recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Canadas flagg Canada |
| Kjelkehockey |
| Paralympiske vinterleker |
| Sølv | 2018 Sør-Koreas flagg Pyeongchang | Kjelkehockey |
| Bronse | 2014 Russlands flagg Sotsji | Kjelkehockey |
| VM i kjelkehockey |
| Gull | 2017 Sør-Koreas flagg Gangneung | Kjelkehockey |
| Sølv | 2015 USAs flagg Buffalo | Kjelkehockey |
| Gull | 2013 Sør-Koreas flagg Goyang | Kjelkehockey |
| Bronse | 2012 Norges flagg Hamar | Kjelkehockey |

**James Gemmell** (født 26. april 1980 i 100 Mile House i Britisk Colombia) er en canadisk kjelkehockeyspiller. Han har to paralympiske medaljer i kjelkehockey for Canada, og fire VM-medaljer, hvorav to gull.

Bakgrunn
--------

Gemmells funksjonshemming skyldes at han måtte amputere høyre fot over kneet etter en bilulykke i 2004. Han begynte med kjelkehockey i B.C. Eagles i 2006, og debuterte på det canadiske landslaget i 2008.

Idrettskarriere
---------------

Han deltok på Canadas lag som vant World Sledge Hockey Challenge 2008 og Hockey Canada Cup 2009. Han spilte på Canadas lag som kom på andreplass i Japan Para Ice Sledge Hockey Championship 2011. I 2012 vant Canada World Sledge Hockey Challenge. De deltok i VM i kjelkehockey 2012, og fikk der bronse etter at de slo Tsjekkia 2-0 i bronsefinalen. 

Han deltok på Canadas lag som vant World Sledge Hockey Challenge 2013, og han deltok også i VM i kjelkehockey 2013, der Canada vant finalen 1-0 over USA. De fikk bronse i kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014. 

I 2015 fikk Canada bronse i World Sledge Hockey Challenge, og de fikk sølv i VM i kjelkehockey 2015, der USA vant finalen med 3-0. De vant Turin Para Ice Hockey International Tournament 2015, og fikk sølv i begge World Sledge Hockey Challenge-turneringene i 2016. Canada kom på andreplass i Stillehavsmesterskapet i kjelkehockey (IPC Pan-Pacific Championship) i 2016, etter tap 1-4 mot USA i finalen.

I VM i kjelkehockey 2017 vant Canada mesterskapet, etter at de slo USA 4-1 i finalen. I World Sledge Hockey Challenge 2017 kom Canada på andreplass, og de vant Turin Para Ice Hockey International Tournament 2017. 

I 2018 representerte han Canada under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Canada tapte der finalen 1-2 mot USA.

Referanser
----------

1. ↑  Hockey Canada - *James Gemmell*, besøkt 30. mars 2018.
2. ↑  IPC - *James Gemmell*, besøkt 30. mars 2018.
3. ↑  Team USA Hockey - *2016 IPC Pan-Pacific Championship*, besøkt 30. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos IPC
* Profil hos Hockey Canada
* Profil hos Canadas paralympiske komité
* Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 31. mars 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
* Profil hos Sochi2014.com Arkivert 31. mars 2018 hos Wayback Machine. (PL 2014)
* Presentasjon ved Paralympics 2014
**Hainleite** er en skogkledd kalksteinsås i det nordlige Thüringen i Tyskland. Området ligger i kommunen (Landkreis) Kyffhäuserkreis sør for elva Wipper mellom byene Bleicherode og Sondershausen. Høgeste punkt er på 464 moh.

Området har blandingsskog med bøk som dominerende treslag. Foruten skogsdriften er turisme viktig i Hainleite. Særlig er området søkt av fotturister, og Hainleite krysses av tre større vandringsleder:

* Barbarossaweg mellom Korbach i Hessen) til Kyffhäuser
* Hainleitewanderweg S2 mellom Friedrichsrode og Sachsenburg
* Hauptwanderweg Eisenach – Sondershausen – Kyffhäuser – Wernigerode

Sammen med Kyffhäuser-bergene og Windleite utgjør Hainleite naturparken Kyffhäuser.

Eksterne lenker
---------------

* Wandergebiet Sonderhausen Hainleite
* Verwaltungsgemeinschaft Hainleite
* Touristische Informationen Sondershausen

Litteratur
----------

* Harald Rockstuhl: *Sagenbuch vom Dühn aus dem Helbetal und von der Hainleite in Thüringen*. Bad Langensalza, 2005, ISBN 3-937135-71-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Disentis/Mustér** er en landsby og kommune i Surselva (dvs. den fremre Rhinens dal) i den sveitsiske kantonen Graubünden. Tettstedet ligger på 1130 moh. og er i dag et kjent vintersports- og kursted. Historisk er stedet betydningsfull på grunn av klosteret som ble grunnlagt her på 700-tallet. Gjennom hele middelalderen var Disentis et kulturelt og politisk midtpunkt i Graubünden. Stedet regnes også som det retoromanske språkets sentrum. Av kommunens 2100 innbyggere snakker 75 % retoromansk (*sursilvan*-dialekten) og 20 % tysk.

Disentis/Mustér ligger ved foten av to viktige fjellpass: I vest fører Oberalppasset til Urseren (og videre mot Lausanne). I sør går Lucmagnpasset til Ticino (og videre mot Italia).

Kommunens offisielle betegnelse siden 1963 er en dobbelform bestående av stedets tyske (*Disentis*) og retoromanske navn (*Mustér*).

Referanser
----------

1. ↑  «Ständige Wohnbevölkerung nach Staatsangehörigkeitskategorie Geschlecht und Gemeinde; Provisorische Jahresergebnisse; 2018». BFS. 9. april 2019. Besøkt 11. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Disentis/Mustér – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** LIR **·** GeoNames
 |
**Park Royal** er et industri- og forretningsområde i det nordvestlige London. Størsteparten av området ligger i Brent mens en mindre del tilhører Ealing. Det er den største forretningsområdet i London med sine rundt 500 hektar.

Park Royals forretningspark har over 1 200 forretninger, som sysselsetter rundt 35 000 arbeidere. Bortimot 500 matselskaper er lokalisert i Park Royal som alene sysselsetter mer enn 14 000 mennesker.

Navnet kommer fra en park som ble opprettet der i 1903 av Royal Horticultural Society som en permanent utstillingspark for RHS’ årlige show. Stedet viste seg å ikke være egnet, og allerede i 1905 solgte organisasjonen stedet. På grunn av gode kommunikasjonsmuligheter begynte man raskt å bygge ut industri i Park Royal. 

Mot nord grenser området mot Network Rails depot i Stonebridge Park; mot øst mot Acton Lane og Park Royal Road; mot sør mot Western Avenue (A40 og mot vest North Circular Road. Park Royal undergrunnsstasjon ligger rett ved Western Avenue, og Harlesden stasjon er like ved Park Royal. 

Grand Union-kanalen renner gjennom midten av området.

Guinness' bryggeri under rivingen i 2005.  Foto: Justin Cormack 
Blant de største selskapene som har bygninger i Park Royal er McVities og Heinz. Guinness hadde tidligere et bryggeri der, men det har blitt revet. 

Det er til enhver tid flere bygninger som står tomme, og flere av disse har blitt brukt til illegale fester ettersom området stort sett er tomt for mennesker etter arbeidstid.

Referanser
----------

1. ↑   «Invest in the UK Park Royal», *Invest in the UK*.
2. ↑   «Chapter 13 - Park Royal», *Brent Council Unitary Development Plan*. London Borough of Brent.
3. ↑   Wallop, Harry (18. februar 2012): «London's 'bread basket' wrestles to keep costs down as even foodies cut back», *The Daily Telegraph*.

Eksterne lenker
---------------

(en) Park Royal, London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Park Royal Business Group Arkivert 26. juni 2017 hos Wayback Machine.
* West London Business
**Anders Aschim** (født 8. august 1958 i Tromsø) er en norsk teolog, bibeloversetter og sakprosaforfatter. Han er professor ved Institutt for religion, livssyn og kyrkjefag ved Høgskulen i Volda. Fra studieåret 2016/17 er han professor i religion, livssyn og etikk ved Høgskolen i Hedmark.

Aschim vokste opp i Tromsø og på Hamar. Han har teologisk embetseksamen med mellomfag i hebraisk og musikk, og ble doktor philos. i 2010. Han virket som prest i blant annet Ringebu og Enebakk. I tillegg har Aschim hatt forskings- og undervisingsstillinger ved Menighetsfakultetet. Han er med i prosjektet som utarbeider en fullstendig revisjon av bibeloversettelsene til både bokmål og nynorsk i regi av Bibelselskapet. Denne oversettelsen kom ut i 2011.

Faglig har Aschim særlig tatt for seg Dødehavsrullene og livet til salmeforfatteren Elias Blix, som han gav ut en fyldig biografi om i 2008. Dette arbeidet var også grunnlaget for doktoravhandlingen han la fram høsten 2010: *Ein betre vår ein gong : Elias Blix / Uavslutta vitskapleg etterskrift.*

Aschim har publisert en rekkje artikler om emner knyttet til oversettelse av Bibelen, Dødehavsrullene og om den tidlige målbevegelsen. I tillegg til tradisjonelle media har Aschim og benyttet seg av nyere former, som blogger.

Bibliografi
-----------

* 

* (no) Publikasjoner av Anders Aschim i BIBSYS
* 

* (no) Publikasjoner av Anders Aschim i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* *Hemmeligheten i hulen – en fortelling om Dødehavsrullene* (1999)
* *Ein betre vår ein gong. Elias Blix* (2008)
* *Bibelen 3.0 bak Bibel 2011* Verbum 2013 ISBN 978-82-543-1223-0

Referanser
----------

1. ↑  UiT (PDF)[*død lenke*]
2. ↑  UiT
3. ↑  Bibsys[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* «Anders Aschim» i Allkunne
* Blixblog. Blogg om Elias Blix skrevet av Anders Aschim
* qumran.no Arkivert 2. juni 2011 hos Wayback Machine.. Nettsted om Daudehavsrullane drevet av Anders Aschim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
***Achtung – Panzer!*** er en bok som kom ut i 1937 av Heinz Guderian som tar for seg bruk av pansertropper. Den foreslå en ny type krigføring, som gjorde nytte av konsentrert bruk av tanks sammen med luftstyrker, som senere ble kjent som blitzkrig. Boken argumenterer også mot bruk av kavaleritropper, gitt hvor effektive maskingevær hadde vist seg, og anbefaler derfor å erstatte kavaleriet med mekaniserte tropper.

Den første halvdelen av boken tar for seg skyttergravskrig og hvordan den type krigføring ble vanlig under første verdenskrig. Deretter tar den for seg utviklingen av de første tankene.

Boken og Guderian var en stor innflytelse innen utviklingen av tysk krigføring mellom verdenskrigene.

Referanser
----------

1. 1 2  Media, Everest (4. juni 2022). *Summary of Heinz Guderian's Achtung Panzer!* **(engelsk)**. Everest Media LLC. ISBN 979-8-8225-2714-0.
2. ↑  Harding, David P. (1994). «Heinz Guderian As the Agent of Change: His Significant Impact on the Development of German Armored Forces Between the World Wars». *Army History*. 31: 26–34. ISSN 1546-5330. Besøkt 13. september 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** OCLC
 |
I sannsynlighetsteori og statistikk er **odds** for en begivenhet lik sannsynligheten for at begivenheten inntreffer dividert på sannsynligheten for at begivenheten ikke inntreffer. Matematisk er odds lik *p* / (1 − *p*), der *p* er sannsynligheten for at begivenheten skal inntreffe. For eksempel, hvis man velger en tilfeldig ukedag, så er oddsen for at man velger søndag lik 1/6 (ikke 1/7). Logaritmen til oddsen kalles logit.

Odds har i lang tid vært den normale måten å representere sannsynligheter på blant bookmakere, selv om måten oddsen presenteres på varierer. Utbetalingsodds er basert på "odds mot" resultatet det tippes på, dvs. (1-p)/p (lik "odds for" et resultat som ikke gir gevinst), men bookmakeren har justert denne litt ned i forhold til sine forventninger for å sikre ham eller henne forventet gevinst på veddemålet.

