recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ståle Gundrosen** (født 30. april 1968 i Fredrikstad, død 28. februar 2017) var en norsk fotballspiller som spilte for blant andre Fredrikstad FK og Hamarkameratene.

Klubbkarriere
-------------

Gundrosen debuterte for førstelaget til Fredrikstad FK som 17-åring i 1985, sesongen etter at klubben hadde rykket ned fra landets øverste divisjon. Han spilte tre kamper i årene 1985 til 1986, men slo igjennom for alvor i 1987-sesongen og etablerte seg fast på førstelaget. I 1989-sesongen spilte han fast og dannet et ungt stopperpar sammen med Tore Pedersen, som ved serieslutt ble solgt til IFK Göteborg. Gundrosen ble i Fredrikstad frem til sesongoppkjøringen i 1992, da han skrev kontrakt med Hamarkameratene. Han spilte totalt ni seriekamper i Tippeligaen 1992.

I 1994 returnerte Gundrosen til Fredrikstad, som da spilte på tredje nivå. Han spilte 20 seriekamper i sin første sesong, men klarte ikke å spille klubben opp igjen til andre nivå. Den påfølgende 1995-sesongen spilte han kun fem seriekamper før han valgte å forlate klubben til fordel for rivalen Sarpsborg FK. Gundrosen døde den 28. februar 2017 i en alder av 48 år.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Stale Gundrosen, www.transfermarkt.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Soccerdatabase.eu – Profil, Ståle Gundersen (Besøkt 8. februar 2015)
3. ↑  Fredrikstad Blad, 6. mars 2017

Eksterne lenker
---------------

* Spillerprofil hos FFKsupporter.net
* Spillerprofil hos Fotball.no

Kilder
------

* *Bladet Fotball* (2): 33. 1992.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
***Chaplin tar gift*** (originaltittel: ***Cruel, Cruel Love***, også vist i Norge under tittelen ***Den grusomme, grusomme kjærlighet***) er en amerikansk 1-akters kortfilm med Charlie Chaplin i hovedrollen.

Handling
--------

Chaplin piller en velstående gentleman, Lord Helpus, fra overklassen. Men forholdet hans blir truet når kjæresten hans (spilt av Minta Durfee) ser ham bli omfavnet av hushjelpen deres, og kjæresten trekker helt feil konklusjon. Hun reiser sin vei, og sier at hun aldri ønsker se Helpus igjen. Fortvilet er Lord Helpus fast bestemt på å avslutte livet. Han svelger det han tror er et glass gift, og ser for seg at han blir torturert i helvete.

Ikke lenge etterpå forklarer kjærestens gartner og hushjelp til Minta at Lord Helpus ikke flørter i det hele tatt. Minta sender raskt en unnskyldning til Lord Helpus. Når han leser dette, får Lord Helpus panikk. Helpus forsøker å få tak i en ambulanse for å hjelpe ham, før han kommer til å dø av den dødelige giften. Men det viser seg at hans butler i all hemmelighet hadde byttet væsken i glasset med ufarlig vann.

Skuespillere
------------

* Charlie Chaplin som Lord Helpus / Mr. Dovey
* Chester Conklin som en Butler
* Minta Durfee som hans kone.
* Eva Nelson som en hushjelp.

Referanser
----------

1. ↑  «Medietilsynets filmdatabase» **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chaplin tar gift* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Chaplin tar gift* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Chaplin tar gift* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Chaplin tar gift* på Silent Era Rediger på Wikidata

* (en) *Chaplin tar gift* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Stålis** er blank, gjennomsiktig is med stor bæreevne.

Stålis blir dannet når stille vann fryser. Prosessen skjer i flere trinn: Først blir det dannet et nettverk av horisontale aksler med isstaver ut fra kanten med underkjølt vann mellom stavene. Senere fryser det underkjølte vannet til tynne isplater. Isplatene er satt sammen av krystaller med ulik krystallretning, og når prosessen er gunstig, fylles hele volumet ut. Krystallene kan være 10 – 100 mm ved overflaten, og så lange som isen er tykk.

5-10-20-regelen
---------------

* 5 cm stålis vil bære vekten av en voksen som går alene og tråkker varsomt frem.
* 10 cm stålis er trygg nok for lek og moro.
* 20 cm stålis kan bære kjøretøy med bruttovekt inntil 2 tonn.

50 cm stålis kan bære kjøretøy på 12 tonn totalvekt og en aksellast inntil 7 tonn, mens 80 cm stålis kan bære kjøretøy på opptil 25 tonn med en aksellast inntil 10 tonn.

Islegging
---------

I stille, klart vær med temperatur -10° tar det om lag 3 døgn å danne et 10 cm tykt isdekke. Når rent vann fryser, blir det dannet stålis, mens en blanding av is og snø gir sørpeis. Stålis er sterkere enn sørpeis, men mørk sørpeis er nesten like sterk som stålis. Når snøen ikke er vannmettet, får man lys sørpeis,og den er svakere, dess lysere den er.

Referanser
----------

1. ↑  SKI[*død lenke*]
2. ↑  Forsand kommune[*død lenke*]
3. ↑  Arbeidstilsynet Arkivert 13. oktober 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Delingen av det karolingske rike. Lotharingia i fiolett i midten, Vestfrankerriket i rødt til venstre og Østfrankerriket i grønt til høyre.
**Lotharingia** (latin: *Lotharii regnum*) var et kongedømme i Vest-Europa i tidlig middelalder som etterfulgte det karolingske rike. Det besto av dagens Nederland, Belgia, Luxembourg, Nordrhein-Westfalen (Tyskland), Rheinland-Pfalz (Tyskland), Saarland (Tyskland), og Lorraine (Frankrike). Det har navn etter Lothar II som fikk de midtre delene av Frankerriket og deler av Italia etter sin far, Ludvig I. Da faren Lothar døde i 855 ble hans rike delt mellom hans sønner. Dette kunstferdige riket eksisterte fra 855 og til begynnelsen av 900-tallet.

Lotharingia ble skapt ut av den tredelte delingen i 855 fra kongeriket Mellomfrankerriket,, som i seg selv var dannet av en tredeling av det karolingske rike ved traktaten i Verdun i 843. De to andre rikene var Østfrankerriket og Vestfrankerriket, og konflikter mellom disse to over Lotharingia hadde sin bakgrunn at disse var de gamle frankiske hjemlandene til Austrasia, og besittelsen av dem hadde stor prestisje. Ettersom Lotharingia manglet en enkel historisk eller etnisk identitet, var samtiden usikre på hva de skulle kalle det. Det ble derfor *regnum quondam Lotharii* eller *Lotharii regnum* («kongedømmet [til] Lothars»). Det har gitt navn til det moderne nederlandske navnet på provinsen Lotharingen. Det franske navnet for Lorraine er avledet fra det latinske betegnelsen.

Referanser
----------

1. ↑   «Lotharingia, Kings & Dukes, Pfalzgrafen», *Medieval Lands*
2. ↑   Bullough, D.A. (1975): «The Continental Background of the Reform» i: Parsons, David: Tenth-Century Studies. Chichester, UK: Phillimore, ISBN 0 85033 179 X, s. 22

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
Sigøynerschnitzel med pommes frites.
**Sigøynerschnitzel** (tysk: Zigeunerschnitzel) er en tysk/østerriksk kjøttrett.

Tradisjonelt lages en sigøynerschnitzel ved at et stykke kalvekjøtt vendes i mel for så å stekes i smør. Sausen er basert på paprika, tomater og sopp. I senere år har det også blitt brukt kjøttstykker av svin i sigøynerschnitzeler. 

«Sigøyner»-betegnelsen er ikke ukontroversiell i Tyskland, og representanter for romá- og sintimiljøet har bedt produsenter av «sigøynersauser» (som altså brukes til sigøynerschnitzeler) om å endre navn på produktene sine. Dette førte til at myndighetene i Hannover sluttet å servere retten i kantinene sine. Et alternativt navn som kan brukes om retten er «Balkanschnitzel».

Referanser
----------

1. ↑  «Hannover verbannt Zigeunerschnitzel: Göttingen behält Namen bei». Göttinger Tageblatt. 7. oktober 2013. Arkivert fra originalen 10. desember 2017. Besøkt 10. desember 2017.
2. ↑  «Schmeckt linguistisch gesäubertes Essen besser?». Welt/N24. 15. august 2013. Besøkt 10. desember 2017.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
***Chaplin på varieté*** (originaltittel: ***A Night in the Show***, også vist i Norge under tittelen ***Chaplin som varietékarl***) er en amerikansk 2-akters kortfilm som var Charlie Chaplins 12. film for Essanay. Opptakene skjedde på Majestic Studio i Los Angeles på høsten 1915. Chaplin spilte selv regi og spilte to roller i filmen. Filmen ble laget med utgangspunkt i Chaplins tidligere sceneopptredener da han turnerte USA med Karno Company fra London med stykket *Mumming Birds* (a.k.a. *A Night at an English Music Hall*). Edna Purviance spiller en mindre rolle i filmen som publikummer.

Handling
--------

Chaplin er på varieté -i to skikkelser- og gjør en mengde spillopper. En sterk mann opptrer likeså noen danserinner og en gammel mann. Tilslutt oversprøyter han hele varieteen med vann.

Eksterne lenker
---------------

* (en) A Night in the Show (1915 film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Chaplin på varieté* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Chaplin på varieté* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (da) *Chaplin på varieté* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Chaplin på varieté* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Chaplin på varieté* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Siiddasjávri** (nordsamisk) (lulesamisk: *Sijdasjávrre*, «svensk»: *Sitasjaure*) er en innsjø på grensen mellom Norge og Sverige. Mesteparten av sjøen ligger i Gällivare kommune i svensk Lappland, mens den langt mindre, norske delen ligger i den tidligere Ballangen kommune (Narvik kommune etter 1. januar 2020) i Nordland fylke. Innsjøen ligger i det nordsamiske språkområdet, men tett opp til språkgrensen for lulesamisk.

Siiddasjávri er regulert for produksjon av vannkraft, og vannet fra sjøen føres i en 16 kilometer lang tunnel til Ritsem kraftverk ved Akkajaure. I forbindelse med utbyggingen av Skjomen kraftverk ble det også sprengt en vanntunnel til Siiddasjávri. Formålet med denne tunnelen er å kunne benytte Langvatnet, som ligger oppstrøms fra Siiddasjávri på norsk side, til magasinering av vann for kraftverkene i Skjomen. Om vinteren, når kraftprisene i Norge er høyest, tappes vann fra Langvatnet via Siiddasjávri og videre til Skjomen, mens det om sommeren føres en tilsvarende mengde overskuddsvann fra norsk side tilbake gjennom tunnelen til Siiddasjávri, hvor det benyttes til kraftproduksjon i Ritsem og nedenforliggende kraftverk langs Luleälven.

Om sommeren kan fjellvandrere overnatte på Sitasjaurestugorna, som drives av Svenska Turistföreningen og ligger ved veien mot Ritsem. Veien ble bygget i forbindelse med vannkraftutbyggingen og eies av Vattenfall AB, men den vedlikeholdes ikke i særlig grad.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Skandinavia

Referanser
----------

1. ↑  «SMHI Vattenwebb, sjøregister». SMHI. Besøkt 16. juli 2015.
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 16. juli 2015
3. ↑  «SMHI Vattenwebb, Modelldata per område». SMHI. Besøkt 16. juli 2015.
4. ↑  Minoritetsspråk, Lantmäteriverket i Sverige.
5. ↑  Samiska ortnamn Arkivert 15. oktober 2012 hos Wayback Machine. Språkrådet i Sverige, 15.april 2011.
6. ↑  Fakta om samiske språk, Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet, 1. mars 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Löplabbet i Umeå, Sverige.
**Löplabbet** er i Norge en butikkjede med åtte skobutikker med samme konsept som 17 butikker med samme navn i Sverige, hvor kjeden ble etablert i 1984. I Norge ble kjeden etablert som franchise av den svenske kjeden i 1987. Den ble siden kjøpt ut av Medicus-Plesner, og Löplabbet i Norge er i dag helnorsk, selv om kjeden driver etter den samme ideen, med det samme navnet og med den samme logoen som sine svenske «kusiner». I tillegg til sko selges det klær og utstyr relatert til løping.

Testen
------

Det som særpreger Löplabbet har sin bakgrunn fra slutten av 70-tallet da joggebølgen hadde rast noen år, og folk begynte å få vondt her og der. Forskeren Jörgen Wiklander ville undersøke hva som kunne være årsaken nærmere, og til dette arbeidet brukte han en speilkasse for å studere hvordan føttene ble belastet, og tredemølle med et høyhastighets filmkamera for å studere hvordan foten oppførte seg i bevegelse. Denne testen dannet grunnlaget for forretningsideen og brukes fremdeles. Joggesko tilpasses for alle typer løpere.

