recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**AL Oslo Fiskehall**, bedre kjent som **Fiskehallen** på Vippetangen (Akershusstranda 23 i Oslo), er et fungerende norsk våtmarked i drift, et engrosmarked der det har blitt omsatt råvarer til sjømat siden den første fiskehallen ble bygget der i 1905. Tidligere var den bare ei fiskehavn der, ved Børskvarteret, med et fisketorg. Kaiene med granittfronter på Vippetangen ble anlagt 1899–1902, og er blant de eldste bevarte havnestrukturene i Oslo havn.

Den gamle fiskehallen fra 1905 var «krum som en banan»  Foto: Narve Skarpmoen, 1921 
Fiskehallen fra 1905, som var krum som en banan, ble raskt for liten. Alt i 1910 var diskusjonene igang om hvor en eventuelt en ny fiskehall skulle ligge; både Bjørvika, Grønlands torg, Sjursøya, Jernbanegata og fortsatt drift på Vippetangen var med i bildet. Det tok mange år og mange forslag å bli enige, men tilslutt ble det bygget ny fiskehall på Vippetangen.

Den nye fiskehallen, som i en periode fikk navnet *Oslos Kommunale Fiskehall*, var på 9 700 m2 og hadde ei 115 m lang kai rett utenfor fiskemottaket, der fiskebåtene kunne legg til for å losse fangsten. Bygget var i betong over to etasjer, og ble offisielt åpnet 9. desember 1933 av kong Haakon VII. Aftenposten skrev i sin omtale at den nye fiskehallen var «den mest moderne engros-fiskehall i Europa». På det meste var det cirka 30 grossister der, og råvarene kom inn med både båter og tog. I dag er dem kun fire grossister, men fiskehallen håndterer cirka 100 tonn sjømat daglig, hvorav det meste ankommer på store trailere eller mindre lastebiler.

Fiskehallen, som i dag er Norges største fiskemarked, har siden starten kun drevet med engrosvirksomhet (altså en handel som har vært lukket for publikum), men den 20. januar 2017 kunne NRK melde at, «Oslo Fiskehall vil lage sjømatsenter på Vippetangen», og sånn sett åpne seg noe opp mot publikum. Det forelå blant annet planer om en ny restaurant for sjømat, med uteservering på en ny takterrasse. Den nye restauranten, som fikk navnet *Hallen Spiseri & Fiskeutsalg*, ble et kombinert fiskeutsalg og sjømatrestaurant, som åpnet dørene for publikum i oktober 2018. Restaurantkonseptet bidrar til å aktivisere og binde sammen området mellom Pipervika og Bjørvika, med sin beliggenhet omtrent midt imellom de to områdene.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Lars-Ludvig Røed (2019) Fiskehallen: Et sted for fisk – og folk. ByplanOslo, Oslo kommune, 03. mai 2019. Besøkt 2020-05-17
2. 1 2 3 4  Rolf Rolig (2017) Gjenbruk og nytt på Vippetangen. ByplanOslo, Oslo kommune, 18. januar 2017. Besøkt 2020-05-17
3. ↑  Henriette Mordt og Else Karine Archer (2017) Oslo Fiskehall vil lage sjømatsenter på Vippetangen. NRK, 20. januar 2017. Besøkt 2020-05-17

Eksterne lenker
---------------

* Fiskehallen
* Hallen Spiseri & Fiskeutsalg Arkivert 7. august 2020 hos Wayback Machine.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Omar Linares Izquierdo** (født 23. oktober 1967 i Pinar del Río) er en cubansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney.

Linares ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Han var med på det cubanske laget som vant den første olympiske baseballturneringen foran Kinesisk Taipei og Japan. Cuba vant finalen mot Kinesisk Taipei med 11-1.

Fire år senere, under Sommer-OL 1996 i Atlanta, vant han sin andre olympiske gullmedalje i baseball. Cuba vant finalen mot Japan med 13-9. 

Linares vant sin tredje olympiske medalje i baseball under OL 2000 i Sydney. Cuba tapte finalen til USA med 0-4.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1992 Spanias flagg Barcelona - **Gull** i baseball Cubas flagg Cuba
* Gull 1996 USAs flagg Atlanta - **Gull** i baseball Cubas flagg Cuba
* Sølv 2000 Australias flagg Sydney - Sølv i baseball Cubas flagg Cuba

Referanser
----------

1. ↑   verkets språk japansk, oppført som Ｏ．リナレス, npb.jp, besøkt 25. november 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Omar Linares – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Omar Linares – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Omar Linares – Society for American Baseball Research Rediger på Wikidata
**Åserøya** er ei lita øy i Sigerfjorden i Sortland kommune i Nordland. Øya er nokså rund i formen, med et areal på ca. 0,4 km² og høyeste punkt 111 moh. Åserøya er i dag ubebodd, men er beiteland for sauer om sommeren. På øya finnes enkelte granplantefelt.

På 1800-tallet bodde en familie på Åserøya i noen år. Ivar Larsson Taskjelle (også kalt Ivar/Iver Larsen eller Ivar/Iver Harding) fra Granvin i Hardanger hadde giftet seg i Sortland i 1856, og bodde deretter på Åserøya sammen med familien. Livet på Åserøya var strevsomt og tungvindt, og familien flyttet til Ridderset lenger inn i Sigerfjorden i 1862. Husene på Åserøya ble revet og flyttet til Ridderset. 14. januar 1866 var han en av et mannskap på fem som omkom da en fembøring fra Sortland forliste i storm utenfor Høynes i Borge i Lofoten. Han var da 32 år gammel. Enka Nicoline ble boende på Ridderset etter at mannen omkom på havet.

Kilder
------

* Kåre Glad: Beretningen om Ivar Harding på Åserøya (i Årbok for Sortland 1985, s. 3-5, utgitt av Sortland Historielag)
* Jonas Forø: Beretningen om Iver Harding på Åserøya (i Årbok for Sortland 1986, s. 40-41, utgitt av Sortland Historielag)
* Jonas Forø: Nicoline på Ridderseth (i Årbok for Sortland 1986, s. 16-20, utgitt av Sortland Historielag)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Thor S. Larsen**  (født 26. februar 1939 i Trondheim) er en norsk biolog, som har arbeidet internasjonalt med forvaltning av miljø og naturressurser. Han er særlig kjent for sitt arbeid med isbjørn og var en pådriver for inngåelsen av Isbjørnavtalen i 1973.

Larsen studerte ved Universitetet i Oslo, der han i 1966 ble cand.real. Etter dette fortsatte han studiene ved University of Minnesota i USA. Larsen ble i 1985 dr.philos. ved Universitetet i Oslo. I 1972 begynte Larsen ved Norsk Polarinstitutt, der han var leder for biologisk avdeling fram til 1985. Etter å ha arbeidet i Norconsult, var han fra 1985 til 1988 førsteamanuensis ved Institutt for internasjonale miljø- og utviklingsstudier - Noragric. Larsen ble senere professor II ved Noragric. Han arbeidet så for Norad i Zambia til 1990, da han vendte tilbake til Norsk Polarinstitutt som forskningsdirektør. I 1991 ble han spesialrådgiver i Norad, før han i 1995 ble leder for senter for internasjonale miljø- og utviklingsstudier ved Norges landbrukshøgskole. Fra 2001 var han forsker ved UMB og rådgiver for UNEP/GRID-Arendal.

Larsen har forsket på dyrebestander i polarområdene så vel som i tropiske strøk. Han begynte studier av isbjørn på Svalbard på midten av 1960-tallet. Larsen har i sitt internasjonale virke vært særlig opptatt av forvaltning av miljø og naturressurser.

Larsen er tildelt den nederlandske utmerkelsen Den gylne arks orden.

Referanser
----------

1. ↑  «Navn i norsk forskning. Han utfordrer de store», *Aftenposten*, morgenutgaven 28. april 2000, s. 10.
2. ↑  CV, UMB.
3. ↑  «Veteran overvåket isbjørnhi»[*død lenke*], *forskning.no*, 7. juni 2009.
4. ↑  «"Isbjørn-Larsen" har satt spor etter seg», *Aftenposten*, morgennummeret 9. mars 2000, s. 20.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Thor Melhuus** (født 22. juni 1929, død 12. mars 2017) var fotograf i Trondheim.

Etter handelsgymnasium i Trondheim og befalsskole i Bergen tjenestegjorde Melhuus i Tysklandsbrigaden. Tilbake i Norge gikk han teknisk skole og arbeidet i seks år som livsforsikringsagent. Melhuus var en aktiv amatørfotograf og ble etter hvert president i Norsk selskap for fotografi og redaktør av selskapets tidsskrift *Kamera*.

I kompaniskap med Skjold Hilfling-Rasmussen, Dronningens gate 9, i 1962 drev Melhuus både fotoforretning og atelier. I 1971 flyttet han fra Dronningens gate til Erling Skakkes gate, la ned fotohandelen og drev videre som portrettfotograf. I 1970 etablerte Melhuus eget fotolaboratorium, og i 1972 startet han Fame-sammenslutningen av fotografer tilknyttet Fargelaboratoriet Melhuus.

Hans datter Trine Melhuus har etablert seg som portrettfotograf i Trondheim.

Referanser
----------

1. ↑   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   foto.no, besøkt 17. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Thor Melhuus er død

Kilder
------

* Bonge, Susanne: Upublisert materiale (SFFR)
* *Norsk fagfoto* 9 (1972) : 4, s. 66-70
* *Fotografi* 17 (1984) : 8, s. 56-59
* *Norsk fotografisk tidsskrift* 75 (1989) : 4, s. 57-58 (60 år).

Eksterne lenker
---------------

* (no) Thor Melhuus på NLIs Lokalhistoriewiki.
* (no) Thor Melhuus i Fotografregisteret.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Lokalhistoriewiki **·** NMFF **·** KulturNav
 |
Påske er i Norge ofte assosiert med hytteferie og skiturer i fjellet selv om slike aktiviteter i virkeligheten bare angår under ti prosent av befolkningen.
**Påskeferie** er ferie, det vil si fri fra arbeid og skole, i påsken.

Påskeferie i Norge
------------------

Norge er ett av de få land i verden[] som holder sammenhengende helg fra og med skjærtorsdag til og med 2. påskedag. Selve kjernehelgen gir altså de fleste minst fem sammenhengende fridager eller påskeferie. Samtidig fører fridags-, flexi- og avspaseringsordninger i norsk arbeidsliv og skole til at påskehøytid for mange[*hvem?*] blir det samme som ti sammenhengende fridager – fra og med «palmelørdag», det vil si lørdag før palmesøndag, gjennom hele den stille uke til og med 2. påskedag.

85% av den norske befolkningen (mellom 16 og 79 år) har hjemmepåske, det vil si tilbringer påskeferien hjemme. Av de 15% som reiser på påskeferie, drar nesten like mange til kysten som til fjells. Thomas Hylland Eriksen antok i en kronikk i *Dagbladet* i 2000 at kun 3–5 prosent av befolkningen tilbringer påsken i en hytte på fjellet.

Folk fra Oslo, Akershus, Rogaland, Agder og Trøndelag er de som i størst utstrekning reiser bort, mens innbyggere i Nordland og Hedmark er de mest hjemmekjære.

I perioden fra 1995 til 2005 økte antallet boliginnbrudd gjennomsnittlig med 37 prosent i påskedagene i forhold til ellers i året. I 2006 var økningen mindre, delvis på grunn av forebyggende tiltak som boligalarmer og annet.

### 2023

Påskeferien i 2023 varer fra 2. til 10. april.

Referanser
----------

1. ↑  
«Andel personer på ferietur til forskjellige årstider, 2004». Statistisk sentralbyrå.
2. ↑  
Thomas Hylland Eriksen. «Myten om påskefjellet».
**Pål Vigeland** (født i 1944 i Oslo) er en norsk metallkunstner og -formgiver.

Han studerte ved Staatliche Werkkunstschule i Schwäbisch Gmünd i Tyskland, og senere ved Vestlandets kunstakademi. Han tok mesterbrev i gullsmedfaget i 1972. Gjennom mange år var han ansatt som tegner for Theodor Olsens Eftf. Sølvvareverksteder A/S, designet stålbestikk for Norsk Stålpress, og utformet bordsølv til Oslo rådhus for David-Andersen A/S.

«Kong-Kylie» fra 2015. Skulptur fremstilt av kobber fra Det kongelige slott i Oslo.[]
Vigeland etablerte eget verksted i Bergen i 1981, og flyttet virksomheten til Oslo i 2001. Han har hatt en rekke separatutstillinger i Oslo, Bergen, Trondheim, Hamar, Bodø og i Danmark.

Vigelands kunst er innkjøpt blant annet av Kunstindustrimuseene i Oslo, Bergen, Trondheim, Sørlandets Kunstmuseum, Oslo kommunes kunstsamling.

Pål Vigeland har utført kunst i offentlig rom i Bergen, som portalen foran Engensenteret og i Statens Hus. Han har også utført kirkekunst til ulike kirker, som Skjold kirke i Bergen, Domkirkeruinene på Hamar og Vestfossen kirke. Han er representert med arbeider i Stortinget, Epcot-senteret i USA og på Gullfaks A-plattformen i Nordsjøen. Hans politiske engasjement sees blant annet i installasjonen «MUREN», som ble tildelt Høstutstillingsprisen i 2006, og i verket «ABOVE» som han viste på en skulpturbiennale i 2014.

«Apeskrekk» fra 1991, skulptur i patinert messing

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**«Pål sine høner»**, også kjent som **«Pål på haugen»**, er en av de mest kjente norske folkevisene. Visa ble opprinnelig utgitt av Peter Christen Asbjørnsen i 1848 og ble skrevet ned på dialekt fra Gudbrandsdalen. I nyere visebøker har en gjengitt teksten på normert nynorsk. Første vers finnes som gammel barnesang på dansk, med tittel *Poul sine høns i haven lod flyve*.

Visa forteller om hvordan Pål har mistet hønene sine til reven og hvordan han tok hevn over reven. Senere tar han seg opp og går til kvern for å male mel. Vendingen *«Pytt, sa'n Pål»* er fra denne visa. I Asbjørnens nedskrift sier han rett nok *skitt*.

En kan merke seg at visa handler mye om økonomiske forhold og at Pål blir fornøyd når han får skadebota dekket for de hønene han har tapt, i form av korn. Det finnes andre viser med samme tema, for eksempel «Eg gjette tulla». I eventyrforskningen har det blitt fremlagt at rødrev og ulv ofte har vært symboler på styresmaktene i enevoldstiden, fut og skriver. Tolker en det slik, ligger det et sosialkritisk budskap i bunnen.

Melodi
------

Peter Christen Asbjørnsen trykket visa i fortellingen *Høyfjeldsbilleder* i sin eventyrsamling. Her skriver han at sangen blir sunget på en *«eiendommelig melodi»*. Dette passer heller dårlig med den melodien som blir benyttet i dag, som er en klar og lett gjenkjennelig durtone i hallingrytme. Stundom har denne blitt benyttet til dans. Som danseslått er tonen skrevet opp etter spillemannen Jens A. Myro, fra Ål: *Hardingeleverket* nr. 180, bind VII (Sven Nyhus 1978)

En variant av denne melodien er nedskrevet av Leopold Mozart i 1791. Han kalte den *«ein altes deutsches Volkslied».* Den tonen er også nært beslektet med den engelske visen «Twinkle, Twinkle, Little Star». En tsjekkisk vuggevise, på engelsk kalt "Rocking", har også samme melodi, men går saktere.

Kvederen Talleiv Røysland sang inn en egen versjon for NRK, en innspilling som senere dannet grunnlag for den mest kjente korversjonen, arrangert av Knut Nystedt. Melodien er ellers behandlet som fuge.

Innspillinger (i utvalg)
------------------------

* William Clauson med orkester. Innspilt i Oslo 28. november 1956. Utgitt på EP-platen HMV 7EGN 20 og på LP-platen *Folk Songs of Scandinavia* (HMV SCLP 1001).
* Robert Riefling, klaver. «To folkeviser Op. 3 Blåbukken – Pål sine høner». Arr.: Rievertz. Innspilt på LP-platen HMV NBLP 2-
* Per Asplin. Popversjon. Utgitt på singlen Triola TN-259.
* Elna Isachsen og Ruth Hagen med piano. Innspilt i Oslo 31. mai 1965 som «Paal på haugen». Utgitt på EP-platen *Norwegian Folk Tunes No. 3* (HMV 7EGN 57).
* Brio Band (instrumental). Utgitt på singlen Manu MA-89 i 1964.

Referanser
----------

1. ↑  *Norske Huldreeventyr og Folkesagn*. Forlagt af C.A. Dybwad. Trykt hos Fabritius. 1848. s. 24.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 21. april 2018.
3. ↑  [*død lenke*]
4. ↑  William Clauson (HMV 7EGN 20, EP)
I **syrekatalyserte reaksjoner** og **basekatalyserte reaksjoner** blir reaksjonen katalysert ved hjelp av en syre eller base. Syren bidrar med protoner, mens basen tar imot portoner, henholdsvis kalt Brønsted-Lowry-syrer og -baser. Typiske reaksjoner som blir katalysert med protonoverføring er forestringer og aldolreaksjoner.

Anvendelser og eksempler
------------------------

### Brønstedsyrer

Syrekatalyse er hovedsakelig brukt innenfor organisk kjemi. Mange syrer kan fungere som en kilde for protoner. Syrer som ofte blir benyttet for syrekatalyserte reaksjoner er:

* Flussyre
* Toluensulfonsyre
* Kalsiumpolystyrensulfonat
* Zeolitt

Sterke syrer katalyserer hydrolyse og forestring av estere, for eksempel for å prosessere fett til biodiesel. Mekanistisk sett vil karboksylsyrens oksygen bli utsatt for protonering, noe som forbedrer elektrofilisiteten ved karbonyllkarbonet.

### Fastfase syrekatalysator

På en industriell skala vil mange katalysereaksjoner skje ved å bruke en syre i fast form. Dette er en heterogen katalysator. Eksempler på denne teknikken er Lewis-syrene, som også er oksider Zeolitt og Aluminiumoksid. Slike syrer blir ofte brukt ved krakking

Referanser
----------

1. ↑  Busca, Guido (2007–2011). «Acid Catalysts in Industrial Hydrocarbon Chemistry». *Chemical Reviews*. 11 **(engelsk)**. 107: 5366–5410. ISSN 0009-2665. doi:10.1021/cr068042e. Besøkt 8. november 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Syrianos** (etter 350 – ca. 437) var en gresk seinanantikk filosof og leder for den nyplatonske filosofiskolen i Athen.

Liv
---

Lite er kjent om livet til Syrianos. Han var sønn av den ellers ukjente Filoxenos og stammet fra Alexandria. Etter grunnleggende utdanning i hjembyen, begynte han å studere filosofi under Plutark fra Athen, som var skolark ved Platons nyplatonske akademi. Da Plutark døde, overtok Syrianos stillingen som skolens leder. På denne tida ble han lærer for den unge Proklos som i sin tur overtok etter Syrianos. 

Syrianos fikk sterk innflytelse på eleven Proklos. De etterfølgende nyplatonikerne i Athen betraktet ham som en autoritet og gav ham tilnavnet «den store».

Verk
----

Av Syrianus' store produksjon er lite bevart, viktigst er kommentarer til bøkene Beta (III), Gamma (IV), og Mu og Nu (XIII–XIV) av Aristotles' *Metafysikken*. 

Tapt er blant annet er en Homer-kommentar i sju bøker, skrifter over gudeverdenen hos Homer og om orfisk teologi, en utlegning i ti bind om overensstemmelser hos Orfeus, Pythagoras og Platon med tanke på Oraklet, en kommentar til Platons *Politeia* i ti bind, og annet.

Kilder
------

* Christian Wildberg: «Syrianus» i Edward N. Zalta (red.): *Stanford Encyclopedia of Philosophy*

Referanser
----------

1. ↑   Treccani-leksikonet[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Philosophy Ontology project, oppført som Syrianus, InPhO ID thinker/3976, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Post-Reformation Digital Library, oppført som Syrianus, PRDL ID 1249, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |
**Syrias kvinnelandslag i fotball** representerer Syria i internasjonal fotball.Syria har vært med i vestasiatisk fotball siden vestasiamesterskapet ble arrangert for første gang i 2005, men har stort sett tilhørt den nedre delen både i Vest-Asia, i Asia og i verden.

I det første vestasiamesterskapet kom Syria i gruppe med Iran, Jordan, Palestina og Bahrain. Syria slo de to sistnevnte, men tapte klart for Iran og Jordan, og endte dermed på tredjeplass.

Syria holdt et aktivt tempo hva gjaldt turneringer, og året etter meldte de seg på til det arabiske mesterskapet. De havnet i gruppe med Palestina, Egypt og Tunisia, og endte nest sist etter å ha slått Palestina men tapt klart for Egypt og Tunisia. Allerede året etter var det et nytt vestasiamesterskap, der Syria tapte klarere enn vanlig mot Jordan og Iran, og i tillegg mot Libanon. 

Syria var deretter inaktive i en stund fram til de i 2010 for første gang sto over vestasiamesterskapet, men stilte i et arabisk mesterskap igangsatt av det tyske utenriksdepartement. Syria tapte for Palestina denne gangen, og i tillegg for Bahrain. De slo imidlertid nykommerne Qatar overlegent i siste kamp.

Referanser
----------

1. ↑  First Arab Womens Championship in Egypt 2006 goalzz.com

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag i Asia (AFC) |
| --- |
|  | 
* Afghanistan
* Australia
* Bahrain
* Bangladesh
* Bhutan
* Brunei
* Burma
* De forente arabiske emirater
* Filippinene
* Guam
* Hongkong
* India
* Indonesia
* Iran
* Irak
* Japan
* Jemen
* Jordan
* Kambodsja
* Kina
* Kirgisistan
* Kuwait
* Laos
* Libanon
* Macao
* Malaysia
* Maldivene
* Mongolia
* Nepal
* Nord-Korea
* Nord-Marianene
* Pakistan
* Palestina
* Oman
* Qatar
* Saudi-Arabia
* Singapore
* Sri Lanka
* Syria
* Sør-Korea
* Tadsjikistan
* Taiwan
* Thailand
* Turkmenistan
* Usbekistan
* Vietnam
* Øst-Timor

 |  |
| 
* Tidligere:
* Nord-Vietnam
* Sør-Vietnam
* Sør-Jemen

 |
**Syreskader** (**dental erosjon**, **perimolyse**) er uopprettelig tap av tannstruktur på grunn av kjemisk oppløsning fra syrer, og har ikke en bakteriell årsak. Det kan være mange medvirkende faktorer til syreskader, blant annet hyppig inntak av mat og sure drikker, munntørrhet, sykdom, manglende tannhygiene etc. De senere år har en vesentlig større andel av befolkningen fått syreskader på grunn av endrede kost- og livsstilsvaner.

Sur mat og drikke
-----------------

Syreskader kan oppstå grunnet inntak av sure drikker og mat, som for eksempel brus og frukt. Tannleger anbefaler å innta sure drikker med sugerør for å forebygge syreskader ved at drikken i mindre grad kommer i kontakt med tennene. Eksempler på sure drikker som kan skade tennene er sukret og sukkerfri brus, juice, smoothie, iste, energi- og sportsdrikk, og vann med kullsyre. Drikke som er mindre skadelige for emaljen på tennene er vann, melk og te uten tilsetning. En studie ved Temple University i Philadelphia har konkludert med at man kan minske syreskader på tennene ved å ha sugerøret langt bak i munnen. Noen tannleger anbefaler også å skylle munnen med vann etter inntak av sur drikke og frukt. Det anbefales ikke å pusse tennene rett etter at man har spist eller drukket, ettersom syren da har gjort emaljen myk. Emaljen vil dermed slites mye mer av pussingen. En bør derfor vente en stund med å pusse tennene etter et måltid slik at pH-verdien får komme opp igjen til normale verdier og emaljen hardner til igjen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Bruk sugerør hvis du vil spare tennene | ABC Nyheter
2. ↑  Sugerør kan redde tennene

Eksterne lenker
---------------

* UiO om syreskader

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Valerija Oleksijivna Hontareva** (ukrainsk Валерія Олексіївна Гонтарева, født 20. oktober 1964 i Dnipropetrovsk) er en ukrainsk økonom som fra 19. juni 2014 til 11. mai 2017 var sentralbanksjef i Ukrainas nasjonalbank. Hun var Ukrainas første kvinnelige sentralbanksjef. 

Hun er gift og har to barn.

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Hontareva gikk ut fra Kiev Polytekniske Institutt i 1987, og Kiev Nasjonale Økonomiske Universitet i 1997, der hun tok en mastergrad innen samfunnsøkonomi.

Etter endt utdanning i 1987 jobbet hun to år som juniorstipendiat ved det ukrainske justérvesenenet (*Ukrainian Centre for Standardization and Metrology*), før hun fra 1989 til 1993 jobbet som designingeniør ved instituttet *Hiprostrommashyna*. Etter dette dreide karrieren hennes mer over på finansnæringen. Hun jobbet fra 1993 til 1996 i den ukrainske *Interbank Currency Exchange*, før hun i 1996 ble direktør i Société Générale i Ukraina, og i 2001 ble hun visestyreformann i ING Bank. 

Den 19. juni 2014 ble hun utnevnt til sentralbanksjef for Ukrainas nasjonalbank, og overtok da etter Stepan Kubiv, som tiltrådte som fungerende sentralbanksjef i februar 2014.

Hontareva tok over sentralbanken i en periode med resesjon (økonomisk nedgang, fall i BNP) og politisk uro i Ukraina. Hun regnes som en reformist, og innførte tiltak for å rydde opp i finansnæringen, og reduserte også støtteoppkjøp av den ukrainske hryvniaen. Hennes politikk hadde større hos bl.a. IMF, men ble kritisert av en del aktører i finandnæringen og næringslivet.

Den 10. april 2017 varslet hun at hun trakk seg fra stillingen som sentralbanksjef, og hun gikk av 11. mai samme år. Hun uttalte ved sin avgang at hun anså at hennes oppgave var fullført, og at reformene var implementert. Jakiv Smolij overtok som sentralbanksjef etter Hontareva.

Referanser
----------

1. ↑  (ukr) 24 - *Topp 10 fakta om den nye sentralbanksjefen -* Valeria Hontareva, besøkt 2. november 2014 (norsk oversettelse med Google Oversetter).
2. ↑  (en) Kyiv Post - *EuroMaidan commandant Stepan Kubiv appointed National Bank governor*, besøkt 2. november 2014.
3. ↑  Reuters - *Big debts and dwindling cash: Ukraine tests creditors' nerves*, besøkt 22. mars 2018.
4. ↑  Reuters - *Ukrainian economy contracts 6.8 pct in 2014 - statistics service*, besøkt 22. mars 2018.
5. 1 2  Radio Free Europe - *Ukraine's Reformist Central Bank Chief Resigns Amid Pressure*, besøkt 22. mars 2018.
6. ↑  Reuters - *After praise and death threats, Ukraine's central bank governor quits*, besøkt 22. mars 2018.
7. ↑  Ukrainan Week - *Stalking the NBU Governor*, besøkt 23. mars 2018.
8. ↑  Radio Free Europe - *Ukrainian National Bank's Deputy Takes Over As Hontareva Quits*, besøkt 23. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Valeriia Hontareva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Valerio Fiori** (født 27. april 1969 i Roma) er en italiensk tidligere fotballspiller. Han var målvakt for blant andre Serie A-klubben AC Milan.

Fiori var i sine siste sesonger tredjevalg bak Dida og Željko Kalac. Han fikk kun to offisielle kamper for AC Milan i løpet av de åtte sesongene han var der: et 4-2 tap i Serie A mot Piacenza, og en 1-0-seier i Coppa Italia over Sampdoria, der han kom inn for Christian Abbiati, som ble skadet.

Før han kom til Milan, spilte han for Lodigiani (1 sesong), Lazio (6 sesonger), Cagliari (3 sesonger), Cesena, Fiorentina og Piacenza (1 sesong). Det var på grunn av hans imponerende prestasjoner i Piacenza at Milan bestemte til å tegne kontrakt med ham, selv om de allerede hadde Sebastiano Rossi og Abbiati som førstevalg. Selv om han hadde fått fire kamper for Italias U21-landslag, ble Fiori aldri kalt opp for flere kamper med flagget på brystet.

Referanser
----------

1. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som VALERIO FIORI, BDFA player ID 56179[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 5799, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valerio Fiori – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Valerio Fiori – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Valerio Fiori – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Valerio Fiori – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Valerio Fiori – FBref Rediger på Wikidata
**Zacharias Simonsen Wesseltoft** (født 1701 i Skien, død 10. mai 1777 samme sted) var kjøpmann og skipsreder bosatt i Skien.

Han var sønn av den skånskfødte kjøpmann Simon Jørgensen (1660–1739) og hustru Marthe Jørgensdatter Holst (1668–1733), og vokste opp i et hjem preget av velstand. Han ble en svært selvbevisst person, som ofte havnet i stridigheter med byens øvrighetspersoner.

Karriere
--------

Under et opphold i Holland knyttet han flere forretningskontakter, og i en alder av 24 år fikk han borgerskap i Skien på all handel til lands og til vanns. For å kunne konsentrere seg 100 prosent om handelen, søkte han om fritak fra de alminnelige borgerlige plikter, og ga seg ikke før han fikk det godkjent. Han betalte til gjengjeld en del til byskatt, de fattige og til kirken. Han konsentrerte sine økonomiske ressurser om handel og industri, og hadde liten fokus på eiendommer. Sammen med broren Jørgen opparbeidet han seg snart en posisjon som Skiens rikeste kjøpmann og skipsreder.

På 1760-tallet var det nedgangstider i Skien, og byens fattige sultet. I den forbindelse ble det innkrevet ekstra fattigskatt som Zacharias Simonsen nektet å betale. Det samme gjaldt til fornyelse av byens vannforsyning samt til lønn for en utdannet bylege.

Forhold til kirken
------------------

*Inger Nielsdatter Wesseltoft*, født *Bugge*, kopi av maleri på Søndre Brekke gård, Skien
Både han og broren Jørgen hadde et anstrengt forhold til Skiens presteskap, hvorfor de i perioder nektet å gå i kirke. De ga dog gjerne kirkegaver, som f.eks. da Vestre Porsgrunn kirke ble bygget i årene 1756–1757. Mot slutten av sitt liv ga Zacharias Simonsen også store gaver i form av altertavle og prekestol samt penger til oppførelsen av kirken i Drøbak, hvor hans datter Martha bodde med sin ektemann Niels Carlsen.

Zacharias Simonsen satt i de siste årene lenket til sin stol, men arbeidet allikevel videre med forretning og handel. Han døde i 1777, noen få måneder før den store bybrannen ødela hans egen bygård og store deler av Skien sentrum.

Familie
-------

Zacharias var gift med Inger Nielsdatter Bugge (1712–1754; se Bugge (slekt)) som fødte ham ikke mindre en 15 barn. Flere av disse ble sentrale skikkelser i Skiensområdets sosiale, og ikke minst økonomiske, liv i 1700-tallets siste halvdel.

Referanser
----------

1. ↑  *Zacharias Simonsen Wesseltoft (1701 – 1777)*, geni.com. Besøkt 12. august 2013
2. ↑  *Drøbak kirke*, frogn.kirken.no. Besøkt 12. august 2013

Litteratur
----------

* Zachariassen, Karl Erik: *Wesseltoftene på 1600- og 1700-tallet. En familiekrønike av Karl Erik Zachariassen*, Trondheim, 2004
* Seierstad, Ivar: *Stridige menn i den dansk-norske stat*, Skiens historie, bind I fra 1184 til ca. 1814, Skien, 1958

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Aragats** (armensk: Արագած ) er det høyeste fjellet i Armenia, og ligger i provinsen Aragatsotn, nordvest for Jerevan. Fjellet er en frittstående, utdødd vulkan (stratovulkan) med fire topper som danner kanten av krateret. Bergartene til vulkanen stammer fra holocen. Den er et populært høydedrag for lokale fjellklatrere. I fjellsiden ligger Bjurakan-observatoriet og Amberd-festningen fra middelalderen. Observatoriet er verdenskjent, og er et av hovedobservatoriumene i verden. Aragats er òg et populært mål for turister, særlig om sommeren. Sør for fjellet ligger byen Asjtarak, som er den største byen i området, og på andre siden ligger flere mindre byer og landsbyer.

Sagn
----

Ifølge sagnet skal Grigor Lusavorich (Gregor Lysbringeren) ha klatret til toppen av Aragat for å be, da han så et lys som kom ned mot han fra himmelen. Sagnet hevder at en fortsatt kan se dette lyset i dag, men det er synlig for bare de som er valgt ut til å kunne se det.

Galleri
-------

* Aragats sett fra en fjelltopp nær Ttujur, AragatsotnAragats sett fra en fjelltopp nær Ttujur, Aragatsotn
* De fire toppene til AragatsDe fire toppene til Aragats

Referanser
----------

1. ↑  Encyclopædia Britannica: *Mount Aragats*
2. 1 2  Peakbagger.com: *Aragats Lerr, Armenia*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mount Aragats – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mount Aragats – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kort skildring på Cilicia.com Arkivert 9. juni 2021 hos Wayback Machine.
* Skildring på www.volcano.si.edu

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Aragatsotn** (armensk: Արագածոտնի մարզ; IPA: ɑɾɑɡɑˈt͡sɔtən uttale hjelp•info) er en av Armenias ti provinser. Provinsens areal er 2 753 km². I 2002 hadde Aragatsotn 132 925 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Asjtarak. Den ligger i den vestlige delen av Armenia.

Provinsen ligger vest i Armenia og grenser til Tyrkia i vest og til provinsene Sjirak i nord, Lori i nordøst, Kotajk i øst og til Armavir i sør.

Armenias høyeste fjell, Aragats, som er 4 090 moh, ligger i provinsen.

Etymologi
---------

Navnet *Aragatsotn* betyr bokstavelig talt «foten av Aragats». Navnet på dagens provins kommer fra navnet på den historiske kantonen i den historiske provinsen Ayrarat i Kongedømmet Armenia.

Geografi
--------

Gegharot-fossen nær Aragats.
Arteni-fjellene, 2047 meter høyt
Fjellene rundt Aragats.
Aragatsotn ligger i den nordvestlige delen av Armenia og dekker et område på 2756 km² (9,3 % av totalarealet i Armenia). Det grenser til Sjirak i nord, Lori i nordøst, Kotajk i øst, Armavir i sør og Jerevan i sørvest. Akhurjan i vest definierer grensen mellom Aragatsotn og Tyrkia.

Historisk sett dekker dagens provins deler av de gamle kantonene *Aragatsotn*, *Nig* og *Shirak* i Ayrarat-provinsen i kongedømmet Armenia.

De nordlige delene av provinsen er dominert av Aragats-fjellkjeden. De sørlige delene av provinsen har deler av Araratsletten.

Aragats er det høyeste fjellet i Aragatsotn og Armenia.

Referanser
----------

1. 1 2  «ՀՀ Արագածոտնի մարզի առկա եւ մշտական բնակչությունն ըստ վարչատարածքային միավորների եւ սեռի» (PDF) **(armensk)**. Besøkt 15. november 2016.
2. 1 2  «Aragats: Climbing, Hiking & Mountaineering : SummitPost». *www.summitpost.org*. Besøkt 15. november 2016.
3. ↑  «Aragatsotn travel guide, Armenia». Besøkt 15. november 2016.
4. ↑  «մարդահամար նախնական արդյունքներ» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 11. mars 2016. Besøkt 15. november 2016.
5. ↑  «AYRARAT – Encyclopaedia Iranica». Arkivert fra originalen 17. mai 2016. Besøkt 15. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aragatsotn Province – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Armenias administrative inndelinger |
| --- |
| Provinser | Aragatsotn **·** Ararat **·** Armavir **·** Gegharkunik **·** Kotajk **·** Lori **·** Sjirak **·** Siunik **·** Tavusj **·** Vajots Dzor | Armenias flagg |
| By med spesiell status | Jerevan |
| ISO 3166-2:AM |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Lydens hastighet** er cirka 340 meter per sekund i luft. 

Lyd er vibrasjoner som forplanter seg gjennom elastiske medier som en trykkbølge. Lydens hastighet handler om hvor langt en slik bølge kan nå i løpet av en viss tid. I tørr luft, ved 21 ℃, er lydhastigheten 344 meter per sekund, eller 1 238 km/t.

Lyd forplanter seg fortere i væsker og faste materialer enn i luft. Lyd forplanter seg mer enn fire ganger raskere i vann enn i luft. I ferskvann ved 25 ℃ er lydhastigheten 1 497 meter per sekund, eller 5 390 km/t. Gjennom stål forplanter lyden seg med en hastighet på om lag 5 100 meter per sekund eller 18 400 km/t. I helium ved 20 ℃ er lydhastigheten 927 meter per sekund, eller 3 334 km/t. Det forklarer fenomenet «heliumstemme». I hydrogen, som er den letteste av alle gasser, er lydhastigheten 1 270 meter per sekund, eller 4 570 km/t, ved 0 ℃.

Se også
-------

* Lydmuren
* Overlydshastighet
* Underlydshastighet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
| Andre kinesisk-japanske krig 1937-1945 |
| --- |
| Marco Polo-broen – Beijing-Tianjin – Shanghai – Taiyuan – Pingxingguan – Xinkou – Nanjingmassakren – Xuzhou (Tai'erzhuang) – Wuhan – Nanchang - Suizao - 1. Changsha - Sør-Guangxi - Zaoyi - De hundre regimenter - Sør-Henan - Shanggao - Sør-Shanxi - 2. Changsha - 3. Changsha - Yunnan-Burma - Zhejiang-Jiangxi - Vest-Hubei - Changde - Ichigo - Vest-Hunan - Mandsjuria  **Se også**: Den kinesiske borgerkrig |

**Zhejiang-Jiangxi-kampanjen** var en militær kampanje som japanske styrker sammen med allierte styrker fra Manchukuo gjennomførte i de kinesiske provinsene Zhejiang og Jiangxi i 1942.

Den 18. april 1942 gjennomførte amerikanske bombefly Doolittle-raidet, et angrep på Tokyo, Nagoya og Yokohama. Planen var at de etterpå skulle lande flyene på flyplasser i deler av Kina som ikke var okkupert av japanske styrker. Men fordi flyene måtte angripe før planlagt, og dermed da hangarskipet var lengre øst, gikk de fleste av flyene tom for drivstoff og krasjlandet i de kinesiske provinsene Zhejiang og Jiangxi.

Sekstifire amerikanere landet i fallskjerm i dette området. De fleste ble holdt i skjul av kinesiske sivilister, men åtte av dem ble tatt til fange av japanske patruljer. De ble stilt for retten og etter en skueprosess ble de henrettet for «forbrytelser mot menneskeheten». Den japanske hær begynte så en massiv leteaksjon etter andre amerikanere, og under aksjonen brente de mange byer og landsbyer som var mistenkt for å ha hjulpet amerikanerne. Mange sivilister ble henrettet.

Japanerne ønsket også å okkupere området for å forhindre at det amerikanske flyvåpen fikk etablert baser der og kunne nå de japanske hovedøyene igjen. Da de japanske styrker hadde gjort seg ferdig i Zhejiang og Jiangxi i midten av august, etterlot de seg store ødeleggelser. Så mange som 250 000 sivile kinesere var blitt drept.

Portal: Andre verdenskrig
Zhemgang ligger syd i Bhutan, og grenser til India
**Zhemgang** (tidligere *Shemgang*) er et av de 20 dzongkhag (fylkene) i Bhutan. Det grenser til Sarpang, Trongsa, Bumthang, Mongar og Samdrup Jongkhar dzongkhag, og til den indiske delstaten Assam i syd.

Fylket var lenge underutviklet og er fremdeles et av de mest utilgjengelige hva angår veier.[] Landbruket lider under mangel på veier og jordkultur. I sørfylket er det derfor fremdeles utstrakt svedjebruk, *Tseri*.[]

Tidlig på 1990-tallet etablerte separatister fra *United Liberation Front of Asom* geriljabaser i skogområder i sydlige Zhemgang. Herfra angrep de mål i India. 15. desember 2003 ledet kong Jigme Singye Wangchuck en militær operasjon, støttet av India, som drev opprørerne ut av fylket. På grunn av disse urolighetene er fylket stengt for utenlandske turister.

Gewog
-----

Zhemgang består av 8 *gewog*, underdistrikt:

* Bardho Gewog
* Bjoka Gewog
* Goshing Gewog
* Nangkor Gewog
* Ngangla Gewog
* Pangkhar Gewog
* Shingkhar Gewog
* Trong Gewog

Eksterne lenker
---------------

* Zhemgang Dzongkhag[*død lenke*]
* Bhutan Portal Arkivert 6. mai 2008 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Dzongkhag (fylker) i Bhutan |
| --- |
| Bumthang **·** Chukha **·** Dagana **·** Gasa **·** Haa **·** Lhuntse **·** Mongar **·** Paro **·** Pemagatshel **·** Punakha **·** Samdrup Jongkhar **·** Samtse **·** Sarpang **·** Thimpu **·** Trashigang **·** Trashiyangtse **·** Trongsa **·** Tsirang **·** Wangdue Phodrang **·** Zhemgang | Bhutans flagg |
| ISO 3166-2:BT |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Britisk skildring fra slaget ved Chapoo, stikk fra 1858

**Zhapu** (kinesisk: 乍浦; Wade–Giles: *Chapu*, også romanisert *Chapoo*) er en storkommune langs Hangzhoubuktens nordre bredd i byfylket Pinghu i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina.

Zhapu ble en travel og rik havneby da Qing-dynastiet gav den enerett til sjøhandel med Japan og Korea.

Britene erobret Zhapu den 18. mai 1842 under Første opiumskrig.

Havnen i Zhapu, som betjener særlig Shanghai, ble av president Sun Yat-sen en enda større rolle enn den skulle få på hans tid. Senere ble den videreutviklet til å kunne ta store skip med containere, petroleum, kull og kjemiske produkter. Zhapu-Jiaxing-Suzhou-kanalen forbinder havnen for kanalshipping innenlands videre til blant annet Huangpu, som renner gjennom Shanghai, og til Den store kanal (Hangzhou-Beijing).

Referanser
----------

1. ↑  "PingHu-China Arkivert 9. oktober 2010 hos Wayback Machine.". pinghu.gov.cn. Accessed 26 October 2010.
2. ↑  Crossley, Pamela Kyle: (1991). *Orphan Warriors: Three Manchu Generations and the End of the Qing World*. Princeton University Press, 1991, s. 69. ISBN 0-691-00877-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Zavtra byla vojna*** (originaltittel: *Завтра была война*) er en sovjetisk film fra 1987, regissert av Jurij Kara.

Handling
--------

Historien er lagt til 1940. Livet i klasse 9b begynner som vanlig. Ungdommer på terskelen til voksenlivet blir kjent med seg selv, lærer å elske, og forstå hverandre. Historien er hovedsakelig sentrert rundt Iskra Polyakova, datter av den prinsipielle parti-arbeideren Polyakova. Iskra er et selvsikkert Komsomol-medlem. På en bursdagsfest til en av klasse-kameratene hennes, lytter Iskra til et dikt skrevet av Sergej Jesenin som leses høyt av venninnen Vika, datter av byens berømte fly-designer Leonid Lyuberetsky.

Skolens eksistens tar sin naturlige gang: barna studerer, gjør lekser, og forelsker seg i hverandre. Til og med Iskra godtar et frieri fra tidligere klassekameraten Sasha Stameskin. Men alt forandrer seg plutselig. En kveld får tenåringene vite at designeren Lyuberetskiy har blitt arrestert, mistenkt for undergravende aktiviteter mot Sovjetunionen. Iskra bestemmer seg for å støtte kjæresten sin, til tross for morens advarsel om forestående undertrykkelse. Rektor Valentina Andronovna kaller Lyuberetskaya inn på kontoret sitt, og sier at i dagen etter burde hun offentlig gi avkall på faren sin og kalle ham en «fiende av folket» men Vika nekter. Deretter blir Luberetskaya utvist fra Komsomol med skam.

Dagen etter har Lyuberetskaya begått selvmord, og hadde etterlatt seg to selvmordsbrev. Når klasse-kameratene oppdager at det ikke er noen som kommer til å begrave jenta, bestemmer de seg for å ta seg av begravelsen selv. Begravelsen blir overvåket, på avstand, av Sasha Stameskin. Han er bekymret for sin fremtidige karriere, og tørr derfor ikke å være med på begravelsen til en datter til en påstått fiende av folket. En måned til går. Sjokket etter Vika Lyuberetskayas dødsfall avtar gradvis.

Skuespillere
------------

* Sergei Nikonenko som Nikolai Grigorievich Romakhin
* Nina Ruslanova som Polyakov, Iskras mor
* Vera Alentova som Valendra, en lærer
* Irina Cherichenko som Iskra Polyakova
* Natalya Negoda som Zina Kovalenko
* Julia Tarkhova som Vika Lyuberetskaya
* Vladimir Zamansky som Leonid Sergeevich Lyuberetsky, Vikas far
* Rodion Ovchinnikov som Jaurès Landys
* Gennady Frolov som Sasha Stameskin
* Vladislav Demchenko som Pasha Ostapchuk
* Sergei Stolyarov som Artyom Schaefer

Referanser
----------

1. ↑  Завтра была война (1987)
2. ↑  Юрий Кара: Главное в творчестве – нравственные ориентиры! Я не ангажирован никем, кроме зрителей

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Zavtra byla vojna* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Zavtra byla vojna* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Zavtra byla vojna* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Zavtra byla vojna* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Zavtra byla vojna* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
***All Wrong*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av William Worthington og Raymond B. West.

Handling
--------

Warren Kent er en selger som utvikler en ny ide, og overbevise snart sin kone Betty om teorien hans - som innebærer at de skal bo hver for seg, og bare møtes hver onsdags kveld. Men Warrens sjef, som aldri var begeistret for denne ideen, gir Warren sparken etter at han spolerer en kjøper og selskapet deres mister en stor ordre, på grunn av hans nye ide.[]

På toppen av alt dette, gjennom en rekke misforståelser begynner Warren å tro at hans kone er gravid. I tillegg tror svigermoren hans at Warren har innledet en affære med Bettys venninne Ethel, og ting går videre i nedoverbakke for Warren derfra.[]

Skuespillere
------------

* Bryant Washburn som Warren Kent
* Mildred Davis som Betty Thompson
* Charles Bennett som Donald Thompson
* Helen Dunbar som Mrs. Donald Thompson
* Fred Montague som Randolph Graham
* Margaret Livingston som Ethel Goodwin

Referanser
----------

1. ↑  All Wrong
2. ↑  ALL WRONG

Eksterne lenker
---------------

* (en) *All Wrong* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Ireneos I** (borgerlig navn *Emmanouil Skopelitis*, gresk Ειρηναίος Α΄ resp. Εμμανουήλ Σκοπελίτης; født 17. april 1939 på Samos i Hellas, død 10. januar 2023) var en gresk-ortodoks patriark av Jerusalem. 

Han ble valgt til patriark i 2001. I 2005 ble han avsatt av patriarkatets synode fordi han ble mistenkt for å ha godkjent en meget langsiktig bygslingskontrakt, som i realiteten innebar salg av noen eiendommer i den kristne del av gamlebyen i Jerusalem til jødiske investorer. Vedtaket om avsettelse ble bekreftet av en pan-ortodoks synode i Istanbul ledet av den økumeniske patriark.

Jerusalem-patriarkatet degraderte Ireneos dessuten til munk, noe som ifølge den økumeniske patriark ikke er rettmessig. Ireneos sier at han blir holdt fanget i sin leilighet. Patriarkatets talspersoner har ikke gitt noe entydig svar på om dette er tilfellet.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Diodoros I** | **Gresk-ortodoks patriark av Jerusalem**(2001–2005) | Etterfølger:**Theofilos III** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC
 |
Kävlinge gamle kirke  Foto: Tage Olsin 
**Kävlinge** er et tettsted i Skåne län i landskapet Skåne i Sverige. Det er Kävlinge kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 9 049 innbyggere.

Kävlinge har lenge vært et viktig jernbaneknutepunkt. Den første banen, mellom Arlöv, Teckomatorp og Billesholm, ble åpnet i 1886. Samme år innviet man også strekningen mot Lund, som var en del av *Lund-Trelleborg Järnväg*. I 1893 bygde man linjen videre mot Landskrona (*Landskrona-Kävlinge järnväg* – LaKJ). I 1906 ble det først bygd spor mot Sjöbo og året deretter mot Barsebäckshamn. På 1950-tallet begynte jernbanelinjene mot Sjöbo og Barsebäck å bli ulønnsomme, og ble etter hvert lagt ned. I dag drives det pendlertogtrafikk, med Pågatåg og Öresundståg på sporene mot Lund, Landskrona og Teckomatorp.

Kävlinge kommune har tre 18-hulls golfbaner og like mange nihullsbaner. Den mest kjente av banene er Barsebäcks Golf & Country Club, der blant annet Scandinavian Masters er blitt spilt.

I april 1996 sporet et godstog med ammoniakklast av i Kävlinge. Cirka 9 000 mennesker ble evakuert i det som er den største evakueringen i Sverige i moderne tid.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 22. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Biblioteket i Kävlinge kommune Arkivert 24. mai 2012 hos Wayback Machine.
* FOIs side om evakueringen av Kävlinge ved godstogavsporingen
* Nettsted for Barsebäck Golf & Country Club

  


| * v
* d
* r
Kävlinge kommune i Skåne län i Sverige |
| --- |
|  | Barsebäck **·** Barsebäckshamn **·** Dösjebro **·** Hofterup **·** Furulund **·** Kävlinge **·** Lilla Harrie **·** Löddeköpinge **·** Sandskogen **·** Saxtorpsskogen **·** Västra Karaby |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Erik Algot Fredriksson** (født 13. juni 1885, død 14. mai 1930) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.

Fredriksson ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget *Stockholm politiet* som beseiret det britiske laget *City of London Police* i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Fredriksson, Adolf Bergman, Arvid Andersson, Johan Edman, Carl Jonsson, Erik Larsson, August Gustafsson og Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Gull **Gull** i tautrekking (Sverige)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Algot Fredriksson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Erik Algot Fredriksson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Erik Algot Fredriksson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Erik Algot Fredriksson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |