recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Michiel «Mike» Godfried Eman** (født 1. september 1961 i Oranjestad) er en arubansk politiker for Det arubanske folkepartiet (*Partido di Pueblo Arubano*). Han var statsminister på Aruba fra 30. oktober 2009 til 17. november 2017. 

Eman er utdannet jurist fra Universitetet på De nederlandske Antiller og har også en grad som notar. Han har arbeidet som notar og forretningsmann.

Eman kommer fra en politisk engasjert familie. Hans bror, Henny Eman, var Arubas første statsminister etter at lande fikk *status aparte* i 1986. Bestefaren, som også er kjent som Henny Eman, grunnla Det arubanske folkepartiet. Partiet er kristendemokatisk. Mike Eman engasjerte seg for alvor i politikken i 2001, da han ble innvalgt i parlamentet, *De Staten van Aruba*, og valgt til nestleder i Det arubanske folkepartiet. Han ble også parlamentarisk leder og dermed opposisjonsleder i parlamentet. I 2003 overtok han partiledervervet.

Etter valget i september 2009 fikk Det arubanske folkepartiet flertall i parlamentet og kunne danne regjering. Den 30. oktober 2009 ble Eman innsatt som Arubas femte statsminister.

Han ble 17. november 2017 etterfulgt av Evelyn Wever-Croes.

Referanser
----------

1. 1 2  *Curriculum Vitae*.
2. ↑  «Historic day in the Dutch Kingdom: Evelyn Wever-Croes sworn in as the first female Prime Minister of Aruba», *Curaçao Chronicle*, 20. november 2017. Lest 14. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Emans hjemmeside (på papiamento)
**Norddalsfjorden** er en fjord i Kinn kommune i Vestland. Fjorden er en fortsettelse av Botnafjorden nordøst for Florø og strekker seg 17 kilometer østover. Fjorden har innløp ved Store og Litle Terøya på nordsiden av Grønenga.

Brukene Haukå og Bjørnset ligger på hver sin side av fjorden like øst for innløpet, men herfra og noen kilometer østover er det bare små, isolerte gårder langs fjordsidene. Mellom Grovaskjeret og Straumsnesodden krysser fylkesvei 614 fjorden via Norddalsfjordbrua, som har en lengde på 401 meter. Denne erstattet fergen mellom Bjørnset og Haukå i 1987. 

Øst for broen ligger Norddalsøya og øst for denne igjen ligger bygda Norddalsfjord eller Norddal på nordsiden av fjorden. Fjorden fortsetter østover et lite stykke til og inn til gården Øya. Fra Norddalsfjordsbrua og østover går fylkesvei 5698 på nordsiden av fjorden.

Referanser
----------

1. ↑  Norddalsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Mike Halett** (født 2. juli 1959) er en engelsk profesjonell snookerspiller og kommentator på TV.

Hallett var en jevnt over god snookerspiller, men kom aldri opp i det øvre toppsjiktet. Han vant det nasjonale engelske mesterskapet for ungdom under 16 år i 1975. Han nådde sin beste plassering på verdensrangeringen i sesongen 1989/1990 med en sjetteplass. Plasseringen skyldtes dels hans eneste seier i en rankingturnering i karrieren under Hong Kong Open hvor han slo Dene O'Kane 9–8.

I 1991 kom han til finalen i Masters hvor han gikk opp i en 7–0 ledelse over Stephen Hendry. På stillingen 8–2 manglet han bare den rosa og sorte kulen for å sikre seier i turneringen, men bommet. Hendry kjempet seg tilbake og vant tilslutt kampen 9–8. Dagen ble verre for Hallett da han kom hjem, bare for å oppdage at det hadde vært innbrudd hjemme hos han.

Hallet kom to ganger til kvartfinale i verdensmesterskapet i snooker, men tapte begge gangene. Hans siste sesong på main touren var 2004/2005 og spiller for tiden i en lavere tour.

Ved siden av snookeren er han i dag kommentator for Sky Sports og Eurosport.

Referanser
----------

1. ↑  «Winning the hard way» **(engelsk)**. BBC.co.uk. 11. februar 2002. Besøkt 30. januar 2008.
**Anne Christine «Kiki» Sørum** (født 16. januar 1939, f. Gulbrandsen, død 30. august 2009) var en norsk journalist, redaktør og forfatter. 

Hun var en av Norges mest kjente motepersonligheter og var innehaver av en rekke høythengende ordener, blant annet den franske l'Ordre des Arts et des Lettres fra 2003, og var kommandør av Finlands løves orden fra 2005. Hun fikk også Oslo bys kulturstipend og Statens kunstnerstipend. I 2003 ble hun utnevnt til Årets frilanser av Norsk Journalistlag.

Sørum hadde en lang karriere innen mote- og ukebladbransjen, blant annet som moteredaktør i *Hjemmet* fra 1973 til 1977 og sjefredaktør i *Nicole* fra 1979 til 1981. Hun gav også ut mer enn 20 moterelaterte bøker, herunder *Hollywood i moten* (1986), *Klokt om klær* (1996), *Kle deg magisk* (1999) og *1001 knapp* (2000), *Minneboken* (2003) *Skjønnhet* (2006), bidrag *Cinema* (2007). Spilte seg selv i filmen *Buddy* fra 2003.

Sørums navn var stadig å se i ulike mediekanaler, hvor hun uttalte seg om etikette, kjoler, kongehus og klær, særlig for *Se og Hør*, *VG* og *Dagbladet*. Hun var dessuten kjent for å ha fått sin signaturfrisyre, den svartfargede bob-en, hos den britiske frisørkjeden Vidal Sassoon, som klippet designeren Mary Quant og supermodellen Twiggy på 1960-tallet. Hun var gift med arkitekten Arve Sørum.

Referanser
----------

1. ↑   www.fvn.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  TV2nyhetene.no: Moteekspert Kiki Sørum er død

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kiki Sørum på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Profil på kjentfolk.no

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
***Prosopocoilus faber*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (hannene 25-37 millimeter), mørkt rødbrun hjortebille. Hannen har krumme, slanke kjever (mandibler), disse har tenner bare i spissen hos store hanner. Små hanner har enkle, sagtakkede antenner. Hodet er litt lengre enn bredt, pannen er litt vagt uthulet i midten, det er et butt utskudd bak hvert fasettøye. Antennene har en tre- eller fire-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Dekkvingene er glatte og nokså blanke, scutellum og sømmen er mørkere. Beina er for det meste rødlige. Hunnen er mye mindre enn hannen, blankere, uten forstørrede kjever, kroppsformen bredere, hodet tett og kraftig punktert.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse
----------

Arten lever i det vestlige og sentrale Afrika, øst til Uganda og sør til Gabon.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Cladognathini*
						* Slekten *Prosopocoilus* Westwood, 1845
							+ Underslekten *Cyclotropus* Oberthür & Houlbert, 1914
								- ***Prosopocoilus (Cyclotropus) faber*** Thomson, 1862
									* ***Prosopocoilus (Cyclotropus) faber bugandaensis*** (Bomans, 1967) - Uganda
									* ***Prosopocoilus (Cyclotropus) faber faber*** Thomson, 1862 - Vest- og Sentral-Afrika

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
* Bildegalleri
* (en) *Prosopocoilus (Cyclotropus) faber* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* (en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Max Friedrich Brünn** (født 17. oktober 1896 i Berlin, død 28. august 1956 i Kassel) var en tysk-norsk jurist som flyktet til Norge etter nazistenes maktovertakelse og fikk norsk statsborgerskap.

Liv
---

Brünn ble født i Berlin som sønn av Julius Brünn og Rosa Brünn.

Han ble *dr. juris* og hadde vært medlem av George-kretsen i Tyskland, men fordi han var jøde flyktet han til Norge etter at nazistene overtok makten i 1933. Da Tyskland invaderte Norge i 1940 flyktet han videre til England, hvor han ble internert som tysk statsborger. I 1945 kom han tilbake til Norge og fikk norsk statsborgerskap. Han tok norsk juridisk embetseksamen under veiledning av Alf Nordhus og begynte å undervise i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo. Forelesningene hans om tysk statsrett, «Oversikt over den tyske forfatningsrett siden 1803», finnes i en stensilert utgave fra 1950. Han og hans kone omkom i en bilulykke i Kassel i 1956.

Han utga en avhandling om «Forholdet mellem stat og rett i den nyere tyske teori» i *Tidsskrift for rettsvitenskap* i 1939. Samme år hadde *Samtiden* en artikkel av ham, «Hvordan ordner nasjonalsocialismen Mellem-Eurpa?» I 1946-årgangen finnes det en artikkel om Nürnbergprosessen, og i 1957-årgangen en artikkel om «Heine og jødedommen».

Referanser
----------

1. ↑  Brodersen, Arvid (1982). *Fra et nomadeliv*. Gyldendal. s. 59. ISBN 8205141215.

Litteratur
----------

* Haukaas, Kaare (1992). *norske rettslitteraturen - og dei som skreiv han*. [Det juridiske fakultetsbibliotek].
* Svennevig, Tormod Petter (1996). *I østerled*. Gyldendal. ISBN 8205239568.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Varangermarkedet** ble opprettet etter kongens befaling den 11. august 1688. Det er sannsynlig at dette markedet bygget på en gammel tradisjon og hadde eksistert en stund før det fikk myndighetenes velsignelse. Markedet var godt besøkt. Fogd Niels Knag skriver i 1694 at: «… der holdes marked den 22. januar om vinteren, av nordmenn, finner fra Varanger, finner fra Tana og fra Laksefjorden og av borgere fra Vadsø, Kiberg og Vardø, med svenske kjøpmenn fra Torneå, med svenske grensefinner og med russere fra Kola». Knag nevner videre at også «russefinner» fra Neiden og Pasvik og Torneåborgere besøkte markedet.

Varangermarkedet lå i indre Varanger, men nøyaktig lokalisering er usikker. Det er mulig at det har vært i Reppen-området. Markedet ble senere, nærmere bestemt i 1760, opphevet av regjeringen i København, og i perioden som fulgte vet vi lite om markedsaktiviteten. Men i 1831 ble markedet opprettet på nytt. Markedsplassen ble nå bestemt å være Karlebotn, med lokalisering i området sør for der Karlebotn kapell ligger i dag. Også tidspunktet ble flyttet. Markedet skulle nå holdes i månedskiftet november – desember. Markedet ble nå kalt «Karlebotnmarkedet».

I 1899 ble markedet på nytt opphevet av staten. Deretter skulle det gå over hundre år før det på nytt ble arrangert et marked i indre Varanger, nå med navnet Vuonnamárkanat.

Eksterne lenker
---------------

* Várjjat Sámi Musea - Varanger Samiske Museums hjemmeside
**Meiko Kaji** (japansk: 梶 芽衣子 – *Kaji Meiko*, født 24. mars 1947 i Chiyoda, Tokyo, Japan) er en japansk enka-sanger og skuespiller. Hennes egentlige navn er Ōta Masoko (japansk: 太田 雅子), mens Kaji Meiko (i vest som regel kalt Meiko Kaji) er hennes artistnavn.

Som skuespiller og sanger har Kaji flere ganger sunget i filmmusikken til filmer hun selv har spilt i. Dette var tilfelle med for eksempel *Lady Snowblood* (1973), en senere kultforklart film som sies å ha vært forbilde for Quentin Tarantinos Kill Bill-filmer.

Kaji fikk sitt gjennombrudd som skuespiller på begynnelsen av 1970-tallet med en serie fengselsfilmer, *Joshū 701-go* (japansk: 女囚７０１号). Hun har foruten sine filmroller også medvirket i et stort antall TV-serier.

To av hennes sanger finnes i Kill Bill-filmene: *The flower of carnage* i Volume 1 og *Urami bushi* i Volume 2.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 266137, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Meiko Kaji på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Meiko Kaji på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Meiko Kaji på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Meiko Kaji hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Meiko Kaji hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Argentinske krigsfanger på Falklandsøyene voktes over av soldater fra The Parachute Regiment  Foto: Kenneth Ian Griffiths 
**The Parachute Regiment** er et regiment med fallskjermsoldater i den britiske hæren. Regimentet består idag av tre aktive bataljoner og én reservebataljon:

* 1. bataljon, The Parachute Regiment (1 PARA)
* 2. bataljon, The Parachute Regiment (2 PARA)
* 3. bataljon, The Parachute Regiment (3 PARA)
* 4. (gevorbne) bataljon, The Parachute Regiment (4 PARA(V))

I desember 2004 kunngjorde forsvarsministeriet at 1 PARA vil danne kjernen i et nytt forband, med navnet Joint Special Forces Support Group, som skal fungere som en støtteavdeling for spesialstyrken SAS. The Parachute Regiment avgir flere soldater til SAS enn noe annet regiment.

Historie
--------

Britenes statsminister Churchill hadde blitt imponert av suksessen til tyske luftbårne avdelinger under Blitzkriegen i Vest-Europa. Disse hadde tatt vitale objekter før fremrykningen til stridsvognene. Den 22. juni 1940 kontaktet han forsvarssjefen og ba ham sette opp en avdeling på minst 5 000 fallskjermsoldater. Det eksisterte allerede planer for utdanning av fallskjermsoldater, noe som gjorde at soldater fra avdelingen «No 2 Commando» kom fort igang med treningen, og de hadde sine første fallskjermhopp allerede den 21. juli 1940. Avdelingen endret navn den 21. november 1940 til «No 11 Special Air Service». Mot slutten av 1940 hadde avdelingen rundt 500 godkjente fallskjermhoppere. Etterhvert begynte den første fallskjermbrigaden («1st Parachute Brigade») å ta form og betegnelsen ble igjen endret den 15. september 1941 til den første fallskjermbataljonen («1st Parachute Battalion»), og er nå kjent som «1. PARA». Avdelingen som nå er kjent som «2. PARA» ble opprettet som den andre fallskjermbataljonen («2nd Parachute Battalion») den 30. september 1941. Da generalmajor Frederick Browning opprettet den første luftbårne divisjonen, «1st Airborne Division», ble fallskjermbataljonene gruppert sammen og dannet den 1. august 1942 fallskjermregimentet. Dette ble da en del av det nylig opprettede «Army Air Corps».

Den første britiske fallskjermoperasjonen var aksjonen mot Tragino akvadukten i februar 1941. Denne ble utført av «No 11 Special Air Service». Den første vellykkede aksjonen utført av regimentet var Bruneval-raidet i februar 1942.

Referanser
----------

1. ↑  «ParaData: Formation and early airborne forces». Arkivert fra originalen 18. februar 2014. Besøkt 25. februar 2014.
2. ↑  ParaData: 11 Special Air Service (SAS) Battalion Arkivert 2014-03-02, hos Wayback Machine.
3. ↑  «ParaData: Tragino (Operation Colossus)». Arkivert fra originalen 2. mars 2014. Besøkt 25. februar 2014.
4. ↑  British Army: PARA history

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Parachute Regiment (United Kingdom) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* ParaData: A living history of the Parachute Regiment and Airborne Forces
Tottenham cake i salg i 2018 hos bakerikjeden Greggs. Foto: Alexander Ottesen 
**Tottenham cake** («Tottenham-kake») er en britisk kake, med opprinnelse i Tottenham-distriktet i Nord-London.

Tottenham cake ble oppfunnet av kvekeren Henry Chalkley på 1800-tallet, som en billig godbit for barna i Tottenham. Kakens rosa glasur ble opprinnelig laget av morbær fra kvekernes gravlund i London, men er i moderne utgaver erstattet med bringebær.

Den britiske forfatteren og Labour-politikeren Ted Willis (1914–1992) skriver i selvbiografien sin: 

> «En spesiell lokal oppfinnelse var Tottenham-kaken. Den bestod av en scones-lignende bunn med intens rosa glasur. Den ble bakt i langpanne og kuttet opp i firkanter, og solgt for en penny stykket. Heldigvis var ikke kakestykkene alltid kuttet helt likt eller glasuren alltid jevnt fordelt, noe som gjorde at de ødelagte stykkene ble solgt for halv pris. […] I 1901 ble de delt ut gratis til barna i nabolaget for å feire Spurs' første seier i FA-cupfinalen.»
> 
> 

Tottenham cake har aldri vært en gourmet-kake, men var derimot assosiert med en billig nødløsning. I *The Modern Baker Confectioner and Caterer* fra 1931 het det at «det er noen ganger nødvendig med større mengder billig kake på kort varsel som for eksempel som godsaker til barn eller til møter, og i slike tilfeller er det umulig å tilberede tusenvis av boller eller småkaker. Utveien er da billig formkake. […] Den billigste kaken av denne typen som gir tilfredsstillende resultat er Tottenham cake».

I nyere tid selges Tottenham cake kommersielt i Storbritannia blant annet av bakerikjeden Greggs.

Referanser
----------

1. ↑  Hyslop, Leah (2018). *Made in London*. London: Bloomsbury Publishing. s. 116. ISBN 9781472949158.
2. ↑  «Football in Tottenham». *Dressed in Simplicity : 300 years of Quakers in Tottenham*. Tottenham Quakers. Arkivert fra originalen 4. juli 2012. Besøkt 22. oktober 2018.
3. 1 2  «Tottenham Cake». Haringey Council Services. Besøkt 22. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tottenham cake – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Oppskrift på Tottenham cake, fra *Sainsbury’s magazine*
***Mein Leopold*** er en tysk stumfilm fra 1914, regissert av Heinrich Bolten-Baeckers.

Handling
--------

Skomaker Gottlieb Weigelt eier sin egen store butikk, som har en arbeidsleder og tolv svenner. Men sønnen hans Leopold er lat, som bruker mye av farens penger. Hans økonomiske situasjon blir enda mer prekær når han møter en danserinne, som snart viser seg å være en veldig kostbar fornøyelse. Snart følte Leopold seg tvunget til å forfalske farens signatur for å få tak i nok penger til å betale penger han har lånt fra en pengeutlåner. Gamle Weigelt skjønner ikke hva slags situasjon hans elskede sønn har havnet i. Weigelts formann ved fabrikken, Starke, prøver forgjeves å åpne den gamle mannens øyne. Det samme gjør Klara Weigelt, som alltid fikk langt mindre oppmerksomhet og kjærlighet fra faren deres enn Leopold. Samtidig er Klara forelsket i Starke.

Men en rasende Weigelt gir Starke sparken av virksomheten sin, og han avviser Klara. Leopold Weigelts utskeielser konsumerer etter hvert hele farens formue. Til slutt går farens bedrift konkurs. Så snart det ikke er noe igjen å hente fra den gamle mannen, flykter Leopold. For første gang føler faren, som nå har mistet alt, sønnens oppførsel som et skikkelig slag mot seg selv. Faren må omorganisere livet sitt, og begynner på nytt: som en lavt-lønnet skomaker for en annen bedrift. Den skruppelløse sønnen har også nådd bunnen, i Hamburg blir han med på en landstryker - frem til han og en kamerat finner seg jobb ved en fabrikk, gjennom et lykketreff.

Det skjer deretter en endring i Leopolds natur: han blir arbeidsom og pålitelig, arbeider hardt, og blir etter hvert forfremmet. I løpet av årene har Weigelt og datteren hans, som har giftet seg med Starke, blitt forsonet med hverandre. Leopold, som ikke er klar over farens tilbakegang på grunn av hans lange fravær, har nylig forgjeves forsøkt å finne ut hvor faren hans befinner seg. Det er til slutt Starke som oppdager Leopolds oppholdssted, og endelig er i stand til å arrangere en forsoning mellom far og sønn.

Rolleliste
----------

* Felix Basch.
* Lotte Erol.
* Richard Georg.
* Erich Kämmerer.
* Paula Levermann.
* Leo Peukert.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 8. april 2016.
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mein Leopold* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (de) *Mein Leopold* på filmportal.de Rediger på Wikidata
***Fimlene*** (org: *Fimbles*) er en britisk eventyrserie som gikk på BBC fra 2002 til 2004, beregnet på førskole-barn. Fimlene var figurene Fimbo, Florrie og Lille Pom og de lignet litt på hårete flodhester. De bodde i et magisk eventyrland, der de fant forskjellige ting som de ikke helt vet hva er. De fikk hjelp av andre figurer i eventyrlandet til å finne ut hva det er de hadde funnet.

Fimlene spilles av skuespillere som er inne i «fimle-drakter», på samme måte som Geir Børresen er «inne i» Labbetuss.

Episodene følger en fast formel, der vi først får se at fimlene leker og snakker med de andre figurene i serien. Frosken Sprett har mange rare kommentarer og finner på mye rart. Så følger en sekvens der en av fimlene får «den fimlende følelsen», hvorpå ørene, nesen og fingrene begynner å vibrere. Dette er tegnet på at noe nytt har dukket opp, og som fimlene må finne og finne ut av hva er. Den hjelpen de får av de andre figurene er av litt ymse kvalitet. Noen forslag er gode og logiske, men feil. Andre forslag er mer surrealistiske og morsomme. Det er som regel den rosa fuglen som forteller fimlene hva det egentlig er. Når de har funnet ut hva det er, kommer det en sekvens der det er tid for bok. En moldvarp-lignende figur inviterer alle med på å høre en fortelling, som er en animert film-snutt. Til slutt skal fimlene synge og danse litt.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fimlene* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Fimlene* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Fimlene* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Christian Lund** (født 22. oktober 1835 på Gulla i Jevnaker, død 10. august 1898 i Kristiania) var en norsk jurist, kjent som manuduktør for studenter på slutten av 1800-tallet.

Liv
---

Han var sønn av embetsmannen Claus Henrik Peter Lund og Karen Bolette Juell, ble student i 1856 og *cand. jur.* i 1861. I 1864 ble han kopist i Revisjonsdepartementet, men måtte ta avskjed i 1873 på grunn av blindhet. Han var født med et blindt øye, og det andre ble etter hvert angrepet av grå og grønn stær.

Alt som nyutdannet hadde Lund begynt som manuduktør for studenter, og etter at han ble blind ble dette yrket hans. Han fulgte med i den juridiske litteraturen ved å få studentene til å betale manuduksjonen ved å lese opp for ham, og utviklet etter hvert en svært god hukommelse. Lund var i mange år en institusjon blant de juridiske studentene i Kristiania. Han foreleste for dem fra en gyngestol i en leilighet i Bakkegata, særlig i eksamensperiodene, og var kjent under navnet «Blinde-Lund».

Etter anmodning av sin svigerinne Henriette Wulfsberg dikterte han en juridisk lærebok for elevene ved Wulfsbergs pikeskole, som var den første trykte norske læreboken i rettslære for skoleelever.

Jacob Hilditsch har skildret ham i et intervju som også ble utgitt i boken *Kristiania-portrætter* (1895).

Litteratur
----------

* Christian Ebbell: «Lund, Christian», i *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Aschehoug. 1938.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
***The Green God*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Paul Scardon.

Handling
--------

Major Temple prøver forgjeves å kjøpe et religiøst symbol fra noen prester, når han er på besøk til Kina. Han gir Robert Ashton i oppdrag å skaffe idolet på hans vegne, og lover ham hånden til sin egen datter i ekteskapet. Ashton stjeler idolet, og bringer det til Morgan-hjemmet. Men han krever en større sum i kontanter, så vel som den unge kvinnen han ønsker å gifte seg med.[]

Men Temple nekter å gå med på disse kravene, og neste morgen blir han oppdaget død. Døren er låst, og den eneste ledetråden er Muriels lommetørkle - som hun sluppet der kvelden før. Hun blir snart en mistenkt bak dødsfallet.[]

Skuespillere
------------

* Harry T. Morey som Owen Morgan
* Betty Blythe som Muriel Temple
* Arthur Donaldson som major Temple
* George Majeroni som Robert Ashton
* Bernard Siegel som Li Min
* Robert Gaillard som McQuade
* Joseph Burke som en prest

Referanser
----------

1. ↑  THE GREEN GOD

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Green God* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Fjellsjø gruve** var en liten gruve til Røros Kobberverk beliggende i det såkalte Nordgruvefeltet ca 14 km nord-nordvest for Røros. Gruven ligger i Gråhøgda, knappe tre km nordvest for det mer kjente Kongens gruve. Det ble gjort forsøksdrift 1953-56 uten at malmforkomsten ble funnet drivverdig.

Fjellsjøforekomsten ble påvist i 1945 ved Turammålinger, og på grunnlag av diamantboringer ble forsøksdrift satt i gang i 1953. Det ble drevet ned en slepsynk til ca. 80 meters dyp (lengde 120 m) med tverrorter for å undersøke forekomsten. Forekomsten er plateformet, med stor utstrekning (>2000 m i Ø-V retning og bredde 200-450 m). Den ligger fra 30-80 m under dagen og er relativt flattliggende med et slakt fall mot øst. Malmen består av pyritt med mindre mengder sinkblende og kobberkis. Mektigheten viste seg for liten til drift og hengfjellet viste seg også å være av meget dårlig kvalitet. Forsøksdriften ble derfor innstilt i 1956.

Nye boringer i 1975 viste tilstedeværelse av underliggende malmsone, ca 35 m under hovedsonen, bestående av flere striper med massivmineralisering bestående av pyritt, magnetkis, kobberkis og sinkblende. SP i det ene borhullet som gikk gjennom sonen antyder enten en begrenset utstrekning eller lav ledningsevne på denne mineraliseringen.

Malmdatabasen, NGU
------------------

* Fjellsjø gruve: *NGU-ID 1640-007*
* Elementer: Kis, Zn, Cu

Kilder
------

* Malmdatabasen, NGU
* Verdensarven Røros – Røros kobberverk
* Gunnar Brun Nissen, *Røros Kobberverk 1644-1974*, ISBN 82-7175-008-9
**Christian Lian** (født 6. april 1979 i Kristiansand, død 27. juni 2010 i Afghanistan) var en norsk offiser og tjenestegjorde som løytnant i Kystjegerkommandoen. Han ble drept 27. juni 2010 da kjøretøyet han satt i ble rammet av en veibombe på et ISAF-oppdrag i byen Almar i Faryab-provinsen i Afghanistan.

Dødsfallet
----------

Lian ble drept søndag 27. juni 2010 i tjeneste i ISAF i Afghanistan. Han var en del av en motorisert patrulje (Military Observation Team, MOT) på et ISAF-oppdrag i byen Almar i Faryab-provinsen da kjøretøyet han satt i ble rammet av en veibombe, også kalt IED. I kjøretøyet satt ytterligere tre norske soldater, Andreas Eldjarn, Simen Tokle og Trond André Bolle. Alle fire mistet livet i det som er det største tapet av norsk personell i en enkelthendelse i forbindelse med krigen i Afghanistan.

Utmerkelser
-----------

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |
| --- |
| Krigsmedaljen med en stjerne |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forsvarets medalje for sårede i strid med en stjerne | Forsvarets operasjons-medalje Afghanistan Ⅳ | Sjøforsvarets vernedyktighets-medalje med to stjerner |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| NATO-medaljen | Militærkorset | Forsvarets medalje for falne i strid |

 |

Lian ble høyt dekorert for sin militære tjeneste. Han var innehaver av det norske Militærkorset, Forsvarets medalje for sårede i strid  (med stjerne for andre gangs tildeling), Forsvarets operasjonsmedalje for Afghanistan (Ⅳ), Sjøforsvarets vernedyktighetsmedalje med to stjerner, NATO-medaljen for ISAF, samt flere skyttermedaljer.

Han ble etter sin død hedret med Forsvarets medalje for falne i strid. I mars 2012 ble Lian tildelt Krigsmedaljen med én stjerne «for på særlig måte å ha utvist personlig tapperhet under kamper i internasjonale operasjoner i Afghanistan i 2006 og 2010.»

Referanser
----------

1. ↑  «Navnene på drepte soldater offentliggjort». VG. 28.06.2010. Besøkt 28.06.2010.
2. ↑  «Offisielt fra statsråd 23. mars 2012», regjeringen.no.

Se også
-------

* Krigen i Afghanistan (2001–2021)
* Nordmenn drept i tjeneste under krigen i Afghanistan (2001–2021)
**Høgskolestiftelsen på Kjeller** (HSK) også omtalt som **Kjellerstiftelsen**, ble etablert i oktober 1988 med formål å etablere høgskoleutdanning på Kjeller. HSK ble i 2003 slått sammen med Høgskolen i Akershus og aktiviteten ble samlokalisert i Høgskolen i Akershus sine nye lokale på Kjeller. HSK hadde på det meste 450 studenter

Stifterne
---------

Stifterne bak HSK var Akershus fylkeskommune, romerikeskommunene, Høgskolen i Oslo, Høgskolen i Akershus, UNIK, FFI, IFE og Televerkets forskningsinstitutt på Kjeller.

Lokalisering
------------

HSK var først lokalisert i Tandbergbygget på Kjellerholen. Ved sammenslåinga i 2003 disponerte skolen lokale i Normanngården (Landstads gate 10) på Lillestrøm.

Studier
-------

Ved sammenslåinga i 2003 hadde HSK etter- og videreutdanningstilbud innafor helse- og miljøfag.
Dette inkluderte: Miljøretta helsevern (60 stp), oppvekstmiljø for barn og unge (30 stp), Kjønn og helse (30 stp), og Risikoanalyse og kostnadseffektivt HMS-arbeid (30 stp).

Videre ble det gitt kurs i offentlig saksbehandling (12 stp).

Skolen hadde også et 2-årig kandidatstudium i IKT med et ett-årig påbyggingsår slik at en kunne ta en bachelor-grad i IKT.

Siste direktør før sammenslåing var Jon Samseth.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Forside Magma - Magma». *old.magma.no*. Besøkt 4. januar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
*Se Fjellsetra for å lese om skianlegget på Sunnmøre*
«Fjeldsæter» på Kampervollen i Bymarka i Trondheim tidlig på 1900-tallet. Foto: Nasjonalbibliotekets bildesamling 
Sledekjøring med rein ved Fjeldsæter Sanatorium tidlig på 1900-tallet. Foto: Nasjonalbiblioteket 
Fjellseter kapell Foto: 2015 
**Fjellsætra** (offisielt navn), også skrevet **Fjellsetra** og kalt **Fjellseter**, **Fjellsæter**, **Kampervollen** (gammelt navn) og annet, er en tidligere seter som ligger 350 moh. i Bymarka i Trondheim kommune.

I 1899 ble Fjeldsæter Sanatorium etablert på stedet, og siden Fjeldsæter Turisthotel i samme bygning. Tilbygget «Sporten» kom til seinere, og i 1933 Fjellseter kapell. Driften ved sanatoriet opphørte i 1912, og etter at hovedbygningen brant i 1917, flyttet hotellet og restauranten til «Sporten». Dette tilbygget brant ned i 1946. Tomtene har siden vært parkeringsplass. Kapellet er fortsatt i bruk.

* «Fjeldsæter pr. Trondhjem» tidlig på 1900-tallet. Postkort: Mittet & Co. / Nasjonalbiblioteket«Fjeldsæter pr. Trondhjem» tidlig på 1900-tallet. Postkort: Mittet & Co. / Nasjonalbiblioteket
* Fjellsæter Turisthotel omkring 1910. Postkort: C. A. Erichsen / Trondheim byarkivFjellsæter Turisthotel omkring 1910. Postkort: C. A. Erichsen / Trondheim byarkiv
* Utenfor Fjeldseter Turisthotel i 1914. Foto: NasjonalbiblioteketUtenfor Fjeldseter Turisthotel i 1914. Foto: Nasjonalbiblioteket
* «Fjeldsæter, Trondheim» tidlig på 1930-tallet. Annekset «Sporten» overtok restaurant- og hotelldriften da sanatoriebygningen fra 1899 brant i 1917. Stedet brant selv ned i 1946. Foto: Nasjonalbiblioteket«Fjeldsæter, Trondheim» tidlig på 1930-tallet. Annekset «Sporten» overtok restaurant- og hotelldriften da sanatoriebygningen fra 1899 brant i 1917. Stedet brant selv ned i 1946. Foto: Nasjonalbiblioteket

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fjellseter Turisthotell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Strinda historielag om Fjellsetra
* Lokalhistoriewiki.no om Fjellsætra i Trondheim
* Strinda historielag om Fjellseterbakken
* Fjellsætra i Statens stedsnavnregister (SSR)
**Miloš Obilić** er i henhold til et episk serbisk dikt navnet på en serbisk ridder som ved slaget ved Kosovo Polje, mellom Serbia og Det osmanske riket, drepte den osmanske sultan Murad I.

Miloš Obilić hadde dannet den hemmelige orden Sankt Georgs dragoner. Det var tolv riddere med seg selv inkludert som tilhørte denne orden. Målet var å drepe sultan Murad I.

Den 15. juni 1389 gjorde Miloš under slaget ved Kosovo sin veg inn den osmanske leiren under det påskudd å være en desertør, og da anledningen kom tvang seg mot sultanens telt og hogde hodet av denne. Miloš Obilić ble senere henrettet sammen med alle andre serbiske fanger av Murads sønn, Beyazid I. En annen kilde fra Tyrkia sier at sultan Murad I ble drept etter slaget da serbiske soldater som lot som de var døde drepte sultanen da han kom nær dem.

Hendelsen og slaget ved Kosovo i seg selv er en særdeles viktig for den serbisk nasjonale bevissthet, historie og poesi. Denne dåden ble kunngjort som Miloš Obilićs aller høyeste ønske å ofre seg for sitt folk ved å rette et slag mot tyranniet.

Slagdagen minnes på Vidovdan som i Serbia feires den 15. junijul./ 28. junigreg.. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Høgskolen Betanien** i Bergen (inntil 1. august 2013 **Betanien Diakonale Høgskole**) er et studiested i **VID vitenskapelig høgskole** som utdanner sykepleiere og paramedics. Det var frem til 2016 en privat høyskole som utdanner sykepleiere. Skolen var eid og drevet drivet av Stiftelsen Betanien, som er en stiftelse knyttet til Metodistkirken i Norge. Høyskolen ligger i Fyllingsdalen i Bergen. Høyskolen ble stiftet i 1923. 

Det er totalt 210 plasser på bachelorprogrammet i sykepleie. Høyskolen har og tre videreutdanningsprogram; tverrfaglig videreutdanning i aldring og eldreomsorg, videreutdanning i kreftpleie og nasjonal paramedicutdannelse.

Diakonal profil
---------------

Høyskolen profilerer seg som en diakonal høyskole med et diakonalt fokus på utdanningen de gir. Selv forklarer høyskolen dette på følgende måte

«*Det betyr at utdanningen utover de felles referansene som rammeplanen skisserer, også arbeider med en bevisstgjøring av hva den enkeltes livssyn, verdisyn og tro innebærer for en sykepleier/helsearbeider i det kirkelige, frivillige eller offentlige helsearbeidet. Verdibevissthet og egen refleksjon over dette er en del av utviklingen av den personlige kompetanse som sammen med teoretisk kunnskap og yrkesspesifikke ferdigheter utgjør profesjonell kompetanse.*»

Referanser
----------

1. ↑  Totalt antall registrerte studenter ifølge Database for statistikk om høgre utdanning DBH
2. ↑  Antall ansatte i forskjellige kategorier ifølge Database for statistikk om høgre utdanning DBH
3. ↑  Den diakonale profilen[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
***The Grell Mystery*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Paul Scardon.

Handling
--------

Eileen Meredith får beskjed fra en «ukjent venn» om å besøke hjemmet til hennes forlovede, Robert Grell, hvor hun kommer til å oppdage noe av stor betydning. Menn Eileen sender i stedet søsteren sin Helen, i hennes sted. Helen går inn i biblioteket, hvor hun oppdager en død kropp som hun mener ligner på Grell. Den virkelige Grell kommer deretter inn, og får øye på Helen som holder dolken som ble brukt til å begå mordet.

Grell forveksler henne med Eileen og stikker av. Kriminolog Heldon Foye tar snart saken. Men Foyle blir snart forelsket i Helen. Men når han oppdager fingeravtrykkene hennes på dolken, befinner han seg plutselig i en konflikt mellom kjærlighet og plikt. I mellomtiden forsøker Grell å finne igjen den virkelige gjerningspersonen bak mordet.

Skuespillere
------------

* Earle Williams som Heeldon Foyle.
* Miriam Miles som Helen Meredith.
* Jean Dumar som Eileen Meredith.
* Denton Vane som Robert Grell / Harry Goldenberg.
* Mabel Trunnelle som Lola.
* Frank Crayne som Ralph Fairfield.
* Bernard Siegel som Ivan.
* Robert Gaillard som Detektiv Green.

Referanser
----------

1. ↑  THE GRELL MYSTERY
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Grell Mystery* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Grell Mystery* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Milton George Henschel** (født 9. august 1920, død 22. mars 2003) var et medlem av Jehovas vitners styrende råd, og var president i Vakttårnets bibel- og traktatselskap fra 1992 til 2000. 

Henschel fikk tidlig et sterkt forhold til sin religion. Hans far, Hermann Henschel, fylte flere verv i samfunnet og reiste blant annet rundt for å se til byggevirksomheten. Milton Henschel ble døpt som ungdom og gift med Lucille Bennet i 1956. 

Milton Henschel fikk som oppgave å føre tilsyn med trykkeriene sammen med Nathan Homer Knorr i 1939. Da Knorr ble selskapets president, fortsatte de to å utføre mange oppgaver sammen. Han var med på mange av reisene Knorr foretok jorden rundt. 

I 1960-årene var Henschel i Liberia, der han sammen med en gruppe Jehovas vitner ble angrepet fordi man ikke ønsket at de skulle holde religiøse sammenkomster. Noen måneder senere arrangerte han et møte med Liberias president hvor han forsvarte religionsfriheten.

Henschel etterfulgte Frederick William Franz som president i Vakttårnselskapet i desember 1992. Dette vervet hadde han frem til 2000, da man foretok flere organisasjonsmessige forandringer. Det styrende råd, som utgjør samfunnets internasjonale ledelse, ble skilt fra selskapets styre. Don A. Adams ble utnevnt til å ta over vervet som selskapets president. Henschel fortsatte som medlem av Det styrende råd frem til sin død.

Se også
-------

* Bibelstudentene

Referanser
----------

1. ↑  Vakttårnet 15.8.2003 s. 31, *Han elsket godhet*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Miltiades den yngre
**Miltiades den yngre** (født ca. 550, død 489 f.Kr.) var stenevø av Miltiades den eldre. Han gjorde seg til tyrann av de greske koloniene og den trakiske Kherson rundt 516 f.Kr. ved å ta dem fra sine rivaler og fengsle dem. Han giftet seg også med Hegesipyle, datter til kong Oloros av Trakia. Deres sønn Kimon var en betydelig athensk personlighet i 470– og 460–årene.

Han ble vasall av Dareios I av Persia og sluttet seg til Dareios' ekspedisjon mot skyterne rundt 513 f.Kr. Han sluttet seg til det joniske opprøret i 499 f.Kr. mot det persiske styret, etablerte vennskapsforhold til Athen og erobret øyene Lemnos og Imbros som han til slutt avstod til Athen. Men opprøret kollapset i 494 f.Kr. og Miltiades flyktet til Athen i 492 f.Kr. for å unnslippe den hevnende persiske invasjonen. Hans sønn Metiokhos ble tatt av perserne og satt i fengsel på livstid, men ble likefullt behandlet med ære som en *de facto* medlem av den persiske adelen.

Miltiades fryktet til å begynne med fiendtlig mottagelse for sitt tyranniske styre i Kherson da han ankom Athen. Men han lyktes i å presentere seg som beskytter av gresk frihet mot persisk despotisme og unnslapp straff. Han ble valgt til å tjene som en av de 10 generalene (*strategoi*) i 490 f.Kr.. Han blir ofte kreditert for taktikkene som beseiret perserne i slaget ved Maraton senere samme år.

Året etter ledet Miltiades en athensk ekspedisjon på 70 skip mot de greskbodde øyene som hadde støttet perserne. Ekspedisjonen var ingen suksess. Flåten angrep Paros som hadde blitt erobret av perserne, men klarte ikke å ta øya. Miltiades ble alvorlig såret i foten under felttoget og ble hemmet av dette. Hans nederlag førte til protester da han returnerte i Athen, noe som gjorde at hans politiske rivaler kunne utnytte hans fall fra gunsten. Han ble anklaget for forræderi, ble dømt til døden, men dommen ble omgjort til en bot på 50 talenter. Dette var en enorm sum som ingen hadde råd til på den tiden. Han ble sendt i fengsel hvor han døde, antagelig av koldbrann fra sitt sår.

Referanser
----------

1. 1 2   www.britannica.com[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Hammond, N.G.L. Scullard, H.H. red. (1970): *The Oxford Classical Dictionary*, 2. utg.; Oxford University Press; ISBN 0-19-869117-3
* Cornelius Nepos (2006). *Store personligheter*. Aschehoug & Co. s. 13-20. ISBN 978-82-03-18986-9.

Eksterne lenker
---------------

* Miltiades hjelm, funnet i Olympia og identifisert ved en inskripsjon
* Lendering, Jona: Livius, «Miltiades», *Livius.org*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND
 |
Ritter Sport

**Ritter Sport** er en tysk sjokolade i kvadratisk form. Den finnes i den opprinnelige 100 grams platen, i små kvadratiske biter samt i 250 grams form.

I 1912 etablerte Alfred Ritter og hans kone Clara en liten butikk i Bad Cannstatt ved Stuttgart med sjokolade. Kort etter opprettet de selskapet ALRIKA. I 1930 flyttet firmaet til småbyen Waldenbuch, circa 20 km sør for Stuttgart.

I 1932 oppfant Clara Ritter det første sjokoladekvadratet, som i starten het Sport Schokolade. Med annen verdenskrigs utbrudd ble sjokoladeproduksjonens vilkår forringet, og i 1940 ble produksjonen på ALRIKA helt innstilt. Ritter Sport ble dog igjen en produksjonsvare da firmaet gjenstartet produksjonen i 1946.

Alfred Ritter døde i 1952 og Clara syv år senere. Deretter overtok sønnen Alfred Otto Ritter firmaet.

I 2020 erklærte det tyske høyesterett (Bundesgerichtshof) at Ritter Sport har enerett på den kvadratiske formen.

Foto
----

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Ritter_Sport_Mini_Nougat | Ritter_Sport_Mini_Marzipan | Ritter_Sport_Schokowürfel_Waldbeer_Joghurt |

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) Ritter Sport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Det norske Garantiselskab** var et norsk forsikringsselskap ble stiftet i Kristiania 11. november 1891. Selskapet ble stiftet av personer med tilknytning til Folkepensionskassen Glitne for å drive «Assurance mot uærlighet», det vil si underslagsforsikring. Selskapet ble kjøpt av Arendal Forsikringsselskab i 1971.

Da Arendal Forsikringsselskab ble kjøpt av Storebrand i 1976, fortsatte selskapet som uavhengig datterselskap. I 1988 ble Det norske Garantiselskab innfusjonert med Kreditt-Atlas med virkning fra 1. januar 1988 som ledd i Storebrands selskapssaneringen.

Bakgrunn
--------

I 1889 hadde et engelsk firma etablert garantiforsikring i Norge gjennom et agentur. Ved etablering av Det norske Garantiselskab ble en første henvendelse sendt ut og 145 firmaer sa seg raskt villige til å tegne forsikring. Innbydelse til tegning av aksjer i det nye selskapet ble rykket inn i avisene 19. april 1891, uten at det førte til noe resultat. Henvendelsen gikk deretter til Folkepensionskassen Glitne og direksjonen og ledelsen i Glitne ble innledningsvis den samme som i garantiselskapet. Glitne kalte inn til generalforsamling 11. november 1891 der garantiselskapet ble konstituert med Glitnes direktør som direktør også i Det norske Garantiselskab. Aksjekapitalen var opprinnelig satt til 500 000 kroner. Selskapets formål skulle være «Assurance mod Uærlighed».

> Selskabets Formaal er at yde Garanti mod direkte Tab opstaaet ved Uærlighed eller Forsømmelighed af Personer i Statens, Kommunens eller Privates Tjeneste, forsaavidt angaar Midler, der i Stillingens Mefør er dem betroet og forsaavidt vedkommende Personer selv kan gjøres ansvarlig for Tabet
> 
> 
> Fra selskapets opprinnelige vedtekter
> 
> 

De første forsikringspolisene var begrenset til erstatning for «underbalanse» av penger eller verdipapirer. Forsikringen var knyttet til innehaver av stillingen og premien ble opprinnelig beregnet individuelt på grunnlag av vitnesbyrd om hederlighet, lønn og ansiennitet. Senere ble premien gjort ensartet for personer i samme type stilling og selskapet listet etter hvert klasser av stillinger for eksempel postmester, dampskipsekspeditør og kasserer i bank. Til 1925 tegnet selskapet bare garantiforsikringer. I 1926 ble virksomheten utvidet til andre typer forsikring ved reassuranse unntatt sjøforsikring.

Arkivet
-------

Arkivet etter Det norske Garantiselskab befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet består av styreprotokoller, sakarkiv, regnskaper og noe egenproduserte trykksaker.

Referanser
----------

1. ↑  Det norske garantiselskab, *Forsikringssforeningen.no*
2. 1 2 3  *Det norske garantiselskab A/S: 1891 - 11. november 1941*. [Oslo: Selskabet. 1942.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Det norske Garantiselskab på Arkivportalen
**Eastern Division** er en av fire divisjoner i Fiji. Den består av provinsene Kadavu, Lau og Lomaiviti, og ligger i den sørøstlige delen av Fiji. Divisjonen er den største i Fiji om man regner med arealet til havområdene, men den minste regnet i landareal og befolkning.

Hovedstaden er Levuka på øya Ovalau.

Øya Rotuma nord for hovedøyene på Fiji er avhengig område og har en større grad av selvstyre. Av statistiske hensyn blir øya ofte regnet med i Eastern Division. Inkludert Rotuma er Eastern Divisions areal 1 422 km² og befolkningen er 39 313 (2007).

Referanser
----------

1. ↑  Statoids.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** GeoNames
 |

| * v
* d
* r
Fijis divisjoner og provinser |
| --- |
|  | Western | Ba **·** Nadroga-Navosa **·** Ra **·** | Fijis flagg |
| Northern | Bua **·** Cakaudrove **·** Macuata |
| Eastern | Kadavu **·** Lau **·** Lomaiviti |
| Central | Naitasiri **·** Namosi **·** Rewa **·** Serua **·** Tailevu |
| Avhengig område | Rotuma |
| ISO 3166-2:FJ |
***Super Mario World*** er en animert TV-serie basert på videospillet med samme navn. Serien handler om Mario og de andre beboerne i sopp-riket som må håndtere Bowser og gjengen hans.

Serien er den fjerde TV-serien basert på Mario-serien, etter *The Super Mario Bros. Super Show!*, *Kaptein N* og *The Adventures of Super Mario Bros. 3*. I motsetning til forgjengerne ble ikke denne serien dubbet på norsk.

Handling
--------

Historien følger blant annet Mario og Luigi finner opp hjulet for neandertalere. Men Ludwig og Bowser prøver å forpurre disse planene. Bowser lokker snart alle huleboerne til sirkuset sitt, og Super Marios følger etter dem for å se hva som foregår. Det viser seg at dette var en felle, for at huleboerne skal bli spist av dinosaurer. Når Super Marios går på leting etter en savnet neandertaler, møter de den mektige trollmannen Kamek. Yoshi, som blir livredd, løper sin vei. Deretter blir Super Marios fanget i det hjemsøkte huset, og det er til slutt opp til Yoshi å redde dagen. Senere åpner Bowser et gatekjøkken i forsøk på å tiltrekke seg alle huleboerne. Men gjestene vet ikke at tingene de spiser der kan forvandle dem til kyllinger.

En sommer arrangerer Mario en forhistorisk julefest for alle huleboerne. Men Bowser benytter denne anledningen til å stjele julegavene, og gir gavene til sine egne barn. Yoshi krangler med Super Marios av trivielle årsaker, og forlater deretter resten av gjengen, men samtidig legger Bowser planer for å kidnappe alle Super Marios. Senere gir Bowser ordre om å stjele alle grønnsakene som blir dyrket i hele sopp-riket, og denne planen lykkes. Det blir opp til Mario og Luigi å fikse denne situasjonen. I en episode finner Bowser opp et TV-apparat, for å slavebinde alle som ser på den. Alle hulemennene blir snart berørt av TV-apparatet, og de kidnapper derfor Super Marios for Bowser.

I en annen episode forsøker Mario, Luigi og Yoshi å spille fotball sammen med huleboerne, for å lære dem verdien av lag-arbeid. I løpet av denne episoden kolliderer Luigi, ved en tilfeldighet, med trollmannen Kamek, og sistnevnte forvandler ham til et egg. Larry og Roy kidnapper dette egget for å gi til Bowser. Det blir derfor opp til Mario og Yoshi å redde Luigi-egget, før det er for sent. I en episode åpner Prinsesse Peach en skole, som Iggy og Lemmy ønsker å begynne ved. Bowser liker ikke denne ideen, og prøver å forhindre dem fra å gå dit.

Rolleliste
----------

* Walker Boone som Mario
* Tony Rosato som Luigi
* Andrew Sabiston som Yoshi
* Tracey Moore som Princess Toadstool
* Harvey Atkin som King Koopa
* Dan Hennessey som Bully Koopa
* James Rankin som Cheatsy Koopa
* Michael Stark som Kooky von Koopa
* Gordon Masten som Big Mouth Koopa
* Paulina Gillis som Kootie Pie Koopa
* Stuart Stone som Hip Koopa
* Tara Charendoff som Hop Koopa
* Catherine Gallant som Mama Fireplant
* John Stocker som Gophers, Koopa wizard, Wizardheimer, Oogtar
* Judy Marshak som diverse

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Super Mario World* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Super Mario World* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Super Mario World* på Metacritic Rediger på Wikidata