recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Peter Joseph Ratican** (født 13. april 1887 i St. Louis Missouri, død 20. november 1922 i St. Louis Missouri) var en amerikansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Ratican vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget *Christian Brothers College* som kom på andreplass i fotballturneringen bak det canadiske laget *Galt Football Club*.
*Christian Brothers* tapte første kampen med 0-7 til det canadiske laget som også vant over det andre amerikanske laget, *St. Rose Parish*, med 4-0 og ble olympiske mestere i fotball.

De amerikanske lagene *Christian Brothers College* og *St. Rose Parish* spilte siden tre kamper innen de kunne kåre en sølvvinner. De to første kampene endte 0-0 og den tredje kampen vant *Christian Brothers College* med 2-0. Det var kun tre lag som deltok i fotballturneringen som ble gjennomført 16. til 23. november 1904. 
Ratican var midtbanespiller og spilte alle fire kampene.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i fotball, USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Peter Ratican – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Peter Ratican – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Peter Ratican – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Kysset*** (originaltittel: *The Kiss*) er et amerikansk romantisk drama fra 1929 regissert av Jacques Feyder, med Greta Garbo, Conrad Nagel og Lew Ayres i hovedrollene.

Handlingsreferat
----------------

Historien er satt til 1929, og begynner inne på Museum of Fine Arts i Lyon, Frankrike. To elskere – Irene Guarry og André Dubail – later til å være interessert i kunst, samtidig som de egentlig diskuterer deres hemmelige romantikk. Irene er en ung kvinne som er ulykkelig gift med Charles Guarry (spilt av Anders Randolf) en velstående, mye eldre forretningsmann, hvis bedrift nærmer seg konkurs. André er en vellykket advokat, ikke gift, nærmere Irene i alder, og fast bestemt på å møte Charles og bekjenne sin kjærlighet ovenfor Irene. Til tross for at hun er fanget i et kjærlighetsløst ekteskap, frykter Irene ektemannens voldsomme temperament og reaksjonene hans hvis André virkelig kommer til å konfrontere ham. De bestemmer seg for å aldri møte hverandre igjen.

Hjemme gjennomgår Irenes mistenkelige ektemann hennes daglige aktiviteter, gjennom en privatetterforsker han hyret inn for å følge etter henne. Men etterforskeren rapporterer bare at Irene reiste til en lokal hundeutstilling, og hadde et uskyldig møte med Pierre Lassalle (spilt av Lew Ayres) den 18 år gamle sønnen til en av Charles sine forretningsforbindelser. Senere deltar Irene og Charles på et stort formelt middagsselskap. Den unge Pierre er også til stede på festen, og Irene danser med ham. Dagen etter, på foreldrenes eiendom, innrømmer Pierre sin kjærlighet til Irene samtidig som Charles møter faren til Pierre for å diskutere hans sviktende virksomhet og behov for mer penger.

Pierre og Irene møtes igjen hjemme hos henne senere den kvelden, men Charles får øye på dem som kysser, og begynner å slå Pierre nådeløst. Irene ber dem stoppe, men ektemannen fortsetter å slå Pierre. Ett skudd blir hørt, og Charles dør. Det viser seg at Irene drepte ektemannen sin, for å beskytte Pierre. Men før politiet blir tilkalt, forandrer hun på åstedet og tidslinjen for forbrytelsen. For å beskytte Pierres rykte og seg selv, forteller Irene til politiet at hennes deprimerte ektemann valgte å begå selvmord på grunn av hans dårlige økonomi. Men etterforskere tviler på historien hennes, og Irene blir tiltalt for drap. Dette får også André Dubail til å returnere til Lyon, for å forsvare sin tidligere kjæreste. Under rettssaken forsikrer hun André gjentatte ganger om at ektemannen hennes tok livet av seg.

Rolleliste (utvalg)
-------------------

* Greta Garbo - Irene
* Conrad Nagel - André
* Anders Randolf - Guarry
* Holmes Herbert - Lassalle
* Lew Ayres - Pierre
* George Davis - Durant

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kysset* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Kysset* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Kysset* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Kysset* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Kysset* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Kysset* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Kysset* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Kysset* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Appendix** er en rapgruppe fra Oslo og Lillehammer bestående av Hank Nova og H-Pak, pluss det de kaller det usynlige tredjemedlemmet Krise. De gir ut musikken sin på det selvdrevne plateselskapet Crunkfunk Records. Appendix karakteriseres hovedsakelig som en venstrevridd politisk rapgruppe.

Roller inad i gruppa
--------------------

Appendix er i all hovedsak en selvforsynt gruppe, med H-Pak som mer eller mindre fast musikkprodusent. Både han og Hank Nova skriver og framfører sine egne tekster. Krise er med som ekstra livebesetning (populært kalt hypeman på Hip-Hopspråk) og lager også musikkvideoer og andre videorelaterte ting for gruppa.

Historie
--------

Hank Nova og H-Pak møttes først på en Hip-Hop konsert i Lillehammer (februar 2003), hvor Hank Nova spilte med sin daværende gruppe Ekstrem Pågang, og H-Pak figurerte solo. Dagen etter konserten var begge i Krise sitt hjemmestudio med Lillehammergruppa Under Konstruksjon. Etter at låta Neste Generasjon var ferdig innspilt bestemte de seg for å starte rapkollektivet No Shirr Crew (som senere også tok opp Røde Sauer).

Ekstrem Pågang skifta etter hvert navn til Appendix, og når Redrock gikk ut av gruppa i starten av 2004 kom H-Pak inn. I løpet av dette året spilte de for det meste konserter med No Shirr Crew mens de jobbet med nytt låtmateriale. I november 2004 slapp de sin debut EP *Ungdommen Nåtildags* som de solgte fra sine egne hjemmesider og på konserter, det ble to opplag og skiva solgte i overkant av 400 eks. Utover i 2005 gikk No Shirr Crew mer og mer opp i liminga og det ble stadig flere konserter med bare Appendix. I de drøye to og et halvt årene det tok før oppfølger EP-en *Idoler Med Paroler* kom (07.05.07), spilte de om lag 40 konserter bla. som oppvarming for Gatas Parlament på Rockefeller, Blå, Storåsfestivalen og på mindre steder fra Risør til Trondheim.

*Idoler Med Paroler* er første utgivelse på Crunkfunk Records med distribusjon, og låter har per i dag vært hotlista på P3s Urørt og a-lista på Radio Nova. De har også fått sin første musikkvideo, men den er per i dag ikke spilt på TV.

Diskografi
----------

* 2007: *Idoler med paroler* (EP)
* 2004: *Ungdommen nå til dags* (EP)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Appendix på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Appendix på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Crunkfunk Records
* Idoler Med Paroler musikkvideo
* Hank Nova i Norstrands Blad
* Anmeldelse i Hamar Arbeiderblad
* Anmeldelse i Universitas

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Kystbergknapp** (*Sedum anglicum*) er ei plante i bergknappfamilien.

Kystbergknappen blir 2-7 cm høy og vokser i matter. De sukkulente små bladene er blågrønne og eggformede, og blir 2-4 mm store. Når kystbergknappen blir eksponert for mye sol vil både bladene og stengelen bli rødlig, det er en beskyttelsesmekanisme mot for mye sol til cellene hvor fotosyntesen foregår. Som de fleste bergknapper har kystbergknappen 5 kronblad. Kronbladene er spisse og er blekrosa eller hvit med rødlige prikker. Kystbergknappen blomstrer i juni-juli. 

Planta kan forveksles med hvitbergknapp, men kronbladene hos hvit bergknapp er noe mer butte og som regel rent hvite. Hvitbergknapp har også adskillig kortere begerblader enn kronblader, og sett forfra er ikke begerbladene på hvitbergknapp synlige når man betrakter blomsten forfra. Hvitbergknapp vokser i mindre grad i matter slik som kystbergknapp gjør. 

Uten blomster er det også vanskelig å skille mellom kystbergknapp og bitterbergknapp, men hos bitterbergknapp er bladene bredest innerst i motsetning til kystbergknappen hvor bladene er bredest på midten.

Kystbergknappens utbredelse er i nordlige strøk knyttet til sjøen og vokser stort sett kun i ytre deler av kysten i bergsprekker og andre tørre områder hvor den ikke blir overskygget av annen vegetasjon. Ved Middelhavet trekker kystbergknappen opp i fjellene i over 2000 meters høyde og finnes ikke ved kysten. I Norge er planta ganske vanlig fra Kragerø nord til Nærøy i Nord-Trøndelag. 

Kystbergknappen ble i gamle tider medisinsk brukt særlig mot utslett, men også på åpne sår, vorter og kviser.

Kystbergknappen er kommuneblomst i Frøya kommune.

Referanser
----------

1. ↑  Lennart Stenberg (red.), Steinar Moen (norsk tred.), *Gyldendals store nordiske Flora*, 2007 (Oslo 2003), side 247.
2. ↑  *Norges planter bind I s. 178*

Galleri
-------

* Kystbergknapp. (Foto: Kjetil Lenes)Kystbergknapp. *(Foto: Kjetil Lenes)*
* Kystbergknapp. (Foto: Erlend Bjørtvedt)Kystbergknapp. *(Foto: Erlend Bjørtvedt)*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *kystbergknapp* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *kystbergknapp* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *kystbergknapp* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *kystbergknapp* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *kystbergknapp* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *kystbergknapp* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Sedum anglicum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Sedum anglicum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Sedum anglicum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Chelsfield** er et område i distriktet Bromley i sørøstlige London. Den opprinnelige landsbyen Chelsfield utgjør sentrum, mens området utenfor denne har blitt utviklet siden 1920-årene. Stedet er lokalisert sørøst for Orpington, nær Londons grense til Kent. Stedet ligger innenfor de historiske grensene til det tradisjonelle grevskapet Kent, men har blitt administrert som en del av London siden 1965.

I henhold til folketellingen av 2011 har valgkretsene Chelsfield og Pratt's Bottom en befolkning på 14 507 innbyggere.

Historie
--------

Stedet er nevnt som Cillesfelle i *Domesday Book* (1086) i betydningen «Cēols land».

Chelsfield var tidligere et verdslig sogn i Kent. I 1894 ble det innlemmet i Bromley landdistrikt. Sognet ble oppløst i 1934, og området ble innlemmet i sognet Orpington og dermed i Orpington bydistrikt. I 1965 ble området overført til Stor-London.

Transport
---------

Chelsfield stasjon ligger en knapp kilometer vest for sentrum.

Referanser
----------

1. ↑   «Bromley Ward population 2011» Arkivert 21. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics.
2. ↑  Mills, A.D. (2001): *Oxford Dictionary of London Place Names*, Oxford Quick Reference

Eksterne lenker
---------------

* Chelsfield Community Archive
* Chelsfield Village Events

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Arne Pran** (født 6. mai 1936 i Bergen, død 7. juli 2020) var en norsk offiser som var brigadesjef i Nord-Norge under Vassdalenulykken i 1986.

Pran ble utdannet ved befalsskolen for infanteriet i Sør-Norge i 1957, Krigsskolen i 1960, Hærens stabsskole i 1972 og Forsvarets høgskole i 1984. Han tjenestegjorde i en rekke stillinger, blant annet som kompanisjef ved Garden, som adjutant ved H.K.H. Kronprinsens adjutantstab, som hovedlærer, nestkommanderende og deretter som sjef for Krigsskolen. I 1984 ble han utnevnt til oberst II og sjef for Brigaden i Nord-Norge og ble i 1987 utnevnt til oberst I og infanteriinspektør ved Forsvarets Overkommando/Hærstaben.

Som sjef for Krigsskolen på Linderud i tidsrommet 1979 til 1983 ble han i 1982 den første skolesjefen som uteksaminerte kvinnelige kadetter i skolens 232-årige historie. 

Pran avsluttet sin tjeneste i Forsvaret i 1988 og ble deretter direktør i Kreditkassen.

Pran ble i 2016 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for samfunnsnyttig innsats.

Referanser
----------

1. 1 2   Aftenposten, dødsannonse, utgitt 9. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Arne Pran er død», besøkt 9. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «29.01.2016 Pran, Arne», besøkt 9. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Sveinung Berg Bentzrød: *Tidligere brigadesjef og oberst Arne Pran er død. Han tok ansvar da andre tiet* - Minneord i Aftenposten 10. juli 2020
5. ↑  Generalmajor Lars Sivert Lervik: *Arne Pran* - Minneord i Aftenposten 17. juli 2020
6. ↑  Paal Ravnaas (8. juli 2020). «Arne Pran er død». Forsvarets forum. Arkivert fra originalen 10. juli 2020. Besøkt 10. juli 2020.
7. ↑  «Utnemningar til St. Olavs Orden». *www.kongehuset.no* **(norsk)**. Besøkt 10. juli 2020.
**Famine, Affluence, and Morality** er et essay skrevet av Peter Singer i 1971 og publisert i *Philosophy & Public Affairs* i 1972. Dets hovedfokus rettes mot velstående personers moralske forpliktelser til å donere langt mer ressurser til humanitære saker enn hva som betraktes som normalt i den vestlige kulturen. Essayet ble inspirert av hungersnøden til flyktningene som følge av den bangladeshiske frigjøringskrigen, og brukte deres situasjon som et eksempel.

Plot
----

Et av hovedargumentene som blir ført i essayet tar for seg at en velstående person er moralsk forpliktet til å bruke sinn velstand til å redusere lidelse og fattigdom hos andre så lenge det ikke går nevneverdig utover ens egen eller sine nærmestes velferd, ellers er det umoralsk å ikke gjøre det. Ifølge Singer blir en slik mangel på handlekraft betraktet som umoralsk hvis et barn er i ferd med å drukne i et vann og man kan redde det, men man velger å ikke gjøre det. Han mener at den større geografiske avstanden ikke reduserer den moralske forpliktelsen til en velstående persons mulighet til å hjelpe en person i nøden: 

> It makes no difference whether the person I can help is a neighbor's child ten yards away from me or a Bengali whose name I shall never know, ten thousand miles away. [...] The moral point of view requires us to look beyond the interests of our own society. Previously [...], this may hardly have been feasible, but it is quite feasible now. From the moral point of view, the prevention of the starvation of millions of people outside our society must be considered at least as pressing as the upholding of property norms within our society.
> 
> 

Singer mener at de velstående er vedvarende skyldige i å ikke anerkjenne dette. De har store mengder overskudd av velstand som de ikke bruker til å hjelpe humanitære prosjekter i utviklingsland.

Referanser
----------

1. ↑  Singer points out that saving the child "will mean getting my clothes muddy, but this is insignificant, while the death of the child would presumably be a very bad thing." (Singer 1972, p. 231).
2. ↑  Singer 1972, pp. 231-232, 237.

Eksterne lenker
---------------

* "Famine, Affluence, and Morality (PDF)"[*død lenke*]
* "Peter Singer & the Drowning Child (Interactive)"

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Georg Carl Christian Wedel Prahl** (født 28. september 1798 i Grimstad, død 29. mars 1883 i Bergen) var en norsk litograf og militær. Prahl var utdannet ved Krigsskolen og ble etter fullført utdanning utnevnt til sekondløytnant i det norske Jegerkorpset. Han hadde en rekke stillinger i den norske Hæren og gikk av som kompanisjef i 1878.

Prahl som litograf
------------------

I 1827 etablerte han et stentrykkeri i Bergen. Dette var det første trykkeriet i sitt slag i Bergen, og det andre i hele landet. Før dette ble nedlagt i 1864 hadde han publisert en rekke litografiske bilder og notetrykk, bl.a. ti nummer av et musikalsk periodikum ved navn *Apollo*, i 1840. Han var også utgiver av flere norgeskart, atlas og et praktverk om norske nasjonaldrakter. Han var også eier av et boktrykkeri i noen år.

Prahl Støperi
-------------

Georg Prahl grunnla Bergens første jernstøperi våren 1845. *Prahl Støperi* lå opprinnelig sentralt i byen, i Marken 1-3. For å utvide produksjonen ble virksomheten flyttet til Tørrisneset på Laksevåg. For å skaffe kapital solgte Prahl støperiet i Marken til Wingaard Jernstøperier i 1855. Det nye støperiet, Laxevaags Værk, ble samtidig etablert. Laxevaags Værk ble solgt i 1882. Firmanavnet og varebeholdningen ble kjøpt av kjøpmann Christoffer Faye Huun og ingeniør Niels Henrik Brun som anla et støperi på gården Stranden på Laksevåg under navnet Laxevaag Værk (Huunværkene).

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, oppført som Georg C. W. Prahl, AKL Online kunstner-ID 00136361[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, oppført som Georg Prahl, KulturNav-ID 48066e5b-5873-46c9-b5bc-e8d9799b476a, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Georg Prahl, Norsk kunstnerleksikon ID Georg\_Prahl, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Georg Carl Christian Wedel Prahl, Norsk biografisk leksikon ID Georg\_Prahl, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel på Norsk biografisk leksikon
* Prahl Støperi / Laxevaag Værk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav **·** KulturNav
 |
**Arne Pettersen** (født 15. september 1912 i Melbu i Vesterålen, død 19. mars 1997) var en sentral tillitsmann i Norges Kommunistiske Parti, under krigen motstandsmann og Grini-fange. Av yrke var han maler.

Pettersen engasjerte seg tidlig i AUF på hjemstedet Melbu, men var stadig i opposisjon i diskusjonene om Arbeiderpartiets program. Da han flyttet til Oslo ble han i 1934 medlem av Norges Kommunistiske Ungdomsforbund. I 1937 studerte han ved Björknäs Folkhögskola utenfor Stockholm, der de nordiske kommunistpartienes drev et felles skoleringstilbud. Året etter ble han valgt inn i NKUs sentralstyre. 

Under okkupasjonen deltok han i illegalt arbeid, og var blant annet med på utgivelsen av de illegale avisene *Norsk Ungdom* og *Friheten*. Han ledet ungkommunistene i Oslo og Akershus, før han ble arrestert 18. mai 1942 og innbrakt på Møllergata 19. 

28. mai ble han overført til Grini fangeleir utenfor Oslo, der han ble sittende resten av krigen. På Grini representerte han NKP i den gruppa fanger som mot slutten av krigen la planer om samling av DNA og NKP.

Etter krigen var han politisk sekretær i NKU, og blant annet engasjert i arbeidet med NKUs tidsskrift *Unge Viljer*. 
Senere ble han sjef for partiets bokforlag. Pettersen var medlem av NKPs sentralstyre fra 1947 til 1975.

Bibliografi
-----------

* *Norske rothoggere : bruddstykker fra den revolusjonære arbeiderbevegelsen*, Falken Forlag (1983)
* *Marx og Engels*, bind 1-4 (red.) Falken Forlag (1991)
* *Hva var galt med NKP? Om de historiske røtter til Furubotn-oppgjøret i NKP 1949-1950*, Falken Forlag (1999)

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Arne Pettersen, (15.september 1912 - 19.mars 1997).», besøkt 1. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Side 62, note 14, *Arbeiderhistorie 1998* arbark
3. ↑  Side 373. Ole Martin Rønning: *Stalins elever*, Universitetet i Oslo 2010
4. ↑  Om *Friheten* på Digitalt universitetsbibliotek i Bergen
5. ↑  NKP og NKU på nkpmn.org
6. ↑  Side 561. Kristian Ottosen: *Nordmenn i fangenskap 1940-1945*, Universitetsforlaget, 2. utg. Oslo 2004

Eksterne lenker
---------------

* Intervju med Arne Pettersen på nkp.no, opprinnelig publisert i *Friheten*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** Fangeregisteret

 |
Statens Museum for Kunst Foto: Alphalphi 
**Georg Ebbe Wineken Møller** (født 24. januar 1840 i Hillerød, død 21. juni 1897 i København) var en dansk arkitekt innen historisismen. Han arbeidet ofte sammen med Vilhelm Dahlerup i et partnerskap hvor Møller primært tok seg av den praktiske og tekniske utførelse snarere enn den kunstneriske behandling.

Møller kom som ung til København hvor han ble utlært som tømrer i 1858. Fra 1854 til 1859 var han samtidig elev av G.F. Hetsch. I 1855 begynte han å gå på Kunstakademiet, hvor han ble elev i 1861. Han konkurrerte til sølvmedaljen, men gikk ut av arkitekturklassen i 1863 uten å ha lykkes.

I tidsrommet 1859–1867 arbeidet han som konduktør hos J.D. Herholdt, Christian Zwingmann og Vilhelm Tvede. 

Blant hans viktigste arbeider er Hotel d'Angleterre (1875) som var et samarbeide med Vilhelm Dahlerup og Ove Petersen, Statens Museum for Kunst, sammen med Dahlerup (1889–96} og Ny Carlsberg Glyptotek – også det sammen med Dahlerup. 

Møller vant premie i forbindelse med skissekonkurransen om gjenoppføringen av Christiansborg og sammen med Dahlerup ved konkurransen om Statens Museum for Kunst (1886) og til det nye rådhuset (1890).

Utmerkelser
-----------

* I 1896 ble han Ridder av Dannebrog.

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, oppført som Georg Ebbe Wineken Møller, AKL Online kunstner-ID 00217455[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Kunstindeks Danmark, oppført som Georg Møller, Kunstindeks Danmark kunstner ID 9707, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (da) Georg E.W. Møller på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** ULAN
 |

Portal: Danmark
***Family Feud*** er et amerikansk gameshow som har gått på amerikansk TV siden 1976. Det ble opprettet av Mark Goodson der to familier konkurrerer om å nevne de mest populære svarene til spørsmål i undersøkelser. 

Programmet hadde premiere på ABC 12. juli 1976, og ble sendt på dagtid på kanalen frem til 14. juni 1985. Programmet ble relansert av CBS 4. juli 1988, og ble sendt frem til 10. september 1993. Programmet har nå blitt sendt uten stopp fra 20. september 1999. 

Programmet ble i 1977 tildelt Emmy i kategorien beste gameshow. 

TV2 Norge viser en fornorsket utgave under navnet «Familieduellen» (2019).

Poeng-sum
---------

To familier bestående av fem deltakere hver skal konkurrere om å vinne penger ved å delta i en spørreundersøkelse. Minimumsalderen for å delta i Family Feud var 15 år. Men hver familie må ha minimum én person som er 18 år gammel, eller eldre. Hvert korrekt svar er verdt ett poeng. Antall svar på brettet reduseres fra runde til runde. Etter hvert som spillet utvikler seg, blir visse runder spilt for to eller tre ganger så mange poeng.

I det meste av showets eksistens var vinneren det første laget som nådde en bestemt poengsum. Det vanligste målet har vært 300 poeng, men det har også vært enkelte unntak. I enkelte runder var målet 200 poeng, men dette ble senere økt til 400 poeng. Eller regelen var at den familien med høyest score etter fire runder, blir automatisk kåret til vinner.

Referanser
----------

1. ↑  «1976–1977 Emmy Awards». *www.infoplease.com*. Besøkt 22. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Family Feud* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Family Feud* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Family Feud* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Georg Buljo** (født 2. februar 1969) er en norsk-samisk artist, gitarist og produsent.

Sammen med Kåre Vestrheim startet han tidlig i 1990-årene gruppen Locomotives, der han fungerte som gitarist, låtskriver og co-produsent. Buljo jobber blant annet med Mari Boine, Lars Bremnes og Niko Valkeapää som produsent og låtskriver. Han har også samarbeidet med Odd Nordstoga, Lars-Ante Kuhmunen, Johan Anders Bær, Biret Risten Sara og Jan Eggum samt en rekke andre norske og samiske artister.

Buljo er platearbeider i *Duippidit Audio Laboratorium* i Oslo og etablerte i 2002 plateselskapet *Duippidit*, som mottok Spellemannprisen 2003 for Niko Valkeapääs første plate.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 687185[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georg Buljo på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Georg Buljo hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Georg Buljo på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Georg Buljo på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Georg Maria Dedichen** (født 8. juli 1870 i Modum, død 3. desember 1942) var en prisbelønt norsk kjemiker.

Karriere
--------

Etter examen artium gikk han ved Trondheim Tekniske Skole, før han var fire år i Tyskland. Han fikk sin dr.chem. ved Universitetet i Kiel 1894 på avhandlingen *Synthesen von Benzolhydragenen mittelst Hydrazinhydrat* veiledet av Theodor Curtius.

Deretter var han amanuensis i kjemi ved Det Kongelige Frederiks Universitet frem til 1911, overingeniør i Patentstyret 1911-17, før han i 1917 gikk til sjokoladefabrikken Freia som leder for dets forsøkslaboratorium frem til 1926. Det var i hans periode at Freia lanserte Firkløver (1926) og Monolit (1926).

Han var også ansvarlig for det kjemiske innhold i *Teknisk Ukeblad*. I 1930 ble han dosent i kjemi ved Universitetet.

Familie
-------

Han var sønn av Hans Gabriel Sundt Dedichen (1836–1899), som var lege ved Modum bad, og Caroline Henriette Fredrikke Thaulow (1836–1917), som var datter til lege Heinrich Arnold Thaulow, grunnlegger av Modum bad. Georg Maria giftet seg 1902 med kokebokforfatteren Hetna Ingeborg Brandes (1876–1936) og ble således svigersønn til den danske politiker Edvard Brandes. Sammen fikk de flere barn, deriblant skipsmegler Jan Kurt Dedichen, som var gift 1929–1935 med sangerinnen Aase Bye. 

Georg Marias søster Christiane Jeanette Aimëe (1872-1959) var gift med rådmann i Oslo Jacob Vilhelm Rode Heiberg (se slekten Heiberg).

Hans tre brødre var psykiater Henrik Arnold Thaulow Dedichen (1863–1935), som var far til forfatterinnen Aimée Sommerfelt, lege Lucien Dedichen (1867–1944) og Hagbart Emil Waldemar Dedichen (født 1865). De fire brødrene var en tid del av Kristiania-bohemen. Han var også ungdomsvenn av Edvard Munch, som i 1922 fikk oppdraget med å utsmykke spisesalen til Freia Sjokoladefabrikker, der Dedichen var ansatt.

Verv og utmerkelser
-------------------

* Det Norske Videnskaps-Akademi innvalgt 1902
* H.K.H. Kronprinsens gullmedalje 1904 for artikkelen *Bestemmelse av basiske ringsystemers affinitetsstørrelse*
* Nationaltheatret, mangeårig styremedlem

Utgivelser
----------

* Georg Dedichen (1936). *Über Oxalhydrazidin und einige heterozyklische Ringkomplexe* **(tysk)**. Det Norske Videnskaps-Akademi.  [42 sider]

Referanser
----------

1. ↑   runeberg.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Halvor Fosli (1997). *Kristianiabohemen*. Samlaget.  [565 sider]
3. ↑  Åshild T. Halvorsen (1996). *Edvard Munch*. Rjukan.
4. ↑  Hilde Ibsen (1998). *Et lite stykke Norge. Freia 100 år*. Aschehoug.
5. ↑  «Munch maler for Freia». Arkivert fra originalen 27. juni 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Kari Elfstedt** (født 2. april 1948 i Gjøvik) er en norsk tekstil- og kostymedesigner. I 1990 vant hun Amandaprisen for sine kostymer i filmen *Landstrykere*. Hun har også laget kostymer til filmer som *Reisen til julestjernen*, *Kristin Lavransdatter* og *Iskyss*. Elfstedt har også hatt utsmykkingsoppdrag, deriblant var hun med på utsmykkingen av den nye ekspedisjonsbygningen ved Bodø lufthavn som åpnet i 1990.

Utdanning
---------

Hun startet sin utdannelse ved Statens kunst- og håndverksskole i 1968 og fullførte den i 1972. I 2004 startet hun etterutdannelse i skapende kuratorpraksis ved Kunst- og designskolen i Bergen. Denne ble fullført i 2006.

Referanser
----------

1. 1 2  karielfstedt.com - Biografi Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. – hentet 12. oktober 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kari Elfstedt på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Kari Elfstedt hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Kari Elfstedt hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
Et VAL-tog på Lilles metro.
En **minimetro** (engelsk *people-mover*) brukes om skinnegående, automatisk og planseparert kollektivtransport med enheter som er større enn sportaxier, men mindre enn de fleste «fullvoksne» jernbane- eller T-banetog. De finnes ellers i ulike størrelser, og med forskjellige teknologier.

Yurikamome-linjen i Tokyo, Japan, er blant de større innen denne transportformen.

Egenskaper
----------

Denne formen for lettbane trafikkeres oftest med enslige vogner eller korte tog på opptil tre vogner. Automatikken gjør at vognene kan kjøres med korte intervaller, slik at kapasiteten kan bli svært høy selv om hver enhet tar færre passasjerer enn f.eks. et T-banetog. I tillegg til at banene er adskilt fra all annen trafikk, kan stasjonene være lukket med dører som åpnes mot banen bare når et tog er klart for av- og påstigning – som i en heis. Dette forhindrer at folk forviller seg ut på linjen. 

En minimetro kan benytte seg av VAL-teknologi. Disse vognene går på gummihjul og er bare 2 m brede (en T-banevogn er ofte over 3 m bred), men sporvidden er 1435 mm som på en vanlig jernbane. Andre teknologier finnes. Enkelte énskinnebaner kalles f.eks. «people movers».

### Infrastrukturen

En minimetro kan gå på ordinære jernbaneskinner med normalspor eller smalspor, men noen av dem bygges som énskinnebaner eller hengebaner. Den mer beskjedne størrelsen gjør at infrastrukturen lettere kan tilpasses eksisterende bebyggelse osv. enn f.eks. «voksne» tunnelbaner. Mens disse gjerne graves ned under bysentrene og går på bakkenivå i utkanten av byene og i forstedene, går «people-movernes» skinnegang ofte på søyler, høyt hevet over annen trafikk.

Som tunnelbaner drives «people-moverne» elektrisk, ofte med 600 V likestrøm.

Bruksområder
------------

Etter bruksmåten kan de inndeles slik:

* **Som en metro**, dvs. til lokaltrafikk (nærtrafikk) i en by – basert på VAL-teknologi i byer som Lille, Toulouse og København, og andre teknologier i f.eks. Vancouver
* **Regionaltrafikk mellom byer**. Foreløpig finnes ingen slike systemer, men de er foreslått.

«People mover» beregnet på regionaltrafikk.
* **Interntransport** på flyplassområder o.l. De finnes på minst 50 flyplasser.

Metromover i Miami. Vognene er mer «mini» enn på enkelte andre systemer, og med 21 stasjoner på 7 km linje er Metromoveren mer lokal enn f.eks. VAL-baserte baner.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Buschbacher, Harald. «The Pillar-track Regional People Mover». Harald Buschbacher. Besøkt 1. mars 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL
 |
En knackwurst servert i Hamburg.
**Knackwurst** eller **knakkpølse** er en tykk bayersk pølse. Det er en tysk tradisjonell julemat, som likner på pølse og smaker ganske salt. Spises ofte på julaften .

Navnet kommer fra det tyske *knackwurst*, og liksom det danske ordet hentyder det til det "knekket" det gir når pølsen spises. I Tyskland finnes pølsen i atskillige meget forskjellige lokale varianter, mens den danske betegnelsen som oftest dekker over en tykk bayersk pølse, laget av presset og røkt hakket kjøtt tilsatt krydder.

Pølsen serveres bl.a. i pølsevogner og fås med eller uten rød farge.

I 2002 opplevde knackwursten en moderat suksess på det koreanske markedet, i det den koreanske fastfoodkjeden Uni-Steff begynte å selge danske pølser i filialene, og knackwursten viste seg å være den mest populære av pølsene blant koreanerne.

Referanser
----------

1. ↑  DDO – Knækpølse
2. ↑  Danishmeat.dk, "Koreansk succes med dansk fastfood", DS-nyt, nr. 10, 2002.[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
Eksempel på miniatyrby, her fra Vest-Agder museet (Kristiansand)), der en del av Kristiansand ca. år 1890 er gjenskapt som modell i skala 1:10
**Miniatyr** (via fransk, fra middelalderlatin: *miniatura*)[1] var opprinnelig navn på miniatyrmaleri i gamle håndskrifter og illuminerte manuskripter, men brukes i dag om en del små ting som i alt og ett er likt med det samme i vanligere format; eksempelvis miniatyrhund og miniatyrflaske. Det er nå vel så vanlig å bruke kortformen *mini* om små størrelser. (Rekkefølgen mini – midi – maxi er velkjent i moteverdenen).

Etymologi
---------

Innholdet av ordet miniatyr er blitt sammenblandet med minimum, som er avledet fra latinske *minūtius*, «liten», som er avledet av verbet *minuere*, «mindre», som i seg selv var basert på elementet *min-*, «liten». *Minūtius* kom etter hvert til å bli brukt for en tidsenhet og er således opphavet til ordet minutt.[2]

Miniatyr, «litenhet», er en ren sekundær semantisk utvikling, inspirert av en tilfeldig likhet med elementet *min-*. Miniatyr kommer isteden fra latinske «rødt bly» som ble benyttet i antikken og middelalderen for å framstille en form for rødfarge i blekk som ble benyttet til å dekorere manuskripter. Middelalderlatinske verbet *miniāre* fikk betydningen «illuminere et manuskript». På italiensk ble det overtatt som *miniare* som ga *miniatura*, «maling, illustrere». Det refererer i særskilt til de små maleriene i manuskripter, *se Miniatyrmaleri*.[3][4]

Referanser
----------

1. ↑  «miniatyr» Arkivert 20. desember 2016 hos Wayback Machine. *Bokmålsordboka*
2. ↑  Ayto, John (1990): *Dictionary of Word Origins*, Bloomsbury Referance, s. 350, oppslagsord «minute»
3. ↑  Ayto, John (1990): *Dictionary of Word Origins*, Bloomsbury Referance, s. 349, oppslagsord «miniature»
4. ↑  «miniature (n.)», *Online Etymology Dictionary*
***Knallhardt*** (orig. *Knallhart*) er en tysk spillefilm av Detlev Buck fra 2006, etter en ungdomsroman av Gregor Tessnow.

Handling
--------

Den femtenårige Michael Polischka (David Kross) må sammen med sin mor Miriam (Jenny Elvers) flytte fra villaen i den velstående bydelen Zehlendorf i Vest-Berlin til den fattige og nedslitte, multietniske bydelen Neukölln. Dr. Peters (Jan Henrik Stahlberg), morens mangeårige samboer, finner henne ikke lenger seksuelt attraktiv og kaster henne derfor ut.

Etter å ha blitt satt på gaten må de flytte inn i en kommunal leilighet mens moren leter etter en mann som kan forsørge dem. Den engleaktige overklassegutten Polischka blir mobbet på skolen og må finne nye overlevelsesstrategier i den tøffe hverdagen. Han blir utsatt for utpressing fra en ungdomsbande. Sammen med skolekameratene Crille (Arnel Taci) og Matze (Kai Müller) bryter han seg inn i en villa i Zehlendorf for å skaffe penger til banden.

Errol (Oktay Özdemir), bandens leder, er imidlertid ikke fornøyd. Men narkolangeren Hamal redder Polischka, og til gjengjeld må Michael jobbe som kurer for Hamal. Hamal utnytter unge gutter til å levere narkotika for ham, men er samtidig en farsfigur for dem.

Først dreier det seg bare om små mengder, men senere får han et større oppdrag. Under dette oppdraget blir han overrasket, og ryggsekken med narkopengene (80 000 euro) havner på et forbipasserende S-tog. Dermed blir Polischka et problem.

En natt får han overrakt en revolver under Autobahn, for å skyte Errol, som ligger bundet på bakken, eller alternativt seg selv. Etter lang tid følger i morgendemringen et skudd.

Istedenfor å dra hjem med sine oppdragsgivere, bestemmer Polischka seg for å melde seg for politiet. Forklaringen for politiet danner filmens rammehandling.

Medvirkende
-----------

* David Kross: *Michael Polischka*
* Jenny Elvers: *Miriam Polischka* (mor)
* Jan Henrik Stahlberg: *Dr. Peters*
* Oktay Özdemir: *Errol*
* Erhan Emre: *Hamal*
* Kida Ramadan: *Barut*

Utmerkelser
-----------

* 2006: Deutscher Filmpreis i sølv og i kategoriene
	+ Beste klipp
	+ Beste musikk
* 2006: Fipresci-juryens pris fra internasjonale filmkritikere ved filmfestivalen i Berlin

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Knallhardt* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Knallhardt* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Knallhardt* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Knallhardt* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Knallhardt* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Knallhardt* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Knallhardt* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Knallhardt* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Anmeldelse hos NRK
Minibank utbetaler vanligvis et kontantbeløp som debiteres en bankkonto eller et kredittkort, oppgir kontosaldo og siste posteringer.
En **minibank** er en maskin som lar brukere som identifiserer seg med et personlig bankkort og tilhørende PIN-kode ta ut kontanter og sjekke saldo på sine konti til enhver tid. Mange minibanker tar også mot kontanter eller sjekker, og lar folk kjøpe frimerker og ladekort for mobilabonnement basert på forhåndsbetaling. 

På den ene side må kunden gi seg selv service i stedet for at bankansatte utfører tjenestene. På den annen side er minibanken alltid tilgjengelig. 

Verdens første minibank ble installert i Enfield Town i London 27. juni 1967 av Barclays Bank.

I Norge ble de første kontantautomater tatt i bruk i 1970 av 4 banker i Oslo.

I moderne minibanker identifiserer kundene seg med et plastkort med en magnetisk stripe som inneholder kundens kontonummer og andre data, og ved å taste inn et numerisk passord kalt PIN (personlig identifikasjonsnummer). Vanligvis, hvis denne koden blir slått inn feil for mange ganger, vil minibanken beholde kortet som en sikkerhetsprosedyre for å forhindre at kortet blir brukt av feil bruker.

Minibank er et begrep som bare finnes i norsk språk. På svensk kalles slike maskiner *uttagsautomat* eller *bankomat*, på dansk *pengeautomat* og på engelsk *ATM* (Automated teller machine).

Se også
-------

* Skimming
* Phishing
* Kortsvindel
* Nettbank

Referanser
----------

1. ↑  klartale.no Minibanken fyller 50 år
2. ↑  Dagbladet 1970/107/1/3

Eksterne lenker
---------------

* (en) Automatic teller machines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Automatic teller machine – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** LCCN
 |
I lineær algebra er **identitetsmatrisen**, eller **enhetsmatrisen**, en *n*×*n* matrise med verdien 1 på hoveddiagonalen og 0 på de resterende plassene. Identitetsmatrisen har samme funksjon i matrisemultiplikasjon som tallet 1 i vanlig multiplikasjon.

Uttrykket «identitetsmatrise» er første gang kjent brukt fra 1908, der det forekommer i to tekster i en utgave av *Transactions of the American Mathematical Society*. Tidligere kjente betegnelser var *enhets-matrise* (*unit matrix*) og *matrise-enhet* (*matrix unity*), fra hhv. 1881 og 1858.

Definisjon
----------

For *n = 1* er *I* definert som

{\displaystyle I\_{1}={\begin{bmatrix}1\end{bmatrix}}},
for *n = 2* som 

{\displaystyle I\_{2}={\begin{bmatrix}1&0\\0&1\end{bmatrix}}},
for *n = 3* som

{\displaystyle I\_{3}={\begin{bmatrix}1&0&0\\0&1&0\\0&0&1\end{bmatrix}}}
og generelt er

{\displaystyle I\_{n}={\begin{bmatrix}1&0&\cdots &0\\0&1&\cdots &0\\\vdots &\vdots &\ddots &\vdots \\0&0&\cdots &1\end{bmatrix}}}
der matrisen har *n* rader og *n* kolonner.

Enhetsmatrisen kan også uttrykkes ved tensornotasjon som

{\displaystyle I\_{ij}=\delta \_{ij}}
der {\displaystyle \delta \_{ij}} angir Kronecker-delta.

Referanser
----------

1. ↑  «Earliest Known Uses of Some of the Words of Mathematics (I)». 27. august 2018. Besøkt 26. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eric W. Weisstein, *Identity Matrix* i MathWorld.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MathWorld
 |
**Georg Brunner** (født 15. desember 1897, død 16. november 1959) var en tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Brunner vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1928 i Amsterdam. Han var målvakt på det tyske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Nederland. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turnering og den ble spilt i perioden 17. til 26. mai. Tyskland ble nummer to sin gruppe og møtte Belgia som ble nummer to i den andre gruppen. Bronsefinalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere, vant Tyskland med 3-0. Brunner spilte alle fire kampene i OL-turneringen som målvakt.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i landhockey Tysklands flagg Tyskland.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georg Brunner – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Georg Brunner – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Georg Brunner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Georg Brunner – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Kalvedans servert med syltetøy
**Kalvedans** eller **råmelkspudding**, **spannost** eller **pottost**, (alt. *råmjølkspudding*), er en tradisjonell dessert som utnytter det høye proteininnholdet i råmelk til å lage en stiv pudding uten andre tilsetningsmiddel som gelatin eller egg.

Melkeretten
-----------

Det er vanlig å bruke omtrent en tredjedel råmelk og to deler vanlig melk. Kokebokforfatteren Marie Landmark skrev i en av sine bøker:

> «Dersom Raamelken er rigtig god og kraftig, pleier man at kunne blande 1 Del af Første Maal med 2 Dele almindelig Melk.»
> 
> 

Om det er andre eller tredje melking, må en redusere mengden med vanlig melk. Som smakstilsetning bruker en mandeldråper og litt sukker. Det hele blir plassert i dampbad der en passer temperaturen slik at melken ikke koker. Etter om lag en times tid er puddingen stiv. Den spises avkjølt, og med kanel og melk eller rød saus.

Retten har lange tradisjoner på små og store norske gårder landet rundt og har en rekke navn fra ulike distrikter. Tilberedningen har variert, bl.a. etter tilgang på kjerelder og ildsteder. Kalvedans er begrep som brukes på Østlandet, mens pottost er navn på denne retten i Agder. Kjelost er betegnelse som er brukt i Trøndelag og på Helgeland. Spannost nevnes i boken *Norsk mat* fra 1965.

Kjøttrett
---------

Begrepet kalvedans brukes også om en kjøttrett der hovedingrediensen var et spekalvhode som ble kokt sammen med kalvens skanker. Denne retten kalles som regel kalvesuss.

Referanser
----------

1. ↑  Landmark, Marie (1900). *Raad og Veiledning for Hus og Hjem*. Bergen: Nilsen. s. 124.
2. ↑  Kaspersen, Ardis (1979). *Helgelandsmat i krukker og fat*. Forfatteren.
3. 1 2  «Norsk mat». *www.nb.no*. Besøkt 24. januar 2022.
4. ↑  Grøn, Fredrik (1942). *Om kostholdet i Norge fra omkring 1500-tallet og op til vår tid*. Dybwad.
5. ↑  *Mat- og drikkeoppskrifter frå Indre Nordfjord i eldre tid*. [Stryn]: Stryn bondekvinnelag. 1985.
6. ↑  
Askeland;Norsk mat fra mange gryter

Litteratur
----------

* Marie Landmark. (1984) *Kokebok for land og by : raad og Veiledning for Hus og Hjem*. Opptrykk av originalutgave fra 1892. Les i NBdigital
* Landbruksforlaget: Norsk mat. Forord av Hilmar Stigum. 1965. NB digital
* Fredrik Grøn: Om kostholdet i Norge fra omtrent 1500-tallet og op til vår tid. 1941. NB digital
Innendørs minilager med sidehenglede slagdører.
Innendørs minilager med dører som ruller opp (lik som garasjedører).
Et **minilager**, også kjent som **lagerhotell, bodhotell** eller **lagerbod**, er et selvbetjent lagerrom som leies ut. De finnes i ulike størrelser, og styres etter gjør-det-selv-prinsippet ved at kunden selv har tilgang til og håndterer sitt lagerrom. Gjenstandene kan oppbevares løst eller i kasser som for eksempel eurokasser, banankasser eller andre oppbevaringsbokser. Et minilager kjennetegnes gjerne ved at det er ubemannet og at man har tilgang gjennom en app på sin telefon eller at man kan ringe et bestemt telefonnummer som igjen trigger åpning av inngangsdøren til selve lagerbygget.

Utbredelse
----------

### Internasjonalt

I USA har minilager-bransjen vokst jevnt og trutt siden begynnelsen av 1970-årene. Interessen har særlig skutt fart med reality-programmer som *Storage Hunters*, og det finnes i dag over 50 000 anlegg som har «*self-storage*» som sin primære aktivitet. I Europa har utviklingen tatt fart de siste 10 årene, med Storbritannia og Spania som foregangsland.

### I Norge

Utleie av minilager er en relativt ny bransje i Norge. De første anleggene så dagens lys på begynnelsen av 1990-årene. Minilager brukes av private, såvel som bedrifter og organisasjoner i Norge. For privatpersoner er leie av minilager vanlig i forbindelse med flytting, lagring av sesongbaserte gjenstander som feks. vinterhjul, ski og utemøbler, mellomlagring av møbler i forbindelse med oppussing, o.l. Stadig mindre leiligheter/hus bidrar til et økt behov for ekstern lagring. Minilager brukes også av små- og mellomstore bedrifter, eksempelvis til lagring av varer, maskiner, utstyr, møbler, arkiv, sesongvarer o.l. Det meste kan vanligvis lagres, utenom mat, gjenstander og ting som lukter vondt, brannfarlig væske og ellers alt som kan medføre skade eller fare.

Det finnes per 2020 flere aktører på utleie av minilager i Norge. Informasjon om disse kan man finne hos relevante firmaopplysningstjenester.

Typer
-----

### Innendørs minilager

Innendørs minilager er den mest brukte formen for minilager i østlandsområdet. I motsetning til andre former for minilager legger som regel innendørs minilager større vekt på sikkerhet, noe som ofte gir utslag i prisen.

### Containerbasert minilager

Containerbaserte minilagre har blitt vanligere de senere år. Lagercontainerne gir som oftest den laveste leien. Samtidig er enhetene i all hovedsak plassert på bakkenivå. Dette gir økt tilgjengelighet.

### Mobilt minilager

Mobilt minilager er et nyere konsept, også dette fra USA. Med et mobilt minilager blir lagerrommet i form av en container kjørt ut til kunden, der kunden kan laste inn sine gjenstander. Lagerrommet blir deretter hentet og låst inn i en lagerhall. Med et mobilt minilager slipper kunden å bruke bil eller tilhenger for transport.

Se også
-------

* Lagerbygning
* Skur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Kløverhuset i 2010
**Kløverhuset** var et kjøpesenter i Strandgaten i Bergen Sentrum. Senteret som ble stengt i 2021 var betegnet som Norges eldste kjøpesenter.

Historie
--------

Kløverhuset ble grunnlagt 9. mars 1852 av firmaet Joh. Petersen og var da manufakturforretning, garn, en gros & detalj, konfeksjonsfabrikk, trikotasjefabrikk og skjortefabrikk.

Etter bergensbrannen i 1916 ble bygårdene Strandgaten 13—15 reist av arkitektene Ingolf Danielsen og Leif Grung og de var ferdig i 1923 og 1935. Strandkaien 10—12 var tegnet av Ingolf Danielsen og var ferdig i 1924. I 1988 ble disse bygningene bygget sammen til kjøpesenteret av arkitekten Heien G. Kahs.

Kløverhuset ønsket ved etableringen å fremstå som et eksklusivt preget varehus med motebutikker av ypperste kvalitet.

Referanser
----------

1. ↑  Arnesen, Odd, Kielland, Anton M; *Bergens forretningsstrøk før og nu*, Bergen 1928 (boken har ikke sidetall)
2. ↑  Nyberg, Jahn og Røyrane, Eva; *Arkitektur GuideBergen*, Bergen 2008 side 88

Litteratur
----------

* Arnesen, Odd, Kielland, Anton M; *Bergens forretningsstrøk før og nu*, Bergen 1928.
* Nyberg, Jahn og Røyrane, Eva; *Arkitektur GuideBergen*, Bergen 2008 ISBN 978-82-7128-500-5

Eksterne lenker
---------------

* Kløverhusets hjemmeside
* Bergen byleksikon på nett, om Kløverhuset
* Bergen byleksikon på nett, om Kløver-Sundt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** VIAF **·** KulturNav
 |