recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Cantharis rufa*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger. Fargevariabel, noe som har medført at det er beskrevet underarter.

Utbredelse
----------

*Cantharis rufa* finnes i Europa, Nord-Afrika, østover i Asia. Finnes i Norge, den er ikke uvanlig.

Utseende
--------

*Cantharis rufa* er 7-11 mm lang. Både hodet og brystskjoldet er rødgult. Pannen har en forhøyning mellom antennefestene. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennene er mørke, men leddene er lysere i roten. Antennenes tredje ledd vanligvis lengre enn det andre leddet. Brystskjoldet (pronotum) har bare en svak innbuktning i bakkanten og har en overflaten som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets bakhjørner er stumpvinklet avsatt, men ikke utstående. Beina er generelt mørke. Leggene på bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Den ene kloen på alle beina har en liten, men tydelig rottann. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har en rødlig brun grunnfarge. Hos underarten *darwiniana* er dekkvingene svart eller brunsvart grunnfarge. Buken og delvis brystet er mørkt. Behåringen på dekkvingeneer ganske tett og av samme lengde, svakt oppstående. Ligner mye på *Cantharis pallida*, men er generelt større.

Levevis
-------

*Cantharis rufa* finnes på blomster, trær og busker i juni og juli. Larvene lever som predatore (rovdyr).

*Cantharis rufa* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. (344 sider) Side 33. ISBN 8712166936
* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cantharis rufa* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis rufa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis rufa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Cantharis rufa* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Cantharis rufa* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis rufa* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis rufa* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis rufa* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis rufa* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis rufa* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cantharis rufa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Cantharis rufa* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
***Rhagonycha atra*** (Linnaeus, 1767) er en av storbløtvingene (Cantharinae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse
----------

*Rhagonycha atra* finnes i Europa, men er vanligst lengst i øst. Finnes østover i Asia. Finnes også sør i Norge, utbredt, men ikke vanlig.

Utseende
--------

*Rhagonycha atra* er mellom 4,5-5,5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Hodet er noe smalere bak fasettøynene, enn lengre fremme. Antennen er mørkt brunsvart, med klart lysere rot (nærmest kroppen). Antennens andre ledd er lengre enn den er bred. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Brystskjoldet (pronotum) har bare en svak innbuktning midt på bakkanten og har en overflate som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets sidekanter er svakt rundet, noe smalere i fremkant og dets bakhjørner er tydelig avsatt. Beina er generelt blekt gule, men kan ha noe mørkere lår. Leggene på mellom- og bakbeina er rette, og ikke krummet inn mot kroppen. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har generelt kort litt oppstående behåring. Selve kroppen er svart. Ligner mye på *Rhagonycha elongata*, men er mindre.

Levevis
-------

*Rhagonycha atra* har larver som lever i jorden. De voksne (imago) finnes vanligvis i juni særlig på gran. Både larver og voksne lever av andre mindre dyr.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 43. ISBN 8712166936

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rhagonycha atra* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Rhagonycha atra* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Rhagonycha atra* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Rhagonycha atra* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Rhagonycha atra* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rhagonycha atra* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Rhagonycha atra* - Fauna Europaea[*død lenke*] - engelskspråklig
For flyet McDonnell Douglas F-15E Strike Eagle, se Boeing F-15 Strike Eagle.

***F-15 Strike Eagle*** er et flysimulator-spill utgitt i 1985 av MicroProse for Commodore 64, Apple II, and Atari 800XL. Spillet kom til PC like etter, og med økt popularitet kom det siden til flere plattformer. Spillet ble utviklet av Sid Meier

Spilleren velger å fly oppdrag i Libya, Den persiske gulf eller Vietnam, og får fly F-15 med et utvalg av missiler og bomber. Hvert oppdrag har et hovedmål og et sekundær-mål, men fiendtlige fly og utskytningsramper på bakken gjør sitt beste for å skyte flyet ned. Oppdraget slutter ved at man blir skutt ned, eller returnerer til basen sin. Et begrenset antall missiler gjør at man må prioritere hva man vil skyte ned, selv om automat-kanonen i flyet er effektiv både mot fly og bygninger på bakken for den som holder nesa på flyet rett mot målet.

Mottagelse
----------

*F-15* ble solgt i 1,5 millioner eksemplarer, og var i 1987 MicroProse mestselgende spill.

Referanser
----------

1. ↑  «Management, Trevor Chan». Enlight Software. udatert. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 27. august 2007.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. august 2007. Besøkt 6. februar 2016.
2. ↑  Ferrell, Keith (Desember 1987). «The Commodore Games That Live On And On». *Compute's Gazette*. s. 18–22. Besøkt 6. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* *The Official F-15 Strike Eagle Handbook* at FlightSimBooks.com
* *F-15 Strike Eagle - Videogame by Microprose* at Killer List of Video Games

Portal: Videospill
**Niels Jensen Scythe** (født 8. november 1727, død 18. mars 1811) var en norsk boksamler og embetsmann.

Han ble født i Christiansand (Kristiansand) som sønn av vintapper Jens Schythe og Sidsel Jacobsdatter. I 1746 ble han student, i 1754 hører ved latinskolen i Christiansand hvoretter han tok magistergraden ved Københavns Universitet i 1755. I 1763 ble han ansatt som assistent ved bestyrelsen av kolonivesenet i Slesvig og i 1770 ble han fogd i Nedenæs. I dette embete bodde han i Lillesand, og kom her i konflikt med bondelederen Christian Lofthuus omkring hvem som hadde rett til den meste fremtredende posisjon i lokalsamfunnet. I 1783 tok han sin avskjed, og fikk tittelen justisråd. Han døde ugift i Christiansand.

Samler
------

Scythe samlet seg med tiden et anselig bibliotek bestående av såvel bind som manuskripter, kart og dokumenter. Han beskjeftiget seg blant annet med studier av personalhistoriske samlinger til Christiansand by og stifts historie. Scythe fikk, som den første, trykt norske statskalendre for årene 1767–69 (anonymt), samt mindre historiske bidrag til tidsskrifter og aviser. 14. desember 1791 ble han medlem av Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie og Sprog.

Utgivelser i utvalg
-------------------

* *Norges Civile Stat eller Fortegnelse over alle Kongelige civile Æmbedsmænd og Betientere i Kongeriget Norge ...*, København, 1767–69
* *Danmarks og Norges samt Hertugdømmernes academiske, scholastiske og lærde Staat over alle nu levende Lærere ved de høyere og nedrigere Skoler*, København, 1769
* *Reise-Route til Lands igjennem Mandals og Listers Amter*, i *Det danske Krigsbibliothek*, København, 1796

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Niels Jensen Scythe, Norsk biografisk leksikon ID Niels\_Scythe, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Arntzen, Jon Gunnar: *Niels Jensen Scythe*, Store norske leksikon
3. ↑  Scythe, Niels, Dansk biografisk Lexikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Riazuddin** (født 10. november 1930 i Punjab i det britiske imperiet, død 9. september 2013) var en fremtredende pakistansk teoretisk fysiker og vitenskapsmann som spesialiserte seg på høyenergifysikk og kjernefysikk. 

I en alder av 17 år, begynte Riazuddin ved universitetet i Punjab og tok en bachelorgrad i matematikk under professor Abdus Salam i 1951. Med hjelp av Abdus Salam, reiste Riazuddin til Storbritannia etter å ha mottatt et stipend for å studere ved Cambridge University. Ved Cambridge University ble Riazuddin tildelt en doktorgrad i teoretisk fysikk i 1959. Etter å ha mottatt sin doktorgrad i 1959 returnerte Riazuddin til Pakistan for å besøke sin familie. 

I USA begynte han som førsteamanuensis ved University of Rochester, hvor han var ansatt frem til 1965, da han begynte ved University of Pennsylvania, hvor han underviste i fysikk til 1966. I 1981 begynte han professor i fysikk og matematikk ved University of Iowa og Virginia Polytechnic Institute. I 1982 kom Riazuddin tilbake til Pakistan hvor han sluttet seg til Quaid-e-Azam universitetet som professor i teoretisk fysikk.

Riazuddin forfattet flere vitenskapelige bøker om forskjellige emner innen fysikk, inkludert partikkelfysikk, kvantemekanikk og moderne fysikk. Han var medlem av National University of Sciences and Technology (NUST) som professor i teoretisk fysikk. Han satt som medlem av Board of Governors of Pakistan Institute of Engineering and Applied Sciences (PIEAS) siden 2004.

Referanser
----------

1. ↑   twas.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Prof. Riazuddin
* 
* 
* 
* Arkivert 7. oktober 2011 hos Wayback Machine.
* 
* 
* ICTP Page on Dr. Riazuddin
* CERN Page on Dr. Riazuddin
* CERN-Courier Page on Dr. Riazuddin
* Quantum Mechanics, World Scientific, by Riazuddin and Fayyazuddin
* Neutrinos by Riazuddin Arkivert 7. oktober 2011 hos Wayback Machine.
* Mathematical Physics by Riazuddin and Faheem Hussain

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MGP
 |
**Senter for fornybar energi** (**SFFE**) var et virtuelt senter som ble eid av Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU), SINTEF, Institutt for energiteknikk (IFE) og Universitetet i Oslo (UiO).

SFFE ble etablert i 2004 og var først et samlende organ for SINTEF og NTNU. IFE og UiO ble medeiere i henholdsvis 2005 og 2011. Målet til SFFE var å øke kvalitet, effektivitet og omfang av undervisning, forskning, utvikling og innovasjon innen fornybar energi i Norge. SFFE jobbet for å koordinere kompetanse, forskning og utdanning ved eierinstitusjonene. Nettverket internt i eierinstitusjonene omfattet over 400 vitenskapelige ansatte (inkludert doktorgradsstudenter) innen fornybar energi i 2010.

Leder av senteret var Gabriella Tranell (førsteamanuensis ved Institutt for materialteknologi ved NTNU).

SFFEs eiere representerte til sammen Norges største ressurs på forskning på fornybar energi, og hadde aktiviteter innen blant annet bølgeenergi, småskala vannkraft, vindenergi, solenergi, biomasse, avfallsenergi, hydrogenteknologi, saltkraft og varmepumper. Senteret fremmet kunnskapsutvikling, implementering og utnyttelse av fornybare energikilder og energiteknologier.

SFFE avsluttet sin virkeperiode i 2015.

Referanser
----------

1. 1 2  SFFEs nettsider
2. ↑  Årsrapport 2010, Senter for fornybar energi

Eksterne lenker
---------------

* SFFEs nettside
Denne artikkelen omhandler biskopen.  For arkitekten, se Sigurd Lunde (arkitekt).

**Sigurd Lunde** (født 27. april 1916, død 21. januar 2006) var en norsk biskop, komponist, forfatter, redaktør og radiomann.

Liv og virke
------------

Etter at Sigurd Lunde ble ordinert som prest, studerte han journalistikk i USA. I 1942 ble han ansatt i Det norske misjonsselskap, bl.a. som redaktør av ukeavisa Norsk misjonstidende fra 1946. Fra 1952 til 1966 arbeidet han med religiøse programmer i NRK og startet radioprogrammet *Salmer og sanger vi er glad i*. I 1976 ble Lunde utnevnt til biskop i Stavanger, der han var frem til han nådde pensjonsalderen i 1986. Lunde var ellers blant annet medlem av Organisasjonenes Sang- og Melodibok-komiteene fra 1946 til 1955 og av Liturgikommisjonen der han arbeidet med ny kirkesalmebok fra 1972.

Sigurd Lunde har skrevet og komponert en rekke salmer og sanger, for eksempel misjonssalmen «Se, markene er hvite» og «Jeg er frelst. Å, for en nåde» som han skrev som 16-åring. Han utgav også flere bøker.

Lunde døde 89 år gammel den 21. januar 2006, etter lengre tids sykdom.

Han er far til NRK-journalisten Einar Lunde.

Hans svigerfar var teologiprofessoren Ole Hallesby

Salmer (utvalg)
---------------

* *Jeg er frelst! Å, for en nåde*
* *Dine løfter er mange*
* *Jeg er i Herrens hender*
* *Var du der når de korsfestet min Herre?*
* *Ikke en spurv til jorden*
* *Se, markene er hvite*

Bøker (utvalg)
--------------

* *Madagaskar tur-retur* (1964)
* *To tusen afrikanske kilometer* (1964)
* *Kristus er til stede* (1978)
* *I dag, i dag hjelper Herren* (1992)
* *Legemisjonæren personlig* (1992)

Referanser
----------

1. ↑  Sigurd Lunde; snl.no

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Olav Hagesæther** | **Luthersk biskop av Stavanger**(1976–1986) | Etterfølger:**Bjørn Bue** |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Huseby**, av norrønt *Húsabýr* eller *Húsabǿr*, er et gårdsnavn som forekommer over hele Norden og på Orknøyene.

Navnet er sammensatt av genitiv flertallsform av *hús* og entallsordet *býr* eller *bǿr*, som i de fleste tilfeller betyr *gård*. På svensk og dansk kan *býr* også nyttes om *landsby*. Oluf Rygh, i *Norske Gaardnavne*, fastslår at på norsk område er betydningen *en gård med mange og gode hus*. Navnet er svært vanlig; i Sverige finnes 70 Huseby, i Danmark åtte, tre eller fire på Orknøyene

I Danmark og Sverige har historikerne lenge vært klar over at disse gårdene har eller har hatt en egen posisjon i det administrative systemet. I Norge foreligger ikke direkte dokumentasjon på dette i skriftlige kilder. Likevel greide historikeren Asgaut Steinnes å argumentere overbevisende om at de likevel hadde hatt en slik funksjon også i Norge. Over hele Norden er det nå enighet om at husebygårdene gikk inn i et system av kongseide gårder, som kongen kunne bruke på veitslereisene. Den daglige driften av gården ble styrt av en kongelig oppnevnt gårdsbestyrer, en årmann.

Hvor gammelt dette systemet er, kan ikke fastslås med sikkerhet. Mye tyder imidlertid på at den konsentrasjonen av husebygårder som finnes rundt Uppsala kan dateres til det tidligste kongedømmet her, til 600-700 e.Kr. I Norge vil det være rimelig å knytte dem til det tidligste rikskongedømmet, eller til småriker tidligere enn dette.

Noen norske husebygårder
------------------------

### Østfold

* Huseby, Borge, Fredrikstad
* Huseby, Onsøy, Fredrikstad
* Huseby, Berg, Halden
* Huseby, Spydeberg, Indre Østfold
* Huseby, Eidsberg, Indre Østfold
* Huseby, Trøgstad, Indre Østfold
* Huseby, Rygge, Moss
* Huseby, Råde

### Akershus

* Huseby, Hurum, Asker
* Huseby, Røyken, Asker
* Huseby, Enebakk
* Huseby, Frogn
* Huseby, Skedsmo, Lillestrøm
* Huseby, Sørum, Lillestrøm
* Huseby, Nes
* Huseby, Ullensaker
* Huseby, Såner, Vestby

### Buskerud

* Huseby, Lier
* Huseby, Uvdal, Nore og Uvdal

### Oslo

* Huseby
	+ Huseby skole

### Innlandet

* Huseby, Grue
* Huseby, Stange
* Huseby, Vestre Toten

### Vestfold

* Huseby, Tjølling, Larvik
* Huseby, Sandefjord
* Huseby, Våle, Tønsberg

### Agder

* Huseby, Vanse, Farsund

### Rogaland

* Husabø, Eigersund
* Husabø, Hetland, Stavanger

### Vestland

* Husebø, Herdla, Askøy
* Husabø, Leikanger, Sogndal

### Møre og Romsdal

* Husby, Aure
* Husby, Eresfjord, Molde
* Husby, Øksendal, Sunndal
* Husby, Todalen, Surnadal

### Trøndelag

* Husaby, Buvika, Skaun
* Husby, Børsa, Skaun
* Husby, Klæbu
* Huseby, Kolstad, Trondheim
* Huseby, Leinstrand, Trondheim
* Husby, Åsen, Levanger
* Husby, Leka
* Huseby, Stjørna, Rissa
* Husbyna, Hegra, Stjørdal
* Husby, Stjørdal
* Husby, Verdal

### Nordland

* Husby, Hadsel
* Husby, Nesna
	+ Husby gårdskapell

### Troms

* Husby, Kvæfjord
* Husby, Tromsø

Referanser
----------

1. ↑  Rygh (1898): 57
2. ↑  Steinnes, Asgaut (1892-1973) (1955). *Husebyar*. Oslo: Grøndahl.
3. ↑  Steinnes (1955): Husebyar. Kap. 2 «Husebygardar i Noreg»
4. ↑  Steinnes (1955): 10
5. ↑  Steinnes (1955): side 228-229
**Erik Andersen Nordquelle** (født 12. juni 1858, på *Månejordet* i Kvelde i Hedrum, død 3. januar 1938) var leder (pastor) for De Frie Evangeliske Forsamlinger, eller *De frie venner* som de også kalles. Han kunne med god grunn vært kalt «pinsebevegelsens mor» og «den frie evangeliske bevegelsens far» i Norge. 

De Frie Evangeliske Forsamlinger, regnes av mange som en del av pinsebevegelsen. Historisk har det vært noen små forskjeller i synet på dåpen i Den hellige ånd (åndsdåpen).

Barratt og åndsdåpen
--------------------

Thomas Ball Barratt hadde vært i USA og blitt *åndsdøpt* der. Da han kom tilbake til Norge vakte åndsdåpen stor oppsikt. Våren 1907 hadde Thomas Ball Barratt vekkelsesmøter i Kristiania, med forkynnelse om dåp i Den hellig ånd, helliggjørelse og tungetale. Det var vanskelig å finne et egnet lokale. 

Nordquelle og hans venner i menigheten *de frie venner* i Torvgaten 7, i Kristiania (Oslo), overlot sin talerstol til Barratt. Det ble etter hvert et nært samarbeid mellom Nordquelle og Barratt.

Mange kristne var skeptiske til Barratts åndsdåp, og den nye vekkelsen møtte sterk motstand også blant kristne. De åndsdøpte ble gjort til latter som religiøse fanatikere. I avisene kom det vitsetegninger. Tross motstand, eller som følge av medieoppmerksomhet og folkesnakk, fikk møtene stor oppslutning. Vekkelsen i Kristiania spredde seg med stor fart utover i Norge, og flere allerede etablerte menigheter sluttet seg til bevegelsen.
Samarbeidet mellom Barratt og Nordquelle (De frie venner) var godt lenge. Men da Barratt leide et eget lokale i Møllergata 38. begynte samarbeidet å bli til en konflikt. De frie venner mente Barratt hadde startet med konkurrerende møter. Det endte med en splittelse. Nordquelle ble leder (pastor) for De Frie Evangeliske Forsamlinger. Barratts møter i Møllergata ble etter hvert til pinsebevegelsen. 
I 1916 ble virksomheten i Møllegata 38 etablert som en pinsemenighet. Idag heter menigheten Filadelfia Oslo og ligger i St. Olavs gate.

Referanser
----------

1. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 7. januar 1938[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Johansen, Oddvar. 2006. *Ånden falt rundt juletreet!* Korsets Seier, 30. juni 2006. side 12-13.

Eksterne lenker
---------------

* Froholt, Asbjørn. *Erik A. Nordquelle, en biografi*
* Iversen, G. *De frie venner i Norge* En kortfattet oversikt.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** ISNI
 |
***Pria*** er en slekt av små glansbiller med kølleformede antenner. De fleste har en matt glans og mer eller mindre flat kroppsform. De voksne billene finner man ofte på blomster, larvene kan finnes i mange ulike habitater. Noen få arter er regnet som skadedyr.

Utseende
--------

Små glansbiller, de fleste artene er forholdsvis brede og flate, men det finnes også noen som er avlange eller hvelvede, oftest rødbrunlige. Overflaten er kledt med fine, korte hår og har som oftest kraftig mikroskulptur. **Hodet** er lite, kort og bredt. Antennene er nokså korte, 10- eller 11-leddete, med en tydelig, tre-leddet kølle ytterst. **Brystskjoldet** (pronotum) er ganske stort, omtrent så bredt som dekkvingene, jevnt tilsmalnet fremover. **Dekkvingene** er mer eller mindre parallellsidige, og dekker vanligvis hele bakkroppen (av og til kan det aller bakerste leddet stikke ut). De har vanligvis ikke tydelige punktrekker. **Beina** er korte og kraftige. Framleggene (protibiae) har tenner på yttersiden, mellom- og bakleggene skarpe lengdelister.

**Larvene** er lange og tynne, sylindriske, litt krumme og gjerne hvite.

Levevis
-------

De voksne billene eter på blader og blomster på vertsplantene, som ofte er forholdsvis giftige planter (for oss, i alle fall). Arten som forekommer i Norge lever på planter i søtvierslekten (*Solanum*), særlig på slyngsøtvier (*Solanum dulcamara*), men også på svartsøtvier (*Solanum nigrum*).

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i den Gamle verden, de aller fleste av artene i tropisk Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien glansbiller, Nitidulidae
					- Underfamilien **blomsterglansbiller**, Meligethinae
						* Slekten ***Microporum*** Waterhouse, 1876
							+ *Microporum binotatum* (Lechanteur, 1955)
							+ *Microporum dispar* (Klug)
							+ *Microporum fuscus* Cooper, 1986
							+ *Microporum longicornis* (Waterhouse, 1876)
							+ *Microporum nitens* Waterhouse, 1876
							+ *Microproum popei* Endrödy-Younga, 1978
							+ *Microporum quadricollis* Cooper, 1986
							+ *Microporum similis* Cooper, 1986

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. oktober 2020. Besøkt 15. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Bente Hagem** (født 13. oktober 1953 i Tune i Østfold) er en norsk næringslivsleder. Hun har hatt direktørstillinger i blant annet Statoil og Statnett, og har hatt en rekke styreverv innen petroleums- og kraftindustrien.

Karriere
--------

Hagem gikk på Southbury High School i Connecticut i USA, og tok examen artium ved Frydenberg gymnas i Fredrikstad i 1973. Etter grunnfag i sosiologi utdannet hun seg til sivilagronom med spesialisering i industriell økonomi ved Norges landbrukshøgskole 1975–1980. Hun fikk sin første direktørjobb som 33-åring da hun ble slakteridirektør i Fellesslakteriet (Nortura).

Hun hadde direktørstillinger i Statoil i 1990-årene, blant annet som konserndirektør for «Gas Business Development». Deretter var hun konserndirektør (Europadirektør) i Statnett fra 2001 til 2019. I denne stillingen var hun også styreleder for el-børsen Nord Pool Spot og styreleder i European Network of Transmission System Operators for Electricity i Brussel, en sammenslutning av 41 europeiske kraftsystemoperatører, fra 2015 til 2019. I 2019 ble hun utnevnt til nasjonal ekspert i Europakommisjonen med arbeidssted i Brussel.

Hagem har også vært styremedlem i NSB og hovedstyremedlem i NHO. Hun satt i det regjeringsoppnevnte Gassteknologiutvalget. Til sammen har hun sittet i over 30 styrer og utvalg. I 2020 ble hun styremedlem i Bonheur ASA, et børsnotert selskap kontrollert av Fred. Olsen og Anette Olsen som eier en rekke selskaper innen skipsfart og petroleumsindustri samt NHST Media Group.

Referanser
----------

1. ↑   www.umb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Toppsjefenes jobbtabber
3. ↑  «Bente Hagem valgt til styreleder i ENTSO-E». Arkivert fra originalen 18. mai 2015. Besøkt 11. mai 2015.
4. ↑  Statnett-direktør former Europas elektriske fremtid
5. ↑  Bente Hagem blir nasjonal EU-ekspert
6. ↑  Bonheur stokker om i styret
**UNICEF Norge** er én av UNICEFs 36 nasjonale støttekomiteer i den rike delen av verden. Komiteen ble stiftet i 1954 med én person ansatt. Pr 2013 er det omtrent 30 ansatte.
UNICEF Norges virksomhet inkluderer:

* Informasjonsvirksomhet om UNICEFs arbeid, Barnekonvensjonen og barns situasjon i utviklingsland.
* Samler inn penger og selger produkter til inntekt for UNICEFs internasjonale arbeid.
* Opinionsarbeid for barns rettigheter både i Norge og i resten av verden.
* Prosjektet «du kan være den ene». Gjennom foredrag, kampanjer og medieaktiviteter forsøker UNICEF Norge å inspirere og motivere voksne til å bry seg om sårbare barn i nærmiljøet.

Ambassadører
------------

UNICEFs ambassadører bidrar til å sette barns situasjon, barns rettigheter og UNICEFs arbeid på dagsordenen. Norge har tre nasjonale UNICEF-ambassadører: Ole Gunnar Solskjær, Sissel Kyrkjebø og Kjetil André Aamodt. UNICEF har en rekke ambassadører over hele verden.

Partnere og samarbeid
---------------------

UNICEF er helt avhengig av økonomiske bidrag fra regjeringer og private givere for å drive sitt humanitære arbeid, og får ingen pengestøtte fra FN-systemet forøvrig. I 2012 lå den totale innsamlingen fra private aktører på 903,1 millioner dollar. Innsamling fra private bidrar til omtrent en tredjedel av UNICEFs budsjett, og inkluderer grupper, bedrifter og omtrent seks millioner individer. Regjeringer verden over bidrar med to tredjedeler av UNICEFs budsjett. Norge er en av de største bidragsyterne til UNICEF og gav i 2012 om lag 234 millioner dollar.

Norske UNICEF-partnere inkluderer:
Cubus; IKEA; H&M; KIWI; Nordic Choice Hotels; NorgesGruppen; Norwegian; Telenor Group; Toro/Rieber & Søn; TVNorge; NHH Aid; Kaizers Orchestra; Kiwanis; UiS Aid; To Fluer; United Aid; Kulturrussen Rogaland.

### UNICEF-lotteriet

UNICEF-lotteriet ble lansert i 2017 etter at fem humanitære organisasjoner fikk konsesjon av Lotteri- og stiftelsestilsynet. Lotteriet er Norges første heldigitale lotteri.[]

Generalsekretærer i UNICEF Norge
--------------------------------

* 2017–: Camilla Viken
* 2011–2016: Bernt G. Apeland
* 2000–2011: Kjersti Fløgstad
* 1967–2000: Annie Kirsten Søgaard

Referanser
----------

1. ↑   Enhetsregisteret[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   *Enhetsregisteret*, Wikidata Q5380556,
3. ↑  Unicef.org – financial\_report-1. July 2013
4. ↑  «Ny generalsekretær i Unicef». *NoradDev*. Arkivert fra originalen 30. november 2016. Besøkt 29. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* UNICEF Norges nettsider
* UNICEF Norge på Facebook
* UNICEF Norge på Twitter
* UNICEF.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Whangarei** er det største bymessige området i Northland i New Zealand. Opptil 1989 var stedet beskrevet som en by, men er nå styrt av Whangarei District Council. Distriktet inkluderer både Whangarei og de nærliggende områdene. Til tross for dette blir Whangarei normalt referert til som en by. Den er derfor omtalt som den nordligste byen i New Zealand.

Whangarei har et subtropiskklima. Om sommeren blir det sjelden varmere enn 30 celsius og nedbørsmengden er stor året rundt.

Whangarei distrikt
------------------

Whangarei distriktet inkluderer landsbyen Hikurangi og forstedene Kamo, Tikipunga, Whau Valley, Otangarei, Kensington, Regent, Maunu, Morningside, Raumanga, og Onerahi. I tillegg til disse kommer det store landlige områder som strendene Ngunguru, sportsfiske mekka Tutukaka, og mange andre langs Whangareis kystlinje.

Distriktet strekker seg så langt sør som til Bream Bay, og i nord omfatter det halvøya Cape Brett. I vest finner vi skogsområdet Waipoua Forest. Øyene Hen and Chicken Islands og Poor Knights Islands blir også regent med som en del av Whangarei.

Kjente mennesker fra Whangarei
------------------------------

* Skuespilleren Caleb Ross er fra Whangarei. Han er mest kjent for å spille Lex i TV-serien The Tribe.
* Country musikeren Keith Urban ble født her, men vokste opp i Australia. Han bor nå i USA og giftet seg med skuespillerinnen Nicole Kidman den 25. juni 2006 i Sydney.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Whangārei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Whangarei District Council

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Må ikke forveksles med Rolf Vestvik.

**Rolf Andreas Vestvik** (født 12. april 1969 i Nesbyen, oppvokst i Bodø) er en norsk tidligere diplomat i Utenriksdepartementet og faglitterær forfatter. Vestvik var politisk rådgiver for SVs stortingsgruppe i årene 1993–1998 innenfor utenrikssaker, forsvar, miljø og energi. Han var personlig rådgiver for lederne Erik Solheim og Kristin Halvorsen. 

Vestvik ble ansatt i Utenriksdepartementet i 1998 og har særlig arbeidet med Midtøsten, Balkan og Norden. Vestvik har hatt styreverv i Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI), Utenriksdepartementets sikkerhetspolitiske utvalg, Den internasjonale organisasjonen for humanitære organisasjoner (ICVA) og Film fra Sør-stiftelsen. I 2005 forlot han UD for å bli samfunnssjef i Flyktningehjelpen og er (2019) partner i konsulentselskapet Conow.

Han er sønn av kulturbyråkraten Rolf Vestvik. De to ga i 2019 ut boken *Internasjonale relasjoner - Slik lykkes du i utlandet*.

Bibliografi
-----------

* *Internasjonale relasjoner - Slik lykkes du i utlandet*, 2019. ISBN 9788271463618

Referanser
----------

1. ↑  Internasjonale relasjoner - *Hegnar Bok*, besøkt 3. april 2019.
2. ↑  Internasjonale relasjoner - *Hegnar Bok*, besøkt 3. april 2019.
3. ↑  Rolf A Vestvik - *Conow*. Besøkt 3. april 2019.
4. ↑  Internasjonale relasjoner Arkivert 3. april 2019 hos Wayback Machine. - Hegnar Media, 2019. ISBN 9788271463618.

Eksterne lenker
---------------

* Rolf A Vestvik - *Talerlisten*, 2019.
* Hundre måter å drite seg ut på i utlandet Arkivert 3. april 2019 hos Wayback Machine. - *Bistandsaktuelt*, 14. februar 2019.
* Bjørn Johannesen, Oss diplomater imellom (bokanmeldelse) Arkivert 3. april 2019 hos Wayback Machine. - *Bistandsaktuelt*, 15. februar 2019.
**Torghatten-ulykken** var en flyulykke som inntraff den 6. mai 1988 da et norsk Widerøe-fly av typen Dash 7 (kjennetegn LN-WFN) styrtet i Torghatten ved Brønnøysund under innflyving til Brønnøysund lufthavn. Alle 36 ombord mistet livet, noe som gjør det til den dødeligste ulykken med et Dash 7-fly.

Det lokale politiet ble oppringt klokka 20.55 på kvelden fra tårnet på Brønnøysund lufthavn. En fryktet først at flyet hadde styrtet i havet. Det var tett tåke i området. Vitneobservasjoner tydet på at flyet hadde styrtet i området ved Torghatten. Det viste seg raskt at flyet hadde fløyet nokså rett på fjellet. Mesteparten av flyet var knust og resten sto i brann. En politimann som var blant de første som ankom åstedet, ledet søket etter omkomne. Etter kort tid ble det klart at det ikke var noen å redde.

Ulykkesundersøkelse
-------------------

Flyhavarikommisjonen undersøkte ulykken og avga sin rapport 28. august 1989.

Rapporten påpeker at nedstigningen på siste del av innflygingen ble påbegynt om lag 7,4 km (4 nautiske mil) for tidlig. Dermed kom flyet under høyden for sikker terrengklaring og kolliderte med stigende terreng. Kommisjonen kunne ikke angi noen sikker grunn til at nedstigningen ble iverksatt så tidlig. Det påpekes at besetningen unnlot fullt ut å forholde seg til gjeldende bestemmelser og prosedyrer. Det synes også som selskapets egenkontroll ikke tilstrekkelig hadde fanget opp visse svakheter knyttet til prosedyrer og praksis i selskapet. Dette kan ha påvirket holdningen til en sunn førerkabin-disiplin og gjensidig kontroll mellom besetningsmedlemmene negativt. Navigeringen av fartøyet ble dermed ikke fulgt opp og gjennomført på en tilfredsstillende måte.

Referanser
----------

1. ↑  Olsen, Ole G. «Den verste flyulykken i nordnorsk historie». *Side3* **(norsk)**. Besøkt 27. april 2017.
2. ↑  Ulykkesrapport Statens havarikommisjon for transport

Se også
-------

* Norske katastrofer og store ulykker

Eksterne lenker
---------------

* Torghatten-ulykken time for time (NRK Nordland)
* Aviation.net side om ulykken (Engelsk)
* Airliners.net – Bilde av LN-WFN før ulykken
**Birger Nygaard-Østby** (født 20. mai 1904 i Larvik, dødt 15. juni 1977 i Oslo) var en norsk tannlege som ble kjent for sine eksperimentelle rotfyllinger og for å ha skapt en ny æra innen norsk odontologi som første direktør for det Odontologisk Forskningsinstitutt som med støtte fra Norges almenvitenskapelige forskningsråd (NAVF), ble innviet i 1951.

Før krigen
----------

Han var sønn av Anton Østby og Kristine Nygaard. Faren var stasjonsmester. Birger Nygaard-Østby var utdannet ved Statens Tannlægeinstitutt i 1927 og giftet seg 1932 med Elsa Hoff (1907–1977). Etter noen år med privat praksis på Vinderen i Oslo, ble han assistent hos professor Immanuel Ottesen (1874–1955) ved Norges Tannlegehøyskole og innledet banebrytende forskning knyttet til rotfylling og betennelse som i 1939 ga ham en doktorgrad fra Universitetet i Oslo, delvis basert på et samarbeide med den tsjekkiske odontolog Karl Häupl (1893–1960) som hadde virket i Norge fra 1923 til 1934. Han var den tredje tannlege med doktorgrad i landet før den andre verdenskrig. De andre var Guttorm Toverud (1896–1969), også kjent som «barnetannpleiens far», og Ingjald Reichborn-Kjennerud (1901–81), sønn av medisinalhistoriker Ingjald Reichborn-Kjennerud (1865-1949).

Etter krigen
------------

Fra 1946 til 1951 var han visepresident og deretter president i Den norske tannlegeforening (1949-1951). Fra 1951 ledet han Odontologisk Forskningsinstitutt. Foruten å være æresdoktor ved Göteborgs universitet ble han i 1971 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Etter en reise til Kina utga han i 1973 ei bok om akupunktur.

Utgivelser
----------

* Nygaard-Østby, Birger (1939). *Über die Gewebsveränderungen im apikalen Paradentium des Menschen nach verschiedenartigen eingriffen in den Wurzelkanälen: eine klinische, röntgenologische und histo-pathologische Studie*. Oslo: I kommisjon hos Jacob Dybwad.
* Nygaard-Østby, Birger (1973). *Akupunktur - beskrevet av et øyenvitne*. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205057761.

Referanser
----------

1. 1 2   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Karl Häupl Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. i Atterwiki.
3. ↑  Leif Arne Heløe, *Fra tanntrekker til helsearbeider. Et tilbakeblikk på framveksten av tannlegeprofesjonen i Norge* i Michael, 7:351–62, 2007.
4. ↑  Reidun Stenvik, *Guttorm Toverud* i Store norske leksikon.
5. ↑  Ingjard Reichborn-Kjennerud i lokalhistoriewiki.no.
6. ↑  Frithjof Ramm von der Fehr, *Birger Nygaard-Østby* i Store norske leksikon.

Eksterne lenker
---------------

* Birger Nygaard-Østby - Store norske leksikon
* Birger Nygaard-Østby - Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Rolf Seljelid** (født 9. mai 1934, død 14. juni 2023) var professor emeritus i patologi ved Universitetet i Tromsø.

Han vokste opp i Levanger, ble cand. med. i Bergen i 1959, dr.med. i Stockholm i 1966 og spesialist i patologi i 1967. Etter noen år som spesiallege ved Radiumhospitalet og visiting scientist ved Rockefeller Institute i New York var han fra 1971 professor i morfologi ved Universitetet i Tromsø, en stilling han hadde til han gikk av med pensjon i 2004.

Allerede på 1980-tallet oppdaget han at aktivisering av celler i den medfødte delen av immunsystemet førte til at kreftantistoff utraderte kreftsvulster. Et av verdens fremste kreftsykehus, Memorial Sloan Kettering Cancer Center i USA, utviklet dette videre.

Han var ut over sitt fag interessert i samfunnspørsmål og skrev blant annet jevnlig kronikker i avisen *Nordlys*. Han ga ut en kortfattet lærebok i patologi: *Generell patologi for helsefagene*, samt romanen *Vi kom oss aldri til Afrika*, som kom ut i 2018.

Referanser
----------

1. ↑   «Minneord for Rolf Seljelid | UiT», verkets språk bokmål, besøkt 20. juni 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Minneord for Rolf Seljelid | UiT». *uit.no*. 19. juni 2023. Besøkt 20. juni 2023.
3. ↑  Jan Raa, Rolf Engstad, Gunner Rørstad: *Rolf Seljelid (1934-2023)* - Minneord i Aftenposten 23. juni 2023
4. ↑  «Forfattermøte med Rolf Seljelid». *Litteraturhuset*. Besøkt 20. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Rolf Seljelid i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Rolf Seljelid i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Sigurd Erdal-Aase** (født 30. januar 1984 i Akershus) er en norsk økonom og hundekjører. Han har blant annet vunnet norgesmesterskap i hundekjøring.

Bakgrunn
--------

Familien bodde i Lakselv i Finnmark fram til 1992, da de flyttet til Lillehammer. Faren Asbjørn Erdal-Aase er også en premiert hundekjører. Sigurd Erdal-Aase er barnebarn av Ole Petter Lossius (psykiater) som satt i konsentrasjonsleir under andre verdenskrig og senere fikk kongens fortjenstmedalje i gull for sitt arbeid med HPVU refomen, han er også barnebarn av Gunnar Erdal-Aase (lege) som ble senior norgesmester i 5 kamp 18 år gammel.

Idrett
------

Som ung var Erdal-Aase aktiv innen flere idretter. I tillegg til hundekjøring spilte han også fotball på Fåberg Fotball Lillehammer fram til seniornivå. Han har også blitt nummer 148 i Lillehammer–Oslo på landeveissykkel på tiden 4.59 i 2004.

Erdal-Aase ble som 13-åring europamester i hundekjøring, slede, firspann for juniorer i Sveits. Han måtte ha dispensasjon for å starte fordi aldersgrensen var 14 år. Erdal-Aase ble norgesmester i åpen klasse, sprint for seniorer som 18-åring. Dette var hans første sesong som senior. Han har også en sjetteplass fra VM i Tyskland i 2003, og sølv fra EM i 2005. I tillegg har han VM-sølv som junior i Alaska 2001

Arbeidsliv
----------

I 2006 begynte Erdal-Aase på Norges handelshøyskole i Bergen. Han opprettet et aksjeselskap i 2007 innen aksjehandel. Fra 2011-2016 arbeidet han i Varner Gruppen som business controller i Dressmann. Fra 2016 har Erdal-Aase vært daglig leder for Angstringen Norge.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Premie-kjøterne», i *Dagens Næringsliv* 8. februar 2003.
2. ↑
3. ↑  *Dagbladet* 17. februar 1997, side 29.
4. ↑  Gudbrandsdølen Dagningen – Sigurds hundeliv[*død lenke*] (Av Hans Bjørner Doseth. Publisert 14. desember 2002, besøkt 1. november 2012)
«Brunvoll» har flere betydninger.

**Brunvollkonsernet** er en ledende maritim systemleverandør med høy eksportandel og god soliditet. Konsernet har lang erfaring med leveranser av fremdrifts- og thrusterenheter med tilhørende automasjonssystemer til ulike typer fartøy. 

Det familieeide konsernet ble etablert i 1912, har hovedkontor i Molde og produksjon i Molde, Volda og Dalen i Norge. Konsernet hadde en omsetning på rundt 1,4 milliarder NOK i 2019, rundt 530 medarbeidere, og er representert gjennom et agentnettverk i 23 land. 

Brunvolls visjon er "Trusted World Wide" og våre verdier er å være pålitelig, engasjert og ansvarlig.

Brunvoll har levert 9.000 manøversystemer og har rundt 2.000 fremdriftssystemer i service verden rundt per 2021.

Bedriften ble grunnlagt på Harøya som **Brødr. Brunvoll Motorfabrikk**  i 1912 av brødrene Andreas Brunvoll (1883–1975) og Anders Brunvoll (1885–1922). Den produserte dieselmotorer og propeller for fiskefartøy. I 1918 flyttet den til Molde og lillebror Arthur Brunvoll (1890–1949) ble med.

I 1965 startet de produksjon av thrustere på oppfording fra ringnotsnurperne Lauritz Gjendemsjø (født 1926) og Lodve Gjendemsjø (født 1941) som snurpet den på «Klaring» fra 1965. 

Siden 2019 har Kåre Øyvind Vassdal vært konsersjef i Brunvoll.

Referanser
----------

1. ↑  *Finnøy på plass som Brunvoll-sjef* i Romsdal Budstikke den 16. desember 2011.
2. ↑  *Finnøy går av som Brunvoll-sjef: – Ingen dramatikk, sier Odd Tore Finnøy* i Romsdal Budstikke den 28. mars 2019.
3. ↑  Slektsinformasjon var hentet fra www.brunvoll.nu.

Litteratur
----------

* Brunvoll, Oddmunn (1999). *Kamp & strid: om motorer og annen teknisk industri for maritimt miljø gjennom 100 år*. Molde: [Brødrene Brunvoll og Brunvoll AS]. ISBN 8279550127.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
***Silis nitidula*** (Fabricius, 1792) er den eneste av artene fra underfamilien Silinae, blant bløtvingene som lever i Europa.

Utbredelse
----------

*Silis nitidula* finnes i Mellom-Europa. Ikke Norden.

Utseende
--------

*Silis nitidula* er i underkant av 10 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Den er generelt ganske mørk på farge, nær helt svart. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen. Antennene er trådformet uten en antenneklubbe. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Leggene på mellom- og bakbeina er rette, og ikke krummet inn mot kroppen. Alle kloledd har enkle klør (uten en rottann).

Levevis
-------

*Silis nitidula* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Silis nitidula* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Silis nitidula* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Silis nitidula* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Silis nitidula* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Silis nitidula* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Silis nitidula* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Silis nitidula* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Silis nitidula* - Fauna Europaea Arkivert 15. juni 2022 hos Wayback Machine. - engelskspråklig
* *Silis nitidula* - bilde - (besøkt: 13. desember 2009)
*Hvithai* er stor nok til å holde en jevn kroppstemperatur til tross for at den er vekselvarm.
**Gigantothermi** er en form for jevnvarmhet eller varmblodighet som skyldes at dyret er stort. Virkelig store dyr med kroppsvekt på flere tonn vil ha så stort volum i forhold til overflate, at temperaturen i omgivelsene vil ha liten innvirkning på kroppens kjernetemperatur. Dette vil gjøre at dyr fra grupper som mangler fysiologiske mekanismer for å holde en jevnt høy kroppstemperatur, slik som for eksempel fisk og krypdyr, likevel vil være jevnvarme i kraft av sin størrelse. Uttrykket brukes først og fremst i forbindelse med dinosaurer.

Referanser
----------

1. ↑  Spotila J.R. & Standora, E.A. (1985): Environmental constraints on the thermal energetics of sea turtles. 'Copeia *no 3: side 694–702*
2. ↑  Paladino, F.V.; Spotila, J.R & Dodson, P. (1999): A blueprint for giants: modeling the physiology of large dinosaurs. *The Complete Dinosaur*. Bloomington, Indiana University Press. side 491–504. ISBN 0-253-21313-4.
3. ↑  Spotila J.R. O’Connor, M.P. Dodson, P. & Paladino, F.V. (1991): Hot and cold running dinosaurs: body size, metabolism and migration. *Modern Geology* no 16: side 203–227
Kart tegnet av Giacomo Lauro og Antonio Tempesta i 1599 som viser de syv opprinnelige valfartskirker med San Pietro Vaticano i forgrunnen.
**De syv valfartskirker i Roma** er syv gamle kirker i Roma som har vært viktige for byens tilreisende pilegrimer.

De er blitt registrert i den følgende rekkefølge av Franzini (1595) i 1995: Sankt Peters basilika (Peterskirken), San Giovanni in Laterano (Laterankirken), San Paolo fuori le mura (St. Paul utenfor murene), Santa Maria Maggiore, (kirke innviet til Jomfru Maria), San Lorenzo fuori le mura, San Sebastiano fuori le mura og Santa Croce in Gerusalemme

Denne gamle tradisjon svant nesten helt hen med tiden, inntil 1553 da Filip Neri begynte å gjenopplive den. Han hadde satt seg fore å fornye romernes religiøse liv. Flere ganger i året innbød han byens befolkning og de tilreiste pilegrimer til å delta på valfart til byens syv hovedkirker. Dette skjedde ikke minst til karneval og til påske. Til å begynne var oppslutningen først og fremst fra Romas fattligere befolkningslag, men senere vant han også adelen og høyere geistlige for tiltaket. 

San Sebastians kirke ble i år 2000 erstattet av Santuario della Madonna del Divino Amore, en kirke dedisert Jomfru Maria på foranledning av pave Johannes Paul II ved det store jubileum for 2000-året for Kristi fødsel. Denne endringen har foreløpig (2015) ikke slått gjennom i noen særlig grad, gitt den århundrelange tunge tradisjon.

Opprinnelig ble det så å si blinket ut en pilegrimsrute kalt *Via delle sette chiese* (De syv kirkers vei) som forbandt kirkene med hverandre, men det eksisterer i dag bare en lite del av den opprinnelige rute. Besøkenes rekkefølge var ikke formelt fastlagt på noe vis, men har gitt seg selv som den mest praktiske ut fra kirkenes beliggenhet.

De syv kirkers vandring er i nyere tid blitt en tradisjon særlig knyttet til onsdag i Den stille uke.

Det er også en syv kirkers besøksrute i Tyrkia; den er innom de syv kirker som nevnes i Johannes' åpenbaring medregnet kirken i Efesos.

De syv opprinnelige kirker på pilegrimsruten
--------------------------------------------

| **De syv opprinnelige kirker på pilegrimsruten** |
| --- |
|  |  |  |  |  |  |  |
| *Peterskirken* | *San Giovanni in Laterano* | *San Paolo Fuori le Mura* | *Santa Maria Maggiore* | *San Lorenzo Fuori le Mura*  | *Santa Croce in Gerusalemme*  | *San Sebastiano* |

Referanser
----------

1. ↑  
	* Franzini, Girolamo (1595). Le cose Maravigliose dell'alma citta de Roma. Guglielmo Facciotto, Rome.
2. ↑  Schneible, Ann. "Visiting the Seven Pilgrim Churches of Rome", *Zenit*, 12. november 2012
3. ↑  Die 7 römischen Pilgerkirchen Arkivert 26. mars 2020 hos Wayback Machine. www.pilgerzentrum.net, November 2014, lest 21. juli 2015.
4. ↑  Sieben-Kirchen-Wallfahrt Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
Nettsiden til Santa Maria dell'Anima av 14. mars 2015, pisma.it, lest 21. huli 2015.
Europall
En **Europall** (EUR-pall) er en standardisert transport- og lagringsenhet som brukes som underlag ved transport og lagring. Den brukes til effektiv lasting, lossing og stabling av varer i ulike bransjer.

Europallen er konstruert for å tåle tung belastning og håndtering. Den har en åpning som åpner opp for håndtering av jekketralle og truck.

Den mest vanlige europallen har en standarddimensjon på 120 cm x 80 cm. En standard europall kan lastes med opptil 4 tonn ved stabling og 1,5 tonn i bruk ved forflytning.

Merking og identifikasjon
-------------------------

EUR-pallen (EUR, EUR1) må bruke minst 78 spiker av en bestemt type som følger et foreskrevet spikermønster. Den endelige pallen veier 20 til 25 kg. Bare tørt trevirke kan brukes for å redusere risikoen for mugg.

Hver EUR-pall har flere kvalitetsmerker:

* På venstre kloss vises EPAL-logoen. Opprinnelig ble denne brukt for å identifisere jernbaneselskapet som hadde rett til å kontrollere produksjonen av pallen. Etter at kontrollen ble overført til EPAL, krever mange rammeavtaler at EPAL-logoen brukes.
* På senterkossen vises ISPM / IPPC-merking.
* På høyre kloss vises EUR-logoen. EPAL- og EUR-logoene er omringet av en oval som ligner på nasjonalitetsmerket for biler.

### Vanligste størrelsene

De fire vanligste størrelsene på Europaller (EUR-paller):

| EUR-pall type | Dimensjoner (L × B) |
| --- | --- |
| EUR, EUR 1 | 800 x 1 200 mm |
| EUR 2 | 1 200 x 1 000 mm |
| EUR 3 | 1 000 x 1 200 mm |
| EUR 6 | 800 x 600 mm |

Se også
-------

* Eurokasse, system for gjenbrukbare bokser for transport og oppbevaring
* Vekselsbeholder, standard frakt beholder for vei og jernbanetransport

Referanser
----------

1. ↑  «EPAL Euro Pallet». *www.epal-pallets.org*. Besøkt 16. mai 2023.
2. ↑  «140 Krav til godkjente Europaller – Stand». Besøkt 16. mai 2023.
3. ↑  «Overview». *www.epal-pallets.org*. Besøkt 16. mai 2023.