recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Brigadegeneral **Tafari Benti** (oromo: **Tafari Bente**) (født 1921 nær Addis Abeba, død 3. februar 1977 i Addis Abbeba) var den etiopiske kommunistiske juntaen Dergs formann fra 28. november 1974 til sin død 3. februar 1977. 

Tafari skal ha vært delvis oromo, noe han nektet for, og forandret navnet sitt for å understreke at han var amhara. Han hadde vært med i den etiopiske hæren siden han var tjue år gammel. 

Tafaris offisielle tittel var «formann for det provisoriske militæradministrative rådet». I 1977 ble han skutt og drept (eller begikk selvmord) under et partimøte i Derg, visstnok etter Mengistu Haile Mariams ordre. Grunnen var at Tafari visstnok var en hemmelig støttespiller for «Det etiopiske folkets revolusjonære demokratiske front».

Referanser
----------

1. 1 2 3   Dictionary of African Biography[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Aman Mikael Andom** | **Etiopias flaggEtiopias «president»**(1974–1977) | Etterfølger:**Mengistu Haile Mariam** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (iba)
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for TsjekkiaTsjekkia Tsjekkia |
| Friidrett: |
| U20-VM i friidrett |
| Gull | Nairobi 2021 |  Tikamp |

**František Doubek** (født 4. april 2002) er en tsjekkisk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp. Han ble U20-verdensmester i tikamp i 2021.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongene 2018-2019

Doubek ble tsjekkisk U18-mester i tikamp i 2018, og han kom på andreplass i spydkast i det tsjekkiske U18-mesterskapet i friidrett. Han deltok i U18-EM i friidrett 2018, og kom der på 13.-plass i tikamp. Under det tsjekkiske U18-mesterskapet i friidrett 2019 ble han nummer to i lengdehopp og stavsprang, og han ble nummer tre på 60 meter hekk. Han vant tikamp under det tsjekkiske U18-mesterskapet i mangekamp i 2019, og kom på fjerdeplass under Sommer-EOYF 2019.

### Sesongene 2020-2021

Under det tsjekkiske U20-mesterskapet innendørs kom han på tredjeplass i lengdehopp og fjerdeplass på 60 meter hekk. Han vant tikamp under det tsjekkiske U20-mesterskapet i mangekamp i 2020, med 7579 poeng. Under det tsjekkiske U20-mesterskapet i friidrett fikk han sølv i lengdehopp. Året etter ble han nummer tre i sjukamp under det tsjekkiske U20-mesterskapet i mangekamp innendørs, og han fikk sølv i stavsprang, lengdehopp og på 60 meter hekk under det tsjekkiske U20-mesterskapet i friidrett innendørs. Han vant tikamp under det tsjekkiske U20-mesterskapet i mangekamp i 2021. Han ble tatt ut til å delta i U20-EM i friidrett 2021, men fullførte ikke tikampen der. I august vant han tikamp under U20-VM i friidrett, med 8169 poeng, som var ny personlig rekord og årsbeste i verden i U20-klassen.

### Sesongen 2022

I februar 2022 ble han nummer to i sjukamp under det tsjekkiske U20-mesterskapet i mangekamp innendørs. Han deltok i Hypomeeting i Østerrike, og kom der på ellevteplass i tikamp. Under det tsjekkiske mesterskapet i mangekamp kom han på andreplass i tikamp, med 7681 poeng.

Referanser
----------

1. ↑   worldathletics.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  World Athletics - *František Doubek - Results*, besøkt 5. august 2022.
3. ↑  IAAF.org - *World Athletics U20 Championships Nairobi 21 - Decathlon U20 Final Results*, besøkt 5. august 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) František Doubek – World Athletics Rediger på Wikidata
**Antonio «Ñico» López** (født 1932, død 8. desember 1956) deltok sammen med 25 andre revolusjonære i angrepet på Batistas militærleir i Bayamo, 26. juli 1953 (se kart  ). Dette skjedde samtidig som Fidel Castro og hans revolusjonære angrep Moncada militærleir i byen Santiago de Cuba. Ved å angripe også Bayamo håpet de revolusjonære å forhindre at troppeforsterkninger ble sendt for å forsvare Moncada. 

Etter at de revolusjonæres angrep var blitt nedkjempet, flyktet López til Guatemala. Her møtte han Ernesto Che Guevara som han i 1956 introduserte for Raúl og Fidel Castro under deres landflyktighet i Mexico. 

López var en av de revolusjonære ombord i båten Granma som ankom Los Coloradas i provinsen Oriente, Cuba, 2. desember 1956. Han overlevde det plutselige overfallet fra Batista-soldater ved *Alegria del Pio* 5. desember (se kart ), men ble skutt og drept 8. desember 1956 i en trefning ved en bro i *Boca del Toro* ved foten av fjellene Sierra Maestra .

Kilder
------

* Ches nedtegnelser om overfallet ved Alegria de Pío (engelsk)
* Om kampen der López ble drept, på www.granma.cu (engelsk)

Eksterne lenker
---------------

* Kart på www.cubamapa.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
Neoplan N4416 Centroliner årsmodell 2001 dieselbuss på linje på Stora Torget i Uppsala den 25. mai 2011
**Neoplan Centroliner** er lavgulvbusser bygget av Neoplan først og fremst beregnet på bytrafikk.
De finnes som korte busser, som normalt lange busser, som boggibusser og som leddbusser med uike lengder.
Det finnes også varianter med to etasjer (dobbeltdekkere).

Modellen ble bygget mellom 1997 og 2009 og var de første to årene en testbuss/prototyp. På slutten av 1998 begynte modellen å bygges i serier og kalt Neoplan N44xx. I 2003 kom en ny generasjon kalt Neoplan N45xx som erstatter de normalt lange og leddede versjonene av N44xx. De korte versjonene av N44xx ble ikke bygget etter 2006, mens 45xx ble ikke bygget etter 2009.

Den siste generasjonen, som er basert på MAN Lion's City, kalles også **Centroliner Evolution**.

Galleri
-------

* Dobbeldekkutgavenn (Neoplan N4426).Dobbeldekkutgavenn (Neoplan N4426).
* Første generasjon som leddbuss (Neoplan N4421).Første generasjon som leddbuss (Neoplan N4421).
* Siste generasjonen som ekstra lang leddbuss (Neoplan N4522).Siste generasjonen som ekstra lang leddbuss (Neoplan N4522).
* styrt Neoplan N4421 leddbuss på London Stansted lufthavn.styrt Neoplan N4421 leddbuss på London Stansted lufthavn.

Eksterne lenker
---------------

* Centroliner, på Neoplans webbplats Storbritannias flagg
**Andrew Harmon Cozzens** (født 3. august 1968 i Stamford i Connecticut i USA) er en amerikansk katolsk geistlig og biskop av Crookston i Minnesota.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn==

Andrew Cozzens ble presteviet 31. mai 1997.

### Hjelpebiskop i Saint Paul and Minneapolis

Pave Frans utnevnte man den 11. oktober 2013 til titulærbiskop av *Bisica* og til hjelpebiskop i Saint Paul og Minneapolis. Han ble bispeviet av dette erkebispedømmets erkebiskop, John Clayton Nienstedt. den 9. desember samme år; medkonsekratorer var emeritert erkebiskop av Saint Paul and Minneapolis, Harry J. Flynn, og biskopen av Duluth, Paul David Sirba.

### Biskop av Crookston

Den 18. oktober 2021 utnevte paven ham til biskop av Crookston. Han ble innsatt i embedet 6. desember samme år.

På generalforsamlingen i juli 2021 for USAs katolske bispekonferanse kunngjorde biskop Cozzens, som leder av dens *Evangelization Committee*, et landsomfattende program med tittelen «Eucharistic Revival» som offisielt skulle begynn på Kristi Legemnsfest i 2022, med det mål å fornye, utdype og fremme eukaristisk fromhet i USA, spesielt på familie-, sogne- og bispedømmenivå.

1. ↑  «Nomina del Vescovo di Crookston (U.S.A.)». *Tägliches Bulletin* **(italiensk)**. Presseamt des Heiligen Stuhls. 18. oktober 2021. Besøkt 18. oktober 2021.
2. ↑  Jonah McKeown (18. juni 2021). «'Eucharistic Revival' to begin in 2022: 'We want to start a fire, not a program'» **(engelsk)**. Catholic News Agency. Besøkt 3. juli 2023.
3. ↑  «Welcome to the National Eucharistic Revival» **(engelsk)**. United States Conference of Bishops. 2022. Besøkt 3. juli 2023.
Tradisjonell va'a fra Samoa
I den årlige konkurransen Hawaiki Nui Va'a i Fransk Polynesia benyttes det moderne utriggerkanoer
**Va'a** er en polynesisk utriggerkano og derav betegnelsen på en idrett drevet med denne type farkost.

I Polynesia har utriggerkanoer vært benyttet både til lokaltrafikk, havgående reiser og i krigføring. Va'a er et polynesisk ord for kano: samoansk og tahitisk: va'a, tongansk og marquesisk: vaka, maori: waka, hawaiisk: wa'a.

Konkurranse med utriggerkano ble tatt opp på Hawaii fra 1870-årene og i 1908 ble det etablert to idrettslag for disiplinen. Idretten spredte seg til andre deler av Stillehavet og verden for øvrig. I 1981 samlet foreninger fra ulike land og områder seg i Det internasjonale va'a-forbundet. Føderasjonen arrangerer sprintverdensmesterskap annet hvert år.

Andre store internasjonale konkurranser er Molokai Hoe og Na Wahine O Ke Kai, begge på Hawaii, og Hawaiki Nui Va'a i Fransk Polynesia.

Referanser
----------

1. ↑   Craig, Robert D.: *Dictionary of Polynesian Mythology*, New York: Greenwood Press, 1989, s. xiv.
2. ↑  Outrigger Canoe Racing, i John Nauright og Charles Parrish (red.): *Sports around the World*, Santa Barbara: ABC-CLIO, 2012, s. 339–340.

Eksterne lenker
---------------

* Det internasjonale va'a-forbundet
**Ernest Edward Mills Joyce** (1875–1940) var en britisk sjømann som tjenestegjorde i Royal Navy og deltok på fire antarktisekspedisjoner i den heroiske tidsalder for antarktiske utforskninger på begynnelsen av 1900-tallet. Han deltok på ekspedisjoner under ledelse av både Robert F. Scott og Ernest Shackleton.

Joyce kom fra beskjedne kår og startet sin karriere i marinen som dekksgutt (*boy seaman*) i 1891. Ti år senere ble han rekruttert til Scotts Discovery-ekspedisjon som matros. I 1907 rekrutterte Shackleton ham til leder for hunder og sleder på Nimrod-ekspedisjonen. Deretter ble han hyret inn til samme oppgave av Douglas Mawson på den australasiatiske antarktisekspedisjonen i 1911. Han ble imidlertid ikke med videre da ekspedisjonen seilte sørover fra Australia på grunn av uoverensstemmelse med Mawson. I 1914 ble han igjen rekruttert av Shackleton, denne gang som medlem i Rosshavsgruppen som skulle yte støtte til Endurance-ekspedisjonens forsøk på å krysse det antarktiske kontinent. Til tross for en heltemodig innsats, som han mottok Albertmedaljen for livredning for, markerte denne ekspedisjonen slutten på Joyces polarkarriere.

Joyce hadde en slitsom personlighet, og tiltrakk seg både venner og fiender. Hans effektivitet i felt var vel anerkjent av mange av hans kolleger, men andre aspekter av hans personlighet var mindre verdsatt – hans korte lunte, selvskryt og fordreining av sannheten. Joyces dagbøker og bøkene han skrev basert på dem har blitt fordømt som egosentriske og en løgners verk. Han opparbeidet seg ingen materiell formue gjennom sine ekspedisjoner og han levde i beskjedne kår fram til han døde brått i 1940.

Han er den eneste ved siden av Frank Wild som har mottatt den britiske Polarmedaljen med fire spenner for sin innsats.

Se også
-------

* Den heroiske tidsalder for antarktiske utforskninger

Referanser
----------

1. ↑   Trove, oppført som Ernest Edward Mills Joyce, Trove person-ID 993760, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Biodiversity Heritage Library, oppført som Ernest Edward Mills Joyce, BHL-forfatterkode 155212, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w61h5rxd, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Antarctic Medals Glenn M. Stein, Royal Geographical Society

Eksterne lenker
---------------

* «Trans-Antarctic Expedition 1914-17: SY Aurora and the Ross Sea Party». www.south-pole.com. Besøkt 4. februar 2010.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Sleepyard** er et psykedelisk popband fra Hafrsfjord. Oliver Kersbergen dannet bandet i 1994.

Bandet slapp minialbumet *Intersounds* på sitt eget label Orange musikk i 1999. Denne ble senere hyllet som en av de aller første Post rock album fra Norge av Dagsavisen.

Sleepyard ga ut første fullengder *The runner* på Trust Me Records (2003) og bidro med musikk til filmen Monstertorsdag. 

Neste album *Easy Tensions* hørte man nå i bandet en roligere og rikere lyd. Plata var også spekket med drømmende vokal harmonier. 

På deres siste album *Future lines* samarbeidet bandet med avant garde pianisten Mike Garson (kjent fra David Bowies band) og Sonic Boom fra Spacemen 3. Denne platen bekreftet at Sleepyard nå hadde gått helt nye retninger med musikken. 

I 2010 bandet samarbeidet med Jim Shepherd av The Jasmine minks og ga ut en 7" *Down Tangerine Road* på hans Oatcake Records. '

Bandet har nå spilt inn en versjon av The Seeds låta Chocolate river med Nik Turner fra Hawkwind på Saksofon til en kommende Sky Sunlight Saxon tributealbum. 

Sleepyard samarbeidet med Dawn Smithson (Jessamine og Sunn O)))), Judy Dyble fra Fairport Convention og Geoff Leigh (Henry Cow) på plata Black Sails fra 2014. Dette albumet inneholdt også cover versjon av Chocolate River. 

Bandet signerte med Bergen label Apollon Records I 2020 og ga ut albumet Head Values I 2022. Gjestemusikere på platen inkluderer Kjetil Manheim (Mayhem) og Sandy Dedrick kjent fra solskinn pop bandet The Free Design. 

2023 så et samarbeid med elektronika artisten Suzanne Ciani og ble utgitt som digital singelen Soul Cruiser.

Diskografi
----------

* Intersounds EP (1999) Orange/Intersounds
* The Runner (2003) Trust Me Records
* Easy Tensions (2006) Orange/Intersounds
* Future Lines (2009) CCAP Knirk
* Down Tangerine Road 7" (2010) Oatcake Records
* Wall Of Confusion (2013) Agharta
* Black Sails (2014) Global Recording Artists
* Winter Crickets (2018) Global Recording Artists
* Head Values (2022) Apollon Records
* Soul Cruiser (digital singel) 2023 Apollon Records

Medlemmer
---------

* Oliver Kersbergen
* Svein Kersbergen

Gjestemusikere
--------------

* Sonic Boom
* Mike Garson
* Nik Turner
* Geoff Leigh
* Jim Shepherd
* Dawn Smithson
* Gaute Storsve
* Øyvind Berekvam
* Tom-Erik Løe (2004-2014)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Sleepyard på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Sleepyard på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Sleepyard på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) Sleepyard på Last.fm Rediger på Wikidata
* (no) Oppslag på mic.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
*Corpus iuris ciuilis*, lugdvni, 1607.
**Corpus juris civilis** (latin («samling av sivilrettslige lover»), også kjent som Justinians lov, er en samling grunnleggende rettsvitenskapelige lovverk utgitt mellom 529 og 534 på oppdrag av den østromerske keiser Justinian I den store. Lovsamlingen, som ble ledet av Tribonianus, tjenestemann ved Justinians hoff og professor ved universitetet i Konstantinopel, besto av tre deler: *Digesta* («Samling»), *Institutiones* («Innretning, undervisning»)og *Codex* («Lover»). Senere ble det lagt til en fjerde del, *Novellæ Constitutiones* («Nye lover»). 

Det var en av de største lovverk til da, og Corpus juris civilis ble senere grunnlaget for den romerske lovens opprettelse på nytt i middelalderen, noe som deretter ble grunnlaget for i prinsippet alle sivilrettslige lovgivninger siden. Lovsamlingen fikk også stor betydning for kirkeretten gjennom formuleringen *ecclesia vivit lege romana*, «kirken virker gjennom romersk lov».

Referanser
----------

1. ↑   «Corpus Juris Civilis», *Dictionary.com*
2. ↑  «Keiser Justinian, Theodorian og Corpus Juris Civilis» Arkivert 1. juli 2017 hos Wayback Machine. *Paragraf 1*
3. ↑   «Ecclesia vivit lege Romana» Arkivert 4. august 2016 hos Wayback Machine. *Rechtslexikon*
4. ↑   Brundage, James A. (2008): *The Medieval Origins of the Legal Profession: Canonists, Civilians, and Courts*, University of Chicago Press, s. 155

Eksterne lenker
---------------

### Latinske tekster

#### *Corpus Iuris Civilis* fullstendig

* *Corpus Iuris Civilis*, utgaven til Mommsen & Krueger; reprodusert fotografisk
* *Corpus Iuris Civilis*, utgaven til Lion, Hugues de la Porte, 1558-1560: reprodusert fotografisk
	+ Digestum vetus
	+ Infortiatum
	+ Digestum novum
	+ Codex
	+ Volumen parvum

### Engelsk oversettelse

#### *Corpus Iuris Civilis* fullstendig

* *The Civil Law*, engelsk oversettelse (fra latisnek utgaver eldre enn den til Mommsen & Krueger) av S.P. Scott, 1932; digitalisert - også tilgjengelig her

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** BBC Things
 |
Etiopisk bilde av dronningen av Saba på vei til Jerusalem.
**Menelik I av Etiopia** skal ifølge legendene ha vært den første, jødiske keiseren av Etiopia. Ifølge tradisjonelle kilder styrte han rundt år 950 f.Kr.

Menelik I var ifølge tradisjonen sønnen til kong Salomo av Israel og Makeda, dronningen av Saba. Ifølge tradisjonen skal han ha brakt paktens ark til Etiopia etter et besøk i Jerusalem, hvor han dro for å treffe faren da han hadde blitt voksen. I 1300-tallsboka Kebra Nagast hevdes at kong Salomo hadde intensjoner om å sende en sønn fra hver av adelsmenna og tempelprestene sine med Menelik på hans reise tilbake til morens kongerike. Han skal ha fått lagd en kopi av arken for å ha den med seg, men sønnen til øverstepresten Zadok byttet den med den virkelige arken, som Menelik dermed tok med seg til Etiopia, hvor den fortsatt skal ligge i Aksum.

Ifølge tradisjonen grunnla han det salomonske dynasti som styrte som keisere over Etiopia med en del avbrudd i 225 generasjoner i nesten tre tusen år, og endte til slutt med keiser Haile Selassie i 1974. Riktignok kom ikke det slekten igjen til makten før i 1270, og krevde slektskap med kongeriket Aksums konger, mens deres forgjengere, Zagwe-dynastiet.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Etiopias historie i Store norske leksikon
2. ↑  Robins, Eric (1974). *Afrika : fantasi og virkelighet*. Oslo: Schibsted. s. 61. ISBN 8251602726.
3. ↑  Mosley, Leonard (1965). *Haile Selassie*. Lutherstiftelsen. s. 112.
4. ↑  Stanghelle, John (1988). *Drømmen om Sion : historien om de svarte jøder og deres dramatiske flukt til Israel*. Oslo: Lunde. s. 62. ISBN 8252037089.
5. ↑  Reidar Elsebutangen (1977). «Kirke og stat i Etiopia». *Kirke og kultur*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 50-57.
6. ↑  Wisløff, Carl Fr. (1988). *Kristne kirkesamfunn*. Oslo: Lunde. s. 49. ISBN 8252042570.
7. ↑  Utaker, Espen (1999). «Rastafar-I». *Vi tror : en innføring i ulike religioner, naturreligioner, livssyn og trossamfunn*. Oslo: Tyri norsk forl. s. 5-40. ISBN 8270890332.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Taputapuatea er en gammel *marae* på Raiatea, Selskapsøyene; restaurert i 1994
En *ahu* på en *marae* på Marquesasøyene
**Marae** er en religiøs og sosial samlingsplass med flere funksjoner i de førkristne kulturene i Polynesia.

Det skrives *marae* på maorisk (både New Zealand, Cook Island og Tahiti-maori); *mala´e* på tongansk og *malae* på samoansk og hawaiisk. På alle disse språkene betyr ordet også «*rydning*» generelt.

Området er vanligvis rektangulært, ryddet og omkranset av stolper eller grensesteiner kalt *au* på Tahiti og Cook Island. Noen steder var det terrasser eller nivåer (*paepae*) for seremonier. En sentralstein på området ble kalt en *ahu* eller *a´u*. På Påskeøya brukte man begrepet *ahu* om hele marae-området.

Hos maoriene på New Zealand er maraene i levende bruk, men de fleste andre steder i Polynesia mistet de sin rolle i løpet av kristningen på 1800-tallet. Stedene behandles likevel med respekt, eller tabu, og blir ikke brukt til andre formål. På Cook Islands blir noen marae holdt i hevd, og brukt når nye høvdinger innsettes.

Litteratur
----------

* Mead, Hirini Moko (2003): *Tikanga Māori: Living by Māori Values*. Wellington: Huia Publishers.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* New Zealand in History: the marae – meeting place

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |
**Alan Black** (født 18. januar 1975 i Antrim) er en nordirsk fotballdommer som i perioden 2007 til 2012 hadde status som FIFA-dommer. Black fikk sin debut i den nordirske toppdivisjonen IFA Premiership i 2000. Hans første europacupkamp kom den 18. juli 2007, da han dømte første kvalifiseringsrunde av Mesterligaen mellom Hafnarfjörður og HB (4–1). Han har siden dømt flere kvalifiseringskamper både i Mesterligaen og Europaligaen.

Black har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, samtlige i kvalifisering til europamesterskap. Han debuterte internasjonalt som hoveddommer den 12. august 2009, da han dømte vennskapskampen mellom Luxembourg og Litauen (0–1). Han dømte også EM-kvalifiseringskampen i gruppe F mellom Georgia og Malta den 8. oktober 2010 (1–0).

Referanser
----------

1. ↑  EU-football.info – Football Referee: Alan Black (Besøkt 16. mars 2013)
2. ↑  Transfermarkt.com – Match report: Georgia Malta (1-0) (Besøkt 16. mars 2013)

Eksterne lenker
---------------

* Dommerprofil hos Worldreferee.com Arkivert 24. september 2012 hos Wayback Machine.
Modell av festningen Nyenskans  Foto: Evgeny Gerashchenko 
Kart fra 1698 over Nevas utløp og Nyenskans
Skisse av de svenske områdene i Baltikum, Ingermanland, Estland og Livland ble tapt under den store nordiske krig

**Nyenskans** var en svensk festning bygd som støttepunkt i forsvaret av Ingermanland, beliggende ved Nevas utløp i Finskebukten. Den lå på et nes, som dannes der den lille elven Ochta flyter inn i Neva. Rundt festningen ble byen Nyen etablert. Et minnesmerke over befestningen kan ses i dagens St. Petersburg på Nevas nordøstre strand etter passering av broen i Nevskij Prospekts østre del. 

Byggingen av Nyenskans begynte i 1611, men arbeidet gikk langsomt. En tidligere svensk festning lå på samme sted i middelalderen. I 1299 hadde Torgils Knutsson anlagt en boplass, med navnet Landskrona på en holme i Neva, men det ble allerede i 1301 ødelagt av russerne. På samme holme påbegynte svenskene i 1573 og 1583 befestninger, de som senere fikk sin fortsettelse i den i 1611 oppførte Nyenskans. Alt for å holde russerne borte fra Østersjøen og for å ta kontroll over handelen med Russland. Selve befestningen kom til å ligge på Ochtas sørlige strand og byen på dens nordre.

Under fiendtlighetene i 1656 inntok russerne festningen, drepte byens innbyggere og brente ned bygningene. Samme år erobret Gustaf Eriksson Horn byen tilbake. Fienden hadde overgitt festningen. Nyenskans hentet seg raskt inn fra krigens ødeleggelser. 

Under den den store nordiske krig begynte russerne på våren 1703 ett angrep mot Nyenskans og oppfordret festningens forsvarere til å kapitulere. I festningen var det kun en besetning på cirka 600 svenske soldater og etter ett par dagers bombardement var de modne for en våpenhvile i mai 1703. Festningens kruttlager hadde også fått en fulltreffer og hadde eksplodert. Dette sammenlignet med russernes store overmakt – de var 20 000 – gjorde forsvarerne motløse. De fleste innbyggerne i byen hadde sannsynligvis allerede flyktet. 

Tsar Peter den store gav deretter ordre om at den svenske befestningen skulle rives. Murene skulle i stedet legges på øya Harholmen nærmere elvens munning – stedet for St. Petersburgs etablering. Av Nyenskans ble det så godt som ingenting igjen, men den som vil se den imponerende lysekronen fra byens kirke kan finne den hengende i Finska kyrkan i Stockholm.

De siste sporene av festningen ble revet på midten av 1900-tallet. Det finnes dog siden den 15. juni 2000, et monument til minne om Nyenskans i St. Petersburg på stedet der festningen lå. Monumentet ble etablert på initiativ av Rikard Högberg. 

I mai 2003, i samband med St. Petersburgs 300-årsjubileum, ble det også åpnet et museum over Nyenskans på stedet.

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Russland på Kungliga Biblioteket
* Namn i Nyen på 1600-tallet Arkivert 13. februar 2012 hos Wayback Machine.
Et **hovedbrukernavn** (engelsk: *user principal name*, UPN) er et alias som brukes for konfigurering av et domenebasert brukernavn. Begrepet brukes i autentiseringssystemet til Kerberos og i Microsoft Active Directory som et alias. Det gjør det for eksempel mulig å logge på Windows-datamaskiner og -tjenere med et brukernavn som ligner mer på en epostadresse, uavhengig av tekniske detaljer som det nøyaktige navnet på Active Directory-domenet som brukes. UPN er knyttet til brukerkontoen. Formatet til UPN ligner vanligvis på en RFC 822 epostadresse.

Et Kerberos-hovednavn består av to deler, brukerens påloggingsnavn (for eksempel michael) og brukerens hovednavnsuffiks (UPN-suffiks). Begge deler er atskilt med et krøllalfa-tegn (@) når man logger på Windows (i dette tilfellet, for eksempel michael@examplecompany.xy). Hovedbrukernavn-suffikset er et alias for lengre domenenavn for å mer lesbart og kortere (for eksempel bare examplecompany.xy i stedet for kundeservice.oslo.norway.examplecompany.xy), eller for å ha ett felles navn som gjelder for flere domener. Disse legges inn i Active Directory under egenskaper.

Referanser
----------

1. ↑  [rfc:6806 Kerberos Principal Name Canonicalization and Cross-Realm Referrals], RFC 6806, November 2012
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. mars 2018. Besøkt 20. november 2022.
4. ↑  billmath. «Azure AD UserPrincipalName population - Microsoft Entra». *learn.microsoft.com* **(engelsk)**. Besøkt 20. november 2022.
«Thunderbolt» har flere betydninger.

**Thunderbolt** er et norsk heavy metal-band etablert i 2000, med musikk inspirert av band som Iron Maiden, Helloween, Black Sabbath, Bad Brains og Entombed.

Etter at bandet Lash Out i 1999 gikk lei av å spille Hardcore punk etter flere år med problemer med plateselskaper, skiftet de stilart til mere typisk heavy metal og skiftet navn til Thunderbolt. Bandet spiller metal-musikk uten ironi og uten å være svulstige eller pretensiøse, men forsøker å smelte klassisk heavy metal sammen med energien til nyere hardcore.

Demoen *Bandits at 6 O'Clock* ble utgitt i 2000, og bandet fikk flere tilbud om platekontrakt. De signerte med FaceFront / WME i Skandinavia og med Massacre Records utenfor Skandinavia for deres utgivelse av debutalbumet *Demons and Diamonds*. Albumet ble rimelig godt mottatt i norsk og internasjonal presse[]. Bandet har også blitt omtalt i VG og Dagbladet.

Etter *Demons and Diamonds* spilte bandet flere konserter og festivaler i Norge, Tyskland og ellers i Norden i tidsrommet fra 2003 og ut 2005. Innspillingen og miksingen av oppfølgeren *Love and Destruction* ble etter sigende gjort ferdig sommeren 2005 og sluppet i februar 2006.

Thunderbolt var ett av to oppvarmingsband for King Diamonds Europa-turné i 2006 og de var også oppvarmingsband for Sabatons Europa-turné i 2007.

Medlemmer
---------

* Tony «Thunder» Johannessen — vokal
* Geir Marius Halleland — gitar
* Per Erik «Pellik» Holt — gitar
* Mathias Eriksson – bass
* Marius Haugan — trommer

**Tidligere medlemmer**

* Morten Andreas «Morty Martial» Eriksen — bass
* Vegard Waske — trommer
* Cato Syversrud — gitar
* Andreas Tylden — gitar
* Ole Kristian Løvberg — trommer
* Frank Johannessen — gitar

Plateutgivelser
---------------

* 2000 – *Bandits at 6 O'Clock*, demo
* 2003 – *Demons and Diamonds*, CD
* 2005 – *Love and Destruction*, CD
* 2006 – *Apocalyptic Doom*, CD
* 2011 – *Dung Idols*, CD

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thunderbolt hos AllMusic
* (en) Thunderbolt på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Thunderbolt på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Thunderbolt på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Thunderbolt på Songkick Rediger på Wikidata
* Thunderbolt: *Demons and Diamonds* hos VG.no
* Thunderbolt: *Love and Destruction* hos Dagbladet.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Josef Trousílek** (født 16. mars 1918 i Praha, død 10. oktober 1990 i Praha) var en tsjekkoslovakisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.

Trousílek vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det tsjekkoslovakiske laget som kom på andreplass i turneringen bak Canada

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Både Tsjekkoslovakia og Canada vant sju kamper og spilte en uavgjort. Kampen mellom Tsjekkoslovakia og Canada endte 0-0 og begge lagene fikk 15 poeng. Canada vant serien på bedre målforskjell, +64 mål 69-5 mot Tsjekkoslovakias + 62 mål 80-18.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Sveits’ flagg St. Moritz - Sølv Sølv i ishockey Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Referanser
----------

1. ↑   Eurohockey.com, Eurohockey.com spiller-ID 571479, besøkt 25. april 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Josef Trousílek – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Josef Trousílek – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Josef Trousílek – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Josef Trousílek – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Josef Trousílek – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**University of the Virgin Islands**  (eller **UVI**) er et universitet på De amerikanske Jomfruøyer. Universitetet holder til på øyene Saint Croix og Saint Thomas. Det gis undervisning i økonomi/business, administrasjon, sykepleie, psykologi, humanistiske og sosialvitenskapelige fag, naturfag og lærerutdanning.

*UVI* ble grunnlagt 1962 som *College of the Virgin Islands* og ble i 1986 universitet og erklært som det 117de såkalte historisk svart lærested.

Det var 2 487 studenter og 260 vitenskapelig ansatte i 2006, og samtidig var skolepengene US$ 3 726 for lokale studenter. Eksamen gis opp til mastergradsnivå.

Referanser
----------

1. ↑   web.archive.org, besøkt 15. august 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) University of the Virgin Islands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
Norsk skieventyr i Morgedal
Øvrebø, Sondre Norheims fødested
**Morgedal** er en bygd i Kviteseid kommune i Vest-Telemark med ca. 220 innbyggere, og ligger ca. 20 mil fra Oslo. Morgedal er kjent som *skisportens vugge* der den moderne skisportens far Sondre Norheim ble født. Sørpolsfareren Olav Bjaaland som var med i selve pol-laget til Roald Amundsen til Sørpolen i 1911, kom fra denne fjellbygda. Det 
har vært drevet jordbruk her siden før vikingtiden. Det har ellers kommet en rekke kjente skiløpere fra denne bygda, deriblant Torjus Hemmestveit og Mikkjel Hemmestveit, som var to av de fremste pionerene for moderne skiløping i USA. 

Den olympiske ild ble tent på Sondre Norheims fødested, Øvrebø, til vinter-OL i Oslo i 1952 og til vinter-OL i Squaw Valley i 1960. Prinsesse Märtha Louise tente den olympiske ilden på Øvrebø til OL på Lillehammer i 1994.

Litteratur
----------

* Torjus Loupedalen (1991). *Morgedal, skisportens vogge*. Lokalhistorisk forlag. ISBN 8274040473.
* Bjørn Storberget (1994). *Fakkelstafetten. Fra Morgedal til Lillehammer 27.11.1993–12.02.1994*. Postens sentralledelse.
* Johan Meyer (1987). *Fortids kunst norske bygder, bind 4: Telemarken: Kviteseid og Laardals herreder*. Forum. ISBN 8273650103.

Eksterne lenker
---------------

* Telemark turistkontor om Morgedal som skisportens vugge

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Erik Haugane flankert av Trond Giske og Merethe Storødegård på Trøndelagsmøtet i 2013.  Foto: Bjørn Fuldseth/Nord-Trøndelag fylkeskommune 
**Erik Haugane** (født 2. februar 1953 i Mo i Rana) er en norsk industrigründer.

Liv og virke
------------

Han er cand.real. i geologi fra Universitetet i Tromsø. Etter studiene begynte han som letegeolog i Exxon Mobil. Han var deretter forsker ved SINTEF og oljerådgiver i Sør-Trøndelag fylkeskommune.

Haugane har vært sjef for forretningsutvikling innen seismikk i Asia og Norge samt sjef for regionkontoret i Singapore for Petroleum Geo-Services og TGS-NOPEC Geophysical Company.

Han inntok en ledende rolle ved etableringen av Pertra i Trondheim i 2001, og ble selskapets administrerende direktør. I 2005 overtok han som administrerende direktør i Det norske oljeselskap, der Pertra og senere Aker Exploration ble innfusjonert.

Fra våren 2013 og ut 2014 var Haugane administrerende direktør i SIVA.

I 2015 var han blant de fire gründerne av oljeselskapet OKEA i Trondheim. Han var administrerende direktør frem til sommeren 2021.

Han har hatt en rekke styreverv. I 2014 ble han styremedlem i Statkraft. I 2015 ble han styreleder i Blueye Robotics, som produserer undervannsdroner.

I 2010 ble han tildelt Norsk Petroleumsforenings pris.

Referanser
----------

1. ↑   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  «Stjerneklart. Erik Haugane». NRK. 23. januar 2012. Besøkt 29. juli 2013.
3. ↑  «Haugane sier opp i SIVA». *Adresseavisen*. 5. desember 2014. Besøkt 16. mars 2015.
4. ↑  «På milliardjakt for nytt oljeselskap». *Dagens Næringsliv*. 28. mai 2015. Besøkt 10. juni 2016.
5. ↑  Christensen, Jonas og Solberg, Emilie (9. februar 2021). «Okea-sjef Erik Haugane gir seg: – Jeg har ikke tenkt til å holde på som Olav Thon». *Dagens Næringsliv*. Besøkt 2. september 2021. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
6. ↑  «Han er Statkrafts nye styremedlem». E24. 27. juni 2013. Besøkt 29. juli 2013.
7. ↑  «Næringslivstopper satser penger på trøndersk undervannsdrone». *adressa.no*. 11. august 2018. Besøkt 25. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Haugane – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda
 |
**Urban VI**, døpt *Bartolomeo Prignano* (født 1318 i Napoli, død 15. oktober 1389 i Roma) var katolsk pave fra 8. april 1378 og frem til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Bartolomeo Prignano var fra Napoli. Prignano promoverte til doktor i kirkerett og ble deretter professor og ansett kanonist ved universitetet i Napoli.

Han bega seg så til Avignon der han skaffet seg innflytelserike venner. Den 21. mars 1364 ble han ordinert til erkebiskop av Acerenza i kongedømmet Napoli, og den 14. april 1377 flyttet pave Gregor XI ham till erkebiskopsetet i Bari. Gregor XI hadde flyttet pavens sete fra Avignon tilbake til Roma. 

Pave Urban VIs grav i Grotte Vaticane under Peterskirken
### Pave

For å hindre at en tilbakeflytting til Avignon skulle komme på tale, krevde det romerske folk og presteskapet ved hans død at en italiener skulle velges til hans etterfølger. 

Slik ble Urban VI pave, men dette valget ble årsaken til det såkalte vestlige skisma i pavedømmets historie. 

Urban ble etter kort tid upopulær blant flertallet av sine egne kardinaler, grunnet stahet, hardhet og mangel på klokskap. I 1381 hjalp Urban hertug Karl av Durrazzo med å sette seg i spissen for et «korstog» mot Napolis regjerende dronning, Johanna I av Napoli. Hun ble beseiret, tatt til fange og myrdet. Karl ble deretter Napolis konge under navnet Karl III av Napoli. Vennskapet mellom ham og paven tok imidlertid snart slutt. 

Grunnet mistanke om en sammensvergelse blant kardinalene, og om at den nye kongen støttet opprørerne, bannlyste Urban kongen, og beleiret Napoli med interdikt. I 1386 forhørte og myrdet Urban fem kardinaler, en blodsdåd som førte til et betydelig frafall av tilhengere, og uviljen mot ham vokste. 

I 1389 bestemte Urban at Maria besøkelsesdag skulle feires som allmenn kirkefestdag hvert år 2. juli, og at det hvert 33. år skulle feires som jubelår. Neste jubelår ville inntreffe året etter, men Urban rakk ikke å oppleve det før han døde den 15. oktober 1389, ifølge mange kilder forgiftet av romerne.

Urban VI var den siste paven som ved valget ikke tilhørte kardinalkollegiet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Urbanus VI – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Urbanus VI – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Gregor XI** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Bonifatius IX** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
**Skibsplast** var en norsk plastbåtprodusent som holdt til i Evje og Hornnes kommune. Virksomheten startet i 1957 og ble avviklet i 2012. Skipsplast var var lenge Norges eldste plastbåtprodusent i aktiv drift.

Plastbåtpioneer
---------------

Skibsplast ble etablert i innlandsbygda Evje av 19 år gamle Roald Skibsrud i 1957. I farens snekkerveksted utviklet han en båt laget av plast. Inspirasjon til båten hadde han fått fra amerikanske båtmagasiner. Skibsruds plastbåt fikk god omtale av pressen og førte til etterspørsel etter nye båter.

Roald Skibsrud startet med produksjon av flere båter i farens verksted, men flyttet produksjonen i en ny fabrikk på midten av 1960-tallet. Fra 1957 til 2012 ble det produsert over 14.000 plastbåter på Evje. Markedet var hovedsakelig Norge, men mange båter fant også veien til Danmark, Sverige, Tyskland og Grønland.

Avvikling
---------

I 2012 ble plastbåtproduksjonen hos Skibsplast på Evje avviklet etter 55 års drift. Da produksjonen opphørte var Skibsplast den eldste gjenværende plastbåtbedriften i Norge. 
I 2019 ble arkivet og produksjonsutstyr gitt i gave til Vest-Agder museet, da museet i flere år har hatt sørlandsk plastbåtproduksjon som et av sine satsningsområder.

Arkivet
-------

Arkivet etter Skibsplast er deponert på KUBEN i Arendal av Vest-Agder museet. Arkivet omfatter blant annet styremøter, korrespondanse, produksjonsdokumentasjon, regnskap, personaldokumentasjon, tegninger, foto og båtbrosjyrer.

Referanser
----------

1. ↑  Roald Skibsrud - tenåringen som skapte plastbåteventyr på Evje, Avtrykk.no, 27.06.2023

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Skibsplast på Arkivportalen
Animasjon av armhevinger
Danden, også kjent som en Hinduistisk push-up. Dette er den mest grunnleggende versjonen, lik den som ble brukt av Bruce Lee som omtalte den som en kattestrekning.
**Armheving** er en øvelse for trening av overkroppen, spesielt armene (triceps), brystet og skuldrene. Den utføres vanligvis i horisontal stilling med bare hender og tær i berøring med underlaget. Man hever kroppen opp til armene er strake, og senker seg deretter ned mot underlaget. De engelske betegnelsene for øvelsen; *push-up* eller *press-up*, gir sannsynligvis en bedre beskrivelse av bevegelsen.

For økt belastning kan man la være å gå helt opp og helt ned. For ytterligere økt vanskelighetsgrad kan man hvile på bare fingrene i stedet for handflatene. Øvelsen kan også utføres med bare en hand på underlaget.

For lavere belastning kan armhevninger utføres knestående (med føttene løftet), eller med hendene høyere enn føttene (for eksempel i en trapp). 

Armhevingshåndtak, stativ der man holder i håndtaket mens man tar armhevninger.
Øvelsen kan også utføres med større eller mindre avstand mellom hendene for derved å variere belastningen på de forskjellige muskelgruppene. Et annet eksempel er 'dand', som også er kjent som 'Hinduistisk armheving'. Det innebærer betydelig bøyning av overkroppen.

Referanser
----------

1. ↑  Lee, Bruce, 'Preliminaries' in *The Tao of Jeet Kune Do*, California: Ohara Publications, 1975, p.29
2. ↑  Mujumdar D.C. *The Encyclopedia of Indian Physical Culture*, 1950, p.460, plate 131

Se også
-------

* Benkpress

Eksterne lenker
---------------

* Verdensrekorder i armheving
**Statens kornforretning** ble opprettet i 1928 for å sikre norske bønder tilgang og avsetning på korn i krisetider og dermed forhindre sult og nedleggelser av gårdsbruk. Kornforretningen fikk monopol på import av korn til Norge og forpliktet seg samtidig til å kjøpe overskuddskorn fra norske bønder. Senere fikk kornforretningen ansvar for markedsordningen for korn, importvern, tilskuddsordninger, produksjonstilskudd, velferdsordninger og økologisk drift. I 1952 fikk de også ansvaret for kraftfórmonopolet.

Statens kornforretning skulle administrere oppbyggingen av beredskapslager av korn. Ved opprettelsen i 1928 het det at det skulle være så store lagre at de til enhver tid dekket ett års behov av kornvarer i krigstid, "med sterkt innskrenket forbruk". Lagringskapasiteten var imidlertid lenge langt lavere. Den ble bygd opp fra ca. 96 000 tonn i importhavnene i 1929 til 197 000 tonn i 1940. Etter krigen økte kapasiteten til 216 000 tonn matkorn i 1950, og til 314 000 tonn matkorn og kraftfór i 1957. I 1961 skisserte Kornforretningen behov for utbygging av silokapasiteten med ytterligere 170 000 tonn, hvorav 70 000 på innlandsanleggene.

I 1969 vedtok Stortinget at beredskapslageret innen utgangen av 1971 skulle være sju måneders forbruk av matkorn og åtte måneders forbruk av kraftfór, som tilsvarte henholdsvis 280 000 og 500 000 tonn. I 1971 ble samlet kapasitet anslått til vel 1 000 000 tonn. I 1977 ble beredskapslageret av matkorn utvidet til ett års normalforbruk. Kravene til kornbeholdning opphørte 1. juli 2000. I 2003 ble beredskapsordningen avviklet, og fra 2014 var ordningen med offentlige lagre av mel helt avviklet.

I 1995 ble Statens kornforretning sitt importmonopol på korn opphevet som følge av GATT-avtalen og etableringen av WTO. Den forretningsmessige driften ble utskilt i statsaksjeselskapet Statkorn Holding AS, senere omdannet og børsnotert som Cermaq ASA.

Forvaltningsoppgavene ble videreført til 1. januar 2000, da de gikk inn i det nyopprettede Statens landbruksforvaltning.

Referanser
----------

1. ↑  *Statens kornforretning 1929-1969*. Statens kornforretning. 1969. s. 47ff.
2. ↑  op cit, side 48f
3. ↑  Beredskapslagring av matkorn. Landbruksdirektoratet. Rapport 31/2022. s. 11.
4. ↑  *Utenfor og innenfor*. Departementenes servicesenter, Informasjonsforvaltning. 2012. s. 368. ISBN 9788258311239.
5. ↑  «Cermaq ASA (tidligere Statkorn Holding) ble etablert i januar 1995 ved at forretningsdelen i Statens Kornforretning (nå Statens Landbruksforvaltning) ble skilt ut og omdannet til et statsaksjeselskap – Statkorn Holding AS (nå Cermaq ASA).», fra «Om Cermaq, Historikk» Arkivert 14. mars 2014 hos Wayback Machine. fra nettsidene til Cermaq
6. ↑  Forvaltningsdatabasen, Statens Kornforretning, besøkt 25. august 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Storfjellet**, i Bergen bare kjent som **Vidden** er et fjell i Bergen. Den karakteristiske toppen *Storhaugen* ligger 662 meter over havet er godt synlig fra deler av Bergen. Storfjellet ligger ovenfor Svartediket mellom Borgaskaret og Ulriken (643 meter over havet).

Varden *Menneskerettighetsvarden* kan ses fra Bergen sentrum.

*Turen over Vidden*
-------------------

Storfjellet er del av et turområde i Bergen i forbindelse med den populære *Turen over Vidden*, mellom Ulriken og Fløyen. Mange regner at denne turen som helhet går fra Skansemyren nedenfor Fløyen til Montana like ovenfor Ulriksbanens nedre stasjon. Men selve Vidden strekker seg egentlig fra Trappefjellet like sørvest for Vareggen opp til Langelifjellet og Borgevardegga på 637 meter over havet, krysser deretter Borgaskaret og over Storfjellet og derfra videre til Ulriken.

Turen over Vidden er godt merket med varder. Likevel er det viktig å være oppmerksom. Dette er tilnærmet høyfjellsterreng i Bergen by, og her foregår jevnlig leteaksjoner etter turgåere som har blitt utsatt for uventede værforhold og utmattelse i det krevende terrenget. Her er også en del bratte stup utenfor stien enkelte steder.

Vidden sett fra Vareggen. Storfjellet bakerst til venstre og Ulriken til høyre. Toppen på Ulriken sees et stykke til venstre for Ulriksmasten. I forgrunnen er Trappefjellet med oppstigningen til Vidden fra nord. Turstien og varderekken følger ut av venstre bildekant før den svinge tilbake mot høyre og Storfjellet.  Foto: Svein Harkestad

Referanser
----------

1. ↑  Storfjellet på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. 1 2  Grotdal, Sven (2006). *Byfjellene*. Cox forl. ISBN 8292656065.
3. ↑  Menneskerettighetsvarden - turbeskrivelse fra Bergen og Hordaland Turlag
4. ↑  -To personer gikk seg vill på Vidden, bt.no

Se også
-------

* Jubileumsstien

Eksterne lenker
---------------

* Vidden

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**University of Toledo**  er et delstatseid, forskningsbasert universitet i Toledo i delstaten Ohio, USA. Det ble opprettet i 1872 med tilbud kun innen tegning og arkitektur. Siden fikk det egne fakulteter for ingeniørfag, jus, medisin, med mer.

Fortsatt er kunstfag viktig, med Toledo Museum of Art like ved campus. I tillegg hører University of Toledo Medical Center (UTMC) til universitetet siden 2006, det var tidligere selvstendig under navnet *Medical University of Ohio*.

Et viktig forskningssenter er Wright Center for Photovoltaics Innovation and Commercialization (PVIC), hvor det forskes på miljøvennlig elektrisitetsproduksjon.

Ved universitetet var det 19 374 studenter og 1 145 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 7 927 for studenter folkeregistrert i Ohio. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.

Referanser
----------

1. ↑   web.archive.org, besøkt 15. august 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) University of Toledo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* U Toledo – Lake Erie Research Center

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**Grand Hotell** var et hotell i Arendal med adresse Langbryggen 19.

Den første bygningen ble bygget i 1660 av Hans Sørensen Tysch. Det ble brukt på 1700-tallet til handelsvirksomhet. Det ble overtatt av Anders og Hans Dedekam i 1827, og ble ettervert brukt som festlokaler. I 1852 kjøpte Günther Sandberg bygningen og startet med den første hotelldriften i bygget. det ble så solgt til tyskeren Jodochus Edmundus Schnurbusch, som drev hotellet videre. Hotellet ble blant annet brukt til samlingsted og til kortspill for byen fornemme borgere på 1800-tallet, med byens første ordfører Morten Smith Dedekam i spissen. Bygget gikk med i brannen i 1868, og ble igjenoppbygget av Schnurbusch i mur. 

Hotellet ble overtatt av enkefrue Anna Lindegaard i 1905. Sammen med sin sønn Oscar, kom hun til å drive hotellet videre frem til sin død i 1910. Oscar Lindegaard drev hotellet frem til 1918, da det ble overtatt av A/S Grand Hotel i Arendal. Selskapet ble kjøpt av Hans Michaelsen i 1934. Samme år ble hotellet ombygget med ny restaurant i første etasje og på taket.

Hotellet ble rekvirert av tyskerne under andre verdenskrig, og brukt av engelske soldater etter frigjøringen. Hotellet ble i denne perioden start nedslitt og ramponert. Bygget ble restaurert rett etter krigen, og Michaelsen solgte det 1. juni 1974 til skipsreder Marlow Wangen. Hotelldriften opphørte, og det ble omgjort til kontorer. Bygget gikk under navnet «Grandgården» helt til det ble revet høsten 2017 for å gi plass til nytt stort leilighetsbygg.

Arkivet
-------

Deler av arkivet etter Grand Hotel i Arendal befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter flere aksjebrev, menyer og statusbøker. Arkivet dekker perioden fra 1918 til 1974.

Referanser
----------

1. ↑  Grand Hotel i Arendal - et av landets beste hotell, *Avtrykk.no*, 20.06.2023

Eksterne lenker
---------------

* Arendal kommune – Ukas postkort, Grand Hotell

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Grand Hotel (Arendal) på Arkivportalen