Oddsselskaper i Norge kontrolleres av Lotteritilsynet

Se også
-------

* Bookmaker
* Sannsynlighetsteori
* Statistikk
* Gambling

Referanser
----------

1. ↑  «How to Calculate Odds: 11 Steps (with Pictures)». *wikiHow* **(engelsk)**. Besøkt 16. april 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Red Storm Rising*** er et ubåt-simulatorspill basert på Tom Clancys roman *Rød storm* (orig. *Red Storm Rising*). Spillet ble utgitt i 1988 av MicroProse og Sid Meier var med på utviklingen av spillet. Spilleren får ansvar for en amerikansk ubåt som må utføre en rekke oppdrag i Norskehavet under en Sovjetisk invasjon av Europa.

Spilleren kan starte tidlig på 1980-tallet med en eldre ubåt, eller sent på 1980-tallet da også «Seawolf»-klassen er tilgjengelig, men der sovjetiske sonarer, skip og våpen også er bedre. Målet er å utføre oppdragene, påføre fienden størst mulig tap, og stoppe invasjonen av Norge og Island. Å holde seg skjult, gjenkjenne sonarer fra andre fartøy og evnen til å styre unna fiendtlige torpedoer er viktig for å overleve.

I Commodore 64-versjonen kom spillet med en papp-ramme med tekst for hva hver knapp ble brukt til som man la over tastaturet, for lettere å holde orden på alle de kommandoene man kunne gi mannskapet på ubåten.

Mottagelse
----------

*Compute!* kalte *Red Storm Rising* et «must» for fans av Tom Clancy eller militære simulatorer. I 1996 ble spillet listet som det 39. beste PC-spillet noen gang.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Sheffield, Richard (februar 1989). «Red Storm Rising». *Compute!*. s. 66. Besøkt 4. februar 2013.
3. ↑  «150 Best Games of All Time». Arkivert fra originalen 24. juli 2012. Besøkt 5. februar 2016.
4. ↑  150 Best (and 50 Worst) Games of All Time, s. 68

Portal: Videospill

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |
***Gran Turismo 2*** er et bilspill til PlayStation som kom ut i 1999. Det ble utviklet av Polyphony Digital og gitt ut av Sony Computer Entertainment.

Det neste spillet i serien, *Gran Turismo 3: A-Spec*, kom ut til PlayStation 2 i 2001.

Handling
--------

Spilleren skal manøvrere en bil for å konkurrere mot kunstig intelligente sjåfører på forskjellige racerbaner. Spillet bruker to forskjellige moduser: Arcade Mode og Simulation Mode. I arkade-modusen kan spilleren fritt velge mellom ulike kjøretøy de ønsker å bruke. Men simuleringsmodusen krever at spilleren først skaffer seg førerkort, betaler for kjøretøy og tjener trofeer før det er mulig å låse opp enda flere racer-baner. Gran Turismo 2 inneholder 27 racing-baner, inkludert rally-baner.

Sammenlignet med Gran Turismo er spillingen, fysikken og grafikken veldig like. Men bremsene er annerledes, og har mye mindre sannsynlighet for å låse seg. I tillegg kan man velge mellom mange flere kjøretøy og baner.

Referanser
----------

1. ↑  Rignall, Jaz (21. desember 1999). «Gran Turismo 2». *IGN* **(engelsk)**. Besøkt 5. desember 2022.
2. ↑  «Gran Turismo 3 A-spec». *IGN* **(engelsk)**. Besøkt 5. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Gran Turismo 2* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo 2* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo 2* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo 2* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo 2* hos GameSpot Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo 2* hos IGN Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo 2* hos VGMdb Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo 2* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Videospill
**Robert Lee McCollum** (født 30. november 1909, død 5. november 1967) – også kjent som **Robert Lee McCoy** og **Robert Nighthawk** – var en amerikansk bluesgitarist og -sanger. I 1983 ble han posthumt valgt inn i Blues Hall of Fame.

McCollum ble født i Helena, Arkansas, men forlot tidlig hjembyen for å livnære seg som omvandrende musiker. En stund bodde han i Memphis, Tennessee, der han spilte med lokale orkestre og musikere, som The Memphis Jug Band. Av Houston Stackhouse lærte han å spille slidegitar, og han opptrådte sammen med ham på radio i Jackson, Mississippi.

Etter en del farting rundt i Mississippi tok han moras etternavn McCoy og flytta til St. Louis, Missouri. Her spilte han bl.a. sammen med Henry Townsend, Big Joe Williams og Sonny Boy Williamson, og disse fire gjorde i 1937 innspillinger for Victor Records i Aurora, Illinois. Han gjorde også noen soloinnspillinger, bl.a. "Prowling Night-Hawk", som gav opphav til hans seinere kunstnernavn.

Mange av dem han spilte sammen med gjorde seinere karriere i Chicago, men McCoy fortsatte sin omflakkende tilværelse, og gjorde bare spredte opptak og radioopptredener. Deretter forsvant han fra offentligheten i en lang periode.

Noen år seinere dukka han opp med elektrisk slidegitar under navnet Robert Nighthawk, og begynte å spille inn for Chess Records. Dette var også Muddy Waters' selskap, og sjøl om de to hadde en nokså lik spillestil, ble det på grunn av hans ustadige livsstil og mindre sjølsikre sceneopptreden ikke noen kommersiell karriere på Nighthawk.

Innspillinger
-------------

* *Robert Nighthawk: Prowling with the Nighthawk* – opptak fra åra 1937-1952.
* *Ramblin' Bob* (Saga) – opptak fra 1937-1952.
* *Live on Maxwell Street* (Rounder 2022) – opptak på gata i Chicago 1964.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, www.dnb.de, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Discogs, oppført som Robert Nighthawk, Discogs artist-ID 328160, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Discogs, oppført som Robert Lee McCoy, Discogs artist-ID 949081, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Innvalgte i Blues Hall of Fame 1983 (besøkt 27. august 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Lee McCollum på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Robert Lee McCollum på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Robert Lee McCollum på AllMusic Rediger på Wikidata
* allmusic.com[*død lenke*] - biografi og detaljert diskografi
* "Bricks in My Pillow" — The Robert Nighthawk Story

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Skåla** er et fjell ved Loen i Stryn kommune, Sogn og Fjordane. Skåla ligger på 1 843 meter over havet, mens den nærliggende *Stryneskåla* er 1 848 moh. Skålas topp ligger kun 6,4 kilometer fra fjorden.

På toppen står Skålatårnet (Kloumanstårnet), et tårn murt i stein med 22 sengeplasser, som ble oppført i 1891 av doktor Hans Henrik Gerhard Klouman. En utbredt myte hevder at tårnet var ment å være et tiltak for tuberkulosesyke. Det er uenighet mellom muntlige gjenfortellinger og skriftlige kilder om dette.

Hvert år blir motbakkeløpet *Skåla 1848 meter rett opp* arrangert. Det går fra dalbunnen og opp og er på 1 823 høydemeter. Bakkene fra Tjugen til Skålatårnet er en av Norges lengste sammenhengende motbakke.

Kloumanstårnet
--------------

Dr. Klouman var ifølge myten av den oppfatning at den tynne luften ville gjøre folk friske og de kunne oppholde seg i Kloumanstårnet. Frisk høyfjellsluft skulle angivelig være helsebringende for tuberkulosen som var en stor folkesykdom på slutten av 1800-tallet. Det hevdes etter myten at dette argumenterte doktor Hans Henrik Gerhard Klouman i Innvik med da han klarte å skape interesse for å få bygd et tårn på Skåla, 1848 moh. Samtidig så man at dette kunne være interessant for et økende antall turister. De to hotellene i Loen støttet med 100 kr hver og i alt ble det samlet inn 1100 kr. Det ble bestemt at det skulle lages en en-meter bred ridevei opp, sånn at folk kunne fraktes på hesteryggen. Grunneierne avstod fri grunn og fikk som kompensasjon enerett til føringen. Tårnet har over metertykke vegger og er på to etasjer. I andre etasje er det tre køyer over hverandre, i en halvsirkel, med plass til i alt syv i hver seng. Tårnet blir drevet som selvbetjent turistforeningshytte av Bergen Turlag.

I oktober 2016 åpnet Skålabu, som ny hovedhytte på Skåla.

Litteratur
----------

Skåla sett fra Loen.  
Foto: Peter Van den Bossche (2008)
* *Opptur – 267 fotturar i Sogn og Fjordane* av Anne Rudsengen

Referanser
----------

1. 1 2  «Norgeskart». Kartverket. 12. januar 2015.
2. ↑  NRK. «Går til åtak på Skåla-historia». *NRK*. Besøkt 9. juni 2016.
3. ↑
4. ↑  «Norges lengste motbakke». Aftenbladet. 12. august 2008. Arkivert fra originalen 2. oktober 2008. Besøkt 3. mai 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen Turlag om Skålatårnet
* Bergen og Hordaland turlag om Skålabu

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Aude Biannic** (født 17. mars 1991 i Landivisiau) er en fransk syklist. Hun ble fransk mester i banesykling (forfølgelsesritt) i 2011 og i landeveisritt 2018. I tillegg tok hun sølv i poengrittet under junior-EM i banesykling 2009.

Meritter
--------

2020
Bronse - det franske mesterskapet i landeveissykling (tempo)
10.-plass - Omloop Het Nieuwsblad
2019
Bronse - det franske mesterskapet i landeveissykling (fellesstart)
7.-plass - Omloop Het Nieuwsblad
2018
Fransk mester i landeveissykling (fellesstart)
2.-plass - Lotto Belgium Tour
1 etappeseier (prolog)
6.-plass - Ladies Tour of Norway
2017
Bronse - det franske mesterskapet i landeveissykling (tempo)
2016
10.-plass - Chrono des Nations (Les Herbiers-Vendée)
2015
Sølv - det franske mesterskapet i landeveissykling (tempo)
6.-plass - Tour de Bretagne
8.-plass - Chrono Champenois
2014
3.-plass - Route de France
Bronse - det franske mesterskapet i landeveissykling (tempo)
4.-plass - Tour de Bretagne
2013
Bronse - det franske mesterskapet i landeveissykling (tempo)
4.-plass - U23-EM i landeveissykling (tempo)
9.-plass - U23-EM i landeveissykling (fellesstart)
10.-plass - Giro Toscana
1 etappeseier (4. etappe)
2012
10.-plass - landeveisrittet ved sommer-OL 2012 (London)
Sølv - det franske U23-mesterskapet i landeveissykling (tempo)
2.-plass - Prix de la Ville de Pujols
3.-plass - Tour de Bretagne
2011
Tour de Charente-Maritime féminin
10.-plass - VM i landeveissykling, fellesstart (Danmark)
Fransk mester i banesykling, forfølgelsesritt
2010
Fransk U23-mester i landeveissykling (tempo)
5.-plass - U23-EM i landeveissykling
2009
Sølv - junior-EM i banesykling, poengritt (Minsk)
Sølv - det franske juniormesterskapet i landeveissykling (tempo)
Bronse - det franske juniormesterskapet i landeveissykling (fellesstart)
2.-plass - Chrono des Nations (Les Herbiers-Vendée)
2.-plass - Omloop van Borsele
2008
Fransk juniormester i landeveissykling

Referanser
----------

1. ↑  June 2018, Daniel Benson 30. «French Road Championships 2018: Elite Women Road Race Results». *cyclingnews.com* **(engelsk)**. Besøkt 24. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aude Biannic – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aude Biannic – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (fr) Aude Biannic – Frankrikes olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Aude Biannic – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Aude Biannic – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Aude Biannic – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Aude Biannic – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
* London 2012 - Aude Biannic

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Omgangsskolen i Bortestunn i Storlidalen
**Omgangsskole** var en ordning som kom til etter at den første norske skoleloven ble bestemt i 1739. Der det ikke var egnet å samle elever til en skolestue reiste lærerne rundt og underviste på omgang. «Fastskoleloven» fra 1860 påla kommunene å etablere permanente skoler som skulle erstatte omgangsskolene.

Historie
--------

Forordning av 1739 la grunnlaget for de første offentlige skoler. I byene ble det startet opp med allmue-/fattigskoler. På landsbygden bodde folk for spredt til at det kunne opprettes egne faste skoler, derfor fikk man omgangsskoler.

Omgangskoleordningen ble organisert slik at hvert prestegjeld ble delt opp i distrikter. Hvert distrikt hadde sin omgangskoleholder (lærer). Distriktet ble så delt opp i tre til fem roder. En rode bestod av flere gårder som lå noenlunde samlet. Undervisningen foregikk i et av rodens hus, noe som gikk på rundgang blant rodens gårder. Det var en plikt for gårdene å holde skolestue da det var deres tur, samt holde læreren med husrom og mat. Elevene fikk ca. to måneders undervisning i året, men dette varierte opp gjennom tiden. Skoleholderen holdt skole på omgang mellom rodene i sitt distrikt, derav navnet omgangskole.

Skoleholderen ble valgt ut av presten blant de mest oppvakte konfirmantene. Han fikk litt videre opplæring i lesing og kristendomskunnskap av klokkeren. Deretter var han klar til å undervise. Skoleholderen skulle fortrinnsvis være hjemmehørende i prestegjeldet. Da kunne han fortsatt bo hjemme og prestegjeldet sparte utgifter.

Allmue-/omgangskolene var først og fremst en kristendomskole og skulle lede barna mot konfirmasjonen. Undervisningen bestod hovedsakelig i en høring av kristendomskunnskapene. Noen lærte også å lese, skrive og regne.

Det ble i enkelte områder holdt omgangskoler frem til ca. 1940, til tross for «fastskoleloven» fra 1860 som påla kommunene å etablere faste skoler.

Se også
-------

* Fattigskole
* Vekselskole
* Folkeskole
* Borgerskole
* Grunnskole
* Søndagsskole for håndverkslærlinger

Litteratur
----------

* Høigård, Einar og Ruge, Herman: Den norske skoles historie. Oslo 1947
* Nilsen, Halkild Skolestell og folkeopplysningsarbeid. I bygdene i Bergen stift 1800-1850. Oslo 1953

Eksterne lenker
---------------

* Omgangskole - oppslagsverket oVe, artikkel av Ine Merete Baadsvik, Bergen Byarkiv.
* Historier fra en bydel – Årstad, Bergen Byarkiv, artikkel av Ine Merete Baadsvik
* Bergen Byarkiv
* Statsarkivet i Bergen
* Interkommunalt arkiv i Hordaland
* Skolemuseet i Bergen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Caversham** er en landsby i Berkshire, England. Den var tradisjonelt en del av Oxfordshire, men i 1911 hadde Reading vokst så mye at den ble innlemmet i byen. Den regnes nå som en landsby innenfor den enhetlige myndigheten Reading. Landbyen ligger ved nordbredden av Themsen, på den andre siden av elven fra Reading sentrum.

Den ligger dels nede på sletten ved elven, og dels oppover i en bratt ås mot nord. Dette betyr at den er delt i to distinkte deler, kjent som Upper og Lower Caversham. Det ligger også et boligområde litt utenfor, som ble bygget i et parkområde i 1960-årene. Dette er kjent som Caversham Park Village eller bare Caversham Park.

Den første skriftlige omtalen av Caversham var som *Cavesham* i *Domesday Book* på siste halvdel av 1000-tallet hvor det lå innenfor hundrede Binfield. Oppslaget indikerer at det var et samfunn av en viss størrelse, 43 husholdninger, som hadde utviklet seg med en betydelig andel jordbruksland.

BBC Monitoring, avdelingen til BBC World Service som lytter til utenlandske sendinger og følger nyheter på Internett og på trykk, ligger i Caversham. Det gjør også BBC Written Archives Centre.

I middelalderen var stedet et demesne styrt av William Marshal (død 1219 i Caversham).

Referanser
----------

1. ↑  Key Statistics: Dwellings; Quick Statistics: Population Density; Physical Environment: Land Use Survey 2005
2. ↑  «Place: Caversham», *Open Domesday*
3. ↑  Caversham Court HLF Application Arkivert 7. august 2011 hos Wayback Machine. (PDF)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Caversham, Berkshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Royal Berkshire History: Caversham
* Forelesning om «Old Caversham» Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. av W. Wing, 1894. Full tekst
* Caversham.info, lokalinfo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Sílvio César Ferreira da Costa** (født 6. mars 1970), kjent som **Sílvio**, er en brasiliansk tidligere fotballspiller.

Den høyreiste, venstrebeinte spissen Sílvio markerte seg som Bragantinos primære målscorer da den beskjedne klubben fra delstaten São Paulos indre, på tampen av 1980-tallet klatret fra brasiliansk seriefotballs andre nivå til å hevde seg i toppsjiktet av brasiliansk fotball på starten av 1990-tallet.

Sílvio fikk befatning med landslagsfotball da Brasils landslagstrener Paulo Roberto Falcão hentet ham inn i troppen til Copa América 1991 bare noen dager før turneringen ble sparket i gang, som erstatter for Bebeto som forlot troppen etter uoverenstemmelser med Falcão. Etter et tomålstap mot Colombia fikk Sílvio debuten fra start mot Ecuador i den siste kampen av det innledende gruppespillet. Med seier over Ecuador, beholdt Sílvio plassen på laget til det neste oppgjøret mot Argentina. Det ble tap for Argentina, som endte opp som vinner av turneringen, og Sílvio ble byttet ut underveis for Renato Gaúcho. Sílvio spilte aldri for Brasil igjen.

I 1994 hentet Logroñés ham til spansk Primera División. I hans ene sesong for klubben spilte han fjorten kamper og scoret tre mål uten å oppleve at en eneste av kampene han spilte endte med seier. 1994/95-sesongen endte med nedrykk, og Sílvio returnerte til brasiliansk seriefotball. Resten av karrieren bar preg av en omflakkende tilværelse med hyppige klubbskifter. Han spilte én ytterligere sesong i europeisk fotball med Braga i 1997/98. Fasiten for det portugisiske toppserielaget var ett scoret mål på fire kamper fra start og åtte som innbytter. I 2002/03-sesongen var han toppscorer i den libanesiske toppdivisjonen.

Referanser
----------

1. ↑  Brian Homewood (1. juni 1992). «Sertanejo style - Sao Paulo's best put success to music». *World Soccer* **(engelsk)**: 34–35.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sílvio César Ferreira da Costa – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Sílvio César Ferreira da Costa – Fora De Jogo Rediger på Wikidata

* (en) Sílvio César Ferreira da Costa – PlaymakerStats.com Rediger på Wikidata
* BDFutbol

| * v
* d
* r
Brasils tropp – Copa América 1991 andreplass |
| --- |
| 
* 1 Taffarel
* 2 Mazinho
* 3 Cléber
* 4 Ricardo Rocha
* 5 Mauro Silva
* 6 Branco
* 7 Renato Gaúcho
* 8 Valdir
* 9 Careca
* 10 Neto
* 11 João Paulo
* 12 Sérgio
* 13 Cafu
* 14 Wilson Gottardo
* 15 Márcio Santos
* 16 Lira
* 17 Márcio
* 18 Raí
* 19 Luís Henrique
* 20 Mazinho Oliveira
* 21 Sílvio
* 22 Ronaldo
* Landslagstrener: Falcão

 | Flagget til Brasil |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Portugals flagg Portugal |
| Boccia |
|  Paralympiske leker |
| Sølv | London 2012 | BC3, par |
| VM i boccia |
| Sølv | Lisboa 2010 | BC3, par |
|  EM i boccia |
| Bronse | Póvoa de Varzim 2009 | BC3, individuelt |
| Gull | Póvoa de Varzim 2009 | BC3, par |

**Luís Daniel Ferreira Silva** (født 30. mars 1980 i Vila Nova de Famalicão) er en portugisisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne. 

Han sitter i rullestol, og hans første internasjonale mesterskap var EM i 2009.

Karriere
--------

Silva deltok ved EM i boccia 2009, som ble arrangert i Povoa de Varzim i Portugal. I gruppespillet vant han alle sine tre kamper, og han vant både åttendedelsfinalen og kvartfinalen i klassen BC3. I semifinalen ble han slått av spanske Sandra Peña, men han vant bronsekampen 7-3 over José Rodríguez, slik at han fikk bronse individuelt. I parkonkurransen deltok han også, her fikk Portugal gull.

I VM i boccia 2010 kom han på 4.-plass individuelt, og fikk sølv i parkonkurransen, og i World cup 2011 kom han på 9.-plass individuelt og fikk bronse i parkonkurransen sammen Armando Costa og José Macedo. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 6 i verden i sin klasse.

Han deltok i Paralympiske sommerleker 2012 i London, der han fikk én sølvmedalje; i parkonkurransen sammen José Macedo og Armando Costa. Individuelt ble han slått ut i åttendedelstfinalen, der han tapte 1-10 for sørkoreanske Ye-Jin Choi.

Referanser
----------

1. 1 2  IPC - *Luis Silva* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 15. desember 2012.
2. ↑  Sports Ulster - *CPISRA Boccia World Cup - 18-27 August 2011 - Fixtures & Results - Pairs BC3*[*død lenke*], besøkt 12. desember 2012.
3. ↑  Sports Ulster - *CPISRA Boccia World Cup - 18-27 August 2011 - Fixtures & Results - Pairs list*[*død lenke*], besøkt 12. desember 2012.
4. ↑  CPISRA - *World ranking list of BC3 - Friday, Dec 16 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 9. februar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Profil hos den portugisiske paralympiske komité Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* London 2012 - Luis Silva
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
**Nicolas Hotman** (ca. 1610 – 1663) var en fransk komponist, luttspiller og gambist av belgisk avstamming.

Biografi
--------

Hotman ble antakelig født i Brussel og stammet fra en fiolinbyggerfamilie fra Antwerpen og en familie av jernstøpere fra Dinant. Etter farens død i 1620 flyttet Hotman med sin mor Jeanne de Saint-Hubert til Paris. Han fikk sannsynligvis undervisning av André Maugars. I 1629 giftet Hotman seg med Anne Paris, datter til en kanselliskriver. Hun viste liten interesse for musikk og sannsynligvis derfor startet han også med børs- og eiendomsforretninger.

Likevel betegnet Marin Mersenne i 1636 ham som en av tidens beste gambister og teorbister. I 1661 ble Hotman Louis Couperins etterfølger som *musicien ordinaire de La Chambre du Roy* (musiker ved det kongelige kapell), en stilling han hadde til sin død få år etter.

Hotman grunnla den franske gambeskolen. Han var antakeligvis lærer for Monsieur Demachy og Monsieur de Sainte-Colombe, og øvet innflytelse på betydelige franske gambevirtuoser som Marin Marais, Louis de Caix d'Hervelois og Antoine Forqueray. Hotman må ha vært en virtuos musiker, for komposisjonene for viola da gamba og teorbe er spillteknisk vanskelige og fikk liten utbredelse til tross for at de var godt kjent.

Verk
----

* Samlingen *Airs à boire à trois parties*, publisert et år etter hans død
* En suite kalt *Suitte de Monsieur Otteman*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nicolas Hotman på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Nicolas Hotman på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Kort om Hotman Arkivert 3. oktober 2016 hos Wayback Machine.
* (en) Fritt tilgjengelige noter av Nicolas Hotman i International Music Score Library Project

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. mars 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   International Standard Name Identifier, ISNI 0000 0000 7148 5018, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**José Ferreira Neto**, kjent som **Craque Neto** eller bare **Neto**, er en brasiliansk sportskommentator og tidligere fotballspiller.

Neto var en venstrebent midtbanespiller med god nærteknikk som særlig markerte seg som en god dødball-eksekutør.

Etter Brasils skuffende innsats i VM-sluttspillet i 1990, satset den nyansatte treneren Paulo Roberto Falcão på å bygge et lag av hjemlige spillere rundt Netos offensive kvaliteter. Til Copa América i 1991 startet Neto turneringen som lagets kaptein. Etter et tomålstap for Colombia mistet Falcão tilliten til ham og plasserte ham på benken resten av turneringen. Som følge av at Brasil endte turneringen på andreplass bak Argentina, mistet Falcão jobben, og Carlos Alberto Parreira overtok. Under Parreiras ledelse falt Neto ut av landslagsbildet. Han fikk én enslig sjanse i en vennskapskamp mot Polen i mars i 1993. Kampen ble hans siste iført landslagsdrakten.

Netos karriere var skjemmet av uenigheter med dommere og trenere. På høsten i 1991 pådro han seg en fire måneders utestengelse for å ha spyttet dommeren José Aparecido de Oliveira i ansiktet da han ble gitt gult kort for en stygg takling på César Sampaio.

Referanser
----------

1. ↑  Brian Homewood (1. desember 1991). «Neto turns nasty - he's banned for four months». *World Soccer* **(engelsk)**: 37.

Eksterne lenker
---------------

* (en) José Ferreira Neto – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) José Ferreira Neto – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pt) José Ferreira Neto – Brasils olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) José Ferreira Neto – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) José Ferreira Neto – Sambafoot Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Brasils tropp – Copa América 1991 andreplass |
| --- |
| 
* 1 Taffarel
* 2 Mazinho
* 3 Cléber
* 4 Ricardo Rocha
* 5 Mauro Silva
* 6 Branco
* 7 Renato Gaúcho
* 8 Valdir
* 9 Careca
* 10 Neto
* 11 João Paulo
* 12 Sérgio
* 13 Cafu
* 14 Wilson Gottardo
* 15 Márcio Santos
* 16 Lira
* 17 Márcio
* 18 Raí
* 19 Luís Henrique
* 20 Mazinho Oliveira
* 21 Sílvio
* 22 Ronaldo
* Landslagstrener: Falcão

 | Flagget til Brasil |
*Karat har flere betydninger.*
**Karat** eller **metrisk karat** er en masseenhet som tilsvarer 0,2 gram og brukes for perler, edelstener og smykkestener. Den gjeldende definisjonen på 0,2 gram ble vedtatt på den fjerde generalkonferansen for mål og vekt i 1907, og innført i Norge ved lov av 31. oktober 1946. Historisk har mange ulike definisjoner vært i bruk.

Historie
--------

Fra gammelt av var det vanlig å bruke forskjellige frø og nøtter som målestokk for vekt. En valgte da frø som syntes å være mest mulig like hverandre for å minske vektvariasjoner. En karat var da lik vekten av tre byggkorn (3 grain) eller 4 hvetekorn. Dette førte til at det ble lokale variasjoner alt etter fuktighet og plantevekstforhold.

Karat er opprinnelig en betegnelse på frø fra johannesbrødtreet. Frøene ble brukt som lodd av handelsmenn som kjøpte og solgte edelmetall og -stener.

Se også
-------

* Norske måleenheter
* Karat (gull) for karat som mål på finheten av gullegeringer
* Finhet
* Momme

Referanser
----------

1. ↑  «Scientific notes and news». *Science*. 28: 144. 1908. JSTOR 1635062.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**John J. Tokheim** (født 17. mai 1871, død 15. mars 1941) var en norskamerikansk industrigründer. Han ble født på gården Tokheim i Odda. Han emigrerte til USA seksten år gammel i 1887. De første årene drev han med gårdsarbeid ved Thor, Iowa og gikk på kveldsskole. 

Fra 1890 til 1894 var han i lære som blikkenslager i Des Moines, Iowa. I 1896 vendte han tilbake til Thor og startet blikkenslagerverksted, brønnpumpeservice og jernvarehandel. Han solgte også parafin og bensin for lamper, ovner og motordrift. Håndteringen foregikk vanligvis ved at man tappet væsken fra liggende fat ned i passende emballasje. Dette var både brannfarlig og upraktisk.

Våren 1898 fikk Tokheim ideen om at det ville være tryggere å lagre bensin i en nedgravd tank utenfor butikken. Han la rør inn i butikken hvor han festet en håndpumpe. I januar 1901 fikk han patent på en pumpe med tilkoblet kalibrert måleglass. Samme år startet han "The Tokheim Manufacturing Company" for å markedsføre oppfinnelsen. Samtidig begynte bensindrevne biler å bli vanligere, og dette bidro til en kraftig økning av markedet. Tokheim solgte jernvarehandelen.

De neste ti årene vokste produksjonen, og Tokheim utviklet en rekke nye systemer for væskehåndtering, både for drivstoff, kjemikalier og næringsmidler. 

Han ble kjøpt ut av investorer i 1911, og selskapet ble splittet i to deler. Tokheim mente han ble presset ut av de nye eierne.

The Tokheim Manufacturing company skiftet navn til The Tokheim Oil Tank and Pump Company og ble en verdensledende produsent av bensinpumper og annet oljehåndteringsutstyr uten Tokheims videre medvirkning. De er nå et multinasjonalt konsern under navnet "The Tokheim Group" med hovedkontorer i Paris.

Tokheim selv drev sitt nye firma The Vac Liquid Equipment Company, som skiftet navn i 1916 til The Tokheim Company.

Tokheim døde i 1941, og firmaet ble drevet videre av hans barnløse datter til 1991. Det drives fortsatt under samme navn i Marion, Iowa, og produserer utstyr for væskelagring og tankanlegg.

Referanser
----------

1. 1 2   The Biographical Dictionary of Iowa, Biographical Dictionary of Iowa ID 380, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Scott Anderson: *The Gas Pump Showcase*, Petroleum Collectibles Monthly nov. 2002 issue.

Eksterne lenker
---------------

* The Tokheim Group[*død lenke*]
* The Tokheim Company
**DJJ2** med kallenavnet «**China Star**» på engelsk eller «Kina Stjerne» på norsk (kinesisk: 中华之星) var et kinesiskbygd elektrisk motortogsett videreutviklet fra DJJ1 med større kapasitet og var opprinnelig ment for en innfødt produksjon av EMU togsett med sine aner i det svenske krengetoget X2000. Nesten hele den kinesiske jernbaneindustrien var involvert i utviklingen og ferdigstillelsen av prosjektet. Men i likhet med sin forgjengeren var ikke den tekniske tilstanden av høy kvalitet etter hvert med tiden, til tross for lovende presentasjoner i begynnelsen. 

Det kinesiske høyhastighetstoget som hadde blitt levert fra Zhuzhou Electric Loco Works, er det første som krysset 300 km/t-barrieren under en testkjøring den 27. november 2002 på den nybygde traseen mellom Shenyang og Qinhuangdou. Man satt en hastighetsrekord på 321 km/t, da var toget blitt slanket ned til kun to motorvogn og tre passasjervogner for størst mulig ytelse. Motortogsettet hadde i slutten elleve vogner i sin togstamme, deriblant to motorvogner. Det så bare begrenset kommersiell drift før det ble satt i lagring på ubestemt tid fra august 2006.

Til tross for at DJJ2-prosjektet endt i fiasko som tvunget de kinesiske togsprodusentene over til lisensproduksjon og større import av jernbaneteknologi, hadde «China Star» en viktig historisk presentasjon med sin hastighetsrekord. Den ene motorvognen, DJJ20001B, ble hentet fra depotet sammen med passasjervognene RZ2 25DT 110982, 110981 og 110978 til det kinesiske jernbanemuseet i 2013. Dette halve toget er siden utstilt i museumshallen.

Galleri
-------

* 
*

Se også
-------

* X2000
* DJJ1

Referanser
----------

1. ↑  Murray Hughes, s. 123
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. juli 2016. Besøkt 21. juli 2017.

Litteratur
----------

* *Murray Hughes*, **The Second Age of Rail - a History of High-speed Trains** 2015 utgitt av The History Press ISBN 978-0-7509-6145-5

Eksterne lenker
---------------

* Product information (Zhuzhou)
* Product information (Datong)
* Video clip[*død lenke*]
* (kinesisk)
**Niedercunnersdorf** er en tidligere kommune i den sørvestlige delen av Landkreis Görlitz i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen. Kommunen hadde 1 625 innbyggere (31. desember 2008) og var en del av forvaltningsfellesskapet Obercunnersdorf.

Den 1. januar 2013 ble den slått sammen med Obercunnersdorf og Eibau til den nye enhetskommunen Kottmar.

Niedercunnersdorf ligger i den vestlige delen av kretsen, i dalen til elven Cunnersdorfer Wasser, og består av de 4 distriktene Niedercunnersdorf, Ottenhain, Neucunnersdorf og Sonneberg.

Niedercunnersdorf var en kommune i Kreis Löbau fra 1952 til 1990, og i Landkreis Löbau fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den vært en del av i Landkreis Löbau-Zittau, og siden 1. august 2008 har den vært en del av Landkreis Görlitz.

Et typisk umgebindehaus i hovedgaten

Referanser
----------

1. ↑  «Gemeinde Kottmar - Zahlen und Fakten». Besøkt 21. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Niedercunnersdorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Prærie i South Dakota, USA.
Den eurasiske steppen i Indre Mongolia
**Gresslette** eller **grasland** er betegnelsen på land, gjerne åpne, flate områder som er enten sådd eller naturlig preget av ulike plantearter i grasfamilien (Poaceae). 

Naturlige gressletter finnes på alle kontinenter, unntatt Antarktis, og i de fleste av verdens økoregioner. Eksempler på slike områder er præriene i Nord-Amerika og savannene i Afrika. Det finnes to hovedtyper; tropiske gressletter og tempererte gressletter. I varmere klima utgjør årlige arter den største bestanddelen av gresslettene, mens i tempererte strøk, slik som i Norge, er disse slettene dominert av flerårige planter som tåler varme somre og kalde vintre. 

Gressletter antas ofte å ha oppstått og oppstår i stor grad på grunn av dyreadferd og dyrs bevegelser, noen eksempler på dette er migrerende flokker av antiloper som tråkker vegetasjon og savannelefanter som spiser unge akasieplanter før de rekker å vokse opp til en modent tre. Gressletter er som regel svært varierte. Vegetasjonen kan være kort, slik som i kritt- og gresskledde bakker – hvor vegetasjonen kan være lavere enn 30 cm i høyde, eller høy – som er tilfellet i søramerikanske gressletter og afrikanske savanner. Fra India er det også kjent at gress på enkelte steder kan gro til høyder som skjuler fullvoksne elefanter. Den eurasiske steppen regnes som den største forekomsten av gressletter i verden.

Se også
-------

* Cerrado
* Pampa
* Prærie
* Savanne
* Steppe

Referanser
----------

1. ↑  «gress-slette / gresslette», *NAOB*
2. ↑  «gressland», *NAOB*
3. ↑  «The grassland biome», *University of California Museum of Paleontology*.
4. ↑  Keppel, Wilma (2010): «How can grazing heal land?», *Managingwholes.com*. Arkivert fra originalen den 3. januar 2013
5. ↑  Watkinson, A. (2001): «Grasslands, grazing and biodiversity: editors’ introduction» (PDF), *Journal of Applied Ecology*. Arkivert fra originalen den 1 mars 2006

Eksterne lenker
---------------

* (en) Grasslands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** BBC Things
 |
Lai / Lenzerheide
**Lenzerheide** (retoromansk: *Lai*) er en by i kommunen Vaz/Obervaz i Graubünden i Sveits. Lenzerheide ligger ved riksvei 3, rundt 15 kilometer sør for Chur.
Stedet Lenzerheide / Lai deler samme tyske navn som området det ligger i. Dette området kalles på retoromansk Planoiras da Lantsch / Planiras da Lontsch, og er rett nord for Albula-dalen / Val d´Alvra.

Lenzerheide er et populært vintersportssted. 9. – 13. mars 2005 ble sesongavslutningen i verdenscupen i utfor i 2004/2005 arrangert her.

Høysletta Lenzerheide / Planoiras da Lantsch
--------------------------------------------

Dette området bærer det samme tyske navnet som selve stedet Lenzerheide / Lai som ligger her. Høysletta strekker seg fra Parpan og Valbella i nord og ca 6-7 km til Albula-dalen / Val d´Alvra lenger sør. Dette området er en ca 1 km bred dal, og nord for denne høyereliggende dalen ligger kantonshovedstaden Cuera / Chur. 

* Lai / LenzerheideLai / Lenzerheide
* Parpaun / ParpanParpaun / Parpan
* ValbellaValbella
* LainLain
* ZortenZorten
* MuldainMuldain

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lenzerheide – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**TBA** («To Be Announced», «To Be Ascertained», «To Be Arranged», «To Be Added» eller «To Be Advised»), **TBC** (To «Be Confirmed»), **TBD** («To Be Determined» eller «To Be Decided») og **TBR** («To Be Released», «To Be Reviewed» eller «To Be Revealed») – nesten bestandig brukt i forkortet form – er engelske uttrykk som viser at (f.eks) en dato eller tittel ikke er fastsatt på tidspunktet når forkortelsen skrives. På norsk kan uttrykk som **ubestemt** eller **ikke kjent** brukes.

Bruk
----

Akronymene blir ofte brukt i tidlige og mellomfaser ved ingeniørprosjekter, dokumentasjon og tidlige kontrakter innen industri. Selv om uttrykket brukes i alle typer ubestemt data, er de vanligste bruksområdene innen ingeniørprosjekter og kontrakter relatert til:

* startdatoer, sluttdatoer og lignende, samt estimert tidsbruk til å gjøre spesielle arbeidsoppgaver.
* pengesummer, for eksempel kostnader og priser.
* fysiske eller estimerte antall som fortsatt ikke er fastsatt ved hjelp av for eksempel tester og mål.
* ingeniørverdiger som avhenger av en eller flere av de ovennevnte, med sikkerhetsfaktorer inkludert.

Forkortelsene er også viden brukt innen underholdningsindustrien der man tidlig underretter om skuespillere som er ansatt til spesielle filmer, lanseringsdatoer og produksjonstitler der informasjonen ennå ikke er bekreftet, bestemt eller annonsert.

Referanser
----------