recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Magnus Erlsboe Haslund** (født 8. desember 1970 i Oslo) er forfatter, skuespiller og regissør. Han er utdannet historiker ved Universitetet i Oslo. Han er sønn av skuespiller Veslemøy Haslund og filmregissør Leif Erlsboe.

Haslund debuterte som skuespiller fem år gammel i en reklamefilm og spilte i flere kortfilmer og reklamefilmer som ung. Hans første store rolle i en spillefilm kom med *Lars i porten* (1983) i rollen som Lars. Filmen vant Amandaprisen i 1985. Han jobbet senere med film, TV og reklame. I 1998 regisserte han kortfilmen *Fullstendig tåkelagt* med Aksel Hennie og Erik A. Schjerven samt flere reklamefilmer. 

Som forfatter har Haslund skrevet blant annet manuset til filmen *Full pakke*, flere episoder av såpeserien *Hotel Cæsar* på TV 2, samt at han var medforfatter på filmen *Izzat* (dog ikke kreditert pga. en kontraktsklausul). Som manuskonsulent har Haslund jobbet med *Den siste revejakta*, *Izzat* og *Import-eksport*. Fra og med 2001 jobbet han som manusredaktør og senere som manusforfatter på Hotel Cæsar, i tillegg til en periode i NRK.

Filmer (utvalg)
---------------

* *Ingen roser takk*
* *Lars i porten*
* *Den hvite viking*
* *De blå ulvene (Pelle og proffen)*
* *Izzat*
* *Den siste revejakta*
* *Import-eksport*
* *Ingen roser takk*
* *Bowling1*
* *Gråtass*
* *Hotell Cæsar*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Magnus Erlsboe Haslund på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Magnus Erlsboe Haslund i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Magnus Erlsboe Haslund på Filmdatabasen Rediger på Wikidata
*Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais/Vila de Sabará*
Dette er et stamtre som viser utviklingen av kommunene i Minas Gerais som har sitt opphav i bosetningen Vila de Sabará. Stamtreet er bygd opp slik at hver kommune som er skilt ut av en annen havner til høyre og nedenfor «moderkommunen» og har en heltrukket linje. Dersom en kommune har skiftet navn, vil det nye navnet havne i en boks rett til høyre og med stiplet linje. Dette er kun en utdrag av hele treet.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Vila de Sabará |   |   |
|   |
|  |  |  |   |   | Vila Nova da Rainha |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Vila do Príncipe |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Nossa Senhora da Piedade de Pitangui |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Paracatu do Príncipe |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Curvelo |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Santa Luzia do Rio das Velhas |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Vila Nova de Lima |   |   |
|   |   |
|  |  |  |   |   |  |  |  |   |   | Raposos |
|   |
|  |  |  |   |   |  |  |  |   |   | Rio Acima |
|   |
|  |  |  |   |   | Cidade de Minas |
|   |
|  |  |  |   |   | Santa Quitéria |   | Utvid |
|   |   |

Litteratur
----------

* Toponímia de Minas Gerais. Joaquim Ribeiro Costa. Editora Itatiaia, Belo Horizonte, 1993.
* Slektstre for alle kommunene i Minas Gerais
**Piz Badile** (it: *Pizzo Badile*, som betyr «Spadetind») er et markant fjell på 3 308 moh. i Bregagliafjellene syd i kantonen Graubünden på grensa mellom Italia og Sveits. Nordøstveggen regnes som en av Alpenes store nordvegger.

Toppen av fjellet ble første gang nådd 27. juli 1867 av W. A. B. Coolidge med guidene F. og H. Dévouassoud, via sørryggen.

Piz Badile fra syd
To klassiske ruter opp Piz Badile er nordryggen og *Cassin-ruta* på nordøstsida. Nordryggen, *Badilekante*, ble først soloklatret av den sveitsiske guiden Christian Klucker i 1892. Den mest populære ruten på nordøstveggen kalles Cassin-ruta etter Riccardo Cassin som sammen med V. Ratti, G. Esposito, Mario Molteni og Giuseppe Valsecchi var de første til å klatre opp fjellet på denne siden (14.- 16. juli 1937). Molteni og Valsecchi var alt i fjellsida da Cassin og laget hans startet, men klatrerene slo seg sammen. Molteni døde av utmattelse og kulde på toppen og Valsecchi døde på vei ned sørryggen, like før han nådde hytta.

Navnet *Badile* betyr «spade»: fjellet ser ut som en spade når en ser det fra Val Bregaglia.

Litteratur
----------

* Piz Badile på SummitPost
* En klatreberetning fra nordøstsida av Piz Badile

Kilder
------

* Collomb, Robin G. *Bregaglia West*, Goring: West Col Productions, 1984
* Engel, Claire, *Mountaineering in the Alps*, London: George Allen and Unwin, 1971

Eksterne lenker
---------------

* (en) Piz Badile – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Oksbøl** er administrasjonssenter i Varde kommune (til 2007 i Blåvandshuk kommune) i Jylland, Danmark. Den har 2 877 (2013) innbyggere.

Byen har ikke opplevd den eksplosive vekst som andre deler av kommunen har hatt i forbindelse med turisme, ettersom den ikke ligger ved havet. Den tiltrekker seg allikevel en del tilreisende, blant annet fordi man i Oksbøl finner Ravmuseet, som har en av verdens største samlinger av ravgjenstander og Blaavandshuk Egnsmuseum. I 2005 åpnet også Danmarks Brandbilmuseum i byen.

Aal kirke ligger midt i byen, og har navn etter et eldre sted som har blitt innlemmet i Oksbøl. Den er områdets største middelalderkirke.

Byen er kjent for Oksbølleiren, som er hovedleir for det danske artilleriet. Store deler av kommunen er øvingsområde for artilleriet. Leiren har et museum for panserkjøretøy, som er åpent for publikum åtte mandager i turistsesongen.

Flyktningleiren i Oksbøl
------------------------

I februar 1945 ble Flygtningelejren i Oksbøl opprettet, og ved krigens avslutning tre måneder senere, hadde leiren 9.000 flyktninger fra Tyskland. Senere vokste den til 35.000 mennesker, hvilket i en kort periode gjorde den til en av Danmarks større byer. 900 nye verdensborgere så dagens lys her. Leiren lukket våren 1949.

Referanser
----------

1. ↑  Danmarks Statistik: Tabel BEF44. (Besøkt 9. februar 2014)
2. ↑  *Danmarks Ravmuseum*, vardemuseum.dk. Besøkt 2. september 2013
3. ↑  *Flygtningelejren i Oksbøl*, vardemeuseum.dk. Besøkt 2. september 2013
4. ↑  Pedersen, Ragnhild Anker: *Flygtningelejren i Oksbøl - en by bag pigtråd*, forsvaret.dk. Besøkt 2. september 2013

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oksbøl (Varde) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Oksbøl bys hjemmeside. Besøkt 2. september 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Tone Granaas** (født 1967) har jobbet med organisasjonsutvikling og ledelse siden 1996.

Hun har hatt direktørjobb i SAS (ansatt i SAS fra 1998) og vært daglig leder for den ideelle organisasjonen Grønn Hverdag fra 2006.[] Hun var generalsekretær i Norsk Revmatikerforbund fra 2012 til 2018. Granaas har medvirket i den regjeringsoppnevnte arbeidsgruppen som utredet med alvorlighet og prioritering i helsevesenet og leverte rapporten *På ramme alvor* til Helseministeren. Hun har hatt styre- og styrelederverv blant annet i Extrastiftelsen, GAP International, Helsereiser, Reuma-Sol Senter og Reuma-Sol SL samt FFO. Siden 2011 har Granaas hatt sitt eget personlige selskap Naturlivvis.

Referanser
----------

1. ↑  «Grønn Hverdag 20 år».
2. ↑  «Tone Granaas slutter i NRF». *revmatiker.no*. Norsk Revmatikerforbund. 19. september 2018. Besøkt 8. januar 2019.
3. ↑  *På ramme alvor. Alvorlighet og prioritering* 
Rapport fra arbeidsgruppe nedsatt av Helse- og omsorgsdepartementet
Oktober 2015
4. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
7. ↑  . Arkivert fra originalen 8. januar 2019.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
8. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
9. ↑  «Naturlivvis».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Rasmus Rolfsen Arnet** (født 4. desember 1809 i Bergen, død 17. januar 1894 i Molde) var en norsk prest og ordfører. 

Han var sønn av Anna Maria Rennord (1773–1843) og Peter Arnet (1773–1860) som var sjefsgraver ved Domkirken i Bergen. Fra 1825 gikk Rasmus på Bergen katedralskole og cand.theol. ble ham tildelt fra Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania i 1837. I studietiden var han huslærer hos kjøpmann Jacob Erasmus Dybwad. Etter utdanningen ble han senhøstes 1837 tilsatt som personlig kapellan i Gloppen hos sogneprest Ludvig Daae (1774–1843). Han ble den andre ordfører i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane fra 1839 til 1844. I oktober 1842 meldte han overgang til Borgund for å være kapellan hos sogneprest Niels Nielsen, forfremmet til sogneprest fra 1854 til 1858. Fra april 1858 til 1892 var han sogneprest til Veøy i Møre og Romsdal. Dette er ei lita øy mellom Molde og Åndalsnes. 

Han giftet seg i 1848 med Kathrine Dorothea Daae (1812–1892) i Bø kirke (Hyllestad) i Sogn og Fjordane. Hun var datter av sjefen (sognepresten) i Gloppen. Kona døde i 1892, like før Rasmus søkte avskjed, 82 år gammel. Rasmus flyttet da til Molde og bodde et par år før han døde tidlig i 1894.

Referanser
----------

1. ↑  Klokkerbok for Molde (1894–1915) Døde 1894
2. ↑  Arnet, Amund (1914). *Stamtavle over slægten Arnet*. Trondhjem.

Eksterne lenker
---------------

* NRK: «Ordførarar i Gloppen kommune»


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Christoffer Nielsen Scherdahlen** | **Ordfører i Gloppen kommune**(1839–1844) | Etterfølger:**Gabriel R. Aasebø** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Pysjma** (russisk: Пышма) er ei elv i Sverdlovsk og Tjumen oblast i Russland. Den er ei sideelv til Tura, og er 603 kilometer lang.

Pysjma har sitt utspring på 290 moh på østsiden av Uralfjellene ved byen Verkhnjaja Pysjma, like nord for Jekaterinburg. Elva løper ut på den vestlige delen av Det vestsibirske lavland, og munner ut i elva Tura på 46 moh, ved landsbyen Sosonovo, rundt 40 kilometer øst for Tjumen. I sitt nedre løp meanderer elva kraftig. Den er her rundt 50 meter bred, tre meter dyp, med en strømhastighet på 0,2 m/s.

Pysjmas nedbørfelt er på 19 700 km². Middelvannføringen er på 34 m³/s (maksimum 1 300 m³/s, minimum 2 m³/s). De viktigste sideelvene er fra høyre Kunara og Bolsjaja Kalinovka, og fra venstre Reft.

Pysjma fryser over i begynnelsen av november og forblir frosset til vårløsningen i april.

Byer ved Pysjma er Verkhnjaja Pysjma, Berjozovskij, Zaretsjnyj, Sukhoj Log og Kamysjlov.

Referanser
----------

1. 1 2  «Река Пышма». *Russlands statlige vannregister* **(russisk)**. Besøkt 26. februar 2016.
2. 1 2  «Пышма (река)». *Store sovjetiske encyklopedi* **(russisk)**. Besøkt 26. februar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Arne Olav Lunde Hageberg** (født 2. mars 1973 i Klokkarvik på Sotra) er en norsk skribent og musiker. Han er utdannet litteraturviter fra Universitetet i Oslo, med musikk og kristendom i fagkretsen. Hageberg bor i Skien og han er nevø av litteraturprofessor Otto Hageberg.

Musikk
------

Arne Olav L. Hageberg har som soloartist gitt ut albumene *Råoljekjærleik* (PopDivision by Curling Legs, 2013) og *Sjela til ein mann* (Oaba Recordings, 2008). *Råoljekjærleik* inneholder hans egne viser. Musikken på denne platen er sterkt inspirert av britisk folk, i tradisjonen etter Nick Jones, Dick Gaughan og Martin Simpson. På utgivelsen medvirker: Kjetil Saunes, Audun Erlien og Åsmund Reistad (bass), Wetle Holte og Lars Even Tørresen (trommer), Elin Synnøve Bråthen (kor), Kristin Skaare (piano og trekkspill), og Magne Askeland (fiolin og bratsj). På «Sjela til ein mann» spiller og synger Arne Olav L. Hageberg alene en blanding av akustisk blues og tradisjonelle salmer. Noen av sangene på denne platen er nyoversatt fra svensk og engelsk av artisten selv. 

Hageberg deltar som gitarist på Hans Inge Fagerviks *Innerst inne* (Prima Music 1998) og Einar Helgaas’ *Puls* (2004). På platen *spor.sørland* (Grappa 2002) synger Anne Marie Almedal tonesettingen hans av lyrikeren Olav Mosdøls tekst «Død orkidé».

Litteratur
----------

Hageberg har sittet i juryen for Emmausprisen, to år som leder. Han har i flere år anmeldt bøker i dagsavisen Vårt Land. Fra 2007 til 2013 satt han i Kulturrådets ankenemnd for innkjøp av norsk skjønnlitteratur, de tre siste årene som leder. Han har også jobbet som manuskonsulent for Aschehoug og Norges Litteraturskole. Hageberg og Olav Hamran var i 2006 hovedforfatterne på Blå kors sin jubileumsbok *Himmel og jord i bevegelse* (Forlaget Press).

Referanser
----------

1. ↑  Intervju om platen i Vårt Land.[*død lenke*] - pdf
2. ↑  «Distributørens presentasjon av CD-en». Arkivert fra originalen 21. februar 2009. Besøkt 30. januar 2010.
3. ↑  «Mosdol.no». Arkivert fra originalen 27. september 2008. Besøkt 30. januar 2010.
4. ↑  Her er årets beste kristne bøker[*død lenke*] - Hageberg er juryformann dette året.
5. ↑  Forlagets presentasjon av boken[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
**Arne Nicolai Anchersen** (født 11. august 1877 i Drammen, død 16. februar 1937) var sønn av handelsmann Christoffer Nielsen og Henriette Anchersen. Han ble i 1914 bosatt på Lilleborg på Danvik, og ble i 1903 gift med Ingrid Helene Nielsen, eldste datter av salmakermester C. Nielsen fra Drammen. Sammen fikk de fem barn. Anchersen var en disponent, politiker og skjønns og voldgiftsmann. Han var disponent for Drammens Trævarefabrik 1902-27 og styremedlem i Rødskog Bruk og Guldlistefabrik. Drev i flere år marmorbrudd til cellulosefabrikker ved Gjellebekk, som senere ble solgt til CeNo. Anchersen har frekventert Drammens latinskole og gjennemgått handelsskole. 20 år gammel ble han ansatt ved Drammens Trævarefabrik, og ble få år etter disponent, noe han var frem til dens brann i 1927. Anchersen ble i 1917 medlem av Skoger herredsstyre og allerede i 1920 ble han ordfører, noe han var frem til 1925. I 1929 ble han gjenvalgt som ordfører og ble sittende frem til 1931. Han var varamann til Stortinget 1925–33. Han var også skjønns og voldgiftsmann og var i 1923 og 1924 to ganger i Russland for å representere norske interesser

Anchersens vei
--------------

Anchersens vei, er en gate i Drammen som er oppkalt etter Arne Nicolai Anchersen. Veien går fra Styremoes vei på Danvik, og ender i en sløyfe i Fjellsbyen.

Referanser
----------

1. 1 2   Drammen byleksikon-ID anchersen-arne-nicolai-11-8-1877-16-2-1937[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Historisk befolkningsregister ID pf01073806003274[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «Skogerboken», side(r) 595, utgitt 1931, besøkt 25. mai 2023[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Anchersen, Arne Nicolai (11.8.1877 – 16.2.1937) | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 25. mai 2023.
5. ↑  *Skogerboken*. no: [s.n.] 1931. s. 198–199.
6. ↑  «Anchersens vei | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 25. mai 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Klatreulykken på K2** var flere hendelser på *K2* 1. til 3. august 2008 som alt i alt kostet 11 klatrere livet.

Etter at 17 klatrere i to grupper var kommet til topps, raste den store *séracen* ut over passasjen som kalles «Flaskehalsen» (*the Bottleneck*), en trang og bratt isrenne på ca. 8 200 meters høyde. Flaskehalsen er fryktet som det farligste partiet på ruta Abruzziryggen (Abruzzi Spur) på fjellets sørøstlige side, en av de mest brukte rutene. Raset tok med seg flere av klatrere som befant seg i Flaskehalsen, og i tillegg tok raset med seg de faste tauene som var lagt ut for å sikre klatrerne over den utsatte passasjen. Klatrere som var i området startet straks en redningsaksjon.

Den 4. august 2008 ble antall døde satt til 11, selv om mange aldri vil bli funnet. Den norske klatreren Rolf Bae var blant de som ble tatt av raset over Flaskehalsen, og ble 3. august bekreftet omkommet. Det ble kort tid etter klart at Baes kropp trolig ikke vil bli hentet ned fra K2. Baes ektefelle Cecilie Skog og kameraten Lars Nessa, som befant seg over Flaskehalsen da raset gikk, kom seg ned fra fjellet i fysisk god behold, til tross for at de måtte friklatre det kritiske partiet uten annen hjelp enn isøksene. 

Den pakistanske ministeren Shahzad Qaiser i det pakistanske utenriksdepartementet skal ifølge Dagbladet.no ha omtalt ulykken som «den verste enkeltulykken som noensinne er skjedd på noen av fjellene våre».

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 20. mai 2020.
2. 1 2  «Climber: 11 killed after avalanche on Pakistan's K2». CNN. 4. august 2008. Besøkt 4. august 2008.
3. ↑  «Rolf Bae bekreftet omkommet». VG Nett. 3. august 2008. Besøkt 4. august 2008.
4. ↑  «Trenger 60 bærere for å komme ned fra K2». Dagbladet.no. 4. august 2008. Besøkt 4. august 2008.
**Gatow** [ˈgaːtoː] er en ortsteil i Berlins bydel Spandau. Den er en av de tynnest befolkete orsteiler i Berlin med 3 716 innbyggere. Gatow grenser i sør til Kladow, i nord til Wilhelmstadt, i øst til Havel og i vest til Berlins grense mot Potsdam.

Historie
--------

Gatow nevnes som *Gatho* første gang i skriftlige kilder fra 1258. I 1558 ble landsbyen innlemmet i den daværende byen Spandau. Etter den andre verdenskrigen tilhørte Gatow den britiske sektor av Vest-Berlin. Den britiske okkupasjonsmakten drev flyplassen Gatow som militærflyplass. Britene passet på at dronning Elisabeth II alltid landet på Gatow når hun besøkte Berlin og ikke på Tempelhof som lå i amerikansk sektor. Flyplassen ble stengt 30. juni 1998. Etter 2003 tilhører det meste av flyplassen ortsteilen Kladow.

Severdigheter
-------------

Deler av dagens landsbykirke ble oppført på 1200-tallet og er dermed den eldste byggverk i behold i Gatow. Opprinnelig var kirken oppført i rullesten. Kirken ble stadig utvidet gjennom århundrene og de siste store restaureringene fant sted i 1935 og 1953. Altertavlen som er et maleri på tre, er fra 1495 og utført av Michael Wolgemut fra Nürnberg.

Villa Lemm som har strandlinje til Havel (Rothenbücherweg 2) og en tomt på 24 000 m², ble oppført i 1907 av arkitekt Max Werner for skopussmiddelfabrikanten Otto Lemm. Villaen er bygget i engelsk stil, mens terrasseanlegget er i italiensk hagearkitektur. Tomten og huset som regnes blant Berlins vakreste var residens for den britiske bykommandanten under den kalde krigen. Etter den tyske gjenforeningen tilfalt eiendommen Berlin by og var en tid på tale som residens for Tysklands forbundskansler. I 1995 ble eiendommen kjøpt av den tyske forretningsmannen Hartwig Piepenbrock som bor på stedet. Anlegget er ikke offentlig tilgjengelig.

I Gatow ligger tre vakre badestrender ved Havel. Før Berlinmurens fall var badestrendene i Gatow og Kladow de viktigste ved siden av Wannsee.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Gatow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Gatow – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Spandau |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Falkenhagener Feld
* Gatow
* Hakenfelde
* Haselhorst
* Kladow
* Staaken
* Siemensstadt
* Spandau
* Wilhelmstadt

 | Bezirkswappen Bezirk Spandau |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Ringemerket fugl, plastringen er alfanumerisk, som gjør det enkelt å identifisere fuglen på avstand med kikkert
Nærbilde av merker
**Ringmerking** er en vitenskapelig metode som benyttes ved studier av fugler. 

En ring av lettmetall med et unikt identifikasjonsnummer festes rundt fuglens fot. Ved merking og gjenfinning i stor skala har man i årenes løp kunnet kartlegge hekkeområder, overvintringsområder, trekkveier, levealder, parforhold og en rekke andre aspekter ved fuglers liv. En variant av ringmerking utføres med fargeringer, slik at individer kan identifiseres uten å måtte fanges inn.

I Norge begynte man med ringmerking i 1914, og siden er mer enn syv millioner fugl blitt merket i landet. All vitenskapelig ringmerking i Norge organiseres av Ringmerkingssentralen ved Museum Stavanger (MUST).

Se også
-------

* Vingeformel

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bird ringing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Norsk Ornitologisk Forening (no)
* Ringmerkingssentralen
* Direktoratet for naturforvaltning - Ringmerking av fugl Arkivert 24. januar 2021 hos Wayback Machine.
* UIO, Naturhistorisk museum - Ringmerking av fugl (no)
* The European Union for Bird Ringing (en)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Gatow lufthavn** var en lufthavn i Gatow i Berlins bydel Spandau, bygget i 1935. Bl.a. Luftkrigsskole 2 og Luftwaffes luftkrigsakademi, som var Luftwaffes viktigste utdannelsesinstitusjoner, holdt til her. Fra 2003 er flyplassen innenfor grensene til ortsteilen Kladow.

Etter andre verdenskrig havnet den i den britiske okkupasjonssektoren av Berlin og ble base for Royal Air Force under navnet RAF Gatow. Den var sentral under Berlinluftbroen, da sovjetiske styrker nektet forsyninger til Vest-Berlin å passere gjennom DDR. Lufthavnen mottok i denne perioden ca. 1000 tonn med forsyninger daglig fra vestmaktene. I løpet av 1970-årene ble aktiviteten på Gatow redusert, til fordel for Tegel lufthavn. Etter Tysklands gjenforening ble basen overlatt til Luftwaffe igjen. Den består idag bl.a. av General-Steinhoff-kasernen og Luftwaffemuseet.

Bilder
------

* General Eisenhower og general og militærguvernør Lucius D. Clay på flyplassen.General Eisenhower og general og militærguvernør Lucius D. Clay på flyplassen.
* RAF GatowRAF Gatow
* Berlins flyplasserBerlins flyplasser
* Royal Air Force Gatow hovedporten i august 1983Royal Air Force Gatow hovedporten i august 1983

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gatow air field – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) RAF Gatow – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Museets internettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Kart1 = Store Dyrehave  
2 = Gribskov  
3 = Dyrehaven  
Parforsejaktlandskapet på Nord-Sjælland
**Parforsejaktlandskapet på Nord-Sjælland** omfatter jaktområdene Store Dyrehave og Gribskov, samt jaktområdet tilhørende Jægersborg Hegn/Jægersborg Dyrehave på Sjælland. Landskapet ble i 2015 oppført på UNESCOs liste over verdensarven.

Bakgrunn
--------

Parforsejakten ble innført til Danmark av Christian V på slutten av 1600-tallet. Inspirasjonen hadde han fått etter en reise til Frankrike hvor han hadde besøkt Ludvig XIV av Frankrike og deltatt i hans parforsejakter.

Parforsejakt på Nord-Sjælland ca 1750, akvarell av Johan Jacob Bruun Dette var en jaktform hvor jegere til hest og med hunder forfulgte en kronhjort til den var utmattet og ikke lenger i stand til å løpe. Deretter holdt hundene hjorten fast og den fornemste jaktdeltageren drepte byttet med et sverd eller spyd.

Christian V omdannet flere av skogsområdene på Nord-Sjælland til parforsejaktlandskaper etter fransk mønster.

I områdene som ble brukt til parforsejakt er veiene anlagt i stjerneform, slik at jegerne kunne stå i veikryssene og lettere overskue hundenes jakt på viltet. Det er rester etter slike anlegg i Hareskoven ved Farum, i Geels Skov ved Holte, i Store Dyrehave ved Hillerød og i den sydlige del av Gribskov.

Det best bevarte anlegget er Eremitagesletten i Jægersborg Dyrehave hvor Eremitageslottet ligger i det sentrale veikrysset. Den siste parforejakten på Eremitagesletten fant sted i 1770.

Området har et totalt areal på 4 543 hektar og omfatter: Gribskov med Fredensborg slott, Store Dyrehave med Frederiksborg slott, Geels Skov, Hareskoven, Jægersborg Hegn og Jægersborg Dyrehave med Eremitageslottet.

Se også
-------

* Kongernes Nordsjælland nasjonalpark

Referanser
----------

1. 1 2  «The par force hunting landscape in North Zealand» **(engelsk)**. UNESCO. Besøkt 31. oktober 2015.
2. 1 2 3  Jette Baagøe. «Berømte jagtsystemer / Parforcejagtsystemet og Eremitagen» (PDF). *Verdensarv i Danmark og Grønland* **(dansk)**. Kulturarvstyrelsen. s. 40–43. Besøkt 31. oktober 2015.

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Danmark (liste) |
| --- |
|  | 
* Jellingmonumentene: Gravhauger
* runesteiner og kirke (1994)
* Kronborg slott (1995)
* Ilulissatfjorden (Grønland) (2004)
* Roskilde domkirke (2005)
* Stevns Klint (2014)
* Den danske delen av Vadehavet (2014)
* Parforsejaktlandskapet på Nord-Sjælland (2015)
* Christiansfeld (2015)
* Kujataa (Grønland) (2017)
* Aasivissuit–Nipisat (Grønland) (2018)

 | Danmarks flagg |
| Årstallene angir når stedet ble tatt opp på verdensarvlisten |

Portal: Danmark
Eläkeläiset på scenen i Tyskland våren 2004
**Eläkeläiset** (finsk for «pensjonister») er et finsk humppa-band opprettet i 1993. Det spesialiserer seg i humppa- og jenkka-musikk og har blitt populært i Finland, Tyskland og andre steder.

Bandet spiller hovedsakelig coverlåter av kjente pop- og rock-hiter i rask humppa eller sakte jenkka stil (begge lyder lignende som «Weird Al» Yankovics polkamusikk) med finske tekster. De publiserer også bootleg-innspillinger av egne konserter. Nesten alle sangtitlene inneholder ordet «humppa», «jenkka» eller «polkka», det er bare noen få unntak.

Eläkeläiset spiller ofte konserter i alkoholrus, slik spiller de også inn sine plater (med unntak av en plate, som er vurdert av fansen som den verste).

Nåværende bandmedlemmer er Onni Waris (keyboard, vokal), Petteri Halonen (keyboard, gitar, vokal), Lassi Kinnunen (trekkspill, vokal), Martti Waris (bass, vokal) og Kristian Voutilainen (trommer, vokal). Ilmari Koivuluhta (lydteknikk, logistikk) og Pekka Jokinen (grafikk, merchandising) er også med i humppa-familien. Det er ikke de ekte navnene deres, de bruker sine andre fornavn som falske fornavn, og pikenavnene til mødrene sine som falske etternavn. Onni og Martti Waris er ikke slektninger, det er et sammentreff at de har samme etternavn.

Bandet var en av de nominerte til å representere Finland i Eurovision Song Contest 2010. Sangen deres var «Hulluna humpasta» (Gal for humppa).

Fangrupper
----------

Det blir flere og flere fangrupper for Eläkeläiset. På slutten av 1990-tallet ble det skapt en tysk fanklubb «Die Rentner-Jugend» (tysk for «pensjonert ungdom»). Siden 2004 har det vært «Humppajugend» som forener flere grupper fra andre byer. Det ble også etablert fanklubber i Polen (Polish Humppa Team), Finland (Humpparetkut) og Spania (Frente Humppa Espanja).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eläkeläiset på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Eläkeläiset på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Eläkeläiset på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Eläkeläiset på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Eläkeläiset på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Eläkeläiset på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Eläkeläiset på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
«Hobby» har flere betydninger.
Frimerkesamling er en populær hobby.
**Hobby** er betegnelse for en fritidsaktivitet som ofte tar tid og vanligvis er ubetalt. Er målet å tjene penger, vil ikke dette lengre betegnes som en hobby, men en jobb.[] Ordet er av usikker opprinnelse, men kan ha opphav enten i falkejakt i middelalderen eller etter en hestetype som ble videreført til kjepphest (engelsk: *Hobby-horse*) Hobbyutøveren regnes som amatør (av latin *amare*, å elske), men kan ha kunnskaper og ferdigheter på høyde med profesjonelle (de som har det samme feltet som yrke og levebrød). 

Noen unge velger å lære så mye om sin hobbyinteresse, at de kan gå inn i et yrke med dette som grunnlag. Uttrykket nerd brukes ofte om personer som har hobbyer svært få andre synes er interessante og derfor betraktes som sære.

Typer hobbyer
-------------

* Sport og idrett
* Jakt og fiske
* Modellbygging, hobbysnekring, håndarbeid og amatørkunst
* Samling av diverse objekter som f.eks. frimerker, insekter eller vesker
* Mote
* Litteratur, slik som se film og lese bøker, eller skrive dikt
* Data og spill
* Å bidra på Wikipedia

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
Krysset mellom MKAD og E115/M8 (Jaroslavl-motorveien)
Rushtid på MKAD
**MKAD** er en ringvei rundt byen Moskva. 

Navnet er en transliterasjon av det russiske ordet **МКАД**, som er et akronym for *Московская Кольцевая Автомобильная Дорога* (*Moskva Automobil-Ringvei*).

Veksten i biltraffikken i og rundt Moskva på 1950-tallet fikk byplanleggerne til å innse at Russlands største metropol trengte en vei som kunne lede innkommende trafikk bort fra hovedveiene som gikk gjennom byen. MKAD åpnet i 1961. Veien fulgte Moskvas daværende bygrense, hadde fire kjørefelt og en lengde på nøyaktig 109 km. Selv om den ennå ikke var en motorvei, så hadde den motorveikryss der den krysset andre større veier, svært få trafikklys og en fartsgrense på 100 km/t. MKAD markerte lenge Moskvas bygrense, til Moskva begynte å annektere territorier utenfor ringveien på 1980-tallet. 

I 1995–1997 ble veien utvidet fra de opprinnelige fire til ti kjørefelt, og alle kryssene ble planskilte, fotgjengerbruer ble bygget, trafikklysene ble fjernet, og en solid betongbarriere ble installert mellom kjøreretningene. I 2001 ble det forbudt for alle saktegående kjøretøy å bruke MKAD, og den renoverte veien fikk status som motorvei. Russland hadde ingen veier som ble regnet som fullverdige motorveier før dette. 

MKAD er en av Europas tyngst trafikkerte veier. Den leder også europaveiene E22, E30, E105 og E115 forbi Moskva.

Se også
-------

* Londons M25 (motorvei)
* Washington D.C.s Capital Beltway

Eksterne lenker
---------------

* MKAD fra en fotgjengerbru.
**Jana Lahodová** (født 4. juni 1957 i Hradec Králové, død 15. oktober 2010) var en tsjekkoslovakisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Lahodová vant olympisk sølvmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det tsjekkoslovakiske damelaget som kom på andreplass landhockeyturneringen bakn Zimbabwe. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Tsjekkoslovakia vant tre kamper, en uavgjort og et tap, og med sju poeng ble de nummer to på tabellen ett poeng bak Zimbabwe. Lahodová spilte to kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i landhockey, damer Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Referanser
----------

1. 1 2 3   Olympedia, Olympedia utøver-ID 20264, besøkt 3. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 78335, besøkt 3. august 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 78335, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jana Lahodová – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jana Lahodová – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Jana Lahodová – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**KV39** er et gravkammer i Kongenes dal i Egypt. Det er en av mulige fgravsteder for farao Amenhotep I. Den er høyt oppe i klippene, godt unna dalbunnen og andre kongelige gravsteder. Den ligger ved en liten wadi som løper fra østsiden av Al-Qurn, rett under ryggen der *village de repos* (arbeidernes hvileområde) ligger.

Ikke bare er beliggenheten uvanlig, det er også gravens utforming. Den har to akser, en i øst og en i sør. Den ble oppdaget av Macarious og Andraos, som arbeidet for Victor Loret, men ikke fullstendig utforsket den gang. Da gravkammeret ble utgravd og nøyere studert i 1990-årene av egyptologen John Rose ble det funnet attester for Thutmose I, Amenhotep I og muligens Thutmose II. Stedet ble ytterligere utforsket i 2002 av Ian Buckley; hans team korrigerte plantegningene og fant potteskår.

Et annet mulig gravsted for Amenhotep I er AN B.

Referanser
----------

1. ↑  Buckley, Buckley & Cook Fieldwork in Theban Tomb KV39: The 2002 SeasonJournal of Egyptian Archaeology, 2006

Eksterne lenker
---------------

* Theban Mapping Project: KV39 - Includes detailed maps of most of the tombs.

| * v
* d
* r
Kongenes dal i Egypt |
| --- |
| Den østlige dalen | KV1 **·** KV2 **·** KV3 **·** KV4 **·** KV5 **·** KV6 **·** KV7 **·** KV8 **·** KV9 **·** KV10 **·** KV11 **·** KV12 **·** KV13 **·** KV14 **·** KV15 **·** KV16 **·** KV17 **·** KV18 **·** KV19 **·** KV20 **·** KV21 **·** KV26 **·** KV27 **·** KV28 **·** KV29 **·** KV30 **·** KV31 **·** KV32 **·** KV33 **·** KV34 **·** KV35 **·** KV36 **·** KV37 **·** KV38 **·** KV39 **·** KV40 **·** KV41 **·** KV42 **·** KV43 **·** KV44 **·** KV45 **·** KV46 **·** KV47 **·** KV48 **·** KV49 **·** KV50 **·** KV51 **·** KV52 **·** KV53 **·** KV54 **·** KV55 **·** KV56 **·** KV57 **·** KV58 **·** KV59 **·** KV60 **·** KV61 **·** KV62 **·** KV63 **·** KV64 **·** KV65 |
| Den vestlige dalen | WV22 **·** WV23 **·** WV24 **·** WV25 |
| Deir el-Bahri | DB320 |
| Oldtidens Egypt **·** Verdensarven i Afrika |
Sippora i blått. Detalj fra et maleri av Perugino.
**Sippora** (hebraisk: צִפּוֹרָה, gresk: Sephora; arabisk: Safura eller Safrawa; "fugl") er nevnt i mosebøkene som kone til Moses og datter av Jetro, prest i Midjan.

Da israelittene var slaver i Egypt drepte Moses en egypter som slo en hebreer, og for dette lovbruddet forsøkte Farao å drepe Moses. Han flyktet derfor fra Egypt og kom til Midjan. En dag mens han satt ved en brønn, kom Jetros døtre for å gi vann til farens småfe. Andre gjetere kom og drev jentene bort for at de først kunne gi vann til sine egne flokker. Moses forsvarte jentene og ga vann til flokkene deres. Da de kom hjem, spurte faren dem om hvorfor de var kommet hjem så tidlig. Jentene svarte at en egypter hadde hjulpet dem. Han ba dem derfor invitere Moses inn for å spise med dem, og det endte med at han ga Moses Sippora til kone.

Moses treffer Jetros døtre ved brønnen, maleri av Théophile Hamel, ca. 1850

Referanser
----------

1. ↑  «Midjan». www.ne.se. Besøkt 21. november 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Sveriges Kvinnoorganisationer** er en paraplyorganisasjon for den svenske kvinnebevegelsen. Den ble etablert i 1997 og jobber for kvinners menneskerettigheter i et likestilt samfunn.

Organisasjonen ble grunnlagt i 1997 under navnet Samverkansforum för Kvinnor i Sverige (SAMS). Organisasjonen endret navn til Sveriges Kvinnolobby, etter modell av European Women's Lobby, og i 2022 til Sveriges Kvinnoorganisationer.

Organisasjonens arbeid er basert på FNs kvinnekonvensjon og implementeringen av denne i Sverige, samt handlingsplanen *Beijing Platform for Action*. Organisasjonen skriver at den «arbetar för alla kvinnors och flickors rättigheter, inklusive transkvinnors». Initiativtaker til etableringen var statssekretær hos likestillingsministeren, Ingegerd Sahlström. Målet var å skape et forum som kunne samordne de ulike kvinneorganisasjonenes representasjon i nasjonal og internasjonal sammenheng. Gunvor Ngarambe var leder fra 1997 til 2009, fulgt av Gertrud Åström. Susannah Sjöberg er leder fra 2022.

Sveriges Kvinnolobby er det svenske samordningsorganet innen European Women's Lobby (EWL), en europeisk paraplyorganisasjon dannet etter initiativ fra Europakommisjonen i 1990. Den europeiske paraplyorganisasjonen har ca. 2 500 medlemsorganisasjoner i hele Europa. Sveriges Kvinnoorganisationer har i dag rundt 40 medlemsorganisasjoner.

Referanser
----------

1. ↑  CEDAW
2. ↑
3. ↑  European Women's Lobby
4. ↑  Sveriges kvinnolobby - European Women's Lobby Arkivert 21. august 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Sir Falcon*** var en australsk tegneserie fra 1950-tallet, utgitt av FREW Publications. Serien oppfattes som en variant av *Fantomet*, men siden serien utgis av samme forlag var det ingen opphavsrettslige problemer.

Serien handla om en mann som var den siste i en rekke kriminalitetsbekjempende riddere. Tittelen Sir Falcon hadde gått i arv fra far til sønn i 600 år fra den forfaren som kom tilbake fra korstoga og fant sitt hjem nedbrent, og sverga en ed ved sin fars grav om å bekjempe kriminalitet. (Sammenlign med Fantomets opphav.) Sir Falcon hadde en hund ved navn Flash.

Referanser
----------

1. ↑  Sir Falcon; internationalhero.co.uk
2. ↑  «ausreprints.net». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 29. februar 2016.
3. ↑  Toby Burrows, Grant Stone. *Comics in Australia and New Zealand: The Collections, the Collectors, the Creators*. Psychology Press, 1994

**Seriewikin:** Den opprinnelige artikkelen fra 8. juli 2006 finnes på Sir Falcon. Teksten er lisensiert under GNU fri dokumentasjonslisens, og kan derfor brukes på Wikipedia.
Portaler: Litteratur | Kunst
En familie i fengsel
**Sippenhaft** eller **Sippenhaftung** er tysk for bokstavelig oversatt «slektning-arrest» eller «slektning-ansvarlig», og er en betegnelse på en form for kollektiv straff der en persons slektninger straffes for dennes handlinger. Det juridiske prinsippet har røtter i bl.a. eldre germansk rett, herunder eldre norsk/nordisk rett, og ble i tidligere tider praktisert i store deler av Europa på forskjellig vis. Lignende prinsipper fantes også i andre kulturer.

I moderne tid er *Sippenhaft*-lignende avstraffelsesmetoder bare brukt i totalitære stater, bl.a. i Nord-Korea, der familiene til personer som har gjort noe galt i regimets øyne, sendes på straffarbeid eller «forsvinner». Også Israel benytter seg av en variant av denne praksisen, blant annet ved å rive ned hjemmene til palestinere som har utført terrorhandlinger. Under den store terroren i Sovjetunionen ble mange arrestert og henrettet, eller sendt til leirer fordi de var «slektninger av folkefiender». *Sippenhaft* var praktisert i mange kommunistiske land på ulike tidspunkter. NKVD-ordre nr. 00486 om «familiemedlemmer av forrædere av moderlandet», utstedt av Nikolaj Jezjov, bestemte at ektefeller og barn av «folkefiender» skulle straffes med langvarige GULag-opphold eller andre fengselslignende institusjoner. Soldater i Den røde armé ble ofte fortalt at familiene deres ville bli drept om de overga seg. 

*Sippenhaft*-lover ble introdusert i det nasjonalsosialistiske Tyskland etter 20. juli-attentatet, med middelalderens rettsprinsipper som forbilde, og brukt mot slektninger av deltagerne i statskuppforsøket. Lovene ble innført spesielt med tanke på Claus von Stauffenbergs familie, men ramte i like stor grad andre, slik som grev Heinrich von Lehndorffs etterlatte.

*Sippenhaft* ble også praktisert i det kommunistiske DDR, bl.a. i form av fengselsstraff e.l. for slektninger av personer som hadde begått «politiske forbrytelser». Straffemetodene kunne også bestå i bortadoptering av barn, og i DDR utviklet det seg et finurlig system der barn av regimekritikere ble nektet utdannelse, fikk dårlige jobber osv. I europeisk sammenheng forsvant *Sippenhaft* i hovedsak med kommunismens sammenbrudd i 1989. I Japan ble avstraffelse av slektninger praktisert til midten av 1800-tallet. I Folkerepublikken Kina var avstraffelse av slektninger særlig utbredt under kulturrevolusjonen.

Selv om *Haft* betyr «arrest», er det her brukt i en bredere betydning om enhver form for straff, en «heftelse».

Referanser
----------

1. ↑  *Haft* = «arrest», *Tysk-norsk ordbok*
2. ↑  Pine, Lisa (1. juni 2013). «Family Punishment in Nazi Germany: Sippenhaft, Terror and Myth». *German History*. 2 **(engelsk)**. 31: 272–273. ISSN 0266-3554. doi:10.1093/gerhis/ghs131. Besøkt 10. juni 2019.
3. ↑  Fest, Joachim (1996). *Plotting Hitler's Death*. New York: Henry Holt. s. 303. ISBN 0080504213.
4. ↑  Ulla Lachauer og Agata Kern: *The 4 Lehndorff daughters*
**Mussa Kussa** (arabisk: موسى كوسا; født 1949) er en libysk politiker og diplomat. Han var Libyas utneriksminster fra 2009 til 2011.

Mussa Kussa studerte på 1970-tallet til mastergrad i sosiologi på Michigan State University i USA. Han ble tilbudt å fortsette på et doktorstudium, men valgte i stedet å tiltre en stilling aom Muammar al-Gaddafis betrodde medarbider. Fra 1979 var han Libyas de facto ambassadør til Storbritannia. Han ble utvist derfra i 1980 fordi han åpenlyst fortalte at Libya ville likvidere to regimekritikere som befant seg i landet. 

Fra 1984 til 1992 var han leder for «Al-Mathaba Aalamiya» (*trygt hus*), en anti-imperialistisk institusjon med medlemmer som Nelson Mandela, Fidel Castro, Luis Inácio Lula da Silva, Yoweri Museveni, og Robert Mugabe. I perioden spilt Al-Mathaba en viktig rolle for African National Congress' kamp mot apartheid i Sør-Afrika. I vest ble organisasjonen omtalt som et sted der revolusjonære grupper fikk trening, finansiering og støtte.

Fra 1992 til 1994 var Kussa viseutenriksminister. I 1994 omorganiserte Gadafi etterretningstjenesten, og Kussa ble satt til å lede tjenesten. Kussa er også kreditert for bortvisningen av Abu Nidal fra Libya, med attest som en hensynsløs morder og terrorist som Gaddafi hadde latt bo i Libya i 1986, samme år som USA lanserte Operation El Dorado Canyon mot Libya for landets tilknytning til terrorisme. I 2001 hadde han en nøkkelrolle i forhandlingene om Libyas erstatning til ofrene for Lockerbie-saken.

4. mars 2009 ble han utnevnt til utenriksminister etter Abdel Rahman Shalgham. 

28. mars 2011 forlot han Libya med bil til Tunisia, og dro videre til Storbritannia med ankomst 30. mars 2011. Han erklærte at han ikke lenger ønsket å representere den libyske regjeringen. Da han fikk frihet til å reise, dro han videre til Qatar.

Referanser
----------

1. ↑  «Profile: Libya's Moussa Koussa». BBC News. 31. mars 2011.
2. ↑  Barkham, Patrick (7. april 1999). «Lockerbie conspiracies: from A to Z». *The Guardian*.
3. ↑  «Koussa Lockerbie interview sought by prosecutors». BBC. 31. mars 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Sveriges Radio P3**, **SR P3** eller bare **P3**, er Sveriges Radios kanal rettet mot aldersgruppen 15–35 år. P3 fokuserer på musikk og humor, med dedikerte sendinger for disse områdene hver dag.

Sveriges Radio startet prøvesendinger med en tredje radiokanal i 1962. I 1964 startet kanalen regulære sendinger, der man sendte lett musikk og underholdningsprogram som tiltalte en stor lytterskare. Da P3 forandret programprofil i 1994 for å rette seg mot lyttere opp til 35 år, flyttet flere av de mest populære programmene til P4.

P3s nye programprofil dekker etter eget utsagn samtiden og gjenspeiler populærkulturen. Kanalen prioriterer ung, svensk musikk, men sender også humor- og underholdningsprogram.

P3-programmet *Svensktoppen* samlet flere lyttere også i Norge, og i 1973 startet NRK en norsk versjon, *Norsktoppen*.

Eksterne lenker
---------------

P3 på Sveriges Radios hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |

| * v
* d
* r
Förvaltningsstiftelsen |
| --- |
| SVT | 

|  |  |
| --- | --- |
| Riksdekkende | 
* SVT 1
* SVT 2
* SVT 24
* SVT Barn
* SVT Play
* svt.se
* Kunskapskanalen
* Öppet arkiv

 |
| Regionale | 
* Norrbotten
* Västerbotten
* Jämtland
* Västernorrland
* Dalarna
* Gävleborg
* Uppsala
* Värmland
* Örebro
* Västmanland
* Stockholm
* Södertälje
* Sörmland
* Väst
* Öst
* Jönköping
* Småland
* Halland
* Blekinge
* Helsingborg
* Skåne

 |

 |
| SR | 
* P1
* P2
* P3
* P4
* Radio Sweden
* Sameradion

 |
| UR | 
* Kunskapskanalen

 |
| Nedlagte | 
* Gävledala
* SVT Extra
* SVT HD
* SVT World

 |
Statue av en hekatomnidehersker, kanskje Mausollos (British Museum)
**Mausollos** (gresk: Μαύσωλος eller Μαύσσωλλος; på latin og engelsk: *Mausolus*) var hersker av Karia i Anatolia i tiden 377–353 f.Kr. Han tok del i opprøret mot perserkongen Artaxerxes II Mnemon i 362 f.Kr. erobret en stor del av Lykia, Jonia og flere greske øyer, og samarbeidet med Rhodos i den sosiale krigen mot Athen. Han flyttet sin hovedstad fra Mylasa – oldtidssetet til kongene i Karia – til Halikarnassos

Mausollos var den eldste sønnen til Hekatomnos (død 377 f.Kr.), en karisk innfødt som ble satrap (guvernør) for Perserriket av Karia da Tissafernes døde i 395 f.Kr. Disse kariske herskere, hekatomnidene, omfavnet hellenistisk kultur. Hans søster og ektefelle var Artemisia II av Karia. Han hadde også to brødre, Idrieos, og Pixodaros – og enda en søster, Ada av Karia.

Tetradrakme av Mausollos. Forsiden avbildet en løve, motsatt side en stjerne med åtte stråler.
Mausollos er best kjent for den monumentale helligdommen, mausoleet i Halikarnassos, som ble reist for ham etter hans død i 353 f.Kr. på ordre av hans søster og enke Artemisia. Dette gravmonumentet til Maussolos ble kjent som «mausoleum», hvilket ga opphav til dette ordet, og ble av Antipatros av Sidon listet som et av de syv underverker i den antikke verden. Minnesmerket sto sentralt plassert på en høyde midt i byen Halikarnassos.

Skalamodell av mausoleet på Miniatürk, Istanbul
Maussolos bygget om Halikarnassos og utvidet den betydelig. Den nye byen ble sentrert rundt havnen, noe som ga den utforming som et gresk teater med sin sirkulære, innesluttede havn (λιμην κλειστός) og med byen selv som steg opp ved høyden bakenfor. I selve byen ble vegene og plassene brolagt i en byplanlegging som hadde en utforming i rette vinkler. Rundt byen ble forsvarsmur reist, rundt 6 km lang. Det ble også bygd brønner og vakttårn som en del av forsvarsverket, men også et teater i gresk stil og tempel for krigsguden Ares. Maussolos og deretter Artemisia benyttet en stor andel av borgernes skattepengene til å utsmykke byen.

En inskripsjon oppdaget i Mylasa har gitt detaljer av avstrafningen av bestemte konspiratører som hadde forsøkt å snikmyrde ham ved en festival i et tempel ved Labranda i 353 f.Kr.

Referanser
----------

1. ↑  Publisert av Philipp August Böckh i *Coprus Inscriptiones Graecae (IG)* ii. 2691 c.

Litteratur
----------

* Volkmann, Hans(1969): «Maussollos» i: *Der Kleine Pauly*. Bind 3, s. 1102.
* Hornblower, Simon (1982): *Mausolus*, Clarendon Press, Oxford ISBN 0-19-814844-5

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mausolus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lendering, Jona: «Maussolus» Arkivert 30. oktober 2013 hos Wayback Machine. *Livius.org*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ULAN **·** BNE
 |
**Sir Henry Merrivale** er hovedperson i en rekke kriminalromaner av den amerikanske forfatteren Carter Dickson (psevdonym for John Dickson Carr).

Sir Henry har mange likheter med dr. Gideon Fell, men er på alle måter mer ekstrem. Da han første gang presenteres for leserne, er han en eldre, tykk og skallet herre (i senere fortellinger får vi vite at han ligner på Winston Churchill) med kolerisk temperament. Som statsansatt synes han forvist til et nedstøvet kontor i en øde fløy av Whitehall. I senere fortellinger antydes det at han faktisk kan være sjef for den britiske etterretningstjenesten.

I Carter Dicksons kriminalfortellinger opptrer han imidlertid som privatdetektiv med spesielt mange og gode kontakter. Han samarbeider i tett med Scotland Yard-mannen Humphrey Masters, som nærmest drives til vanvidd av den eksentriske «gamle mesters» skadefro hang til mystifisering. Som dr. Fell har han en forkjærlighet for umulige forbrytelser, helst med et skinn av det overnaturlige (som alltid får sin rasjonelle forklaring). Til tross for hans uttalte forakt for egne barn og svigerbarn, er drivkraften bak sir Henrys inngripen oftest ønsket om å løse problemer for et ungt, nyforelsket par.

Eksentrikeren Merrivale kastes ofte inn i handlingen på en komisk-dramatisk måte. Ingen Merrivale-historie er komplett uten minst én burlesk slapstick-scene. Da hjelper det godt at detektiven elsker å kle seg ut og delta i barnslige leker. Han er grenseløst selvopptatt, og har neppe helt fattet at han ikke lenger er den kjekke sportsmannen han skal ha vært på slutten av victoriatiden. Kvinner synes likevel å ha en viss sympati for ham.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |