recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Trond Waage** (født 14. februar 1953) er en norsk spesialpedagog. Han begynte som instituttleder ved Høgskolen i Telemark i 2014. Fra 2005 til 2014 var han Senior Fellow ved UNICEFs internasjonale forskningssenter, UNICEF IRC i Firenze. Før dette var han Barneombud.

Waage har embetseksamen i spesialpedagogikk (cand.paed.spec.) fra Universitetet i Oslo. Fra 1980 til 1990 var han leder for TV-avdelingen ved Institutt for spesialpedagogikk, Universitetet i Oslo/Spesiallærerhøgskolen. I perioden 1987–1991 hadde han oppdrag for UNICEF i Kina og Nord-Korea. Videre var han rådgiver i International Council for Distance Education (ICDE) fra 1990 til 1992 og forskningskoordinator i Childwatch International, et internasjonalt nettverk for barneforskning, i perioden 1992–1996. Deretter ble han utnevnt til barneombud, en stilling han innehadde i to åremålsperioder, fra 1996 til 2004.

Waage har innehatt en rekke verv, hovedsakelig knyttet til barns rettigheter:

* Leder av utredningen *Det nasjonale kunnskapsnett* (SOFF rapport 5, 1993).
* Medlem av komiteen som evaluerte Barneombudet i Norge (NOU 1995:26).
* Medlem av ledergruppen for European Network of Ombudsperson for Children (1997–2001), en periode også som leder.
* Programme Award Member of ChildNet International
* Styremedlem i John Carew Foundation 2005–2006.
* Medlem av ExtraStiftelsen Helse og Rehabiliterings Hovedutvalg for fordelingsspørsmål 1998-2004.
* Styremedlem i Children and War Foundation 2000-2004.
* Leder av Bransjerådet for Apotekene 2006-2007.

Han har forsket, publisert og forelest rundt temaene barndom i endring, moderne barndom, barns rettigheter og uavhengige menneskerettighetinstitusjoner for barn. 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Trond-Viggo Torgersen** | **Barneombud**(1996–2004) | Etterfølger:**Reidar Hjermann** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Nolan Kasper** (født 27. mars 1989) er en amerikansk tidligere alpinist.

Han debuterte i verdenscupen i alpint 15. november 2009. Han har oppnådd en pallplass i sin verdenscupkarriere, i slalåmrennet i Kranjska Gora 6. mars 2011 kom han på andre plass, en plassering han delte med svenske Axel Bäck.

Han deltok for USA under Vinter-OL 2010 og oppnådde en 24.-plass i slalåm, som var den eneste øvelsen han deltok i. I Sotsji i 2014 endte han på 13.-plass i samme øvelse. I 2018 kjørte han ut i andre omgang av den individuelle slalåmkonkurransen, men deltok også i den alpine lagkonkurransen hvor USA endte på 9.-plass.

Kaspers beste VM-resultat er en 15.-plass fra Garmisch-Partenkirchen i 2011. På samme sted hadde han vunnet bronse i juniormesterskapet to år tidligere.

I 2018 annonserte Kasper at han la opp som aktiv utøver.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Olympian Nolan Kasper ’07 Announces Retirement Arkivert 27. desember 2018 hos Wayback Machine. Burke Mountain Academy
2. 1 2  Nolan Kasper Team USA
3. ↑  Norsk slalåmnedtur - Matt vant TV 2
4. ↑  Rücktritt: Auch Nolan Kasper stellt die Skier in den Keller SkiWeltcup.TV

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nolan Kasper – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Nolan Kasper – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Nolan Kasper – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nolan Kasper – USAs olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Nolan Kasper – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Nolan Kasper – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Simonetta Sommaruga** (født 14. mai 1960 i Zug, Sveits) er en sveitsisk politiker fra Det sosialdemokratiske partiet i Sveits. Hun er medlem av Forbundsrådet, den føderale regjeringen i Sveits, der hun er justis- og politiminister.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Sommaruga vokste opp sammen med to brødre og en søster i Sins i Aargau. Hun gikk på gynmas i Immensee i Schwyz før hun utdannet seg som pianist i Luzern, California og Roma. Fra 1988 til 1991 studerte hun engelsk og romanistikk ved Universitetet i Fribourg, som ligger i kantonen Fribourg.

Sommaruga var mellom 1993 og 1999 leder i den sveitsiske stiftelsen for forbrukersaker, Stiftung für Konsumentenschutz, noe som gav henne mye offentlig anerkjennelse i den tysktalende delen av Sveits. Hun har siden 1999 vært stiftelsens president. I 2003 ble hun president i den sveitsiske hjelpeorganisasjonen Swissaid.

### Politisk virke

Sommarugas politiske karriere begynte da hun ble medlem av Berns storråd, kantonparlamentet i Bern. Hun satt i storrådet fra 1981 til 1990. Hun var medlem av kommunestyret i Köniz fra 1998 til 2005. I 1999 ble hun valgt inn i Nasjonalrådet og i 2003 ble hun valgt som medlem av Stenderrådet for kantonen Bern. Den 11. august 2010 kunngjorde Sommaruga sitt kandidatur til å etterfølge politikeren Moritz Leuenberger under valget til Forbundsrådet i 2010. Hun ble valgt inn den 22. september 2010.

Simonetta var Sveits' Forbundspresident i 2015.

### Privat

Sommaruga er gift med forfatteren Lukas Hartmann. Ekteparet er bosatt i Spiegel, i nærheten av Bern. Simonetta er en fjern slektning av den fremtredende sveitsiske advokaten og diplomaten Cornelio Sommaruga.

Referanser
----------

1. 1 2   Sveitsisk historisk leksikon, HDS ID 046585[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id sommaruga-simonetta[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.rts.ch, besøkt 24. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Bundesrat, Der. «Simonetta Sommaruga». *www.admin.ch*. Besøkt 7. august 2016.
5. ↑  EJPD. «Bundesrätin Simonetta Sommaruga». *www.ejpd.admin.ch*. Arkivert fra originalen 20. august 2016. Besøkt 7. august 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** HDS **·** Munzinger (iba) **·** MusicBrainz
 |
Tempus Fugit, tiden går, ovnsmodell skåret av Ole Nilsen Weierholt for Næs Jernverk. Dette er Weierholts første selvstendige verk. Tidligere arbeider var kopier.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
Ovnsmodell fra Wigelands Wærk, skåret av Ole Nilsen Weierholt i 1792  Foto: Stylegar  
**Ole Nilsen Weierholt** (født 1718, død 1792) er først og fremst kjent som modellskjærer for Aust-Agders jernverk, særlig Næs jernverk. Han skar modeller i tre til støping av jernovner i rokokkostil, og kalles ofte *Sørlandets rokokkomester*. 

Ole Nilsen var født på Sagene i Austre Moland, i dag en del av Arendal kommune. Han arbeidet som tømrer og snekker, og sto for en rekke byggeoppdrag på distriktets kirker midt på 1700-tallet, blant annet Austre Moland kirke og Tromøy kirke. 

Han skar en rekke ovnsmodeller for Næs; mest kjent er *Kammerherren fra Morland*, som er en kopi etter en eldre modell. Motivet er hentet fra Apostlenes gjerninger, og er blant annet brukt av Rembrandt i et maleri. 

Ole Nilsen skar også ovnsmodeller for Frolands verk og for Bolvik jernverk i Telemark.

Litteratur
----------

* Nygård-Nilsen, Arne (1944): *Norsk jernskulptur, bind 1 og 2.* Oslo

Eksterne lenker
---------------

* Ole Nielsen Weierholt i Norsk biografisk leksikon
* (no) Arkiv etter Ole Nilsen Weierholt på Arkivportalen
* Ole Nielsen Weierholt i Kunsthistorie.com

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** KulturNav
 |
**Semsvannet landskapsvernområde** ligger ved Semsvannet i Asker kommune i Akershus fylke. Området ble vernet den 2. oktober 1992. Det omfatter et areal på 4792 dekar rundt Semsvannet, og er det klart største verneområdet i Asker kommune. Området er også tusenårssted i gamle Asker kommune.

Landskapsvernområdet ble opprettet for «å bevare det egenartede og vakre kulturlandskapet rundt Semsvannet med de geologiske, botaniske, zoologiske og kulturhistoriske elementer som er med på å gi området dets særpreg».

Begrunnelsen for vernevedtaket lyder som følger: 

> Området har stor betydning for friluftslivet, og er en av Askers største utfartssteder. Vannet har en rekke fiskeslag, og det drives oppdrett av ørret i anlegget ved Sem. Det bratte jordbrukslandskapet med store beiteområder, består av gårder som Tveiter, Store Berg og Sem, husmannsplasser som Kølabonn, Mobråtan, Svensrud, Tømmervika, Tangen og Hajem som ble frikjøpt i 1935.
> 
> 
> 

Verneområdet er klassifisert som «Nasjonal verdi: Svært viktig», med følgende begrunnelse: 

> Området er gitt høyeste verdivurdering på grunn av usedvanlig artsrike ferskvanns flora og fauna, med sjeldne, særpregete og lite påvirkede biosamfunn knyttet til rike kulturlandskapssjøer med stedvis velhevdet engmark ned til innsjøen. Videre er vektlagt forekomst av flere rødlistearter (herunder Norges største forekomst av bunkestarr) og en rekke regionalt sjeldne arter. Videre er det i nord et meget viktig våtmarksområde for andefugl (våtmarksreservat), og tilslutt forekommer det en rekke tilsvarende rike og interessante forekomster av skog og kulturmark innenfor landskapsvernområdet. Det er denne kombinasjonen av verdier knyttet til vann, våtmark, skog og kulturmark som tilsammen gir området statusen nasjonalt verdi.
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  (no) Semsvannet landskapsvernområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
2. ↑  Forskrift om vern for Semsvannet landskapsvernområde; lovdata.no
3. ↑  Faktaark fra Norsk institutt for Naturforskning fra 2002

Kilder
------

* (no) Semsvannet landskapsvernområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Landskapsvernområdets verneforskrift hos Lovdata
* Faktaark fra Norsk institutt for Naturforskning fra 2002

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Andreas Melchior Seip Diesen** (1881–1958) var en norsk lege, mest kjent som medlem av Administrasjonsrådet i 1940.

Andreas Diesen var sønn av offiseren Georg Diesen (1841–1908). Han tok *examen artium* i 1900 og medisinsk eksamen i 1908. Etter kandidattjeneste og en tid som konstituert reservelege ved Rikshospitalet, var han fra 1910 til 1915 assistent ved universitetets hygieniske institutt, og fra 1915 til 1918 universitetsstipendiat. Fra 1918 var han sunnhetsinspektør i Kristiania, og ble i 1930 utnevnt til stadsfysikus i Oslo.

Etter den tyske invasjonen av Norge 9. april 1940 ble Diesen utnevnt til medlem av Administrasjonsrådet, som sjef for Sosialdepartementet, og ble i stillingen til Administrasjonsrådet ble avskaffet 25. september samme år.

Diesen var formann i Norsk folkehjelp fra 1941 til 1942. 

I 2013 bestemte Yad Vashem-kommisjonen at Diesen skulle innlemmes blant Righteous Among the Nations for under holocaust å ha reddet Robert Levin og Josef Bodd.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Andreas Melchior Seip Diesen, født Norderhov, (23.september 1881 - 12.november 1958).», besøkt 25. november 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Righteous Among the Nations Database[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Studentene fra 1900: biografiske oplysninger samlet til 25-aars-jubilæet 1925*. Oslo: Grøndahl & Søn. 1925.
4. ↑  «Diesen Andreas», The Righteous Among The Nations.

Litteratur
----------

* *Norges leger*. Oslo: Den norske lægeforening, 1996.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for politikerdatabaser i Wikidata*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** WikiTree
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Det russiske sosialdemokratiske arbeiderparti** (**RSDAP**, russisk: Российская социал-демократическая рабочая партия *Rossijskaja sotsial-demokratitsjeskaja rabotsjaja partija*, RSDRP) var et russisk politisk parti. 

Partiet ble dannet i Minsk i dagens Belarus i 1898. Navnet på partiet signaliserte at det var et parti for alle folkeslag i det russiske imperiet, ved at de brukte den territorielle benevnelsen *rossijskaja* og ikke den etniske benevnelsen *russkaja*. Blant de fremste medlemmene var Julius Martov, Lev Trotskij og Vladimir Lenin. Partiet var fra begynnelsen illegalt.

De russiske sosialdemokratene ble snart delt i to hovedretninger, bolsjeviker og mensjeviker, som etter hvert fungerte mer og mer som to selvstendige og ulike parti. Mensjevikene stod for en linje lik den arbeiderbevegelsen i Vest- og Sentral-Europa representerte, mens bolsjevikene under Lenins ledelse utviklet den moderne kommunismen. Bolsjevikene droppet da også navnet RSDRP(b) i 1918, etter revolusjonen året før, og begynte heller å kalle partiet kommunistisk. Mensjevismen ble forbudt i Sovjet-Russland fra 1920.

Etter at kommunistlederen Mikhail Gorbatsjov opphevet det sovjetiske kommunistpartiets maktmonopol på slutten av 1980-tallet ble det opprettet flere sosialdemokratiske partier i Russland og andre tidligere sovjetrepublikker. Ett av de russiske sosialdemokratiske partiene har den samme Gorbatsjov som framstående medlem, men ingen av dem har blitt store parti i det post-kommunistiske Russland.

Se også
-------

* Iskra (avis)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** NKC **·** CiNii
 |


1. ↑  .
The Well, sommeren 2018.
**The Well** Spa Resort er et spa-resort og velværesenter på Sofiemyr i Nordre Follo kommune i Viken. Resorten ligger omtrent tretten kilometer sør for Oslo sentrum. The Well Spa åpnet 4. desember 2015 og har 140 ansatte. Byggestart var i januar 2014. The Well utvidet i 2021 tilbudet med et hotell.

Spaanlegget skulle i utgangspunktet koste 150 millioner kroner, men kostnadsrammen økte underveis til 350 millioner kroner. The Well er tegnet av arkitektkontoret Halvorsen & Reine og entreprenør var Hent.

Anlegget er på 10 500 kvadratmeter og omfatter en rekke fasiliteter. Totalt er det 25 behandlingsrom, 15 badstuer, 11 bassenger og kulper over tre plan. The Well har egen restaurant med 250 sitteplasser og uteservering.

Hotellet har 104 rom, 7 møterom og en større multisal for konferanser og møter, og eget treningsrom for sine gjester. I tillegg har hotellet en egen hotellbar, utsmykket med kunst av Ludvig Eikaas, i tillegg en rooftop-restaurant - restaurant Mori. Både baren og Mori kan fritt benyttes av ikke-overnattende gjester.

The Well har hatt flere navn underveis. Badehuset for voksne ble lansert som Aqua Vitae Spa og Badehus, deretter Aquarius før det nåværende navnet The Well. The Well er heleid av Kongeveien Eiendom AS, mens Kongeveien Drift skal leie og drive. Begge selskapene er heleid av Canica AS.

Byggingen av hotellet begynte i juni 2019, og skal etter planen være ferdigstilt i andre kvartal 2021.

Referanser
----------

1. ↑  The Well «Jobb hos The Well» Arkivert 7. oktober 2015 hos Wayback Machine.
2. ↑  Byggeindustrien «Rimi-Hagen fyrte av for nytt spa»
3. ↑  Østlandsposten 7. september 2011: «Blar opp 150 millioner til spa»
4. ↑  Byggeindustrien 14.11.2014: «Rimi-Hagen fyrte av for nytt spa»
5. 1 2  «Hent.no «Aquarius velvære- og spasenter»». Arkivert fra originalen 25. mai 2015. Besøkt 25. mai 2015.
6. 1 2  Canica spa «The Well» Arkivert 7. oktober 2015 hos Wayback Machine.
7. ↑  «The Well vil bygge 21 etasjers hotell». *www.oblad.no* **(norsk)**. 31. mars 2017. Besøkt 6. mai 2020.
8. ↑  «Restaurant Mori».
9. 1 2  Hotellmagasinet «Hagen bygger spa i skogen» Arkivert 6. oktober 2015 hos Wayback Machine.
10. ↑  Canica spa «The Well»
11. ↑  Canica «Leisure Group» Arkivert 2015-10-07, hos Wayback Machine.
12. ↑  «(+) Nå er byggingen av hotellet på The Well i gang: – Det vi bygger skal gjøre spaet bedre. Da kan vi ikke ha et kjempestort hotell med masse kø og flere restauranter». *www.oblad.no* **(norsk)**. 30. juni 2019. Besøkt 6. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) The Well – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Må ikke forveksles med Utvekslingselev.
En **utvekslingsstudent** er en student som er immatrikulert ved et universitet eller høyskole som tar deler av studiene i utlandet. Som regel er utvekslingen organisert av læreinstitusjonen, men i enkelte tilfeller kan studenten organisere utveksling på egen hånd. Det er mulig for både unge voksne og voksne å studere i utlandet, noe som tilrettelegges av ulike utvekslingsorganisasjoner.

Norske studenter på utveksling i utlandet - Historisk utvikling
---------------------------------------------------------------

| Undervisningsår | Antall studenter |
| --- | --- |
| 1999-2000 | 4239 |
| 2000-2001 | 4733 |
| 2001-2002 | 4700 |
| 2002-2003 | 5239 |
| 2003-2004 | 6328 |
| 2004-2005 | 6643 |
| 2005-2006 | 7017 |
| 2006-2007 | 6564 |
| 2007-2008 | 6732 |
| 2008-2009 | 7129 |
| 2009-2010 | 7209 |
|

Kostnader og økonomisk støtte
-----------------------------

En del utenlandske universiteter, spesielt i USA og Australia, krever skolepenger av utenlandske studenter. En utvekslingsavtale med ditt norske studiested kan imidlertid gjøre at du blir fritatt for å betale skolepenger. Lånekassen støtter utvekslingsopphold så lenge utdanningen godkjennes av læreinstitusjonen i Norge. For å få økonomisk støtte kreves det blant annet at man innehar generell studiekompetanse og er norsk statsborger. Dersom det må betales skolepenger gis også støtte til dette av Lånekassen i form av lån og stipend.

Oppfølging og støtte
--------------------

Association of Norwegian Students Abroad ofte forkortet *ANSA* er en organisasjon for norske studenter i utlandet. Organisasjoner har over 9 000 medlemmer og over 600 tillitsvalgte i over 90 land. Ansa rådgir studenter og har også sosiale arrangementer for norske studenter i utlandet.

Referanser
----------

1. ↑  Studereiutlandet.org. «Hvem har mulighet for å studere i utlandet?». Besøkt 10.01.2022.

Eksterne lenker
---------------

* ANSA sin hjemmeside
* Utvekslingsorganisasjoner som er godkjent for støtte fra Lånekassen Arkivert 11. januar 2022 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Vaksineindusert immun trombotisk trombocytopeni** (forkortet **VITT**), også kalt **trombose med trombocytopeni-syndrom** (forkortet **TTS**), 
er en sykdomstilstand hvor kroppen produserer antistoffer mot egne blodplater, slik at det dannes blodpropper. Tilstanden har blitt utløst av en kraftig immunrespons etter vaksinering av blant andre AstraZenecas og Johnson & Johnsons vaksiner mot covid-19. Ifølge Det europeiske legemiddelbyrået (EMA) er tilstanden en sjelden, men svært alvorlig bivirkning.

VITT er en ny sykdomstilstand, som ikke ligner vanlige blodpropper, som ble påvist i 2021 av forskningsmiljøer i Norge og Tyskland. Forskerne viste at pasientene hadde høye nivå av antistoffer som bidro til å aktivere blodplatene slik at de klumper seg sammen og danner blodpropper. Antistoff festet til blodplatene bidro til at blodplatene ble fjernet fra sirkulasjonen. Blodproppene opptrer på uvanlige steder og det lave antall blodplater øker risikoen for blødninger. Symptomer på VITT er vedvarende intens hodepine, synsendringer, magesmerter, kvalme og oppkast, ryggsmerter, kortpustethet, smerter eller hevelser i ben, petekkier, blåmerker og/eller blødninger.

Det er anslått at risikoen for å bli rammet av VITT er på mellom ett tilfelle per 26 000 doser og ett tilfelle per 127 000 doser satt av AstraZeneka-vaksinen. Risikoen ved Johnson & Johnson-vaksinen er anslått å være 1 per 500 000 satte doser. Beregningene varierer fra land til land, og Norge og Danmark har rapportert inn høyest antall tilfeller i forhold til satte vaksinedoser. Danske helse-og medisinmyndigheter anslår at tilstanden risikerer å ramme 1 av 40 000. Som følge av VITT har danske og norske myndigheter besluttet å sette vaksineringen med AstraZeneca- og Johnsen & Johnsen-vaksinene på pause.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Statens legemiddelverk 6. mai 2021. Koronavaksiner og blodpropp… Arkivert 6. juni 2021 hos Wayback Machine.. Besøkt 6. juni 2021.
2. 1 2  Universitetssykehuset Nord-Norge 10. april 2021. UNN-forskere bak verdensnyhet om AstraZeneca-bivirkning Arkivert 6. juni 2021 hos Wayback Machine.. Besøkt 6. juni 2021.
3. 1 2  FN 19. mai 2021. TTS Interim Guidance. Introduksjon, side 1 og 2. Besøkt 6. juni 2021. (en)
4. ↑  Tidsskriftet Den norske legeforening 10. april 2021. Nyoppdaget katastrofal antistoffdannelse etter AstraZeneca-vaksinen. Besøkt 6. juni 2021.
5. ↑  American Society of Hematology 29. april 2021. Thrombosis with Thrombocytopenia Syndrome. Besøkt 6. juni 2021. (en)
6. 1 2  Science Table. Covid-19 Advisory for Ontario. Vaccine-Induced Immune Thrombotic Thrombocytopenia. Publisert 7. mai 2021. Besøkt 6. juni 2021. (en)
7. ↑  TV2 Nyheter 14. april 2021. Vi har fået en ny, dødelig sygdom, og vaccinen er årsagen. Besøkt 6. juni 2021. (da)
8. ↑  Regjeringen 15. april 2021. Bredere beslutningsgrunnlag om virusvektor-vaksiner. Besøkt 6. juni 2021.
**Hotel Mundal** ligger i Mundal ved Fjærlandsfjorden i Sogn og Fjordane. Dagens bygning i drage- og sveitserstil er tegnet av Peter Andreas Blix. 

Mikkel Mundal var handelsmann og drev en krambu i Fjærland. I tillegg fungerte han som brefører og fjellklatrer sammen med engelske turister og kunstnere som hadde begynt å komme til området. De første turistene var engelsk overklasse som kom allerede fra 1850-tallet, mange av dem for å fiske laks. I Mundals tid var det mangel på steder gjestene kunne overnatte, og det ble gjerne til at de fikk et rom hjemme hos ham.

Mundal og søsteren Brita, hennes ektefelle Olaus Dahle samt Per og Johannes Mundal gikk sammen om å få reist et hotell på stedet og engasjerte Blix til å tegne det.

Kjente gjester
--------------

Vilhelm II var gjest på hotellet flere ganger i tiden før første verdenskrig når han besøkte Vestlandet på tokt med keiseryachten 
SMY «Hohenzollern». En annen gjest var Walter Mondale da
han var visepresident i USA.

Galleri
-------

* Hotel Mundal ca. 1900 Foto: Andreas Mathias Anderssen/Fylkesarkivet i Sogn-og FjordaneHotel Mundal ca. 1900 Foto: Andreas Mathias Anderssen/Fylkesarkivet i Sogn-og Fjordane
* Oversiktsbilde fra fjorden  Foto: Narve Skarpmoen/Nasjonalbibliotekets bildesamlingOversiktsbilde fra fjorden  Foto: Narve Skarpmoen/Nasjonalbibliotekets bildesamling
* Hotel Mundal og Fjærland kirke slik den så ut før den ble bygget om på begynnelsen av 1930-tallet. Foto: Axel Lindahl /Norsk folkemuseumHotel Mundal og Fjærland kirke slik den så ut før den ble bygget om på begynnelsen av 1930-tallet. Foto: Axel Lindahl /Norsk folkemuseum
* Hotel Mundal Foto: Chell HillHotel Mundal Foto: Chell Hill
* Det karakteristiske hjørnetårnet med verandaer. Foto: Bjørn Erik PedersenDet karakteristiske hjørnetårnet med verandaer. Foto: Bjørn Erik Pedersen
* Hotel Mundal sett fra baksiden.  Foto: Bjørn Erik PedersenHotel Mundal sett fra baksiden.  Foto: Bjørn Erik Pedersen

Referanser
----------

1. ↑  Hotel Mundal fra Sogn og Fjordane fylkesleksikon
2. ↑  Hotell i særklasse fra Aftenposten
3. ↑  Våre gjester Arkivert 7. september 2015 hos Wayback Machine. fra Hotel Mundal

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hotel Mundal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Joachim Bruun Hass** (1713–1789) var en dansk-norsk klokker og personalhistoriker.

Liv
---

Han var født i København som sønn av Jørgen Helmer Hass og Lisbeth August Bruun. Som ung hadde han dikteren Ole Camstrup som lærer, trolig i Bergen. I 1743 var han i København og fikk etter en ansøkning på vers til Christian VI utnevnelse til klokker ved Vår Frelsers kirke i Christiania, til tross for at biskop Niels Dorph alt hadde innstilt en teologisk kandidat. Hass ble værende i klokkerstillingen til sin død, da han etterlot seg en formue på 20 000 riksdaler. Av disse midlene opprettet han og hans kone Anne Hess legater til Christiania vaisenhus og fattighus.

Hass eide løkken Sommerfryd, som tidligere hadde vært eid av trelasthandler Claus Bendeke.

Virke
-----

Ved siden av virket som klokker var Hass samler av historiske opplysninger. Han etterlot seg håndskrevne samlinger i fire bind under navnet «Ære- og Efterminde med henhørende Efterretninger til den verdslige og gejstlige danske og norske Historie». Opplysningene var for det meste hentet fra trykte kilder. Han skrev også et dagsregister over Christian VIs regjering. Et manuskript om geistligheten i Akershus stift kom i hans senere etterfølger som klokker Bastian Svendsens eie og ble benyttet av denne i hans verk om geistligheten i Christiania stift. Manuskriptene ble lenge oppbevart ved universitetsbiblioteket, men er i dag å finne i Nasjonalbibliotekets håndskriftsamling (ms. fol. 338, 354, 393).

Blant annet inneholdt Hass' samlinger avskrifter av gravskrifter og gravvers, som han særlig interesserte seg for, siden han selv var leilighetsdikter.

Litteratur
----------

* Collett, Alf (1893). *Gamle Christiania-billeder*. Christiania: Cappelen.
* Huitfeldt-Kaas, Henrik Jørgen: «Hass, Joachim Bruun», i *Dansk biografisk Lexikon*, VII. bind. Kjøbenhavn: Gyldendalske Boghandels Forlag, 1893

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Andrzej Gmitruk** (født 14. juli 1951 i Warszawa, død 20. november 2018 i Hipolitów) var en polsk boksetrener og boksepromotor.

Biografi
--------

Gmitruk startet som juniortrener i 1975. To år seinere tok han over bokseklubben Legia Warszawa som vant det polske lagmesterskapet i boksing fem ganger. Han trente to av bronsemedaljevinnerne i OL 1980 i Moskva, Kazimierz Szczerba og Krzysztof Kosedowski. I 1981 og 1983 ble Gmitruk kåret til årets boksetrener av tidsskriftet *BOKS*. I 1983 overtok han som trener for det polske landslaget. Under OL i 1988 i Seoul vant fire av bokserne han trente bronsemedaljer: Andrzej Gołota, Henryk Petrich, Jan Dydak og Janusz Zarenkiewicz. I årene 1988–1998 jobbet han i Norge som boksetrener og sportssjef i Norges Bokseforbund. Han trente Ole Klemetsen til OL i 1992 og Jørn Johnson til OL i 1996. Etter 1998 var Gmitruk trener og promotor for profesjonelle boksere. 2012–2018 var han ekspertkommentator i boksing i Polsat Sport.

Under valget i 2018 stilte Gmitruk som kandidat for partiet Lov og rettferdighet på regionalt nivå, uten å bli valgt inn.

Gmitruk døde tragisk 20. november 2018 i hjemmet sitt i Hipolitów i Masoviske voivodskap. Mandag 19. november hadde han tent et lys på terrassen til minne om sin avdøde sønn. Om natten begynte det å brenne ute på terrassen. Under forsøk på å slokke brannen, døde Gmitruk. Dødsårsaken viste seg å være akutt sirkulasjons- og respirasjonssvikt. Andrzej Gmitruk ble 67 år gammel. Han etterlot seg kona Agnieszka og en fem år gammel datter.

Referanser
----------

1. ↑   verkets språk polsk, www.sport.pl, besøkt 20. november 2018[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Kalendarium Stulecia Legii - 14 lipca». *legia.com* **(polsk)**. Besøkt 26. november 2018.
3. ↑  «Norges boksemiljø i sorg: Tidligere landslagstrener omkom i brann». *Aftenposten*. Besøkt 26. november 2018.
4. ↑  «Boks. Andrzej Gmitruk rozstał się z Polsatem. Mocne słowa trenera». *Sport.pl* **(polsk)**. Besøkt 26. november 2018.
5. ↑  «Wybory samorządowe 2018». *wybory2018.pkw.gov.pl*. Besøkt 26. november 2018.
6. ↑  Wirtualna Polska Media (21. november 2018). «Prokuratura podała przyczynę śmierci Andrzeja Gmitruka - WP SportoweFakty». *sportowefakty.wp.pl* **(polsk)**. Besøkt 26. november 2018.
7. ↑  !, Zbierz pieniądze na dowolny cel na Pomagam.pl. «Kliknij tutaj i wesprzyj Rodzina Andrzeja Gmitruka | Adam Krzysztof na Pomagam.pl». *Pomagam.pl* **(polsk)**. Arkivert fra originalen 23. november 2018. Besøkt 26. november 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Serbias progressive parti** (**SNS**) (kyrillisk: *Српска напредна странка*, vestlig: *Srpska napredna stranka*) er et nasjonalkonservativt, populistisk[] og proeuropeisk politisk parti i Serbia, etablert 21. oktober 2008 av Tomislav Nikolić og 20 andre parlamentsmedlemmer fra Srpska radikalna stranka. Partiets leder har fra 2012 vært Aleksandar Vučić.

Nikolić var partileder fra starten og vant presidentvalget i 2012, med over 1,5 millioner stemmer.

Ved valget til Serbias parlament i mai 2012 ble SNS, med 24 % av stemmene og 73 mandater det største partiet i parlamentet. Ved parlamentsvalget i 2014 oppnådde partiet absolutt flertall ved å vinne 157 av parlamentets 250 mandater.

I parlamentsvalget 24. april 2016 oppnådde partiet 48,24% prosent av stemmene og absolutt flertall med 131 av 250 representanter.

I det neste valget, som opprinnelig var berammet til 26. april 2020, men ble avholdt 21. juni 2020 på grunn av koronaviruspandemien, oppnådde SNS-koalisjonen med Aleksandar Vučić i spissen 60,70 % av stemmene og 191 seter i parlamentet, en økning på 30. Valget ble boikottet av deler av opposisjonspartiene, deriblant det største av dem, *Савез за Србију* (Alliansen for Serbia). Ifølge valgobservatører ble valget i store trekk gjennomført effektivt og innenfor demokratiske rammer, men mangelen på balansert pressedekning ble kritisert. Valgdeltagelsen var den laveste siden 1990.

Referanser
----------

1. ↑  Tidligere krigshisser blir serbisk president Verdens Gang, 21. mai 2012
2. ↑  Handelsblatt.de besøkt 1. mai 2014
3. ↑  Associated Press (25. april 2016). «Pro-European Union Party in Serbia Wins Election in Landslide» **(engelsk)**. New York Times. Besøkt 29. april 2016.
4. ↑  EWB (22. juni 2020). «Serbian parliament left without clear opposition as the ruling party wins partially boycotted elections» **(engelsk)**. European Western Balkans. Arkivert fra originalen 25. juni 2020. Besøkt 29. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (sr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Serbian Progressive Party – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Egon restaurant** er et spisestedskonsept som åpnet på Nordstrand i 1984. Egon er et registrert varemerke som eies av Norrein AS i Trondheim. I Trondheim finnes også Egons hovedkontor. Gründerne bak Egon er Roger Halshamn, Gerhard Nordberg og Olav Fallan.

Tyholttårnet med Egon-restaurant.
Navnet kommer fra filmfiguren Egon Olsen fra Olsenbanden. Olsens bowlerhatt er valgt som en del av restaurantens logo. Konseptet er basert på at gjestene selv går til bardisken og bestiller/betaler mat og drikke. Drikke hentes selv, men maten serveres ved bordene. Menyen omfatter 13 frokost- og lunchretter, 18 hovedretter, 14 pizzavarianter, småretter, salater, sandwicher og hamburgere samt 10 desserter. Interiøret er røft, med murstein og grove låveplanker som dekorelementer.

Åpningstidene er hver dag utenom julaften og 1. juledag. I 2015 hadde selskapet en omsetning på 1,3 milliarder kroner noe som ga en økning på 15 prosent. 

Det første Egon-stedet ble åpnet i Oslo (Ekebergveien 228, Nordstrand) i 1984 som "Egon Steaks & Pizza" og Arve Opsahl som hadde rollen som Egon Olsen i de norske filmene om Olsenbanden var blant gjestene under åpningen.
Den første restauranten eksisterer fortsatt.

Konseptet er etableret 45 steder i Norge (januar 2024), det finnes 5 i Oslo, 7 i Akershus, 1 i Buskerud, 2 i Østfold, 5 i Vestland, 3 i Innlandet, 3 i Troms, 3 i Møre og Romsdal, 1 i Nordland, 7 i Trøndelag (5 av dem i Trondheim), 4 i Rogaland, 3 i Agder og 1 i Telemark. Flere hoteller, som Scandic Hotel i Oslo og Thon Hotel Prinsen i Trondheim, har byttet ut den tradisjonelle hotellrestauranten med Egonkonseptet.

I Trondheim har Egon en roterende restaurant i toppen av Tyholttårnet, som roterer 360° i løpet av en time. 

Den første Egon-restaurant utenfor Norge ble åpnet 12. november 2015 i Mall of Scandinavia ved Solna i Stockholm. Kjeden hadde per juni 2019 tre restauranter i Sverige.

Referanser
----------

1. ↑  HK. «Våre restauranter». *egon.no* **(norsk)**. Besøkt 8. januar 2024.
2. ↑  HK. «Restaurant Tårnet Trondheim». *egon.no* **(norsk)**. Besøkt 28. desember 2023.
3. ↑  «Här är Egon». *egon.se*. Arkivert fra originalen 21. juni 2019. Besøkt 21. juni 2019.

Litteratur
----------

* Dalheim, Ulf (2014). *Det store kuppet : historien om Norrein og Egon*. Norrein gruppe. ISBN 9788230327296.
* Dalheim, Ulf (2020). *Det store kuppet : historien fortsetter*. Norrein gruppe. ISBN 9788230327296.

Eksterne lenker
---------------

* Restaurantkjedens nettsted
* Besøksrapport (Bergen)
* «Kantine» Egon Paleet (Oslo) Arkivert 7. mai 2022 hos Wayback Machine.
* Egon - Byporten, 15. november 2012 Arkivert 18. november 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Revolutionary United Front Partiet sitt flagg
**Revolutionary United Front** (**RUF**; «Revolusjonær forent front») var en sierraleonsk opprørsgruppe og én av hovedaktørene i borgerkrigen i Sierra Leone. Den blodige borgerkrigen varte i 11 år, 1991 til 2002. Det er anslått at RUF tok livet av flere hundre tusen mennesker i denne perioden. RUF var kjent for stor brutalitet og for å ofte angripe landsbyer, drepe landsbyboerne eller amputere hendene deres, samt kidnappe barn for bruk som barnesoldater. De tre gjenlevende øverste lederne, Issa Sesay, Morris Kallon og Augustine Gbao, ble i februar 2009 dømt for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten.

Historie
--------

RUF ble opprettet i 1988 av Foday Sankoh og hadde som formål å styrte den daværende korrupte regjeringen. På grunn av både regjeringen og stor fattigdom, var opprøret populært blant folket i Sierra Leone. Nabolandet Liberia støttet også RUF sin kamp.

### Konfliktdiamanter

*Utdypende artikkel: Bloddiamanter*

Under borgerkrigen sikret RUF seg kontrollen over diamantforekomstene i landet. Disse diamantene ble solgt til andre land (blant annet til Liberia) og på denne måten kunne RUF finansiere opprøret og kjøpe våpen, blant annet fra tidligere sovjetrepublikker og fra kriminelle organisasjoner.

### Brutalitet

RUF ble også kjent for sin brutalitet; de kunne blant annet kjøre inn i en landsby hvor de kunne drepe landsbybeboere, amputere hendene deres, ta beboere til fange og sette dem i arbeid med å utvinne diamanter og kidnappe barn og trene dem opp til barnesoldater. Etterhvert fikk RUF kontroll over størstedelen av landet, men regjeringen leide inn sørafrikanske leiesoldater som drev dem tilbake igjen til små enklaver. Da sørafrikanerne hadde fått sin betaling drog de sin vei, og da ekspanderte RUF og deres allierte på nytt.

### Beseiring av RUF

RUF ble tilslutt beseiret av ECOMOG-styrken ledet av Nigeria. Kamper brøt senere ut på nytt, men RUF ble da nedkjempet av FNs fredsbevarende styrker som da var stasjonert i landet.

Etter borgerkrigen
------------------

RUF utviklet seg i 2002 til et demokratisk parti, kalt Revolutionary United Front Party (RUFP). Partiet opphørte å eksistere i 2007, da det slo seg sammen med det liberalistiske partiet All People's Congress.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Denne artikkelen bygger på én eller flere primærkilder og/eller kilde(r) som er nært knyttet til artikkelens emne.** Du bør forsyne enkeltpåstandene i saken med referanser med kildehenvisninger som lar seg verifisere gjennom pålitelige, uhildede sekundær- eller tertiærkilder.

**Frivillighet Norge** er et samarbeidsforum for frivillige organisasjoner i Norge. Sammenslutningen har mer enn 370 medlemsorganisasjoner fra alle deler av frivillig sektor, som representerer mer enn 50 000 lokale lag og foreninger. Organisasjonen ble stiftet 19. september 2005. Frivillighet Norge arbeider for å sikre frivillighetspolitikken i Norge for at organisasjonene skal ha tilgang til langsiktige, etisk forsvarlige inntektskilder. Sammenslutningen arbeider også for et best mulig samspill mellom frivillige virksomheter i saker av felles interesse.

Medlemskap i Frivillighet Norge er åpent for alle som driver frivillig virke på ikke-kommersiell/ikke-offentlig basis i Norge.

Frivillighet Norge deler hvert år ut den nasjonale Frivillighetsprisen til en person, lokal forening eller en gruppe som har gjort en bemerkelsesverdig frivillig innsats.

Frivillighet Norge drifter rekrutteringsportalen Frivillig.no, en nasjonal oppslagstavle for frivillige oppdrag, og Ungfritid.no, en portal for fritidsaktiviteter for barn og unge hovedsakelig i regi av frivillige organisasjoner.

I 2022 hadde Frivillighet Norge sekretariatet for Norges første Frivillighetens år.

Generalsekretær er Stian Slotterøy Johnsen og styreleder er Kjell Erik Ullmann Øie (2020 –).

Styreledere
-----------

* Sven Mollekleiv (2005–2010)
* Petter Eide (2010–1011)
* Helen Bjørnøy (2011–2013)
* Sturla Stålsett (2013–2017)
* Heiki Eidsvoll Holmås (2017–2020)
* Kjell Erik Ullmann Øie (2020 –)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* (no) Frivillighet Norge på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Frivillighet Norge på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Frivillighet Norge på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Collegium Patristicum Lundense** (CPL) er et vitenskapelig selskap som ble etablert i den svenske byen Lund i 1979. Selskapet har en nordisk profil og samler medlemmer fra alle land i Norden. Kollegiets formål er å bedrive og støtte forskning på senantikk religion, særlig kristendommens tidlige historie og teologi. Kollegiet er frittstående, men knyttet til Centrum för Teologi och Religionsvetenskap ved Lunds universitet.

Virksomhet
----------

CPLs virksomhet innbefatter gjesteforelesninger, seminarer og symposier, herunder en årlig *Patristisk dag*. Kollegiet har vært vert for flere internasjonalt kjente forskere innen feltet senantikk religion. Hvert fjerde år arrangeres *Nordisk patristikermøte*, en større vitenskapelig konferanse, i Lund. 

Flere publikasjoner gis out av eller med bidrag fra CPL, blant annet tidsskriftet *Patristica Nordica Annuaria*. 

Per Beskow og Samuel Rubenson har tidligere ledet kollegiet. Nåværende preses er Thomas Arentzen. Styret har siden slutten av 2010-tallet bestått av akademikere fra Norge, Danmark og Sverige.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Collegium Patristicum Lundense
**Falkumelva** er ei elv i Skien kommune i Telemark. Den dannes ved samløpet mellom Bøelva og Hoppestadelva ved Venstøp i nord. Den munner ut i Hjellevannet ved Falkum i Skien by, som deretter renner ut i Skienselva. Systemet er en del av Skiensvassdraget

Selve Falkumelva er bare 5,2 km lang, men den er også siste del av et vannløp med samlet lengde på 39,2 km. Den drenerer et nedbørfelt på 304,07 km², og middelvannføringen ved munningen er 6,94 m³/s.

Skjønnlitteratur
----------------

### *Et Gytjebad* (1893)

I 1893 utga Mons Klingenberg Gjerløw boken *Fra Skridt til Gallop* under pseudonymet GEIR. Boken inneholder blant annet fortellingen *Et Gytjebad*, som handler om å dra til Sandefjord for å gå i bad. Gjerløw var redaktør i Skiensavisen «Fremskridt», og *Et Gytjebad* åpner med en henvisning både til Falkumelven som renner gjennom Skien, og til Sandefjord Kurbad som regional attraksjon:

> Petersen stak Næsen ind gjennem Kontordøren og sagde: „Jeg gaar til Sandefjord med Hurtigtoget, Hans." „Jeg gaar med! Hvad skal vi forresten bestille derborte, Petersen?" „Bade – begribeligvis." „Det kunde vi nu forresten gjøre billigere i Falkumelven."
> 
> 

> Petersen havde allerede slaaet Døren i. Han taaler ikke høre tale om Falkumelven, siden han tidlig i Sommer svømmede ind i noget flydende Tornekrat derude og – sank paa tre Fod Vand. Det saa ilde ud for Petersen den gang, og han vilde nu rimeligvis forlængst være solgt som Krabbastømmer, om han ikke havde paalidelige Venner ved Haanden.
> 
> 

Våren 2011 sørget Torkel Fagerli i Sandar Historielag for å trykke opp historien på nytt i heftet «Kulturminner», og Sandefjord bibliotek har siden gjort heftet digitalt tilgjengelig.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 12. juli 2017
2. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Sidenedbørfelt.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 12. juli 2017
3. ↑  Torkel Fagerli (Våren 2011). «Et gytjebad» (PDF). Sandar Historielag, Sandefjord. Besøkt 23. februar 2017.

| * v
* d
* r
Skiensvassdraget |
| --- |
| Hovedstrengen | 
* Skienselva
* Hjellevannet
* Farelva
* Norsjø

 |  |
| Vestlig gren (Vinje-Tokke) | 
* Eidselva
* Flåvatn
* Kviteseidvatnet
* Strauman
* Bandak
* Tokke
* Totak
* Songa

 |
| Seljord/Bø-vassdraget | 
* Bøelva/Gvarvelva
* Seljordsvatnet
* Vallaråi
* Flatsjå
* Flatdøla
* Mandalselvi

 |
| Østlig gren (Tinn) | 
* Saua
* Heddalsvatnet
* Heddøla
* Hjartdøla
* Tinne
* Tinnsjå
* Måna
* Møsvatnet
* Kvenna
* Austbygdåe

 |
| Annet | 
* Leirkup
* Falkumelva
* Telemarkskanalen

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Havnelageret** er et næringsbygg med adresse Langkaia 1, Oslo. Dette har bl.a. Eniro, Retriever, Thales Norway og Forsvarsbygg som leietakere, i tillegg til en egen Narvesen-kiosk.

Oslo Havnelager, 1930-tallet Foto: Ukjent / Oslo Museum 
Bygningen ble oppført i perioden 1916–1920, tegnet av arkitekt Bredo Henrik Berntsen. I sin opprinnelige form hadde bygget 10 etasjer samt tårn og et areal på 39 708 m². I det ytre ble dimensjonene redusert ved å dele opp fasaden med kransjakter, utspring og tårn. Stilmessig kan bygningen plasseres i nordisk nybarokk med klassiske elementer og detaljer med jugendpreg. På grunn av byggets høyde, ble det på folkemunne kalt «Jacobs drøm», med hentydning til den gammeltestamentlige fortellingen om Jacob som drømmer om en stige som rekker like inn i himmelen. Bygningen ble tildelt prisen Betongtavlen i 1965. Oslo Havnelager er et monument over sjøfartens enorme utvikling under og etter første verdenskrig. Med datidens teknikk var byggingen særdeles vanskelig og utfordrende, og med stigende priser og lønninger under den første verdenskrig ble alle kalkyler sprengt. Fra det opprinnelige beløpet på 3,2 millioner kroner steg sluttregningen til hele 9,3 millioner.

Havnelageret 2011
Havnelageret sett fra sjøen
Oppføringen av Havnelageret var meget komplisert fordi bygget på grunn av sin størrelse måtte fundamenteres på fjell og det fantes først på 20 meters dybde. De vanskelige grunnforholdene forsinket arbeidet, men til slutt, i 1920, var Havnelageret fundamentert på 130 pilarer på til sammen 1550 pæler. Og solid ble det, så solid at fjerde etasje ble brukt som tilfluktsrom under andre verdenskrig. 

Havnelageret fikk bare 60 års fartstid før det gikk ut på dato. Havneaktiviteten har de siste tiårene gått jevnt og trutt tilbake. Slik er det også blitt mindre etterspørsel etter lagerplass og dagens behov dekkes utenfor selve kaiområdet. Etter en total rehabilitering (utført av arkitektene as) gjenoppsto «Jacobs drøm» som et rosafarget kontorbygg i 1983 som ble fylt av finansfolk, skipsrederier og oljeselskaper. Entra eiendom kjøpte Langkaia 1 i slutten av 2003 fra Steen & Strøm ASA, og gjennomførte i perioden 2005–2008 en «omfattende innvendig rehabilitering».

Både Dagbladet og Aftenposten har tidligere holdt til i dette bygget.

Referanser
----------

1. 1 2  Knut Are Tvedt, red. (2000). *Oslo byleksikon* (4 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 327. ISBN 82-573-0815-3.
2. ↑  «Havnelageret «Å skape fremtid av fortid»». Entra eiendom. Besøkt 25. mars 2017.
3. ↑  «Årsrapport 2008» (PDF). Entra eiendom. 18. juni 2009. s. s. 13. Arkivert fra originalen (PDF) 24. desember 2013. Besøkt 21. desember 2013.
4. ↑  «Dagbladet flytter». Arkivert fra originalen 9. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Entra eiendoms nettside om bygningen
* (no) «Havnelageret». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Christian Sundt Smit** (født 26. oktober 1886 i Bergen, død 26. august 1960 i Oslo) var en norsk advokat, fylkesmann og antroposof.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Christian Smit vokste opp i en velstående Bergensfamilie. Han var sønn av overrettssakfører Didrik Lyder Smit (1849–94) og Jacoba Johanne Sundt (1856–1936). Han var barnebarn av forretningsmagnaten Christian Sundt. Etter jusstudier i Christiania ble han cand. jur. i 1909, og etter å ha vært sakfører- og dommerfullmektig i Bergen og Bodø åpnet han egen sakførerpraksis i Bergen i 1915 og drev den til 1925. Mellom 1919 og 1925 var han også konstituert som fylkesmann i Bergen og Hordaland i flere perioder, til sammen 2,5 år.

### Antroposof

Christian Smit var blant pionérene i den norske antroposofiske bevegelsen. Lesningen av Rudolf Steiners bok *Kristendommen som mystisk kjensgjerning* fikk avgjørende betydning for ham, og han reiste til Berlin i Tyskland for å møte Steiner rett etter fullført juridikum vinteren 1910-11. TIlbake i Norge engasjerte Christian Smit seg i Antroposofisk Selskap i Bergen. 

I 1913 var Rudolf Steiner i Bergen i forbindelse med et norgesbesøk, og han bodde da hos Christian Smits mor, Jacoba Johanne Smit. 

### Prest i Kristensamfunnet

I sitt 40. år avbrøt Christian Smit juristkarrièren og reiste til Stuttgart, der han studerte ved Kristensamfundets presteseminar og ble presteviet av trossamfunnets leder, Friedrich Rittelmeyer. I 1927 ble han den første presten i Kristensamfundet i Norden. Han virket som prest frem til året han døde.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Christian Sundt Smit, Norsk biografisk leksikon ID Christian\_Smit, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Christian\_Smit[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Veien til religiøs fornyelse, Kristensamfunnets pionérår i Norge 1927-60*, John Baum, 2009
* Norsk biografisk leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Christian Smit om oppvekst og møte med Rudolf Steiner, *Veien til religiøs fornyelse, Kristensamfunnets pionérår i Norge 1927-60*, Kap 1
* Kristensamfunnet

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Rømua** er en elv på Romerike i Viken, mellom Glomma- og Leiravassdragene. Elva har utspring i småbekker øst for Dal ved grensen mellom Eidsvoll, Nes og Ullensaker kommuner. Den danner et stykke grense mellom Nes og Ullensaker, og renner videre gjennom Ullensaker og Lillestrøm kommuner. Elva munner ut i Glomma like nedenfor Bingsfoss. Nedbørsfeltet er på 211 km², og nesten halvparten av dette er jordbruksareal. Det er ingen innsjøer av betydning langs elva, og den blir derfor følsom for flom ved mye nedbør.

Det har på det meste vært minst 14 kornmøller i Ullensaker, flere av disse langs Rømua. Mølla ved Holt brant ned i 1889, og i 1920 var det bare fire møller igjen, to av disse ved Rømua: Kauserud og Ingier. Maling av korn opphørte her omkring 1970.

Elva er betydelig forurenset fra jordbruket, og vannkvaliteten er dårlig. Det er således moderat med fisk i elva, og krepsen har dødd ut. Men nedre del av elva er likevel viktig som gyteområde for gjørs fra Øyeren. Denne arten var oppført som sterkt truet på Norsk Rødliste i 2006 på grunn av svært begrenset utbredelse, men er nå i 2010 klassifisert som «livskraftig» (LC).

Se også
-------

* Liste over elver i Akershus

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Sidenedbørfelt.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 22. februar 2015
2. ↑  «Krepsefiske i Rømua» (PDF). Børge-Borgere. 5. september 2006. Arkivert fra originalen (PDF) 22. februar 2015. Besøkt 22. februar 2015.

Kilder
------

* Fylkesmannen i Oslo og Akershus, Miljøstatus Rømua

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |