recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Faderhuset** er en dansk evangelisk-kristen sekt. Den ble grunnlagt i 1990 av ekteparet Ruth og Knuth Evensen som har vært aktive i kristent arbeid i Danmark siden 1970. Ifølge menighetens egen nettsted er Ruth Evensen pastor og daglig leder. Sammen med sin mann og fire andre personer utgjør de lederskapet i kirken. Fundamentet for virksomheten er «Bibelen er Guds ord, og den eneste autoritative kilde til åbenbaring af Guds væsen og af hans plan med hele skaberværket.»

Det finnes ingen offisielle tall på hvor mange medlemmer Faderhuset har, men en øyenvitneskildring fra mars 2007 forteller om 40 tilstedeværende til en gudstjeneste. Medlemmer fra Faderhuset sa at «folk bare kommer og går som de vil». De anslo antallet til mellom 100 og 150 aktive medlemmer.

Strid om bygning
----------------

Faderhuset ble kjent både i Danmark og internasjonalt da de i 2001 overtok alle aksjene i selskapet Human A/S, som eide eiendommen Jagtvej 69 på Nørrebro i København. Bygningen som lå på grunnen var kjent som Ungdomshuset, og hadde siden 1982 fungert som selvstyrt kulturhus for en gruppe unge mennesker som i en årrekke har gått under betegnelsen «de autonome».

Kort tid etter Faderhuset kjøpte eiendommen, oppsa de en brukeravtale fra 1997 mellom Københavns kommune og representanter fra Ungdomshuset, og forsøkte på denne måten å ta huset i besittelse. Da dette mislyktes, valgte man fra Faderhusets side å gå rettens vei. De fikk medhold først i Københavns byrett, og siden i Østre Landsret. Dommen fra Østre Landsret i august 2006 betydde at de unge skulle forlate huset senest 14. desember 2006, noe de nektet å gjøre. Politiet ryddet derfor huset 1. mars 2007.

Etter å ha undersøkt huset besluttet Faderhuset at Ungdomshuset skulle rives ned. Nedrivningen påbegynte den 5. mars 2007, og ble avsluttet torsdag 8. mars 2007.
Faderhuset har med økonomisk tap solgt grunnen Jagtvej 69 videre til investeringsselskabet Ventureinstituttet. I desember 2008 var det rykter i mediene om at Faderhuset skulle være på randen av konkurs. Det har inntil videre ikke vist seg å holde stikk.

Påstand omsorgssvikt
--------------------

Den 5. juni 2008 ble det fremmet påstand om at barn i den kristne frikirken hadde blitt utsatt for vold eller annen grov omsorgssvikt. Tross anklagene har undersøkelser som er blitt gjort av de danske myndighetene ikke ført til at det er reist siktelse. Politiet har siden slått fast at «Det er ikke skyggen av substans i det».

Referanser
----------

1. ↑  Faderhusets egen beskrivelse av deres ledelse
2. ↑  «Investeringsselskab: Vi ejer Jagtvej 69 – lidt endnu», *Politiken,dk*
3. ↑  «Faderhuset på randen af konkurs» DR
4. ↑  «Faderhuset mistænkt for vold og vanrøgt af børn», DR
5. ↑  Faderhuset renses for anklage[*død lenke*]
6. ↑  «Politiets undersøgelser af Menigheden Faderhuset» Arkivert 30. april 2009 hos Wayback Machine. Sydsjællands og Lollands-Falsters Politi

Eksterne lenker
---------------

* Faderhusets nettsted
**Krenkerup** er en hovedgård på ca. 3700 hektar, beliggende i Guldborgsund kommune, på Lolland i Danmark.

Historie
--------

Navnet Krenkerup blir nevnt i skriftlige kilder første gang i 1367, og gården var da eid av Axel Gøye. Den eldste delen av den eksisterende bygning stammer fra 1480. Slottet ble oppført omkring 1546 av Mogens Gøye. Palle Rosenkrantz utvidet bygningen på 1600-tallet. Juliane Frederikke Christiane Reventlow (1759-1793) var arving til eiendommen og giftet seg i 1774 med den tyske statskansler Karl August von Hardenberg. Hovedgårdens navn ble endret til Hardenberg, og tilbakeført til Krenkerup først i 1939. Eiendommen har ikke vært omsatt siden 1367, men alltid gått i arv. Eiendommen er stadig (2016) blant de største i landet i sitt slag.

Bygningen ble fredet i 1918.

Referanser
----------

1. 1 2  «Krenkerup Gods - Krenkerup Gods - Sakskøbing». *www.krenkerup.dk*. Arkivert fra originalen 4. april 2016. Besøkt 19. april 2016.
2. ↑  «Krenkerup | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk*. Besøkt 19. april 2016.
3. ↑  «Sag: Krenkerup» **(dansk)**. Fredede & bevaringsværdige bygninger / Slots- og Kulturstyrelsen. Besøkt 20. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Krenkerup – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
***Trimenus*** er en slekt av glansbiller med kølleformede antenner. De fleste har en matt glans og mer eller mindre flat kroppsform. De voksne billene finner man ofte på blomster, larvene kan finnes i mange ulike habitater.

Utseende
--------

Små (gjerne 2,5-3 mm) biller, de fleste artene er forholdsvis brede og flate, men det finnes også noen som er avlange eller hvelvede, fargen er oftest mer eller mindre rødlig. Overflaten er kledt med fine, korte hår og har som oftest kraftig mikroskulptur og er derfor temmelig matt glinsende. **Hodet** er lite, kort og bredt, fasettøynene store, dekker hele hodets sider. Antennene er nokså korte, 11-leddete, med en tydelig, tre-leddet kølle ytterst. **Brystskjoldet** (pronotum) er ganske stort, omtrent så bredt som dekkvingene, jevnt tilsmalnet fremover. **Dekkvingene** er mer eller mindre parallellsidige, tvert avkuttet bak. **Beina** er korte og kraftige.

Utbredelse
----------

*Trimenus parallelopipiedus* på Ny-Guinea og det nordlige Australia. De øvrige artene som kanskje også hører til her finnes i Sørøst-Asia, på Ny-Caledonia og i Etiopia.

Systematisk inndeling
---------------------

  

* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien glansbiller, Nitidulidae
					- Underfamilien Epuraeinae - noen ganger slått sammen med Carpophilinae
						* stammen Epuraeini
							+ Slekten ***Trimenus*** Murray, 1864
								- *Trimenus parallelopipedus* (Motschulsky, 1863) - tallrike synonymer finnes for denne arten
							+ Arter med noe usikker tilknytning til denne slekten
								- *Trimenus accomodus* Kirejtshuk, 1984
								- *Trimenus confusus* Kirejtshuk, 1984
								- *Trimenus kraatzi* Jelinek, 1974
								- *Trimenus piceus* Grouvelle, 1897
								- *Trimenus testaceus* (Grouvelle, 1905)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. oktober 2020. Besøkt 15. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Grethe Tyldum** (født 8. juli 2001) er en norsk friidrettsutøver som representerer Steinkjer Friidrettsklubb.

Idrettskarriere
---------------

2018
Tyldum deltok i J17-klassen under Ungdomsmesterskapet i friidrett 2018, der hun vant gull på 3000 meter og sølv på 800 meter.
Under Junior-NM i friidrett 2018 vant hun bronse på 1500 meter og gull i stafett.

2019
Under Junior-NM i friidrett 2019 vant hun bronse på 1500 meter.

2020
I Nordisk mesterskap i friidrett innendørs 2020 vant hun bronse på 1500 meter.
Junior-NM i friidrett 2020 endte med gull på 1500 meter og sølv på 3000 meter i U20-klassen.
Under NM i friidrett 2020 endte hun på 5.-plass på 1500 meter.
I NM i terrengløp 2020 lang løype fikk hun bronse i juniorklassen.

2021
Under NM i terrengløp 2021 vant hun bronse i seniorklassen kort løype.

2022
Under NM i friidrett innendørs 2022 vant hun bronse på 1500 meter.
I NM i terrengløp 2022 vant hun igjen bronse i kort løype.
Under Nordisk mesterskap i friidrett innendørs 2022 endte hun på 8.-plass på 3000 meter.
Hun deltok i U23-klassen i Junior-NM i friidrett 2022, der det ble gull på både 800 meter og 1500 meter.

Medaljer i norske mesterskap
----------------------------

| Plassering | Øvelse | År |
| --- | --- | --- |
| Sølv | 1500 meter innendørs | 2020 |
| Bronse | 2 km terrengløp | 2021, 2022 |
| Bronse | 1500 meter innendørs | 2022 |

Referanser
----------

1. 1 2  friidrett.no: NM 1500 meter innendørs kvinner. Arkivert 2. juli 2022 hos Wayback Machine.
2. ↑  friidrett.no: Andre NM/UM 2021
3. ↑  NM terrengløp kort løype

Eksterne lenker
---------------

* (en) Grethe Tyldum – World Athletics Rediger på Wikidata
* (no) Grethe Tyldum – Norges Friidrettsforbund
**Narve Hovdenakk** (født 10. desember 1971) er en norsk kunstner. Han har deltatt på Høstutstillingen to ganger, i 2004 og 2006 og har deltatt på en rekke gruppeutstillinger blant annet på 1st Athens Biennial – Destroy Athens, Glasgow International Art Festival, Glasgow og Gallery Boreas, Brooklyn and Pittsfield, USA. PARADOKS. Posisjoner innen norsk videokunst 1980–2010 Museet for samtidskunst Oslo.

Oppvekst og utdanning
---------------------

Narve Hovdenakk ble født 10. desember 1971 og er sønn av Per Hovdenakk. Han er oppvokst i Bærum og Århus i Danmark og bor i dag i Oslo og delvis i København. Narve Hovdenakk er utdannet billedkunstner ved Kunstakademiet i Trondheim og Masterstudiet ved Konsthögskolan i Malmö.

Karriere
--------

Da Hovdenakk studerte i Malmö møtte han den svenske kontroversielle bokseren Armand Krajnc, og planlagte en dokumentar om Krajncs tilværelse i Malmö. Prosjektet ble ikke realisert. Hovdenakk ble tidlig opptatt av identitet og *Celebrity As Simulacrum*, men er mest kjent for sine konseptuelle videosamplinger om maskulinitet.

Narve Hovdenakk har i løpet av sin kunstpraksis gjort seg bemerket med videoarbeider som problematiserer mannen som offer. Han benytter seg av sampling av ulike filmsjangere og innslag fra reklame og tv underholdning og direktesendt chatting som underlag og hovedkomponent for sitt estetiske uttrykk. Han bearbeider sitt råmateriale og velger seg ut roller ved å behandle det stereotype og arketype mannsbildet, som dyrkes frem i mainstream underholdning innenfor film og tv mediet. Hovdenakk har satt seg fore å undersøke maskulinitetens vilkår og synliggjøre ulike sider ved mannen. Hovdenakk ønsker å gå inn i en aktiv dialog med sine omgivelser, i et forsøk på å skape mening. med å uttrykke personlige følelser, tanker og smerteerfaringer. Han har derfor valgt å sette seg selv inn i rollen, både som offer og overgriper. 

Hans videoarbeid *Neo-man* gjorde offentlig skandale under Høstutstillingen på Kunstnernes Hus i 2006.

Med utstillingen *Sample Man Remix* på TAFKAG Oslo, i 2007 markerte Hovdenakk seg med totale selvutleveringer uten filter: som kanskje en av de tydeligste artikulasjoner av fenomenet *emokonseptualisme*. En tydelig dreining mot bekjennelsen, en slags *«emo-core»* på den alternative kunstscenen.

Hovdenakk er innkjøpt av bl.a. Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design.

I 2009 utviklet han et eget sensorisk teaterstykke i forbindelse med Det blinde teater på Nationaltheatret.

Referanser
----------

1. ↑  «Aldersgrense for kunstverk». *Budstikka*. 9. september 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Morgenbladet 2008

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
*For den nåværende klubben, se Flekkefjord Fotballklubb.*

**Lister Fotballklubb** (18. september 2007 – 1. februar 2011) var en samarbeidsklubb mellom fotballagene Kvinesdal Idrettslag og Flekkefjord Fotballklubb. Klubben hadde to hjemmebaner, Kvinesdal Stadion i Kvinesdal og Uenes Stadion i Flekkefjord.

Historikk
---------

*Kvinesdal Idrettslag* og *Flekkefjord Fotballklubb* bestemte 18. september 2007 å skille ut sine junior- og seniorlag i en ny klubb, *Lister Fotballklubb*, for en spissing av seniorfotballen i regionen. Svein Hansen, tidligere trener for Mandalskameratene, ble satt til å lede den sportslige satsningen. Med seg i trenerteamet plukket Hansen med seg Tor Henning Hamre som spillerutvikler, Johan Malm som keepertrener, Ingmar Uglem som hjelpetrener og Jan Helge Rafoss med ansvar for rekrutteringslaget. Juniorlaget ble trent av Kurt Log.

Divisjonsutvikling
------------------

Lister startet 2008-sesongen i 4. divisjon etter at samarbeidslaget *Flekkefjord/Kvinesdal* rykket ned fra 3. divisjon i 2007. 2009-sesongen endte med opprykk til 3. divisjon, med både klubbens senior- og juniorlag som kretsmester. I 2010 tok *Flekkefjord Fotballklubb* over Listers plass i 3. divisjon og juniorlagets plass i eliteserien for juniorer. Samarbeidsklubben ble offisielt nedlagt 1. februar 2011.

| Divisjon | Årstall |
| --- | --- |
| 2008 | 2009 |
| **Tippeligaen** |  |  |
| **1. divisjon** |  |  |
| **2. divisjon** |  |  |
| **3. divisjon** |  |  |
| **4. divisjon** | ● | ● |
| **5. divisjon** |  |  |
| **6. divisjon** |  |  |
|

Referanser
----------

1. ↑  Nye Lister FK satser mot 1. divisjon
2. ↑  LISTER FK - LFK - ER EN REALITET! Arkivert 7. august 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Lister FK er garantert opprykk!». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 22. november 2011.
4. ↑  Lister FK legges ned[*død lenke*]
5. ↑  Lister Fotballklubb - Fotball sin Klubben Online-side
**Norsk Tindeklub** er en norsk klubb for fjell- og ekspedisjonsklatrere, etablert i 1908 av blant annet Ferdinand Schjelderup og Carl Wilhelm Rubenson. Den var da den tredje klubben av denne typen internasjonalt, og den eneste i Norge inntil Tindegruppa i NTHI ble etablert (1959).

I motsetning til Den Norske Turistforening er Tindeklubben en lukket klubb med krav om bestigningliste og anbefaling. Etter hvert er det satt i gang et aktivt arbeid for å fremme sikkerhet og etikk i klatresporten, dessuten har klubben vært en viktig bidragsyter til diverse ekspedisjoner. Klubben er også aktiv i geografisk fredningsarbeid (bl.a. Innerdalen 1973), og den var med på å stifte Norsk Fjellmuseum (Lom 1991). 

Klubben eier Skagadalshytta (1938), Vengedalshytta og Giklingdalshytta, og har utgitt åtte bøker om norsk klatring, «Norsk Fjellsport»: 1914, 1933, 1948, 1958, 1968, 1983, 1998 og 2008 (jubileumsutgave), i tillegg til diverse klatreførere.

Ledere
------

* Henning H. Tønsberg 1908
* Eilert Sundt 1908–11 og 1916–18
* Nils Backer-Grøndahl 1911–15
* Ferdinand Schjelderup 1915–16
* Harald Jentoft 1916–18
* Eskild Jensen 1922–26
* Christian L. Jensen 1926–28
* Boye Schlytter 1928–48
* Henning Tønsberg 1948–52
* Hans Christian Bugge 1952–58
* Hans H. Røer 1958–62
* Arne I. Hoem 1962–66
* Lars Arentz-Hansen 1966–69
* Odd Sæther 1969–75
* Anders Opdal 1975–79
* Richard Horntvedt 1979–83
* Bo Nyborg Andersen 1983–85
* Stein P. Aasheim 1985–87
* Nils Engelstad 1987–91
* Andreas Fredborg 1991–93
* Egil Fredriksen 1993–2008
* Ragnhild Amundsen 2008–2014
* Elisabeth Nøst 2014–

Eksterne lenker
---------------

* Tindeklubbens nettside

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Hedly Gustav Ridderseth** (født 13. juli 1886 i Sigerfjord, død 30. desember 1941 i Elverum) var distriktslege på Røros. Han var en nær venn av Johan Falkberget og en betydelig person i Bergstadens samfunn.

Barndom og skolegang
--------------------

Hedly Gustav var født på gården Ridderset i Sigerfjord. Han var den førstefødte av en søskenflokk på 11. Hedly hadde en lidenskap for bøker, noe som fulgte ham livet igjennom. Hans far Anton Ridderseth drev eget notbruk. At notbruket genererte penger samt at Hedly tidlig viste seg å være flittig hva angikk skolearbeid, var nok de avgjørende faktorene for at Hedly fikk utdanne seg videre.

Etter sin konfirmasjon 1901 kom Hedly til Bodø; her ventet seks år ved Bodø offentlige allmennskole. I 1907 ble han elev ved reallinja. Etter å ha vært innom tanken om å bli handelsmann bestemte han seg etter hvert for å vie sitt liv til legegjerningen. 

Unge Ridderseth tok fatt på det medisinske embetsstudiet ved universitetet i Christiania høsten 1907. I studietiden bidro han aktivt i det akademiske livet i hovedstaden og foretok sin første utenlandsreise – til Sveits. Våren 1916 fullførte han den medisinske embedseksamen.

Tiden som lege
--------------

Hedlys første skritt som ferdigutdannet lege gjorde han under nøytralitetsvakten i Randøysund. Etter dette sto Andenes for tur – her var han konstituert distriktslege i to måneder. Videre var han lege en tid ved Ullevål sykehus før han i januar 1918 kom til Bergstaden (Røros). Her startet han først som vikarlege, etter hvert også sin egen praksis. 

1. april 1926 ble han utnevnt til distriktslege for Røros distrikt. Dette distriktet var 500 km² større enn Vestfold fylke. Mang en strabasiøs tur på kryss og tvers over Rørosvidda i ugjestmildt klima ventet ham. Spanskesykens herjinger blant folk på denne tiden krevde sitt av en lege. Klima, stort ansvarsområde og et svakt og dårlig hjerte førte til at Hedly i 1935 bestemte seg for å søke til et varmere område.

Høsten 1935 tiltrådte han som distriktslege i Elverum.

Hedlys forhold til legegjerningen
---------------------------------

Hedly hadde et ydmykt forhold til sitt yrke, sitat:

*«En leges gjerning er en tjeners gjerning. Den lege som ikke skjønner det blir aldri noen god lege. Og han må om og om igjen forsøke å sette seg i den stolen den syke og lidende sitter i, -der er også hans plass. Han må framfor alt ikke ta plass i en stol høyere oppe, men helst en litt lengre nede. En virkelig lege må lide med den lidende og ha den dypeste respekt for sin broders smerte og angst. Følger han disse grunnreglene, kan ha håp om å komme den syke og nedbøyde en smule til hjelp»*
**Arendal politikammer** var et politikammer i Aust-Agder. Fra 2002 ble Arendal politidistrikt en del av det nyopprettede Agder politidistrikt, med Arendal Politistasjon som en del av Driftsenhet Øst.

Historikk
---------

I 1738 fikk byfogdene myndighet som politimestre i de byene der særskilte politimesterembeter ikke var opprettet. I lang tid var byfogden i Arendal samtidig politimester. Ved kongelig resolusjon 1875 fikk Arendal et eget embete som politimester, løsrevet fra byfogdembetet.

For å gjennomføre lov om delvis omordning av det sivile embetsverk 21. juli 1894 nr. 5, ble det i 1897 bestemt å opprette flere nye politimesterembeter inkludert Østre Nedenes politimesterembete. Embetsdistriktet skulle omfatte Risør by og Holt sorenskriveri, inkludert Tvedestrand. Politimesteren i Arendal ble tillagt et distrikt bestående av Nedenes og Sand sorenskriverier, samt Grimstad og Lillesand. Bestemmelsene ble ikke gjennomført etter planen, ettersom politimesterfunksjonene fortsatt ble skjøttet av lensmenn, byfogder og sorenskrivere i byene og ladestedene utenom Arendal. Lovene fra 1894 og 1897 ble først satt i verk for Aust-Agder fra 1919. Politimesteren i Arendal fikk da kun ansvar for politimesterforretningene i Nedenes sorenskriveri, mens politimesterforretninger for de øvrige delene av Aust-Agder var underlagt andre embeter.

Fra 1937 ble politimesterfunksjonen i Risør tillagt en nyopprettet stilling som politifullmektig ved Arendal politimesterembete med bopel i Risør. Grimstad og Lillesand ble lagt til Arendal politidistrikt fra 1. oktober 1937.

Arendal politikammer ble fra 1. januar 2002 en del av det nyopprettede Agder politidistrikt.

 Politimestere ved Arendal politikammer
---------------------------------------

* Nicolai Heinrich Jæger, 1816-1846
* Iver Steen Thomle, 1846-1849
* Jebs Obel Praem, 1849-1855
* Jacob Henning Vetlesen, 1857-1874
* Claus Andres Urbye, 1875-1880
* Leonard Elisar Holmboe, 1881-1888
* Christoph Heinrich Holfeldt, 1881-1894
* Hilmar Krogh, 1895-1905
* Sigvald Sevalsen, 1905-1916
* Theodor Dahm Møinichen, 1917-1919
* Christoph Heinrich Holfeldt, 1919-1921
* Theodor Dahm Møinichen, 1921-1942
* Trygve Gårdbo, 1942-1944
* Wilhelm Due, 1944 – 1945
* Erling Skjelver, 1945
* Nils Onsrud, 1945-1962
* Gulbrand Nyhus, 1963-1981
* Finn Steinkopf, 1982-1999
* Ole Petter Parnemann, 1999-2001

Arkiv
-----

Arkivet etter Arendal politikammer har i tre omganger blitt avlevert til Statsarkivet i Kristiansand. De tre arkivdelene har per 2014 et samlet omfang på 222 hyllemeter, hvorav det eldste arkivmaterialet strekker seg tilbake til 1805.

Referanser
----------

1. ↑  «Politi.no - Om Agder politidistrikt». *www.politi.no*. Arkivert fra originalen 20. desember 2012. Besøkt 10. august 2016.
2. ↑  «Arkivportalen.no - Aktørdetaljer». *arkivportalen.no*. Arkivert fra originalen 23. august 2016. Besøkt 10. august 2016.
**Julie Solem Skjæraasen** (født 23. mai 1928, død 21. januar 2012) (født **Julie Solem Synnes**, tidligere gift **Julie Solem Flottorp**) var en norsk lege. Hun var Norges første kvinnelige professor i fødselshjelp og kvinnesykdommer.

Skjæraasen var utdannet lege fra Universitetet i Oslo. Hun ble i 1965 cand. med. og avla i 1979 den medisinske doktorgraden. Skjæraasen ble i 1982 utnevnt til dosent ved Medisinsk fakultet, Universitetet i Oslo, med fagkretsen gynekologi og obstetrikk. Hun var den første norske kvinnelige professor innen denne fagkretsen. Skjæraasen arbeidet ved Rikshospitalet fram til hun gikk av med pensjon. I 1993 ble Skjæraasen utnevnt til medlem av Bioteknologinemnda. Hun har vært leder for denne.

Det kongelige hoff kunngjorde 11. september 2009 at kongen utnevnte Skjæraasen til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hennes samfunnsnyttige innsats.»

Hun var mor til professor Signe Flottorp, Vigdis Flottorp, Olaf Skjæraasen og Jon Egil Skjæraasen.

Referanser
----------

1. ↑   Norges leger, www.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Meldte dødsfall», *Tidsskrift for Den norske legeforening*, 
nr. 11, 12. juni 2012. Lest 16. desember 2014.
3. ↑  «Skjæraasen, Julie Solem», *Norges leger 1986* s. 1086
4. 1 2 3 4 5  Tom Seeberg: «Professor Julie Skjæraasen 80 år», *Gynekologen: Tidsskrift for Norsk Gynekologisk Forening*, årg. 21, nr. 2, 2008, s. 21.
5. ↑  Vitenskapelig ansatte ved UiO 1813-1984 fakultetsvis, Universitetet i Oslo.
6. ↑  «Utnevnelser til St. Olavs Orden», kongehuset.no.
7. ↑  Signe forskningen, *Tidsskrift for Den norske legeforening*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Fatua*** er en slekt av biller. De typisk utseende languriidene er lange, smale og flate, men det finnes også noen undergrupper som er kortere og bredere og ligner sterkt på visse fuktbiller (Cryptophagidae). Languriidenes larver utvikler seg gjerne inne i stenglene på ulike slags urter, og den lange og smale kroppsformen kan være en tilpasning til dette miljøet.

Utseende
--------

Languriidae er små til middelsstore (1,5 – 10 mm) biller, noe flate, ovale til lange og smale. Artene i denne slekten er oftest mørke, kan ha metallglans, pronotum mer eller mindre rødlig. Dekkvingene kan ha gule lengdestriper. Antennene er svakt kølleformede.

Levevis
-------

Languriidene kan finnes i skogkanter, på blomsterenger, i veikanter og lignende åpne områder. Larvene utvikler seg i stenglene på forskjellige slags urter. De voksne billene kan man finne på blomster, der de spiser pollen, eller på bladene av ulike urter.

Utbredelse
----------

Systematisk inndeling
---------------------

Underfamiliene som her er plassert i Languriidae blir ofte plassert i Erotylidae.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **Languriidae**
					- Underfamilien Languriinae
						* Stammen Languriini
							+ Slekten ***Fatua*** Dejean, 1836
								- *Fatua longicornis* (Wiedemann, 1823)
								- *Fatua sulcicollis*

Eksterne lenker
---------------
**HealthCap** er et venturekapitalfirma, som investerer i biovitenskap og i 2017 forvalter over ni milliarder kroner. HealthCap investerer i innovative selskap med fokus på terapeutiske produkter og behandlinger.
Selskapet ble stiftet i 1996 av Björn Odlander  og Peder Fredrikson. HealthCap har kontorer i Stockholm, Oslo og Lausanne.

Aktivitetsområde
----------------

HealthCap investerer i innovative bedrifter innen life sciences med fokus på behandling av sykdom. Investeringer må oppfylle visse kriterier som å møte viktige medisinske behov, behandle alvorlig sykdom og ha en høy grad av innovasjon.
HealthCap har reist syv fond hvor HealthCap IV til VII er Delaware-kommandittselskap. Investorer i HealthCap fond inkluderer European Investment Fund, Skandia Liv, Svenske Statens pensjonskasse, The Kresge Foundation, Mayo Clinic og University of Michigan. I 2017 forvalter HealthCap midler i overkant av EUR 1 milliard.

Eksempler på norske selskaper finansiert av HealthCap
-----------------------------------------------------

* Farmasibedriften Algeta som utviklet kreftbehandlingsmedikamentet Xofigo.
* Farmasibedriften Nordic Nanovector som utvikler kreftbehandlingsmedikamentet Betalutin mot Non-Hodgkins lymphom.

Referanser
----------

1. ↑  «Många bolag är utsvultna på kapital». Veckans Affärer. Arkivert fra originalen 18. april 2013.
2. ↑  «Peder Fredrikson». Bloomberg Businessweek.
3. ↑  «Company Overview of HealthCap». Bloomberg Businessweek.
4. ↑  «Nordic HealthCap announces final close of its fourth biotech fund at $322m». The Alternative Assets Network.
5. ↑  «HealthCap invests in Nordic Nanovector». Oslomedtech. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* HealthCap nettsted
**Novo mesto** er en by i den statistiske regionen Jugovzhodna Slovenija i den historiske regionen Dolenjska i Slovenia.

Geografi
--------

Byen ligger ved elva Krka og har om lag 36 000 innbyggere. Byen regnes som regionens økonomiske og kulturelle sentrum. I 2006 ble Novo mesto sete for et katolsk bispedømme.

Historie
--------

St. Nikolas-kirken
Novo mesto, som betyr «ny by», ble grunnlagt som *Rudolfswert* (slovensk Rudolfovo) 7. april 1365, oppkalt etter grunnleggeren erkehertug Rudolf IV av Østerrike. Området der byen ligger har vært bosatt siden førhistorisk tid. 

Etter første verdenskrig, da Østerrike-Ungarn ble oppløst, ble byen offisielt kalt *Novo mesto*. På tysk ble byen også kalt *Neustadtl*. Under andre verdenskrig gikk byen frem og tilbake mellom Tyskland og Italia, før tyskerne til slutt tok kontroll over byen. 

I 1958 ble motorveien mellom Ljubljana og Zagreb i Kroatia ferdigstilt. I dag er denne veien en del av Europavei 70. Dette førte til at Novo mesto fikk bedre tilknytning til resten av Slovenia og Jugoslavia, og ble gradvis et viktig regionsenter.

Referanser
----------

1. ↑  «Statistica office RS». Besøkt 16. august 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Deutsche Film-Aktiengesellschaft** (**DEFA**) var det statlige filmselskapet i det tidligere DDR.

Opprettelse og virksomhet
-------------------------

Etter andre verdenskrig overtok selskapet Universum Film AGs besittelser i det sovjetkontrollerte området. Selskapet ble gitt tillatelse fra den sovjetiske militæradministrasjon til å begynne filmproduksjon den 13. mai 1946, og den første filmen som DEFA produserte var Wolfgang Staudtes *Morderne er blant oss.* Andre viktige og populære produksjoner i løpet av DEFAs drøye 45 års virksomhet var *Ekteskap i skyggen* (1947), *Keiserens undersått* (1951), *De halvsterke* (1956), *Stjernen* (1959), *Spor av stein* (1966), *Løgneren Jakob* (1975), *Legenden om Paul og Paula* (1973) og *Solo Sunny*.

Etter gjenforeningen
--------------------

Etter den tyske gjenforeningen ble selskapet oppløst og dets besittelser privatisert. Filmene produsert ved DEFA inkluderer omkring 950 spillefilmer, 820 animasjonsfilmer, mer enn 5 800 dokumentarer og nyhetssendinger og 4 000 tyske synkronisasjoner (dubbinger) av fremmedspråklige filmer. Opphavsretten til disse eies nå av Progress Film-Verleih GmbH. Eksklusiv distributør for video og DVD er Icestorm Entertainment.

DEFA-filmer har blitt vist i festivaler og retrospektiv i en rekke land. Museum of Modern Art i New York hadde i oktober 2005 en to ukers DEFA-festival.

En DEFA-film som er svært kjent i Norge er *Tre nøtter til Askepott*.

DEFAs filmstudioer
------------------

* DEFA-Studio für Spielfilme i Potsdam-Babelsberg. DEFA-Studio für Spielfilme er særlig kjent for sine eventyrfilmer, deriblant den tsjekkisk-tyske samproduksjonen *Tre nøtter til Askepott* fra 1973
* DEFA-Studio für Trickfilme i Dresden
* DEFA-Studio für populärwissenschaftliche Filme i Potsdam, Alt-Nowawes
* DEFA-Studio für Wochenschau und Dokumentarfilme i Berlin
* DEFA-Studio für Synchronisation i Berlin-Johannisthal
* DEFA-Kopierwerke i Berlin-Köpenick og Berlin-Johannisthal
* DEFA-Außenhandel i Berlin

Referanser
----------

1. ↑  «Store norske leksikon» **(norsk)**. Besøkt 31. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* DEFA Film Library and Online Shop
* DEFA-Stiftung
* DEFA Fan Net
* Filmmuseum Potsdam
* Studio Babelsberg
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Kvinnelacrosse** er en lagsport med ball som først ble spilt av kanadiske indianere allerede så tidlig som på 1200-tallet.
Den moderne kvinnelige versjonen av lacrosse ble introdusert i 1890 på St Leonards School i Skottland. Reglene for kvinnelacrosse er svært annerledes enn mennenes versjon av spillet.

I kvinnelacrosse spilles det med tolv spillere fra hver lag på banen samtidig: én målvakt og elleve utespillere.

Kvinnelacrosse i Norge
----------------------

| Kvinnelag i Norge |
| --- |
| Oslo Met Lacrosse |
| NTNUI Ladies Lacrosse |
| BI Athletics |
| UiA Grizzly Cubs |
| NHHI Vixens |
| Oslo Lacrosse |
| Christiania Lacrosse |
| KSI |
| BSI Owls Lacrosse |

  

6. juni 2012, ble første kvinnelige lacrossekamp spilt i Norge, mellom NTNUI Ladies Lacrosse og HiOA Queens Lacrosse på Frogner Stadion i Oslo. Kampen endte 12-4, med seier til HiOA Queens Lacrosse. I oktober 2012 ble den første turneringen for kvinnelige lacrosselag i Norge arrangert i Bergen, på Studentlekene Bergen Challenge. Her deltok sju lag, da både NTNUI Ladies Lacrosse og BI Athletics stilte med to lag. Kampene ble spilt 12. og 13. oktober. Det ene laget til NTNUI Ladies Lacrosse, NTNUI 1, gikk av med seieren. HiOA Queens Lacrosse stakk av med 2.-plassen, mens 3.-plassen gikk til UiA Grizzly Cubs.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Target Books** var et britisk varemerke, som ble etablert i 1973 av Universal-Tandem Publishing Co Ltd, en utgiver av billigbøker. Varemerket ble etablert for å gi ut barnebøker og for å komplementere Tandem, som ga ut bøker for voksne. Varemerket ble kjent gjennom utgivelsene av bøker basert på science fiction-serien *Doctor Who*. I 1975 ble Universal-Tandem solgt til Howard and Wyndham. Selskapet ble døpt om til Tandem Publishing Ltd og deretter fusjonert med Howard and Wyndhams forlag WH Allen i 1976. Det nye selskapet ble kalt Wyndham Publications Ltd. I 1977 og 1978 ble Wyndham-navnet faset ut og frem til 1991 ble Target-bøkene utgitt av billigbokdelen av WH Allen & Co.

Den mest produktive skribenten for *Doctor Who*-bøkene var Terrance Dicks. Andre skribenter for serien var Ian Marter, Malcolm Hulke, Philip Hinchcliffe og Nigel Robinson (som også var redaktør for serien en stund).

Nesten hver eneste historie fra *Doctor Who* ble det laget bøker av, unntatt tre manuskript av Douglas Adams (*Shada*, *The Pirate Planet* og *City of Death*) og to av Eric Saward (*Resurrection of the Daleks* og *Revelation of the Daleks*). Saward var motvillig når det gjaldt å skrive disse bøkene selv på grunn av at skaperen av dalekene, Terry Nation, ville få mye av inntektene som egentlig skulle gå til forfatteren. Dette er også grunnen til at ingen andre forfattere skrev disse bøkene.

Selskapet ga også ut bøker for barn basert på andre filmer og TV-serier. De produserte også originale barnebøker og bøker for ungdom.

WH Allen ble kjøpt opp av Virgin Group på slutten av 1980-tallet og døpt om til Virgin Publishing i 1991. Ifølge internettsiden On Target, sluttet de å bruke Target-merket etter utgivelsen av Victor Pembertons *Doctor Who – The Pescatons* høsten 1991. Likevel ble merket brukt da Virgin senere ga ut bøker basert på historiene *The Evil of the Daleks* og *The Power of the Daleks* og en bok basert på hørespillet *The Paradise of Death*. *The Paradise of Death* ble gitt ut i april 1994 som bok nr. 156 i "Doctor Who Library" og var den siste boken forbundet med Target.

Andre bøker basert på Doctor Who-relaterte produksjoner ble og vil bli gitt ut av Virgin i seriene New Adventures og Missing Adventures (inkludert hørespillet *The Ghosts of N-Space* og spin-offene *Downtime* og *Shakedown: Return of the Sontarans*). BBC Books ga ut boken basert på TV-filmen fra 1996 og *Scream of the Shalka*.

Eksterne lenker
---------------

* *On Target* – fanside, hovedsakelig om *Doctor Who*-bøkene

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Lokalisering av Flius, skrevet som «Phlius»
**Flius** (gresk: Φλειοῦς, Fleioûs eller Φλιοῦς, *Flioûs*, latin: *Phlius*) var en antikk gresk by i det nordvestlige Argolida på Peloponnes i nærheten av elven Asopos’ øvre løp i landskapet Fliasia som var kjent for sin vinproduksjon. Flius ble først bosatt av jonere, men ble siden dominert av dorere. Selv om det lå geografisk nær mektige Argos, ble byen en spartansk alliert og medlem av det peloponnesiske forbund.

Som mange andre byer i antikkens Hellas, ble det en sosial og politisk kamp i Flius mellom demokratiske og oligarkiske fraksjoner i 300-tallet f.Kr. Den demokratiske fraksjonen fikk innledningsvis kontroll og sendte sine motstandere i eksil, men i 380 f.Kr. beleiret en spartansk hær under Agesilaos II byen i mer enn 20 måneder. Til slutt var fliuserne tvunget til å kapitulere og akseptere oligarkisk styre.

Kultur
------

Til tross for at Flius ikke spilte noen større rolle politisk, hadde byen i antikken et rikt kulturliv. Fra byen kom en rekke personer som var betydningsfull for gresk kunst og kultur:

* Aristias, dramatiker, innførte satyrspillet i Athen
* Kleagoras, maler
* Pratinas, dramatiker
* Thrasyllos, musiker
* Axiothea, Platons kvinnelige elev
* Timon (omkring 320 f.Kr.–230 f.Kr.), filosof og poet

Også Ekekrates var fra Flius, som Faidon i Platons dialog med samme navn, forteller om Sokrates’ udødelighetslære for, og flere forskere går ut fra at det pytagoreiske tankegodset som preget dialogen til og med utspiller seg for en forsamling med pytagoreere i nettopp byen Flius. At det fantes pytagoreere i byen er bekreftet av Diogenes Laertios, som også nevner Ekekrates.

Ruiner
------

Selv i dag finnes det rester av den antikke byen igjen i nærheten av byen Agios Georgios. På overflaten av jorden er deler av bymuren samt restene av et antikt teater synbare. Det er blitt utgravd en del av byens østlige port, den såkalte «korintiske porten», et lite tempel på akropolis som muligens var dedikert Demeter, samt en basilika fra hellenistisk tid.

Referanser
----------

1. ↑  Fine, *The Ancient Greeks*, s. 559
2. ↑   Platon: *Faidon*, 57a
3. ↑   Eksempelvis Theodor Ebert (2004): *Platon, Phaidon. Übersetzung und Kommentar von Theodor Ebert.* Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen. ISBN 3-525-30403-X. s. 98.
4. ↑   Diogenes Laertios, VIII 46

Litteratur
----------

Primærlitteratur
* Xenofon: *Hellenika*, Wikisource

Sekundærlitteratur
* Fine, John V.A. (1983): *The Ancient Greeks: A critical history*, Harvard University Press, ISBN 0-674-03314-0

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
Nesland (2013)
Jettegryte ved Nesland (2009)
**Nesland**, egentlig **Auster Nesland** og **Vester Nesland**, er to gårdsbruk og et tidligere fiskevær i Flakstad kommune i Nordland i Norge. Stedet ligger på sørsiden av Flakstadøya, mellom Skjelfjorden og Nusfjord. Det er veiforbindelse fra Nesland til Ytre Skjelfjord og videre til europavei 10 på kommunal vei (5,9 kilometer, vinterstengt) og fylkesvei 803 (4 kilometer). Mellom Nesland og Nusfjord går en merket sti (gangtid ca. to timer).

Fra 1858 utviklet Auster Nesland seg til et fiskevær, med relativt stor aktivitet i siste halv del av 1800-tallet fram til ca 1920-tallet. Stedet lå nært fiskefeltene i Vestfjorden, men det hadde ikke havn som egnet seg for motoriserte båter, og mistet dermed sin betydning da motorbåtene overtok. Det gikk nøyaktig hundre år fra Ole-Iver Johansen kom til Nesland og til det var slutt i 1958. Nedgangstidene kom for alvor i ca 1920 og i 1958 ble Auster Nesland nedlagt som fiskevær. På slutten av 1980-tallet (1988?) ble stedet fraflyttet og veien til Nesland ble vinterstengt.

Det var poståpneri på Auster Nesland med åpningstid i fiskesesongen januar-april fra 1. januar 1901 til 30. april 1922, og deretter brevhus i fiskesesongen fram til 1. november 1965. Nesland har den eneste gjenværende originale vannmølla i Lofoten. Øst for Auster Nesland ligger flere jettegryter.

Nesland fikk strøm i 1903 og vei i 1958.[]

Ekstremværet Berit i november 2011 gjorde stor skade på de gamle bygningene på Auster Nesland. Også den kommunale veien mellom Nesland og Ytre Skjelfjord ble skadet av uværet.

I 2016 ble begge steinvorrene vernet av Riksantikvaren som en av de havnene som har vært viktige og sentrale for fiskerihistorie og sjøfartshistorie.

Referanser
----------

1. 1 2  Lofoten Turlag: Fra Nusfjord til Nesland ytterst på Flakstadøy[*død lenke*] (besøkt 20. september 2012)
2. 1 2  Flakstadnytt: Mølna på Auster Nesland[*død lenke*] (1. august 2006, besøkt 20. september 2012)
3. ↑  Norsk Fiskeværsmuseum: Sund Fiskerimuseum - Motoriseringen av fiskebåtene[*død lenke*] (skrevet av Marit Lund Horseide, besøkt 20. september 2012)
4. ↑  Flakstadnytt: Lover utbedring av Neslandsveien (14. mai 2012, besøkt 20. september 2012)
5. ↑  Poststedsdatabasen: Nesland i Lofoten (poståpneri) (besøkt 20. september 2012)
6. ↑  Poststedsdatabasen: Nesland i Lofoten (brevhus) (besøkt 20. september 2012)
7. ↑  Flakstadnytt: "Berit" raserte Auster Nesland[*død lenke*] (27. november 2011, besøkt 20. september 2012)
8. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. mars 2017. Besøkt 14. mars 2017.
***The Atlantic*** er et amerikansk tidsskrift grunnlagt i 1857 i Boston, Massachusetts, som nå utgis i Washington, D.C. Magasinet bestod opprinnelig av kommentarartikler om særlig kultur og litteratur. Redaksjonell profil i dag er å dekke *«utenriksstoff, politikk, økonomi og kulturelle trender»*. Politisk har den vært en moderat-konservativ motvekt til konkurrerende magasin som *The New Yorker*. 

Flere kjente skribenter har oppnådd berømmelse gjennom artikler for *The Atlantic*, med navn som Harriet Beecher Stowe, Ralph Waldo Emerson, Henry Wadsworth Longfellow, Oliver Wendell Holmes sr. John Greenleaf Whittier og James Russell Lowell. 

*The Atlantic* har omkring 400 000 abonnenter og utgis ti ganger i året.

Referanser
----------

1. 1 2   (på en, fr, es, zh-hans, ar) *The ISSN portal*, Paris: ISSN International Centre, ISSN 1819-1819, ISSN 1072-7825, Wikidata Q70460099,
2. ↑  «eCirc for Consumer Magazines» **(engelsk)**. Alliance for Audited Media. 30. juni 2016. Arkivert fra originalen 23. januar 2017. Besøkt 17. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) The Atlantic (magazine) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** ISSN **·** ISSN
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kinas flagg Kina |
| Friidrett |
|  Paralympiske leker |
| Bronse | London 2012 | T12 - 100 meter |
| Bronse | London 2012 | T12 - 200 meter |
| Sølv | London 2012 | T11-13 - 4x100 meter |
| Sølv | Beijing 2008 | T12 - 200 meter |
| Gull | Beijing 2008 | T11-13 - 4x100 meter |
| Sølv | Athen 2004 | T12 - 400 meter |
| Gull | Athen 2004 | T11-13 - 4x100 meter |

**Li Yansong** (kinesisk: 李岩松; pinyin: *Lǐ Yánsōng*; født 17. juni 1982) er en kinesisk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T12. Dette er en klasse for svaksynte.

Karriere
--------

Han deltok i sine første paralympiske sommerleker i Paralympiske sommerleker 2004 i Athen. Individuelt fikk han sølv på 400 meter, bak Adekundo Adesoji, og på 4 x 100 meter fikk Kina gull. På stafettlaget løp han sammen Qifeng Duan, Li Qiang og Xiang Wu. 

Ved Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing fikk han to medaljer. På 200 meter fikk han sølv, bak Hilton Langenhoven, og på 4 x 100 meter stafett fikk Kina gull. Her deltok han også på 400 meter, men ble diskvalifisert i finalen.

Ved VM i friidrett for handikappede i 2011 (*IPC Athletics World Championships*) i Christchurch på New Zealand ble han slått ut i innledningsheatet på 400 meter, med tiden 54,73. Også på 4 x 100 meter ble Kina slått ut i innledningsheatet.

Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2012 i London. På 100 meter satte han ny asiarekord i finalen, med 10,91, og fikk bronse på denne distansen bak Fedor Trikolitsj og Mateusz Michalski. På 200 meter fikk han også bronse, og igjen satte han ny asiarekord, med 22,04 i finalen. Her vant Mateusz Michalski gullet og Fedor Trikolitsj sølvet. Kina vant sølv på 4 x 100 meter stafett, bak Russland, med Xue Lei, Yuan Yizhi og Yang Yuqing på laget, i tillegg til Yansong Li.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Beijing 2008 Paralympic Games - Athletics - Men's 400 m T12*, besøkt 26. september 2012.
2. ↑  IPC - *IPC Athletics World Championships* (PDF), besøkt 24. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Profil med resultater hos IPC
* London 2012 - Yansong Li
* London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
**Can Xue** (kinesisk: 残雪; pinyin: *Cán Xuě*), pseudonym for **Deng Xiaohua** (邓小华; *Dèng Xiǎohuá*, født 30. mai 1953 i Changsha i Hunan i Folkerepublikken Kina), er en kinesisk forfatterinne. Forfatternavnet kan ifølge henne selv bety både «den rene hvite snø lengst opp på en fjelltopp*» og «*den skitne snøemn som aldri smelter*».*

Forfatterskap
-------------

Can Xues avantgardistiske stil er blitt kalt «gotisk magi», men selv bruker hun betegnelsen «sjelens litteratur» ettersom hennes tekster behandler sjelen og det indre sinn. Hun er influert av forfattere som Jorge Luis Borges og Franz Kafka og er blitt kritisert i hjemlandet for sin abstrakte og surrealistiske stil. 

Hun debuterte i 1985 med en novellesamling som senere ble utgitt på engelsk under tittelen *Dialogues in Paradise*. I 1987 kom hennes første novellesamling *Yellow Mud Street* og året derpå hennes første roman *Gjenombruddet* (*Wu xiang jie*, 1988) som utkom på svensk i 2012. Hun har blant annet arbeidet som læree og skredder og er også blitt oversatt til engelsk, fransk, tysk, italiensk, japansk, tsjekkisk og russisk.

Can Xue er blitt nevnt som en kandidat til Nobelprisen i litteratur.

Bibliografi (utgitt på svensk)
------------------------------

*Genombrottet: en föreställning*. Uppsala: Lethe. 2012. ISBN 978-91-86649-88-3.

Kilder
------

* Lethe förlag
* UNT

Referanser
----------

1. ↑   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 11164, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6n02ccz, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Biographical Dictionary of Chinese Women: The Twentieth Century[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  UNT
5. ↑  SvD

Eksterne lenker
---------------

* MIT Contemporary Chinese Writers: Can Xue

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
**Genève** er en by i Sveits som ligger i den sørvestlige delen av landet, ved den vestre enden av Genfersjøen. Den er hovedstad i kantonen Genève og er, etter Zürich, den nest største byen i Sveits med 191 557 innbyggere (2013), (750 000 med forsteder). Byen ligger i den hovedsakelig franskspråklige delen av landet, Romandie.

Samfunnet (*ville de Genève*) har en befolkning per desember 2014 på 197 376 innbyggere, og kantonen, som i all vesentlighet er byen og dens forsteder i indre ring, har 482 543 innbyggere. I 2011 hadde den kompakte *agglomération franco-valdo-genevoise* («Stor-Genève» eller *Grand Genève*) hadde 915 000 innbyggere i både Sveits og Frankrike (<30 minutters distanse). Innenfor det sveitsiske området, kalt for *Métropole lémanique*, er det en befolkning på 1,25 millioner. Dette området er i all vesentlighet spredt østover fra Genève mot området Riviera (Vevey, Montreux) og nordøst mot Yverdon-les-Bains i nabokantoen Vaud (<60 minutters distanse).

Byen er blant annet kjent for Genèvekonvensjonene og som Jean-Jacques Rousseaus fødeby, samt som hjemsted for Jean Calvin. Røde Kors ble grunnlagt i Genève, og organisasjonen har sitt hovedkvarter der. Folkeforbundet hadde også sitt hovedkvarter i Genève, og idag fungerer denne bygningen som et subsidiært hovedkvarter for FN. I tillegg er byen vertskap for en rekke FN-organisasjoners hovedkontorer (f. eks. UNHCR, WIPO og WMO).

I tillegg har Genève hovedkvarter for de to Røde Kors-institusjonene, ICRC og IFRC, samt Den permante kommissjon. Praktisk talt alle internasjonale humanitære organisasjoner er representert i byen.

Like utenfor Genève ligger dessuten den internasjonale forskningsinstitusjonen CERN, delvis i Frankrike og delvis i Sveits.

Referanser
----------

1. ↑  «Arealstatistik Standard - Gemeinden nach 4 Hauptbereichen». BFS. Besøkt 13. januar 2019.
2. ↑  ; besøksdato: 2. juni 2020.
3. ↑  «Canton of Geneva Statistics» Arkivert 2. april 2016 hos Wayback Machine. MS Excel-dokument; *Population Population résidante totale par commune, depuis 1950*

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Geneva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Genève – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Geneva Tourism: A brief history of Geneva Arkivert 18. april 2015 hos Wayback Machine.
* Federal Department of Foreign Affairs (FDFA): The Red Cross
* Federal Department of Foreign Affairs (FDFA): CERN – the largest laboratory in the world
* UNOG - History: from the League of Nations to the United Nations

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** HDS **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |