recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Hüon und Amande* (1789)
***Oberon eller Alvekongen*** (*Oberon oder König der Elfen*), eller bare ***Oberon***, opprinnelig kalt ***Huon og Amanda*** (*Hüon und Amande*), er et romantisk syngespill i fem akter av Friederike Sophie Seyler, basert på diktet *Oberon* av Christoph Martin Wieland, som selv bygget på *Huon de Bordeaux*, en fransk chanson de geste fra 1200-tallet. Tittelfiguren er henholdsvis ridderen Huon og alvekongen Oberon.

Den ble utgitt i «Flensburg, Schleswig og Leipzig» i Seylers dødsår 1789, og var dedisert til skuespilleren Friedrich Ludwig Schröder, en mangeårig venn og samarbeidspartner av Seyler og hennes ektemann, Abel Seyler, grunnleggeren av Seylersche Schauspiel-Gesellschaft.

* Friederike Sophie SeylerFriederike Sophie Seyler
* Abel SeylerAbel Seyler

Gieseckes versjon og innflytelse på *Tryllefløyten*
---------------------------------------------------

Seylers libretto ble plagiert av Karl Ludwig Giesecke i operaen *Oberon*, som han skrev for Emanuel Schikaneders teatertrupp med musikk av Paul Wranitzky. Operaen *Tryllefløyten*, med en libretto av Schikaneder, bygget også i vesentlig grad på Gieseckes *Oberon*-libretto og dermed på Seyler, og mange av de samme skuespillerne spilte lignende roller.

Ifølge Peter Branscombe har det «lenge vært anerkjent at Giesecke, den navngitte forfatteren av Wranitzkys libretto, fortjener liten ære for en libretto som stort sett var et plagiat» og «Giesecke's *Oberon, König der Elfen* er neppe mer en mild revisjon av Seylers bok». Gieseckes versjon av Seylers *Oberon* var den første operaen fremført av Schikaneders trupp i deres nye teater og etablerte en tradisjon for eventyroperaer i truppen, som kulminerte med *Tryllefløyten* to år senere.

Referanser
----------

1. ↑  David J. Buch, *Magic Flutes and Enchanted Forests: The Supernatural in Eighteenth-Century Musical Theater*, University of Chicago Press, 2008
2. ↑  Peter Branscombe, *W. A. Mozart: Die Zauberflöte*, Cambridge University Press, 1991, p. 28

Eksterne lenker
---------------

* Fullversjon
**Linn Cecilie Ulvin** (født 9. april 1969 i Drammen) er en norsk forfatter, billedkunstner og frilans kurator. Hun har arbeidet med installasjon, skulptur, tekst, lyd, foto og performance, knyttet til egen skjønnlitterær skriving. 

Ulvin har billedkunstutdannelse fra Statens kunstakademi i Oslo, studert "skapande skriving" på Skrivekunstakademiet i Hordaland, og teater på The Desmond Jones School of Mime i London. Hun startet sin kunstnerkarriere som regissør, skuespiller, og dramatiker i teaterenseblet "Kompaniet Panterbiffene" (1991-1998), sammen med Maria Joynt og Toril Goksøyr. 

Hun har i 2019 arbeider med separatutstilling på Kongsberg kunstforening 2019, og duo-utstilling på Hå gamle prestegård 2020. Hun er kurator for SAMMENomGATA, Kulturetaten, Oslo Kommune, temporært kunstprosjekt i forbindelse med oppgradering av Thorvald Meyers gate 2018-2021. Kunstfaglig prosjektleder og kurator for kunst til Edvard Griegs vei omsorgsboliger i Oppegård Kommune. 

Ulvin har publisert romanene *Nærmere kjærligheten* og *Himmelen bak er slitsomt blå* på Tiden forlag. Hun har de siste årene vist separatutstillinger på Kunstplass i Oslo, *House of Foundation*, Moss og Tegnerforbundet i Oslo, og deltatt på kuraterte gruppeutstillinger som *Seeable/Sayable*, Kunstnernes Hus i Oslo, *Fakta, historier og anekdoter*, Kunsthall Stavanger, *Kvinnelige pionerer- nye stemmer*, Lillehammer Kunstmuseum, *Crossover- fra tekst til bilde* Drammens Museum. Høstutstillingen, Kunstnernes Hus, og *Mina/Meg* på Kulturhistorisk Museum i Oslo. Hun har kuratert utstillingen *Å PARADIS* på Kunstglass, Oslo, og utført to kunstprosjekter i offentlig rom, på henholdsvis Bjørnsveen skole i Gjøvik, og Spongdal Skole utenfor Trondheim. 

Ulvin utfører også konsulentoppdrag for Buskerud fylkeskommune har hun har arbeidet med utvikling av det regional film, samt med utsmykking i fylket. Hun har blant annet vært engasjert ved Kunstakademiet i Trondheim og Kunsthøgskolen i Oslo. I barne -og ungdomsskolen har hun arrangert skrivekurs. 

Hun ble i 2019 tildelt 10-års «Stipend for etablerte kunstnere» av Norsk kulturråd.

Bibliografi
-----------

Ulvin har gitt ut to romaner:

* *Himmelen bak er slitsomt blå* (2001)
* *Nærmere kjærligheten* (2005)

Kilder
------

* Presentasjon av Linn Cecilie Ulvin i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Referanser
----------

1. ↑  «Stipend for etablerte kunstnere - 2019 - kulturradet.no». *www.kulturradet.no*. Arkivert fra originalen 5. april 2019. Besøkt 5. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* «Biografi», *Linnulvin.com*

Portaler: Litteratur | Kunst
*Englenes kunngjøring til hyrdene* (1332-1338) freske i Cappella Baroncelli Santa Croce, Firenze
**Taddeo Gaddi** (født ca. 1290-1300, død 1366) var en italiensk middelaldermaler og arkitekt. Som maler laget han alterstykker og murmalerier og er primært bemerket som en elev og tilhenger av Giotto. Som arkitekt er han kreditert designet av Ponte Vecchio.

Liv og kunst
------------

Han var sønn av Gaddo Gaddi, en kunstner som lite er kjent om, Taddeos kunstutdannelse kam hovedsakelig gjennom at han var elev av, og assistent til, maleren Giotto di Bondone. Cennino Cennini viser til Taddeo som Giottos fadderbarn og hevder at deres relasjon varte i 24 år.

Tidlige verk som *Stigmatisering av St Frans* (c.1325-1330, tempera på treplate) demonstrerer en subtil omarbeiding av Giottos stil.

Hans kanskje mest kjente verker er en serie fresker som avbilder livene til jomfru Maria og Kristus i Giugni kapellet (*opprinnelig* Baroncelli kapellet) i Santa Croce i Firenze (1328-1338). *Englenes kunngjøring til hyrdene* (avbildet til høyre) viser Taddeos interesse i lys og dets effekter. Hans studier av solformørkelser spesielt førte etter hvert til en alvorlig øyeskade i 1339.

Som arkitekt er Taddeo Gaddi kreditert med designet av Ponte Vecchio i Firenze, og likeså nabobygget Ponte Santa Trinita, som ble ødelagt i det 16. århundre.

To fakta understreker Taddeo Gaddis viktighet som en florentinsk kunstner:

1. Giorgio Vasari inkluderer en biografi av Taddeo Gaddi i hans *Liv*.
2. Taddeos navn viser på toppen av listen 'de beste mesterne innen maleri som er i Firenze'.

Taddeo Gaddi fikk fire sønner, tre av dem er kjente kunstnere: Giovanni Gaddi, Agnolo Gaddi og Niccolò Gaddi. Der er ikke noe som tyder på at hans fjerde sønn, Zanobi, var en seriøs kunstner.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica, www.britannica.com, besøkt 8. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   BeWeb, BeWeB person-ID 1728, besøkt 13. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500115669, utgitt 1. desember 2017, besøkt 25. oktober 2018[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3   Union List of Artist Names, ULAN 500115669, utgitt 1. desember 2017, besøkt 22. mai 2021[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* «Agnolo, Giovanni and Taddeo Gaddi». *Catholic Encyclopedia*. Besøkt 29. januar 2007.
* «Gaddi, Taddeo». *Web Gallery of Art*. Besøkt 29. januar 2007.
* «The Angelic Announcement to the Shepherds». *Web Gallery of Art*. Besøkt 29. januar 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Taddeo Gaddi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** BNE **·** KulturNav
 |
**Tadeusz Brzozowski** (født 21. oktober 1749 i Königsberg; død 5. februar 1820 i Polotsk) var den 19. generalsuperior for jesuittordenen.

Virke
-----

Etter at jesuittenes superior for Russland og i teorien generalsuperior for hele ordenen, pater Gabriel Gruber, døde den 7. april 1805, valgte generalkongregasjonen ham den 2. september 1805 Brzozowski til sin nye superior.

Brzozowski fikk til sin død ikke tillatelse til å forlate Tsarrussland. Derfor fikk han ikke anledning til å flytte til Roma for å tiltre embedet som generalsuperior, serlv om jesuittene ble universelt gjenopprettet av pave Pius VII ved bullen *Sollicitudo omnium ecclesiarum* av 7. august 1814.

Den 5. februar 1820 døde Tadeusz Brzozowski. Samtidig forviste tsaren alle jesuitter fra Russland. Pater Aloisius Fortis ble Brzozowskis etterfølger som generalsuperior.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Tadeusz-Brzozowski, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* INGLOT, M. *La Compagnia di Gesù nell'impero Russo (1772-1820)*, Roma, 1997.
* ROUET de JOURNEL, M.-J. *La Compagnie de Jésus en Russie; un collège jésuite à Saint Petersbourg (1800-1816)*, Paris, 1922.
* ZALENSKI, S. *Les Jésuites de la Russie blanche* (2 bd.), Paris, 1886.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**John Theodore «Tad» Langlois** (født 25. januar 1968 i Paterson, New Jersey) er en amerikansk tidligere skihopper.

Han konkurrerte internasjonalt i årene 1988-1995. I verdenscupen greide han å ta poeng bare én sesong, da han ble nummer 38 sammenlagt i 1993/94. Samme sesong ble han nummer 23 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 6.-plass i Engelberg 19. desember 1993.

Langlois deltok i OL i 1988, 1992 og 1994, med 28.-plass i normalbakken i Albertville (Courchevel) i 1988 som beste individuelle plassering. Han var med i VM i 1989, 1991 og 1995, og hadde der 36.-plass i normalbakken i Thunder Bay i 1995 som beste individuelle resultat. Han deltok i VM i skiflyging i 1988, 1990, 1992 og 1994, med 18.-plass i Planica i 1994 som beste plassering.

Tad Langlois ble aldri nasjonal mester, men var 13 ganger blant de fem beste. Han hadde fire andreplasser, to tredjeplasser, tre fjerdeplasser og fire femteplasser. Han ble i 2008 tatt opp i American Ski Jumping Hall of Fame.

Referanser
----------

Kilder
------

* (en) Tad Langlois – Profil og resultatoversikt hos FIS (ikke fullstendig, besøkt 10. september 2011)
* (en) John Langlois – Profil og resultatoversikt hos FIS (ikke fullstendig, besøkt 10. september 2011)
* Sports Reference: Ted Langlois Arkivert 15. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 10. september 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Harold "Cork" Anson: *Jumping through time – A history of ski jumping in the United States and Southwest Canada*. Port Hole Publications, Florence, Oregon 2010. ISBN 978-0-9768107-7-3, s. 217
* The American Ski Jumping Hall of Fame – Inductees (besøkt 10. september 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tad Langlois – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tad Langlois – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tad Langlois – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Martynas «Marty» Andriuškevičius** er en profesjonell basketballspiller fra Litauen for klubben Alicante Costa Blanca i Spania. Han har tidligere spilt for tre store klubber i den amerikanske basketballigaen NBA. I løpet av sesongene mellom 2005 og 2007 byttet han mellom å spille i ligaene NBA og D-League.

Amerikansk karriere
-------------------

Andriuškevičius sin amerikanske karriere startet i 2005, da han var 19 år gammel. Da ble han trukket ut av NBA-klubben Orlando Magic i andre uttaksrunde. Han spilte ingen kamper for klubben og ble straks byttet bort til D-League-klubben Arkansas RimRockers. Han fikk ikke særlig mye spilletid da han kun fikk lov å spille i 15 kamper for klubben.

Mot slutten av sesongen ble Andriuškevičius byttet til Cleveland Cavaliers i NBA. Han ble heller ikke her en av de store stjernene. I denne klubben mottok han 398 762 dollar i lønn, noe som tilsvarer ca. 2,4 millioner kroner. Han ble samme året byttet til Chicago Bulls, der kan fikk en mye bedre lønn. Han tjente 664 209 dollar i Chicago Bulls, noe som tilsvarer ca. 4 millioner kroner. Til tross for den høye lønnen fikk ikke Andriuškevičius spille en eneste kamp for klubben. Totalt i begge klubbene tjente han 1 062 971 dollar, noe som tilsvarer ca. 6,4 millioner kroner.

I løpet av hele NBA-karrieren sin fikk han kun skutt et skudd og spilt 9 minutter på banen. I 2006 kom Andriuškevičius til Dakota Wizards i D-League, der han skulle spille den neste sesongen før han ble byttet til Alicante Costa Blanca der han spiller nå.

### Statistikker fra Andriuškevičius' amerikanske karriere

#### Tegnforklaring

| Forkortelse | Betegnelse |
| --- | --- |
| KD | Kamper deltatt i |
| KS | Kamper startet |
| MPK | Minutter per kamp |
| SC% | Scoringsprosent |
| 3P% | 3-poeng scoringsprosent |
| ST% | Straffeprosent |
| RPK | Returer per kamp |
| MK | Målgivende pasninger per kamp |
| SPK | Stjelinger per kamp |
| BPK | Blokkeringer per kamp |
| PPK | Poeng per kamp |
| **Fet** | Karrierens høydepunkter |

#### Sesongen

| År | Lag | KD | KS | MPK | SC% | 3P% | ST% | RPK | MK | SPK | BPK | PPK |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005–06 | Arkansas | **15** | **4** | **19,1** | **50,0%** | **11,1%** | 66,7% | **4,2** | 0,5 | 0,2 | **1,1** | **7,0** |
| 2005–06 | Cleveland | 6 | 0 | 1,5 | 0,0% | 0,0% | 0,0% | 0,7 | 0,0 | **0,3** | 0,0 | 0,0 |
| 2006–07 | Dakota | 3 | 0 | 18,7 | 41,2% | 0,0% | **100%** | 2,3 | **0,7** | 0,0 | 1,0 | 5,0 |
| 2005–07 | Totalt i karrieren | 24 | 4 | 13,1 | 47,8% | 11,1% | 67,4% | 2,4 | 0,4 | 0,2 | 0,7 | 4 |

Kilder
------

Martynas Andriuškevičius biografi hos basketball-reference.com

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Martynas Andriuškevičius – FIBA Rediger på Wikidata

* (en) Martynas Andriuškevičius – euroleague.net Rediger på Wikidata

* (en) Martynas Andriuškevičius – eurobasket.com Rediger på Wikidata

* (en) Martynas Andriuškevičius – acb.com Rediger på Wikidata

* (en) Martynas Andriuškevičius – Basketball-Reference.com Rediger på Wikidata

¨
**Histamin** er et nitrogenholdig stoff (amin), en betennelsesmediator som frigjøres for eksempel ved vevskade eller allergiske reaksjoner. Det fungerer også kjemotaktisk på hvite blodceller. Det finnes i store mengder i mastceller og basofile granulocytter, og syntetiseres ved dekarboksylering av aminosyren histidin.

Effektene til histamin skjer via histaminreseptorer (H1,H2,H3,H4) som er G-protein-koblete reseptorer.

H1 gir vasodilatasjon, aktivering av glatte muskelceller og endotelceller og bronkokonstriksjon, hvorav den siste er en av mekanismene bak astma – derfor brukes antihistaminerge stoffer en del som astmamedisin. De siste første er med på å starte/fremme en betennelsesreaksjon[].

H2 finnes på parietalcellene i magesekken og stimulerer produksjonen av saltsyre[].

H3 er mest uttrykt i sentraltnervesystemet, noe i det perifere nervesystemet, og hemmer frigjøring av en rekke neurotransmittorer, i alle fall dopamin, GABA, acetylkolin, noradrenalin og serotonin[].

H4 er funnet en rekke steder, som i beinmargen, brisselen (*thymus*), milten, hvite blodceller og i tarmen. Den fysiologiske funksjonen er uklar, men har muligens noe med frigjøring av hvite blodceller fra beinmargen å gjøre[].

Histamin i mat
--------------

Histamin finnes naturlig i hermetisert tunfisk, makrell, skalldyr, surströmming, tomat, bringebær, jordbær, rødvin, oster som parmesan og muggoster, pølser/salami, nøtter og sjokolade. Det er først og fremst konserverte og gjærede matvarer som inneholder store mengder histamin[].

Se også
-------

* Antihistamin

Referanser
----------

1. ↑  Løvik, Martinus & Halse, Johan. (2018, 20. februar). Histamin. I Store medisinske leksikon. Hentet 12. oktober 2018 fra .
2. ↑  Sverre K. Steinsvåg (2006) Antihistaminer – til nytte og besvær. *Tidsskr. DNL*, 19. oktober 2006. Besøkt 2018-10-12.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Histamine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Histamin i Store medisinske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Norman Joseph «Norm» Malloy** (født 27. september 1913 i Kinkoro i Ontario, død 15. august 1982) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i vinter-OL 1932 i Lake Placid.

Malloy ble olympisk- og verdensmester i ishockey i vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han spilte på *Winnipeg Hockey Club* som representerte Canada i OL-turneringen. Det canadiske laget vant ishockeyturneringen som besto av fire lag og alle lagene møttes to ganger. Det var to meget jevne kamper mellom USA og Canada, den første vant Canada med 2-1 etter forlengning og den andre sluttet uavgjort 2-2. Canada vant sitt fjerde strake olympiske gull i ishockey foran USA sølv og Tyskland bronse. Den fjerde olympiske turneringen i ishockey var også det sjette verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Canadas OL-lag var Malloy, William Cockburn, Clifford Crowley, Albert Duncanson, George Garbutt, Victor Lindquist, Roy Hinkel, Walter Monson, Kenneth Moore, Romeo Rivers, Harold Simpson, Hugh Sutherland, Stanley Wagner og Aliston Wise. Malloy spilte fem kamper og scoret tre mål.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1932 USAs flagg Lake Placid - **Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

VM-medaljer
-----------

* Gull 1932 USAs flagg Lake Placid - **Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Norman Malloy – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Norman Malloy – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Norman Malloy – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Norman Malloy – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Norman Malloy – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
Bergformasjonene som har gjort stedet berømt  Foto: Dave Souza 
**Siccar Point** er en odde på Skottlands østkyst i Berwickshire i regionen Borders.

Bakgrunn
--------

Stedet er en av verdens mest berømte geologiske lokaliteter etter at James Hutton gjorde bruk av den som bevis for sin revolusjonerende teori om den geologiske syklus. Her ligger lag av rød sandstein over eldre, nesten vertikalt stilte lag av gråvakke. Hutton forsto at her måtte de eldre lagene, etter å ha blitt avsatt i et hav og siden omdannet til fast fjell, siden blitt hevet over havnivå og skråstilt. Deretter ble de blitt utsatt for erosjon og igjen dekket av hav der rød sand så var blitt avsatt og omdannet til sandstein. 

Ukonformiteten mellom de to bergartene har fått navnet «the Hutton Unconformity».

I i anerkjennelse for den store betydning stedet har hatt for utvikling av geofag, har det av the International Union of Geological Sciences (IUGS) blitt inkludert som det første av 100 «geological heritage sites» på jorden, i en publikasjon utgitt i oktober 2022.

Referanser
----------

1. ↑  Hutton James (1788). «Theory of the Earth; or an Investigation of the Laws observable in the Composition, Dissolution, and Restoration of Land upon the Globe». *Transactions of the Royal Society of Edinburgh* (1): 209–304.
2. ↑  McPhee, John (2000). *Annals of the Former World*. Farrar, Straus and Giroux. s. 74. ISBN 978-0374518738.
3. ↑  «The First 100 IUGS Geological Heritage Sites» (PDF). *IUGS International Commission on Geoheritage*. IUGS. Besøkt 2. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* «Siccar Point: where the enormity of geologic time was first recognized», fritt tilgjengelig lærebok i geologi
* «The man who discovered the 'abyss of time' », video fra BBC News

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames
 |
**Traguspiercing** er en ørepiercing som går gjennom tragus i øret. Den er mest populær i Nord-Amerika og Europa.

En beslektet piercing er antitraguspiercingen

Behandling
----------

### Utføring

Hullet lages med en tynn hul nål, man har en kork inne i øret, slik at nålen ikke går inn i ørekanalen. Kan også bruke en tang for å holde tragusen på plass mens man lager hullet. 

### Risiko

Denne piercingen fører ikke til noen skade på lyden inn i øret. Det er alltid risiko for infeksjoner og irritasjonsbevegelser ved piercing. Man ligger som oftest på øret om natten, selv om man prøver å unngå det. Dette kan føre til press som gir bevegelsesirritasjon, og kan forlenge grotiden. 

### Etterbehandling

Det er vanlig å blø i opptil en time etter at denne piercingen er tatt, men dette varierer fra person til person. Som oftest vil det komme litt blod av piercingen i en dag eller to. Det er anbefalt å vaske piercingen med saltvannsoppløsning. Ikke Pyrisept eller Klorhexidin, da dette kan være for kraftig for nysatte piercinger. Viktig å ikke leke med smykket i grotiden!

Smykke
------

Denne piercingen er svært fleksibel i valg av piercingsmykke. Alt fra ballukkingsring og rett barbell til labret kan brukes, og som oftest blir den gjort med nåler som er 1,2 eller 1,6mm tykk. Den kan også gjøres med litt tykkere nåler, alt etter hva anatomien til vedkommende tillater.

Eksterne lenker
---------------

* Traguspiercing hos Encyclopedia BMEzine

| * v
* d
* r
Piercing |
| --- |
| Piercere | Elayne Angel **·** Jon Cobb **·** Tom Brazda **·** Michaela Grey **·** Steve Haworth **·** Shannon Larratt **·** Fakir Musafar **·** Alan Oversby **·** Jim Ward **·** Ståle Rekkavik |
| Rekordholdere | Elaine Davidson |
| Øreringer | Daith **·** Helix **·** Indre konkylie **·** Ytre konkylie **·** Øreflipp **·** Industriell **·** Rook **·** Snug **·** Tragus **·** Antitragus |
| Ansiktspiercinger | Kinn **·** Øyenbryn **·** Antiøyenbryn |
| Leppepiercinger | Ashley **·** Frowny **·** Jestrum **·** Labret **·** Leppeplate **·** Leppe frenulum **·** Medusa **·** Monroe **·** Lowbret **·** Vertikal labret **·** Vertikal lowbret |
| Nesepiercinger | Bridge **·** Nostril **·** Septum **·** Nesetipp |
| Orale piercinger | Tunge **·** Frenulum **·** Uvula |
| Overflatepiercinger | Korsett **·** Handweb **·** Hofte **·** Madison **·** Navle **·** Brystvorte **·** Nape |
| Intimpiercinger | **Kvinnlige:** Christina **·** Fourchette **·** Isabella **·** Klitoris **·** Klitorishode  **·** Labia **·** Nefertiti **·** Princess Albertina **·** Triangle **·** Vulvular frenulum
**Mannlige:** Ampallang **·** Apadravya **·** Dydoe **·** Forhud **·** Guiche **·** Penile frenulum **·** Lorum **·** Pubic **·** Prince Albert **·** Motsatt Prince Albert **·** Scrotum |
Cloettafabrikken i Ljungsbro.
**Cloetta AB**, lokalisert i Ljungsbro i Sverige er en næringsmiddelprodusent som blant annet produserer sjokolade og konfekt, eksempelvis Guldnougat (lansert 1913), Kexchoklad (1938), Mums-mums, Plopp og Center. I 2000 gikk selskapet sammen med finske Fazers konfekt-divisjon for å skape Cloetta Fazer AB, et samarbeid som ble oppløst i 2008.

Historie
--------

Cloetta ble etablert i 1862 i København av de tre sveitsiske brødrene Bernhard, Christoffer og Nutin Cloetta. Selskapet vokste og i 1873 ble det bygget en fabrikk i Malmö, og i 1896 en fabrikk i Sofienberggata, Oslo. Denne fabrikken ble i 1901 flyttet til Ljungsbro. Familien Cloetta solgte i 1917 selskapet til nystartede Svenska Chokladfabriks AB med familien Svenfelt som hovedeiere. Familien Svenfelt eier fortsatt store aksjeposter i Cloetta. På 1980-tallet og utover kjøpte Cloetta en rekke næringsmiddelselskaper. I forbindelse med oppkjøpet av konkurrenten Candelia AB i 1998 ble selskapet Sveriges største sjokolade- og konfektselskap. Denne posisjonen ble ytterligere forsterket ved at Cloetta i 2000 fusjonerte med Fazers konfektproduksjon og dannet Nordens største konfektprodusent, Cloetta Fazer AB. I juni 2008 ble det kjent at Cloetta Fazer skulle deles. Cloetta ble 8. desember 2008 igjen et selvstendig selskap notert på Stockholmsbørsen. Cloettas hadde på samme tid omtrent 500 ansatte og produksjonsanlegg i Ljungsbro og Alingsås.

Referanser
----------

1. ↑  (...)Bygningen ble opprinnelig bygget som Cloetta Chokoladefabrikk i 1896,(...)

Eksterne lenker
---------------

* Cloetta
* Cloetta Fazer AB

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Musikkonservatorium
**Oberlin College** er en mindre høyskole i Oberlin i Ohio i USA med rundt 3000 studenter. Den ble grunnlagt i 1833 samtidig med byen av samme navn av to presbyterianske pastorer. Navnet er til minne om en sosialreformator og pastor fra Alsace, pastor Johann Friedrich Oberlin. Colleget er privat. De mest ettertraktede studieretningene er anglistikk, historievitenskap og biologi. Oberlin Conservatory, et musikkonservatorium, har et godt rykte. Oberlin er også et av de ledende amerikanske kunstakademier og er kjent for sin liberalitet.

Oberlin College var en forløper for fellesundervisning for kvinner og menn – det ble foreskrevet der i 1834. Siden 1835 har det på like linje opptatt afroamerikanske studenter – som det første college i landet. Det gjelder som en av «rugekassene» for abolisjonismen, den bevegelse som arbeidet for avskaffelse av slaveriet. Oberlin var også en holdeplass (nr. 99) for Underground Railroad. I 1858 var det som sådan forviklet i en oppsiktsvekkende redningsaksjon for rømte slaver fra Sørstatene.

Rangeringer
-----------

*U.S. News & World Report* rangerte Oberlin College som nummer 23 blant liberal arts-collegene i USA i 2015,  *Forbes* plasserte det på 46.-plass blant alle colleger i USA, mens *Washington Monthly* rangerte det som nr. 10 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.

Oberlin College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

Referanser
----------

1. ↑   www.clir.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sparcopen.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.crl.edu[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  National Liberal Arts Colleges Rankings Arkivert 12. oktober 2016 hos Wayback Machine. - U.S. News & World Report
5. ↑  America's Top Colleges - Forbes
6. ↑  2014 Liberal Arts College Rankings Arkivert 29. juni 2015 hos Wayback Machine. - Washington Monthly
7. ↑  World University Rankings 2014-15 - THE World University Rankings
8. ↑  QS World University Rankings® 2014/15 - QS Top Universities
9. ↑  Academic Ranking of World Universities 2014 Arkivert 19. januar 2015 hos Wayback Machine. - Academic Ranking of World Universities

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Oberlin College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii **·** GeoNames
 |
**The Hanson Brothers** er et kanadisk punk-band som kan sees på både som en hyllest til og en parodi over The Ramones. Navnet er tatt fra de tre ishockeyspillere i Slap Shot fra 1977 som går under navnet *Hanson Brothers*, og bandets image er da også sterkt preget av ishockeykultur, både i forhold til klesdrakt og tekster. I likhet med Ramones benytter også medlemmene samme etternavn. Flere av sangene til Hanson Brothers er også basert på kjente Ramones-sanger; «Blitzkrieg Bop» blir eksempelvis i Hanson Brothers' tapning «Blitzkrieg Hops», og åpningslinjen «Hey, ho, let's go» blir til «Hey, you, let's brew».

Bandet ble startet i 1991 av No Means No-medlemmene John «Johnny Hanson» Wright (vokalist), Rob «Robbie Hanson» Wright (bass) og Tom «Tommy Hanson» Holliston (gitar) samt DOAs trommeslager Ken «Kenny Hanson» Jensen. Etter at sistnevnte omkom i en brann i 1995 ble han for en periode erstattet av Ken «Kenny Hanson II» Kempster, før Ernie «Ernie Hanson» Hawkins fra Removal overtok.

Musikken er i all hovedsak tregreps punk a'la Ramones, men det er samtidig lett å høre at musikerne, særlig Robbie og Tommy, til vanlig spiller mer avansert musikk. Til tider spiller også Hanson Brothers mer eksperimentiell punk enn det Ramones noensinne gjorde. Deres kanskje mest kjente sang er imidlertid en versjon/parodi av No Means Nos «Dad», men der originalen tar for seg et alvorlig tema som incest, dog med et ironisk tilsnitt, handler «Brad» om en gutt som vurderer å rømme hjemmefra fordi broren hele tiden bruker videospillene hans.

Hanson Brothers er først og fremst et sideprosjekt, og dets aktivitet varierer derfor alt etter hva først og fremst No Means No, men også Removal, driver med.

Diskografi
----------

* *Brad* (7") – 1992
* *Gross Misconduct* (LP/CD) – 1992
* *The Hockey Song* (7") – 1996
* *Sudden Death* (LP/CD) – 1996
* *My Game* (LP/CD) – 2002
* *Brad* (CDEP) – 2003

I tillegg ga Hanson Brothers konsert-DVD-en *Would We Be... Live?* sammen med No Means No i 2004.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Hanson Brothers på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) The Hanson Brothers på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) The Hanson Brothers på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) The Hanson Brothers på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***The Guilty Man*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Irvin Willat.

Handling
--------

Marie Dubois er dypt forelsket i den unge advokaten Claude Lescuyer. Men kort tid før barnet deres blir født, forlater Claude henne. For å legitimere datteren Claudine, gifter Marie seg med Flambon, den brutale eieren av en kafé i Paris. Atten år senere beordrer Flambon at Claudine skal begynne å arbeide ved kafeen, hvor hun snart forelsker seg i Gaston - en servitør.

Fordi Flambon skylder en stor sum penger til Jean, kafeens tidligere innehaver, lover han ham hånden til datteren sin i ekteskapet. Claudine nekter imidlertid å skille seg fra Gaston, som gjør Flambon så rasende at han slår den unge kvinnen - og dreper nesten Marie. For å redde morens liv, skyter Claudine ste-faren sin. Men han blir deretter arrestert for drap. Aktor, Claude Lescuyer, får vite - til hans store skam - at den tiltalte kvinnen faktisk er hans eget barn.

Skuespillere
------------

* Vivian Reed som Marie Dubois
* Gloria Hope som Claudine Flambon
* William Garwood som Claude Lescuyer
* J. P. Lockney som Lescuyer Senior
* Charles K. French som Flambon
* Hallam Cooley som Gaston Marceau
* John Steppling som Jean Michaud
* Hayward Mack som Jacques Ristac

Referanser
----------

1. ↑  THE GUILTY MAN
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Guilty Man* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Guilty Man* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Guilty Man* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Spiralprinsippet** er en pedagogisk tankegang. Bruner formulerte det slik i sin berømte tese fra 1959: «Et hvilket som helst fag kan undervises effektivt på en intellektuelt redelig måte til et hvilket som helst barn på et hvilket som helst utviklingstrinn».

Å gripe struktur i et fag er å forstå det på en slik måte at mange ting kan relateres til det på en meningsfylt måte. Det er å ordne kjente og ukjente slik at de ukjente kan bli kjent. 
Spiralprinsippet er mye brukt i matematikkfaget. Hvis eleven har forstått for eksempel de tre matematisk lovene (kommuntative, distributive og assosiative lovene) er han/hun i stand til å løse et stort antall ligninger. Fordi han/hun har lært fagets grunnleggende prinsipper. På den måten oppnår en at lærerstoffet blir plassert i et strukturert mønster, noe som er gunstig både med tanke på hukommelse, forståelse og anvendelse.

Innvendingene mot spiralprinsippet går i korte hovedtrekk ut på at når de ulike matematiske lover er gjennomgått og man i teorien skal bevege seg sprialisk innover, har man ikke fanget opp det nødvendige for å gjennomføre dette. Av denne grunn vil det i stedet fungere som et sirkelprinsipp, hvor man er nødt til å foreta samme sirkulering gjentatte ganger. Blant kritikerne av spiralprinsippet har teorien om en faktisk sirkelbevegelse fått mye av skylden for forfallet innen norsk realfag fra 1970-tallet til i dag.
***Trichaspis*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

Middelsstore, avlangt ovale, gulbrune (i død tilstand) skjoldbiller. Slekten skilles lett fra de fleste andre skjoldbiller på at oversiden er mer eller mindre tett kledt med lyse, oppstående hår. Antennene er trådformede og middels lange. Denne slekten har en avlangt oval kroppsform uten påfallende utvidete sider på pronotum og dekkvinger. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" ikke framskytende.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Trichaspis*** Spaeth, 1911
							+ *Trichaspis brevicornis* Borowiec, 2002
							+ *Trichaspis erinacea* Borowiec, 2002
							+ *Trichaspis hincksi* (Shaw, 1961)
							+ *Trichaspis louwi* Borowiec, 2002
							+ *Trichaspis minutissima* Borowiec, 2002
							+ *Trichaspis pilosa* (Spaeth 1911)
							+ *Trichaspis pilosula* (Boheman, 1862)
							+ *Trichaspis tomentosa* Borowiec, 2002

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Trichaspis* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Trichaspis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Trichaspis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Trichaspis* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
***Trichelodes*** er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden.

Utseende
--------

Små, blanke, brunlige til svarte klannere, kroppen med lange, utstående hår. Kroppsformen er mer eller mindre oval og hvelvet. Antennene er klubbeformede eller trådformede. Oversiden er gjerne kledt med lange, oppstående hår og/eller mønster av lyse skjell. Hos noen arter mangler hunnene vinger (både dekk- og flygevinger), men har et normalt utviklet, "voksent" hode og antenner, så de er ikke egentlig larvelignende. **Hodet** er forholdsvis lite og ofte skjult under brystskjoldet. Mange arter har to punktøyne i pannen. Antennene består av 5-11 ledd og er vanligvis nokså korte, med en tydelig, 1-3 leddet kølle. Hos hannene til noen arter er det ytterste leddet sterkt forstørret, like langt som resten av antennen. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra firkantet eller halvsirkelformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. **Dekkvingene** er oftest noe flate. Hos noen arter dekker de ikke hele bakkroppen. **Beina** er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. **Larvene** er mer eller mindre kjegleformede og kledt med lange hår.

Levevis
-------

Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Ute i naturen lever de av kadavere, matrester i fuglereir, insektrester i vepse- og humlebol og lignende. De nyklekte larvene er svært aktive og kan komme seg inn gjennom ganske små åpninger.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Australia og på New Zealand.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien klannere, Dermestoidea – bare én familie
			* Familien klannere, Dermestidae
				+ Underfamilien **larveklannere**, Trinodinae Casey, 1900
					- Slekten ***Trichelodes*** Carter, 1935
						* *Trichelodes delicatula* Carter, 1935
						* *Trichelodes vulgata* (Blair, 1941)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Atlas of Living Australia - *Trichelodes*  Besøkt 23.11. 2022.
* Bilde av *Trichelodes vulgata*
* (en) *Trichelodes* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Trichelodes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Trichelodes* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Trichelodes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Ochyropus*** er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende
--------

En stor (ca. 6 centimeter), lang og slank, blankt svart løpebille. Kjevene (mandiblene) er kraftige, lengre enn resten av hodet, som er rektangulært med små fasettøyne og en V-formet grop foran i midten. Pronotum er rundet, kraftig innsnevret bakover slik at det er betydelig mindre enn halvparten så bredt bak som foran, med avgrenset "midje" bakerst. Dekkvimngene er nesten jevnbrede med fine punktstriper. Beina er forholdsvis korte, leggene på frambeina utvikllet for graving.

Levevis
-------

Som andre Scaritinae lever disse billene hovedsakelig underjordisk. De graver godt, og lever som rovdyr.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Afrika (Kamerun, Liberia).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
		- overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
			* familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
				+ underfamilie graveløpere Scaritinae Bonelli, 1810
					- stammen Scaritini Bonelli, 1810
						* slekten ***Ochyropus*** Schiødte, 1847
							+ *Ochyropus gigas* Schiødte, 1847

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten
* (en) *Ochyropus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ochyropus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Ochyropus gigas* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Isak Anderssen** (født 26. mars 1973 på Gjøvik) er en norsk komponist og musiker. Han har sin utdannelse fra Norges musikkhøgskole (1992–1997), hvor han studerte musikkpedagogikk, cello og komposisjon. Anderssen komponerer musikk til scene- og konsertproduksjoner, og lager også konserter og komposisjonsverksteder for barn og ungdom, ofte i samarbeid med Jon Halvor Bjørnseth fra Drivhuset – stiftelsen for musikalsk verkstedsarbeid. Han er også fast komponist og utøver i scenekunstkompaniet ITS som han driver sammen med Tiril Pharo og Sigrid Edvardsson.

Fellesnevneren for hans utøvende og skapende virksomhet kan sies å være møtet mellom musikkens rene, abstrakte og strukturerte vesen og musikkens evne til å spille på referanser, det konseptuelle og det sentimentale. Han lar seg ofte inspirere av et tilsynelatende enkelt materiale som innehar en kime til mer komplekse bearbeidinger. Anderssen arbeider hovedsakelig med ulike former for elektronisk musikk og utforsker kompositoriske problemstillinger gjennom både gammel og ny teknologi.

Ved siden av en rekke plateutgivelser, opptredener og framføringer i inn- og utland, har han turnert mye med egne produksjoner i regi av Den Kulturelle Skolesekken.

Anderssen har mottatt en rekke stipender, i 2007 blant annet Statens Kunstnerstipend, ettårig arbeidsstipend for yngre kunstnere. Han er medlem av Norsk Komponistforening, Nopa og MFO.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside Arkivert 13. desember 2009 hos Wayback Machine.
* Diskografi Arkivert 8. august 2018 hos Wayback Machine.
* Verkliste Arkivert 8. august 2018 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Oberkommando der Wehrmacht** (forkortet **OKW**, på norsk *Vernemaktens overkommando*) var den høyeste militære planleggings- og forvaltningsmyndighet i det nasjonalsosialistiske Tyskland fra 1938 til 8. mai 1945.

OKW ble opprettet etter at feltmarskalk og forsvarsminister Werner von Blomberg (1878–1946) ble tvunget til å gå av fra embetet i *Wehrmacht*, den tyske «vernemakten», underlagt Rikskrigsministeriet (*Reichswehrministerium* fram til 1935, siden kalt *Reichskriegsministerium*). Det rettslige grunnlag for opprettelsen var en forordning gitt av Adolf Hitler 4. februar 1938.

Leder for OKW var under hele embedets eksistens generalfeltmarskalk Wilhelm Keitel (1882–1946).

Kommandoens standort var i Wünsdorf ved Zossen nær Berlin. 

OKW hadde ingen umiddelbar kommandomyndighet over ledelsesstabene til de tre våpengrenene av *Wehrmacht*, som alle hadde sine egne overkommandoer: *Oberkommando des Heeres* (OKH), *Oberkommando der Marine* (OKM) og *Oberkommando der Luftwaffe* (OKL). OKWs funksjon tilsvarte det oppløste krigsministeriets.

Se også
-------

* Tysklands generalstab

Eksterne lenker
---------------

* «Das Oberkommando der Wehrmacht (OKW)», fra Deutsches Historisches Museum
* «Das Oberkommando der Wehrmacht»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Buckminsterfulleren** (også kalt fotballmolekylet) er en type karbon med formelen C60, hvor molekylene består av 60 karbonatomer i kuleform. Bindingene mellom atomene danner 12 femkanter og 20 sekskanter. Buckminsterfulleren er det minste fulleren hvor ingen femkanter berører hverandre; dette vil destabilisere strukturen.

Buckminsterfulleren har pga. sin form fått navn etter den amerikanske arkitekten Richard Buckminster Fuller som lanserte denne formen, den geodetiske kuppelen, mot slutten av 1940-tallet. På verdensutstillingen i Montréal i 1967 var USAs paviljong en slik kuppel. I 1985 arbeidet tre forskere (Harold Kroto, Robert Curl og Rick Smalley) ved Rice University i USA med å bombardere en karbonskive med laserstråler så den ble varmet opp flere titall tusen grader. Som resultat fikk de bl.a. klynger med C60-molekyler. Først i 2010 ble C60-molekylet oppdaget i verdensrommet.

Formen på C60-molekylet er også kjent fra lærfotballen.

Se også
-------

* Fulleren

Referanser
----------

1. ↑  Kom livet til jorda med ein fotball
2. ↑  Aftenposten tirsdag 19. november 2019 s. 26 – 27: Kom livet til jorda med ein fotball?

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
***Bucking the Line*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Carl Harbaugh.

Handling
--------

John Montague Smith, en kasserer ved en bank i en liten by, blir tvunget til å forlate byen etter at han blir anklaget for alt for dårlig forretningspraksis. Under sine reiser redder han Jerry, en landstryker, og begge to forsøker å skaffe seg arbeid ved å bygge en ny jernbane. Men de blir nektet ansettelse av formannen Rand Barlow.

Men når John oppdager at Barlow og Kinsey planlegger å forsinke byggearbeidet for å få Baldwin til å miste hele oppdraget sitt, blir John forfremmet til arbeidsleder. Men problemene hans er fremdeles ikke overstått.

Skuespillere
------------

* Maurice 'Lefty' Flynn som John Montague Smith
* Molly Malone som Corona Baldwin
* Norman Selby som Jerry
* Edwin B. Tilton som Dexter Baldwin
* Kathryn McGuire som Vera Richlander
* J. Farrell MacDonald som Dave Kinsey
* Jim Farley som Watrous Dunham
* Leslie Casey som Tucker Jibbey
* George Kerby som Rand Barlow

Referanser
----------

1. ↑  BUCKING THE LINE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bucking the Line* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Bucking the Line* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Buchanan Street undergrunnsstasjon** er en stasjon på Glasgows undergrunnsbane, ved Buchanan Street. Buchanan Street er en populær handlegate, og det kombinert med nærheten til Buchanan busstasjon og Glasgow Queen Street stasjon er faktorer som gjør dette til den undergrunnsstasjonen som er mest brukt. Fra april 2004 til mars 2005 hadde stasjonen 2,54 millioner reisende.

Under moderniseringa i 1977–1980 fikk stasjonen en sideplattform i tillegg til den som er imellom de to sporene. Utenom St Enoch er Buchanan Street den eneste stasjonen med billetthall under bakken. Den eneste overflatestrukturen forbundet med stasjonen er en inngang i glass.

Deler av vogn 41 (fra vognsettet brukt før 1977) bevares i stasjonen.


| **Forrige stasjon** |   | Glasgows undergrunnsbane |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Cowcaddens |  | Ringlinje |  | St Enoch |

Referanser
----------

1. 1 2  «Statistics & trends 2005» (PDF) **(engelsk)**. Strathclde Partnership for Transport. 2005. s. 44. Besøkt 10. august 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |