recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Klippelavfly** (*Cryphia domestica*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er bare funnet i ytre Telemark og i Vestfold i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 24 – 28 mm), middels kraftig, gråhvitt nattfly. **Forvingen** er gråhvit til noe gulaktig, med grå felter ved roten og i et bredt, uregelmessig bånd i midten. Den grå fargen har ofte et markert grønnskjær. Mønsteret gir utmerket kamuflasje når den sitter på lavbevokste steiner. **Bakvingen** er gråhvit, noe lysere ved roten. Larven er mørkegrå, med korte, hvite børster og en gul eller oransje ryggstripe.

Levevis
-------

Larvene lever på laven *Lecidea confluens*, som vokser på bergvegger og store steinblokker. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli – august og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Arten forekommer i Europa, unntatt lengst i nord. I Norge er den funnet noen steder i Grenlands-området i ytre Telemark, og på Mølen i Vestfold. Arten er listet som sårbar (V) på Norsk rødliste for arter. Den kan være truet av utbygging i Grenlands-området og muligens av sur nedbør som dreper laven den er avhengig av.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – klippelavfly:
* Aarvik, L. Beggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Nordk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* UK moths, *Cryphia domestica*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *klippelavfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *klippelavfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *klippelavfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *klippelavfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *klippelavfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cryphia domestica* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cryphia domestica* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Sirohi** er en by i den indiske delstaten Rajasthan og i distriktet Sihori. Arealet på 5136 km² (i distriktet), består mest av kupert terreng og jungel. Der finnes også Rajasthans såkalte *hill station* fra britisk tid, Mount Abu, der den høyeste toppen er Guru Sikhar på 1 722 meter over havet.

Sirohidistriktet har i (2001) et innbyggertall på 850 000 innbyggere der omkring 18% av befolkningen bor i byene. 31% av befolkningen lever under den indiske fattigdomgrensen. I byen Sirohi bor det 35 531 innbyggere der det er 53 % menn og 47 % kvinner.

Tidligere var Sirohi en britisk-indisk vasallstat, da beliggende i Rajputana, som strakte seg over 5 087 km² og som i 1901 hadde en befolkning på 5651 innbyggere (1901). En mengde ruiner vitner om statens velstand og sivilisasjon. 

I 1405 ble byen grunnlagt som Shivpuri, som i dag ligger i ruiner. Sirohi har senere vært i krig med både Jodhpur og Meena før de fikk beskyttelse av britene. Byen fikk jernbane i det 19. århundre og nærmeste stasjon er den dag i dag Abu Road som ligger rundt 45 kilometer fra Sirohi.

Plasser å se i Sirohi
---------------------

* Tempelet Sarneshwar
* Tempelgata
* Tempelet Ambeshwarji
* Sirhori fort
* Jainismetempelet

Eksterne lenker
---------------

* Distriktets offisielle hjemmeside
* Webside om byen (på engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Klippen Loddefjord** er en kristen frikirkelig menighet på Loddefjord, i Bergen kommune i Hordaland. Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Klippen Loddefjord ble stiftet i 1985.

Menigheten hadde 81 tilskuddstellende medlemmer i 2022. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Klippen Loddefjord er engasjert i produksjon av program til lokalradio. Menigheten driver en menighetsbibelskole.

Misjon
------

Klippen Loddefjord er engasjert i misjonsarbeid og støtter norsk pinsemisjons arbeid. De støtter arbeidet til misjonærene Kathleen og Torkel Pedersen, Raili og Stephen Malerna, samt arbeidet til K.A.B.A. og IBRA media. Menigheten er engasjert i et prosjekt med fjernadopsjon (? i India). I 2007 var menighetens misjonsregnskap på 42 200,- kr..

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringen (13. mai 2022). «Antall tilskuddstellende medlemmer i tros- og livssynssamfunn i 2022» (PDF). regjeringen.no. Besøkt 26. mars 2023.
2. ↑  Brox, T.F. 2007. *Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge.*

Kilder
------

* Brox, Torill F. (redaktør). 2007. *Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge.* Korsets Seier Publikasjoner AS

Eksterne lenker
---------------

* Klippen Loddefjord – hjemmeside
Samlebegrepet **Gaulosen naturreservat og landskapsvernområde** omfatter de tre verneområdene **Gaulosen naturreservat**, **Leinøra naturreservat** og **Gaulosen landskapsvernområde**, alle i Gaulas utløp Gaulosen i Trondheim og Melhus kommuner. Verneområdene ble opprettet i 1983, etter at Leinøra hadde vært fredet separat siden 1971.

I nesten direkte tilknytning til landskapsvernområdet ligger også Lauglolia naturreservat (opprettet 2001) og Apoteket naturreservat (opprettet 1987).

Området er en del av Trondheimsfjorden våtmarkssystem og er et Ramsarområde. Vernebegrunnelsene var både generelle, knyttet til at Gaulosen er det eneste elveoset i Trøndelag som ikke er påvirket av menneskelig aktivitet og inngrep, og spesielle, knyttet til vern av enkeltarter, landskapstyper og rasteplasser for trekkfugler. Da Leinøra naturreservat ble opprettet i 1971 var det eksplisitt for å verne en stor forekomst av tindved, og ei *grusør*, en landskapstype skapt av løsmasseavsetninger fra elva.

Det utvidede verneområdet som ble etablert i 1983 skal ivareta flere botaniske vernebehov, både arter og landskapstypen. Arter som fjørekoll, strandrug, saltsiv, rødsvingel, engkvein, gåsemure, hvitkløver og tindved finnes i området. Området er dessuten rasteplass for trekkende våtmarksfugler, og hekkeområde og overvintringsområde for flere arter. Over 200 forskjellige fuglearter er registrert i området, og mer enn 40 av disse hekker i området. Karakterarter er store flokker av kortnebbgås og grågås.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Gaulosen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
2. ↑  (no) Leinøra naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  (no) Gaulosen landskapsvernområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
4. ↑  (no) Lauglolia naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
5. ↑  (no) Apoteket naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

  


| * v
* d
* r
Trondheimsfjorden våtmarkssystem er et Ramsar-område i Norge |
| --- |
| *fra sør til nord:* Gaulosen **·** Vikanbukta **·** Vinnan og Velvangen **·** Falstadbukta **·** Alnes **·** Eidsbotn **·** Tynesfjæra **·** Rinnleiret **·** Ørin **·** Bjørga **·** Vikaleiret **·** Lundleiret |
| *Se også Ørland våtmarkssystem **·** Innherred ferskvannssystem **·** Tautra og Svaet* |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Forskningsstasjon Austevoll**, også kjent som *Statens biologiske forskningsstasjon Austevoll* eller ***Austevoll forskningsstasjon*** er en av Havforskningsinstituttets tre nasjonale forskningsstasjoner for biologiske og oseaniske observasjoner. Den ligger i Austevoll kommune ute i øygarden sørvest for Bergen i Vestland. Denne forskningsstasjonen startet forskning på fiskeoppdrett og fiskeatferd i 1978 og er en av to slike stasjoner i bergensområdet – den andre er Forskningsstasjon Matre.

