recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aloysius Martin Thesz** (født 24. april 1916, død 28. april 2002), bedre kjent som **Lou Thesz**, var en amerikansk fribryter og er tre ganger NWA World Heavyweight Champion. Totalt var han NWA World Heavyweight Champion i ti år, tre måneder og ni dager. Blant sine mange utmerkelser innen fribryting, har Lou Thesz oppfunnet mange fribrytingstriks, som blant annet «Lou Thesz press» og «Powerbomb».

Karriere
--------

Thesz ble født i Banat i Michigan, men han flyttet til St. Louis med foreldrene sine da han var en ung gutt. I tenårene begynte han å trene amatørbryting med den legendariske shooteren Ad Santel. Thesz debuterte profesjonelt i 1932, 16 år gammel. Ikke lenge etter han debuterte møtte han Ed Lewis, som var en stor stjerne innen profesjonell bryting på 1920-tallet. Ed lærte Thesz kunsten å hooke, det vil si: Kunsten å strekke motstanderen i smertefulle grep. De to ble livsvarige venner.

Innen 1937 hadde Thesz blitt den største stjernen i St. Louis-territoriet. Den 29. desember vant han over Everett Marshall og ble NWA World Heavyweight Champion. Thezs ble med dette den yngste tungvektsmesteren i NWAs historie som 21 år gammel, en rekord som står den dag i dag. Thesz tapte tittelen seks uker senere til Steve «Crusher» Casey i Boston. Han vant tilbake tittelen i 1939 da han igjen vant over Everett Marshall, og enda en gang i 1948 da han vant over Bill Longson.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 6511775, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lou Thesz – Cagematch Rediger på Wikidata

* (en) Lou Thesz – Online World of Wrestling Rediger på Wikidata

* (en) Lou Thesz – Online World of Wrestling Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
**Knud Dahl** (født 20. januar 1823 i Nord-Fron, Oppland, død 21. mai 1894 i Kristiania) var en norsk forretningsmann som grunnla Myrens Verksted.

Han var døpt Knud Hanssen Dahlen og var sønn av gårdbruker Hans Hansen Quærndalen (gården heter i dag Kverndalen) og Randi Nielsdatter. Faren døde i 1826 og selv flyttet Knud til Christiania og fikk jobb hos Grüners mølle på Nedre Foss, eid av etterkommerne av Friedrich Grüner. Han gikk inn i brødrene Jens og Andreas Jensen sitt nye maskinverksted i 1848 og i 1850 giftet han seg med deres søster, Pernille Marie Jensen (1819–1899). De var kommet fra Kongsberg. Verkstedet ble i 1851 til Myrens Verksted og Knud ble medeier i 1855, og etterhvert ble det kalt *J. & A. Jensen og Dahl – Myrens Mekaniske Verksted*, ført under navnet «Jajod». Sønnen Knud Dahl (1862–1939) ble også direktør, i likhet med dennes sønn Knud Dahl (1891–1983).

Referanser
----------

1. ↑  Gunnar Nerheim, *Knud Dahl* i Store norske leksikon.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Knud Frederik Gamborg** (født 30. juni 1828 i Tikøb, død 3. januar 1900 i København) var en dansk tegner og illustratør.

Liv og virke
------------

Gamborg var sønn av residerende kapellan i Tikøb, senere sokneprest Frederik Vilhelm Gamborg og Sophie Vilhelmine f. Thomsen, var vinhandlersvenn. Han fikk i oktober 1848 opptak ved Kunstakademiet, men var student bare i et halvt år, da han av økonomiske grunner måtte avbryte undervisningen og starte som vinhandler. Ni år senere, i oktober 1857, søkte han på nytt plass ved Akademiet, hvor han i 1861 mottok «den lille sølvmedalje». Han forlot Akademiet sist i 1862, og besøkte samme år Nord-Italia. Av andre reisemål var også St. Petersburg. Som fast medarbeider og bidragsyter til *Illustreret Tidende* ble han også sendt på omfattende studieturer til Norge.

Opprinnelig var planen å bli kunstmaler, og han fikk også en større bestilling fra grev Moltke-Bregentved. Likevel gikk han inn på å tegne og illustrere for vittig­hetspressen (*Punch* og *Puk*), og for de xylografiske ukebladene, hvor hans kunstneriske virksomhet for *Illustreret Tidende* var det primære. Han bidro også med illustrasjoner til bøkene *Fra Kommerceraadens Mappe* (1889) og J. Davidsen: *Fra det gamle Kongens Kjøbenhavn* (1880–1881).

Gamborg har også levert en viktig kulturhistorisk dokumentasjon av livet i København på 1870 og -80-tallet.

Han finnes representert med bilder i Teatermuseet, Øregaard Museum, Københavns Museum, Det Kongelige Biblioteks billedsamling, Museet på Koldinghus (Amfiteatret i Pola) og i Kobberstiksamlingen.

Gramborg ligger begravet på Vestre Kirkegård i København.

Referanser
----------

1. 1 2   Gamborg, Knud Frederik, oppført som Knud Frederik Gamborg, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 5015, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* T.H.C. «Knud Gamborg», i: Merete Bodelsen og Povl Engelstoft (red.), *Weilbachs Kunstnerleksikon* København: Aschehoug 1947-52.
* Laura Bjerrum, "Knud Gamborg", i: Sys Hartmann (red.), *Weilbachs Kunstnerleksikon*, København: Rosinante 1994-2000.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Knud Gamborg på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
* (en) Knud Gamborg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND
 |
**Kagghamraån-vassdraget** er et vassdrag bestående av flere innsjøer og elver med felles vannføring til Kaggfjärden i Østersjøen. Nedbørfeltet er på 97 km², og ligger hovedsakelig i Botkyrka kommune i Stockholms län, Södermanland, Sverige.

Vassdragets hovedelv, Kagghamraån, utgjør et av den svenske østkystens viktigste steder for reproduksjon. Også hvitfinnet steinulke og niøyer trives i vassdraget.

Innsjøer i Kagghamraån-vassdraget
---------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Axaren
* Bocksjön
* Brosjön
* Bysjön
 | * Getaren
* Gölan
* Lilla skogssjön
* Malmsjön
 | * Mellansjön
* Somran
* Stora skogssjön
* Övrasjön
 |

Elver i Kagghamraån-vassdraget
------------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Axån
* Bockån
* Brinkbäcken
* Iselstabäcken
* Kagghamraån (hovedelv)
 | * Kvarnsjöbäcken
* Kärrsjöbäcken
* Norrgaån
* Skälbyån
* Uringeån
 |

Kart
----

Kart over Kagghamraån-vassdraget. Innsjøer er skrevet med fete typer, og elver i kursiv. Prikkede linjer er underjordiske elver.

Eksterne lenker
---------------

* Kagghamraån[*død lenke*] Fiskeriverket
* Kagghamraån Botkyrka kommun
**Kahedin** (også stavet *Kahadin*, *Kahedrin*, *Kehenis*, *Kehidius*; muligens den walisiske figuren *Kae Hir*) er en ridder og kongesønn, bror av Isolde (også stavet Iseult) av Bretagne, også kalt for Isolde med de hvite hender, og er sønn av kong Hoel av Bretagne i legenden om kong Arthur av britene. Fortellingen om hans affære med Brangaine, ternen til Isolde av Irland, utgjør en del av og kan ses på som en parallell fortelling til hovedfortellingen om *Tristan og Isolde*.

Kahedin møtte Brangaine første gang i Billedhallen (*Hall of Images*) hvor han var blitt tidligere sent med en beskjed til Isolde av Irland i forbindelse med at hennes elsker Tristan. Han overrekker budskapet, og Isolde og Tristan tilbringer natten sammen i trehytte. I mellomtiden forberedte Kahedin seg på å tilbringe natten sammen med Brangaine etter å ha mottatt imøtekommende svar fra henne. Da de gikk til seng ble imidlertid Kahedin ulykksalig kastet inn i en dyp søvn og våknet opp den nesten morgenen ved å forstå at en form for trolldom må ha skjedd.

På grunn av høviskhet overså han hva som hadde skjedd den foregående natten, og de to parene, Isolde og Tristan, og han selv med Brangaine, tilbrakte dagen sammen. Derimot da han førte Brangaine til sengs på nytt skjedde det samme atter en gang. Den tredje natten klarte Isolde å overbevise Brangaine om å overgi seg til Kahedin for å stoppe hans ydmykelse. I en del versjoner er Camille, en annen av dronningen terner, valgt av Kahedin framfor Brangaine. Også hun avviste ridderen for å kunne bevare sin ære. Isolde hjalp deretter til med å gi Kahedin en «magisk pille» og etterpå falt han på nytt i dyp søvn. Kahedin våknet opp den neste dagen for å bli hånet av Camille og de andre kvinnene i husholdningen. Kahedin reiste videre med Tristan uten å avsløre hva som hadde skjedd med ham natten før.

I *Prosa-Tristan* forble Kahedin den nær venn og følge til Tristan selv etter at hans søster har blitt forlatt i Bretagne. Som med flere andre riddere ble han forelsket i den irske Isolde og døde til slutt i pine for henne.

Litteratur
----------

* Curtis, Renée L. (oversetter): *The Romance of Tristan*, Oxford UP, 1994. ISBN 0-19-282792-8.
* Newstead, Helaine: *Kaherdin and the Enchanted Pillow: An Episode in the Tristan Legend*. PMLA. 1950
* Winfrey, L. E. (1928): *Kaherdin and Camille: The Sources of Eilhart's «Tristrant»*. Modern Philology.

Portal: Litteratur
**Miguel Ángel Pesce** (født 20. september 1962 i provinsen Mendoza) er en argentinsk økonom, som siden desember 2019 har vært sentralbanksjef i Argentinas sentralbank (Banco Central de la República Argentina).

Fra 2004 til 2015 var han visesentralbanksjef i sentralbanken.

Bakgrunn
--------

Han er utdannet innen økonomi ved Universitetet i Buenos Aires, der han også har undervist som professor. Politisk er han tilknyttet Unión Cívica Radical, et sosialliberalistisk parti i Argentina.

Karriere
--------

Pesce ble utnevnt til visesentralbanksjef i Argentinas sentralbank 23. september 2004.

Da sentralbanksjef Martín Redrado ble avsatt i januar 2010, etter en konflikt med president Cristina Fernández de Kirchner, overtok Pesce midliertidig som sentralbanksjef. Den 3. februar 2010 ble Mercedes Marcó del Pont utnevnt som ny sentralbanksjef, og Pesce gikk da tilbake til sin stilling som visesentralbanksjef. Han var visesentralbanksjef fram til 2015, da han gikk ut av sentralbanken, for å lede Banco de la Provincia de Tierra del Fuego. Denne stillingen hadde han fram til desember 2019, da han ble utnevnt til sentralbanksjef.

Referanser
----------

1. ↑  Buenos Aires Times - *Fernández names Miguel Ángel Pesce as Central Bank chief*, besøkt 13. juni 2022.
2. ↑  iProfesional - *Quién es Miguel Ángel Pesce, el reemplazante interino de Redrado*, besøkt 12. juli 2013.
3. ↑  AmericaEconomica.com - *Martín Redrado asume la presidencia del BCRA* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 12. juli 2013.
4. ↑  BBC News - *Argentine central bank boss Martin Redrado steps down*, besøkt 12. juli 2013.
5. ↑  BCRA - *Miguel Ángel Pesce*, besøkt 13. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
***Muldvarpen***  (orig. ***Tinker Tailor Soldier Spy***) er en spionroman fra 1974 skrevet av den britiske forfatteren John le Carré. Den følger arbeidet til den fåmælte, aldrende etterretningsoffiseren George Smiley med å avdekke en sovjetisk muldvarp i britenes Secret Intelligence Service (SIS). Etter utgivelsen har romanen fått strålende kritikker for sine komplekse sosiale beskrivelser og mangelen på sensasjonalisering, og er fortsatt et hovedverk i spiongenren.

Bakgrunn
--------

*Muldvarpen* er John le Carrés romanverk om sine opplevelser rundt avsløringene i 1950-og 1960-årene da forræderne Cambridge Fem – Guy Burgess, Donald Maclean, Anthony Blunt, John Cairncross og Kim Philby – ble avslørt som muldvarper for KGB i den britiske etterretningstjenesten.

Rollefiguren Bill Haydon er delvis inspirert av Kim Philby, en ledende SIS-offiser og dobbeltagent som hoppet av til Sovjetunionen i 1963. David Cornwell (John le Carré) arbeidet som etterretningsoffiser for både MI5 og SIS (MI6). Han har uttalt at Philby lekket hans identitet til russerne, noe som var en faktor i avslutningen av etterretningskarrieren hans i 1964.

Adaptasjoner
------------

BBC sendte i 1979 en miniserie i sju deler basert på boken, hvor Alec Guinness hadde rollen som Smiley. Serien ble i 1982 etterfulgt av *Smiley's People*, basert på *Den usynlige spion* fra 1979.

BBC Radio 4 produserte og sendte to radio-hørespill basert på romanen, henholdsvis i 1988 og 2009.

Filmen *Muldvarpen* ble utgitt i 2011 med Gary Oldman som Smiley, regissert av den svenske regissøren Tomas Alfredson.

Referanser
----------

1. ↑   *Penguin Random House*, Wikidata Q2908540,
2. ↑  Locke, Richard (30. juni 1974). «The Spy Who Spied on Spies». Besøkt 18. juli 2015.
3. ↑  Anthony, Andrew (1. november 2009). «Observer Profile: John le Carré: A man of great intelligence». Besøkt 4. mars 2010.
4. ↑  «Le Carré betrayed by 'bad lot' spy Kim Philby». *Channel 4 News* **(engelsk)**. 13. september 2010. Besøkt 16. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* John le Carré (1974). *Muldvarpen* [*Tinker Tailor Soldier Spy*]. *nb.no*. Oversatt av Per A. Hartun. Oslo: Cappelen. ISBN 8202030455.
* Museum of Broadcast-Kommunikasjon: Tinker Tailor Soldier Spy – Britisk Miniserie
* British Film Institute Skjermen Online: Tinker Tailor Soldier Spy (1979)
* (en) *Muldvarpen (roman)* på Internet Movie Database

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** OCLC **·** GND **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Mulde** er en elv i Sachsen og Sachsen-Anhalt i Tyskland og en av Elbens sideelver fra venstre, med en lengde på 147 km. Elven har sin kilde i nærheten av Colditz, hvor elvene Zwickauer Mulde (som kommer fra Zwickau) og Freiberger Mulde (med Freiberg langs bredden) renner sammen. Begge elvene har sitt opphav fra Erzgebirge. Herfra renner elven gjennom Sachsen (Grimma, Wurzen, Eilenburg og Bad Düben) og Sachsen-Anhalt (Jeßnitz og Dessau, Anhalts gamle hovedstad). Mulde munner ut i Elben tre km nord for Dessau.

I august 2002 førte en flom til store ødeleggelser, som blant annet truet verdensarvstedet «Dessau-Wörlitzer Gartenreich» og byen Dessau. Byene Döbeln og Grimma var særlig hardt rammet.

Navnet stammer muligens fra det gammeltyske, eller gotiske, «Mulda», som betyr «støv», og som er i slekt med det norske ordet for mold. Mer sannsynlig kommer det fra det tyske ordet «mahlen», som betyr «å kverne». Mulde betyr mest sannsynlig «den kvernende elven» etter de mange vannkvernene som i tidligere tider lå langs elven. I dag ligger det et vannkraftverk langs elven.

Kilder
------

* Chisholm, Hugh, ed (1911). "Mulde". *Encyclopædia Britannica* (Eleventh ed.). Cambridge University Press.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mulde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mulde – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
***Kjøbenhavnsposten*** var en dansk avis som kom ut i perioden 2. januar 1827 – 31. mars 1859.

Avisen ble utgitt av Andreas Peter Liunge og var en fortsettelse av avisen *Aftenblad* og *Nyt Aftenblad* som utkom 1822–1826. Fra å være et blad som primært var opptatt av kulturstoff ble det i 1830-årene omformet til å bli den borgerlige demokratiske opposisjonens mest radikale organ. 

Fra 1835 ble *Kjøbenhavnsposten* utgitt av Liunge i sammen med Jens Finsteen Giødwad og Orla Lehmann og bladets linje var på dette tidspunktet tilpasset den nasjonalliberale partilinjen. Bidragsyterne til bladets spalter var i denne perioden bl.a. Anton Frederik Tscherning og Abraham Wessely. På dette tidspunktet hadde avisen sitt største opplag med bl.a. 1000 abonnenter og utkom fra 1. september 1835 alle ukens dager på kvelden (på søndager med *Søndagsposten*, som opphørte 1844).

I 1839 gikk Giødwad, Lehmann og en rekke av bladets faste skribenter over til *Fædrelandet*, og *Kjøbenhavnsposten* endret seg under Johan Peter Martin Grünes ledelse til å bli av nærmest sosialistisk observans, «Organ for det extreme Democratie» som ofte kom i skriftlig konflikt med de tidligere medarbeiderne i *Fædrelandet* såvel som med loven. 

Fra 1849 skiftet Grüne igjen partilinje og bladet ble etter hvert til organ for den reaksjonære rojalismen som bekjempet den nye demokratiske grunnloven.

Sjefredaktører
--------------

Avisen hadde i 1830-og 1840-årene en rekke stråmannsredaktører som mottok alle bøter og fengselsstraffer bladet blev idømt for overtredelse av Trykkefrihetsforordningen av 1799, men bare de egentlige redaktører nevnes i listen nedenfor.

* Ove Thomsen 1827-1834
* A.P. Liunge 1834-1837
* J.F. Giødwad & Orla Lehmann 1. april 1837 – 1839
* J.P.M. Grüne 11. april 1839 – 1859.

Referanser
----------

1. ↑  *De Danske Aviser*, bind 1, s. 149.

Kilder
------

* Jette D. Sølling & Niels Thomsen, De Danske Aviser 1634-1989 bind 1, Odense Universitetsforlag, 1988, s. 147-150. ISBN 87-7492-664-0.
* Ole Stender-Petersen, *Kjøbenhavnsposten – Organ for det "extreme Democrati" 1827-1848*, Odense Universitetsforlag, 1978. ISBN 87-7492-238-6.

Eksterne lenker
---------------

* Om *Kjøbenhavnsposten* på avisnet.dk
* Om *Kjøbenhavnsposten* på leksikon.org

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Kjøkøy fort har svært forseggjorte løpeganger.
**Kjøkøy fort** var et tysk fort med tysk betegnelse *Heeres Küsten Batterie HKB 7/980 Kjököen (589)*, anlagt på Kjøkøy i april-mai 1941. Tidligere, i 1919, planla Forsvarsdepartementet et fort på Kjøkøy.

Fortet var oppsatt med 4 stk 10 cm K 17/04 kanoner med en skuddvidde på ca. 14 000 m. I april 1943 tilkom 2 stk 88 mm flak kanoner med samme skuddvidde.

Fortets formål var å beskytte det østre innløpet av Glomma til Fredrikstad, mens Torgauten fort beskyttet det vestre løpet.

Etter krigen ble fortet overtatt av det norske forsvaret og det ble noe modernisert bl.a. med varslingsradar.

På nordenden av Kjøkøy er et minemagasin på 313 m². Fortsområdet er på 528 dekar. Fortet ble besluttet nedlagt i 1993 og store områder lagt ut til friområde fra 1998.

På området er det fortsatt to kanoner, 10,5 cm SKC/32, i frittliggende bunkere, samt en rekke stillinger, løpeganger og bunkere, i tillegg til en moderne radar som tilhører Kystverket.

Forlegningsområdet ble brukt som HV-leir fram til høsten 2008, da Fredrikstad kommune kjøpte området og bygningene av Forsvaret. Dette benyttes nå av Pynten skole.

Referanser
----------

1. ↑  Feldgrau
2. ↑  Forsvarsbygg Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
3. ↑  regjeringen.no
4. ↑  f-b.no[*død lenke*]

| * v
* d
* r
Artillerigruppe Fredrikstad |
| --- |
| HKB 6/980 Torgauten (Torgauten fort) • HKB 7/980 Kjøkøen (Kjøkøy\_fort) • HKB 17/ 971 Dale  • Zug 6./980 Mörviken (Mørviken fort) |

Portal: Andre verdenskrig
Ventilator
En **kjøkkenventilator** eller et **kjøkkenavtrekk** er en motordreven vifte, oftest installert i kjøkken over komfyren og i forbindelse med andre innretninger i hus der os, lukt eller partikler skal trekkes ut for å gi bedre livs- og arbeidsvilkår. Ventilatoren er gjerne forbundet med en kanal som fører luften ut i det fri gjennom vegg eller over tak. Slike ventilatorer har gjerne et fettfilter. Andre ventilatorer kan sørge for resirkulering av luft i rommet med rensing i et kullfilter.

Vanlige vifter som lager luftstrømmer i et rom uten å flytte vekk eller rense, er ikke å regne som ventilatorer, selv om de ikke sjelden kalles det.[] Mange ventilatorsystemer kalles forøvrig ofte vifteanlegg, friskluftanlegg eller utluftingsanlegg for eksempel i tilknytning til utlufting av tunneler.[]

Se også
-------

* Ventilasjon

Eksterne lenker
---------------

* SNL – Vifte – motorisert
* Britannica – Fan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Silvev** (latin: *Phloem*) er det ene av de to typer karvev som transporterer vann eller næringsstoffer rundt i karplanter. Navnet kommer av det greske ordet *phloos*, som betyr «bark». Den andre typen karvev er vedvev *(Xylem)*.

Snitt av en lin-plante:  
 
1. Marg,  

2. Protoxylem,  

3. Vedvev *(Xylem I)*,  

4. Silvev *(Phloem I)*,  

5. Bastfiber *(Sclerenchyma)*,  

6. *Cortex*,  

7. Epidermis.
Silvevet frakter ikke rent vann, men næringsstoffer, sevje, ulike typer sukker, og stoffer som dannes under fotosyntesen. Mens vedvevet består av døde celler og større røråpninger nærmere stammen, så er silvev et tynnere lag av levende vev innenfor barken, som ikke kan frakte så store partikler som eksempelvis vann. Silvevets celler er også mindre spesialiserte.

Siden silvevet ligger mellom barken og vedvevet, vil trær ofte dø dersom barken tas bort, fordi det da ikke vil kunne fraktes næringsstoffer gjennom silvevet.

Eksterne lenker
---------------

* Winterborne J, 2005. *Hydroponics – Indoor Horticulture*, hos Hydroponicist.
* Münch, E (1930), *Die Stoffbewegunen in der Pflanze*. Verlag von Gustav Fischer, Jena: 234.
* Turgeon, R (1991). «Symplastic phloem loading and the sink-source transition in leaves: a model», i VL Bonnemain, S Delrot, J Dainty, WJ Lucas, (red): *Recent Advances Phloem Transport and Assimilate Compartmentation*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Tasseografi** er å spå i tekopper eller i kaffegrut – tasseografi – er en tradisjonell spåmetode som vant stor popularitet på 1800-tallet – og tidlig på 1900-tallet.[]

Lenge før hadde romerne lest fremtiden ut ab mønsteret som dannet se i vinens bunnfall. Senere begynte kineserne å spå i teblader, trolig før teen dukket opp i Vesten på 1600-tallet. Selv om det er enkelt å spå i tekopper krever tolkningen øvelse. 

Spåmannen må først identifisere bildene som danner seg, deretter tolke betydningen av hvert bilde og til slutt kombinere de forskjellige symbolene i et sammenhengende budskap. 

Til dette kreves både fantasi og intuisjon. Koppene bør være hvite eller uten mønster på innsiden. Spørreren bør drikke teen eller kaffegruten mens han holder med venstre hånd koppen. Han skal røre rundt i teen tre ganger med urviseren. Deretter setter han koppen på skålen med bunnen opp slik at væsken renner bort mens han teller til syv. 

Så snur han koppen. Hanken skal peke mot spåmannen. Nå kan spåingen ta til. Mange blader i koppen betyr et rikt, allsidig liv. 
Færre blader tyder på en ryddig dipiplinert hjerne. 

Noen mener at symbolene øverst til høyre i koppen forteller om fremtiden, men de på venstre side forteller om fortiden. 

Prikker kan bety økonomiske anliggender, jo flere prikke, jo bedre økonomi. 
Bølgede linjer betyr forstyrrelser eller ustabile forhold. 
Rette linjer et problemfritt forløp. 
Prøv og tyde symbolene samlet, gi hjernen frie tøyler og la bildene stimulere fantasien. D.I.T.
**Tasta** er en bydel i Stavanger med 15 363 innbyggere (2017).

Innbyggertall
-------------

Folketilveksten i bydelen siden år 2000 er 2,6 prosent (353 personer), som er kommunens laveste tilvekst. Til gjengjeld økte folketallet i fastlandsdelen med hele 42,0 prosent på 1990-tallet. Det var byens høyeste vekstrate.

Geografi
--------

Bydelens landareal er 10,87 km² (uten Austre Åmøy 7,19 km²).

Tasta bydel består av nordre del av tidligere Hetland herred. Bydelen utgjør nordre del av kommunen og omfatter området nord for Stokkavatnet og Byhaugen. Austre Åmøy, som har fastlandsforbindelse via Rennfast og Randaberg, inngår i Tasta bydel.

I nord og vest grenser bydelen Tasta til Randaberg kommune. Grensen følger det gamle skiftet mellom gårdene Finnestad, Høie, Nedre og Øvre Tasta, gårdene Leikvoll, Håland, Goa og Rygg i Randaberg. I sør følger grensen det gamle skiftet mellom Nedre Tasta og den tidligere gården Eiganes og gården Stokka. Grenselinjen går fra Kalhammaren til Knutmannsteinen på Byhaugen og videre vestover til Store Stokkavatnet, som tidligere også ble kalt Tastavatnet. 

Tastaveden, ca. 3 km nord for Stavanger sentrum, er bydelens største friområde og høyeste punkt (92 meter over havet), fulgt av Tastavarden (79 moh.) Midt på Austre Åmøy troner to markante høydedrag. Det høyeste, Brenningstua, er 72,5 meter over havet.

Historie
--------

I høymiddelalderen finner vi fire gardsbruk på det nåværende Tasta. To gardsbruk var utskilt fra hovedgarden Tasta; nemlig Høie og Finnestad. Vi vet med sikkerhet at folketapet etter svartedauden i 1350 førte til at Høie og Finnestad ble fraflyttet. Folket konsentrerte seg om de to rikeste og største gardene, Øvre- og Nedre Tasta.

I 1838 hadde Nedre Tasta 21 bruk, Øvre Tasta ti bruk i tillegg til Dusavik. På Finnestad fantes det ni bruk og på Høie ti bruk. I 1866 var tallet på bruk steget til 71 på Øvre Tasta, 55 bruk på Nedre Tasta, mens Høie og Finnestad hadde henholdsvis 12 og 21 bruk.

Idrett
------

Bydelen har tre fotballklubber; Vardeneset B.K, Tasta IL, Tastavarden HK og Pol IL.

Ikke langt fra Tastarustå Skole og Tastasenteret finnes Tasta Skatepark som er en av landets største skateparker.

Delområder og grunnkretser
--------------------------

Grensene for delområdene i Stavanger følger ikke helt grensene for bydelene. Tasta er inndelt i disse to delområdene :

* Indre Tasta
* Ytre Tasta

Det er 30 grunnkretser i bydelen, hvorav to ligger utenfor delområdene over :
én grunnkrets ligger i Kampen delområde (Kalhammaren 2) og én i Øyane (Austre Åmøy).

Bydelen består av tre valgkretser: Austre Åmøy, Ytre Tasta og Indre Tasta.

Tastas severdigheter
--------------------

* Tasta Senter
* Tasta kirke
* Vardeneset fyr
* Vardeneset kirke
* Tasta Idrettspark (omfatter hjemmebane og klubbhus til Vardeneset Ballklubb, treningssenteret Toppform og utendørs skatepark)

  


| * v
* d
* r
Stavangers bydeler |
| --- |
|  | Eiganes og Våland **·** Hillevåg **·** Hinna **·** Hundvåg **·** Madla **·** Storhaug **·** Tasta | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Et rom med tatamimatter.
**Tatami** (畳, ***Tatami***) er en tradisjonell japansk matte, eller snarere en ubøyelig gulvenhet som vanligvis er cirka 90x180 cm og 6 cm tykk. I nesten 800 år har disse målene vært standard i Japan. Størrelsen anses passende for to personer som sitter, eller én person som ligger. Rom dimensjoneres for å nøyaktig romme et visst antall tatamimatter. Man oppgir ofte boarealet i antall tatamimatter snarere enn i kvadratmeter. Det finnes også halvmatter på 90x90 cm.

Matten har en innebygd treramme som gir stabilitet. Overflaten består av vevde rishalmstrå som alle ligger i samme retning og danner et mønster omtrent som fingrene når man folder sine hender. Ingen stråender stikker ut noe sted. I moderne matter kan også andre materialer inngå.

Tatamimatten er mykt fjærende å gå på. Den gir varmeisolering om vinteren og en viss svalhet om sommeren. Man går aldri på den med harde sko, men gjerne barfot eller med myke mokasiner. 

Om en matte skades, kan man lett løfte den bort og legge inn en ny. Den anvendes som gulvbelegg i japanske hverdagsrom og soverom, men også som underlag for kampsport.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «tatami». Store norske leksikon. 19. april 2021. Besøkt 18. februar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Vest-Alpene** betegner vanligvis de delene av Alpene som ligger vest for linjen Bodensjøen–Rhinen–Splügenpasset–Comosjøen. Sveits, Italia og Frankrike har andeler av Vest-Alpene. Avgrensningen er nokså vilkårlig, noe som også blir tydelig av at man i Italia og Frankrike ofte bare refererer til delene vest og syd for fjellpasset Store Sankt Bernhard som «Vest-Alpene» (*Alpi Occidentali* resp. *Alpes occidentales*). Denne delen av Vest-Alpene omtales på norsk vanligvis som *Sydvest*-Alpene.

Vest-Alpene er høyere (opptil 4 810 moh. i Mont Blanc), men smalere enn Øst-Alpene. Vest-Alpene danner en nesten halvsirkelformet bue, som er åpen mot øst og omslutter Posletta. Helt i sydøst går Vest-Alpene over i Appenninene.

Vest-Alpenes inndeling
----------------------

Vest-Alpenes grovinndeling. Tallene forklares i tabellen til venstre. Sydvest-Alpene er vist med en lysere brunfarge enn Nordvest-Alpene.
Fininndeling av Sydvest-Alpene.
Det fins ikke noen generelt anerkjent inndeling av Vest-Alpene i delkjeder. Den følgende tabellen viser fjellkjedenes grovinndelingen basert på forslaget *Suddivisione Orografica Internazionale Unificata del Sistema Alpino* («Alpenes standardiserte internasjonale orografiske inndeling»). Tallene refererer til kartet til høyre. Tabellen kan sorteres alfabetisk eller på høyde ved å klikke på pilsymbolene.

| Nr. | Fjellkjede | største høyde(i moh.) |
| --- | --- | --- |
| 1 | lig De liguriske Alper | 2651 |
| 2 | mar De maritime Alper | 3297 |
| 3 | pro De provençalske Alper og For-Alper | 2961 |
| 4 | cot De cottiske Alper | 3841 |
| 5 | Dauphiné-Alpene | 4102 |
| 6 | Dauphiné-For-Alpene | 2790 |
| 7 | gra De grajiske Alper | 4810 |
| 8 | sav De savoiiske For-Alper | 3257 |
| 9 | Wallis-Alpene | 4634 |
| 10 | lep De lepontinske Alper | 3553 |
| 11 | Lugano-Alpene | 2245 |
| 12 | Bern-Alpene | 4274 |
| 13 | Glarus-Alpene | 3620 |
| 14 | sve De sveitsiske For-Alper | 2970 |

Referanser
----------

1. ↑  Western Alps *Peakbagger*
2. ↑  S. Marazzi (2005). *Atlante orografico delle Alpi. SOIUSA: Suddivisione orografica internazionale unificata del Sistema Alpino*. Scarmagno: Priuli & Verlucca.  [Sammendrag (PDF)]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Western Alps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** NKC
 |
Hjertnes kultursenter i Sandefjord i Vestfold.  Foto: Peter Fiskerstrand 
**Hjertnes kino og kulturhus**, ofte bare kalt **Hjertnes**, er et kulturhus med kinosaler i Sandefjord i Vestfold. Kinodelen kalles **Hjertnes Kinosenter**. Hjertnes er et kulturbygg som ligger i Sandefjordveien ved Badeparken på Hjertnes like ovenfor «Hvalfangstmonumentet» og småbåthavna i byen. Bygget er reist i tilknytning til Sandefjord rådhus og Sandefjord bibliotek og har også forbindelse til Scandic Park Hotel Sandefjord rett ved. Park Hotel og Hvalfangstens Hus ble åpnet i 1959, mens rådhuset og kulturhuset ble innviet 21. juni 1975 av Anders Jahre som hadde gitt 40 millioner, drøye halve prisen, til bygget.

Saler og aktiviteter
--------------------

Hjertnes kino og kulturhus har tre kinosaler med tilsammen 852 plasser. Den største salen, Hjertnes, blir også brukt til kulturarrangementer. De to mindre salene, Parketten 1 og Parketten 2, leier kommunen av Park Hotell. Alle salene blir leid ut for blant annet kurs- og konferansevirksomhet til lokale og eksterne, kommersielle og ikkekommersielle aktører. 

Hjertnes kino og kulturhus viser fra seks til tolv kinoforestillinger hver kveld samt nattkino hver fredag og lørdag. Onsdager kjøres formiddags- og babykino. 

Fredag 2. september 2022, kunne Hjertnes kulturhus invitere til åpningen av en ny, fleksibel kulturarena. Den har en prislapp på rundt 70 millioner kroner og har plass til rundt 800 stående og i overkant av 350 sittende publikummere.

Eksterne lenker
---------------

* Kommunens presentasjon av Hjertnes kino og kulturhus
* Kultur- og filmrogram for Hjertnes kino og kulturhus
**Jon-Hroar Nordstrøm** (født 21. april 1968 på Hamar) er en norsk ishockeyspiller som spilte 505 kamper og 13 sesonger på A-laget for sin moderklubb Storhamar Dragons / Storhamar Hockey samt en sesong i Furuset (88-89). Han var den første spilleren fra Storhamar som har spilt på samtlige norske landslag fra smågutt (Østlandslaget) i 1981 via aldersbestemte klasser til A-landslag samt Veteran 40+ i 2011 og 2012. Som 19-åring i 1987 var han også den yngste spilleren fra Storhamar som har debutert på A-landslaget.

Han var toppscorer på gutte- og juniorlaget til han ble tatt opp som fast inventar på A-laget i 1984. Han debuterte imidlertid på A-laget allerede som 15-åring i januar sesongen før. Han ble norgesmester tre ganger og seriemester fire ganger for Storhamar Dragons som assisterende kaptein i en årrekke og lagkaptein (1998-99).

I 1999 ble Nordstrøm den andre i tillegg til Erik Kristiansen som oppnådde 500 kamper i Storhamar et par uker før han la opp. Den 6. november samme år avholdt Storhamar sin første testimonialkamp for å hedre Erik Kristiansen og Jon-Hroar Nordstrøm. Drakt nr 20 og nr 6 ble som de første i klubbens historie heist opp i taket i Hamar OL-amfi og fredet for fremtidig bruk.

2016 gjorde Nordstrøm comeback i 2. divisjonsklubben Storhamar Yngres og spilte tre sesonger hvorav 2018/19 i 1. divisjon. Gjennom dette ble han den desidert eldste spilleren (50 år) som har spilt aktiv seniorhockey på prestasjonsnivå for klubben, og passerte den gamle klubbrekorden tilhørende Steinar Johansen (ishockeyspiller) med hele 10 år.

Eksterne lenker
---------------

* Spille profil hos Eliteprospects
* Biografi om Jon-Hroar Nordstrøm
**Rent-A-Wreck** er et bilutleiefirma som primært er kjent for å leie ut brukte biler til lavere priser enn vanlig i bransjen. De er også kjent for å leie ut biler til yngre sjåfører som andre bilutleiefirmaer nødig leier ut til. Den gjennomsnittlige Rent-A-Wreck bil er tre til fem år gammel og har ofte mer enn 100 000 km. bak seg. 

Selskapet ble grunnlagt i 1968 i Los Angeles, California av David Schwartz, en ung forretningsmann som drev en bruktbil-forretning. Rent-A-Wreck begynte som et pionerprosjekt ved å leie ut biler i nabolaget for lavere satser enn de nærmeste konkurrenter. Takket være god mediadekning, spesielt i *New York Times*, *Wall Street Journal* og på et fjensynsshow fanget Rent-A-Wreck interesse, og innen 1973 hadde selskapet solgt rettigheter til å bruke navn og logo til sin første franchise-tager. Rent-A-Wreck har ca. 200 utleiekontorer i USA og Skandinavia. I Norge ble Rent-A-Wreck etablert i 1973 og har nå utleievirksomhet på 30 steder. 

Rent-A-Wreck har vokst til å inkludere franchiserte virksomheter over praktisk talt hele USA og i Skandinavia og Island. En typisk Rent-A-Wreck virksomhet holder til noe utenfor etablerte forretningsstrøk. 

Selskapets motto er: *Ikke la deg lure av navnet*.

Eksterne lenker
---------------

* Rent-A-Wrecks hjemmeside
* Rent-A-Wreck i Skandinavia
* Rent-A-Wrecks historie Arkivert 25. april 2010 hos Wayback Machine.
Annen betydning: Geithamser (*Vespa*, en slekt vepser)
Vespa brukt til transport i Bangkok
**Vespa** (italiensk for Vepser) er et italiensk scootermerke produsert av selskapet Piaggio & C. i Pontedera, Italia. Produksjonen startet der i 1946, og foregår fortsatt. Vespa-scooteren har hatt stor historisk betydning i store deler av verden etter andre verdenskrig. I tillegg til å være et nyttig kjøretøy før massebilismens gjennombrudd utenfor USA, representerte Vespaen en iøynefallende design. Gjennom film og annen populærkultur har Vespaen festet seg som et viktig symbol på etterkrigstidens Vest-Europa.

Vespa er et av de mest solgte scootermerkene gjennom tidene. Ved inngangen til år 2000 hevdet Piaggio at i alt 15 millioner Vespa-scootere var produsert siden starten i 1946. Vespa er blitt produsert på lisens i 14 ulike land. I Europa var lisensprodusentene fra 1950-tallet britiske Douglas, franske ACMA, tyske Hoffmann og senere Messerschmitt, og spanske Moto. I tillegg åpnet Piaggio sin egen fabrikk i Belgia etter 1957. Det ble også produsert Vespa på lisens i Sør-Amerika og Asia. Mest kjent er trolig produsenten Bajaj i India.

Vespa-produsent Piaggio er i dag Italias største produsent av tohjulte motorkjøretøy, samt mindre nyttekjøretøy med tre og fire hjul. Piaggio eier eller har eierinteresser i følgende produsenter av motorkjøretøy: Moto Guzzi, Gilera, Aprilia og Derbi. Selskapet var opprinnelig familieeid, men kontrolleres per 2006 av et konsortium ledet av finansmannen Roberto Colannino.

Se også
-------

* Piaggio P.180 Avanti
* Vespa Ciao

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Vespa scooters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Vespa scooter – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* museopiaggio.it; firmamuseum i Pontedera, Italia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
***Stille ved daggry*** (originaltittel: *А зори здесь тихие*) er en sovjetisk film fra 1972, regissert av Stanislav Rostotskij.

Handlingsreferat
----------------

Historien er lagt til sommeren 1942, midt under den andre verdenskrig et stykke bak de sovjetiske frontlinjene på østfronten. Sersjant Major Vaskov blir uventet tildelt en gruppe unge kvinner som skal ta hånd om luftvern ved en jernbane-stasjon langt bak frontlinjen. Vaskov er ikke vant til å kommandere kvinner, og havner snart i diskusjoner angående daglige situasjoner. Under et luft-angrep skyter en av kvinnene, Rita Osyanina, ned et fiendtlig fly og blir dekorert for denne hendelsen. Dialog og en rekke tilbakeblikk begynner å avsløre mer av bakhistoriene til de forskjellige kvinnene. Det kommer også frem at Rita regelmessig sniker mat tilbake til moren og babyen sin, som befinner seg nærmere frontlinjen.

En dag kommer Rita, som i all hemmelighet har fraktet rasjoner til familien sin i løpet av natten, over to tyske fallskjermsoldater på vei tilbake til en garnison. Vaskov velger fem frivillige: Rita, Zhenya, Lisa, Galya og Sonia, til å legge ut sammen med ham på et oppdrag for å eliminere denne fienden. De bestemmer seg for å krysse en myr for å avskjære tyskerne, men dette går sakte fremover, og Galya mister en støvel underveis. Når de endelig kommer frem til et område som Vaskov tror at de tyske fallskjermsoldatene må passere, legger de seg på lur.

Men de oppdager snart at det egentlig var snakk om seksten tyske fallskjermsoldater, i stedet for bare to. Vaskov sender Lisa tilbake til basen, i håp om å skaffe forsterkninger. Men Sonia blir drept av en kniv, og Galya blir skutt og dør umiddelbart av skadene. Vaskov blir skutt i armen, men klarer å komme seg unna tyskerne. Når han innser at forsterkningene ikke har kommet, hallusinerer Vaskom om Lisa - som forteller ham at hun mislyktes i oppgaven sin, fordi hun druknet i det våte myrlandet.

Skuespillere
------------

* Andrey Martynov som sersjant Vaskov
* Yelena Drapeko som Lisa Britschkina
* Yekaterina Markova som Galya Chetvertak.
* Olga Ostroumova som Zhenya Komelkova.
* Irina Shevchuk som Rita Osyanina.
* Irina Dolganova som Sonia Gurvich.
* Lyudmila Zaytseva som sersjant Kiryanova
* Alla Meshcheryakova som Maria Nikiforovna
* Igor Kostolevsky som Misha.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 9. mai 2016.
2. 1 2  Efe Cakarel (på en), *MUBI*, MUBI-film-ID 20865, Wikidata Q693730,
3. ↑  Правда ли, что кинотеатры не переживут сложные времена
4. ↑  ... А ЗОРИ ЗДЕСЬ ТИХИЕ (1972)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stille ved daggry* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Stille ved daggry* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Stille ved daggry* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Stille ved daggry* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Stille ved daggry* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Stille ved daggry* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Åsne Valland Nordli** (født 10. oktober 1975) er en norsk sanger, oppvokst i bygda Norheimsund i Hardanger. Hun startet å synge religiøse folketoner da hun var en liten jente, og lærte kveding av Steffen Eide, Margrete Opheim og Sondre Bratland. Femten år gammel begynte hun selv å undervise ved Ole Bull-akademiet på Voss. 

Valland Nordli har hatt en rekke konserter på ulike festivaler, blant annet på Bergen Nattjazz, Førde Internasjonale Folkemusikkfestival, Vossajazz, Telemarkfestivalen, Maijazz og under Filmfestivalen i Haugesund. Som 16-åring turnerte hun med Bergen Filharmoniske Orkester. Og i 1998 skrev samtidskomponisten, Magnar Åm, verket *Vandrande Himmel* spesielt for hennes stemme. 

Valland Nordli har spilt inn tre soloplater i samarbeid med produsent Sigbjørn Tveite. I 2000 var hun med på platen *Christmas*, utgitt på selskapet Putumayo. Hun har også medvirket på felemusikeren Nils Øklands utgivelse *Straum* (Rune Grammofon 2000). I 2005 utga hun sammen med pianisten Kristin Skaare juleplaten *Lille Messias*. 

Åsne Valland Nordli er i dag bosatt på Stange i Hedmark, hvor ektemannen Andreas Nordli er leder for Ungdom i Oppdrag. Hun bodde i fem år i havnebyen Constanta i Romania der hun sammen med sin mann og lokale aktører drev kristne humanitære prosjekter blant gatebarn. Hun har skrevet boka *Mine minste* om sine erfaringer blant gatefolk og gatebarn i Romania.

Diskografi
----------

Åsne Valland Nordli har gitt ut tre soloplater og en duoplate: 

* *Den ljose dagen*, (Kirkelig Kulturverksed 1994)
* *Julekvad* (Kirkelig Kulturverksted 1996)
* *Himmelske Balsam og Sødeste Drue* (Via Music 2001)
* *Lille Messias* (Via Music 2005) sammen med Kristin Skaare
* *Over Tones* (ECM Records 2014)

Hun medvirker ellers på følgende utgivelser: 

* *Folkemusikk fra Hardanger og Voss* (Spelarhaugen Folkemusikk 1990)
* *Hexa*, Ter Jungs Sextett (Hemera 2000)
* *Straum*, Nils Økland (Rune Gramofon 2000)
* *Quiet Winter Night*, Hoff Ensamble (2L 2012)

Bibliografi
-----------

* *Mine minste* (Samlaget, 2017)

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 583643, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* vallandnordli.no/ Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Åsnes Finnskog Kirke
**Åsnes Finnskog** er et bygdeområde i Åsnes kommune som strekker seg mot Gjesåsen i vest, Gravberget og Våler kommune i nord, Sverige (Värmland) i øst og Hof Finnskog i sør. Skalbukilen, Vermundsjøen og Velta er de større grendene. 

Kilen skole med 1.–7.-trinn, skolefritidsordning, barnehage og nærbutikk ligger i bygdesentrumet Skalbukilen. 

Åsnes Finnskog kirke fra 1861 ligger på Vermundsjøen.

Samfunnsliv
-----------

Åsnes Finnskog har et rikt villmarksliv, og er et populært område for jakt, fiske og friluftsliv.

Idrettslaget Åsnes Finnskog IL ble stiftet i 1933 og holder til på Kilenga. Laget organiserer blant annet skirenn, løpskarusell, fotball, barneidrett og friluftsliv.

På Finnskogbanen arrangeres det bilcross, rallycross og crosskart. Banen eies av KNA Solør Motorsport og er 833 meter lang.

Serveringsstedene Kaffelarsen og Kafé Finnskog er i helårsdrift. Åsnes Finnskog Teaterforening har siden 2012 årlig satt opp revy på Vermundsjøen grendehus. I 2013 fikk revyen over 900 besøkende. I 2014 hadde laget også suksess med forestillingen "Julebrennevinet".

Vermundsjøen
Åsnes Finnskog Skytterlag har arrangert Kroksjøstevnet årlig i over 50 år.

Kulturhistorie
--------------

Skogfinnene bosatte seg i området fra rundt 1575-1660. De drev primært svedjebruk, og kom til Finnskogene i Norge og Sverige personlige, økonomiske, politiske og samfunnsmessige årsaker. Fortsatt er den skogfinske kulturen sentral, og man kan blant annet besøke Tyskeberget Finnetorp. 

Åsnes Finnskog Historelag jobber blant annet med bevaring av skogfinsk kultur og historie. Foreningen er også engasjert i Skogfinsk Museum, Finnskogleden, krigens flyktningeruter og annen aktuell historikk omkring Finnskogen.

Referanser
----------

1. ↑  «Kart over Finnskogen». Arkivert fra originalen 4. mars 2016.
2. ↑  «Kilen Skole». [*død lenke*]
3. ↑  «Joker Kilen».
4. ↑  «Visit Finnskogen».
5. ↑  «ÅFILs historie». Arkivert fra originalen 20. januar 2016. Besøkt 1. juni 2015.
6. ↑  «Kilenga». Arkivert fra originalen 20. januar 2016.
7. ↑  «Åsnes Finnskog idrettslag». Arkivert fra originalen 18. januar 2016.
8. ↑  «Finnskogbanen».
9. ↑  «Eventyrlig ved Vermundsjøen». 27. mars 2013.
10. ↑  «Julebrennevin-revy». *Østlendingen*. 12. november 2014.
11. ↑  «Hektisk uke ved Vermundsjøen er over». *Østlendingen*. 5. april 2015.
12. ↑  «Åsnes Finnskog Historielag». Arkivert fra originalen 4. mars 2016.
**Åsnes Skifabrikk** er en tidligere norsk produsent av tur- og fjellski på Straumsnes i Fjaler kommune. Åsnes Skifabrikk gikk konkurs i 1998, men produksjonen og merkenavnet ble videreført i et nytt selskap, Åsnes Ski, i 1999. Familien Åsnes var ikke en del av denne satsingen.

Historie
--------

Produksjonen ble startet av brødrene Jonas, Kristian, Kolbjørn og Leif Åsnes i en gammel sperrestove på farsgarden Ytre Åsnes i 1922. Før dette hadde alle brødrene jobbet på L.C. Hagen Skifabrikk i Oslo.

De første årene ble skiene produsert på farsgarden, men i 1933 bygde de den første fabrikkbygningen på 80 m². 
Brødrene sto for all produksjon selv, men på grunn av en stor bestilling fra forsvaret på 1 800 par ski i 1938 måtte de ansette flere. Den relativ nye farbrikken ble totalskadet i en brann i 1948, men i 1950 stod en ny og større fabrikkbygning på 250 m² klar til bruk. 

Gjennom årene har hovedproduktet vært turski, men de har også produsert andre produkter i tre, som årer, fluktstoler og dører (til Moelven Industrier).

Kilder
------

* sffarkiv.no (Fylkesarkivet) Om Åsnes Skifabrikk[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside – Åsnes Ski
«Åsta» har flere betydninger.

Åsta øst
Det tidligere stasjonsområdet på Åsta
Minnesmerke over Åstaulykken
**Åsta** er en bygd i Åmot kommune i Innlandet. Åsta ligger ca. 7 km sør for Rena i Østerdalen og er sentrert om elven Åstas utløp i Glomma vestfra. Bebyggelsen ligger på begge sider av Glomma, med størst konsentrasjon langs *Vidar Sandbecks veg* på sørsiden av Åstaelven. De to sidene av Glomma bindes sammen av Glomstadfoss bru. Dette er imidlertid en smal hengebro med en vektbegrening på halvannet tonn. Riksvei 3 krysser Åsta på Åsta bru. Den første broen kom i 1903, mens dagens bro er fra 2014. Den tidligere broen går parallelt med riksvei 3 og brukes til lokaltrafikk.

Det var kamper ved Åsta i aprildagene 1940.

I tidligere tider var det tømmerfløting i Åsta, men fløtingen i Glommas sideelver ble praktisk talt avviklet tidlig på 1970-tallet.

Åsta var 4. januar 2000 åsted for Åstaulykken, som krevde 19 menneskeliv. Den tidligere stasjonen ligger nord for Åsta-elven og øst for riksvei 3. Det står et minnesmerke over ulykken ved en rasteplass ved avkjørselen til stasjonen, og like ved siden av dette er et krigsminnesmerke.

Referanser
----------

1. ↑  Håkon Aurlien (2007). «Bekymret for de kommunale bruene». *Vegen og vi*. Statens vegvesen (17): 6. Arkivert fra originalen 27. september 2016. Besøkt 26. september 2016.
2. ↑  Statens vegvesen: Vegliste, bruksklasse − tillatt last og vogntoglengde
3. ↑  Leif Norberg m.fl. (1985). *Gamle Aamot i bilder 1*. Rena rotaryklubb. s. 67. ISBN 82-992769-2-6.
4. ↑  Innovasjon Norge om Åsta bru Arkivert 27. september 2016 hos Wayback Machine..
5. ↑  Leif Norberg (1990). «Kampene ved Åsta». *Åmot under solkors og hakekors. Aprildagene 1940 og okkupasjonstiden*. Rena. s. 15−16. ISBN 82-992200-0-9.
6. ↑  Torgeir Frysjordet (1978). «Fløting og annen langtransport». I Sigmund Moren. *Hedmark*. Oslo: Gyldendal. s. 207.

Litteratur
----------

* Kåre Halvorsen (1990). *Folkestyre i Åmot gjennom 150 år 1837−1937*. Rena: Åmot kommune. ISBN 82-992260-0-7.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Unicoop** (Union Coopérative des Viticulteurs Charentais) er et fransk kooperativ for vinbønder, hovedsakelig innenfor konjakk. De representerer ca. 3 500 vinbønder.

Historie
--------

I 1929 gikk en del vinbønder sammen og dannet et kooperativ. Bakgrunnen for dette var stadig synkende priser på konjakk, særlig grunnet mellomkrigstidens lavkonjunktur. Dette kooperative fikk navnet *Unicoop* i 1931. Unicoop selger den dag i dag konjakk både på flaske, under samvirkets egne merker, og på fat, til restauranter og andre aktører. Den franske stjernekokken Paul Bocuse er kjent for å kjøpe sin konjakk fra Unicoop.

Produkter
---------

Unicoops hovedprodukt er konjakk. Gjennom sine merkevarer distribuerer de imidlertid også armagnac, Pineau des Charentes, brandy, vodka, m.m.

Unicoops første merkevare var Prince Hubert de Polignac. I 1969 kjøpte de konjakkhuset H. Mounier. Andre konjakkmerker er Paul Bocuse, Grande Monarque, De Chabrac, De Bonnefont, Lafayette, Paysans Charentais og Vigier Latour.

Se også
-------

* Unicognac