayback Machine. (besøkt 28. oktober 2017)
2. 1 2  Ski Lokalhistoriske Arkiv: Luftige svev, lange løp og noen prinsesser - Skimt fyller 100 år Arkivert 29. oktober 2017 hos Wayback Machine. (i Gylne Sider, s. 5-7, nr. 2, 26. oktober 2015)
3. 1 2  Østlandets Blad: Har ikke råd til å rive Møllebakken (11. mars 2011, besøkt 28. oktober 2017)
4. ↑  Ski kommune: Månedens bilde 2013 - Landsrenn i Møllebakken, 1938 Arkivert 29. oktober 2017 hos Wayback Machine. (besøkt 28. oktober 2017)
5. ↑  Skimt: Ellingsrudkollen Arkivert 4. november 2020 hos Wayback Machine. (besøkt 28. oktober 2017)

Eksterne lenker
---------------

* Skisprungschanzen-Archiv: Ski (Møllebakken)
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**Territorialt Forsvar (Jugoslavia)** (serbisk: *Територијална Oдбрана*, kroatisk: *Teritorijalna Obrana*, slovensk: *Teritorialna obramba*, makedonsk: *Територијална Oдбрана*, alle forkortes med **TO**) TO ble etablert i 1969, og ideen var at hver av de jugoslaviske republikkene skulle ha sitt eget lokale forsvar uavhengig av sentraliserte JNA. De ble finansiert av den respektive republikken, men var likevel offisielt sett under kommando av den nærmeste JNA avdelingen. Opprinnelig var TO enhetene meget selvstendige og arbeidet uavhengig av hverandre, men under oppbyggingen til Jugoslavia-krigene forsøkte JNA og Serbia å sentralisere og avvæpne de lokale TO’ene for å minske motstanden. Under krigene utviklet de forskjellige TO avdelingene seg til gerilja avdelinger. Det er anslått at en til tre millioner personer kjempet for de forskjellige TO avdelingene under krigene, mens det før var 860 000 soldater i de forskjellige TO avdelingene til sammen.

Eksterne lenker
---------------

* Kort sammendrag av historien
Nedre Romerike tinghus på Lillestrøm Foto: Tommy Gildseth 
Romerike er tradisjonelt inndelt i Øvre og Nedre Romerike slik det er vist på kartet. Gjerdrum tilhører domsmyndighetsområdet til Nedre Romerike tingrett.
**Nedre Romerike tingrett** var en førsteinstansdomstol under Eidsivating lagdømme, som fra 2021 ble en del av nyopprettede Romerike og Glåmdal tingrett. Tingretten lå i Lillestrøm i Akershus og dekket kommunene Lørenskog, Lillestrøm, Rælingen, Aurskog-Høland, Gjerdrum og Nittedal. Domstolen hadde i 2018 31 faste stillinger.

24. juni 2019 ble forslag om sammenslåing av Nedre Romerike tingrett og Øvre Romerike tingrett sendt på høring. Domstolen ble i februar 2020 vedtatt sammenslått med Øvre Romerike tingrett til Romerike tingrett.

Bilder
------

* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Årsrapport 2018». Arkivert fra originalen 27. februar 2020. Besøkt 27. februar 2020.
2. ↑  «Høring: Sammenslåing av Nedre Romerike tingrett og Øvre Romerike tingrett». Justis- og beredskapsdepartementet. 24. juni 2019.
3. ↑
4. ↑

| * v
* d
* r
Tingretter i Eidsivating lagdømme |
| --- |
| Nåværende | Romerike og Glåmdal **·** Vestre Innlandet **·** Østre Innlandet **·** Follo og Nordre Østfold  **·** Søndre Østfold | Riksvåpenet |
| Tidligere | Gjøvik **·** Glåmdal **·** Hedmarken **·** Nedre Romerike **·** Nord-Gudbrandsdal **·** Nord-Østerdal **·** Sør-Gudbrandsdal **·** Sør-Østerdal **·** Valdres **·** Øvre Romerike |
| *Tingretter i norske lagdømmer* (maler): Agder  **·** Borgarting  **·** Eidsivating  **·** Frostating  **·** Gulating  **·** Hålogaland |
Avtrekksvifte i en yttervegg
**Mekanisk avtrekk**, også kalt **mekanisk avtrekksventilasjon**, er en type mekanisk ventilasjon hvor man får tilført frisk luft gjennom ventiler og utettheter i bygget (fugeventilasjon), og ved hjelp av vifter trekker brukt luft ut som avkastes. 

Mekanisk avtrekk gir undertrykk i bygget, og er derfor godt egnet for kalde klima (men er uegnet for varme klima). De to største utfordringene med mekanisk avtrekksventilasjon er kald trekk fra luftinntak og relativt høyt varmetap, og av sistnevnte grunn har man i Norge siden 2007 gått over til balansert ventilasjon på nye bygg.

Historie
--------

Mekanisk avtrekk kom som en erstatning for naturlig ventilasjon. I Norge var mekanisk avtrekk vanlig å installere i nybygg (og spesielt boligblokker) fra 1970-årene frem til 2007. Mekanisk avtrekk har relativt høyt varmetap, og kan derfor være krevende for energiregnskapet med tanke på å oppfylle energikravene i Byggteknisk forskrift fra og med TEK-2007. I Norge har det derfor blitt mer vanlig med balansert ventilasjon i nybygg.

Virkemåte
---------

Den friske lufta sendes inn i oppholdsrom og soverom, mens avtrekkslufta går ut gjennom kjøkken og våtrom. Spalter under dører eller andre ventiler sørger for å flytte luft mellom rommene.

Avtrekksventilasjon gir undertrykk i bygget, og derfor trenger ikke avkastkanalene føres over tak som for naturlig ventilasjon.

Fordeler og ulemper
-------------------

Noen fordeler med mekanisk avtrekk er at det kan gi bedre kontroll på luftmengder sammenlignet med naturlig ventilasjon. Det trengs også som regel færre luftkanaler enn ved balansert ventilasjon. For bedre varmegjenvinning kan mekanisk avtrekk kobles til avtrekksvarmepumpe.

Noen ulemper med mekanisk avtrekk er utfordringer med trekk ved luftinntak, at passiv varmegjenvinning ikke er mulig, og det er ikke mulig å filtrere uteluften. Sammenlignet med naturlig ventilasjon kreves strøm, det vil være noe støy fra vifte til omgivelsene, og viften trenger plass og adkomst for vedlikehold.

Referanser
----------

1. ↑  Genvex. «Ventilasjonssystemer - Pust dypt inn og spar energi» (PDF). «Fugeventilasjon: Luftutveksling mellom inne og ute pga. sprekker og utettheter (f.eks. vinduer) i bygningsmeassen. Problematikk: - Ikke mulig i tettet nybygg - Ubehagleg trekk - Ukontrollerbar - Bygningsskader pga. fuktige/varme luftstrømme»
2. ↑  «Whole-House Ventilation». *Energy.gov* **(engelsk)**. Besøkt 1. oktober 2023.
3. ↑  «De tre ulike ventilasjonstypene». *Flexit* **(norsk)**. Besøkt 1. oktober 2023.
4. 1 2 3  «Mekanisk avtrekksventilasjon». *www.tekna.no*. Besøkt 30. september 2023.
Vertinnen ved en teseremoni i Yixing i Jiangsu, vender om de små tekoppene.
Oppdekket for teseremonien, på taiwanesisk manér
**Gongfu-cha**, (kinesisk: 功夫茶, pinyin: *gōngfū chá*), også kalt *kinesisk teseremoni*, er en forfinet og mildt ritualisert måte å drikke te på som i Kina har historisk utgangspunkt i Chaozhou- og minnankultur, og fremst praktiseres i provinsene Fujian og Guangdong, men også er kjent i Hongkong, Taiwan og Singapore. Den inngår i kinesisk tekultur som Lu Yu (728-804) beskrev i *Teklassikeren*.

Et kjennetegn er at man benytter større mengde te, men i stedet lar teen trekke i kortere tid enn ved vanlig brygging.[] Dette kan synes uøkonomisk, men benyttes te av høy kvalitet kan tebladene brukes flere ganger. Karakteren på teen endres for hver gang den brygges.

Det kinesiske navnets «kung fu» (gongfu) har ingen ting annet med kampsporten kung fu å gjøre enn at begge deler fordrer dyktighet («gongfu»).[]

Til forskjell fra den betydelig mer ritualiserte japanske teseremonien, *chanoyu*, er den kinesiske vanligvis en uformell tilstelning som i sine minst utstuderte stunder helt enkelt er et spesielt vis å tilberede te på.[]

Den vanligst benyttede teen er den lett oksiderte mørkegrønne til brunlige oolong fra Fujian, og de fleste foretrekker enkle små yixingkanner i leire fra byfylket Yixing sør i provinsen Jiangsu.[]

Referanser
----------

1. ↑  Richardson, Lisa Boalt (2010). *The world in your teacup: Celebrating tea traditions, near and far*. Eugene: Harvest House Publishers. s. 12. ISBN 9780736925808.
2. ↑  *Fresh Cup*. Fresh Cup Publishing. 17: 342. 2008.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
**Matthias Beck** (fornavnet også oppgitt som Matthijs og Mathias, død 15. november 1668 i Willemstad) var en nederlandsk handels- og kolonitjenestemann for Vestindisk kompani. Han var aktiv i Nederlandsk Brasil og var guvernør på Curaçao fra 1655 til 1668.

Liv og virke
------------

Beck dro i 1635 fra Amsterdam til Nederlandsk Brasil. De siste årene, fra 1649 til 1654, var han i Ceará. Da Portugal erobret de nederlandske områdene i Brasil i 1654, reiste Beck til Barbados der han møtte Pieter Stuyvesant. Stuyvesant var guvernør i Ny-Nederland. De to reiste i 1655 til Curaçao, der Beck avløste Lucas van Rodenburgh som guvernør (formelt *onder-directeur van de Westindische Kompagnie*).

Stuyvesant ga Beck instruksjoner om hvordan handelen på Curaçao skulle drives, og under Becks ledelse ble øya et handelssentrum og knutepunkt for slavehandelen. Beck var guvernør på Curaçao til sin død i 1668.

Referanser
----------

1. ↑  Rita Krommen: *Mathias Beck und die Westindische Kompagnie. Zur Herrschaft der Niederländer im kolonialen Ceará*, Arbeitspapier zur Lateinamerikaforschung, Universität zu Köln, 2001.
2. ↑  «Curaçao Papers» Arkivert 25. august 2021 hos Wayback Machine. New Netherland Institute.
3. ↑  «New Netherland Council Curacao Records. Held by the New York State Archives. Overview of the Records», New York State Archives. Lest 10. oktober 2017.
4. ↑  Instructions given by Petrus Stuyvesant to Matthias Beck, vice-director of Curaçao, datert 8. juni 1655, New York State Archives.
5. ↑  Cornelis C. Goslinga: *A Short History of the Netherlands Antilles and Surinam*, Haag: Martinus Nijhoff, 1979, s. 44.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Peder Christian Hersleb Kjerschow** (født 29. juli 1786 i Rødøy på Helgeland, død 14. november 1866 i Bergen) var en norsk prest og biskop.

Liv og virke
------------

Han ble i 1804 «student med Udmærkelse» fra Trondhjems skole (i dag Trondheim katedralskole) og cand.theol. i 1808. I sin studietid ble han fanget av grundtvigianismen etter å ha holdt mye lag med sitt søskenbarn Svend Borchmann Hersleb (1784–1836) som var brevvenn med den danske N.F.S. Grundtvig (1783–1872). Altså mente han at man måtte holde fast ved den opprinnelige lutherske rettroenhet, og ikke ta inn over seg denne nye rasjonalismen der man vektla fornuft og tenkning. Kjerschow hadde vært utenlands også, men kom tilbake og jobbet 1810 til 1815 som lærer i historie og geografi ved et akademi for landkadetter.

Fra 1814 var han tilsatt som residerende kapellan i Slotsmenigheten og Aker under sogneprest Pavels. Etter omreguleringen av embetene i 1823 ble han sogneprest i det utskilte Aker. Den 4. oktober 1830 ble han (som eneste søker) tilsatt som den andre biskop i Hålogaland bispedømme der han etterfulgte Mathias Bonsach Krogh (1754–1828) som hadde regjert fra Alstahaug. Kjerschow ble den første til å ha Tromsø som hovedsete. Han meldte i 1848 overgang til ny jobb som biskop i Bjørgvin bispedømme der han satt til 1857.

Han var sønn av den danskfødte presten Rasmus Sundt Christensen Kjerschow (1739–1806) og Benedicte Maria Pedersdatter Hersleb (født 1744). Søstera Caroline Sophie Erasmine Kjerschow ble gift med den bergenske vingrossist Jacob Andreas Michelsen og far til statsminister Christian Michelsen. Peder ble i 1820 gift i Vestre Aker med Johanne Benedicte Collett (1802–1851), dattera til bergråd og direktør ved sølvverksdirektør Christian Ancher Collett. Peder og Johanne var foreldre til politikeren Christian Collett Kjerschow (1821–1889).

Referanser
----------

1. ↑   Bergens Stifts Biskoper og Præster efter Reformationen : biografiske Efterretninger, www.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   vestraat.net[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Lampe, Johan Fredrik (1811–1888) (1895). *Bergens Stifts Biskoper og Præster efter Reformationen: biografiske Efterretninger*. Kristiania: Cammermeyer.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF
 |
Kraftstasjon ved Aigas på elven Beauly
**Beauly** (skotsk gælisk: *Abhainn nam Manach*) er en elv i regionen Highland i Skottland. Den ligger ca. 15 kilometer vest for Inverness.

Beauly er om lag 25 km lang, og renner ut ved landsbyen Beauly i Beauly Firth, en sidearm av Moray Firth. Den første broen over elven ble konstruert av Thomas Telford i 1814, om lag en kilometer sør for landsbyen Beauly. Hovedveien nordover fra Inverness gikk over denne broen til Kessock Bridge over Beauly Firth ble åpnet i 1982. En jernbanebro over elven ble bygget i 1860-årene. Det er flere demninger og vannkraftverk langs elven. Den lille øya Eilean Aigas ligger i elven.

Elven er en av de beste elver i Skottland for å fiske laks og sjøørret, og har også to gode sideelver, Glass og Farrar, som også utmerker seg.

Referanser
----------

1. ↑  «Fishing the River Beauly» Arkivert 23. januar 2016 hos Wayback Machine. *Fish Beauly*

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Beauly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Affric / Beauly hydro scheme, kraftverk


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Dekningsområdet til Beidou
**Beidou** (eller *Beidou navigasjonssystem*, forenklet kinesisk: 北斗导航系统; tradisjonell kinesisk: 北斗導航系統; pinyin: *Běidǒu dǎoháng xìtǒng*; eller *BeiDou (kompass) satellittnavigasjonssystem*, 北斗卫星导航系统 / 北斗衛星導航系統 / *Běidǒu wèixīng dǎoháng xìtǒng*) er et navigasjonssystemprosjekt startet av Kina for å utvikle et uavhengig satellittnavigasjonssystem. Navnet «Beidou» kommer av det kinesiske navnet på stjernebildet Store bjørn, som kineserne (likesom andre) opp gjennom historien har benyttet som hjelpemiddel for å finne Nordstjernen.

Den første satellitten i systemet, Beidou 1A, ble skutt opp 30. oktober 2000 og Beidou 1B den 20. desember 2000.

Beidou bruker både satellitter som går i en geostasjonær bane (GEO) og satellitter i middels høye inklinerte baner (MEO, som Galileo og GPS) med inklinasjon 55°. De første tre satellittene, Beidou-1, går i geostasjonær bane. For senere satellitter, kalt Compass (Beidou-2), brukes begge banetypene. Det fullt utbygde systemet skal omfatte 5 GEO og 30 MEO og beregnes operativt ca. 2020. De første tjenestene skal tilbys brukere i Fastlands-Kina og naboland fra desember 2011.

Kina er også i noen grad med på utviklingen av Galileo (samarbeidskontrakter undertegnet i perioden 2003 – 06).

Beidou begynte å tilby sine tjenmester til kunder i Asia-Stillehavet-regionen i slutten av desember 2012. Det er planlagt å være verdensdekkende for kunder verden over i 2020.

Referanser
----------

1. ↑  «Chinese Beidou navigation satellite launched from Long March 3A rocket». iTWire.com. 5. februar 2007. Besøkt 29. desember 2011.
2. ↑  «China launches 10th satellite for independent navigation system». Xinhua. 2. desember 2011. Besøkt 29. desember 2011.
3. ↑  «China's Beidou GPS-substitute opens to public in Asia». BBC. 27. desember 2012. Besøkt 27. desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Beidou (Big Dipper) – GlobalSecurity.org
* Precise orbit determination of Beidou Satellites with precise positioning
* Preliminary assessment of the navigation and positioning performance of BeiDou regional navigation satellite system
* Official website of BeiDou Navigation Satellite System
* BDstar Navigation
* Aviation International News
* BeiDou-1 - SinoDefence.com
* BeiDou-2 - SinoDefence.com
* Compass on the Chinese Defence Today website
* Compass-M1 orbit details can be found in the Space-Track catalogue with a name "Beidou M1"
* Navipedia information on BeiDou—Wiki initiated by the European Space Agency

| * v
* d
* r
Satellittbaserte navigasjonssystemer |
| --- |
| Historiske: | 
* USAs flagg Timation
* USAs flagg Transit
* Sovjetunionens flagg Tsiklon

 |
| Operative: | 
* Folkerepublikken Kinas flagg Beidou
* Frankrikes flagg DORIS
* Russlands flagg GLONASS
* USAs flagg GPS

 |
| Under utvikling | 
* Kinas flagg BDS
* Europas flagg Galileo
* Indias flagg IRNSS
* Japans flagg QZSS

 |
| 
* GPS-hjelpesystemer: DGPS
* EGNOS
* WAAS
* MSAS
* LAAS
* AGPS

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Nylig avdød:** Artikkelen handler om en person som døde nylig. Slike biografier kan bli hyppig endret og oppdatert. Les som vanlig Wikipedia med kritisk sans.

**Oleg Petrovisj Antropov** (russisk: Олег Петрович Антропов, født 5. november 1947 i Tsjimkent i nåværende Kasakhstan, død 15. oktober 2023) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by.

Antropov ble olympisk mester i volleyball under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for menn foran Japan og Tsjekkoslovakia. Det ble spilt en enkeltserie med ti lag. Sovjetunionen vant ni og tapte en kamp. Antropov spilte fire kamper i OL-turneringen.[]

OL-medaljer
-----------

* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Gull **Gull** i volleyball menn Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

1. ↑   «Скончался олимпийский чемпион по волейболу Олег Антропов», verkets språk russisk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oleg Antropov – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Oleg Antropov – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Oleg Antropov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (lv) Oleg Antropov – Latvias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |