recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gustav Schürger** (født 4. januar 1908, død 10. juni 1969) var en tysk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin. 

Schürger vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1936 i Berlin. Han var med på det tyske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen. Det var 16 nasjoner som stilte med lag. Tysklands resultat i finalerunden, 2-2 mot Ungarn, 4-1 over Belgia og 8-1 over Frankrike. Ungarn og Tyskland fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på grunn av bedre målsnitt (10/2 = 5) mot Tysklands (14/4 = 3,5). De andre spillerne på det tyske laget var Fritz Gunst, Josef Hauser, Alfred Kienzle, Paul Klingenburg, Heinrich Krug, Hans Schneider, Hans Schulze, Helmuth Schwenn og Fritz Stolze. Schürger spilte seks kamper under vannpoloturnering i Berlin.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i vannpolo, (Tyskland)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gustav Schürger – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Gustav Schürger – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Gustav Schürger – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gustav Schürger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gustav Schürger – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Partido Justicialista** (**PJ**), på norsk ofte kalt **Peronistpartiet**, er et politisk parti i Argentina. Det ble stiftet av daværende president Juan Perón i 1947, og partiets ideologi kalles peronisme. Hva den står for har variert over tid, den kan beskrives som en blanding av venstrenasjonalisme, arbeiderbevegelse og populisme.

Utenom Juan Perón som styrte landet til 1955 og igjen 1973–1974 har partiet hatt de argentiske presidentene Héctor Cámpora (1973), Raúl Alberto Lastiri (1973), Isabel Perón (1974–1976), Carlos Menem (1989–1995), Ramón Puerta (2001), Adolfo Rodríguez Saá (2001), Eduardo Camaño (interimspresident noen få dager), Eduardo Duhalde (2002–2003), Néstor Kirchner (2003–2007), Cristina Fernández de Kirchner (2007–2015) og Alberto Fernández (fra 2019). Partiet har vært det største partiet i Argentina stort sett kontinuerlig fra 1987.

Referanser
----------

1. ↑  «The persistence of Peronism». *The Economist*. 15. oktober 2015.
2. ↑  «Peronist». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 30. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Antichrist Superstar** er bandet Marilyn Mansons andre fullengde studioalbum, utgitt i 1996. Albumet skapte bevissthet om bandet og ledet til mange protester på grunn av bandets antatte antikristene ståsted. Det var produsert av bandets leder Marilyn Manson og Nine Inch Nails' frontmann Trent Reznor.

Albumet er et konseptalbum i en tredels historie, en misbrukt og giddeløs person (representert som "The Worm") blir en innflytelsesrik rockestjerne og forvandles til slutt til den kraftige "Disintegrator." I et intervju med Kerrang! sier Manson at det er en hyllest til, og inspirert av, filosofen Friedrich Nietzsche. Albumet er med vilje uklart, så mottakerne kan skape sine egne konklusjoner. Men Manson sier selv at hovedmeldingen i albumet er å være et individuell med dine egne tanker, og at man skal drepe de gamle læringene som kristendom.

Albumet starter og slutter med den samme, uklare frasen "When you are suffering, know that I have betrayed you."

Spor
----

Albumet er delt opp i tre deler, kalt "cycles" (selv om alt er på en enkel CD).

**Cycle I – The Heirophant**

1. Irresponsible Hate Anthem – 4:17
2. The Beautiful People – 3:38
3. Dried Up, Tied and Dead to the World – 4:15
4. Tourniquet – 4:29
**Cycle II – Inauguration of the Worm**

5. Little Horn – 2:43
6. Cryptorchid – 2:44
7. Deformography – 4:31
8. Wormboy – 3:56
9. Mister Superstar – 5:04
10. Angel With the Scabbed Wings – 3:52
11. Kinderfeld – 4:51
**Cycle III – Disintegrator Rising**

12. Antichrist Superstar – 5:14
13. 1996 – 4:01
14. The Minute of Decay – 4:44
15. The Reflecting God – 5:36
16. Man That You Fear – 6:10
99 Untitled – 1:39
Spor 17 gjennom 98 er blanke og rundt fire sekunder lange.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Antichrist Superstar* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Antichrist Superstar* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Antichrist Superstar* på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Chimanimani nasjonalpark** ligger i Zimbabwes sørøstlige del i provinsen Manicaland, og grenser mot Mosambik. Chimanimani nasjonalpark er i likhet med Zimbabwes andre nasjonalparker underlagt myndighetene gjennom *Zimbabwe Parks and Wildlife Management Authority* (ZimParks). Parken ble opprettet i 1949 av det rhodesiske parlamentet.

Landskap
--------

Chimanimani nasjonalpark består for en stor del av fjellterreng i mer enn tusen meters høyde. Parkens høyeste punkt er fjellet Monte Binga med 2 436 moh. Toppen ligger på grensen til Mosambik, og er Mosambiks høyeste - og Zimbabwes nest høyeste fjelltopp. Flere fjellbekker renner ned fra fjellene og gjennom parken. På andre siden av grensen i Mosambik ligger Chimanimani National Reserve - et naturreservat som sammen med Chimanimani nasjonalpark danner et sammenhengende verneormåde. Zimbabwe og Mosambik har undertegnet en intensjonsavtale (omforent memorandum) om å opprette et internasjonalt verneområde kalt *Chimanimani Transfrontier Conservation Area*.

Klima
-----

I fjellene kan temperaturen synke under null i vinterhalvåret. Regntiden er normalt om sommeren fra november til april.

Dyreliv
-------

Dyrelivet i Chimanimani nasjonalpark er ikke så rikt som i parkene i lavlandet. Det finnes eland-antiloper, sabelantiloper, buskbukker, blå duikerantiloper, klippespringer (dvergantilope) og en og annen leopard. I den fuktige eviggrønne skogen ved foten av fjellene lever det mange fugle- og sommerfuglarter, samt slanger og mindre kattedyr.

Det finnes gull i fjellene, og ulovlig gullgraving og -vasking er blitt en økende trussel mot plante- og dyrelivet i nasjonalparken.

Turisme
-------

Chimanimani nasjonalpark består for en stor del av urørt natur. Myndighetene har med vilje unnlatt å gjøre større inngrep i parken. Dermed er det nesten ingen veier, og ellers lite tilrettelagt for turisme. De forskjellige severdighetene i parken nås til fots på stier.

Bilder
------

* Leucospermum saxosumLeucospermum saxosum
* Monte Binga sett fra nordMonte Binga sett fra nord
* Blå duikerantilopeBlå duikerantilope

Referanser
----------

1. ↑  ZimParks: International Conventions and Transfrontier Conservation Areas Arkivert 30. mai 2019 hos Wayback Machine. Besøkt 26. oktober 2019
2. ↑  NewsDay: Chimanimani National Park under siege (publisert 23. august 2017) Besøkt 23. november 2017

Kilder
------

* Inspiration Africa: Chimanimani National Park Besøkt 23. november 2017

Eksterne lenker
---------------

* Zimparks: Chimanimani (offisielt nettsted) Arkivert 30. mai 2019 hos Wayback Machine. Besøkt 23. november 2017

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i Zimbabwe |
| --- |
| Nasjonalparker | Chimanimani • Chizarira • Gonarezhou • Hwange • Kazuma Pan • Mana Pools • Matobo • Matusadona • Nyanga • Victoria Falls • Zambezi | Zimbabwes flagg |
| Viltreservater | Eland viltreservat • Mushandike viltreservat • Tshabalala viltreservat |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Miklós Sárkány** (født 15. august 1908 i Budapest, død 20. desember 1998 i Wien) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin. 

Sárkány ble olympisk mester i vannpolo under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen. Det var fem nasjoner som stilte lag, men det brasilianske laget ble diskvalifisert. Ungarn vant alle sine tre kamper, 6-2 over Tyskland, 7-0 over USA og hele 17-0 mot Japan. De andre spillerne på det ungarske laget var Ferenc Keserű, Sándor Ivády, György Bródy, Márton Homonnay, József Vértesy, Olivér Halassy, István Barta, Alajos Keserű og János Németh. Sárkány spilte en kamp. 

Fire år senere, under OL 1936 i Berlin spilte han på ungarske laget som vant gull i vannpolo foran Tyskland. Sárkány spilte tre kamper.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i vannpolo, (Ungarn)
* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Gull **Gull** i vannpolo, (Ungarn)

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 5. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 18. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 1. januar 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Miklós Sárkány – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Miklós Sárkány – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Miklós Sárkány – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Miklós Sárkány – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Miklós Sárkány – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) Miklós Sárkány – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Antialiasing.
**Antialiasing**, eller **kantutjevning**, er en gjengivelsesmetode innen datagrafikk og bildebehandling for å gi inntrykk av større oppløsning og finere detaljer i det digitale bildet enn det det egentlig er. Teknikken blir mye brukt i videospill, simulatorer og typografiske dataprogrammer. Den går ut på at kanter blir gjort uklare og gjengis i en fargetone mellom hovedfigurens og bakgrunnens, slik at kantene ser mindre hakkete og ujevne ut. Antialiasing kan kreve mye ytelse av en grafikkprosessor. Desto høyere nivåer av antialiasing som er brukt i et program, desto mer ytelse kreves det av grafikkprosessoren.

Eksempler
---------

### FXAA

Grafikkytelse er ikke påvirket. FXAA er heller ikke noe særlig effektivt på mindre oppløsninger. Den kan forårsake at grafikken ser mer «tåkete» ut sammenlignet med den ordinære grafikken.

### TXAA

TXAA kan være svært krevende, men veldig effektivt. Noen ganger kan også TXAA gjøre grafikken «tåkete» og «glatt».

### MSAA

MSAA er som regel den beste måten å kantutjevne grafikk på. På 4x[*klargjør*] MSAA får man nesten en perfekt balanse mellom grafikkvalitet og ytelse. På grunn av dette er MSAA et av de mest populære antialiasinger brukt i spill.
**Gustav Paulsen A/S** ble grunnlagt i 1899 av bokbinder Gustav Paulsen. 
Gustav Paulsen overtok virksomheten etter sin far Joh. G. Paulsen når han døde.

Johan Gustav Paulsen fikk 11. mars 1883 borgerskap i Stavanger som handelsmann og hadde tittel bogbindermester.
Han hadde tatt utdannelse i utlandet og overtok forretningen etter sin far.
Han startet sin forretning i Vogedsmauet og hadde flere svenner i arbeid.
Han var kjent som en flink hånd- og pressforgyller.

Gustav Paulsen var født 8. mars 1871, fikk svennebrev 19. oktober 1899 og borgerskap i Stavanger som handelsmann og bokbinder 20. oktober 1899.
Bedriften startet i leide lokaler i Laugmannsgt. 13 og kjøpte senere Nygt 9 som de flyttet inn i 1910. 
Opprinnelig var bedriften et bokbinderi med et beskjedent butikklokale for salg av papir og småartikler.

Bedriften ble gjennom årene utvidet til å omfatte bokbinderi, boktrykkeri, linjerverksted, albumfabrikk og løsbladprotokoller. Den produserte fra rundt 1905 postkort med Stavanger-motiver.
Boktrykkeriet startet i 1918.
Firmaet spesialiserte seg på album og løsbladprotokoller.

Sønnen til Gustav Paulsen, Olaf Paulsen , giftet seg i 1934 med Randi Larssen og de fikk datteren Anne Emilie 16.1.1935.
I 1938 ble firmaet aksjeselskap samtidig som Gustav Paulsens to sønner kom aktivt med i ledelsen.
Olaf Paulsen ble arrestert av tyskerne 1. oktober 1942, overført til Grini 2. november 1942 og til Sachsenhausen 27. februar 1943 hvor han ble til freden.
I hans fravær drev Randi Paulsen bedriften.[]

I perioden 1945-1973 ble firmaet ledet av brødrene Olav Paulsen og Henrik Paulsen og etter det av siviløkonom Bjørn Kalvig som disponent og sivilingeniør Gustav Paulsen.
I 1959 spesialiserte firmaet seg på formulartrykking.

I 1986 ble navnet endret til DataTrykk - Gustav Paulsen as.[]
Det ble stiftet DataTrykk satellitter i flere norske byer. Oslo, Trondheim, Bergen, Tromsø osv.
Bedriftene var delvis franchise, delvis eid av moderbedriften.[]
I 1992 gikk moderfirmaet konkurs.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  *Norske næringsliv: redaktør Johs. Sætherskar*. Bergen: Det norske næringslivs forl. 1950. s. 665-666.
2. 1 2 3 4  Jacobsen, Gunnar (1913-) (1983). *Norske boktrykkere og trykkerier gjennom fire århundrer 1640-1940*. Oslo: [Den norske boktrykkerforening]. s. 264. ISBN 8290219016.
3. 1 2 3 4 5 6  *Bokbindernes fagforening Stavanger 50 år 4.mai 1894 - 4.mai 1944*. Stavanger: Dreyer. 1946. s. 73 og 77-78.
4. ↑  «1900-telling for 1103 Stavanger». Riksarkivet. Digitalarkivet. Arkivert fra originalen 14. juli 2014. Besøkt 10. juli 2014.
5. 1 2 3  «Folketelling 1910 for 1103 Stavanger kjøpstad Leilighet nr 3 av 3». Arkivverket Digitalarkivet. Besøkt 10. juli 2014. «ID: lf01036615007672»
6. ↑  Frå landskapsprospekt og turistbilete til fotografiske postkort med lokale motiv Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine.
7. ↑  *Norges bebyggelse*. Oslo: Norsk faglitteratur. 1958. s. 1148.
8. ↑  *Nordmenn i fangenskap 1940-1945: alfabetisk register*. [Oslo]: Universitetsforl. 1995. ISBN 8200223728.
9. ↑  Enhetsregisteret
Dyretolker hevder å kunne kommunisere telepatisk med dyr
En **dyretolk** er en person som hevder å kunne kommunisere med dyr telepatisk. Mange dyretolker hevder også å kunne kommunisere med dyr over avstand, og noen også med døde dyr på samme måte som et såkalt medium hevder å kunne kommunisere med døde mennesker. Dyretolker kobles ofte inn i søk etter savnede dyr.

Dyretolker skiller seg fra personer som f.eks. Monty Roberts som er eksperter på dyrs kroppsspråk og derved kan kommunisere med dyrene på en måte som kan etterprøves vitenskapelig.

Det finnes ikke vitenskapelig grunnlag for kommunikasjon med dyr slik dyretolker hevder å kunne praktisere, og dyretolker gjengir ofte beskrivelser fra dyr som ikke kan stemme, eksempelvis at dyr skal ha fortalt om farger som de ikke er i stand til å oppfatte med sine biologiske sanser. Kontrollerte tester har også gitt negativt resultat. Vitenskapelige studier av forsøk på parapsykologisk kommunikasjon viser heller ingen effekt.

I 2008 ønsket lingvistikkprofessor Karen Stollznow å teste en dyretolk. Siden hun selv ikke hadde noen kjæledyr lånte hun en katt av en bekjent, men dyretolken kunne verken gjengi noen opplysninger om katten korrekt eller avdekke at katten ikke tilhørte henne.

Det finnes forskjellige årsaker til at så mange tror at noen mennesker kan ha slike evner. En av metodene som dyretolker benytter seg av er Forer-effekten, altså å gjøre beskrivelsene så generelle at de vil stemme helt eller delvis i nesten enhver situasjon. En annen mekanisme er cold reading, altså at dyretolkene får dyrenes eiere til å gi fra seg opplysninger uten at de selv skjønner det og dermed fremkaller en opplevelse av det er blitt formidlet informasjon som dyretolken ikke kunne ha kjennskap til på forhånd. Dyrs manglende språk gjør det også vanskeligere å få verifisert eller avkreftet om gjengivelsene stemmer enn ved forsøk på telepatisk kommunikasjon med mennesker. I likhet med de fleste andre som påberoper seg overnaturlige evner vil mange dyretolker selv være overbeviste om at de faktisk kan kommunisere telepatisk med dyr.

Referanser
----------

1. ↑  – Jeg kan snakke med dyr Moss Avis
2. ↑  Dyretolk: - Katten Kjell lever, men er sliten VG
3. ↑  Monty Roberts begeistret publikum Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine. Arctic Equestrian Games
4. ↑  «Bekymret over nyfrelste "dyretolker"». *Fri Tanke*. 11. oktober 2011.
5. ↑  Dyretolker feiler spektakulært atter en gang Saksynt
6. ↑  Stollznow, K. (2003) The Ballad of Jed (and the Pet Psychic).*Skeptical Inquirer*. 19.1.
7. ↑  Moulton ST, Kosslyn, SM (2008) Using neuroimaging to resolve the psi debate. *Journal of Cognitive Neuroscience*. 20(1):182-192
8. ↑  «The Ballad Of Jed (And The Pet Psychic)». *Skeptical Inquirer*. 1. mars 2009.
9. ↑  Hvem tror de er synske? Arkivert 2014-07-14, hos Wayback Machine. Forskning.no
Dyrkøb sett fra Vor Frue kirke. Til venstre skimtes den tidligere *Trøstens Bolig*. I bygningen helt til høyre holder bokhandelen Atheneum til.  Foto: Orf3us 
**Dyrkøb** er en liten gate i Københavns Indre By.

Gaten strekker seg langs sydsiden av Vor Frue kirke og ligger på dennes tidligere kirkegård. Den er oppkalt etter en vinhandlergård på hjørnet av Nørregade, omtalt som *Dyrkøb* allerede i 1622. Navnet kan tyde på at verten hadde kjøpt vinhuset for dyrt, eller at kundene har vært utilfredse med prisene. Dyrkøb ble nedrevet i 1699, for at kirkegården kunne utvides. Etter anleggingen av Assistens Kirkegård på Nørrebro, ble Vor Frues kirkegård nedlagt.

Nyklassisistisk arkitektur
--------------------------

Adressene Dyrkøb 1–5 er oppført for forskjellige eiere i årene 1812–15, hvilket kommer til uttrykk i de nyklassisistiske fasadene. Dyrkøb 1/Skindergade 34 skyldes arkitekten C.F. Hansen, og er oppført på branntomten etter Metropolitanskolen, som ble totalt ødelagt da Vor Frue kirke styrtet sammen under britenes bombardement. Den nye bygning fikk navnet *Trøstens Bolig* og var tiltenkt som bolig for mindre formuende håndverkere. Fra 1854 ble den benyttet av *Samuel Soldin og Hustru Hanna Soldins Stiftelse* for uformuende enker eller ugifte kvinner. På 1970-tallet ble bygningen overtatt av *Kunstnerkollegiet* for studerende fra Kunstakademiet og Universitetet.

Referanser
----------

1. 1 2  Zinglersen, Bent: *Københavnske gadenavnes historie*, Politikens Forlag,1979
2. ↑  Fleischer, Jens: *København. Kulturhistorisk opslagsbog med turforslag. Besøkt 23. mars 2015* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dyrkøb – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
***Hjem går vi ikke*** er en norsk film fra 1955 av Walter Fyrst om bovilkårene ved Akerselva. Den er basert på fortellingen *En gutts dag* av Eva Seeberg. Opprinnelig skulle filmen hete *Jan – en dag av en gutts liv*.

Handling
--------

Ved et oppryddet Akerselva i 2005.
Filmen starter med en kortfilm om Le Corbusiers moderne bolighus «unité d’habitation» i Marseille. Deretter skifter scenen til en tre-roms leilighet som eies av en eldre kvinne spilt av Ella Hval. I leiligheten bor tre generasjoner; fem voksne og ett barn.Tidlig inn i handlingen rømmer den seks år gamle hovedpersonen *Jan*, spilt av Bjørn Olav Cook, hjemmefra noen sommeruker, sammen med sin store Sankt bernhardshund som de voksne har tenkt å avlive. Guttens foreldre spilles av Eva Strøm Aastorp og Carsten Byhring. Det unge kjæresteparet Toralv Maurstad og Kari Sundby bor også i leiligheten, men ønsker å flytte ut. Siste beboer er syersken Rønnaug Alten som er guttens tante. I diverse kryssklipp ser man et annet kjærestepar, nemlig bilverkstedets eier spilt av Jack Fjeldstad og hans kjæreste Ingrid Vardund. Andre roller spilles av Einar Vaage og Alf Malland. En ung Arve Opsahl hadde en mindre rolle i filmen, som var hans debutfilm.

Mottakelse
----------

En av anmelderne priste de vakre scenene fra Akerselva, men mente handlingen var for springende og at Sverre Arvid Berghs musikk hjalp lite med å bringe rytme til en usikker filmatisk komposisjon. Filmen ble vist på NRK fjernsyn i 1973. Filmrettighetene ble i 2007 kjøpt av Nordisk Film.

Referanser
----------

1. ↑  *Enda en Norsk Film om boligproblemer* i VG (28.5.1954)
2. ↑  Leif Borthen, *Trangbodd ved Akerselva* i VG (22.2.1955)
3. ↑  *Blandet mottakelse for TV-filmen "Men hjem går vi ikke"* i VG (16.5.1973)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hjem går vi ikke* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Hjem går vi ikke* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Hjem går vi ikke* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Kai Peter Vincent Østberg** (født 1963) er historiker som er professor ved Universitetet i Sørøst-Norge. Han har særlig arbeidet med fransk mentalitetshistorie i skjæringspunktet mellom sosialhistorie og politisk historie. 

Østberg ble cand. philol. i 1991 med hovedoppgave om den aristokratiske etos og forholdet til arbeid i Frankrike under det gamle regimet (ancien régime). I 2004 ble han dr.art. med en avhandling om lojalitetsbånd og sivilisering under den franske revolusjon. Han har undervist i historie og fransk kulturkunnskap ved Universitetet i Oslo.

Han har vært fagdommer i Kvitt eller dobbelt.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Kai Peter Østberg». *Universitetet i Sørøst-Norge* **(norsk)**. 30. desember 2015. Besøkt 9. april 2022.
3. ↑  Kai Østberg Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine. Det humanistiske fakultet, Universitetet i Oslo.
4. ↑  «Ludvig XIV», *NRK*, 21. oktober 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine. fra Høgskolen i Telemark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Kai Tak**-flyplassen i Hongkong (tradisjonell kinesisk: 啟德機場; jyutping: *Kai2 dak1 gei1 coeng4*) var fra 1925 til 1998 Hongkongs hovedflyplass. Den ble oppkalt etter eiendomsutviklerne Kai Ho og Au Tak. 

Den var inntil den ble stengt en av verdens mest krevende storflyplasser å lande på, og flygerne måtte ha en særskilt lisens for å lande der. 

Den såkalte *checkerboard*-innflyvningen til rullebane 13 (RWY 13) var den mest krevnde innflyvningen. Høye fjell umuliggjorde en vanlig rett innflyvning fra nordvest og vinden var generelt slik at landing motsatt vei, inn fra havet i sydøst, var utelukket. Derfor måtte man på et punkt under innflyvningen skifte retning. 

Instrumentinnflyvningen førte ikke rettlinjet til rullebanen, men mot en liten høyde som var utstyrt med et rødt-hvitt sjakkbrettmønster. Kursen inn mot dette "checkerboard" var 43° forskjellig fra rullebaneretningen.
Man måtte benytte en såkalt *IGS* (Instrument Guided System) innflyvning, noe som sjelden forekom andre steder i verden.

Flyene måtte altså foreta sin nedstigning mot *Checkerboard*-punktet, og så måtte det foreta en krapp sving på 43° mot høyre for å komme rett mot rullebanen. Dette var såpass nær rullebanen at flyveren bare hadde noen få sekunder etter svingen til å bringe flyet i rett stilling før landingen. Rullebanen var relativt lang, 3350 meter, men vindforholdene kunne være problematiske. 

En landing på Kai Tak ble regnet som en av de mest spektakulære landinger internasjonal luftfart kunne by på.

Flyplassen ble utvidet flere ganger, med lengre rullebane, flere taksebaner samt større terminal og oppstillingsområder. Til tross for dette var kapasiteten for liten. 

Før Hongkong ble overdratt til Folkerepublikken Kina i 1997 ble det besluttet av de britiske koloniherrer å begynne byggingen av en ny flyplass. Den nye flyplassen, Chek Lap Kok, ble tatt i bruk i 1998. Kai Tak International Airport ble stengt 6. juli 1998.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kai Tak Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Spektakulær video av en landing under sidevind
* Japan Airlines Boeing 747 crosswind landing Hong Kong - Spektakulær landing under sidevind

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Open de France er Frankrikes nasjonale åpne golfmesterskap
*For tennisturneringen, se French Open*
**Open de France** er en golfturnering på Europatouren. Den ble arrangert for første gang i 1906 og er det eldste åpne nasjonale mesterskapet på det europeiske kontinentet. Turneringen har vært del av Europatouren siden starten i 1972.

Det franske golfforbundet har lagt inn store ressurser for å øke turneringens status. Turneringen har ikke lenger noen tittelsponsor, noe som er uvanlig blant golfturneringer, men vanlig blant *major*-turneringene. I 2004 ble det for første gang arrangert kvalifiseringsturneringer for profesjonelle og amatører etter modell av The Open og US Open. Premiepotten er blitt mangedoblet fra 850 000 euro i 1999 til 4 000 000 euro i 2006. Selv om denne potten ble redusert til 3 millioner euro i 2010, er det likevel en av de største premiepottene på Europatouren. 

Turneringen ble tidligere spilt på forskjellige baner, men spilles siden 2002 på Le Golf National utenfor Paris.

Vinnere siden 2000
------------------

| År | Vinner | Land |
| --- | --- | --- |
| 2018 | Alexander Norén | Sveriges flagg |
| 2017 | Tommy Fleetwood | Englands flagg |
| 2016 | Thongchai Jaidee | Thailands flagg |
| 2015 | Bernd Wiesberger | Østerrikes flagg |
| 2014 | Graeme McDowell | Nord-Irlands flagg |
| 2013 | Graeme McDowell | Nord-Irlands flagg |
| 2012 | Marcel Siem | Tysklands flagg |
| 2011 | Thomas Levet | Frankrikes flagg |
| 2010 | Miguel Ángel Jiménez | Spanias flagg |
| 2009 | Martin Kaymer | Tysklands flagg |
| 2008 | Pablo Larrazábal | Spanias flagg |
| 2007 | Graeme Storm | Englands flagg |
| 2006 | John Bickerton | Englands flagg |
| 2005 | Jean-Francois Remesy | Frankrikes flagg |
| 2004 | Jean-Francois Remesy | Frankrikes flagg |
| 2003 | Philip Golding | Englands flagg |
| 2002 | Malcolm MacKenzie | Englands flagg |
| 2001 | José Maria Olazabal | Spanias flagg |
| 2000 | Colin Montgomerie | Skottlands flagg |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Open de France – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Profil på Europeantour.com

Portal: Golf
**Hjeltefjorden** er en 46 kilometer lang fjord i Vestland, og er en viktig seilingsled inn til Bergen. 
Hjeltefjorden strekker seg fra Fedje i nord til Byfjorden i sør. Fjorden strekker seg fra Fedjeosen sør for Fedje i nord til Byfjorden i sør. I vest er fjorden avgrenset av Øygarden og Sotra, i øst av blant annet Radøy, Holsnøy, Herdla og Askøy.

Navnet *Hjeltefjorden* kan ha en sammenheng med det gamle norske navnet på Shetland – *Hjaltland*, ettersom sjøveien til Hjaltland gikk via Hjeltefjorden. En annen teori forbinder navnet til en ukjent lokal høvding ved navn Hjalte. Dette var et vanlig mannsnavn i Norge og på Island i sagatiden.

Referanser
----------

1. ↑  Hjeltefjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  Fossen, Anders Bjarne; Askøys historie Bind I, Bergen 1999, s. 49.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om Hjeltefjorden

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Eposet understreker fulanienes tilknytning til kvegdrift Foto: John Atherton, 1967 
***Kaidara*** er en epos av ukjent alder fra fulanikulturen i Vest-Afrika. Det ble nedskrevet av den malisiske forfatteren og historikeren Amadou Hampâté Bâ og utgitt på fransk i 1969.

Hovedpersonen Hammadi og hans to venner Hamtuudo og Demburu reiser nedover fra menneskeverdenen til underverdenen, hvor de møter gullets gud Kaidara. Underveis på reisen støter de på merkelige steder, dyr og tegn. Hos Kaidara får hver av de tre med seg tre lass med gull, og tre formaninger. På veien tilbake utsettes de for to prøver, basert på formaningene. Hamtuudo og Demburu lytter ikke til rådene, og dør. Når Hammadi etter 21 års reise vender hjem, består han den siste prøven: han unnlater å drepe den fremmede mannen som bor i hus med kona hans. Han følger dermed det siste av rådene fra Kaidara, «handle aldri ut fra mistanker», og oppdager at det er hans egen sønn som bor der.

Eposet kan forstås på flere måter: som eventyr om en helt som lever opp til sin kulturs idealer, som mytisk reise gjennom fulanienes mytologiske landskap, og som en «esoterisk innvielsestekst – en tekst som gir innsikt i hemmelig kunnskap og viser hvordan et menneske kan og må oppføre seg for å være ekte fulani.» Fulaniidealene som framheves er respekt, generøsitet og verdighet. 

Fulanienes verdensbilde, slik det framkommer i eposet, understreker tilknytningen til kveget. Fulaniene er tradisjonelt nomadiske kvegdrivere, og i deres mytologi blir verden skapt av melk.

Eposet ble i 2015 utgitt på norsk i bokserien Verdens Hellige Skrifter.

Referanser
----------

1. ↑  Kaïdara Arkivert 7. oktober 2011 hos Wayback Machine.; webpulaaku.net
2. 1 2  Kilde for sitat og referat er Matthew Mongers innledning i 2015-utgaven
3. ↑  *Kaidara*. Utvalg, oversettelse og innledende essay av Matthew Monger. Bokklubben, 2015. (Verdens Hellige Skrifter; 85) ISBN 978-82-525-8433-2
«**Hjemmebrennervise fra Østerdal**» er et skillingstrykk. Alf Prøysen skrev i sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1955, at det var en revyvise av ukjent opprinnelse, men at den muligens kunne være laget av Magnus Hamlander fra Elverum.

Tekst
-----

**1.**Kom sett deg å hør skal jeg synge for deg om Østerdals viktigste næringsvei,  

av næringer finns det jo mange slags slag, nødsarbeid, jordbruk og underslag.  

Og jordbruket og skogbruket og misbruket skjenker jo levebrød til fattige, faderløse og enker,  

Men likest av næringer må man vel si er hjembygdens blomstrende hjemmeindustri.  

Dessverre må det sies at når vi den gjerning øver så er det jo et gode som vi fra våre sjøfolk røver,  

i sjøen var det før både brenning og vær, men nå har vi overtatt brenning og vær.  

  

**2.**Og vil du begynne på denne gjesjeft så skal du få av meg den beste resept,  

til satsen må brukes et kar som går an og kjøperen spanderer med glede et spann.  

Så blander du rosiner, gjær og sukker opp i spannet forresten kan du blande i omtrent alt mulig annet,  

stolben og bordben og filler og ben, pokkstein og galdstein og helvetes sten.  

Alle ting kan brukes til den industriaffære la så bare satsen stå til noget er i gjære  

sett den så bort på en kokeplate litt så skal du se at du får fin-fin sprit.  

  

**3.**Og dråpene drypper fra rørene ned og det er så rørende vakker å se  

men smaker du på dråpene blir du litt ør og synes at alt er et eneste rør.  

Men hører du at nogen går å lusker ut på gangen så er det kanskje lensmannsdrengen eller nogen annen  

da må du vise frem at du er smart og springe på skauen med sats og med fart.  

For industrien får jo ingen støtte i fra staten den unner oss jo neppe salt og ikke dram til maten,  

nei vi må lure oss til hver en kveld å arbeide flittig for fedrelandets vel.

Kilder
------

* De gamle visene 2 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1973
**Thomas Mark Williams** (født 17. april 1940 i Duluth i Minnesota, død 8. februar 1992 Marlborough i Massachusetts) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.

Williams ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som vant turneringen foran Canada og Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant alle fem kampene i sluttspillsserien og vant serien med maksimale ti poeng foran Canada med åtte og Sovjetunionen med fem poeng. Williams hadde fire assists og scoret et mål.

Williams ble også verdensmester i ishockey 1960, OL-turnering i Squaw Valley var også det 27. verdensmesterskapet i ishockey.

Etter OL spilte han åtte sesonger i Boston Bruins.

OL-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Gull **Gull** i ishockey USAs flagg USA

VM-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Gull **Gull** i ishockey USAs flagg USA

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Thomas Mark Williams, Find a Grave 18959770, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thomas Williams – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Williams – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Williams – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Williams – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Williams – Legends of Hockey Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Williams – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
*For sundet, se Tromsøysundet*.
**Tromsøysund** er en tidligere kommune i Troms fylke. Den eksisterte fra 1838 til utgangen av 1963. Ved opprettelsen hadde den navnet Tromsøe landdistrikt.

I 1860 ble Balsfjord fradelt som egen kommune. Tromsøysund hadde 2 632 innbyggere etter fradelingen. Den 1. januar 1861 ble en del av Tromsøysund med 110 innbyggere overført til Tromsø by. Den 1. januar 1873 ble en del av Malangen med 287 innbyggere overført til Tromsøysund. Samtidig ble en ubebodd del av Tromsøysund overført til Tromsø. Den 1. juli 1915 ble en del av Tromsøysund med 512 innbyggere overført til Tromsø. Den. 1. juli 1955 gikk en del med 1 583 innbyggere samme veg.

I 1948 kjøpte staten eiendommen Åsgård, gnr. 118, bnr. 1, i Tromsøysund. I 1961 var Åsgård sykehus ferdig bygget og klar for delvis drift og overført fra staten til Troms og Finnmark fylkeskommuner og bykommunene Harstad, Tromsø, Hammerfest, Vadsø og Vardø.

1. januar 1964 ble Tromsøysund og Tromsø kommuner, samt deler av Hillesøy og Ullsfjord kommuner, slått sammen til den nye Tromsø kommune. Tromsøysund hadde ved sammenslåingen 16 727 innbyggere.

Lokalhistoriewiki har en oversikt over grenseflyttingene mellom Tromsøysund og Tromsø.

Se også
-------

* Tromsøsundet (valgkrets)

Referanser
----------

1. ↑  *Arkivkatalog. Tromsøysund kommune. 1838–1963* Arkivert 13. april 2018 hos Wayback Machine. Tromsø kommune.
2. ↑  «Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen» (PDF). Statistisk sentralbyrå. 1999.
3. ↑  «Tromsøs historiske grenser». lokalhistoriewiki.no. 8. desember 2018.

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Forest Lawn-Long Beach** er en rundt 150 000 m² stor gravlund med likhus, som ligger i Long Beach i California. Gravlunden ble opprettet av entreprenøren Cecil Bryan sr. i 1921, som **Sunnyside Memorial Gardens**. Familien hans var ansvarlig for driften i tre generasjoner. Gravlunden var en av de største i Long Beach, men på 1970-tallet hadde den blitt i dårlig stand. I 1978 ble den kjøpt av Forest Lawn Memorial-Parks & Mortuaries. Firmaet pusset opp gravlunden og omdøpte den til **Forest Lawn - Sunnyside**, før den senere ble kalt **Forest Lawn - Long Beach**.

Gravlunden ble bygget i spansk kolonialstil, og har flere iøynefallende bygninger og detaljer. Det prominente Cathedral Tower i spansk renessansestil ble designet av familien Bryan og arkitekten Clarence L. Jay, og har vært et landemerke siden det ble bygget i 1924 og 1925. Det har overdådig utformede døråpninger og buer, store spanske vinduer i kunstglass, importert marmor og fliser. Julious Fisher, som var bosatt i Long Beach, laget intrikate stensiler og tresnitt på veggene i mausoleet. Marmoren ble utført av Lohr Marble Company i Pasadena, og restaurert av dem i 1978. Mausoleet var det første som ble utstyrt med Deagan-klokkespill i tårnet og pipeorgel, og det eneste som hadde et ekkoorgel kombinert med sitt vanlige pipeorgel.

Memorial Chapel, som er bygget med adobe og røde fliser, gjenspeiler også Californias spanske og meksikanske arv. Kapellet ble utformet av Benjamin Mako og hans kunstnergruppe, og Californias historie fra 1769 til 1909 er illustrert på glassmalerier. Bortenfor glassmaleriene er det en utskåret altertavle med et veggmaleri av Jesu oppstandelse, malt av R. Brownell McGrew.

Rotunden inneholder en statue av den mytologiske figuren Danaë. Den inneholder også byster av Konstantin den store, Karl den store, Augustin av Hippo, Dante Alighieri, Erasmus, William Tyndale, John Knox, John Milton, Thomas Jefferson og Ralph Waldo Emerson. I tillegg er det en paradismosaikk, som er en tolkning av Rafaels freskomaleri, og en Foucaults pendel, én av bare to i Sør-California.

Litteratur
----------

* Kath, Laura (2007). *Forest Lawn: The First 100 Years*. Tropico Press. ISBN 978-0966580136.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Tron Steffen Westberg** (født 1968 på Brekken) er en norsk folkemusiker og fele- og hardingfelespiller fra Røros. 

Westberg er født og oppvokst i bygda Brekken like ved svenskegrensen nordøst for Røros. Som 10-åring ble han med på felekurs hos Annar Gjelten. Han ble siden medlem av Brekken spellmannslag, og lærte mye av de andre medlemmene der, spesielt Jørgen Tamnes (1915–2000). Han har også gått i lære hos Harald Gullikstad (f.1939). Westberg fikk sin lærerutdanning ved Høgskolen i Telemark i Bø og lærte der også hardingfele og plukket opp flere slåtter fra området.

Han er kjent for å spille drivende og engasjert til dans. Han har fokusert mest på slåtter fra Rørosdistriktet og kanskje spesielt hjemmeområdet Brekken. Han spiller også hardingfeleslåtter fra Setesdal og Telemark. Han er videre musikalsk leder i *Brekken Spellmannslag*, medlem av gammeldansgruppen *Småviltlaget* og av trioen Westberg/Haugom/Frostvoll.
med *Småviltlaget* har han vunnet Landsfestivalen i gammeldansmusikk to ganger, mens trioen Westberg/Haugom/Frostvoll har vunnet Landskappleiken flere ganger. Westeberg ble selv tildelt Sagaprisen i 1997 og vant kongepokalen under Landskappleiken i 1999.

Diskografi i utvalg
-------------------

* *Gammelpols* (ta:lik 2013)

Se også
-------

* Liste over kongepokalvinnere i folkemusikk

Referanser
----------

1. ↑  ta:lik (februar 2013): *Tron Steffen Westberg slepper ny plate! - Gammelpols på Rørosmartnan 22. februar!*, hentet 29. juni 2014

Eksterne lenker
---------------

* folkemusikk.no Artikkel om Westberg
* rockipedia Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
**Thomas Wriothesley, 1. jarl av Southampton** (født 21. desember 1505 i London, død 30. juli 1550 i Lincoln Place i samme by) var en engelsk politiker som blant annet hadde vervet som rikskansler.

Liv og virke
------------

Ved tidlig alder inntrådte Thomas Wriothesley i tjeneste hos Thomas Cromwell og kardinal Thomas Wolsey, og han forstod å snart gjøre seg skattet av sine arbeidsgivere. 

Da klostrene ble oppløst ble han rikt belønnet for sine tjenester med tidligere kirkelige eiendommer mellom Southampton og Winchester. I mai år 1530 ble hav utsett til *Clerk of the Signet*, et høyt embede ved det kongelige hoff. Han ble senere kong Henrik VIIIs ambassadør i Brussel, og der virket han frem til år 1539. 

Etter dette woppdrag i utlandet ble han en av kongens fremste sekretærer i 1540, og samme år ble han slått til ridder. Hans mentor, Thomas Cromwell, falt i unåde, men Wriothesley klarte å holde seg inne med kongen. 

Det ble i 1542 sagt at han styrte det meste av England. Han forsøkte å få til en allianse mellom England og Spania i 1543, og ble adlet som baron Wriothesley av Titchfield i 1544. 

Etter å ha vært lordseglsbevarer i noen måneder ble han rikskansler i 1544. Han ble beryktet for rettsforfølgelsen av Anne Askew, som var tiltalt for heresi. Det ble fortalt at sir Anthony Kingston, som var *constable* i Tower of London, ikke klarte å torturere henne etter å ha sett hennes mot på strekkbenken, og at Wriothesley personlig tok over avhøret av henne. 

Han var en av eksekutørene av Henrik VIIIs testamente, og i henhold til det ble han i februar 1547 utnevnt til jarl av Southampton. Hans fall ble at han hadde vært uforsiktig nok til å utnevne fire personer som sin etterfølger som rikskansler. Da dette ble kjent måtte han gå av, i mars 1547. Han gikk da også ut av Det kongelige råd. 

Wriothesley ble senere gjeninnlemmet i Det kongelige råd, og hadde en ledende rolle i å sørge for Edward Seymours fall. Han klarte allikevel ikke å komme tilbake til sin tidligere posisjon før han døde i juli 1550. 

Han ble etterfulgt som jarl av sin sønn Henry.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p17258.htm#i172573, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  G. R. Elton, *The Tudor Revolution in Government* (Cambridge: Cambridge University Press, 1953) s. 308ff.
4. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Thomas Audley** | **Rikskansler**(1544–1547) | Etterfølger:**Willam Paulet** |
| Forgjenger:***Ny opprettelse*** | **Jarl av Southampton**(1547–1550) | Etterfølger:**Henry Wriothesley** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Lars Trægde** (født 12. april 1967 i Tønsberg) er en norsk billedkunstner. Han lager først og fremst installasjonskunst der han arbeider med ulike medier som foto, film, skulptur og arkivmateriale.

Bakgrunn og arbeid
------------------

> (Lars Trægdes) kunstnerskap har et litterært perspektiv og kan sammenlignes med hvordan en forfatter bygger opp ulike identiteter i en sone mellom fiksjon og virkelighet.
> 
> 
> Tone Lyngstad Nyaas, Haugar Vestfold Kunstmuseum  
> (fra katalogen *Transit Vestfold*, 2011)
> 
> 

Lars Trægde vokste opp i Stavern. Han har kunstutdannelse fra Kungl. Konsthögskolan i Stockholm (1994- 1999), der han tok mastergrad, og fra Högskolan för fotografi och film ved Göteborgs universitet (1999- 2000). 

Lars Trægde er gift med billedkunstneren Anne Trægde. De bor og arbeider på Torød i Færder kommune i Vestfold. Lars Trægde arbeider også i Stockholm.

Eksterne lenker
---------------

* Kunstprosjekt av Lars Traegde

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
Thomas de Beauchamps våpenskjold
**Thomas de Beauchamp, 12. jarl av Warwick** (født 16. mars 1338 eller 1339, død 8. april eller 8. august 1401) var en engelsk adelsmann som ble en av Rikard IIs fremste motstandere.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av Thomas de Beauchamp, 11. jarl av Warwick og Catherine Mortimer, datter av Rogert Mortimer, 1. jarl av March. I 1369 etterfulgte han sin far som jarl av Warwick. 

### Virke

I 1373 deltok han i John av Gaunts felttog i Frankrike, og på denne tiden ble han ridder av Hosebåndsordenen. I parlamentene i 1376 og 1377 var han en av de som ble utpekt til å følge reformen av Rikard IIs regjering. Da reformen ikke ble så effektiv som man hadde håpet ble Beauchamp utnevnt til guvernør over kongen.[] Han tok med seg en stor avdeling soldater og bueskyttere under Rikards felttog i Skottland i 1385.

Warwick var i 1389 en av Lords Appellant, som forsøkte å skille kongen fra hans favoritter. Etter at Rikard tok tilbake makten trakk Warwick seg tilbake til sine eiendommer, men i 1397 ble han siktet for høyforræderi, angivelig fordi han hadde vært med på jarlen av Arundels angivelige konspirasjon.[] Han ble fengslet i Tower of London, i tårnet som senere fikk navnet Beauchamp Tower. Warwick sa seg skyldig og ba kongen om nåde. Han måtte gi fra seg sine titler og eiendommer, og ble forvist til Man for livstid. Men allerede året etter ble han igjen satt i Tower, inntil han ble sluppet fri i august 1399 etter Henry Bolingbrokes innledende seiere over Rikard II. 

Da Bolingbroke avsatte Rikard og ble kronet som kong Henrik IV fikk Beauchamp sine titler og eiendommer tilbake. Han var en av de som oppfordret Henrik IV til å henrette Rikard, og kjempet for den nye kongen under opprøret i 1400. 

Han døde i 1401, enten den 8. april eller 8. august.[] Hans ble etterfulgt som jarl av sønnen Richard, som han hadde med hustruen Margaret, datter av William Ferrers, 3. baron Ferrers av Groby.

Referanser
----------

1. 1 2   Oxford Dictionary of National Biography[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage person ID p349.htm#i3484, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Thomas de Beauchamp** | **Jarl av Warwick**(1369–1401) | Etterfølger:**Richard de Beauchamp** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Forfatterforeningen av 1952** ble stiftet den 28. april 1952 av 32 norske forfattere i protest mot at Den norske Forfatterforening (DnF) lot seg representere i Norsk språknemnd, som hadde som formålsparagraf å arbeide for samnorsk. Forfatterne mente at forfatterforeningen skulle arbeide til beste for alle sine medlemmer, og at en representasjon i Norsk språknemnd ville motarbeide interessene til dem som motsatte seg en statlig styrt sprogpolitikk. Arnulf Øverland, som hadde vært formann i DnF fra 1923 til 1928, ble den nye foreningens formann, mens Sigurd Hoel ble formann i dens litterære råd. Andre forfattere som meldte seg inn i den nye foreningen var blant andre André Bjerke, Agnar Mykle, Claes Gill (som tok initiativet til bruddet), Terje Stigen, Jens Bjørneboe, Carl Keilhau, Per Arneberg, Aasmund Brynildsen, Francis Bull, Finn Bø, Solveig Christov, Odd Eidem, Ebba Haslund, Helge Ingstad, Erik Krag, Øistein Parmann, Gunnar Reiss-Andersen, Cora Sandel, Gabriel Scott, Ernst Sørensen, Trygve Braatøy og Peter Wessel Zappfe. Medlemskapet besto hovedsakelig, men ikke utelukkende, av riksmålsforfattere. Blant annet var nynorskforfatteren Aslaug Vaa medlem.

Forfatterforeningen av 1952 gikk til søksmål mot DnF, igjen med begrunnelsen at arbeidet for samnorsk var i strid med DnFs formålsparagraf. Saksøkerne tapte imidlertid saken i Oslo Byrett i 1957, og lyktes heller ikke i Høyesterett.

Opprettelsen av Norsk språknemnd førte forøvrig ikke bare til full splittelse i Forfatterforeningen, men også til Foreldreaksjonen mot samnorsk i skolen, som i 1952 rakk å samle over 400 000 underskrifter mot den offentlige sprogpolitikken.

Forfatterforeningen av 1952 gikk tilbake til Den norske Forfatterforening i 1966 efter at den såkalte Vogt-komiteen la frem sin innstilling. Idet Forfatterforeningen av 1952 også hadde noen medlemmer som ikke var skjønnlitterære forfattere, medførte sammenslåingen at Den norske Forfatterforening for første gang siden 1896 fikk medlemmer fra fagprosa-siden.

Se også
-------

* Det Norske Akademi for Språk og Litteratur

Referanser
----------

1. ↑  Jan E. Hansen og André Savik (1980). *Med ordet i sin makt, 13 essays om riksmålsforfatternes kamp for sproget*. Dreyer. s. 95-101. ISBN 8209018132.
2. ↑  Carl Keilhau (1957). *Rettssak mellom forfatterne*. Oslo.
3. ↑  Alexander Brinchmann og Sigurd Evensmo (1968). *Norske forfattere i krig og fred*. Oslo: Gyldendal.
4. ↑  Edvard Hoem (21. januar 2011). «Mange rom, opne dører i samtidslitteraturen». Den norske Forfatterforening. Besøkt 3. juni 2012. «Alle medlemmer av utbrytarorganisasjonen frå 1952 skulle få bli med heim til moderhuset! Dermed fekk Den norske Forfatterforening ein del medlemmer som ikkje var skjønnlitterære forfattarar, men skribentar som når det gjaldt språksyn stod nær medlemmene av 52-organisasjonen.» [*død lenke*]

Portal: Litteratur
**Lars Arne Takla** (født 10. januar 1944 i Odda) er en norsk næringslivsleder. Han har særlig vært aktiv i petroleumssektoren. 

Takla er utdannet fra Norges tekniske høgskole i Trondheim. Fra 1971 til 1977 arbeidet han ved Norzink i Odda der han arbeidet med forskning, som driftsingeniør, og etter hvert sjef for aluminiumsfluoridfabrikken. Deretter begynte han i 1977 i oljeselskapet Phillips. Fra 1985 til 1989 var Takla feltdirektør. Han ble deretter administrerende direktør for ConocoPhillips Norge. Han var sentral i arbeidet for restrukturering av Ekofisk-feltet. Takla har også vært styreleder i Noreco.

Kongen utnevnte 11. november 2005 Takla til kommandør av St. Olavs Orden «for hans innsats for norsk petroleumsvirksomhet.»

Referanser
----------

1. ↑  Leder for North Sea United Arkivert 29. oktober 2013 hos Wayback Machine. Kulturminne Ekofisk, Norsk Oljemuseum.
2. ↑  «Takla får St Olav for petroleumsinnsats» Arkivert 21. januar 2011 hos Wayback Machine. ConocoPhillips, 19. oktober 2005.
3. ↑  «Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet», Kongehuset.