recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Astrid Ingebjørg Thalberg** (født Solheim 19. mai 1892 i Stavanger, død 18. juni 1930 på Haslum i Bærum) var en norsk forfatter og oversetter som sammen med ektemannen Olaf Thalberg skrev en lang rekke eventyr for barn.

Liv og virke
------------

Astrid Thalberg tok seminareksamen som lærer i Kristiania i 1915 ved Hansen og Lyches skole. I 1916–1918 hadde hun kontorpost i assuranseselskapet Norske Atlas, og i 1918–1919 var hun vikarlærer ved Skiens høiere almenskole. 

Sammen med ektemannen Olaf Thalberg utga hun fra 1925 en rekke eventyrbøker for barn, med i alt over 100 originaleventyr. Flere av disse utkom i England. Hun oversatte dessuten bøker fra dansk, svensk og tysk. I aviser og ukeblader bidro hun med eventyr, barnesider og mindre noveller, tidvis under psevdonymet *Titti Berg*. Hun skrev blant annet for *Urd*, *Hjemmenes vel* og *Skappels Magasin*.

Astrid Thalberg ble 23. juni 1930 bisatt fra Haslum kapell.

Familie
-------

Astrid Thalberg var datter av skolebestyrer Henrik Ludvik Solheim (1861–1935) og Anna Sofie Nilsdatter Hafstad (1861–1930). Hun ble 4. mai 1918 gift i Kristiania med dr. phil. og overlærer Olaf Marentius Thalberg. Hun var mor til sosialøkonom Bjørn Tahlberg og farmor til sivilingeniør og barnebokforfatter Kyrre Thalberg.

Bibliografi
-----------

### Bøker skrevet sammen med Olaf Thalberg

* 1925: *Peremann som fikk prinsessen og andre eventyr – nye norske barneeventyr*, illustrert av Eivind Nielsen, Damm, Oslo
* 1926: *Tvillingene i Lykkeland og andre eventyr – nye norske barneeventyr*, illustrert av Eivind Nielsen, Damm, Oslo
* 1927: *Prinsesse Gullstjerne og andre eventyr – nye norske barneeventyr*, illustrert av Eivind Nielsen, Damm, Oslo
* 1928: *Den forheksede kongekrone og andre eventyr – nye norske barneeventyr*, illustrert av Eivind Nielsen, Damm, Oslo
* 1929: *Ønskehatten og andre eventyr – nye norske barneeventyr*, illustrert av Eivind Nielsen, Damm, Oslo
* 1929: *Sagn og huldre-eventyr*, Damm, Oslo
* 1930: *Lykkeskillingen – nye norske barneeventyr*, Damm, Oslo
* 1931: *De syv prinsessene – nye norske barneeventyr*, illustrert av Vigdis Rojahn, Damm, Oslo

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten 1930.06.20*. Norge, Oslo. 1930. s. 10.
2. ↑  Skjønsberg, Kari (1970). *Eldre norsk barnelitteratur*. [Oslo]: Statens bibliotekskole. s. 38.
3. ↑  *Aftenposten 1930.06.20*. Norge, Oslo. 1930. s. 10.
4. ↑  *Firda 1918.05.04*. Norge, Vestland, Sunnfjord. 1918. s. 3.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 213–214. ISBN 8257900109.
* *Studentene fra 1914*. Oslo: Grøndahl. 1939. s. 304–305.

Portal: Litteratur
**Timaru** er en havneby med rundt 30 000 innbyggere i og rundt den tidligere byen Timaru City i det sørlige Canterbury på New Zealand. Området ligger ved kysten av Stillehavet 160 km sør for Christchurch og 200 km nord for Dunedin. Distriktet er fullt av åser som ble skapt av lavastrømmer fra den utdødde vulkanen Mt. Horrible som hadde utbrudd for flere tusen år siden. Det finnes derfor ingen gater i Timaru som er flate.

Det populære strandområdet Caroline Bay ligger nord for stedets store havneområde. Den nordlige industrielle forstaden Washdyke ligger ved hovedveien sør over, State Highway 8, som er hovedruten til Mackenzie Basin-området.

Timarukrateret på planeten Mars er oppkalt etter byen.

Timaru med utsikt over Caroline Bay
Navnet «Timaru» kommer fra Maori *Te Maru* og betyr «et beskyttet oppholdssted». Maori kanoer brukte stedet som et hvilested på den lange ferden opp og ned den østlige kystlinjen. I 1838 ble området bosatt av europeere som en hvalstasjon. Få mennesker bodde her før 1859 da skipet «Strathallan» ankom fra England med 120 immigranter. Disse menneskene opprettet to byer, Government Town og Rhodestown, som ble slått sammen i 1868.

I 1877 ble arbeidet med å anlegge en havn påbegynt. Denne førte etter hvert til at sand som ble vasket nedover kysten samlet seg på nordsiden av denne. Dette var begynnelsen på strandområdet som i dag er kjent som Caroline Bay som fremdels vokser.

Referanser
----------

1. ↑  «Subnational population estimates (urban rural), by age and sex, at 30 June 1996, 2001, 2006-18 (2018 boundaries)». New Zealands statistikkbyrå.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Timaru – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Timaru – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**«Hey Paula»** er en amerikansk sang, innspilt på plate av duoen Paul & Paula. *Paul* var sangens komponist og tekstforfatter Ray Hildebrand, en student ved Howard Payne College i Brownwood, Texas. *Paula* var Jill Jackson, niesen til eieren av pensjonatet, hvor Ray bodde.

Komponering og innspilling
--------------------------

Hildebrand skrev sangen, som opprinnelig hadde tittelen «Paul and Paula», og hentet inspirasjon fra Annette Funicellos hit «Tall Paul». Hildebrand og Jackson fremførte sangen på en lokal radiostasjon. Sangen ble snart populær nok for duoen til at den skulle forsøke å gjøre en profesjonell innspilling. De reiste til et studio i Fort Worth, Texas, og var heldige nok til å finne en produsent, Major Bill Smith, med studiotid, musikere som var booket og en manglende ledesanger. Han spilte inn deres versjon av sangen og utgav den på sin label LeCam Records, endret tittelen til «Hey Paula», kreditert Jill and Ray. Da platen ble en suksess, ble den plukket opp av det større Philips Records, som forandret navnet til Paul and Paula.

Svensk versjon
--------------

Gerda Arke har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Hej, Paula».

### Innspilling

Ann-Louise Hanson & Boris. Utgitt på EP-platen Metronome MEP 9098 i 1963.

Norsk versjon
-------------

Egil Hagen og Viggo Sandvik Hansen har skrevet norske tekster. Hagens versjon bærer tittelen «Hei Paula». Sandvik Hansens versjon heter «Hei Paulsen».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1963 | «Hei Paula» |  | Åse Thoresen og Lasse Hovd | Egil Hagen | Single | Triola TN-325 |
| 1986 | «Hei Paulsen» | *Musikk tel arbe'* | Vazelina Bilopphøggers | Viggo Sandvik Hansen | LP | Slagerfabrikken/Opal SLP 99007 |

Listeplasseringer
-----------------

Da sangen ble utgitt av Philips kom den inn på de nasjonale listene i slutten av 1962 og lå på førsteplassen både på Billboard Hot 100-listen og R&B-listen i 1963. Den frembrakte en oppfølgende Top 10-hit, «Young Lovers», og en serie med andre hits for duoen.

Referanser
----------

1. ↑
2. 1 2  Shannon, Bob (1986). *Behind The Hits:Inside Stories of Classic Pop and Rock and Roll*. New York: Warner Books. s. 112–113. ISBN 0-446-38171-3.
3. ↑  James, Gary. «Interview With Ray Hildebrand of Paul and Paula». Classicbands.com. Besøkt 17. november 2009.
4. ↑   Whitburn, Joel (2000): *Top Pop Singles 1955-1999*, Menomonee Falls, WI
**Carl Ferdinand Sandberg** (født 1. januar 1880 i Kristiania, død 1. september 1957) var en norsk diplomat.

Han var sønn av kjøpmann Fredrik Carenus Sandberg (1840–1893) og Louise Foyn Bruu (1850–1920), og bror til ingeniør Johannes Sandberg (1883–1961). 

Etter Oslo handelsgymnasium 1897 tok han examen artium 1902 og ble stud. jur. i 1904. Han dro imidlertid til Sfax i Tunis for å jobbe for Tunisfilialen av det norske *A/S Granvik*, så videre til Johannesburg i Sør-Afrika for en filial av det norske trelastfirmaet *Norwegian-African Co.* fra 1905. Fra 1905 til 1911 var han norsk konsul i Johannesburg. I 1911 fikk han seg jobb i Marokko og i 1912 var han tilbake i Tunis og jobbet for en filial av det norske *Essviks*. Så gikk han i 1915 over til å bli generalkonsul i Cape Town, men allerede i 1916 ble han utnevnt til direktør for Norges Oplysningskontor for Næringsveiene.

Han var handelsråd i Sør-Amerika 1918–1927 og chargé d'affaires og konsul i Buenos Aires 1927 til 1933. I 1931 ble han minister i særlig misjon til Uruguay, sendemann ved legasjonen i Buenos Aires 1933, ditto ved legasjonen i Rio de Janeiro 1935 og legasjonen i București 1938. På grunn av den andre verdenskrig ble han i 1941 tvunget til å forlate București og reiste da til legasjonen i Kairo. Han var der 1941–1946, var så ved legasjonen i Beograd fra 1946 med sideakkreditering til Budapest fra 1947. Han fikk avskjed i nåde i 1948. 

I 1919 giftet han seg med Minnie Katharine Hall (1886–1970).

Minister Sandberg fikk i 1933 St. Olavs Orden, og hadde også flere utenlandske, som den svenske Vasaordenen, den peruanske Solordenen, han var storoffiser av den brasilianske Sydkorsordenen, den portugisiske Kristusordenen og den tyrkiske Iftikhar-ordenen.

Referanser
----------

1. ↑  Sandberg, Carl Ferdinand i Hvem er Hvem 1948.
2. ↑  Dødsdato hentet fra gravferdsetaten i Oslo
3. ↑  Sandberg, Carl Ferdinand i Hvem er Hvem 1930.
4. ↑  Disse afrikanske selskaper som Sandberg var ansatt i er nevnt i Afrikanske selskaber, Ill. norsk konservationsleksikon av 1907, bind I, s. 119.
5. 1 2  *Dødsfall* i VG den 2. september 1957.
6. ↑  Konas og brorens dødsår er hentet fra gravferdsetaten i Oslo, de også.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Christian Østmo** (født 1851 på Jømna, død 1920 samme sted), var ingeniør, industrigrunlegger av Kverndalen Brug AS.

Bakgrunn
--------

Christian Østmo var født og oppvokst på gården Østmo i Kverndalen Jømna i Elverum. Han fikk sin læretid hos John Enger som var møbel og trappesnekker. Senere reiste han over til England og utdannet seg som ingeniør i tekniske fag. Dette skulle bli starten på en lang karriere som utviklet seg til å bli en industrigrunlegger av Kverndalen Brug på Jømna som fortsatt den dag i dag preger Elverum som industrikommune.
Han startet med smie og utviklet bedriften senere til å gjelde mølle, mekanisk verksted, snekkerverksted og et moderne støperi. Dette ga grunnlaget for mange arbeidsplasser for Kverndalen som en industribygd og tettsted som senere har hatt stor betydning for etablering av andre industribedrifter helt opptil 1980-årene.

I 1893 gikk Kverndalen Brug AS konkurs, broren Ole Østmo kjøpte konkursboet og solgte noen år senere bedriften til et Oslo firma som etablerte Jømna Brug AS i år 1900. Jømna Brug er fortsatt en viktig hjørnesteindbedrift med sine 35 ansatte.

Referanser
----------

1. ↑   A/S Jømna brug i 50 år, side(r) 84[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 27. oktober 1920[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Årbok for Elverum 1990, Kari Lintoft ISBN 82-991342-4-2
* Jømna Brug AS
* Østmo-Arkivet
* Østlendingen om Kverndalen
* Minnene etter Kverndalen Brug[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Dyrtid** er en økonomisk situasjon der etterspørselen etter viktige varer er større enn tilgangen, slik at prisene stiger uvanlig mye.

I Norge er begrepet i særlig grad brukt om situasjonen under og like etter første verdenskrig. I tida fra 1914 til 1920 blei levekostnaden for en vanlig familie mer enn tredobla. «Kamp mot dyrtida» var da en sentral parole for arbeiderbevegelsen. Blant annet var det 6. juni 1917 40 000 i demonstrasjonstog mot dyrtid i hovedstaden. Nasjonalt deltok opp imot 300 000 i streiker på initiativ fra Landsorganisasjonen. Regjeringa bevilga 84 millioner kroner i direkte dyrtidshjelp, og på flere arbeidsplasser fikk arbeiderne gjennomslag for krav om dyrtidstillegg.

I desember 1918 møttes Stortinget til en ekstraordinær sesjon (overordentlig storting) blant annet for å drøfte dyrtidsspørsmål og vedta dyrtidstillegg til offentlig ansatte.

I seinere tider er begrepet inflasjon mer brukt, mens dyrtidsbegrepet tidvis brukes agitatorisk. Blant annet blei det rundt 1970 knytta til kampen mot norsk medlemskap i EEC (det seinere EU), da en av motstandsorganisasjonene tok navnet Arbeiderkomiteen mot EEC og dyrtid.

I 2022 ble ordet *dyrtid* tatt i bruk igjen da det ble en unormalt kraftig prisstigning, særlig på strøm, drivstoff og mat. En rapport fra Forbruksforskningsinstituttet SIFO i august 2022 viser at matvareprisene i Norge steg med 10,4 prosent fra juli 2021 til juli 2022. Statsminister Jonas Gahr Støre uttalte i Stortinget 25. oktober 2022: «Det er energikrise. Det er dyrtid. Det rammer de mest sårbare, i Europa, og samtidig – sårbare mennesker i land som nå opplever sult og livstruende mangler.»

Se også
-------

* Dyrtidsaksjonen 1917
* Norge under første verdenskrig

Referanser
----------

1. ↑  Definisjon i *Det Norske Akademis ordbok*; besøkt 18. mars 2020.
2. ↑  Thomas Olsen: «Varemangel og dyrtid», på Norsk digital læringsarena; besøkt 18. mars 2020.
3. ↑  Kristian Steinnes: «Kjempet mot dyrtid og vareknapphet», *Morgenbladet* 5. februar 2018; besøkt 18. mars 2020.
4. ↑  Stenografiske referater fra det overordentlige storting i 1918; besøkt 19. mars 2020.
5. ↑  Poppe, Christian; Kempson, Elaine (2022). «Dyrtid under oppseiling II. Husholdenes økonomiske trygghet i 2022». Forbruksforskningsinstituttet SIFO, OsloMet. Besøkt 6. desember 2022.
6. ↑  Statsministerens kontor (25. oktober 2022). «Statsministerens redegjørelse for Stortinget om krigen i Ukraina og den sikkerhetspolitiske situasjonen». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 6. desember 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Liberty** er en by i Waldo County i Maine i Amerikas forente stater. I år 2000 hadde byen 927 innbyggere.

Geografi
--------

Byen har et areal på totalt 113,3 km². 14,54 % er vann.

Demografi
---------

I år 2000 var det 927 mennesker, 361 husholdninger, og 258 familier i byen. Det er 674 hus med en tetthet på 10,0/km².

Av de 674 husholdninger hadde 35,9 % barn under 18, 56,1 % var gift. Den gjennomsnittlige alderen var 39 år.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Liberty, Maine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** GNIS
 |

1. ↑  ; *United States Census 2010*; Herausgeber: Bureau of the Census; besøksdato: 10. mai 2022.
Sykkelryttere utnytter slippstrømmen ved å kjøre tett, som også kalles *å sitte på hjul*.
Et **dragsug** eller en **slippstrøm** er en turbulent vake, et punkt eller område med lavere trykk enn omgivelsene som oppstår bak et objekt når det beveger seg gjennom en fluid (for eksempel luft). Den oppstår på grunn av at objektet i bevegelse tvinger partiklene i luftens molekyler fra hverandre. Ettersom disse ikke samles igjen med en gang etterpå oppstår det et lite undertrykk bak objektet som er i bevegelse.

På vegen
--------

Slippstrøm kan brukes for å konservere energi. Slippstrøm utnyttes blant annet i sport, eksempelvis i sykling og motorsport hvor man kan legge seg tett bak en forangående deltaker for å bli «tauet» og dermed spare energi eller få større fart siden man ikke selv behøver å «brøyte» luftmolekylene på samme måte. For en syklist anslås det at man på denne måten kan spare omtrent 30% av sin egen energi.

I motorsport, som for eksempel Formel 1, utnyttes slippstrømmen til forbikjøring på rettstrekker ved at bilen som ligger bak får mindre luftmotstand og kan hente større hastighet som kan brukes til forbikjøring. I svinger vil vaken som slippstrømmen skaper derimot gjøre at bilen som ligger bak får mindre nedoverkraft fra vingene, som gjør det vanskelig å ligge tett på bilen foran.

Fly
---

I flytrafikken kan slippstrømmen fra et fly skape turbulens for et annet fly som flyr inni denne slippstrømmen. Dette kan være av flere årsaker til turbulens, og kan føre til ulykker.

Ved tauing av seilfly med slepefly er det vanlig at flyet som ligger bak plasserer seg litt over eller under slippstrømmen.

I naturen
---------

I naturen utnyttes slippstrømmen av fugler eksempelvis ved at de flyr i bestemte formasjoner slik at luftmolekylene brøytes for fuglen bak. Mønsteret på slippstrømmen fra flaggermusvinger har blitt studert.

Referanser
----------

1. ↑   Cykling: Vinden er den hårdeste modstander
2. ↑  «Hva forårsaker turbulens?». *KLM Blog*. 27. september 2018. Besøkt 14. september 2022.
3. ↑  Jensen, Margit Lundø; FacebookTwitterLinkedin, Ing dk25 mars 2017-16:53 (25. mars 2017). «Passerende fly skaper turbulens. Flere hundre ganger har det gitt flyvere problemer». *Tu.no*. Besøkt 14. september 2022.
4. ↑  «Norges luftsportforbund - INSTRUKTØRHÅNDBOKEN Kapitel: 02 Dato: 2019-04-01 ØVELSER I FLYSLEP» (PDF).
5. ↑  Strande, Mona (6. februar 2007). «Skal det være et flaggermus-fly?». *Tu.no*. Besøkt 14. september 2022.
Det 14. århundre relikvie av St Iestyn i St Iestyn's Church, Llaniestyn
**Iestyn** (noen ganger skrevet **Iestin** eller den latinske form **Justinus**) var en walisisk eremitt og forkynner i det 6. eller 7. århundre som er ble saligkåret som en helgen. Han etablerte to kirker, en i Gwynedd, og en annen i Anglesey, begge i Nord-Wales.

Liv og minne
------------

Det er ikke registrert når Iestyn ble født eller døde. Ifølge noen kilder levde han i det tidlige 6. århundre;. I henhold til andre, var han aktiv i det 7. århundre. Han sies å ha vært sønn av Geraint ab Erbin, en hersker over Dumnonia (et keltisk rike i det som nå er sørvest-England). Hans brødre var Cador, Hertug av Cornwall, og Cyngar (en annen helgen hvis relikvie finnes i kirken i Llangefni, Anglesey). Iestyn var en eremitt og forkynner som trolig var tilhenger av Anglesey Saint Cybi som grunnla to kirker i Nord-Wales: én i Llaniestyn, Gwynedd, og en annen (St Iestyn's Church, Llaniestyn) i Anglesey. Anglesey kirken bygget i det 14. århundre inneholder dukke, hugget i stein av ham iført en hette og en kappe med en brosje som holder en stav i sin høyre hånd og en rull med inskripsjoner i sin venstre. Denne inskripsjon er på latin og sier at Iestyn ligger her og oppgir også navn på de som ga ham rullen. Det kan opprinnelig ha vært brukt som et minne om en Helgen. Han kan også ha grunnlagt kirken i St Just i Roseland, i det som i dag er en del av Cornwall, innen hans fars sfære og han kan også vært knyttet til en kirke i Bretagne, i Nord-Frankrike.

Hans minnedag er ikke inkludert i walisiske kalendere over helgener, men var markert i han kirke i Anglesey som 12. april og 10. oktober, og i hans kirke i Caernarfonshire den 10. oktober.

Se også
-------

Andre Anglesey hellige som feires i lokale kirker omfatter:

* St. Cwyllog på St Cwyllog's Church, Llangwyllog
* St. Eleth på St Eleth's Church, Amlwch
* St. Peulan på St Peulan's Church, Llanbeulan
* St. Tyfrydog på St Tyfrydog's Church, Llandyfrydog

Referanser
----------

1. ↑  Williams, Robert (1852). *Enwogion Cymru: A biographical dictionary of eminent Welshmen, from the earliest times to the present, and including every name connected with the ancient history of Wales*. W. Rees. s. 238. Besøkt 14. juni 2010.
2. ↑  Jones, Geraint I. L. (2006). *Anglesey Churches*. Carreg Gwalch. s. 107–108. ISBN 1-84527-089-4.
3. ↑  Haslam, Richard; Orbach, Julian; Voelcker, Adam (2009). «Anglesey: Llanddona». *The Buildings of Wales: Gwynedd*. Yale University Press. s. 145. ISBN 978-0-300-14169-6.
4. ↑  Baring-Gould, Sabine (1907). *The lives of the British Saints : the Saints of Wales and Cornwall and such Irish Saints as have dedications in Britain*. Honourable Society of Cymmrodorion. s. 293–295. Besøkt 14. juni 2010.
**Otto Christian Malterud** (født 20. mai 1915 i Kristiansand, død 13. mars 1984) var en norsk diplomat.

Han var sønn av grosserer Arnt Olaf Malterud (1883–1968) og Ingeborg Mykland (1882–1952). Etter examen artium 1934 og cand.oecon. 1937 var han handelsredaktør i *Tidens Tegn* 1938–1941 før han i 1942 fikk jobb som sekretær ved legasjonen i Stockholm der han etter å i 1945 ha giftet seg med Inger Næstvold (født 1919), var finansattaché 1945–1949. Så var han handelsråd ved den norske delegasjon til Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling 1949 og byråsjef 1951, handelsråd ved Norges ambassade i London 1952–1955 og Dublin fra 1954.

Han var administrerende direktør i Norges Eksportråd 1955–1971 og derfor med i flere titalls utvalg og delegasjoner. Men, han var kun på permisjon fra UD. Fra 1971 var han ambassadør ved Norges ambassade i Haag og var til 1978, da han returnerte til UD og Oslo som spesialrådgiver inntil han ga seg i 1982. Han var formann i Norge-Amerika Foreningen fra 1971 og kommandør av St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. ↑  Malterud, Otto Christian i Hvem er Hvem 1973.
2. ↑  Elsa Askeland, *Eksporttoppen*, et helsides intervju i VG den 25. april 1970.
3. ↑  Nekrolog i Aftenposten den 19. mars 1984.
4. ↑  Dødsdato fra gravferdsetaten i Oslo

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Christian Richardt** (født 25. mai 1831 i København, død 18. desember 1892 i Vemmetofte) var en dansk prest, dikter og høyskoleleder (1831–1892). Han ble student i 1848 og teologisk kandidat i 1857. Allerede mens han studerte ble han kjent som dikter, han skrev dikt og skuespill. Etter fullført utdannelse drog han på en lengre utenlandsreise og besøkte blant annet Palestina. Fra 1866 til 1871 var han forstander på Tune Højskole. I 1872 ble han så kapellan i Store Heddinge, i 1876 sokneprest i Ørsted på Fyn og i 1886 sokneprest i Vemmetofte på Sjælland, hvor han ble til han døde i 1892.

Richardt har skrevet librettoen til operaen «Drot og marsk».

I Norsk Salmebok
----------------

Hans mest kjente dikt er salmen *Alltid freidig*, som opprinnelig var en del av syngespillet «Tornerose» som han gav ut i 1868. Der synges sangen av væpneren etter at han har forsert tornehekken og kommet inn i slottet. Den er tatt inn i *Norsk Salmebok* som nr. 416. To andre av hans tekster har også fått plass i Norsk Salmebok. Det er nr 338, *Du som freden meg forkynner* og nr. 663, *Du som veien er og livet*. Han er også representert med fire salmer i *Norsk salmebok 2013*.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 5. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Richardt,\_Christian, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 18. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Ivar Holsvik: *Salmediktere i våre salmebøker* 1950 side 117 – 121 «Ernst Christian Richardt»
* Anne Kristin Aasmundtveit: *Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok* 1995 side 94, nr. 436 «Richardt, Ernst Christian»

Eksterne lenker
---------------

* Kalliope Dikt, etc.
* Biografi på Arkiv for dansk litteratur
* Dansk biografisk Lexikon / XIV. Bind. Resen – Saxtrup /

Portaler: Litteratur | Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CiNii **·** KulturNav **·** MusicBrainz **·** Hymnary
 |
**Hans Bagger** (født 23. august 1646, død 30. august 1693) var en dansk teolog, prest og biskop.

Skolegang og studier
--------------------

Hans Baggers foreldre var Ole Bagger og Maria Lauridsdatter. Han ble født i Lund i Skåne, som på den tiden var dansk, og begynte i 1656 på latinskolen i byen. I 1663 studerte han videre på Københavns Universitet, men ble oppfordret av Peder Winstrup til å studere videre på universitetet i Greifswald, som den gang ble styrt av Sverige. Etter et halvt år reiste han videre og fortsatte sine studier ved universitetet i Rostock. Han fikk reisestøtte av professor Hans Wandal og drog i 1666 til Wittenberg for å studere under Abraham Calovius. 

Deretter (i 1669) reiste han hjem til Lund, hvor han tok magistergrad. Han fikk så en professorstilling i filosofi, og han ble konrektor ved universitetet i Lund. I 1672 reiste han på ny ut for å studere. Denne gang til Oxford og Cambridge i England for å studere østerlandske språk. Han hadde også studier i Holland.

Biskop over Sjælland
--------------------

I 1674 ble han kalt hjem for å bli stiftsprost og prest ved Vår Frue kirke i København av Christian V. Han giftet seg 12. november 1674 med Margrethe Schumacher, søster til Peder Griffenfeld. Året etter ble han utnevnt til biskop over Sjællands stift, 29 år gammel.

Administrator og liturg
-----------------------

I hele sin virksomhet ivret Hans Bagger for en streng luthersk rettroenhet, og for at Danmark-Norge skulle være et rent luthersk land. Da katolikkene forsøkte å få innpass i landet, stod Hans Bagger i spissen for motstanden. Han brevvekslet med kardinal Albani, som seinere ble Clemens XI. Han motarbeidet også de reformerte.

Som biskop deltok han i arbeidet med revisjon av «Danske Lovs 2. bog», og han var med i en ny revisjon av kirkeritualet som kom ut i 1685. På hans tid var det mange bededager i kirkeåret, og han fikk samlet dem til en felles bededag på 4. fredag etter påske. Det var Hans Bagger som skrev bededagsbønnen. 

I 1688 utgav han ny alterbok, en håndbok for prestene. I fortalen forsvarer han nødvendigheten av et kirkelig ritus.

Referanser
----------

1. 1 2   Svenskt biografiskt lexikon, «Hans Bagger», Svensk biografisk leksikon-ID 19009[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Hans\_Bagger\_-\_biskop[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 15727311n[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Runebergprosjektet: Salomonsens konversationsleksikon


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Hans Wandal** | **Biskop i Sjælland**(1675–1693) | Etterfølger:**Henrich Bornemann** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Danmark
**Hans Piper** (født 15. august 1703 i Randers, død 17. mars 1776) var en dansk lege. Piper ble født som sønn av hospitalsforstander Johan Peter P. og Karen Pedersdatter og han studerte medisin i Halle hos Professor Joh. Juncker, sentral representant for datidens pietistiske legevitenskap og avla der i 1731 medisinsk doktorgrad. 

Noe senere flyttet han til København hvor han i 1746 ble utnevnt til hofflege, i 1750 til kongelig livlege. I 1768 ble han utnevnt til etatsråd. Piper ble i 1768 avløst av Johann Friedrich Struensee som livlege for den sinnslidende Christian VII da kongens forestående store utenlandsreise ble ansett å være en for stor byrde for den aldrende legen.

Hans Piper giftet seg i 1734 med Magdalene Holst, død 14. mai 1776. Piper utmerket seg ikke vitenskapelig, men ble ellers av samtidige ansett som en hederlig mann og ble omtalt som «en af de redeligste, mest velsindede og tjenstvillige paa Jorden».

Eksterne lenker
---------------

* Hans Pipers biografi, fra *Dansk biografisk Lexikon*

Portal: Danmark
**Nikolas Kuvung** (født 1140, død 1217) var en norsk høvding av Giskeætten. Han spilte en viss rolle i borgerkrigstiden i Norge som tilhenger av kong Magnus Erlingsson.

Nikolas var sønn av Pål Skofteson på Giske og dermed sønnesønn av korsfareren Skofte Ogmundsson. I borgerkrigstiden var Nikolas kong Magnus Erlingssons lendmann. Etter kongens død i 1184 synes han å ha trukket seg tilbake fra det politiske liv. I stedet trådte hans sønn Pål Flida frem som en tilhenger av Skule jarl.

I Magnus Erlingssons saga fortelles det at Nikolas var den som fanget Harald, sønn av Sigurd Munn og dennes kusine, Sigurd Jorsalfares datter Kristin Sigurdsdatter. Nikolas førte Harald til Bergen og utleverte ham til Erling Skakke, far til kong Magnus og Haralds stefar. Erling Skakke ønsket ikke at stesønnen Harald skulle true hans sønns krav på tronen, og lot Harald halshugge på Nordnes i Bergen.

Kilder
------

* *Nordisk familjebok. Uggleupplagan*. Bd. 2 (1904), «Arnmödlingarna»

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Cæcilia** (død etter 1439) var hoffdame hos dronning Filippa av England (Philippa, 1394–1430) samt elskerinnen til kong Erik av Pommern (1382–1459).

Etter dronning Philippas død i 1430, innledet hun et forhold til kong Erik. Forbindelsen omtales som allmen kjent hvilket kan ses av riksrådets klageskrift mot Erik. Ifølge en overlevering fra historikeren Arild Huitfeldt, ga Oluf Axelsen Thott henne en gang tre slag med sitt sverd og «befol hende at sige hendes Herre, at hun en Gang skulde skille ham ved Danmark». Kong Erik var tilsynelatende også innblandet i en konflikt med Thott.

Cæcilia opptrådte lojalt overfor sin herre, og fulgte ham etter avsettelsen først til Visby på Gulland (Gotland) og siden til Pommern. I kartusianerklosteret Marienkron ved Rügenwald finnes opptegnelser om henne og kong Erik fra 1450-tallet. Hun omtales i begynnelsen ved sitt navn, siden som «uxor regis» og til sist med tittelen «domina Cecilia regina». Dette kunne tyde på at forbindelsen med Erik til sist var blitt legitim.

Referanser
----------

1. ↑  *Cæcilia*, Dansk biografisk Lexikon
2. ↑  Carlsson, Gottfried: *Erik av Pommern*, Svenskt biografiskt lexikon. Besøkt 5. mai 2013[*død lenke*]

Portal: Danmark
**Thomas Valentin «Valla» Aass** (født 28. april 1887 i Kristiania, død 14. august 1961 i Oslo) var en jurist, og gjorde karriere innen Utenriksdepartementet og diplomatiet. Han var også seiler og sportsmann.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Aass begynte som student i 1905, og ble cand. jur. i 1911.

### Karriere

Han var deretter bygfogedfullmektig i Fredrikstad i årene 1912 - 1915, før han begynte i Utenriksdepartementet.

I departementet avanserte han og ble fungerende byråsjef i 1920. Året etter ble han konstituert konsul i Barcelona. I 1922 ble han så fungerende legasjonsekretær i London, og året etter visekonsul.

I årene 1930 - 1934 var han legasjonssekretær i Stockholm og Kaunas, deretter byråsjef i UD. Han ble handelsråd ved legasjonen i Stockholm i 1940, og legasjonsråd fra 1943. Etter krigen ble han i 1946 generalkonsul i Göteborg.

### Seilersport

Aas deltok i OL 1912 i Stockholm. Han ble olympisk mester med den norske båten «Taifun» som vant 8-metersklassen. Mannskapet på båten besto av Aass, Thoralf Glad, Andreas Brecke, Thorleiv Corneliussen og Christian Jebe. Det var sju båter i 8-metersklassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. Sammenlagt kom den svenske båten «Sans Atout» på andreplass og den finske båten «Lucky Girl» tok bronse.

OL-medaljer
-----------

* OL 1912 Sveriges flagg Stockholm - Gull **Gull** i seiling, klasse 8 meter Norges flagg Norge

Referanser
----------

1. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune
2. ↑  Hvem er hvem. 1948

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thomas Aass – Olympedia Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Cody** er en by i nordvestre Wyoming og county seat i Park County i Wyoming i USA. 
Den er oppkalt etter oberst William Frederick «Buffalo Bill» Cody som bidro til etableringen av den opprinnelige byen her. Befolkningen var på 9.520 ved folketellingen i 2010.

Cody betjenes av Yellowstone Regional Airport.

Kultur og severdigheter
-----------------------

Turisme er den viktigste næringen i Cody, med mange besøkende til de historiske westernmiljøene og Yellowstone National Park. Byen har flere kunstgallerier og en aktiv kunstscene. Westerntemaet går igjen i flere lokale evenementer.

*Buffalo Bill Center of the West* er et sentralt beliggende museum i byen som har sammenlagt fem forskjellige museer, Draper Natural History Museum, Plains Indian Museum, Cody Firearms Museum, Whitney Western Art Museum og Buffalo Bill Museum.

Old Trail Town er et restaurert 1800-tallsmiljø i Cody med over 25 historiske bygninger.

Cody kaller seg *The Rodeo Capital of the World*. Amatørrodeoen Cody Nite Rodeo holdes hver kveld fra 1. juni til 31. august. Cody Stampede Rodeo er en større profesjonell rodeo som har vært avholdt hvert år siden 1919 fra 1. til 4. juli.

Næringsliv
----------

Foruten turisme er møbelproduksjon og utvinning av olje og gips viktige næringer i området. Den største offentlige arbeidsgiveren er det lokale skoledistriktet.

Kjente innbyggere
-----------------

* William Frederick *Buffalo Bill* Cody (1846–1917), soldat, bøffeljeger og artist.
* Eric Bischoff (født 1955), wrestlingartist, ordførende for World Championship Wrestling.
* Jackson Pollock (1912-1956), kunstner.
* Alan K. Simpson, republikansk politiker, senator for Wyoming 1979–1997.
* Milward L. Simpson, republikansk politiker, Wyomings guvernør 1955–1959 og senator for Wyoming 1962–1967.

Referanser
----------

1. ↑  «Find a County». National Association of Counties. Arkivert fra originalen 31. mai 2011. Besøkt 7. juni 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cody, Wyoming – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Luis Pascual Chauca Navarro** (født 17. mai 1960 i Pusucana i Peru, død 28. juli 2020) var en peruansk politiker. Da han døde var han distriktsordfører i Pucusana.

Liv og virke
------------

Luis Chauca Navarro var sønn av Manuel Natividad Chauca Valcazar og Margarita Navarro de Chauca. Han gikk på grunnskolei hjembyen og videregående i *Gran Unidad Escolar Melitón Carbajal* i Lince-distriktet i byen Lima. Mellom 1982 og 1986 studerte han høyere administrasjon ved Inca Garcilaso de la Vega-universitetet.

Hans første politiske deltakelse var i kommunevalget i 2006 da han var kandidat for Partido Aprista Peruano (APRA) til ordfører i distriktet Pucusana, men uten å lykkes. Den samme skjedde ved valget i 2010. Han ble så valgt til den stillingen ved valget i 2014. Ved dette valget stilte opp for et annet parti enn APRA, nemlig for Alianza para el Progreso.

Etter å ha blitt smittet med covid-19 under pandemien i Peru, døde han av sykdommen den 28. juni 2020.

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
«Deklinasjon» har flere betydninger.
Deklinasjon og rektascensjon for en stjerne på himmelhvelvingen.
**Deklinasjon** (forkortet DEC eller *δ*) er innen astronomi vinkelavstanden et objekt på himmelhvelvingen har fra himmelekvator. Sammen med rektascensjon (forkortet RA eller *α*) utgjør deklinasjonen de to ekvatorialkoordinatene til objektet og tilsvarer geografisk breddegrad og lengdegrad på Jorden.

Det er vanlig å angi deklinasjon i grader (°), bueminutt (′) og buesekund (″). Fra definisjonen følger at stjerner langs himmelekvator har deklinasjon *δ* = 0°. Den blir regnet positiv mot den nordlige himmelpolen som har *δ* = 90°. Stjernen Polaris som ligger i nærheten av denne, har deklinasjonen *δ* = 89° 15′ 51″. På samme måte blir deklinasjonen negativ i sydlig retning.

Grunnet presesjon av jevndøgnspunktene, vil himmelekvator langsomt forflytte seg i forhold til ekliptikken definert ved Solens bane. Deklinasjonen varierer derfor litt over lang tid og må oppgis relativt til en referansedato eller epoke. Den som benyttes i dag, er J2000.0. Faktisk verdi kan da finnes basert på beregnet avvik.

Når en observatør på breddegrad *φ* ser en stjerne rett over seg i senit, er stjernens deklinasjon *δ = φ*. En stjerne med deklinasjon *δ* > 90° - *φ*, vil være sirkumpolar og ikke gå under horisonten. Den samme observatør vil da aldri kunne se stjerner med deklinasjon - *δ* da de ikke vil komme opp over horisonten.

Referanser
----------

1. ↑   J.M. Green, *Spherical Astronomy*, Cambridge University Press, England (1993). ISBN 0-521-31779-7.
2. ↑   J. Meeus, *Astronomical Algorithms*, William-Bell Inc, Richmond VA (1991). ISBN 0-943396-35-2.
3. ↑   L. Motz and A. Duveen, *Essentials of Astronomy*, Columbia University Press, New York (1971).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Lawrence Stenhouse** (født 29. mars 1926 i Manchester, død 1982) var en britisk pedagog, som hadde først og fremst størst innflytelse på 1960 og 1970-tallet. Stenhouse hevdet at akkurat som eleven gjennom handling og erfaring utvikler seg, så vil og læreren gjøre det ved å trekke erfaringer ut i fra sin egen praksis.

Stenhouse var blant annet inspirert av den amerikanske filosofen, psykologen og pragmatikeren John Dewey (1859 -1952), som vektla at en oppnådde kunnskap via erfaringslæring, og utvikling via ansvar for egen læring og egenaktivitet. At elevene ikke bare var passive mottakere til en lærers monologiske og behavioristiske undervisningsmetoder, var med på å skape en bedre dialog, både mellom lærer og elev, men også elevene seg i mellom. Dette førte til at en fungerte i et gruppefellesskap, og med det kom og det sosiale aspektet inn. Det var viktig å la barnet få utvikle sine naturlig medfødte undersøkende interesse og sosiale egenskaper, og samtidig få utvikle seg kreativt. Dewey fremhevet erfaring som det mest grunnleggende i en læringsprosess, og ut ifra dette oppstod uttrykket «learning by doing». Han ville avskaffe de kunstige skillene mellom det en lærte i skolen og utenfor.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6c86qhp, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 123876516, besøkt 13. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Oxford Dictionary of National Biography, Oxford Biography Index Number 63839[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Autoritats UB, University of Barcelona authority ID (former scheme) a1015275[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Bjarkøyretten** (gammelnorsk *biarkeyiarréttr*, fornsvensk *bjærkøa rætter*) var et lovverk som regulerte liv og virksomhet på handelsplasser (*birk*) og i byer i Norden i tidlig middelalder.

De eldste kjente bjarkøylovene i Norden er fra de to norske byene Nidaros (Trondheim) og Bergen, disse er fra 1100- og 1200-tallet. Bjarkøyretten for Lödöse i Västergötland finnes bevart fra år 1345. Det finnes også deler av andra bjarkøylovtekster fra 1300-tallet.

Fremveksten av oldtidens handelsplasser bidro til å avskaffe gamle rangsforskjeller. I kaupanger, på fiskeplasser og overnattingssteder gjaldt bjarkøyretten som bestemte at alle frie menn var omfattet av samme rett, hauldsretten. I hjembygden gjaldt nok ættesamfunnet; men på handelsplassene måtte det vike.

Bjarkøyretten ble i Norge avløst av Magnus Lagabøtes bylov og landslov på 1270-tallet.

I Danmark beholdt man frem til 1849 ordningen med *birkeretten* under *birket*, en rettskrets utskilt fra herredene.

Referanser
----------

1. ↑  Erik Gunnes: «Rikssamling og kristning», *Norges historie* bind 2 (s. 126), Bokklubben nye bøker, ISBN 82-574-0435-7
2. ↑  Birkeretten i Danmark

Litteratur
----------

* *Bjarkøyretten : Nidaros eldste bylov*. Omsett av Jan Ragnar Hagland og Jørn Sandnes. Samlaget, 1997. (Norrøne bokverk; [51]). ISBN 82-521-4919-7
* Jan Ragnar Hagland. «Om kristenretten i Nidaros' eldste bylov - Bjarkøyretten». I: *Maal og Minne*; nr 1, 2000.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | Bjarkøyretten – originaltekst fra Wikikilden |

* «Om ein mann gjer urett...», kort lanseringsintervju i Universitetsavisa NTNU nr 8, 1997
* «Bjarkøretten» i Salmonsens konversationsleksikon, 2. utgave

| * v
* d
* r
Norske middelalderlover |
| --- |
| 
* Gulatingsloven
* Frostatingsloven
* Eidsivatingsloven
* Borgartingsloven
* Magnus Lagabøtes landslov
* Magnus Lagabøtes bylov
* Bjarkøyretten
* Hirdskrå
* Jons kristenrett
* Antologien Norges gamle Love

 |
**Markus Gähler** (født 26. mars 1966, død 11. mai 1997 i Walzenhausen) var en sveitsisk skihopper og trener fra Lutzenberg. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1983-1993.

I OL i 1992 ble han nummer 35 i storbakken i Courchevel, 44 av 58 deltakere i normalbakken, og han var på det sveitsiske laget som fikk 8.-plass i lagkonkurransen. Samme år ble han nummer 23 i VM i skiflyging i Harrachov. Han greide aldri å komme blant de 15 beste i verdenscuprenn og ta verdenscuppoeng, best var 23.-plassen i skiflygings-VM i Harrachov 22. mars 1992, som også inngikk i verdenscupen. Gähler deltok tre ganger i den tysk-østerrikske hoppuka. Sesongen 1989/90 ble han nummer 5 sammenlagt i europacupen.

Sammenlagtplasseringer i Hoppuka:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| År | 1986/87 | 1987/88 | 1991/92 |
| Plassering | 81 | 139 | 43 |

Markus Gähler la opp som skihopper etter en skuffende sesong 1992/93, men ble ansatt som assistenttrener på det sveitsiske hopplandslaget. I tillegg til trenerjobben var han brannmann i Lutzenberg. Han ble utnevnt til hovedtrener for hopplandslaget i april 1997. Bare en måned senere omkom han under slukking av en brann i nabokommunen Walzenhausen.

Referanser
----------

1. ↑   FIS-databasen, FIS skihopper-ID 18972, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
3. 1 2  Appenzellische Jahrbücher: Markus Gähler, Lutzenberg 1966-1997[*død lenke*] (minneord, skrevet av Rolf Niederer)

Kilder
------

* Adam Kwieciński: Hoppresultater Markus Gahler (besøkt 21. mars 2016)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Markus Gähler – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Markus Gähler – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Raphael Mweempwa** (født 30. mars 1974 i Monze i ZamBia) er en zambisk KATOLSK geistlig og Katolsk biskop av Monze.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Raphael Mweempwa studerte filosofi ved *St. Augustines seminar* i Mpima fra 1996 til 1998 og katolsk teologi ved *St. Dominic's seminar* i Lusaka fra 1998 til 2002. I 2002 skaffet han seg også sertifikater i sjelesorg og katekese fra *Lumko Institute* i Sør-Afrika. 

### Prest

Den 29. juni 2002 ble Mweempwa presteviet for bispedømmet Monze.[1]

Mweempwa virket først som kapellan (2002-2004) og senere som sogneprest (2004-2007) i *St. Mary's Parish* i Choma. Han fullførte også tilleggsopplæring i psykologisk rådgivning fra 2005 til 2006. Fra 2006 til 2007 var han også medlem av bispedømmekommisjonen for katekese i bispedømmet Monze. 

I 2007 ble Raphael Mweempwa sendt til Roma for videre studier, hvor han oppnådde en lisensiat i kanonisk rett fra Urbaniana i 2010. 

Etter at han kom tilbake til hjemlandet, ble han sogneprest for *Our Lady of the Wayside* i Manungu og i 2011 ble han også bispedømmekansler. Mweempwa virket deretter som ansvarlig for kallspastoralt arbeid og som koordinator for dannelsesteamet (2012-2016) og oversettelsesteamet (2015-2019) i bispedømmet Monze. Han var også medlem av *Diocesan Assets Management Council* (2011-2019) samt presterådet og bispedømmekommisjonen for katekese (2013-2019). Fra og med 2019 underviste Raphael Mweempwa i kanonisk rett ved *St. Dominic's seminar* i Lusaka.[1]

=Biskop av Monze
----------------

Den 25. februar 2022 utnevnte pave Frans ham til biskop av Monze. Den apostoliske nuntius til Zambia, erkebiskop Gianfranco Gallone, bispeviet ham den 7. mai samme år i katedralen i Monze; medkonsekratorer var biskopen av Livingstone, Valentine Kalumba OMI, og biskop emeritus av Monze, Emilio Patriarca.
**Aleksandr Nikolajevitsj Potejev** (russisk: Александр Николаевич Потеев; født 7. mars 1952 i Luninets i Hviterussiske SSR i Sovjetunionen) er en tidligere russisk etterretningsoffiser.

Potejev er sønn av Nikolaj Pavlovitsj Potejev, en Helt av Sovjetunionen. Han ble tildelt Røde Fane-ordenen for sin tjeneste i den afghanske krigen. Han arbeidet senere for første hovedavdeling av sovjetiske KGB. Fra 2000 til 2010 var han nestleder for avdelingen for illegale agenter ved den russiske utenriksetterretningstjenesten, den eksterne etterretningstjenesten i Den russiske føderasjon (SVR).

Han hadde også vært dobbeltagent for amerikanske CIA siden rundt 1999. I slutten av juni 2010 ledet CIA en vellykket operasjon for å trekke ut Potejev fra Russland.

Aleksandr Potejev har bodd i USA siden spionringen rundt Anna Vassiljevna Chapman ble avdekket sommeren 2010. Han ble dømt av en russisk domstol i 2011 til en fengselsstraff på 25 år samt degradering og tilbakekall av tildelinger for forræderi og desertering.

I 2020 forsøkte Russland uten hell å myrde Potejev i Miami i Florida. Dette førte til at Joe Biden kalte Putin en morder i et fjernsynsintervju.

Litteratur
----------

* Andrew Osborn: *Ex-KGB soldier named as double agent who exposed Anna Chapman spy ring.* The Daily Telegraph, 18. november 2010.

Referanser
----------

1. ↑  Dmitri Petrow: *Предатель Потеев получил заочно 25 лет тюрьмы.* vesti.ru, 27. juni 2011.
2. ↑  Russia Sought to Kill Defector in Florida i www.nytimes.com 19. juni 2023
3. ↑  CIA-Informant: Ein russischer Überläufer im Visier des Kreml i www.faz.net 20. juni 2023
Sokndal kirke
**Sokndal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Dalane prosti. Det omfattet sogn i Sokndal kommune i Rogaland fylke, og hovedkirken var Sokndal kirke.

Sokndals kirkesogn er nå en del av Sokndal kirkelige fellesråd, og underlagt Dalane prosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Sóknardalr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Sokndal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Sokndal med Hidra (Hitterøy) annekssogn. Prestegjeldet er i 1620 oppført i Graagaas som *Sogendall Præstegjeld* under Dalernes Prouistij, tilhørende Stavanger stift. Ved kgl.res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.

Ved kgl.res. 31. januar 1820 ble Hidra sogn utskilt fra Sokndal og lagt som annekssogn til nyopprettede Flekkefjord prestegjeld, hvilket var fradelt Lund prestegjeld.

Soggendal prestegjeld dannet grunnlaget for Soggendal formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Prestegjeldet inngikk i det nye Stavanger bispedømme fra 1. januar 1925.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Sokndal

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1915). *Norske Gaardnavne*. Fabritius. s. 1.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 64.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. 1 2  Prestegjeld og sogn i Rogaland, arkivverket.no
5. ↑  Lassen, P.B. (Paul Brodahl) (1883). *Beretning om Stiftsstaden Christianssand*. no: Grøntoft. s. 89-90.
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  *Stavanger 1125-1425-1925*. Dreyer. 1925. s. 84.
8. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
9. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.