Forskningsstasjon Austevoll forsker både på oppdrettsfisk og villfisk i ulike miljø og omgivelser. Anlegget har laboratorier, sjøtanker og merder, og innendørs bygningsfasiliteter på 4 500 kvm, er den blant Europas største forskningsstasjoner for fisk og skalldyr. Her har det vært forsket på nærmere tretti arter i like mange år, og stasjonen har stått bak flere internasjonalt viktige oppdagelser. I dag forskes det blant annet på skalldyr- og fiskeatferd og økologisk tilpasning under oppdrett og akvakultur.

Det foretas ikke hydrografiske målinger av temperatur eller salinitet ved stasjonen.

I desember 2022 ble stålanlegget ved stasjonen byttet ut, samtidig ble det investert i nytt kaianlegg og en servicebåt.

Galleri
-------

* Forskningsstasjon Austevoll mottok arbeidsbåten MS «Svanhild» i 2023. Foto: Marius VassnesForskningsstasjon Austevoll mottok arbeidsbåten MS «Svanhild» i 2023. Foto: Marius Vassnes

Referanser
----------

1. ↑  «Forskningsstasjonen Austevoll». *Havforskningsinstituttet* **(norsk)**. Besøkt 4. mars 2023.
2. ↑  Forskningsstasjon Austevoll Arkivert 14. mars 2010 hos Wayback Machine. – Havforskningsinstituttet, besøkt 16. november 2010.
3. ↑  Osnes, Lizbeth (5. januar 2023). «(+) Austevoll forskningsstasjon går en spennende vår i møte». *www.skipsrevyen.no*. Besøkt 4. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Forskningsstasjon Austevoll – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Forskningsstasjon Austevoll Arkivert 14. mars 2010 hos Wayback Machine. – Havforskningsinstituttet.
**Gaularfjellet** er et fjellområde på grensen mellom kommunene Sogndal og Sunnfjord (før 2020 Gaular) i Vestland. Den høyeste fjelltoppen er Jostefonni/Sunnfjordbjørnen (1 615 moh.) (61°25′N 6°32′Ø). Den høyeste nær veien er Gottopphesten (1 492 moh.) (61°23′N 6°31′Ø)

Fylkesvei 613 går over Gaularfjellet. Veien, som ble åpnet for trafikk i 1938, er et kjent turistmål og er nasjonal turistvei. Den hurtige overgangen fra fjord til fjell, og svingene opp Bårddalen fra Vetlefjorden lokker mange hit. Høyeste punkt på fjellovergangen er 748 moh. Før Fjærlandstunnelen ble åpnet 1986 gikk riksvei 5 over Gaularfjellet. Før Høyangertunnelen 1982 ble åpnet var dette eneste fergefrie veien mellom nordsiden av ytre og indre Sognefjorden, i tillegg til bilferge på fjorden. Fra 1986 til 2010 var veien riksvei 13, og fra 2010 til 2019 fylkesvei 13.

I juni 2016 åpnet en ny utsiktsplattform på fylkesveien, Utsikten, det har blitt et attraktivt stoppested for eventyrlystne turister.

Fylkesvei 613 snor seg oppover Bårddalen mot Gaularfjellet.  Foto: Simo Räsänen 
Bårddalen Gaularfjellet

Se også
-------

* Rørvikfjellet

Referanser
----------

1. ↑  Gaularfjellet på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* Gaularfjellet - i fosseland - Informasjonsside for nasjonale turistveier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Forskningsstasjonen Matre** er en av Havforskningsinstituttets tre nasjonale forskningsstasjoner for biologiske og oseaniske observasjoner. Den ligger i bygda Matre i Masfjorden, 80 km nord for Bergen i Hordaland. Denne forskningsstasjonen startet forsøk med fiskeoppdrett av laks i 1971, og har om lag 30 ansatte.

Stasjonen i Matre har utviklet oppdrettsmetoder for laks som brukes i hele verden. I 2006 ble stasjonen utvidet med nye forskningsfasiliteter og laboratorium. Etter å ha utviklet oppdrett gjennom mer enn tretti år er fokus etter hvert dreiet mer over på forskning på fiskeatferd og fiskens reaksjon på ulik temperatur, salinitet og oksygenmengde under vekst, utvikling og gyting.

Det er 350 landbaserte kar og 52 merder i sjøen på Matre, og artene det forskes på i oppdrett er laks, torsk, kveite, makrell, piggvar, sild, hyse, flekksteinbit og flere arter.

Det gjøres ikke hydrografiske målinger på stasjonen i Matre.

Referanser
----------

1. ↑  Forskningsstasjon Matre Arkivert 14. mars 2010 hos Wayback Machine. – Havforskningsinstituttet. Besøkt 16 16.november 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Forskningsstasjon Matre Arkivert 14. mars 2010 hos Wayback Machine. – Havforskningsinstituttet.
**Nyabarongo** (eller **Nyawarungu**) er en elv i Rwanda. Elva er landets lengste, og har sitt utspring fra flere mindre elver og bekker i Nyungweskogen sørvest i landet. Derfra renner den nordover og deretter sørøstover, før den munner ut i Rwerusjøen på grensen mellom Rwanda og Burundi.

Elvas løp
---------

Nyabarongo har sitt utspring fra det sørvestlige Rwanda, vest for Kivusjøen, og dannes av flere mindre elver med utspring i fjellområdene øst for den vestre Riftdalen som ligger 2600–2750 meter over havet. Den lengste av dem, Rukarara, oppstår i Nyungweskogen og munner ut i Mwogo. Mwogo renner nordover, og løper sammen med Mbirurume sør for Bwakira. Fra dette samløpet bærer elva navnet Nyabarongo. Dette elvesystemet, med opphav i Nyungweskogen, er et av stedene som anses som Nilens fjerneste kilde.

Elva fortsetter videre nordover, og danner grensen mellom Vestprovinsen og Sørprovinsen. Ved samløpet med elva Mukungwa endrer elven kurs og renner østover og deretter sørøstover. Elva utgjør her grensen mellom Nordprovinsen og Sørprovinsen, deretter mellom Kigali og Sørprovinssen, og til slutt mellom Kigali og Østprovinsen. Nyabarongo fortsetter gjennom Østprovinsen og munner omsider ut i Rwerusjøen og Kageraelva på grensen mot Burundi, hvor den danner et delta. Kagera munner omsider ut i Victoriasjøen, og danner Nilen.

Referanser
----------

1. ↑  Lewis, L. A.; Berry, L. (2012). *African Environments and Resources*. Routledge. s. 316. ISBN 9781136880957.
2. 1 2  Hughes, R. H. (1992). *A Directory of African Wetlands*. IUCN. s. 201. ISBN 9782880329495.
3. 1 2  ITMB Publishing (2007). *Rwanda/Burundi Travel Map*. Richmond, Britisk Columbia: International Travel Maps. ISBN 978-1-55341-380-6.
4. ↑  «Team reaches Nile's 'true source'». *BBC News*. 31. mars 2006. Besøkt 9. september 2020.
5. ↑  Gasana, J.; Twagilimana, L.; Hallenbeck, W; Brenniman G. (1. april 1997). «Industrial discharges of metals in Kigali, Rwanda, and the impact on drinking water quality». *Bulletin of Environmental Contamination and Toxicology*. 58 (4): 523–526. ISSN 1432-0800. doi:10.1007/s001289900366.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nyabarongo River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
*Må ikke forsveksles med håndsirkelsag, en undertype av sirkelsager*
En håndsirkelsag brukt til kapping.
Dykksag, en spesiell type håndsirkelsag.
Informasjon om sirkelsagbladet   
1. Luftkjøling til sagbladet   
2. Maks omdreiningstall  
3. Dimensjon (diameter og antall tenner)
En **sirkelsag** er en sag der et tallerkenformet skjærejern med tenner er montert på en roterende aksling. Avhengig av bruksområde, kan en finne den i lange medbringerbenker for tilsaging av bjelker og planker, eller som håndverktøy som også kan spennes fast i et mindre benkarrangement. Navnet sirkelsag brukes både om selve arrangementet og om sagbladene som kan kjøpes enkeltvis.

Det finnes også sager med forsterkede blader som kan skjære stein og andre harde materialer. De største av disse er gjerne montert på tralle, slik at bladet henger underst og arbeider nedover. Dybden av sagsporet bestemmes da ved å heve eller senke akslingen eller motoren.

De første sirkelsagene var avløsere til oppgangssager, og ble drevet med vannkraft gjennom et remskivearrangement i sagbruk. Innføringen av elektrisitet medførte at en ble uavhengig av å være nær vann, men en elektromotor kunne gjerne drive både sag og annet redskap som dreiebenk og båndsag m.m. ved hjelp av samme slags reimskiver.

Først da elektriske uttak ble mere vanlig, og elektromotorer ble rimeligere, ble det vanlig med små sager som kunne brukes nær sagt overalt. En del nyere sager er batteri-/ (akkumulator)drevne og dermed uavhengige av strøm på bruksstedet.

Den første sirkelsagen
----------------------

Første sirkelsagen kom i 1777 av Samuel Miller fra England. Han lagde sagbladet av en metallskive og lagde tenner rundt kanten. Han fant ut at det ble bedre resultater på emnet med høye hastigheter. Hans oppfinnelse ble senere brukt i sagbruk til å sage trelast og dette var starten på sirkelsagens historie.

Historien om håndsirkelsagen
----------------------------

Oppfinneren Edmond Michel sto utenfor en sukkerrør plantasje i Louisiana i USA og så hvordan arbeiderne hogde seg igjennom tykke og robuste sukkerrør med macheter, han mente at det kunne være noe lettere redskap å arbeide med. Verkstedet i New Orleans startet han med å oppfinne en maskinell machete, han forstod at bladet måtte rotere og i 1923 ble han ferdig med første versjon. Han hadde oppfunnet verdens første elektriske håndholdte sag, og en New Orleans avis skrev om oppfinnelsen hans. Joseph W. Sullivan var på en reise fra Minneapolis til Florida, han arbeidet med landbruksutvikling og han så artikkelen i avisen. Han reiste til New Orleans for få tak i Edmond Michel. I 1924 hadde Edmond Michel og Joseph W. Sullivan oppfunnet verdens første håndsirkelsag som ble kalt for Skilsaw og selskapet heter i dag Skil.

Se også
-------

* Bygningssag
* Dykksag
* Skil
* Bordsirkelsag
* Gjærsag

Referanser
----------

* Historie | SKIL
* Innovasjoner | SKIL
* The History of the Table Saw | eHow

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Stevo Pendarovski** (makedonsk: Стево Пендаровски, født 3. april 1963 i Skopje) er en akademiker og sosialdemokratisk politiker fra Nord-Makedonia som 12. mai 2019 ble sitt lands president.

Liv og virke
------------

Pendarovski har universitetsutdanning fra St. Kyrill og St. Method-universitetet i Skopje. Han studerte først ved juridisk fakultet og tok bachelorgraden i 1987. I 2006 tok han mastergrad i statsvitenskap ved samme universitet. Han ble ph.d. i 2008 med en avhandling om EUs utenriks- og sikkerhetspolitikk sett i forhold til små stater.

Fra 1998 arbeidet han i innenriksdepartementet, før han fra 2001 til 2004 var sikkerhetspolitisk rådgiver for presidenten. Etter en periode som leder for landets valgkommisjon 2004–2005, var Pendarovski utenrikspolitisk rådgiver for presidenten fra 2005 til 2009. Etter avlagt ph.d.-grad begynte han i 2008 å arbeide ved University American College Skopje.

Pendarovski er aktiv i Makedonias sosialdemokratiske union. Han har vært koordinator for Nato-medlemskap i Zoran Zaevs regjering.

### President

I 2014 stilte han til presidentvalg, men tapte i andre valgomgang for Gjorge Ivanov. Han stilte på nytt i presidentvalget i 2019, fikk 42,81 % av stemmene og kom også denne gang til andre valgomgang. I andre valgomgang kjempet han mot Gordana Siljanovska-Davkova støttet av VMRO-DPMNE. Pendarovski er tilhenger av avtalen med nabolandet Hellas som førte til at landet endret navn til Nord-Makedonia. Han ser på avtalen som en forutsetning for Nord-Makedonias medlemskap i Nato. Kandidaturet hans ble støttet av det sosialdemokratiske partiet, det albanske Demokratisk union for integrasjon og 29 mindre partier. I andre valgomgang fikk Pendarovski 51,66 % av stemmene, mot 44,73 % til Siljanovska-Davkova.

Pendarovski ble innsatt i presidentembetet 12. mai 2019. Han etterfulgte Gjorge Ivanov.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000031725, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  CV Arkivert 8. mars 2022 hos Wayback Machine. University American College Skopje.
3. ↑  «SDSM nominates Stevo Pendarovski for President again», *Republika*, 1. mars 2019. Lest 5. mai 2019.
4. ↑  Valgresultat Arkivert 5. mai 2019 hos Wayback Machine. Makedonias valgkommisjon. Lest 5. mai 2019.
5. ↑  Konstantin Testorides: «A look at the 2 candidates for North Macedonia’s presidency» Arkivert 4. mai 2019 hos Wayback Machine. *The Washington Post*], 4. mai 2019. Lest 5. mai 2019.
6. ↑  «iVote Demokra». Makedonias valgkommisjon. Besøkt 6. mai 2019.
7. ↑  Matamoros, Cristina Abellan (12. mai 2019). «North Macedonia's new president Stevo Pendarovski takes office». *euronews* **(engelsk)**. Besøkt 12. mai 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
Glamorgan i Wales
**Glamorgan** walisisk **Morgannwg**) er et tradisjonelt grevskap i Wales. I middelalderen dekket kongedømmet Glamorgan omtrent samme område. 

Det grenser mot de tradisjonelle grevskapene Brecknockshire, Monmouthshire, Carmarthenshire, samt mot Bristolkanalen og Carmarthenbukten. Arealet er omkring 2100 km², og befolkningstallet omkring 1 220 000 (2002). Det høyeste punktet er Craig-y-llyn, ca. 600 moh..

Det utgjør det mest befolkningsrike og industrialiserte av de tradisjonelle grevskapene i Wales, og begge de største byene, Cardiff og Swansea ligger i Glamorgan. I nord har det et fjellrikt landskap, med dype daler. Urbaniseringen er der karakterisert av byer som ligger på rad i dalene. Kullgruveindustrien, som var vekstgrunnlaget for disse byene, har nå nesten helt forsvunnet, og det er nå lettere industri og servicenæringer som er viktigste næringsveier.

Glamorgan er nå delt inn i flere administrative hovedområder.

Byer i Glamorgan
----------------

* Aberdare
* Barry
* Bridgend
* Cardiff
* Caerphilly
* Cowbridge
* Maesteg
* Merthyr Tydfil
* Mountain Ash
* Neath
* Penarth
* Pontypridd
* Porthcawl
* Port Talbot
* Swansea

Kilder
------

* (no) Glamorgan i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (en) Glamorgan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Tradisjonelle grevskap i Wales |
| --- |
| Wales’ flagg | Anglesey **·** Brecknockshire **·** Cardiganshire **·** Carmarthenshire **·** Caernarfonshire **·** Denbighshire **·** Flintshire **·** Glamorgan **·** Merionethshire **·** Monmouthshire **·** Montgomeryshire **·** Pembrokeshire **·** Radnorshire | Storbritannias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** GND **·** GeoNames
 |
**Jordskjelvet i Lushan i 2013** (kinesisk: 芦山地震; pinyin: *Lúshān Dìzhèn)* eller **Ya'an-jordskjelvet** (kinesisk: 雅安地震; pinyin: *Yă'ān Dìzhèn*) var et kraftig jordskjelv som rammet i byprefekturet Ya'an i sentrale deler av den kinesiske provins Sichuan den 20. april 2013. 

Kinesiske myndigheter oppgav den 21. april at 193 mennesker var omkommet, 24 savnet, og 11.826 skadet (hvorav 
968 alvorlig skadet).


De største skadene var i fylket Lushan, især i kommunene Longmen og Qingjin. Men også nabofylket i vest, Baoxing, ble hardt rammet. Skjelvet hadde en momentmagnitude på 6,6 (på 7,0 etter den kinesiske måleskala). De store skadene skyldes at skjelvet var relativt grunt (hyposenteret var så nært som 12 km under overflaten).

Episenter tyder på bevegelse i Longmenshanforkastningen eller en tektonisk relatert forkastning. Jordskjelvet ble utløst av tektonisk stress ved kollisjon av to kontinentalskorper fra det høye Tibetplatået i vest mot sterke plater under Sichuanbassenget og sørøstlige Kina.

Referanser
----------

1. ↑  «雅安地震共造成186人死亡21人失踪». *凤凰网资讯*. 21. april 2013. Arkivert fra originalen 24. desember 2019. Besøkt 21. april 2013.
2. ↑  «我省雅安市芦山县发生7.0级地震（续七）». *四川省民政厅*. 21. april 2013. Arkivert fra originalen 18. april 2014. Besøkt 21. april 2013.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. april 2014. Besøkt 22. april 2013.
3. ↑  «"4·20"芦山地震：遇难人数升至186人». *新华网*. 21. april 2013. Besøkt 21. april 2013.
4. ↑   «Death toll rises to 180 in China quake». Xinhua News Agency. 21. april 2013. Besøkt 21. april 2013.

Eksterne lenker
---------------

* «M7.0 earthquake strikes Ya'an, Sichuan (China Daily coverage)». China Daily.
* «China Earthquake: LIVE UPDATES». RT. 20. april 2013.
***Octuroplata*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Middelsstore (ca. 5-6 millimeter), avlange, matte, gulbrune til svarte bladbiller, kan ha gule eller røde tegninger. Oversiden er tett og nokså kraftig punktert. Antennene består av 8 ledd og er middels lange, ganske kraftige, det ytterste leddet skarpt tilspisset. Hodet er litt bredere enn langt. Pronotum er rundet, fint punktert. Dekkvingene er nesten jevnbrede og har 8 punktstriper, tre opphøyde lengderibber, tvert avbrutt i spissen.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Artene lever på planter i flere ulike familier.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt fra Fransk Guyana i nord til Argentina i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Chalepini** Weise, 1910
						* slekten ***Octuroplata*** Uhmann, 1940
							+ *Octuroplata bella* Uhmann, 1940
							+ *Octuroplata bohemani* Uhmann, 1940
							+ *Octuroplata bouvouloiri* (Chapuis, 1877)
							+ *Octuroplata octopustulata* (Baly, 1864)
							+ *Octuroplata octosignata* (Weise, 1911)
							+ *Octuroplata sinuosa* (Chapuis, 1877)
							+ *Octuroplata terminalis* (Baly, 1865)
							+ *Octuroplata uhmanni* (Pic, 1933)
							+ *Octuroplata walkeri* (Baly, 1865)

Litteratur
----------

* *Octuroplata* på ITIS
* Hispines of the World - *Octuroplata*

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Octuroplata* sp.
* (en) *Octuroplata* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Octuroplata* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Octuroplata* hos ITIS Rediger på Wikidata
* (en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Svein Harald Arnesen** «Svenna» (født 12. mars 1966 i Fredrikstad) er en trener og tidligere norsk ishockeykeeper. Han hadde ti sesonger i Storhamar Dragons, Etter å ha slitt med å ta fast plass i målene til moderklubben Stjernen og senere Viking gikk turen til Hamar og Storhamar i 1987. Mange stilte seg skeptisk til om han kunne fylle skinna etter finnen Jorma Virtanen. Den skepsisen ble snart tilbakevist da Arnesen spilte seg rett inn i landslagsdiskusjonen og var blant annet inne som tredjekeeper det meste av perioden 92-94. De tre siste sesongene i Storhamar fikk han imidlertid tøffere konkurranse på keeperplassen da Jim Marthinsen ble hentet til klubben. Det ble naturlig nok drastisk mindre istid, men Arnesen fikk likevel være med på å vinne tre etterlengtede NM-gull.

Arnesen er tre ganger norgesmester og fire ganger seriemester.

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 164129, besøkt 20. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Svein Harald Arnesen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Oda Fugelsnes** (født 3. juli 1990 i Trondheim) er en norsk tidligere fotballspiller.

Karriere
--------

Hun spilte på bydelsklubben Sverresborg i Trondheim inntil hun dro til toppserielaget Trondheims-Ørn i 2006. Som 16-åring debuterte Fugelsnes for A-laget til Ørn. Dette skjedde da hun ble byttet inn i toppseriekampen mot Kattem den 5. mai 2007, og hun gjorde seg bemerket i sin debut ved å score Ørns femte og siste mål i kampen som endte med 5–2-seier til Ørn.

I løpet av 2007-sesongen spilte Oda Fugelsnes seg til fast plass på laget. Året etter slo hun gjennom for fullt, og hun var Ørn-spilleren som scoret nest flest seriemål for klubben i 2008. I en treningskamp i mars 2009 ble hun imidlertid korsbåndsskadet i en treningskamp, og mistet det dette hele sesongen. I januar 2012 spilte hun en uoffisiell landskamp for det norske A-landslaget mot England.

Oda Fugelsnes har spesielt gjort seg bemerket med sin fart, løpsstyrke og avslutningsteknikk.

Fugelsnes ble rangert som nummer 451 på listen over de 1000 beste idrettsutøverne i Trøndelag på avisa *Nidaros* sin kåring i 2020.

Meritter
--------

**Med Trondheims-Ørns J19-lag:**

* Vinner av Dana-Cup 2008

**Med J19-landslaget:**

* EM-sølv 2008

**Med Trondheims-Ørn:**

* Cupsølv 2010

Referanser
----------

1. ↑   Soccerdonna, Soccerdonna spiller-ID 6246, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Landsem fornøyd tross nytt tap». *www.aftenbladet.no*. 13. januar 2012. Besøkt 28. februar 2023.
3. ↑  Nidaros: Her er de 1000 beste trønderske idrettsheltene gjennom tidene (krever abonnement)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Oda Fugelsnes – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (de) Oda Fugelsnes – Soccerdonna Rediger på Wikidata

* (en) Oda Fugelsnes – FBref Rediger på Wikidata
* Profil på Tronheims-Ørns hjemmeside
**Jordskjelvet ved Sumatra i 2005** skjedde den 28. mars, og hadde sitt episenter 30 km under overflaten av Indiahavet, 200 km vest for Sumatra og 1400 km nordvest for Jakarta, omtrent midtveis mellom øyene Nias og Simeulue. De første seismiske målingene viste at jordskjelvet hadde en styrke på ca. 8,2, men dette tallet ble raskt oppjustert til 8,7, noe som gjør det til det nest kraftigste jordskjelvet siden langfredagsjordskjelvet i Alaska i 1964.

Skjelvet, som man tror var et etterskjelv etter jordskjelvet i Indiahavet i 2004, varte i rundt to minutter, lenger enn de fleste etterskjelvene man hittil har opplevd. Skjelvet var så kraftig at det raskt ble fulgt av omkring et dusin egne etterskjelv fra styrke 5,7 og opp.

Jordskjelvet rystet øya Sumatra og forårsaket strømbrudd i den indonesiske byen Banda Aceh, som ble lagt i ruiner under det forrige store jordskjelvet i området 26. desember 2004. Det brøt ut panikk, og flere tusen flyktet fra sine hjem for å ta seg opp i høyden i frykt for at en eller flere tsunamier på nytt skulle ramme kystområdene. I den malaysiske hovedstaden Kuala Lumpur ble flere høye bygninger evakuert.

På den indonesiske øya Nias, utenfor kysten av Sumatra, har flere hundre bygninger blitt jevnet med jorden. En talsmann for katastrofesenteret i området antar at over 1 000 har omkommet på Nias, og Indonesias visepresident Jusuf Kalla uttalte noen timer etter skjelvet at man kunne regne med 2 000 omkomne på øya. Han understreket samtidig at anslaget er basert på antallet ødelagte bygninger, og ikke på antall bekreftet omkommet. 

Særlig fra byen Guntung Sitoli, den største byen på Nias, ble det meldt om mange dødsofre. Omkring 30 prosent av husene der ble ødelagt. Det var også store skader i Teluk Dalam, øyas nest største by. 

Mange var bekymret for en ny tsunami, og flere truede kystområder i Thailand, Malaysia og Sri Lanka ble evakuert. Australias nasjonale kringkaster meldte under henvisning til militære indonesiske kilder at en tre meter høy bølge hadde truffet øya Simeulue og forårsaket stor skade. Bortsett fra det er det ikke blitt meldt om noen større tsunamier.

Referanser
----------

1. ↑  «Damaging wave hits Indonesian island. 29/03/2005. ABC News Online». *web.archive.org*. 29. mars 2005. Archived from the original on 29. mars 2005. Besøkt 7. februar 2021. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
**Svein Johansen** (født 23. mai 1946 i Oslo) er en norsk maler, bosatt i Oslo.

Johansen er utdannet kjemiingeniør fra Oslo ingeniørskole 1967; og studerte senere ved Statens kunstakademi hos Reidar Aulie, Ludvig Eikaas og Arne Malmedal, 1971-76. Han underviste i flere år i materialbruk ved kunstakademiet, og med sin kjemifaglige bakgrunn har han gitt betydelige «maletekniske» bidrag til norske kunstnere. 

> Gatebilder med arkitektur og lignende storbymotiver som kulisser vært et vanlig innslag i hans motivkrets. Rommet i bildene hans er oftest mennesketomme, men like fullt menneskeskapte, og kan således gi assosiasjoner til de Chiricos malerier fra 1920-tallet.
> 
> 
> Nordnorsk kunstmuseum
> 
> 

Han debuterte med separatustilling på UKS, Oslo i 1975. Flere av hans utstillinger har hatt repeterende titler: *Det elegiske rom* I og II; *Speil* I, II og III. Johansen har ofte presentert bilder i serier med felles tittel, eventuelt tilføyd et romertall for å skille dem og vise en rekkefølge. 

Lillehammer kunstmuseum viste i 2004 en utstilling av Johansens *Vinterreise*-bilder, og sier i en presentasjon: «*I perioden 1979 - 83 arbeidet han særlig med serien Vinterreise som resulterte i et 30-talls arbeider. Med utgangspunkt i nettopp vinterreiser til Berlin og Paris (særlig Versailles) malte Johansen i en rik gråtone-skala monumentale, barokke og nyklassisistiske bygninger, åpne folketomme plasser og fontener. Maleriene har en melankolsk, drømmende og tidløs grunnklang.*»

Han er innkjøpt av Nasjonalmuseet for kunst, Museet for samtidskunst (Oslo), Nasjonalgalleriet Atheneum (Helsinki) Islands Nasjonalgalleri og av de fleste norske kunstmuseer.

Referanser
----------

1. ↑   KulturNav, KulturNav-ID bd642c9b-3cb7-44eb-a25b-de27dc9e3e51, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. april 2006. Besøkt 25. november 2006.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 31. oktober 2006. Besøkt 25. november 2006.

Litteratur
* *Svein Johansen: vintereise og andre bilder*. Svein Olav Hoff og Signe Endresen (red.). Labyrinth Press, 2004. ISBN 82-7393-144-7
* Sørensen, Gunnar. «Maktsymboler og øyenslyst : noen aspekter ved Svein Johansens billedkunst» I: *Kunst*. 1985, nr 3

Eksterne lenker
* kik.no[*død lenke*] Kunstnernes informasjonskontor: CV
* lillehammerartmuseum.com CV og flere bilder
* Storebrand kunstsamling 11 bilder

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** KulturNav
 |
***The Measure of a Man*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Jack Conway.

Handling
--------

John Fairmeadow har blitt utvist fra et teologi-seminar, på grunn av hans åpenbare uegnethet til denne tjenesten. Han reiser deretter vestover, og havner til slutt i en trelast-leir. Pattie, som allerede bor i dette området, ønsker at en prest skal blir sendt for å ta hånd om gravferden etter faren hennes - som tidligere hadde blitt drept av et fallende tre. Fairmeadows geistlige utseende gjør at Pattie tror at bønnene hennes har blitt besvart. Dermed blir Fairmeadow tvunget til å gjennomføre begravelsen, og deretter posere som prest.

Jack Flack, fra en annen leir i området, protesterer mot Fairmeadows geistlige aktiviteter og ønsker å utvise ham fysisk fra hele samfunnet. En av konvertittene som Fairmeadow har omvendt dreper Flack i en konfrontasjon, ​​og "presten" vitner deretter om at denne gjerningen ble begått i selvforsvar. Samtidig som Fairmeadow har vært i nabo-leiren, har menigheten hans bygget en kirke og en liten hytte for ham å bo i.

Men Fairmeadow må innrømme at hadde studert for tjenesten, men at han aldri hadde blitt ordinert som prest. Når en av tømmermennene forlater skogen for å besøke moren sin, reiser han også til Fairmeadows far - en biskop - og forklarer hvordan det egentlig står til med sønnen hans. Biskopen skynder seg deretter til trelast-leiren. Han ordinerer sønnen sin til prest, og gjennomfører to ekteskap - hvorav et av disse giftermålene var Fairmeadow som gjør Pattie til sin kone.

Skuespillere
------------

* J. Warren Kerrigan som John Fairmeadow.
* Louise Lovely som Pattie Batch.
* Katherine Campbell som Jenny Hendy.
* Ivor McFadden som Billy.
* Marion Emmons som Donnie.
* Harry Carter som Jack Flack.
* Marc B. Robbins som Tom Hendy.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 12. juli 2016.
2. ↑  THE MEASURE OF A MAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Measure of a Man* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Measure of a Man* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Measure of a Man* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Svein Hallvard Torkildsen** (født 27. mai 1947 i Oddernes) er en norsk lærer og lærebokforfatter. 

Torkildsen har lærerutdannelse fra lærerskolen i Menigheten Samfundet i Kristiansand og har vært lærer der i en årrekke. Han har arbeidet spesielt med matematikkfaget og har utgitt boka Sirkel på Aschehougs Forlag, et matematikkverk for ungdomstrinnet. Forlaget presenterer også verket som nettressurs. Boka er utgitt sammen med Marianne Maugestein.

I 2005 ble han tildelt Bernt Michael Holmboes minnepris, Holmboeprisen av Norsk Matematikkråd som begrunnet tildelingen slik: *Han har gjennom sin lærergjerning utvist et brennende engasjement i klasserommet. Han gir elevene utfordringer, samtidig som han evner å differensiere undervisningen og når frem til den enkelte elev. Tilliten til egne elever som tenkende mennesker og utøvere av matematikk har vært grunnleggende i hans undervisning, og han har alltid lagt stor vekt på elevenes forståelse av matematikken. Han inspirerer elevene og lar sitt engasjement smitte over på dem.*

Familie
-------

Svein Hallvard Torkildsen er sønn av skipsfører Torleiv Torkildsen fra Kristiansand (1913–1988). De to første barneårene bodde han på gårdsbruket Bispegra som tilhørte bestefaren, gårdbruker Theodor Thorkildsen. Han er også etterkommer etter Torkild Valand i fjerde slektsledd.

Bibliografi
-----------

* 2006 *Sirkel: Matematikk for ungdomstrinnet*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
***The Men She Married*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Travers Vale.

Handling
--------

Ralph Semple har allerede en kone, men gifter seg likevel med den velstående Beatrice Raymond. Han forlater henne deretter, etter å ha narret henne for 10 000 dollar. Senere, når Beatrice hører at Ralph er død, gifter hun seg med Jerry Trainer - en enkemann. Ralph, som hadde startet ryktene om hans egen død, vender deretter tilbake for å utpresse Beatrice. Men hun er fast bestemt på å hindre Jerry fra å finne ut om hennes første ekteskap.

I mellomtiden legger Ralph også planer om å stikke av, sammen med Jerrys datter Edith. Men når Beatrice får vite om dette nært forestående bryllupet mellom Ralph og Edith, bestemmer Beatrice seg for å stoppe dette. Når hun reiser til Ralphs leilighet, følger Jerry etter dem - i den tro at Edith og Ralph er hemmelige elskere. Men Jerry oppdager snart hva som egentlig har foregått mellom dem.

Skuespillere
------------

* Gail Kane som Beatrice Raymond.
* Arthur Ashley som Ralph Semple.
* Montagu Love som Jerry Trainer.
* Louise Bates som Ada Semple.
* Muriel Ostriche som Edith Trainer.

Referanser
----------

1. ↑  THE MEN SHE MARRIED
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Men She Married* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Men She Married* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Men She Married* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Ə** og **ə** er en bokstav som brukes for å skrive aserbajdsjansk, der den representerer lyden /æ/. Både majuskelen og minuskelen er basert på en minuskel e, typesatt opp-ned; i motsetning til den nigerianske Ǝ, der majuskelen er basert på en majuskel E typesatt opp ned. Bokstaven var den syvende bokstaven (mellom E og F) i det felles-latinske alfabetet som ble brukt i Sovjetunionen for tyrkiske minoritetsspråk i mellomkrigstiden. I 1939 gikk man over til kyrillisk skrift også for minoritetsspråk, men bokstaven ə ble beholdt (som kyrillisk ә, den andre bokstaven i alfabetet mellom а og б). Da Sovjetunionen ble løst opp og Aserbajdsjan fikk sin uavhengighet, valgte man å gjeninnføre det latinske alfabetet. Først ble ə erstattet med ä, som i andre språk med lignende ortografi, men dette ble tidlig skiftet tilbake til ə av historiske grunner.

Mellom 1957 og 1986 ble bokstaven også brukt for å skrive zhuang, men da man gikk over til ASCII-kompatibel rettskriving ble den erstattet av digrafen «ae». Lyden den representerte er den samme som i jaŋalif-alfabetet, /æ/.

Minuskelen brukes i det internasjonale fonetiske alfabetet, dog med en annen verdi, og da kalles tegnet og lyden *schwa*.

I Unicode kodes ə som U+018F (Ə) og U+0259 (ə).

Referanser
----------

1. ↑  Jukka Korpela. *Unicode Explained* (side 366). O'Reilly Media Inc 2006.

| * v
* d
* r
Det latinske alfabetet |
| --- |
| Grunnbokstaver | 
* Aa
* Bb
* Cc
* Dd
* Ee
* Ff
* Gg
* Hh
* Ii
* Jj
* Kk
* Ll
* Mm
* Nn
* Oo
* Pp
* Qq
* Rr
* Ss
* Tt
* Uu
* Vv
* Ww
* Xx
* Yy
* Zz

 |
| Modifiserte bokstaver | 
* Áá
* Ââ
* Àà
* Ăă
* Ää
* Ǟǟ
* Ãã
* Ąą
* Ą̊ą̊
* Ⱥⱥ
* Ɓɓ
* Ḇḇ
* Ƀƀ
* Ƈƈ
* Ćć
* Ĉĉ
* Čč
* Çç
* Ċċ
* Ȼȼ
* Ɗɗ
* Ḓḓ
* Ďď
* Ḑḑ
* Đđ
* Ðð
* Ɖɖ
* Ḏḏ
* Éé
* Èè
* Êê
* Ěě
* Ëë
* ‌Ẽẽ
* Ęę
* Ėė
* Ẹẹ
* Ɇɇ
* Ƒƒ
* Ɠɠ
* Ḡḡ
* Ǵǵ
* Ĝĝ
* Ǧǧ
* Ğğ
* Ģģ
* Ǥǥ
* Ġġ
* Ĥĥ
* Ȟȟ
* Ḧḧ
* Ħħ
* ‌Ḥḥ
* İi/Iı
* Íí
* Ìì
* Îî
* Ïï
* Ĩĩ
* Įį
* Ịị
* Ɨɨ
* Ĵĵ
* J̌ǰ
* Ɉɉ
* Ƙƙ
* Ḱḱ
* Ǩǩ
* Ķķ
* Ĺĺ
* Ḽḽ
* Ľľ
* Ļļ
* Ḷḷ
* Łł
* Ƚƚ
* Ɫɫ
* Ⱡⱡ
* Ṃṃ
* Ŋŋ
* Ńń
* Ṋṋ
* Ňň
* Ṅṅ
* N̈n̈
* Ññ
* Ɲɲ
* Ņņ
* Ōō
* Ơơ
* Őő
* Óó
* Òò
* Ôô
* Ŏŏ
* Ȯȯ
* Ȱȱ
* Öö
* Õõ
* Ȭȭ
* Øø
* Ǫǫ
* Ọọ
* Ƥƥ
* Ᵽᵽ
* Ɽɽ
* Ŕŕ
* Řř
* Ŗŗ
* Ɍɍ
* Śś
* Ŝŝ
* Šš
* Şş
* Șș
* Ṣṣ
* Ťť
* Ṱṱ
* T̈ẗ
* Ţţ
* Țț
* Ŧŧ
* Ⱦⱦ
* Ūū
* Úú
* Ùù
* Ûû
* Ŭŭ
* Ưư
* Űű
* Üü
* Ųų
* Ůů
* Ũũ
* Ụụ
* Ʉʉ
* Ʋʋ
* Ṽṽ
* Ŵŵ
* Ƴƴ
* Ýý
* Ŷŷ
* Ÿÿ
* Ỹỹ
* Y̨y̨
* Ɏɏ
* Źź
* Ẑẑ
* Žž
* Żż
* Ƶƶ

 |
| Ligaturer | 
* Åå
* Ææ
* @
* ȸ
* &
* Ƕƕ
* Œœ
* Ȣȣ
* ȹ
* ß
* ᵺ

 |
| Uvanlige bokstaver | 
* Ɐɐ
* Ƃƃ
* Ƅƅ
* Ↄↄ
* Ƌƌ
* Ǝǝ
* Əə
* Ⅎⅎ
* Ƣƣ
* Ɣɣ
* Ⱶⱶ
* Ɩɩ
* ĸ
* Ɯɯ
* Ƞƞ
* ŉ
* Ɔɔ
* Ɵɵ
* Ƿƿ
* Ɋɋ
* ſ
* Ʃʃ
* Ʊʊ
* Ƨƨ
* Ƽƽ
* Ʌʌ
* Ȝȝ
* Ʒʒ
* Ǯǯ
* Þþ
* ʘ
* ǀ
* ǁ
* ǂ
* ǃ

 |
| Digrafer | 
* CHch
* C'Hc'h
* DZdz
* DŽdž
* GBgb
* GĦgħ
* Ĳĳ
* LJlj
* LLll
* ḶḶḷḷ
* L·ll·l
* LYly
* NJnj

 |
| Spesielle tegn | 
* ¶
* °
* !
* ?
* ;
* %
* \*
* "
* '
* ©
* ®
* ɔ:
* ฿
* ¢
* €
* ₭
* £
* ₦
* $
* ₩
* ¥

 |
| Diakritiske tegn | 
* ´
* ˝
* `
* ^
* ˇ
* ˘
* ¨
* ¨
* ¸
* ~
* ˛

 |
Nitra under byfjellet Zobor i Nitra
**Nitra** er den største sideelven til Váh i Slovakia, med en lengde på 197 kilometer og et nedbørfelt på 5 140 km². 

Nitra springer ut fra de sørøstlige skråningene av Lúčanská Malá Fatra ved fjellet Reváň. I det øvre løpet renner elva gjennom Det øvre Nitra-bekkenet (Hornonitrianska kotlina). Nedenfor landsbyen Nitrianske Pravno, mellom Prievidza og Nováky tar den opp den første større sideelven, Handlovka, fra venstre. På den videre ruten mot sørvest møter den Nitrica ved Partizánske. Der når Nitra Det donauske lavlandet (Podunajská nížina), passerer Tribeč-fjellene på venstre side og opptar sideelvene Vyčoma (venstre) og Bebrava og Chotina (høyre) ved Topoľčany. I det videre løpet til Nitra endres kursen mot sør og her får den tilførsel fra de høyre sideelvene Bojnianka og Radošina. I Nitra danner elven en sløyfe mellom slottsbakken og byfjellet Zobor og når deretter det nedre løpet. Ved Dolné Krškany deler elven seg i to grener; sidegrenen Malá Nitra når igjen hovedelven ved Bánov. Den største sideelven, Žitava, renner ut i Nitra mellom Šurany og Úľany nad Žitavou.

Mellom 1966 og 1971 ble en syv kilometer lang strekning av elva kanalisert, og utløpet i Váh har etter dette vært ved landsbyen Komoča. Det gamle elveløpet, Stará Nitra, munnet ut lenger sør i elva nær Váhs utløp i Donau.

Referanser
----------

1. ↑  «Rieky na Slovensku, Vodstvo Slovenska, Geografia, Zoznam Riek». *www.slovakiasite.com*. Besøkt 29. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nitra River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Jordskjelvet i Messina** skjedde klokken 5:21 om morgenen den 28. desember 1908. Skjelvet hadde en styrke på 11 på Mercallis skala, som tilsvarer 8,1 på Richters skala. Ettersom skjelvets episentrum lå ute i Messinastredet ble skjelvet etterfulgt av en ødeleggende tsunami. Ca. 90% av Messinas bygningsmasse ble ødelagt. Ødeleggelsene i Reggio di Calabria og Palmi straks over Messinastredet ca. 6 km unna var også svært omfattende. På grunn av ødelagte telegraflinjer tok det over et døgn før de overlevende fikk hjelp, så mange døde av blodtap eller frøs i hjel. Også politiet og hæren var så godt som utryddet. Messinas befolkning var på den tiden ca. 130 000, av dem døde nærmere 70 000. Av Reggio di Calabrias befolkning på 45 000 døde ca. 15 000. I tillegg ble mange mindre byer og landsbyer på begge sider av Messinastredet sterkt skadet, så man regner med at så mange som totalt 150 000-200 000 mennesker kan ha omkommet i katastrofen. Flere uker med kraftige etterskjelv fulgte, og ødela alt som var igjen å ødelegge mange steder, «til det ikke var annet igjen å ødelegge enn de overlevendes psyke» som en kilde beskrev det. 

For å varsle Roma ble det sendt et skip fra Messina nordover langs Calabria-kysten. Overalt observerte sjøfolkene branner og folk som signaliserte etter hjelp på strendene. Skipet fortsatte nordover uten å stoppe, til det kom til landsbyen *Nicòtera Marina* som ikke syntes å være skadet av jordskjelvet, og telegraferte derfra. Samtidig sendte prefekten i Reggio di Calabria en rytter langs den joniske kysten for å finne et sted han kunne telegrafere fra. Han red i nesten 10 timer før han fant en telegrafstasjon som virket. Blant de første som ankom katastrofeområdet var skip fra den russiske flåten, som hadde øvelse i Det joniske hav. Sjøfolkene var velutstyrt og godt organisert, og spredte seg gruppevis rundt i Messina. De arbeidet utrettelig med fare for egne liv og bidro sterkt til å redde mange mennesker som var fanget i ruinene. Også italienske, engelske og tyske skip ankom stedet, og etter hvert franske og amerikanske, men russerne var bedre organisert og skilte seg ut i redningsarbeidet. Det ble i ettertid reist et monument i Messina til ære for de russiske sjøfolkene. 

Noe av årsaken til at skjelvet var så ødeleggende i Messina var at bygningsmassen ikke var konstruert for å tåle den store seismiske aktivitet i området. Karakteristisk i så måte var at mange antikke bygninger – som var mer solid konstruert – var uskadde etter katastrofen. Den samme seismiske aktivitet er i dag hovedargumentet for motstanderne mot den planlagte hengebro over Messinastredet, en bro som vil bli verdens lengste i sitt slag, med et brospenn på 3300 m.

Se også
-------

* Liste over jordskjelv

Eksterne lenker
---------------

* (en) 1908 Messina earthquake – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Ole Kallem** (født 1813 i Strand i Ryfylke, død 29. mars 1885 i Skien) var en norsk emissær og avholdsagitator.

Ole Kallem var sønn av en husmann i Strand i Ryfylke. Som gutt arbeidet han i syv år som gjeter, uten å få noen særlig skolegang. Etter konfirmasjonen arbeidet han i åtte år som gårdsgutt, og etter farens død overtok han husmannsplassen, der han levde som husmann i 12 år. Da hadde han tjent nok penger til at han kunne kjøpe gården Kallem i Vikedal. På denne tiden begynte han å holde oppbyggelser, som snart ble hans hovedbeskjeftigelse. Han flyttet til Målselv i Troms, og siden til Trøndelag, før han i 1879 bosatte seg i Gjerpen utenfor Skien.

I 40 år virket Kallem som oppbyggelsespredikant, på stadig reise over hele Norge. *Verdens Gang* omtaler ham som «Norges mærkeligste og største Lægprædikant næst efter Hans Nilsen Hauge selv». Anton Chr. Bang beskriver Kallems og andre lekpredikanters virksomhet slik: «Det var Mænd uden synderlig Uddannelse, de havde ikke gjennemgaaet nogen Præstelære, og alligevel prædikede de «a Høve», uden Papir, og deres Tale flød som en fossende Strøm».

Da Oscar Nissen stiftet Trondhjems Totalafholdsforening i 1879, gikk Kallem i tjeneste for avholdssaken, som han arbeidet for resten av livet. I løpet av denne perioden stiftet han mer enn 100 totalavholdsforeninger og overbeviste mange tusen mennesker til å avgi løfte om totalavhold. Han ble derfor omtalt som en av de fremste innenfor totalavholdsbevegelsen, sammen med Asbjørn Kloster og Oscar Nissen.

Referanser
----------

1. ↑  *Verdens Gang*, nr. 41, 1885.
2. ↑  Anton Chr. Bang: *Erindringer*, s. 26. Kristiania: Gyldendal, 1909.

Kilder
------

* *Verdens Gang* nr. 41, 11. april 1885.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |