recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«***Fraudcast News***» er den 22. og siste episoden av TV-serien *Simpsons'* 15. sesong. Tittelen er et ordspill rundt navnet på James L. Brooks' film *Broadcast News* fra 1987.

Handling
--------

I Springfield finner en seremoni som er dedikert til deres nyeste nasjonalpark Geezer Rock sted. Geezer Rock er en stein som ser ut som New Hampshires falne Old Man of the Mountain, og Lisa skal lese et dikt der. Homer har imidlertid sett en kvist i øyet på steinen som han drar ut, noe som fører til at steinen faller sammen.

Lisa blir lei seg da hun ikke får les diktet sitt, og Marge foreslår at hun publiserer det. Burns, som forsvant da Geezer Rock falt sammen, kommer tilbake igjen, og han oppdager at ingen har savnet ham mens han var borte. For å forbedre sitt inntrykk blant innbyggerne i Springfield bestemmer han seg for å kjøpe samtlige mediebedrifter i Springfield. Lisa distribuerer imidlertid sitt første nummer av avisen sin, «The Red Dress Press», som blir godt mottatt. Hun får hjelp av blant andre Bart, Milhouse og Ralph for å publisere det andre nummeret av avisen.

Burns kjøper alle mediebedrifter i Springfield unntatt Lisas avis. Hans meninger blir til og med fremstilt på *Itchy & Scratchy* (som han har tatt over manusskrivningen og regien av). Burns forsøker å lure Lisa til å selge ved å tilby henne ponnier, men hun nekter å la seg lure. Burns får imidlertid hevn mot Lisa ved å slå av strømmen til familien Simpson. Lisa skriver sitt neste nummer av avisen ved hjelp av et gammelt stensilapparat som Skinner brukte under vietnamkrigen. Burns har en alvorlig samtale med Homer slik at han kan grave frem noen av Lisas skitne hemmeligheter. Lisa gir opp avisen sin, men Homer vet råd, og lager sin egen avis. Også en rekke andre innbyggere i Springfield lager sine egne uavhengige aviser.

•
***Simpsons-episode*:** Liste · Portal · Kategori •
**Loughor** (walisisk **Llwchwr**) er en lite havneby i Swansea i det sørlige Wales. Den er dermed en by som ligger innenfor og administreres som del av en annen by. I tillegg har Loughor nærmest blitt en forstad til nabobyen Gorseinon, som også tilhører Swansea. En slik konstellasjon er mulig i Storbritannia ettersom bystatus ikke nødvendigvis betyr at man må ha egne administrative organer i moderne forstand.

Historie
--------

Loughor Castle
Byen vokste opp rundt den romersk festningen Leucarum. Normannerne reiste en festning over ruinene av denne i 1106, og som kalles Loughor Castle. Den ble reist av Henry de Beaumont, 1. jarl av Warwick, som en del av den normanniske erobringen av Wales, og ligger ved en strategisk vei og vadested. I årenes løp var festningen involvert i flere konflikter, og ble erobret av Llywelyn den store i 1215. I løpet av 1800-tallet forfalt festningen og ble overvokst med eføy. Det walisiske navnet for festningen er Casllwchwr.

Byen vokste som en havn og tidlig på 1900-tallet var det store tinn- og stålverker de fremste industriene. Byen Loughor kan bli skilt inn i to områder definert av dagens valgområder, Nedre og Øvre Loughor, som har adskilt historie. Nedre ligger nærmere havet og ligger på lavt i terrenget mens Øvre Loughor, som navnet indikerer ligger høyere opp. Loughor utviklet seg rundt festningen i hva som er Nedre Loughor mens Øvre Loughor har en særskilt bosetningen rundt hva som nå er området rundt veien Glebe Road. Byen Øvre Loughor var godt etablert som en adskilt by på midten av 1800-tallet. I dag er Loughor hovedsakelig en pendlerby for Swansea og Llanelli via Loughor-bruen og har smeltet sammen med nabobyen Gorseinon.

Skoler
------

Blant de lokalene skolene er grunnskolene Tre Uchaf og Casllwchwr. På motsatt side av førstnevnte er den videregående skolen tilhørende Gower College Swansea.

Kjente personer
---------------

James Henry Govier (1910 – 1974), den britiske maleren, som også drev med etsning og gravering ved skolen i Swansea, gjorde et antall bilder av Loughor. Han bodde i Gorseinon og hadde arbeid ved Glynn Vivian kunstgalleri i Swansea, Nasjonalgalleriet i Wales, Nasjonalbiblioteket i Wales og i flere andre nasjonale samlinger.

Evan John Roberts (1878 – 1951), en walisisk prest og ledende skikkelse i den walisiske religiøse vekkelsen i 1904-1905, var født i Loughor.

Referanser
----------

1. ↑   «Loughor Castle», *Castle Wales*
2. ↑  Francis, Sheila (12. april 2005): I remember Loughor Arkivert 20. september 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑   Minchinton, W.E (2013): *Industrial South Wales 1750-1914: Essays in Welsh Economic History*, Routledge, s. xxvi
4. ↑  Waters, Grant M. (1975): *Dictionary of British Artists 1900-1950*, Eastbourne Fine Art
5. ↑   Evan Roberts Arkivert 26. desember 2007 hos Wayback Machine. 100 Walsh Heroes

Eksterne lenker
---------------

* Loughors historie
* Foto av Loughor og omliggende områder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***På jakt efter paradiset: Et år på en sydhavsø*** er Thor Heyerdahls første bok. Sammen med sin unge kone Liv dro han i 1937 til Fatu Hiva, en av Marquesasøyene i Stillehavet. Tanken var å vende sivilisasjonen ryggen og leve fullt og helt i pakt med naturen. Tilværelsen på den vakre og fruktbare øya fortonte seg i begynnelsen paradisisk; de slo seg ned i et avsidesliggende dalføre, bygde en enkel hytte og levde av det de kunne høste i naturen. Imidlertid begynte problemene snart å melde seg; tropesykdommer og et anstrengt forhold til de innfødte gjorde at paret valgte å returnerte til Norge etter ett år. "Det nytter ikke å kjøpe billett til paradis ..." konkluderte Heyerdahl. 

Under oppholdet ble Thor Heyerdahl oppmerksom på hvordan passatvindene og havstrømmene fra Amerika var avgjørende for øyas fauna og flora. Mange planter på øya så ut til å stamme fra Sør-Amerika. Han oppdaget også likhetstrekk i relieffer og steinstatuer fra Sør-Amerika og på Fatu Hiva. Hans teori om at Polynesia kunne ha blitt befolket østfra, begynte å ta form. På denne måten ga oppholdet på Fatu Hiva retningen for Thor Heyerdahls liv og virke.

Eksterne lenker
---------------

Kon-Tiki Museet
**Lorenzo Ignazio Thjulén**, opprinnelig **Birger Lars Thjulén** (født 2. november 1746 i Göteborg, død 5. desember 1833 i Bologna i Kirkestaten) var en svensk jesuitt og forfatter. Han bedrev en ganske livlig litterær virksomhet.

Liv og virke
------------

### Forfatter

Thjulén tilbrakte en del av livet i Spania. Hans mest kjente og mest innflytelsesrike bok var *Nuovo Vocabolario philosophico-demokratico* utgitt for første gang i Venezia i 1799. Den var en stor forlagssuksess og oppnådde stor spredning takket være de mange utgavene som ble laget av den, spesielt fra 1813.[] Dette var en utgave datert i Barcelona uten dato, og det kan tenkes den utkom noe tidligere. Dette var et verk der de nye ideene fra den franske revolusjon kritiseres hårdt, i form av en ordbok.[] Således skjelner han for eksempel ved oppslagsordet *patría*, «hjemlandet», etter den tradisjonelle betydning (*stemme*) som «landet der man er født» fra en ny oppfatning av et moderne republikansk hjemland, som han anser som opphavet til en slik mengde misgjerninger «at enhver god mann ærlig og dydig i sin samvittighet må sverge et evig hat til det». Han legger til at den i ordbøkenes stil at den som går inn for dette republikanske land og dermed for kvintessensen av gudløshet, tyvaktighet og skamløshet.

*Nuovo vocabolario* påvirket de mest kjente av de antirevolusjonære satiriske ordbøker som ble utgitt i Spania: Blant annet *Diccionario razonado* og *Filósofo Rancio*, muligens skrevet av filosofen Francisco Alvarado. Alvarado tilkjennegir i et brev erkjente å ha lest Thjulens arbeid. Som Juan Francisco Fuentes har påpekt, var stilen og ånden i *Filósofo Rancio* den samme som gjorde Nuovo Vocabolario berømt.

Referanser
----------

1. 1 2  Juan Francisco Fuentes: *Historia de la nación y del nacionalismo español*, 2013, red.: Antonio Morales Moya, Juan Pablo Fusi og Andrés de Blas Guerrero; Galaxia Gutenberg, Barcelona, ISBN 978-84-8109-997-3 , i kapittelet *Conceptos previos: Patria y nación en los orígenes de la España contemporánea*

Kilder
------

* Thjulén, Lorenzo Ignazio i *Nordisk familjebok* (1. utgave, 1892)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ICCU **·** BNE
 |
**Louie Bickerton** (født i 1902, død 6. juni 1998) var en tennisspiller fra Australia.

Hun vant fire Grand Slam-turneringer, tre i double og en mixeddouble, alle i Australske mesterskapet. I single var hun i finalen i 1929 men tapt til Daphne Akhurst Cozens med 1-6, 7-5, 2-6. Hun vant doubleturneringen i 1927, 1929 og 1931 og i 1935 vant hun mixeddouble sammen med Christian Boussus.

Bickerton var god venn til Daphne Akhurst Cozens og hun giftet seg med hennes enkemann Royston Stuckey Cozens etter at Daphne døde kun 29 år gammel.

Grand Slam-titler
-----------------

* Australias flagg **Australske mesterskapet:**
	+ Double damer – 1927 (sammen med Meryl O'Hara Wood)
	+ Double damer – 1929 (sammen med Daphne Akhurst Cozens)
	+ Double damer – 1931 (sammen med Daphne Akhurst Cozens)
	+ Mixed double – 1935 (sammen med Christian Boussus)

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**SPARCstation 2** eller **SS2** (kodenavn: *Calvin*) er en arbeidsstasjon med SPARC mikroprosessorer, som blir solgt av Sun Microsystems. Den er basert på arkitekturen sun-4c og er implementert i en pizzaboks form faktor.

Spesifikasjoner
---------------

### CPU

40MHz Cypress CY7C601 CPU - 28.5 MIPS, TI TMS390C601A FPU - 4.2 MFLOPS. Den eneste kjente oppgraderingsprosessor var Weitek 80MHz "SPARC POWER µP" (power-up).

### Dataminne

SPARCstation 2 kan konfigureres med inntil 128 MB dataminne: 64 MB på hovedkortet og 64 MB ekstra ved å bruke et spesielt 32 MB SBus minnekort med et annet datterkort med 32 MB. 16 minnebanker på hovedkortet kan enen fylles med 1 MB SIMM og gi 16 MB, eller med 4 MB SIMMs for 64 MB. Standard 30 pinners SIMM kan brukes hvis de bruker paritetsbit og er 80 ns eller raskere.

### Harddisker

SPARCstation 2 bruker et standard 50 pinners SCSI-grensenitt og kan huse to stk 3 1/2" harddisker. SS2 leveres også med en spesiell 1.44 MB floppy disk med automatisk utskyvning av disketter.

### Nettverk

Der er en Ethernet port for Attachment Unit Interface på kortet, som kan suppleres med SBus-kort.

Referanser
----------

1. ↑
Frapin Johannes Malling, en av deres XO-er.
**Pierre Frapin et Cie** er et konjakkhus. Deres konjakk heter **Frapin**.

De har ca. 3.500 dekar vinmarker i konjakkområdets beste område; Grande Champagne. Med dette er de områdets største eier av vinmarker. Hovedgården deres kalles «Château Fontpinot».

Historie
--------

Familien Frapin har vært etablert i konjakkregionen siden 1270. Vingården har stadig vokst, og den ’’Pierre Frapin’’ som levde på 1800-tallet (det har vært mange Pierre Frapin i denne familien) var den første som begynte å eksportere varene deres. Han var også borgermester i byen *Segonzac* i over 20 år. Allerede den gang utmerket huset seg med svært god kvalitet, med gullmedalje fra verdensutstillingen i Paris både i 1889 og 1898. Frankrikes president Félix Faure skrøt i 1898 av Frapins vinmarker, og framholdt disse som Grande Champagnes beste!

Det har vært en del feider i familien Frapin de siste årene. Huset eies i dag (2005) av Geneviève Cointreau, datter av André Jean Renaud, som er av Frapin-familien, og som tidligere var direktør i Remy Martin. Hun er gift med Max Cointreau, som var adm.dir i likørfirmaet *Cointreau*. Han var også stor aksjonær i Remy Martin, som han nesten greide å få aksjemajoriteten i, men mislyktes så vidt. Max Cointreau skiftet derfor fokuset sitt over på Frapins konjakker. Han har drevet med konjakk siden 1942, så han har verdifull erfaring å tilføre familien. Han jobber også tett sammen husets kjellermester, Olivier Paultes.

Da André Renaud døde, arvet Geneviève 49% av aksjene i Remy Martin, som tidligere hadde kjøpt en del konjakk fra Frapin. Alt i alt ble det så mye familiekrangel at disse to konjakkhusene ikke har noe kontakt i dag.

Frapin har i dag et godt ry på seg. De lager konjakk kun fra egne vinmarker, og starter lagringsprosessen ved å la konjakken ligge 2 år i nye eikefat. De bruker hovedsakelig eik fra Limousin, på grunn av de tanninene og aromaene denne gir. De mener eik fra Tronçais gir en for nøytral aroma. Bruken av nye fat gjør at konjakken får et markant eikepreg. De benytter hovedsakelig Ugni Blanc druer, men har også beplantet ca. 5% av vinmarkene sine med Folle Blanche. Disse brukes imidlertid lite, og er i ferd med å fases ut, siden den er så lite motstandsdyktig mot sykdommer.

De bruker et annet konjakkhus, Château Paulet til tapping på flaske.

Utvalg
------

* VS Luxe
* VSOP *(Grande Champagne VSOP)* – gjennomsnittlig 8 års fatlagring
* Château Fontpinot *(Très Vieille Réserve du Château Fontpinod Grande Champagne)* – 15-20 års fatlagring
* VIP XO *(VIP XO Grande Champagne)*
* Extra *(Extra Réserve Patrimoniale Pierre Frapin)*
* Baccarat Rabelais – en blanding av svært gamle konjakker, noe fra før vinlusangrepet på 1870-tallet.
* Frapin 1979 – en ren årgangskonjakk, lansert i 2004. 25 års fatlagring.
* Frapin 1983
* Vintage 1888 – et begrenset parti med konjakk fra 1888 og tidligere, hentet fra «Le Paradis», 1.888 eksemplarer lagt ut for salg

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Frapin Cognac: Bottles, History & Current Situation
***Penger fra oven*** (orig: *Pennies From Heaven*) er en britisk musikalsk dramaserie som gikk på BBC i 1978. Den er basert på et skuespill av Dennis Potter. Dette var den første av flere produksjoner fra Potter (Den syngende detektiv, Leppestift på snippen) som blandet drama med et mørk fantasi, mest av alt manifestert gjennom at flere hovedpersoner kunne avbryte handlingen med å mime til kjente sanger fra 1930-tallet. Den engelske originaltittelen er hentet fra en berømt sang med samme navn skrevet av Johnny Burke og Arthur Johnston. De mest sentrale rollene spilles av Bob Hoskins og Cheryl Campbell.

Den ble sendt på NRK i 1980.

Episoder
--------

1: Down Sunny Side Lane  

2: Love Is The Sweetest Thing  
 
3: Easy Come, Easy Go  

4: Better Think Twice  

5: Painting The Clouds  

6: Says My Heart

Referanser
----------

1. ↑  «Penger fra oven». *VG*. 7.11.1980. s. 46.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Penger fra oven* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Penger fra oven* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Peder Hommelstad** (1885–1962) var en norsk jurist som var lensmann i Vang, Hedmark fra 1929 til 1955. Han var fra 1914 til 1929 fullmektig hos Fylkesmannen i Hedmark, og var fungerende fylkesmann 1926-28 mens Knud Øyen var justisminister.

Han tok artium 1903, Vinterlandbruksskolen 1904 og ble cand.jur. 1908. I årene etter var han i ulike stillinger som fullmektig, blant annet som konstituert sorenskriver i Nord-Østerdal 1912-13. Fra 1914 arbeidet han som fullmektig (*assiserende fylkesmann*) hos amtmannen/fylkesmannen i Hedmark. I 1929 ble han lensmann i hjembygda Vang, en stilling han hadde til han ble 70. Han hadde styreverv/formannsverv i Oplandske Kreditbank, Vang Brenneri og andre foretak.

Under krigen ble Hommelstad verken avsatt eller innmeldt i NS. Av hans to lensmannsbetjenter var den ene hjemmefrontmann og den andre NS-mann.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, slektogdata.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Halbo, Sverre M. (1933). *Norges advokater og sakførere 1932*. Aschehoug. s. 550.
3. ↑  Nordstoga, Olav (1986). *Hedmark lensmannslag*. Hedmark lensmannslag. s. 135.
4. ↑  «Lensmann Peder Hommelstad i Vang er 70 år i dag». *Østlendingen 1955.07.25*. 1955. s. 2.
5. ↑  *Norges lensmenn*. Cappelen. 1952. s. 36.
6. ↑  *Hvem er hvem i næringslivet?*. no: I kommisjon hos Halvorsen & Larsen. 1939. s. 399.
7. ↑  *Studentene fra 1903*. Oslo. 1928. s. 172.
8. ↑  *Studentene fra 1903*. Oslo. 1953. s. 66.
9. ↑  Lunde, Jon Vegard (1998). *Hjemmefronten på Hedmarken og i Østerdalen*. Lunde pressetjeneste. s. 59. ISBN 8299096634.
***Penger*** er en svensk filmkomedie fra 1946, i regi av Nils Poppe. Hovedrollene spilles av Poppe og Inga Landgré.

Handling
--------

Orvar er en vagabond som ofte vandrer langs forskjellige landeveier, og overlever på raushet fra tilfeldige mennesker han møter underveis. Men en dag bestemmer han seg for å finne seg fast arbeid, for å skaffe seg mer penger. Han slår seg derfor sammen med syv tømmerhoggere, som er brødre. De store og sterke hoggerne tuller ofte med den lille og saktmodige Orvar. 

Orvar vet ikke at han er arving til en større formue, men de syv brødrene får snart høre om dette - og de begynner derfor å behandle Orvar med langt mer høflighet. De overbeviser snart Orvar m å skrive et testament, og gjøre dem til hans eneste arvinger. Deretter begynner brødrene å legge planer for hvordan de burde drepe Orvar, for å få tilgang til alle pengene hans.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Nils Poppe - Harry Orvar Larsson
* Sigge Fürst - Sigvard "Sigge" Vildsint
* Carl Reinholdz - Kalle Svagsint
* Hilding Rolin - Hilding Argsint
* Birger Åsander - Birger Ondsint
* Gustaf Färingborg - Gustav Småsint
* Alexander Baumgarten - Helge Långsint
* Inga Landgré - Maria Bergdahl
* Elof Ahrle - Anton "Filosofen" Bodin
* Ulla Norgren - servitris på Café L'Ambassadör
* Arne Lindblad - kaféägare
* Gösta Qvist - G. Karlsson

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Penger* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Penger* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Penger* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

Portaler: Film | Sverige
Kart som viser Seyðisfjörðurs plassering.
Seyðisfjörður.
**Seyðisfjörður** er et tettsted med 800 innbyggere beliggende i regionen Austurland på Øst-Island. Området ble befolket i 1848 av norske fiskere og disse fiskerne bygde mange av de eksisterende bygningene. Seyðisfjörður ble brukt som base for britiske og amerikanske militære styrker under andre verdenskrig.

Det er det østligste stedet på den islandske ringveien (Hringvegur).

Fra Seyðisfjörður har en ukentlig fergeavgang til Tórshavn på Færøyene og Hirtshals i Danmark.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Seyðisfjörður – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Seyðisfjörður – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

1. ↑  ; besøksdato: 8. juni 2019; utgiver: Islands statistikkbyrå.
**Lorenzen-gruppen** var en dansk paramilitær gruppe underordnet HIPO. Den var aktiv fra desember 1944 til mai 1945.

Lorenzen-gruppen er oppkalt etter dens stifter Jørgen Lorenzen, som i 1944 tok tjeneste i det tyske etterretningspolitiet. Her ble han underlagt det danske HIPO-korpset som avdeling 9c. Han fikk en væpnet gruppe under seg med ordre om å bekjempe motstandsbevegelsen.

Gruppen stod for anholdelser av 6–800 mistenkte motstandsfolk. Den benyttet seg ofte av tortur og henrettelser.

Under okkupasjonen ble Lorenzen-gruppen søkt likvidert av den danske motstandsbevegelsen.

Etter den tyske hærens kapitulasjon den 4. mai 1945 flyktet 19 av gruppens medlemmer til et sommerhus i Asserbo. Her ble de oppdaget av danske motstandsgrupper, og det kom til ildkamp. Lorenzen-gruppen var velbevæpnet med «*19 Maskinpistoler, 11 alm. Pistoler, 125 Lt. Benzin, uanede Mængder Ammunition samt et meget stort Forraad af Fødevarer.*». Tilfeldigvis var den motstandsgruppe fra Frederiksværk som hadde bygget en hjemmelavet panservogn i nærheten på en annen aksjon. V3-panservognen ble satt inn mot Lorenzen-gruppen, og etter en salve med maskingeværet stoppet all motstand. Etter aksjonen lå restene av gruppen i sommerhuset: to var drept, en var såret i underlivet og hadde begått selvmord, mens fem andre var hardt såret. De overlevende ble arrestert og ført til København.

Ti av gruppens medlemmer ble etter krigen idømt dødsstraff, deriblant lederen Jørgen Lorenzen, som ble henrettet 10. mai 1949 kl. 10. Seks av dødsdommene ble dog redusert til livsvarig fengsel. Det siste av gruppens medlemmer ble løslatt i 1959.

Kun få av Lorenzen-gruppens medlemmer var medlemmer av det danske nazistiske parti Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderparti, og ingen av dem utviste noen særlig interesse for politikk. De kom fra alle samfunnslag og utgjorde et representativt utsnitt av den danske befolkningen.

Den kontroversielle journalisten Erik Haaest utgav i 2007 boken *Hipofolk*, som skulle være den første i en trilogi av bøker om Lorenzen-gruppen. Haaest mottok statsstøtte til utarbeidelsen av første og annet bind i serien. Annet bind om Anna Lund Lorenzen utkom i 2007. Men etter en artikkel i *Information* 18. juli 2007 som avslørte at Haaest i 1970-årene hadde utgitt en avis som inneholdt artikler som sådde tvil om riktigheten av Holocaust og Anne Franks dagbøker, nektet forlaget Documentas, som hadde utgitt de første to bøkene, å utgi den tredje om Jørgen Lorenzen.

Referanser
----------

1. ↑  Danskere i tysk tjeneste
2. ↑  Citat fra modstandsbevægelsens rapport over aktionen, citeret i Søren Ehlers – *Panservognsangreb i Asserbo*, s. 118 i bogen *Hverdag – Modstand – Befrielse – Frederiksborg Amt 1940-45*, Frederiksborg Amtsråd 1985.
3. ↑  historie-online.dk anmeldelse af bogen Hipofolk Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
4. ↑  Kunstrådet giver penge til Holocaust-skeptiker

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden Danskere i tysk tjeneste har en liste over gruppens medlemmer og resultatet af retsopgøret efter krigen.

Portal: Andre verdenskrig
***Splatoon*** er et tredjepersonsskytespill utviklet og utgitt av Nintendo på Wii U. Spillet handler om antropomorfiske blekkspruter, som kan skifte mellom blekksprut og menneskelig form. Spilleren kan kontrollere disse blekksprutene, som i menneskelig form kan spre blekk av ulike farger på overflater, og som i blekksprut-form kan gjemme seg i og svømme gjennom blekket. Blekket blir spredt på overflater av våpen som pistoler eller malekoster. *Splatoon* har flere spillemoduser, som 4 mot 4 over internett eller en kampanje for enkeltspillere. 4 mot 4-modusen inkluderer videre flere forskjellige mål, blant annet en som handler om å dekke mest mulig av banen med blekk av fargen til laget før tiden er ute. Denne spillmodusen er kalt *Turf War*.

De andre reglene er:

* *Rainmaker:* Samarbeid med laget å få Rainmakeren på et plattform i fiendens halvdel av banen. Rainmaker kan også brukes som et våpen som kam minne ganske mye på *Inkzooka*, men har lang ladetid for hvert skudd
* *Tower Control:* Samarbeid med laget med å få tårnet til den andre siden av banen. Når minst en person fra hvert lag står å tårnet vil den stoppe å bevege seg helt til det bare er et lag som står på tårnet.
* *Splat Zones:* Samarbeid med laget for å ta kontroll over alle de markerte feltene (Splat Zoner) i banen for å samle inn poeng

*Ranked Battle* har kun *Rainmaker, Tower Control* og *Splat Zones,* mens i *Regular Battle* har kun *Turf War* som mål.

Baner og regler i Ranked Battle endres hvert fjerde time.

*Splatoon* ble lansert den 28. mai 2015 i Japan, og 29. mai samme år i Nord-Amerika og Europa. Spillet fikk positive anmeldelser etter avdukingen og utgivelsen, der flere var positive til at Nintendo bestemte seg for å entre skytespill-sjangeren med en helt ny spillserie, i tillegg til spillmekanikkene, stilen og lydsporet i spillet. Spillet har derimot høstet kritikk for tynt innhold etter lanseringen, men har senere blitt utvidet med nye arenaer og våpen i form av oppdateringer. *Splatoon* har solgt over 4 millioner eksemplarer etter at det kom ut.

Referanser
----------

1. ↑  «Splatoon Release Information for Wii U». GameFAQs. Besøkt 24. september 2015.
2. ↑  «ANMELDELSE: Splatoon». Gamer.no. Besøkt 24. september 2015.
3. ↑  «Splatoon bows out in style with its last ever Splatfest». Eurogamer. Besøkt 24. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Splatoon* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Splatoon* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Splatoon* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Splatoon* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Splatoon* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Splatoon* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Splatoon* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Splatoon* hos VGMdb Rediger på Wikidata

* (en) *Splatoon* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |

Portal: Videospill
**Solveig Aamdal** (født 19. desember 1947, død 26. desember 2011) var en norsk psykolog og politiker. Hun var opprinnelig fra Horten, men var bosatt i Verdal fra 1973. Aamdal var politisk aktiv siden 1964, først i Norges Kommunistiske Ungdomsforbund (NKU), og videre i Arbeidernes kommunistparti (AKP) og Rødt. Hun var leder i AKP fra 1992 til 1997, og hadde dessuten verv i Nei til EU siden starten.

Aamdal studerte ved Levanger lærerskole, Universitetet i Oslo og Universitetet i Trondheim, og jobbet som pedagogisk-psykologisk rådgiver ved Verdal videregående skole.

Hun var Fylkeslistene for Miljø og Solidaritets 6. kandidat til Stortinget fra Nord-Trøndelag i 1989, Rød Valgallianses 1. kandidat i 1993,, Rød Valgallianses 2. kandidat i 2001, samt Rødts 1. kandidat i 2009.

Aamdal var blant de som mottok erstatning etter politisk overvåkning i 1960- og 1970-årene.

Referanser
----------

1. ↑  «– Eg er kommunist». NRK Trøndelag. 13. juli 2009.
2. 1 2  «Solveig Aamdal (Rødt)». Namdalsavisa. 27. august 2009. [*død lenke*]
3. ↑  «Stortingsvalget 1989» (PDF). Statistisk sentralbyrå. 1990.
4. ↑  «Stortingsvalget 1993» (PDF). Statistisk sentralbyrå. 1994.
5. ↑  «Få får erstatning etter overvåkning». NRK Trøndelag. 24. mai 2005.
**Dirk IV** (fødselsår ukjent – drept ved Dordrecht 13. januar 1049) var fra 1039 til 1049 greve av Holland og Vest-Friesland.

Dirk IV var sønn av Dirk III og Othelinde av Sachsen. Da han overtok grevskapene etter faren fortsatte han hans politikk, noe som betød at han aktivt arbeidet for å øke makten og landområdene. Dermed skjendet han rettighetene og interessene til biskop Bernold av erkebispedømmet Utrecht og andre mektige klostre og bisper i Sør-Nederland.

Denne politikken førte til konflikt med den tyske keiser Henrik III og riksbispene, og med hærmakt overvant keiseren Dirk IV og hans hær i 1046. Dirk ble da tvunget til å oppgi området han hadde erobret.

Ikke lenge etter at keiseren hadde vendt tilbake til Tyskland begynte Dirks plyndringstokt mot bispedømmene Utrecht og Liège. Han inngikk dessuten en pakt med hertug Gottfried II av Lothringen og grevene av Flandern og Hainaut. Dette resulterte i at keiseren på ny dro ut på en straffe-ekspedisjon mot Dirk i 1047. Denne gangen mistet Dirk både Vlaardingen og grevens borg i Rijnsburg som ble helt rasert av keiserens menn, men keiseren ble tvunget til retrett. Under retretten led keiserens hær store tap, og Dirks allierte gjorde da åpent motstand mot ham. 

I 1049 lokket bispene av Metz, Liège og Utrecht ham i et bakhold ved Dordrecht og drepte ham.

Dirk døde ung, ugift og barnløs. Hans yngre bror Floris arvet grevskapene etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Count Holland and Frisia, Chapter 2. COUNTS OF HOLLAND (900)-1299

Stamtre
-------

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  | Dirk II av Holland |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  | Arnulf av Holland |  |
|  |  |
|  |  |  |  |
|  |
|  | Hildegard av Flandern |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  | Dirk III av Holland |  |
|  |  |
|  |  |  |  |  |  |
|  |
|  | Siegfried av Luxemburg |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  | Lutgardis av Luxemburg |  |
|  |  |
|  |  |  |  |
|  |
|  | Hedwig av Nordgau |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  | Dirk IV av Holland |  |
|  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |
|  | Hermann av Sachsen |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  | Bernhard I av Sachsen |  |
|  |  |
|  |  |  |  |
|  |
|  | Hildegarde av Westerbourg |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  | Othelinde av Sachsen |  |
|  |  |
|  |  |  |  |  |  |
|  |
|  | Henrik I av Stade |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  | Hildegard av Stade? |  |
|  |  |
|  |  |  |  |
|  |
|  | Judith av Wetterau |
|  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Dirk III av Holland** | **Greve av Holland**(ca 1039–1049) | Etterfølger:**Floris I av Holland** |

Portal: Nederland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Spišská Nová Ves** (tysk:*(Zipser) Neu(en)dorf*, ungarsk: *Igló*) er en av de største byene øst i Slovakia, sørøst for Tatrafjellene i den historiske regionen Spiš. Byen er hovedstad i det administrative området med samme navn. Elven Hornád renner gjennom byen. 

Kjente severdigheter i området er Spisskyborgen og Slovenský raj nasjonalpark («Slovakiske paradis nasjonalpark»).

Historie
--------

Spiš Museum i Spišská Nová Ves
Området har vært bosatt siden neolittisk tid. Senest på 1100-tallet fantes på stedet for dagens by den slovakiske bosettingen *Iglov*. Tyske bosettere slo seg ned like ved på 1200-tallet og kalte stedet *Neudorf*. I løpet av andre halvdel av 1200-tallet smeltet de to bydelene sammen. Befolkningsflertallet endret seg fra å være tysk til slovakisk i løpet av 1800-tallet. 

Bosetningen utviklet seg i løpet av 1300-tallet til å bli en viktig by med markedsrett. Fra 1380 ble den offisiell gruveby. Byen hadde det største gatemarkedet i Slovakia. Den var medlem av et forbund av 24 byer i Spis. I årene 1412-1772 ble byen pantsatt til Polen og fra 1778 ble den hovedstad for en provins av 16 byer i Spis.

Navn
----

Den opprinnelige slovakiske bosetningen het *Iglov* (tysk oversettelse: *Nadelhausen*, derfra til norsk «Nålbyen», etter den karakteristiske nåløyeform til den opprinnelige bykjernen). Den tyske nabolandsbyen het *Nova Villa* (kalt *Neudorf* i 1268) eller (ungarsk) *Igloszasza* (i 1279 på tysk *Sächsisches Iglow*).

Etter sammensmeltingen av det to bosetningene (i 1380 ble *Iglow allo nomine Nova Villa* nevnt første gang), ble byen på 1400-tallet kalt både *Neudorf* og *Iglov* (senere *Iglovia*). I ungarske dokumenter ble navnet skrevet som *Igló* på tysk *Newendorf*, senere *Neudorf* og deretter *Zipser Neudorf*. Zips er det tyske ordet for Spis. I slovakiske tekster ble det senest på 1700-tallet brukt en tysk navneforn, *Nowa Wes* (1786); fra 1920 heter byen *Spišská Nová Ves* (tysk *Zipser Neudorf*, norsk *Nybyen i Spis*).

Bilder
------

* Rådhuset og kirkenRådhuset og kirken
* SentrumsgatenSentrumsgaten
* TeatretTeatret
* Parti fra nasjonalparkenParti fra nasjonalparken

Referanser
----------

1. ↑  Štatistický úrad SR :: The 2011 Population and Housing Results Arkivert 13. november 2012 hos Wayback Machine. - Besøkt 24. januar 2013

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Spišská Nová Ves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Jérôme Gay** (født 9. februar 1975 i Cluses) er en fransk tidligere skihopper som representerte Skiclub Douanes. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1987-2000.

Gays første sesong med resultater av betydning var 1991/92. Da ble han nummer 3 sammenlagt i den mellomeuropeiske juniorturneringen Alpen Cup, han deltok i OL i Courchevel (Albertville) og junior-VM i Vuokatti. I 1992/93 deltok han i senior-VM i Falun og junior-VM i Harrachov, og han ble nummer 10 sammenlagt i verdenscupen i skiflyging. Han ble nummer 36 av 43 deltakere i VM i skiflyging i Planica 1994. I 1995 fikk han sin beste individuelle plassering i senior-VM, da han ble nummer 7 i normalbakken i Thunder Bay.

I 1996/97 ble det 28. plass sammenlagt i verdenscupen i skiflyging, og samme sesong fikk han sine beste plasseringer sammenlagt i den totale verdenscupen og den tysk-østerrikske hoppuka, henholdsvis 32. og 33. plass. Ny OL-deltakelse fulgte i 1998; 21.-plassen i storbakken i Hakuba (Nagano) var hans beste individuelle resultat i OL. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen kom i storbakken i Kuopio 28. november 1999, da han ble nummer 5. I VM i skiflyging i Vikersund i 2000 ble han nummer 44 av 47 deltakere.

Plasseringer i junior-VM:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| År | 1992 | 1993 |
| Sted | Vuokatti | Harrachov |
| Individuelt | 33 | 12 |
| Lagkonkurranse | 7 | 6 |

Plasseringer i senior-VM:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| År | 1993 | 1995 | 1997 |
| Sted | Falun | Thunder Bay | Trondheim |
| Stor bakke | 39 | 21 | 29 |
| Normalbakke | 42 | 7 | 23 |
| Lagkonkurranse | 4 | 4 | 7 |

OL-plasseringer:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| År | 1992 | 1998 |
| Sted | Albertville(Courchevel) | Nagano(Hakuba) |
| Stor bakke | 54 | 21 |
| Normalbakke | 43 | 37 |
| Lagkonkurranse | 10 |  |

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 15 beste i hvert renn til og med 1992/93, deretter poeng til de 30 beste):

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1992/93 | 1993/94 | 1994/95 | 1995/96 | 1996/97 | 1997/98 | 1998/99 | 1999/2000 |
| Plassering | 38 | 66 | 56 | - | 32 | 53 | 101 | 48 |

Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1992/93 | 1993/94 | 1996/97 | 1997/98 |
| Plassering | 46 | 66 | 33 | 64 |

Referanser
----------

1. ↑  Sports Reference: Jérôme Gay Arkivert 13. juni 2017 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 20. juni 2017)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Adam Kwieciński: Jerome Gay Arkivert 26. juni 2020 hos Wayback Machine. (hoppresultater, besøkt 20. juni 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jérôme Gay – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jérôme Gay – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jérôme Gay – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
***På hengende håret*** er et norsk underholdningsprogram med Rita Westvik som gikk over tre lørdagskvelder sommeren 1988. Seriens tre program hadde titlene «Hvem er vi?» (14. mai), «Hvor går vi?» (28. mai) og «Hvem skal betale?» (11. juni). Popstjerner som Whitney Houston, George Harrison og Joni Mitchell ble intervjuet i programmene, mens Bjørn Eidsvåg var fast underholder.

Programmet handlet en del om ny teknologi, om computere og om kommunikasjon, men også om undring over nåtid og fremtid, om utfordringer og de menneskelige aspekter midt oppe i det hele.

Om programmet
-------------

Westvik uttalte at hun ønsket å provosere seerne med dette programkonseptet, og viste det ved at hun i første episode inviterte lederen for motorsykkelklubben Rabies (Bandidos) og en nonne i studio.

Referanser
----------

1. ↑  VG - TV-Rampelys: Hårete Rita (14.05.1988)
2. ↑  VG - Rita vil provosere (28.05.1988, s.53)

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
*For Louis Armstrongs sin sang se What a Wonderful World, eller for Elvis Presley sin sang se Wonderful World.*

**Wonderful World** er en sang som Sam Cooke, den ble først utgitt som singel i april 1960 og var med på albumet *The Wonderful World of Sam Cooke* i oktober samme år. Sangen skrev Cooke sammen med Lou Adler og Herb Alpert.

"Wonderful World" gjorde det bra på hitlistene, sangen nådde tolvteplass på Billboard Hot 100 og andreplass på Billboards Hot R&B liste. 

Sangen handler om en mann som ikke vet så mye om emner som historie, geografi og vitenskap, men som helt sikkert vet at han elsker kvinnen sangen blir sunget til. 

Sangen ble senere spilt inn av en rekke artister, inkludert Herman's Hermits (1965), The Supremes (albumet *We Remember Sam Cooke* 1965), Otis Redding (albumet *Otis Blue: Otis Redding Sings Soul* 1965), Bryan Ferry (albumet *Another Time, Another Place* 1974), Johnny Nash (1976), Art Garfunkel (album *Watermark* 1977), Jesse Malin (album *On Your Sleeve* 2008), og Rod Stewart (album *Soulbook* 2009). Sangen er brukt i filmen Deltagjengen fra 1978. I 1985 ble sangen også brukt i filmen Witness to Murder, og dette førte til at den ble en hit igjen og nådde nummer to på den britiske singellisten.

I 2004 ble Sam Cooks versjon oppført som nummer 373 i Rolling Stones liste The 500 Greatest Songs of All Time.

Referanser
----------

1. ↑  «Sam Cooke | Biography, Albums, Streaming Links». *AllMusic* **(engelsk)**. Besøkt 14. februar 2021.
2. ↑  «SAM COOKE | full Official Chart History | Official Charts Company». *www.officialcharts.com*. Besøkt 14. februar 2021.
3. ↑  «Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company». *www.officialcharts.com* **(engelsk)**. Besøkt 14. februar 2021.
**Académie Royale** (kongelig akademi) var betegnelsen for lærde selskap som ble opprettet i Frankrike for det meste på initiativ av kong Ludvig XIV og som hadde som mål å fremme vitenskap og kunst. Etter den franke revolusjons utbrudd forbød Nasjonalkonventet den 8. august 1793 samtlige akademier.

I oktober 1795 grunnla man som arvtaker Institut national des sciences et des arts, en av forløperorganisasjonene til Institut de France. Under dette som paraply er samtlige av de gamle akademier gjenopprettet som statlige institusjoner.[]

Akademiene
----------

De følgende akademier ble opprettet:

* 1635 - «Académie française» (litteratur og språk),
* 1648 - «Académie royale de peinture et de sculpture» (maleri og skulptur)
* 1661 - «Académie royale de danse» (dans, herunder ble blant annet Pariseroperaens ballett tilordnet)
* 1663 - «Academie royale des Inscriptions et Belles-Lettres»
* 1666 - «Académie royale des sciences» (vitenskap)
* 1669 - «Académie royale de musique» (musikk)
* 1671 - «Académie royale d’architecture» (arkitektur)
Wonton ukokt
Wonton kokt

**Wonton** (**Wan Tan** eller **Huntun**, kantonesisk: *wɐn4tɐn1*, pinyin: *húntun* 馄饨) er en deig av risnudler, formet som en pakke. Inne i deigen er det et fyll som for det meste består av svinekjøtt. Likheten til jiaozi er tydelig, og en gang i tiden var dette nok det samme. Men varianten *wonton* ble populær i det sørlige Kina og utviklet en distinkt stil. Siden Tang-tiden begynte folk å skjelne mellom jiaozi og wonton.

Tilberedelsen avsluttes med dampkoking i små kurver. Det er vanlig å servere wonton i en suppe, kalt *wontonsuppe*. 

Det hender også at wontonpakkene bakes i varm olje. I europeiske varianter av denne kinesiske retten serveres de da ofte med sursøt saus.

Legende
-------

Det fortelles følgende legende om rettens tilberedelse: 

Herskeren Hun Dun (på kantonesisk Won Ton) fikk en dag besøk av Sørhavets herre Shu og av Nordhavets herre Hu. Begge hadde planer om å styrte Hun Dun, og hadde pønsket ut en plan. De trådte for hans trone og sa: *«Alle mennesker har syv kroppsåpninger, for å se, høre, spise og puste, men den store Hun Dun har ikke en eneste åpning. Derfor vil vi gi ham noen.» Så boret de en ny åpning i ham hver dag, og på den syvende dag døde han. Da ble verden kastet ut i kaos. Dette kaoset symboliseres av suppen.*

Referanser
----------

1. ↑  «馄饨的由来：古代人认为是一种密封的包子».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Ben Lawers** (skotsk gælisk: **Beinn Labhair**) er et fjell i Skottland, lokalisert i regionen Perth and Kinross. Det ligger like nord for innsjøen Loch Tay.

Ben Lawers på kartet over SkottlandBen LawersBen LawersBen Lawers på kartet over Skottland
Ben Lawers har en høyde på 1 214 meter over havet,, og er med det det tiende høyeste fjellet i Skottland og på de britiske øyer. Fjellet har en primærfaktor på 909 meter, og rangeres med som nummer elleve av fjell på De britiske øyer sortert etter primærfaktor.

I Storbritannia måles høyden på fjell i fot, og Ben Lawers er 3 984 fot. I 1878 brukte en gruppe på tjue mann en hel dag på en bygge en høy varde på toppen av fjellet for at det skulle bli over fire tusen fot. Varden finnes ikke lenger i dag, og det britiske kartverket Ordnance Survey ignorerte uansett varden som en menneskeskapt struktur da de foretok oppmålinger.

Etter britisk klassifisering av fjell regnes Ben Lawers som en «munro» og en «marilyn».

Referanser
----------

1. ↑  www.scottishsport.co.uk. «List of Munros, listed in order of height» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 3. oktober 2008. Besøkt 10. november 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
30 er det minste sfeniske tallet, dvs. et tall som kan dannes av tre unike primtallsfaktorer.
Innen tallteorien er et **sfenisk tall** (engelsk: *Sphenic number*) et positivt heltall som er produktet av tre forskjellige primtall.

Observer at denne definisjonen er strengere enn å bare kreve at heltall har eksakt tre primtallsfaktorer, for eksempel så har 60 = 2^2 × 3 × 5 eksakt 3 primtallsfaktorer, men er ikke et sfenisk tall.

Alle sfeniske tall har eksakt åtte divisorer. Om vi uttrykker et sfeniskt tall som {\displaystyle n=p\cdot q\cdot r}, hvor p, q og r er forskjellige primtall, da kommer mengden av divisorene til n til å være:

{\displaystyle \left\{1,\ p,\ q,\ r,\ pq,\ pr,\ qr,\ n\right\}.}
Alle sfeniske tall er per definisjon kvadratfrie, ettersom primtallsfaktorene må være forskjellige.

Möbiusfunktionen er −1 i alle sfeniske tall.

De første sfeniske tallene er:

30, 42, 66, 70, 78, 102, 105, 110, 114, 130, 138, 154, 165, 170, 174, 182, 186, 190, 195, 222, 230, 231, 238, 246, 255, 258, 266, 273, 282, 285, 286, 290, 310, 318, 322, 345, 354, 357, 366, 370, 374, 385, 399, 402, 406, 410, 418, 426, 429, 430, 434, 435, 438, … (følge A007304 i OEIS )
Det første tilfellet av to på hverandre følgende heltall som er sfeniske tall er 230 = 2 × 5 × 23 og 231 = 3 × 7 × 11. Det første tilfellet av tre på hverandre følgende heltall som er sfeniske tall er 1309 = 7 × 11 × 17, 1310 = 2 × 5 × 131 og 1311 = 3 × 19 × 23. Det finnes intet tilfelle av mer enn tre, ettersom hvert fjerde heltall er delelig med 4 = 2 × 2 og derfor ikke er kvadratfritt.

Se også
-------

* Semiprimtall, produktet av to primtall.
* Nesten-primtall

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAs flagg USA |
|  i kombinert: |
| De olympiske ringer Vinter-OL for ungdom |
| Sølv | 2016 Lillehammer | Kombinert, individuelt |

**Ben Loomis** (født 9. juni 1998 i Eau Claire, Wisconsin) er en amerikansk kombinertløper og skihopper, som har sølv i kombinert fra Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer som fremste internasjonale meritt.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 15 i normalbakke/10 km.

Idrettskarriere
---------------

2013/14
Loomis deltok ved Junior-VM i skihopp 2014, og kom der på 58.-plass individuelt. USA kom på 13.-plass i lagkonkurransen.

2014/15
Han deltok ved Junior-VM i kombinert 2015 i Almaty, der USA kom på 7.-plass i lagkonkurransen, og han kom på 41.-plass individuelt. Han deltok ved Continental Cup 2014/15, og fikk der en 35.-plass som beste enkeltplassering individuelt, og en 15.-plass i lagsprint.

2015/16
Ved Continental Cup 2015/16 har han 4.-plass fra rennet i Soldier Hollow i USA som beste resultat.

Han deltok ved Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer, der han fikk sølv i kombinert individuelt. I øvelsen kombinert stafett, der to langrennsløpere, to skihoppere og en kombinertløper utgjorde et lag, kom USA på 8.-plass. I mixkonkurransen i skihopp kom USA på 10.-plass, med Loomis på laget.

Referanser
----------

1. ↑   Det internasjonale ski- og snøbrettforbundet, oppført som Ben LOOMIS, FIS kombinertutøver-ID 178645[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Nordic Combined - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 19. februar 2022. Besøkt 23. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ben Loomis – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Ben Loomis – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Ben Loomis – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ben Loomis – USAs olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Ben Loomis – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Ben Loomis – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Ben Loomis – skijumping.pl Rediger på Wikidata
* (en) Team USA - Ben Loomis
* (en) Profil hos ungdoms-OL 2016 Arkivert 17. februar 2016 hos Wayback Machine.
**Luthuli-ordenen** (afrikaans: *Die Orde van Luthuli*, engelsk: *The Order of Luthuli*, nordsotho: *Sefoka sa Luthuli*, xhosa: *IMbasa kaLuthuli*, zulu: *Isimiselo sika Luthuli*) er en sørafrikansk orden innstiftet 2. desember 2003 til belønning av innsats i kampen for demokrati og menneskerettigheter, for fremme av nasjonsbygging, fred og rettferdighet, samt konfliktløsning. Den er oppkalt etter Albert Luthuli. Ordenen tildeles sørafrikanske borgere. Luthuli-ordenen tildeles av Sør-Afrikas president.

Inndeling
---------

Luthuli-ordenen er inndelt i tre trinn:

* Gull, forkortet OLG
* Sølv, forkortet OLS
* Bronse, forkortet OLB

Insignier
---------

Ordenstegnet for Luthuli-ordenen har trekantet form dannet av et flintredskap av typen menneskenes forfedre benyttet og en kermikkrukke. I midten finnes Isandlwana-berget over et motiv basert på Sør-Afrikas flagg. Motivet viser til slaget ved Isandlwana mellom Zuluriket og Storbritannia i 1879. Flagget viser til utsiktene til fred og demokrati i det nye Sør-Afrika. Øverst står en oppadstigende sol. Ytterst står to dyrehorn som stikker opp av keramikkrukken. Nederst har hornene et leopardskinnsmønster av typen som prydet Albert Luthulis hodeplagg. Luthulis initialer, «AL», står på krukken, som også er prydet av perlemønster. Sør-Afrikas riksvåpen står på reversen.

Ordenstegnet er opphengt i et bånd til å bære på brystet. Ordensbåndet er gullfarget med trekantformede flaggmønstre i hvitt i midten og striper av initialene «AL» ved kantene.

Insigniene er designet av Gold Mametja.

Tildeling
---------

Luthuli-ordenen tildeles sørafrikanere som belønning for innsats på flere felt: Virke i kampen for demokrati og menneskerettigheter, for fremme av nasjonsbygging, fred og rettferdighet, samt bidrag til konfliktløsning. Publikum inviteres til å komme med nominasjoner. Forslag behandles av et ordensråd.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «South Africa» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 1586–1587.
2. 1 2 3  «The Order of Luthuli», South Africa Government Information.
3. ↑  «Designers of the National Orders», South Africa Government Information.

Eksterne lenker
---------------

* National Orders Arkivert 18. oktober 2012 hos Wayback Machine. oversikt over Sør-Afrikas ordensvesen