recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Assorterte fluesmekkere
**Fluesmekker** er en innretning for å ta livet av fluer eller andre insekter. 

Tradisjonelt ser den ut som en liten badminton- eller tennisracket, med et lite, flatt og nettmønstra hode festa til et lengre skaft. 

Brukeren betjener fluesmekkeren ved å holde i skaftet, for så ved hjelp av en svingende bevegelse å slå til målet slik at det blir ramma av hodet. Det er som regel enklere å få ønska utfall vha. en fluesmekker når målet sitter i ro på ei fast overflate.

Nettmønsteret på hodet hjelper det til å få ei stor overflate, som gjøre det enklere å treffe målet (som har en tendens til å merke at noe er på ferde og derfor prøver å unnslippe, og som fører til at det ofte er i bevegelse idet en prøver å treffe det), men samtidig minsker luftmotstanden slik at hodet kan få større hastighet. Skaftet er ofte elastisk for å øke svinghastigheten, à la racketer eller golfkøller. Fluesmekkere blir laget både i plast, metall og tre.

I det siste har det også kommet remedier som markedsføres under begrepet «fluesmekker», men som egentlig ikke er det, da de ikke smekker til målet. Dette er batteridrevne, elektriske innretninger som mest ligner på en liten plastracket, og som dreper målet ved at den transformerer opp ei høg elektrisk spenning som lammer og dreper ved direkte kontakt. Disse remediene egner seg lite til å slå med, spesielt mot faste overflater.

Referanser
----------

1. ↑  «Slik holder du vepsen unna». Dinside. 12. august 2011. Besøkt 26. juli 2021.
Stor bokstav yogh (venstre), liten bokstav yogh (høyre)
**Yogh (Ȝ ȝ; Mellomengelsk: yoȝ)**, var en bokstav som i eldre tider ble brukt på mellomengelsk og mellomskotsk. Yogh representerte lydene som tilsvarer våre norske *j*, *ng*, *g* og andre lyder bak i strupen. Bokstaven var avledet fra den gammelengelske (angelsaksiske) formen for bokstaven *g*. 

I mellomengelsk skrift ble bokstaven Z med hale utydelig i henhold til yogh. I mellomskotsk kom bokstaven yogh som representerte lyden j til å bli forvekslet med en kursiv z og tidlig skotske trykkere benyttet ofte z når yogh ikke var tilgjengelig i deres skrifter. Således har en del lavlandsskotske ord en z istedenfor en yogh. 

Yogh er formet som det arabisk tallet tre (3), noe som er ofte er benyttet istedenfor bokstaven i referanseverker som er på Internett. Det er en del forvirring om bokstaven i litteraturen ettersom engelsk språk absolutt ikke var standardisert på denne tiden. Store og små utgaver av bokstaven yogh, Ȝ og ȝ, er representert i unicode med henholdsvis kodene U+021C og U+021D. I HTML er de representert med &#540; og &#541;.

| * v
* d
* r
Det latinske alfabetet |
| --- |
| Grunnbokstaver | 
* Aa
* Bb
* Cc
* Dd
* Ee
* Ff
* Gg
* Hh
* Ii
* Jj
* Kk
* Ll
* Mm
* Nn
* Oo
* Pp
* Qq
* Rr
* Ss
* Tt
* Uu
* Vv
* Ww
* Xx
* Yy
* Zz

 |
| Modifiserte bokstaver | 
* Áá
* Ââ
* Àà
* Ăă
* Ää
* Ǟǟ
* Ãã
* Ąą
* Ą̊ą̊
* Ⱥⱥ
* Ɓɓ
* Ḇḇ
* Ƀƀ
* Ƈƈ
* Ćć
* Ĉĉ
* Čč
* Çç
* Ċċ
* Ȼȼ
* Ɗɗ
* Ḓḓ
* Ďď
* Ḑḑ
* Đđ
* Ðð
* Ɖɖ
* Ḏḏ
* Éé
* Èè
* Êê
* Ěě
* Ëë
* ‌Ẽẽ
* Ęę
* Ėė
* Ẹẹ
* Ɇɇ
* Ƒƒ
* Ɠɠ
* Ḡḡ
* Ǵǵ
* Ĝĝ
* Ǧǧ
* Ğğ
* Ģģ
* Ǥǥ
* Ġġ
* Ĥĥ
* Ȟȟ
* Ḧḧ
* Ħħ
* ‌Ḥḥ
* İi/Iı
* Íí
* Ìì
* Îî
* Ïï
* Ĩĩ
* Įį
* Ịị
* Ɨɨ
* Ĵĵ
* J̌ǰ
* Ɉɉ
* Ƙƙ
* Ḱḱ
* Ǩǩ
* Ķķ
* Ĺĺ
* Ḽḽ
* Ľľ
* Ļļ
* Ḷḷ
* Łł
* Ƚƚ
* Ɫɫ
* Ⱡⱡ
* Ṃṃ
* Ŋŋ
* Ńń
* Ṋṋ
* Ňň
* Ṅṅ
* N̈n̈
* Ññ
* Ɲɲ
* Ņņ
* Ōō
* Ơơ
* Őő
* Óó
* Òò
* Ôô
* Ŏŏ
* Ȯȯ
* Ȱȱ
* Öö
* Õõ
* Ȭȭ
* Øø
* Ǫǫ
* Ọọ
* Ƥƥ
* Ᵽᵽ
* Ɽɽ
* Ŕŕ
* Řř
* Ŗŗ
* Ɍɍ
* Śś
* Ŝŝ
* Šš
* Şş
* Șș
* Ṣṣ
* Ťť
* Ṱṱ
* T̈ẗ
* Ţţ
* Țț
* Ŧŧ
* Ⱦⱦ
* Ūū
* Úú
* Ùù
* Ûû
* Ŭŭ
* Ưư
* Űű
* Üü
* Ųų
* Ůů
* Ũũ
* Ụụ
* Ʉʉ
* Ʋʋ
* Ṽṽ
* Ŵŵ
* Ƴƴ
* Ýý
* Ŷŷ
* Ÿÿ
* Ỹỹ
* Y̨y̨
* Ɏɏ
* Źź
* Ẑẑ
* Žž
* Żż
* Ƶƶ

 |
| Ligaturer | 
* Åå
* Ææ
* @
* ȸ
* &
* Ƕƕ
* Œœ
* Ȣȣ
* ȹ
* ß
* ᵺ

 |
| Uvanlige bokstaver | 
* Ɐɐ
* Ƃƃ
* Ƅƅ
* Ↄↄ
* Ƌƌ
* Ǝǝ
* Əə
* Ⅎⅎ
* Ƣƣ
* Ɣɣ
* Ⱶⱶ
* Ɩɩ
* ĸ
* Ɯɯ
* Ƞƞ
* ŉ
* Ɔɔ
* Ɵɵ
* Ƿƿ
* Ɋɋ
* ſ
* Ʃʃ
* Ʊʊ
* Ƨƨ
* Ƽƽ
* Ʌʌ
* Ȝȝ
* Ʒʒ
* Ǯǯ
* Þþ
* ʘ
* ǀ
* ǁ
* ǂ
* ǃ

 |
| Digrafer | 
* CHch
* C'Hc'h
* DZdz
* DŽdž
* GBgb
* GĦgħ
* Ĳĳ
* LJlj
* LLll
* ḶḶḷḷ
* L·ll·l
* LYly
* NJnj

 |
| Spesielle tegn | 
* ¶
* °
* !
* ?
* ;
* %
* \*
* "
* '
* ©
* ®
* ɔ:
* ฿
* ¢
* €
* ₭
* £
* ₦
* $
* ₩
* ¥

 |
| Diakritiske tegn | 
* ´
* ˝
* `
* ^
* ˇ
* ˘
* ¨
* ¨
* ¸
* ~
* ˛

 |
Maleri fra et manuskript fra 1602
**Yoga-vasistha** (sanskrit: योग-वासिष्ठ) er en hinduistisk tekst, skrevet en gang etter 900-tallet. Teksten skildrer en samtale mellom fyrst Rama og vismannen Vasistha.

Samtalen er lagt til en fase i Ramas liv som foregår *før* hendelsene som skildres i Ramayana. «I denne teksten brukes fortellingen om guden Rama som en ramme for å fremme ideene til det religiøse tankesystemet Advaita vedanta», som er «et hinduistisk tekstfortolkningssystem som gir en ikke-dualistisk fortolkning av upanishadene. Advaita vedanta sier at det bare er én virkelighet, *brahman*, og at den er identisk med selvet, som i India ofte er forstått som innholdstom bevissthet».

Teksten er en viktig tekst innenfor yogatradisjonene, selv om dens monistiske verdensbilde adskiller seg markant fra det dualistiske verdensbildet i *Yogasutra*. Dette skyldes at yogaøvelser og meditasjon etterhvert ble en så sentral aktivitet innen hinduismen at den kom til å berøre flere svært ulike tradisjoner og skoler. *Yoga-vasistha* inneholder både veiledning i yoga-utøvelse, og fortellinger om kjente yogier.

Referanser
----------

1. ↑  Sitat og framstilling er fra Knut A. Jacobsens innledning til boken *Yoga*, 2004

Norsk utgave
------------

* *Yoga*. Utvalg og innledende essay av Knut A. Jacobsen ; oversatt av Knut A. Jacobsen, Kåre A. Lie og Rasmus Reinvang. Bokklubbene, 2004. LIII, 337 s. (Verdens hellige skrifter; 23). ISBN 82-525-5195-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC **·** NKC
 |
***The Highest Bid*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Jack Prescott og William Russell.

Handling
--------

Moren til Elise Burleigh planlegger å gifte vekk datteren sin med en velstående ektemann. Oliver Strong er en aksjemegler som møter Elise Strong, noe som resulterer i kjærlighet ved første blikk fra begge sider. De forlover seg raskt, til fru Burleighs tilfredshet. Men kort tid senere får Oliver Strong store problemer, på grunn av en økonomisk konspirasjon ledet av en annen skruppelløs operatør - ved navn Addison Grey.

Tapet blir et veldig stort nederlag for Strong, og ulykken hans gir hemmelig glede til hans økonomiske fiender For å ytterligere legge til Strongs problemer, klarer Mrs. Burleigh å overbevise Elise om å avbryte forlovelsen med Strong - på grunn av hans endrede økonomiske formue. Senere møter Strong en gammel onkel Jerry, en eksentrisk karakter, som leter etter gull i Eagle Canyon.

Skuespillere
------------

* William Russell som Oliver Strong.
* Charlotte Burton som Elsie Burleigh.
* Marie Van Tassell som moren til Elsie.
* Harry Keenan som Addison Grey.
* William S. Hooser som onkel Jerry.

Referanser
----------

1. ↑  THE HIGHEST BID

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Highest Bid* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Manchester-kode** er en metode for å kode signaler sendt over en linje der hvert bit er enten lavt og så høyt eller høyt og så lavt. Måten å kode på gjør at man ikke trenger en likespenningskomponent. Elektriske overføringer ved bruk av Manchester-koding kan derfor enkelt brukes sammen med galvaniske skiller.

Manchester-kode har fått navnet etter Universitetet i Manchester der det ble brukt til å lagre data på Manchester Mark 1 datamaskinen.

Manchester-koding brukes bl.a. i 10BASE-T Ethernet, til IR-protokoller og RFID, men krever mye båndbredde som gjør den mindre egnet for høye datarater.

Beskrivelse
-----------

Eksempel på Manchester koding
Dekoding av data sendt ved bruk av Manchester-kode:

```
originaldata  =  klokke   XOR   Manchester verdi
     0              0                 0
     0              1                 1
     1              0                 1
     1              1                 0

```

* Hvert bit sendes en bestemt tidsperiode.
* En `0` er uttrykt med en lav til høy overgang, og en `1` er en høy til lav overgang.
* Overgangen som angir verdien `0` eller `1` skjer midt i tidsperioden.
* Overgangen i begynnelsen av perioden angir ikke data.

Det finnes to motstridende metoder for angivelse av data. 
Den første ble publisert av G. E. Thomas i 1949 og ble etterfulgt av en rekke utgivere. Thomas' metode angir 0 som lav-høy og 1 som høy-lav. Den andre som også hadde flere utgivere, bl.a. William Stallings, angir 0 som høy-lav og 1 som lav-høy. Om man inverterer signalet bytter man altså fra den ene metoden til den andre.

Referanser
----------

1. ↑  LEKSJON 4 SIGNALER OG SYSTEMER Arkivert 8. desember 2015 hos Wayback Machine.

Mal:Bit-encoding
*For mannsnavnet, se Nader.*
*For musikkalbumet til Monograf, se Nadir (musikkalbum).*
Bildet viser forholdet mellom zenit og nadir.
Zenit og nadir
**Nadir** (fra arabisk نظير, *naẓīr*, «motsatt del, likebilde») er det usynlige punktet i verdensrommet, der en linje som trekkes fra en observatør, gjennom planetens sentrum og videre ut i verdensrommet treffer himmelhvelvingen på den andre siden av planeten. Punktet befinner seg derfor i en retning som er 180° motsatt av retningen til zenit, og som har elevasjon -90°.

Annen bruk av ordet
-------------------

Ordet brukes også billedlig på engelsk og en rekke andre språk som det laveste punkt i billedlig forstand (lavmål), for eksempel i et menneskets sinn eller følelsesutvikling, eller i en aktivitet eller en yrkeskarriere.

I matematikken brukes utrykket om det laveste punktet på en kurve, og i geografi for å beskrive et punkt på overflaten der overflaten i alle retninger ligger høyere. Uttrykket *nadir* kan også brukes om et himmellegemes laveste punkt, sett fra betrakterens synsvinkel, i dets tilsynelatende omløpsbane. Dette kan benyttes for å bestemme Solens posisjon, skjønt det er bare nøyaktig for en og samme breddegrad og bare mulig ved de lavere breddegrader.

Innen onkologien betegner *nadir* det laveste nivået av blodcelleantall mens pasienten gjennomgår behandling med cellegift. Diagnosen nøytropenisk nadir etter en cellegiftkur varer vanligvis i 7–10 dager.

Referanser
----------

1. ↑  *Encyclopædia Britannica*. 1911. s. 149. Besøkt 23. mars 2012.
2. ↑  Turner, Janice (1. desember 2007). «The lowest point in British journalism». *The Times*. Arkivert fra originalen 5. september 2008. Besøkt 23. mars 2012.
3. ↑  «Bone marrow suppression». *Chemotherapy Principles: An In-depth Discussion*. American Cancer Society. Arkivert fra originalen 21. juli 2010. Besøkt 5. mars 2013.
4. ↑  Le, Tao (2007). *First Aid For The USMLE Step 2 CK* (6th utg.). New York: McGraw-Hill Medical. s. 479. ISBN 9780071487955. Besøkt 23. mars 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Uppståndelsemonumentet i 2009
Monumentets plassering i *Monumenthallen*
**Uppståndelsemonumentet** (også kjent som *Uppståndelse* eller *Uppståndelsen* er en skulpturgruppe i bronse utført i 1928-1941 av John Lundqvist. Monumentet er oppført i midten av *Monumenthallen* utenfor *Hellige korsets kapell* ved Skogskrematoriet på Skogskirkegården i Stockholm, beskyttet som verdensarv og rikeinteresse.

Monumentet inkluderer skulpturer av seks individer, og motivet er kroppenes uppståndelse eller sjelenes oppvåkning og bevegelse mot lyset. Verket har blitt beskrevet som symbolmettet, typisk for det svenske 1930-tallet, med en religiøs følelse, og stilistisk en kombinasjon av klassisisme og ekspresjonisme.

Historikk
---------

Lundqvist ble inspirert av Albert Bartholomés monument *Aux mortes* ved kirkegården Père-Lachaise i Paris. Han stilte ut en figurdetalj fra det planlagte monumentet i 1928 på *Optimisternas salong* i Liljevalchs konsthall. På Stockholmsutstillingen 1930 ble det vist en forstudie i gips i full skala som en del av *Gravvårdsutställningen*, og allerede da ble dens oppstilling på Skogskirkegården planlagt. På skisser fra begynnelsen av 1930-tallet, kan man blant annet se skulpturen montert på en obelisk nede ved hovedinngangen. I sitt endelige forslag har Gunnar Asplund skapt en åpning i taket på forhallen og plassert skulpturen under den. Monumentet ble reist vinteren 1940-41, kort etter Skogskrematoriets innvielse.

Studier i form av byster i bronse på marmorsokkel ble skapt også av enkeltfigurer fra monumentet, og ble støpt ved Stockholms Konstgjuteri.

Referanser
----------

1. 1 2  Rudberg 1999
2. ↑  skogskyrkogarden.se Arkivert 17. april 2010 hos Wayback Machine.
3. 1 2  Bergmark 1982-1984
4. ↑  Sven Ivar Lind, red. (1940). «Skogskyrkogårdens nya krematorium». *Konstrevy*. Stockholm: 37-38. ISSN 0023-3617. Libris 8841706.
5. ↑  Bukowskis

Litteratur
----------

* Torsten Bergmark (1982-1984). "Johan (John) A Lundqvist". i Lager-Kromnow Birgitta. *Svenskt biografiskt lexikon.* Stockholm: Norstedt. sid. 372. Libris 9322393
* Eva Rudberg (1999). *Stockholmsutställningen 1930: modernismens genombrott i svensk arkitektur.* Monografier utgivna av Stockholms stad. Stockholm: Stockholmia förlag. sid. 160. Libris 7593286. ISBN 91-7031-079-3

| * v
* d
* r
Skogskyrkogården i Stockholm |
| --- |
| Bygninger og anlegg | Almhöjden også kalt Meditationslunden  • Skogskapellet  • Skogskrematoriet med Hoppets, Trons og Heliga Korsets kapell samt Monumenthallen  • Skogskrematoriet II  • Tallumpaviljongen  • Uppståndelsekapellet  |  |
| Annet | Uppståndelsemonumentet |
**Upside** var et norsk pyramidespill opprettet i 2003 og registrert på Belize. Selskapet ble ledet av Wiggo Marthinussen og Tor Hallaråker. Selskapet fikk størst utbredelse i Troms hvor den tidligere Tromsø-spilleren Gaute Helstrup var en av de mest profilerte ververne.

Upside tilbød sine medlemmer tilgang og distributørrettigheter til diverse web-baserte verktøy og tjenester, deriblant netthandel av telefoni, helsekost og musikk. I praksis hadde disse produktene liten tiltrekningskraft i konkurranse med langt bedre konkurrerende tjenester som i tillegg var gratis. I praksis var det inntektsmulighetene som tiltrakk medlemmene.

På kort tid vervet selskapet over 10.000 norske deltakere ved hjelp av løfter om høye inntekter. Omsetningen i selskapet skjedde ved kjøp og salg av virtuelle aksjer. Totalt ble det skutt inn over 70 millioner kroner i selskapet. Blant investorene var idrettslaget FK Senja.

I 2004 kollapset selskapet og de aller fleste deltakerne tapte sine investerte midler.

Etterspill
----------

I 2010 ble 3 personer dømt for ulovlig unndragelse av skatt fra inntekter ervervet gjennom Upside. Blant disse var en tidligere fotballspiller i Tippeligaen.

Tor Halleråker havnet i medienes fokus igjen i 2017 i forbindelse med at han hadde bistått en norsk forretningsmann til å investere over 40 millioner i brasilianske selskaper. Disse millionene hadde forretningsmannen hentet fra et selskap han var styreleder i uten å ha tilstrekkelig mandat til dette.

Referanser
----------

1. ↑  Upside-eiere casher inn 79 mill.? Hegnar Online
2. 1 2 3  Ser ikke spor av firmaene i Brasil - i Volda er de sponsorer Arkivert 8. desember 2017 hos Wayback Machine. nærnett.no
3. ↑  *Anders startet Upside i Troms*, Troms Folkeblad, 3. desember 2004
4. ↑  UPSIDE bli en vinner – Bli med på Nordens raskest voksende powerleg!! Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. ticktac.no
5. ↑  *Hekta på pyramidespill*, Troms Folkeblad, 25. november 2004
6. ↑  Upside – ny pyramidefarsott Hegnar Online
7. ↑  Etterforsker pyramidespill Avisa Nordland
8. ↑  *Idrettslag deltar i pyramidespill*, Troms Folkeblad, 26. november 2004
9. ↑  Idrettskjendis dømt etter pyramidespill Nettavisen
10. ↑  Skjulte millioner og tause aksjonærer Arkivert 8. desember 2017 hos Wayback Machine. nærnett.no
*Rete mirabile* hos en sau
**Rete mirabile** (latin «mirakelnett», flertall *retia mirabilia*) er områder i kroppen hos mange virveldyr der arterier og vener ligger svært nært hverandre i et nettverk. I en rete mirabile kan varme, ioner og gasser utveksles mellom arterielt og venøst blod.

Eksempler på steder med rete mirabile hos ulike dyr:

* klovdyr i Arteria carotis interna
* drøvtyggere i den ytre øyearterien (*Arteria ophthalmica externa*)
* kattefamilien i overkjevearterien (*Arteria maxillaris*)
* lorier i hender og føtter
* strålefinnede fisker i svømmeblæren
* pattedyr (inkludert menneske), kapillarnøstene (*glomerulus*) i nyrebarken

Funksjonen til disse organene er delvis ukjent, men retia mirabilia forekommer ofte hos dyr som graver, dykker eller henger i trær.

Hos strålefinnede fisker brukes rete mirabile til å fylle svømmeblæren med oksygen. Størjer og noen haier har en mye høyere kroppstemperatur enn vannet de svømmer i og bruker rete mirabile for å hindre varmetap gjennom kroppsoverflaten.

Vannlevende fugler har rete mirabile i leggene der arterielt blod som går til føttene kjøles ned av venøst blod som kommer fra føttene. Dette reduserer varmetap og gjør at for eksempel ender kan svømme med nakne føtter i råker på islagte vann.

Hunden har en rete mirabile i nakken. Når kroppen er varm, kjøles arterielt blod ned her før det når hjernen. Nedkjølingen skjer ved hjelp av venøst blod som er blitt kjølt ned ved at hunden peser.

Sjiraffen har retia mirabilia i halsen. De gjør at blodtrykket i hjernen ikke øker for raskt når sjiraffen senker hodet for å drikke.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
En **retarder** er en innretning montert på mellomakslingen på tyngre kjøretøyer. Bremsen kan betjenes med en hendel ved rattet slik at sjåføren kan koble inn bremsen ved behov. En type fungerer ved at en rotor festet på mellomakselen og en stator i form av en kraftig elektromagnet festet på chassiset av kjøretøyet lager motstand i rotoren når det settes strøm på magneten (telmabrems).[] En annen type fungerer ved at olje under stort trykk presses mot skovler på en rotor som sitter i et hus rundt mellomakslingen (voith retarder).[] De mer moderne typene av disse har vannkjøling fra radiatoren i bilen, da også bremser av denne typen er utsatt for varmgang. Alternativt er de kjølt ved at en del av rotoren er utformet som en vifte. 

Retarderen gir mulighet for mer langvarig bremsing enn de vanlige bremsene på hjulene i tillegg til bremsing med motoren. I lange nedoverbakker og med tungt lass er det fare for at bremsene går varme. Bruk av retarder i tillegg til motorbrems gir mulighet til å holde litt større fart i lange nedoverbakker.

Ved lange oppoverbakker må motoren gi mye energi som blir stillingsenergi ved å løfte hele kjøretøyet med lass oppover. Ved kjøring nedoverbakke, med samme høydeforskjell, frigjøres den samme energien. Dersom motoren ikke greier bremsingen og hjulbremsene går varme og mister effekten, er det fare for at et tungt vogntog får stor fart siden stillingsenergien omdannes til bevegelsesenergi med stor fart. 

I USA er det mange steder med lange utforbakker bygget en blindvei med oppoverbakke som lastebiler med utilstrekkelige bremser og stor fart kan redde seg inn på (kalt på engelsk *runaway truck ramp*).

Faren for varme bremser er grunnen til at lastebiler med tungt lass må kjøre sakte i lange nedoverbakker.
Little Haystack og Mount Haystack sett fra Mount Marcy
Kart over staten New York med Adirondack statspark i grøntMount HaystackMount HaystackKart over staten New York med Adirondack statspark i grønt
**Mount Haystack** (Høystakk-fjellet) ligger i fjellkjeden *Great Range* i Adirondack-fjella i delstaten New York i USA. Med sine 1512 meter er dette statens tredje høyeste fjell. Navnet kommer av formen på toppen.

Fjellet regnes som lite tilgjengelig, både fordi det er nokså bratt og fordi starten på oppstigninga ligger langt fra kjøreveg. I forhold til andre høye fjell i Adirondacks er Mount Haystack derfor lite besøkt av turgåere. Mot toppen er det et rundt kilometer-langt bratt strekk som går under betegnelsen «Devil's Half Mile».

Første kjente bestigning var i 1849 ved Orson Schofield Phelps og følge.

Eksterne lenker
---------------

* Mount Haystack på Peakbagger.com
* Mount Haystack på Summitpost.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS
 |
**Retha Marvine Warnicke** (født 1939) er en amerikansk historiker og professor ved Arizona State University. 

Hun tok en B.A. ved Indiana University, *magna cum laude*, i 1961. Deretter tok hun sin M.A. og Ph.D i henholdsvis 1963 og 1969 ved Harvard University. Hun ble i sitt juniorår medlem av Phi Beta Kappa Society, og i sitt seniorår fikk hun Listenfeldtstipendet som tildeles fremragende historiestudenter på lavere nivå. 

I 1965 og 1966 underviste hun ved Phoenix College. Hun var så foreleser ved Arizona State i 1966 og 1967. Etter å ha fullført sin doktorgrad vendte hun tilbake dit som foreleser fra 1969 til 1973. Warnicke ble så assistentprofessor i 1973, amanuensis i 1976 og professor i 1984. Hun var den første kvinnen som ble ansatt ved historieavdelingen på Arizona State University, og underviste det første kurset i kvinnehistorie ved lærestedet. På grunn av hennes lobbyvirksomhet ble flere kvinner, og menn med minoritetsbakgrunn, ansatt. 

Hennes spesialfelt er politikk og protokoll ved det engelske hoffet i Tudortiden, kjønnsspørsmåk i tidlig moderne tid (1400–ca. 1700) og jakobeiske gravskikker for kvinner. Hun har skrevet et stort antall artikler og bøker. Hennes så langt siste bok var *Mary, Queen of Scots* (2006), som har fått positiv mottagelse. 

Warnicke er mest kjent for sine kontroversielle teorier om Anne Boleyn, Henrik VIIIs andre kone. Hun presenterte disse i flere artikler i 1980-årene; disse er samlet under tittelen *Anne Boleyn's Childhood and Adolescence and Sexual Heresy at the Court of Henry VIII*. I 1989 kom boken *The Rise and Fall of Anne Boleyn: Family politics at the court of Henry VIII*.

Teorier om Anne Boleyn
----------------------

Hovedpoengene i hennes teorier om Anne Boleyn er:

* Anne ble ikke født omkring 1501 slik de fleste hevder, men sommeren 1507.
* Ryktene om at Anne hadde små defekter som en ekstra finger eller fingernegl er ikke sanne, ettersom de ikke ble nevnt før etter hennes død, og ingen som hadde møtt henne har nevnt dem.
* Viktigst er hennes påstand om at Anne aborterte et deformert foster i januar 1536, noe som fyrte opp under frykt om heksekunster og førte til henrettelsen i mai samme år.

Hennes teorier har blitt kraftig kritisert av andre historikere, spesielt Eric Ives og G.W. Bernard. Hun forsvarte sine argumenter i artikkelen *The Fall of Anne Boleyn Revisited* i 1993, men var da mindre insisterende enn tidligere. Hun antydet at Ives' teori om Annes fall som en følge av utenrikspolitikk og palassintriger var i for sterk grad basert på spanske kilder, og at hans teorier om hennes ungdomsår var latterlige. Hun var enda hardere mot Bernards antydninger om at hun kunne ha vært skyldig i utroskap i 1536. 

I Philippa Gregorys roman *The Other Boleyn Girl* stod det i en kommentar fra forfatteren at boken var basert på Warnickes forskning. Romanen presenterer et kraftig forvrengt bilde av hennes teorier, og Warnicke har tatt avstand fra romanen og måten den presenterer Boleynfamilien på.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** CiNii
 |
Et retinoskop brukes sammen med et phoropter for refraksjonsundersøkelse
**Retinoskopi** er en teknikk for å få et objektivt mål på den refraktive tilstanden til pasientens øyne. Med et **retinoskop** belyser en pasientens øye og observerer refleksen fra pasientens retina. Mens en beveger en linje eller et lyspunkt over pupillen observerer en de relative bevegelsene til refleksen. Deretter benyttes et phoroter eller en holder linser med forskjellige dioptrier foran øyet for å «nøytraliser» refleksen.

Retinoskop
Retinoskopi er spesielt velegnet for å foreskive korrektive linser for pasienter som ikke er i stand til å gjennomføre en vanlig subjektiv undersøkelse. Dette kan gjelde mentalt tilbakestående, pasienter med afasi eller barn. 

Det er også benyttet til å vurdere øyets accommodative evne (avstandsjuteringsevne/fokuseringsevne) og mulig latent langsynthet, hyperopi.

Retinoskop fungerer etter et prinsipp kjent som Foucaults prinsipp. I utgangspunktet indikerer dette at observatøren skal simulere uendelig avstand for å oppnå korrekt refraksjonsstyrke. Følgelig trekkes en styrke tilsvarende arbeidsavstanden fra den målte verdi.

Eksterne lenker
---------------

Om retinoskopi.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
Denne artikkelen omhandler fjellet i Palmer Land.  For fjellet i Ross Dependency, se Mount Hope (Ross Dependency).

**Mount Hope** er et massivt fjell med en høyde på 3239 meter over havet og er det sentrale og høyeste fjellet i Eternity Range, nord i Palmer Land på Antarktishalvøya. Det ble først sett fra luften og navngitt Mount Hope av Lincoln Ellsworth under flyturer 21. og 23. november 1935. Dette fjellet er ett av tre fjell i Eternity Range som Ellsworth kalte opp etter «tro, håp og kjærlighet» (Faith, Hope og Charity). Det er det høyeste fjellet på Antarktishalvøya.

I oktober 1936 ble fjellet kartlagt og gitt navnet Mount Wakefield av John Riddoch Rymill fra British Graham Land Expedition (BGLE). Fjellet ble så fotografert fra luften av United States Antarctic Service (USAs) i september 1940, og av Ronne Antarctic Research Expedition (RARE) i desember 1947. Etter nøye studier av rapporter, kart og bilder fra disse ekspedisjonene, i tillegg til mer landmåling av området av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) i 1960, ble konklusjonen at Ellsworths Mount Hope og Rymills Mount Wakefield er samme fjell. Mount Hope ble derfor det gjeldende navnet, mens Wakefield ble flyttet til Wakefield Highland like nordvest.

Fjellets høyde ble etter nye satellittmålinger i 2017 korrigert fra 2860 til 3239 moh. Det er dermed 55 meter høyere enn Mount Jackson som tidligere ble ansett for å være det høyeste fjellet på Antarktishalvøya.

Referanser
----------

1. 1 2 3  New satellite imagery reveals new highest Antarctic Peninsula Mountain British Antarctic Survey, 11. desember 2017
2. 1 2  «Mount Hope». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey. Besøkt 12. desember 2017.
3. ↑  Mount Hope SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Storbritannia). Katalognr. 6587
**Årsdøgntrafikk**, forkortet **ÅDT**, er i prinsippet summen av antall kjøretøy som passerer et punkt på en vegstrekning (for begge retninger sammenlagt) gjennom året, dividert på årets dager, altså et gjennomsnittstall for daglig trafikkmengde. 
ÅDT beregnes normalt ut fra trafikktellinger på ulike dager gjennom året. Tellepunkt med automatiske telleapparater beregner nøyaktig ÅDT. Tellinger kan også foretas på basis av antall passeringer av bomstasjoner.

*Virkedøgntrafikk* omfatter virkedager og beregnes på samme måte som ÅDT. *ÅDT-T* betyr årsdøgnstrafikk, tunge kjøretøy (registrert/tillatt totalvekt > 3,5 tonn). Dette er ofte en viktig parameter fordi tunge kjøretøy sliter mye på veibanen, selv om slitasjen øker meget sterkt med tyngden.

ÅDT danner grunnlaget for klassifisering av ny veg i vegnormalsystemet til Statens vegvesen (dvs. hvilken standard (bredde, utforming, sikkerhetskrav m.v.) vegen skal ha). ÅDT brukes også som et grunnlag for å kalkulere drift- og vedlikeholdsutgiftene på vegstrekninger, og behovet for omlegginger, utvidelser og standardendringer. Etter Vegdirektoratets forslag til nye norske veinormaler er det for eksempel satt en ÅDT-grense som utløser krav om 4-felts motorvei. Den er pr. 1. januar 2012 på ÅDT = 12 000.

ÅDT gir et ufullstendig bilde av transportarbeidet på veien – både fordi en bil med én person teller likt med for eksempel en buss med 50 eller 100 passasjerer, og fordi syklister og fotgjengere ikke medregnes. Sykkeltrafikk og gangtrafikk telles noen få steder.

Veiens ÅDT brukes – sammen med andel tunge kjøretøy, gjennomsnittsfart, stigning/fall, topografi, andelen piggdekk og andelen våt/tørr veibane til å beregne støyen langs veien, bl.a. ved uttegning av støykart.

Referanser
----------

1. ↑  Trond Foss m.fl.: 2010: Utredning av vegavgift for tunge kjøretøy. Sintef Teknologi og samfunn; Utredning av vegavgift for tunge kjøretøy Arkivert 24. september 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Du kan måle støyen / Klart du kan! - Norsk forening mot støy». *www.stoyforeningen.no*. Besøkt 13. mai 2022.
Nordsiden av Mount Joyce med Davidbreen
**Mount Joyce** er et markant, kuppelformen fjell, 1 830 moh. som ligger 15 kilometer nordvest for Mount Howard i Prince Albert Mountains i Antarktis, på sørsiden av Davidbreen. Det ble først kartlagt av Nimrodekspedisjonen (1907–09), som navnsatte det etter Ernest Joyce som var ansvarlig for lager, hunder, sleder og zoologiske samlinger på ekspedisjonen og som tidligere hadde vært med Discoveryekspedisjonen (1901-04). Joyce var også med i gruppen ved Rosshavet under Endurance-ekspedisjonen (1914-17).

Geologi
-------

Mount Joyce, sammen med de nærliggende nunataker, som Trio Nunataks, er restene av en høyslette fra juratida, og består av lava og doleritt, innimellom fundament av sandstein fra paleozoikum og mesozoikum. Lagene heller rundt 1-2 grader i vest.

Referanser
----------

1. 1 2  «Mount Joyce». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey.
2. ↑  Worner, G. (1992). «Kirkpatrick Lavas, Exposure Hill Formation and Ferrar Sills in the Prince Albert Mountains, Victoria Land, Antarctica». *Polarforschung*. 60: 87–90.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Årsetfjorden** er en fjordarm av Lekafjorden i Nærøysund kommune i Trøndelag. Fjorden strekker seg 14 kilometer nordøstover til Bogen og Valastraumen i bunnen av fjorden. Fjorden har innløp mellom Hestvikodden i øst og Gulholmen i vest og går først sørover under navnet Råsa. Ved Draglandsodden snur fjorden nordøstover. Her går også Gravvikvågen sørover til Gravvik. Fjorden går nordøstover på sørsiden av øya Austra. Midt inn i fjorden, på nordvestsiden, ligger gården Årset, som har gitt navn til fjorden.

Helt innerst i fjorden går grensen mellom Nord-Trøndelag og Nordland, og en liten del av fjorden ligger også i Bindal kommune. Bogen er en grend på Austra i Nordland og her ligger Valastraumen, et smalt sund, som går nordover til fjordarmen Valen i Kjella. 

Fylkesvei 771 går langs østsiden av fjorden og krysser Valastraumen før den går videre nordover på Austra. På vestsiden av fjorden ligger Fv523

Referanser
----------

1. ↑  Årsetfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Gottröra** er et lite sogn i Norrtälje kommune i Stockholms län i Sverige. Gottröra var egen kommune fram til 1952 da den ble en del av Skepptuna kommune. I 1967 ble Gottröra overført til Rimbo kommune, og har siden 1971 tilhørt området Norrtälje kommune. Ifølge det svenske folkeregisteret hadde *Gottröra församling*, det vil si sognet Gottröra, som er en administrativ inndeling, 713 innbyggere i 2006.

Flyulykken i Gottröra
---------------------

Gottröra ble særlig kjent etter 27. desember 1991 da et passasjerfly av typen McDonnell Douglas DC-9 fra flyselskapet SAS måtte nødlande på et jorde i bygda. Flyet var på vei fra Arlanda lufthavn til Warszawa via København, men begge motorene sviktet like etter avgangen, og flyet brakk i tre deler i styrten. Takket være innsatsen fra pilotene overlevde likevel alle de 129 personene ombord. Dette ble i flere medier verden over betegnet som et mirakel.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** GeoNames
 |
Den nyere, vestre Årstabron (til venstre) og den eldre østre Årstabron, sett fra Årstasiden, november 2012.
**Årstabroarna** er to parallelle jernbanebruer over Årstaviken i Stockholm. De to bruene har til sammen fire jernbanespor. Den østre, eldre brua (innviet 1929) er nå reservert for sørgående og den vestre, nyere brua (innviet 2005) for nordgående trafikk. Dette følger det svenske prinsippet med venstretrafikk på jernbane. Sporene nærmest midten er hovedsakelig beregnet for Stockholms pendeltåg, mens de ytre sporene benyttes til øvrig trafikk. På den vestre brua finnes også en gang- og sykkelvei. Bruene passerer over Årsta holmar.

Når Citybanan skal settes i drift i 2017 er det meningen at hver togtype skal ledes over hver sin bru. Den vestre Årstabron blir da trafikkert bare av pendeltog og den østre Årstabron bare av fjern-, regional- og godstog.

Siden 1986 er den eldre, østre Årstabron vernet som historisk bygning.

Referanser
----------

1. ↑  ««Ny bro leder tågtrafiken rätt in på Citybanan»». *Infrastrukturnyheter.se*. Conventus Media House. 24. november 2009. Arkivert fra originalen 18. november 2015. Besøkt 12. januar 2014.
2. ↑  «RAÄ:s bebyggelseregister: Lagskydd.». Riksantikvarieämbetet. Besøkt 12. januar 2014.
**Årsta** er en bydel i Söderort i Stockholm kommune. Hoveddelen ligger i bydelsområdet Enskede-Årsta-Vantör, resten ligger i bydelsområdet Södermalm. Årsta grenser til bydelene Södermalm, Södra Hammarbyhamnen, Johanneshov, Enskede Gård, Enskedefältet, Östberga og Liljeholmen. 

Årsta torg, i bygningen ligger bl.a. biblioteket, et teater og en kafé. Fotograf: Jordgubbe.

Historie
--------

Årsta gård, som har gitt bydelen sitt navn, er kjent fra så langt tilbake som middelalderen. Man tror at gården var eid av Birger jarl på 1200-tallet. Gårdens eiendommer omfattet i eldre tid også dagens Södermalm. 

Området ble kjøpt av byen allerede i 1905, og bydelen ble dannet i 1926, men like til inn på 1940-tallet var det stort sett bare kolonihager og noen mindre gårdsbruk. I 1939 begynte man å bygge i den østlige delen av området. 

Årsta sentrum ble innviet i 1953, og da var det meste av bydelen bebygd. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Iris Germanica
**Gottorfer Codex** (dansk: **det gottorpske kodeks el. codex**) er et blomsteratlas på fire bind som Frederik III av Slesvig-Holsten-Gottorp (1597–1659), hertug i den gottorpske delen i Slesvig og Holstein fikk utført i årene 1649–1659. De fire bindene inneholder 365 malte blader med mer enn 1200 planter. Samlingen omfatter bruks- og prydplanter. Den viser blant andet salvie, roser, tulipaner og iris.

Gottorfer Codex skulle dokumentere og kategorisere den varierte floraen i den barokke Nyværkhave ved Gottorp slott i Schleswig. Blomsterbildene ble utført av maleren Hans Simon Holtzbecker fra Hamburg. Samtlige bilder er malt på pergament med gouachefarver.

Holtzbecker arbeidet både i Slesvig og i Hamburg, hvor han fikk tilsendt kasser med blomster å male etter. Arbeidet stoppet da hertug Frederik døde i 1659 og bildene ble oppbevart som løse blader i slottets bibliotek. Etter den store nordiske krig kom verket til Den Kongelige Kobberstiksamling i København. De er innregistrert som «krigsbytte 1749».

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gottorfer Codex by Hans Simon Holtzbecker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Gottorfer Codex – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Statens Museum for Kunst om Gottorfer Codex
* Museum på Gottorp slott: Der Gottorfer Codex

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Kristie Moore** (født 22. april 1979), canadisk curlingspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2010 i Vancouver. 

Moore vant en olympisk sølvmedalje i curling for damer under 2010 i Vancouver. Hun var med på det canadiske laget som kom på andreplass bak Sverige. De andre spillerne på laget var Cheryl Bernard, Susan O’Connor og Carolyn Darbyshire.

Canada vant åtte kamper og tapte en i den innledende runden og var dermed kvalifisert for semifinalespill. Semifinalen vant de med 6 - 5 over Sveits men de tapte finalen til Sverige med 6 - 7.

OL-medaljer
-----------

* 2010 Canadas flagg Vancouver - Sølv Sølv - curling, damer Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristie Moore – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Kristie Moore – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Kristie Moore – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kristie Moore – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kristie Moore – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Kristie Moore – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Kristie Moore – World Curling Federation Rediger på Wikidata
**Malmberget** (finsk: *Malmivaara*, lulesamisk: *Málmmavárre*) er et tettsted i Gällivare kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 5 590 innbyggere.

På grunn av stedets gruvevirksomhet så har man måttet *flytte hele byen* - da fortrinnsvis til nabostedet Gällivare.

Malmberget er mest kjent for sine gruver. Malmutvinningen startet i 1741 på fjellet Illuvaara (lulesamisk:*Jiellevárre*), det fjellet heretter ble kalt Gellivare malmberg, og så bare Malmberget. Det første malmtoget ble lastet i 1888, det var begynnelsen på det store malmrushet som skulle komme til å forandre hele Malmfälten. I Malmberget var det arbeid å få, men ingen boliger – likheten med gullrushet i Nord-Amerika er slående. I Malmbergets første år bodde arbeiderne i koier som ble spikret sammen av brukte dynamittkasser.

Malmberget er også kjent for *Gropen* (egentlig *Kaptensgropen*), som deler tettstedet i to deler. Gropen ble dannet da man av sikkerhetsmessige årsaker rev bygninger i sentrum og deretter sprengte opp de gruvegangene som var under sentrum. I dag er gropen 250 meter dyp. 

Bebyggelse (blant annet de to kinoene Nordan og Roxy) og veier i det sentrale Malmberget er blitt revet / flyttet på grunn av rasfaren. 

I Malmberget ligger det store svenske gruveselskapet LKABs gruvemuseum. Der vises gruvebrytningens historie, fra malmens oppdagelse frem til våre dager. 

Malmberget hadde tidligere høyest befolkningstetthet i kommunen, men har de siste tiårene krympet i rask takt som en følge av at stadig større deler av samfunnet omfattes av det rasutsatte området og at det dermed oppstår boligmangel. Flere hundre leiligheter er revet / flyttet i løpet av de siste årene, blant annet boligområder som Bäckåsen og Tallbacka. Den siste tiden har flere frittliggende eneboliger blitt flyttet (på lastebil) fra Malmberget til et område mellom tettstedene Gällivare og Malmberget.

Kjente personer fra Malmberget
------------------------------

* Hilding Hagberg, partileder (SKP) (født i Gällivare, representerte Malmberget)
* Lina Andersson, langrennsløper

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 22. april 2016.

  


| * v
* d
* r
Gällivare kommune i Norrbottens län i Sverige |
| --- |
|  | Gällivare **·** Hakkas **·** Koskullskulle **·** Malmberget **·** Tjautjas/Cavccas **·** Ullatti |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** NKC **·** KulturNav **·** GeoNames
 |
Venturi 300 Atlantique
**Venturi** er en fransk bilprodusent. Venturi spesialiserte seg tidligere på sportsbiler og var egentlig planlagt til å være det franske svaret på Ferrari. Bilene skulle kjempe mot Ferrari, Porsche og Bugatti Sportsbilproduksjonen var mellom 1984 til midt på 1990-tallet. Deres mest kjente bilmodeller er Venturi Atlantique-serien, en sportscoupe med omtrent 250 hestekrefter.

Bilprodusenten produserte også biler til profesjonelle løp, blant annet til 24-timersløpet på Le Mans. De lagde også understell til Formel 1-biler. Løpsbilen deres var basert på Atlantique-modellene, og ble navngitt *400 GTR*

I 2001 kjøpte Gildo Pallanca Pastor, en monegask og millionær, Venturi og endret produksjonen fra sportsbiler til elektriske biler.

Referanser
----------

1. ↑   www.ouest-france.fr[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Venturi vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Tempelet *Venus Genitrix* i Cæsars forum i Roma
**Tempelet til Venus Genetrix** er et romersk tempel i Cæsars forum i Roma som i dag er i ruiner. Det er dedikert til romerske *Venus Genetrix*, gudinne for moderskap og familie. Det ble dedikert til gudinnen i år 46 f.Kr. av Julius Cæsar.

Beskrivelse
-----------

Tempelet ble bygget av solid marmor med åtte søyler (*octostyle*) på fasade på et hevet podium som stiger ved to mindre sideveis trapper. Tempelets skatter (nå forsvunnet for lenge siden) besto av en kultstatue av Venus foruten også statuer av Cæsar og av egyptiske  Kleopatra; tallrike kunstverker, inkludert greske malerier; seks samlinger med graverte edelsteiner og en brystpalte dekorert med perler romersk Britannia.

Historie
--------

Cæsar hadde først planlagt å bygge tempelet for *Venus Victrix*, men slaget ved Pharsalus i 48 f.Kr. utsatte byggingen. Han besluttet å dedikere sin eget tempel Venus Genetrix som mor av Aineias, betraktet som stamfar til *gens* Julia som Cæsar selv tilhørte. 

Tempelet ble bygget i 46 f.Kr. i byen Roma i det nye Forum til Cæsar. Det ble plassert ved enden av en lang inngjerding av forumet, en praksis som var lånt av romerne fra etruskerne og som senere ble et fast arkitektonisk trekk over hele Romerriket.

Området ble ødelagt av brann så tidlig som 80 e.Kr. Senere ble tempelet gjenoppbygget av keiser Domitian og restaurert av Trajan i 113 e.Kr.. De tre søylene som i dag er synlig er fra denne senere rekonstruksjonen.

Litteratur
----------

* Nagle; D. Brendan (2005): *The Roman World: Sources and Interpretation*. Pearson Education. ISBN 0-13-110083-1.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Temple of Venus Genetrix, Rome – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Temple of Venus Genetrix», *Forum of Julius*
* «The Temple of Venus Genetrix» Arkivert 29. august 2010 hos Wayback Machine. *Musei in Comune*, viser også en grafisk presentasjon av tempelet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Solfrid Andersen Dahle** (født 13. mai 1982 i Kirkenes) er en norsk tidligere fotballspiller fra Torvastad i Rogaland.

Karriere
--------

Hun startet karrieren i klubbene Torvastad og Haugar i Haugesund, før hun flyttet til Trondheim og startet på Byåsens kvinnelag i fotball.

Dahle har spilt 37 kamper for aldersbestemte landslag, og tok blant annet sølv i EM for U18-landslaget i 2001. I 2002 tok hun et ytterligere steg i karrieren da hun dro til toppserielaget Trondheims-Ørn hvor hun raskt spilte seg inn til fast plass på laget, og hun er i dag en av klubbens mest rutinerte, meritterte og benyttede spillere.

Dahle ble også tatt ut på A-landslaget under Bjarne Berntsens ledelse, og var fra sesongen 2008 kaptein på Trondheims-Ørn. 1. mai 2009 pådro hun seg en kneskade i bortemøtet med Fløya, men ble skadefri igjen til høstsesongen.

Dahle er gift med den tidligere hovedtreneren til daværende Trondheims-Ørn, Thomas Dahle. Av utdannelse er hun fysioterapeut.

Meritter
--------

**Med Trondheims-Ørn:**

* Seriebronse 2002
* Cupgull 2002
* Seriegull 2003
* Seriesølv 2004
* Seriesølv 2006
* Cupsølv 2010
* Cupsølv 2014

**Med U18-landslaget:**

* EM-sølv 2001

Referanser
----------

1. ↑  Fikk kjæresten til Ørn[*død lenke*] - Trondheims-Ørns hjemmeside

Eksterne lenker
---------------

* (no) Solfrid Andersen Dahle – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (de) Solfrid Andersen Dahle – Soccerdonna Rediger på Wikidata
* Profil på Trondheims-Ørns hjemmeside
Forenklet illustrasjon av solens utvikling, vist i Hertzsprung-Russell-diagrammet. Den dannes av en sammenfallende gassky (1), har deretter en sammentrekningsperiode som protostjerne (2) før den kommer inn i hovedserien (3). Når brinten i kjernen er oppbrukt, utvider den seg til en rød kjempe (4) og avstøter endelig sine ytre lag, mens kjernen faller sammen som en hvit dverg (5).
**Solens dannelse og utvikling** henger nøye sammen med solsystemets dannelse og utvikling, fordi de har felles opprinnelse, og fordi det er solens utvikling i tidens strøm som blir avgjørende for solsystemets skjebne. Solens levetid kan deles opp i flere faser:

Dannelsen av solen skjedde for 4,6 milliarder år siden ved en tyngdekraftmessig kollaps av en interstellar gassky. Denne kollapsen, i hvis forløp også dannet solens planeter, og den påfølgende sammentrekningsfasen, pågikk over ca. 50 millioner år, og solen gikk inn i sin nåværende tilstand. Den forblir i all hovedsak slik fram til den når en alder på ca. 11,7 milliarder år, da den vil omdannes til en rød kjempe. Etter en ustabil fase vil den i en alder av omkring 12,5 milliarder år bli en hvit dverg, muligens omgitt av en planetarisk tåke. Den vil forbli i denne fasen over milliarder av år, inntil den til slutt slokkes helt og blir en sort dverg.

Forløpet for solens dannelse og utvikling kan i dag med relativ høy grad av nøyaktighet simuleres i datamodeller. Dette er mulig fordi man har en inngående kjennskap til de fysiske lover som har vært, og er, gjeldende. Spesielt innen kjernefysikk har økt kunnskap medført forståelse av de prosessene som foregår i solen, og som vil endre den på en dramatisk og avgjørende måte i de senere faser av dens eksistens.

Solen og solsystemet tilhører Melkeveien, og den største av galaksene i vår vår lokale gruppe av galakser, Andromedagalaksen, nærmer seg Melkeveien med en fart på 120 km/s.

Referanser
----------

1. ↑  Fraser Cain (2007). «When Our Galaxy Smashes Into Andromeda, What Happens to the Sun? (no:*Når vår galakse støter sammen med Andromeda, hva skjer da med Solen?*)». *Universe Today*. Besøkt 16. mai 2007.
2. ↑  J. T. Cox, Abraham Loeb (2007). «The Collision Between The Milky Way And Andromeda (no:*Sammenstøtet mellom Melkeveien og Andromeda*)». *Montly Notices of the Royal Astronomical Society*. doi:10.1111/j.1365-2966.2008.13048.x. arXiv:0705.1170. Arkivert fra originalen 2. januar 2008. Besøkt 2. april 2008.

Portal: Astronomi