Kjede
-----

Kjeden har to butikker i Oslo. Ellers finnes den i Sandvika, Fredrikstad, Drammen, Kristiansand, Stavanger, Bergen, Ski Storsenter og Trondheim. I 2008 var omsetningen for de fem butikkene, som da var med i Löplabbet AS og har Plesner-gruppen som største eier, på 40,9 millioner. I 2009 ble den 49 millioner, en økning på 19,8%. Resultatet før skatt økte fra 3,15 millioner til 4,63 millioner, en økning på hele 47%. Totalt er det nå 15 butikker i kjeden, som hadde en omsetning på til sammen 86,74 millioner i 2016. I alt har kjeden om lag 160 ansatte. Alle er aktive løpere, noe som er en forutsetning for å få jobb.

Referanser
----------

1. ↑  [*død lenke*] Proff.no, besøkt 10. mai 2017

Eksterne lenker
---------------

* Kjedens hjemmeside
* Vibeke Larsen: *Selger over en lav sko* Artikkel i Dagens Næringsliv 25. mars 2010
***Dorcus pemakoi*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (hannen gjerne 40-50 millimeter), blank, svart hjortebille. Antennene består av et langt, krumt, kølleformet skaft og en vifte av korte, spredte, bladformede ledd. Hannens kjever (mandibler) er ganske rette og noe lengre enn resten av hodet, i den ytre halvdelen med to små tenner og kløvet i spissen. Pronotum er firkantet, minst dobbelt så bredt som langt. Dekkvingene er tydelig smalere enn pronotum, blanke, med antydning til punktstriper. Hunnen er mye mindre enn hannen, hodet og kjevene er ikke forstørrede.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær. De voksne billene er aktive på sommerdager.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Tibet og det nordøstlige India.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Gruppen Dorcini
						* Slekten *Dorcus* MacLeay, 1819
							+ ***Dorcus pemakoi*** Huang, Okuda, Maeda & Chen, 2017

Referanser
----------

1. ↑  Huang, H. & Chen, C.C. (2017) *Stag beetles of China III*. Formosa Ecological Company :1-524.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dorcus pemakoi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* (en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Susendal** (sørsamisk: *Såvsoenvuemie*) er et dalføre i Hattfjelldal kommune i Nordland og har veiforbindelse til kommunesenteret.

Susendal sies å ha fått sitt navn på grunn av at uansett hvor i dalen du befinner deg kan du høre suset fra elva Susna[]. Susna har sin opprinnelse ved sammenløpet av Tiplingelva og Harvassbekken og renner gjennom hele Susendal og ned mot Hattfjelldal der den etter sammenløpet med Unkerelva blir til Vefsna.

I dalen ligger Susendal kirke som er bygget i laftet tømmer på dugnad av bygdefolket på begynnelsen av 2000-tallet. Kirken har en altertavle laget av Karl Erik Harr. Det gamle kapellet ("skolekapellet") fra 1916 og Gammelbutikken i Kroken blir ivaretatt av Hattfjelldal Museum.

Susendal er en svært aktiv dal med mye landbruk. Her er både egen barnehage og grendeskole. Susendal Bygdesag, Susendal Bygdeservice og Daleng Scooter og Service AS er bedrifter som går svært godt.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Stedsnamn faktaark - for søk på stedsnavn og tilhørende fakta». *stadnamn.kartverket.no*. Besøkt 14. juli 2022.
2. ↑  «Hattfjelldal museum». *Visit Helgeland*. Besøkt 14. juli 2022.

Se også
-------

* Susendal kirke

Eksterne lenker
---------------

* Susendal – med Børgefjell som nabo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Let Me Stand Alone*** er en bok som inneholder tekster, herunder dagbøker og brev, skrevet av Rachel Corrie. Boken ble utgitt av W. W. Norton & Company i 2008. Corrie ble drept i 2003 av en israelsk pansret bulldoser mens hun prøvde å beskytte et palestinsk hjem. Boken handler om hvordan en ung jente reiser fra en privilegert tilværelse i Olympia (Washington) til Gazastripen, men har et bredere fokus på tidløse spørsmål som hvordan unge mennesker kan finne sin plass i verden, hvordan ens handlinger påvirker andre og hva man skylder menneskeheten. Samlingen av Corries dagbøker «åpner et vindu til modningen av en ung kvinne som forsøker å gjøre verden til et bedre sted å leve».

Referanser
----------

1. ↑  Publishers Weekly vol. 255 (2008) iss. 7 p. 146

Bibliografi
-----------

* Rachel Corrie, *Let Me Stand Alone*, W. W. Norton & Company, 2008, ISBN 0393065715

Eksterne lenker
---------------

* 'I will dance and play basketball and I'll have real stories to tell. I won't just be a sack of words ...' – Rachel Corrie's diaries, The Observer, Sunday 2 March 2008
Dorestads beliggenhet i viktige handelsruter
Frankisk gull *Tremissis* med kristent kors, slått av myntslageren Madelinus i Dorestad på midten av 600-tallet
**Dorestad** var en av de viktigste og mest suksessrike internasjonale handelssteder i Nordvest-Europa fra 600-tallet til midten av 800-tallet. Stedet var plassert ved det nåværende Wijk bij Duurstede der elven Nederrijn (en sideelv til Rhinen) skifter navn til Lek, ved restene av et tidligere romersk kastell, muligens Levefano.

I den tidligste byutviklingen i Nederland fikk Dorestad sin posisjon av handel og produksjon. Dorestad blir også sett på som en usedvanlig plass, og «eksperimentell utvekslingplass» mellom de kristne frankerne og de ikke-kristne nordlige områdene.

Stedet var særlig kjent for at det ble slått mynt der. Fra rundt 640 var myntslageren i Dorestad Madelinus. Senere ble det slått sceattas og karolingiske mynter der.

Dorestad mistet mye av sin betydning fra rundt 850 og ble et lite jordbrukssted. I 896 nevnte imidlertid kong Zwentibold av Lotharingia i dokumenter at stedet fortsatt hadde handles- og byprivilegier.

I dag har mye av restene fra den gamle byen blitt vasket bort av elven.

Kilder
------

* Luit van der Tuuk, *Noormannen in de Lage Landen: Handelaren, huurlingen, en heersers*, 2008, ISBN 9059773535

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Haag-traktaten** eller **den første delingsavtalen** ble undertegnet  11. oktober 1698 mellom England og Frankrike. Avtalen prøvde å løse problemstillinga om hvem som skulle arve den spanske tronen og foreslo hertug Josef Ferdinand av Bayern som arvingen. Avtalen fastsatte derimot også at Ludvig, *le Grand Dauphin* (den franske arveprinsen), skulle få Napoli, Sicilia og Toscana og den tysk-romerske keiseren Karl VI skulle få Nederlandene. Hertug Leopold av Lorraine skulle få Milano mot at han avsto Lorraine og Bar til dauphinen. 

Den første delingsavtalen ble ugyldig da Josef av Bayern døde. Det ble gjort forsøk på en andre delingsavtale i 1699, som erkehertug Karl avslo fordi Italia ikke ble gitt til Østerrike. Kong Karl II av Spania godtok ikke avtalen, siden avtalen delte opp Det spanske imperiet, og han testamenterte alle områdene sine til den andre sønnen til dauphinen, Filip, hertugen av Anjou. Da Karl døde, ga kong Ludvig XIV av Frankrike opp denne avtalen, testamentet ble motarbeidet (med tvang) og en lang og kostbar krig som involverte hele Europa, den spanske arvefølgekrigen, startet i 1701.

Se også
-------

* London-traktaten, den andre delingsavtalen i 1700.
* Den spanske arvefølgekrigen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Hamstrings** («skinkestrengene») er en gruppe muskler på baksiden av låret, bestående av den tohodete knebøyeren (*biceps femoris*), den halvsenete lårmuskelen (*semitendinosus*) og den flatsenete lårmuskelen (*semimembranosus*).

Musklene forbinder sittebensknuten i bekkenet med leggen (*crus*), og er involvert i strekking av hoftene og bøying av kneleddene. De går bak både hofteleddet og kneleddet.

Avrivning av sener eller muskelfibre i overgangen mellom muskel og sene i en av musklene i hamstringsgruppen er en vanlig idrettsskade hos blant andre fotballspillere og sprintere.

Referanser
----------

1. 1 2  Bjålie, Jan G.; Sand, Olav; Haug, Egil; Sjaastad, Øystein V. (1998). *Menneskekroppen : fysiologi og anatomi*. Oslo : Universitetsforlaget, s. 215
2. ↑  Hamstrings i *Store medisinske leksikon*
3. ↑  Torgrim Tønne. «Lårstrekk». Tiller fysioterapi & manuellterapi. Arkivert fra originalen 22. juni 2012. Besøkt 28. november 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
**Haakon Ameln** (født 16. november 1881 i Bergen, død 2. juni 1949) var en norsk assurandør.

Han hadde examen artium fra 1898 og juridisk embedseksamen fra 1904, og studerte deretter i England og Tyskland i ett år. Ameln var administrerende direktør i forsikringsselskapet Norske Alliance 1922–1938. Han var ellers styreformann i Bergens Kreditbank og Den Nationale Scene, styremedlem i Tyssefaldene, Bergens Handelskammer og Norges Hypotekforening for Næringslivet, formann i Bergens Forsikringsforening, overformynder fra 1922, formann i forliksrådet fra 1926 samt svensk konsul fra 1919.

Han var ridder av Nordstjerneordenen og ridder av 1. klasse av Vasaordenen.

Han var sønn av dispasjør Theodor Ameln (1847–1925) og hustru Olivia Dorothea Wilander (1849–1912), bror av dispasjør og stortingsmann Henrik Ameln (1879–1961) og brorsønn av kjøpmann og stortingsmann Johan Ameln (1838–1917).

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «minneside basert på bilder og gravminnedata for Haakon Ameln, (16.november 1881 - 02.juni 1949)»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Gram, Harald; Steenstrup, Bjørn, red. (1948). *Hvem er Hvem?*. Oslo: Aschehoug. s. 16. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
4. 1 2  Hoffstad, Einar, red. (1935). *Merkantilt biografisk leksikon : hvem er hvem i næringslivet?*. Oslo: Yrkesforlaget. s. 20.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**St. Veronikas svetteduk**, malt av Domenico Fetti, (cirka 1620).
**Sankt Veronika**, er i legenden satt i forbindelse med videreformidlingen av det sanne Kristusbildet.

Legenden om St. Veronika og svetteduken
---------------------------------------

St. Veronika, malt av Mattia Preti 
Den hellige Veronika skal ifølge *Acta Sanctorum* ha vært en vanlig kvinne som var møtt opp i menneskemengden langs Via Dolorosa for å se de dødsdømte slepe seg frem med korsene som de skulle nagles til på retterstedet. Hun fikk da se hvordan Jesus slet seg frem med det tunge korset sitt, og rakte ham et linklede for at han kunne tørke av seg svetten. Jesus tok imot tørklet, strøk seg over ansiktet med det og rakte det tilbake til henne. Da sto det et tydelig avtrykk av ansiktstrekkene igjen på svetteduken.

Legenden har ingen grunnlag i Bibelen, men en klut som en mente var St. Veronikas slør er (trolig siden det 700-tallet) blitt bevart blant relikviene i Peterskirken i Roma. Legenden hadde stor appell og ble vidt utbredt blant de kristne.

I folkelig etymologi «vera eikon»
---------------------------------

Navnet «Veronika» er egentlig et latinsk kvinnenavn, trolig avledet av det gamle makedonske, Berenice, som betyr «den seierbringende» (som også korresponderer med det greske *\*phere-nikē*). I folkeetymologien har imidlertid navnet «Veronika» blitt forbundet med ordene 'vera' (latinsk "sant") og 'ikon' (gresk for "bilde"). Enten dreier det seg altså om en forvanskning av navnet eller så er det basert på en sekundær fortolkning ved at det opprinnelig var sløret som ble benevnt "vera ikon" (= sant bilde) og deretter gitt til den medlidende kvinnen. Vera er også brukt som kortform av Veronika. Navnedagen er 4. februar.

Kunstnerisk motiv
-----------------

Legenden om St. Veronika som ga Jesus sin svetteduk har inspirert flere kunstmalere. I legenden finner en indirekte det tidligst eksisterende uttrykk for prinsippene bak trykkekunsten og billedtrykk.

Referanser
----------

1. ↑  Harper, Douglas (november 2001). «Veronica». *Online Etymology Dictionary*. Besøkt 24. august 2007. .

Litteratur
----------

* Lorentz Dietrichson: *Christusbilledet. Studier over den typiske Christusfremstillings Oprindelse, Udvikling og Opløsning*. Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn), Kjøbenhavn 1880.
* Ferdinand Ohrt: "Den hellige Veronika" (s. 133-134). *De danske Besværgelser mod Vrid og Blod. Tolkning og forhistorie*. [Doktoravhandling]. København 1922.

Eksterne lenker
---------------

* Saint Veronica i Katolska encyklopedin
* Informativ sida Arkivert 1. april 2008 hos Wayback Machine.
* The Catholic Counter-Reformation in the XXth Century

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
***Tropidonitis*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En ganske stor (ca. 30 millimeter), blankt svart skarabide. Kroppsformen er temmelig firkantet som vanlig for Onitini. Hodet har butt snute og et par tverrlister, men ingen påfallende horn eller knøler. Pronotum er noe bredere enn langt, med rundede sider, nokså tett punktert, blankt. Dekkvingene har fine lengdefurer.
På det midtre beinparet er lårene (femorae) og leggene (tibiae) sterkt fortykkede, med skarpe pigger på innersiden, midt-leggen er også påfallende bøyd. På bakbeina er også leggene sterkt fortykkede mot spissen, på forbeina er de jevnt krummede med små tenner på yttersiden.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det sørlige Afrika (Namibia).

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
					- Slektsgruppen Onitini
						* Slekten *Tropidonitis* Janssens, 1937
							+ *Tropidonitis paradoxus* (Boheman, 1857)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tropidonitis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Tropidonitis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Tropidonitis paradoxus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bilde av arten
Denne artikkelen omhandler EP-en av Motörhead og Girlschool.  For albumet av Cocktail Slippers, se Saint Valentine's Day Massacre.
***St. Valentine's Day Massacre*** er en EP utgitt i 1981 av Girlschool og Motörhead i et samarbeid som ofte omtales som Headgirl etter en opptreden på *Top of the Pops*. Omslaget angir begge bandnavnene, og etiketten har forskjellige artister for hvert spor. Utgivelsen nådde femteplass på singellistene i Storbritannia.

Låtmaterialet ble brukt på ytterligere to utgivelser samme år. Det var *Motorschool*, som ble utgitt i Japan og inneholdt «Please Don't Touch» og «Bomber» fra *St. Valentine's Day Massacre* i tillegg til tidligere utgitte låter av Motörhead og Girlschool. Og så var det en utgivelse i serien *Hard Rock On 12 inch*, som kom i Nederland og Tyskland med undertittelen «Stay Clean» og inneholdt «Please Don't Touch» og andre tidligere utgitte låter fra bandene hver for seg. «Please Don't Touch» er en cover av Johnny Kidd & the Pirates fra 1959.

Bandene fremførte «Please Don't Touch» på engelsk fjernsyn i programmene *Top of the Pops* og *Rockstage*.

Låter
-----

Side A
1. Motörhead/Girlschool: «Please Don't Touch» (Johnny Kidd, Guy Robinson)

Side B
1. Girlschool: «Bomber» (Lemmy Kilmister, Eddie Clarke, Phil Taylor)
2. Motörhead & Denise Dufort: «Emergency» (Denise Dufort, Kelly Johnson, Kim McAuliffe, Enid Williams)

Medvirkende
-----------

Motörhead
* Lemmy Kilmister – bass, vokal
* Eddie Clarke – gitar, vokal
* Phil Taylor – kreditert kun for «fornærmelser og inspirasjon»

Girlschool
* Kelly Johnson – gitar, vokal
* Kim McAuliffe – gitar
* Enid Williams – bass
* Denise Dufort – trommer

Referanser
----------

1. 1 2  Lemmy Kilmister med Janiss Garza: *White Line Fever* (Pocket Books, London 2003) ISBN 0-671-03331-X, s. 144
2. ↑  *Discogs* om *St. Valentine's Day Massacre*
3. ↑  *Official Charts* om Motörhead & Girlschool
4. ↑  Om *Hard Rock On 12 inch: Stay Clean* på *The Most Detailed Motorhead Discography*
5. ↑  *45cat* om singelen «Please Don't Touch» fra 1959

Eksterne lenker
---------------

* (en) *St. Valentine's Day Massacre* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *St. Valentine's Day Massacre* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Tujaslekten** er en av fire delgrupper av nåletrær i sypressfamilien. Av tujatrærne er det tre arter som kommer fra Asia og to som er fra Nord-Amerika.

Tujabladene er eviggrønne og skallaktige, unntatt små frøplanter, der de har nåleaktige blader. Skallene er lagt i fire rader oppover kvistene. Tujaartene er mat for forskjellige dyr, som larver og forskjellige sorter sommerfugler.

Hankonglene er små og lite iøynefallende og er på tuppene av kvistene. Hunkonglene er i begynnelsen lite iøynefallende, men vokser til omtrent 1-2 cm med 6-12 overlappende, tynne, læraktige skjell.

Veden til tujaene er lys, myk og aromatisk. Det kan kløyves lett og motstår råte. Veden har blitt brukt til mange forskjellige ting, som å lage bokser som frastøter seg møll, til å kurere helvetesild. Stolper av tujaer og også ofte brukt til å lage gjerdestolper og rekkverk.

Bladene til tujaene er rik på vitamin C, og ble brukt av indianere og tidlige europeiske pionèrer som en kur for skjørbuk. Bladene ble brukt til å lage en te som ble konsumert.[]

Tujaolje har tradisjonelt blitt brukt i de tropiske traktene til å hjelpe med å kurere ringorm, kjønnsvorter eller vanlige vorter samt infeksjon med gjærsopp. Tujaoljen har også antibakterielle egenskaper.
Tuja inneholder stoffet tujon som er et kjemisk stoff med egenskaper som ligner på legemiddel-familien benzodiazepiner, og kan derfor være helseskadelig ved oralt inntak av en viss mengde. Stoffet er det som gir tujaen sin karakteristiske mentol-lingnende lukt og finnes også i absint. Tuja er også et populært homeopatisk middel (dvs. alternativ medisin) som påstås å behandle forskjellige psykologiske og fysiologiske tilstander.

Tujaarter
---------

### Nordamerikanske

* Tuja *(Thuja occidentalis)*
* Kjempetuja *(Thuja plicata)*

### Asiatiske

* *Koreatuja* *(Thuja koraiensis)*
* *Japantuja* *(Thuja standishii)*
* *Sichuantuja* *(Thuja sutchuenensis)*

Referanser
----------

1. ↑  Lennart Stenberg (red), Steinar Moen (norsk red), *Gyldendals store nordiske Flora*, 2003 (2007), side 66.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tujaslekten* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Tujaslekten* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Tujaslekten* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Tujaslekten* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Tujaslekten* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Tujaslekten* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Tujaslekten* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Tujaslekten* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Thuja* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Thuja* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Thuja* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Hus, hjem & hage – Tuja
* Urtekilden – Tuja
* Plant for a future - Tuja (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia
 |
**St Davids** (walisisk **Tyddewi**), formelle navn *St David's and the Cathedral Close* en by og et samfunn i Pembrokeshire i Wales. Det er Storbritannias minste by, med omkring 2000 innbyggere (2004). Denne type bystatus forbeholdes normalt større byer. Den ligger ved elven Alun, på St David's halvøy i Pembrokeshire, Wales. Byen er den de facto geistlig hovedstad i Wales og hvor Wales skytshelgen den hellige David, som har gitt stedet sitt navn, hviler.

Byen har vokst opp omkring St Davidskatedralen, som er viet til Wales' nasjonalhelgen; det er fordi den er en katedralby at St Davids fikk status som by. I middelalderen var byen et viktig pilegrimsmål. Ruiner av biskopens palass, fra det 1300-tallet, ligger ved siden av katedralen, og holdes vedlike av Cadw. 

Ifølge tradisjonen ble sankt David født ved St Non's rett sør for byen, omkring år 500. Han skal ha blitt døpt ved Porthclais, som nå er St Davids havneområde. Det er også sankt David som får æren for grunnleggelsen av byen, da under et annet, ukjent navn, i ca. 550.

Andre attraksjoner i byen er en byport fra det 13. århundre, et keltisk høykors og et akvarium. Byen er et populært mål for fotturister, som kan bo på et av flere hoteller eller på ungdomsherberget. Det finnes kun én pub i St Davids, noe som er høyst uvanlig for en britisk by. 

Den er den eneste byen i Storbritannia som i sin helhet ligger i en nasjonalpark, nærmere bestemt Pembrokeshirekysten nasjonalpark.

Referanser
----------

1. ↑  Office for National Statistics : Census 2001 : Parish Headcounts : St David's and the Cathedral Close Arkivert 13. juni 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) St David's – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* St David's hos *www.visitpembrokeshire.com* Arkivert 8. september 2013 hos Wayback Machine.
* *www.geograph.co.uk* : bilder av St Davids og området rundt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
Portal: Askøy

**Hop skole** er en kommunal barneskole med syv klassetrinn. Den er lokalisert på Ask som ligger på østsiden av Askøy utenfor Bergen i Vestland fylke.

Hop skole var Askøys første skolehus som ble tatt i bruk i 1871. Etter den nye skoleloven som trådte i kraft i 1860, skulle omgangsskolene avskaffes og erstattes med permanente skolehus. Den siste omgangsskolen på Ask holdt til i et lite steinhus på Frydenlund. I et vedtak fra 1864 ble det klart at det skulle benyttes et eget skolehus. Til dette avså Gerhard Mowinckel en tomt og i 1871 var skolehuset klar til bruk.

Skolen heter Hop skole fordi den ble bygget noen få meter innenfor Hop hovedgård, like sørøst for Ask kirke. I 1959 ble den gamle skolebygningen revet. Deretter ble bygget satt opp igjen noen hundre meter lenger nord, ved Askebakken. Det lokale Husmorlaget hadde kjøpt bygget og de utførte flyttingen. Huset fikk dermed navnet Husmortun etter dette.

Den 27. juni 1959 ble nye Hop skole innviet (kalt Gamleskolen). Det gamle asketreet på skoleplassen ble tatt vare på. (Asketreet blåste imidlertid ned etter skoletid fredag den 31. oktober 2005.)

På slutten av 1970-årene ble det reist enda et nytt skolebygg (kalt Mellombygget). I dag[*når?*] er begge byggene i bruk som undervisningslokaler. 
I 2008 åpnet den hittil nyeste delen av skolen (kalt Nybygget). Denne delen av skolen ble tatt i full bruk fra høsten 2008.
Skolen har deretter rehabilitert de eldre byggmassene, mellombygget og gamleskolen.

Kjente personer ved Hop skole
-----------------------------

* Nils Peder Åland – Skolestyrer som kom til skolen i 1917 og avsluttet som skolestyrer og lærer i 1959.

Referanser
----------

1. ↑  www.askoyv.no

Eksterne lenker
---------------

* Hop skole sine hjemmesider

| * v
* d
* r
Skoler i Askøy kommune |
| --- |
| Barneskoler: | Davanger skole  **·** Erdal barneskole  **·** Florvåg skole  **·** Follese skole  **·** Hanøy skole  **·** Haugland skole  **·** Hetlevik skole  **·** Hop skole  **·** Kleppe skole  **·** Kleppestø barneskole  **·** Strusshamn skole  **·** Træet skule  **·** Tveit skole | Skoler |
| Ungdomsskoler: | Erdal ungdomsskole  **·** Kleppestø ungdomsskole  **·** Ravnanger ungdomsskole |
| Kombinerte skoler: | Fauskanger barne- og ungdomsskole |
| Videregående skoler: | Askøy videregående skole  **·** Hop videregående skole |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Bjørn Opsahl** (født 10. august 1968) er en norsk fotograf, regissør og foreleser fra Oslo. 
Opsahl debuterte som kunstner med utstillingen «Deadscapes» i 2005 på Henie Onstad Kunstsenter, og fulgte opp med «Ask the Dust» på Stenersen Museum i 2009.

Opsahl er også kjent som fotograf og dommer i Top Model Norge (sesong 4 & 5, alle episoder) og som fotograf og dommer i *Sweden's next Top Model* (sesong 4, episode 10). Han var også dommer og fotograf for alle episoder av Norges Miss Universe i 2005.

Etter flytting til Los Angeles i 2008, har han medvirket i tatoveringskunstneren Kat Von Ds tv-show LA Ink (Sesong 3, episode 13).

Opsahl underviser i fotografi, film og regi på *Bilder Nordic School of Photography* i Oslo, og har holdt en rekke workshops og foredrag landet rundt siden 2005, med til nå over 1000 deltakere. Han underviser også fotografi på Elvebakken VGS og Westerdals.

I 2011 startet Bjørn Opsahl samarbeidet med talkshowet Skavlan som avsluttes høsten 2015 med bok og utstillinger i Oslo og Stockholm. Opsahl portretterer Skavlans gjester backstage, og har til nå jobbet med bl.a. Lionel Richie, Adele, Jared Leto, Sir Ben Kingsley, Kevin Costner, Dave Grohl, Taylor Swift og Justin Bieber.

Han arbeider også som regissør, for reklamefilm og musikkvideoer. Han har laget musikkvideoer for bl.a. Monica Heldal, Donkeyboy, Marie Munroe, Marion Ravn og Linnea Dale.
Opsahl samarbeider med ProFoto, LupoLight, og er Leica Ambassadør.

Utstillinger
------------

### Solo

* 1995: Björk – Venice/Stockholm – Barbeint, Oslo
* 2005: Deadscapes – Henie Onstad Kunstsenter, Bærum
* 2009: Ask the Dust – Stenersen-museet, Oslo
* 2012: Black Eye - Nordic Light International Festival of Photography, Kristiansund
* 2015: Seigmen 1992-2014 - Popsenteret, Oslo

### Kollektivt

* 1996: Trikkehallene i Oslo – Tinagent's Arena 18:39
* 1998: Kuba i Oslo – Tinagent's Arena 1998
* 1998: Henie Onstad Kunstsenter – Christo Hommage
* 2002: Havnehallene, Oslo – KORK, 53 musikere møter 53 fotografer
* 2002: Quart-festivalen: - Opsahl/Leardini
* 2003: T-banen, Oslo – Undereksponert

Referanser
----------

1. ↑  Bjørn Opsahl sett av milioner
2. ↑  «Bjørn Opsahl på Høvikodden». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 26. juli 2012.
3. ↑  «Ask the Dust på foto.no». Arkivert fra originalen 9. mars 2016. Besøkt 26. juli 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Blogg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** MusicBrainz
 |
strukturformel
**Tujon** (C10H16O) er en forbindelse som ved standardbetingelser er en fargeløs væske med distinkt duft av mentol. Forbindelsen er et keton og et monoterpen som forekommer i to diastereoisomeriske former: (+)-3-tujon eller α-tujon og (-)-3-tujon eller β-tujon. Tujon brukes som aromastoff i enkelte matvarer. Tujon koker ved 201 °C og er uløselig i vann, men lettløselig i etanol eller dietyleter.

Tujon finnes i flere planter, blant andre tuja, nutkasypress, enkelte sorter av einer, burot, salvie, reinfann (25-77 % i essensiell olje) og malurt, vanligvis som en blanding av isomerene i forholdet 1:2.

Tujon er mest kjent som et stoff i absint, men det forekommer naturlig i olje fra malurt. I ren form kan det forårsake kramper og føre til døden, og det ble ansett for å forårsake den skadelige kroniske effekten av absint (såkalt absintisme), noe som dog alltid har vært omtvistet. Nylig gjennomførte analyser av årgangsabsint (produsert før 1915), moderne absint produsert etter gamle originaloppskrifter og moderne absint etter nye oppskrifter viser svært lave tujoninnhold (de fleste under 10 mg/kg).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
|  i langrenn: |
| Langrenn U23-VM |
| Gull | 2018 Goms | 15 km klassisk |
| Langrenn Junior-VM |
| Gull | 2016 Râșnov | 4 x 5 km stafett |
| Sølv | 2016 Râșnov | 15 km friteknikk |
| Langrenn Junior-NM |
| Gull | 2014 Mo i Rana | 4 x 5 km stafett |
| Gull | 2016 Hovden | Sprint |
| Gull | 2016 Gåsbu | 10 km friteknikk |
| Sølv | 2016 Gåsbu | 20 km klassisk |
| Bronse | 2014 Mo i Rana | 15 km klassisk |

**Mattis Stenshagen** (født 13. august 1996 i Follebu) er en norsk langrennsløper som representerer Follebu skiklubb og rekruttlandslaget. Han debuterte i verdenscupen i desember 2016, og har per 21. januar 2018 en 7.-plass på 15 km klassisk som beste plassering.

### 2013/14

Under junior-NM 2014 fikk han gull på 4 x 5 km stafett, der han gikk på Opplands førstelag. Han fikk også bronse på 15 km klassisk.

### 2014/15

Han deltok også i junior-VM i Almaty, med 8. plass på sprint som beste resultat.

### 2015/16

Under junior-NM 2016 fikk han gull på både sprint og 10 km fri teknikk. På 20 km klassisk ble han nr. 2 bak Johannes Høsflot Klæbo.
Han deltok også i junior-VM i Râșnov, der han sammen med Vebjørn Hegdal, Jan Thomas Jenssen og Johannes Høsflot Klæbo fikk gull på 4 x 5 km stafett. På 15 km friteknikk ble han nr 2 bak russiske Ivan Yakimushkin

### 2016/17

Stenshagen fikk 2. desember 2016 sin debut i verdenscupen med en 35. plass i sprintprologen på Lillehammer.

### 2017/18

Han deltok i U23-VM i Goms, der han vant gull på 15 km klassisk.

Referanser
----------

1. 1 2  «Mattis Stenshagen - Team Veidekke». *Team Veidekke*. Arkivert fra originalen 22. januar 2018. Besøkt 21. januar 2018.
2. ↑  NRK. «Klæbo knust av Poltoranin: – Rett og slett bedre». *NRK*. Besøkt 21. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mattis Stenshagen – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
Mange edderkopper lager fangstnett av edderkoppsilke.
**Edderkoppsilke** er en silkelignende, klebrig tråd som blant annet produseres av edderkopper. Den lages inni edderkoppens kropp, hvor den er flytende, straks den kommer i kontakt med luft herder den til edderkoppsilke. Edderkoppsilke er et av de sterkeste og seigeste stoffene man kjenner til, og består av lange proteinmolekyler. Flere arter edderkopper lager nett blant annet for å fange mat. Edderkoppsilke er lettere enn bomull, men pr. vektenhet er den sterkere enn stål. 

Forskere forsøker å kopiere dette materialet som edderkoppene framstiller helt naturlig. De har studert edderkoppsilken som lages av hjulspinnere, en familie av edderkopper. Det har vist seg at edderkoppene kan spinne ulike kvaliteter av edderkoppsilke. Forankringstråden eller *linesilken*, er den sterkeste av de sju typene disse edderkoppene kan spinne, nettopp denne kvaliteten har vært gjenstand for størst oppmerksomhet fra forskere. Den er sterkere, mer elastisk og mer vannavstøtende enn fibrer fra silkeormer, som er den silken som bruke til produksjon av klær. Produksjon av kunstfibrer, som kevlar, krever høye temperaturer og bruk av organiske løsningsmidler. Edderkoppen lager sin silketråd i vanlig romtemperatur og bruker vann som løsningsmiddel, allikevel er den både sterkere og mer elastisk enn kevlar.

Forskere er fascinert av linesilkens styrke og elastisitet, derfor søker vitenskapen å utnytte denne egenskapen på en rekke områder, fra materiale i skuddsikre vester til festekabler for hengebro. Det viser seg vanskelig å framstille linesilke kunstig. Vitenskapen forstår ennå ikke prosessen fullt ut, og har ikke helt løst gåten.

Referanser
----------

1. ↑  biologen Cheryl Y. Hayashi ifølge tidsskriftet Chemical & Engineering News
2. ↑  Aimee Cunningham i tidsskriftet Science News
3. ↑  år 2010
Tujiakvinner i folkedrakt
Tujialandsby i Yichang i provinsen Hubei.
**Tujia** (kinesisk: 土家族, pinyin: *Tǔjiāzú*; endonym: *Bizika* 毕兹卡) er ett av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Ifølge folketellingen i 2000 er det 5,75 millioner av dem i Kina, for det meste i Wulingfjellene, i provinsene Hunan og Hubei og i tilstøtende områder.

Deres kultur har vært under press på hele 1900-tallet, og de har i stor utstrekning tilpasset seg den dominerende hankinesiske kulturen. Det er mulig at ikke flere enn 20 000 til 30 000 tujiaer benytter gruppens opprinnelige språk; de øvrige taler kinesisk eller miaospråk.

Tujiane er kjente for sine sangtradisjoner, sin visediktning og for hånddansen Baishou. Dette er en selskapsdans som går tilbake til 1500-tallet og som benytter seg av 70 rituelle gester for å vise til aspekter innen krigføring, landbruk, jakt, hoffliv og tradisjonelt levesett.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
***Edderkoppen*** er en episode i TV-serien *Et lite grøss?*. Regissør var amerikanske Robert Williams. Harald Tusberg sto for dramatiseringen av Hanns Heinz Ewers' novelle *Die Spinne*, som utkom i 1908. Den ble sendt på NRK Fjernsynet 17. november 1973. Programmet var i sort-hvitt.

Handling
--------

Handlingen finner sted i Paris rundt 1930. To mennesker har begått selvmord gjennom å henge seg i gardinsnora på samme hotellrom (nummer syv) to fredager på rad. En ung student trenger et gratis rom og er villig til å flytte inn på det *«hjemsøkte»* rommet. Han har en teori, basert på numerologi, som han framlegger for en politimann. Selvmordene ble begått klokka syv. I den årstiden, på det tidspunktet, går også solen ned. Timen når solen går ned tilføres kvadratet av sin egen kraft: En astrologisk styrke på syv ganger syv. I den arabiske uken er fredag den syvende dag. Den syvende time på den syvende dag er den astrologiske dødstimen. Studenten vil oppholde seg i rommet ei uke. Han ser ut av hotellvinduet og får øye på en ung kvinne med bobfrisyre bak et vindu på den andre siden. De vinker til hverandre

Neste morgen ser han en edderkopp, som han vil drepe, men hotellvertinnen får forhindret det. Hun sier at hunnedderkoppen spiser opp sin make når hun er trøtt av ham. Hunnedderkoppen lokker, hypnotiserer maken og får ham til å like det. Når hun vil spise ham, er det akkurat som om han vil det selv.

Studenten ser kvinnen bak vinduet i dag også. De *«prater»* med hverandre via håndbevegelser. Det samme skjer flere dager etter hverandre. Studenten føler seg tiltrukket av henne, men han føler også en underlig, sugende angst. En natt har han mareritt om at edderkopper kryper på kroppen hans. Fredag 7. november noterer mannen at han ikke vil se ut mer. Han skriver: *«Ser jeg på henne, må jeg gjøre det som hun...»*. Han krøller arket og setter fyr på det. Når mannen ser ut av vinduet, oppdager han at kvinnen også holder et brennende ark. Mannen ringer til politimannen om den mystiske kvinnen. Hun tvinner en telefonledning slik at den ser ut som en hengeløkke. Mannen henter en pistol for å drepe henne, men kaster den bort. Kvinnen folder ei gardinsnor slik at den også ser ut som ei hengeløkke. Kommissæren ankommer hotellrommet og oppdager den unge mannen hengt. Han beordrer en gendarm til å oppsøke kvinnen i hennes rom, men det eneste han ser er mye spindelvev. En edderkopp kryper på den døde mannens hals.

Rolleliste
----------

* Bjørn Skagestad - Studenten
* Bonne Gauguin - Vertinnen
* Ragnhild Nygaard - Damen i vinduet
* Jack Fjeldstad - Kommissæren
* Eilif Armand - Holzheimer

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  *Et lite grøss?* : *Edderkoppen* på tv.nrk.no
**Eddaveien** (3-43, 6-46) er en vei på Holmen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den er opprinnelig regulert til å gå vestover fra Holmenkollveien vest for Holmendammen og dreie nordover før den når Holmenkollveien igjen ved Gressbanen. I dag er imidlertid veien fysisk delt i to. Det nordligste stykket er lengst og går til et stykke sør for Sturlas vei, der veien går over til gangvei. Et stykke parallelt med Hemingveien er også gangvei. Den sørlige delen er en relativt kort blindvei inn til en husrekke (Holmenkollveien 32A-F).

Veinavnet ble vedtatt i 1952 og henspiller på den eldre og den yngre Edda.

Kilder
------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Eddaveien». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 145. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (E)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

  

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |