recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Folkegruppen **Bo** (kinesisk: 僰人, pinyin: *Bó rén*) var et minoritetsfolk i det sørlige Kina, kjent for sine likkister hengende i fjellsidene.

Bofolket dominerte i sine områder i rundt fire århundrer, men ble massakrert av Ming-dynastiets hærer og lenge ansett som helt utryddet. Imidlertid har DNA-undersøkelser i 2005, der det ble tatt utgangspunkt i likrester fra de hengende likkistene, bekreftet at noen etterkommere av bofolket fremdeles finnes i fylket Xingwen i det sørlige Sichuan.

Kultur
------

Hengende likkister laget av en enkelt trestamme og av bronsetrommer er blitt funnet i flere fjellsider i de områder som ble bebodd av bofolket.

Et særlig kjent funnsted, som også er blitt oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner, er Matangba (også kalt Fanchuangou). Det er et smalt strekk på 500 meter som løper fra nord til sør. En bekk kalt krabbebekken (Pangxiexi) renner gjennom området. Langs klippene på begge sider på ti meters høyde og oppover henger slike likkister. Det er også noen likkister inne i naturlige grotter i klippene. 

På klippeveggen er det også fargerike malerier. De gjengir rytterscener, dansing, akrobatikk, dyr og våpen, og er av stor betydning for studiet av de sørsichuanesiske minoritetfolkenes historie og kultur.

Referanser
----------

1. 1 2  «Suspended Coffins of the Bo People». ChinaCultre.org. Arkivert fra originalen 30. august 2008. Besøkt 13. desember 2008.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 30. august 2008. Besøkt 6. mai 2011.
2. ↑  «Bo Descendants Found in Xingwen» **(kinesisk)**. Chinacourt.org. 5. april 2005. Besøkt 13. desember 2008.
3. ↑  悬棺之谜 Arkivert 7. juli 2011 hos Wayback Machine.
4. ↑  珙县僰人悬棺[*død lenke*]
5. ↑  僰人后裔有新说 Arkivert 7. juli 2011 hos Wayback Machine.
6. ↑  僰为越论 Arkivert 7. juli 2011 hos Wayback Machine.
7. ↑  兴文县境内民族 Arkivert 27. september 2009 hos Wayback Machine.
**Abubakar Tafawa Balewa** (født i desember 1912 i Bauchi i Nigeria, død 15. januar 1966) var en nigeriansk politiker, og den første statsministeren i et uavhengig Nigeria i 1960. 

Opprinnelig utdannet han seg til lærer men han var også en internasjonal statsmann, respektert over hele det afrikanske kontinentet som en av lederne som oppfordret til dannelsen av Organisasjonen for afrikansk enhet (OAU).[] Balewa fikk sin første utdannelse ved en koran-skole i Bauchi og som de fleste av hans samtidige, studerte han ved Katsina College for videre undervisning og snart fikk han sitt sertifikat som lærer.[]

Balewa returnerte snart til delstaten Bauchi for å undervise ved en skole i hjembyen. Balewa ble valgt ut til å studere utenlands et år ved University of London's Institute of Education. Da han kom tilbake til Nigeria, ble han inspektør for koloniadministrasjonen og senere begynte han i politikken. Balewa ble valgt til medlem av den lovgivende forsamlingen i 1947. Som lovgiver, var han en høylytt forkjemper for rettighetene til menneskene i det nordlige Nigeria.[]

Balewa ble utnevnt til samferdselsminister i den nigerianske regjeringen i 1952 før han ble tildelt stillingen som statsminister da Nigeria ble en selvstendig stat fra Storbritannia i oktober 1960, og han ble gjenvalgt som statsminister ved valget i 1964. Hans regjeringsperiode var meget turbulent, med regionalt fraksjonsmakeri som til stadighet truet med å velte hele hans regjering. Balewa var en viktig person under grunnleggelsen av Organisasjonen for afrikansk enhet og for å skape et samarbeid med en rekke andre fransktalende afrikanske land.[]

I januar 1960 ble Balewa slått til ridder av dronning Elizabeth II av Storbritannia som kommandør av den britiske ordenen Order of the British Empire.[] Balewa ble utnevnt til æresdoktor ved universitetet i Sheffield i mai 1960.

Balewa ble styrtet og drept i et militært-utført statskupp som hovedsakelig ble arrangert av yngre offiserer, den 15. januar 1966. Balewa ble gravlagt i nærheten av hjemstedet i delstaten Bauchi. Abubakar Tafawa Balewa University i Bauchi ble oppkalt til minne om ham.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Sir Abubakar Tafawa Balewa, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Abubakar-Tafawa-Balewa, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 131413589, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Trove, Trove person-ID 844706, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6mc9t9k, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
Mao Zedongs fødested i Shaoshan
**Shaoshan** (kinesisk: 韶山乡; pinyin: **Sháoshān Xiāng**) er en kommune i byfylket Shaoshan i byprefekturet Xiangtan i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Kommunen har et areal på 65,62 km² og hadde ved utgangen av 2011 et folketall på rundt 24.200 innbyggere (befolkningstetthet 368,8 innb./km²).

En nøyaktig kopi av det nedbrente fødehuset til Mao Zedong, gjenreist på samme sted, er blitt museum, er et populært besøksmål for innenlandske og utenlandske turister. Andre attraksjoner knyttet til Mao er blant annet et minnesmerke av bronse, et Mao Zedong-museum, og familien Maos forfedretempel. Flere restauranter drives av fjerne slektninger av Mao. Her serveres, reklameres det, nøyaktig de matretter fra hunankjøkkenet som Mao selv elsket.

Administrative enheter
----------------------

Shaoshan består av 17 landsbyer:

* Shaoshan (韶山村), kommunesete, Maos fødested; Chaoyang (朝阳村); Chengqian (城前村); Guyang (谷阳村); Huaqiao (花桥村); Huayuan (花园村); Shaobei (韶北村); Shaodong (韶东村); Shaoguang (韶光村); Shaoxi (韶西村); Shaoyuan (韶源村); Shishan (石山村); Shitang (石塘村); Shizhong (石忠村); Tiepi (铁皮村); Xinhu (新湖村); Zhuji (竹鸡村).

Eksterne lenker
---------------

* Shaoshan i Baidu
* Shaoshan
* Mao Zedongs fødested – Baidu
* Shaoshan i stedsnavnnett
**Arne Haavardsholm Malmedal** (født 9. januar 1937, død 4. oktober 2018) var en norsk billedkunstner.

Utdannelse
----------

Malmedal utdannet seg til kunstner på Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) på 1950-tallet.

Kunstnerisk virke
-----------------

Fra 1963 konsentrerte Malmedal seg om å arbeide med et abstrakt kunstuttrykk.

I 1970 fikk han ansvaret for å bygge opp en ny grafikk-avdeling ved SHKS. Han var leder for den nye avdelingen frem til 1979. I sitt eget kunstnerskap begynte han parallelt å utforske et nytt billedspråk der han i en lang rekke stilleben av hverdagsgjenstander som en vannmugge, en skrivemaskin eller en samling lyspærer eksperimenterte med linjer, former og flater. Ledende kunsthistorikere karakteriserte ved hans bortgang disse arbeidene som enestående i norsk kunst.

### Elever (utvalg)

Blant kunstnerne som var elever av Malmedal da han underviste på SHKS kan nevnes:

* Hanne Borchgrevink
* Tore Hansen
* Magne Håland
* Svein Johansen
* Sonja Krohn
* Terje Ythjall
* Ivar Øksendal

Utstillinger (utvalg)
---------------------

I 1994 stilte Kunstnernes Hus i Oslo ut en serie arbeider av Arne Malmedal. I 2003 presenterte Museet for samtidskunst og Bergen kunstmuseum kunstnerskapet hans i en retrospektiv utstilling.

Privatliv
---------

Som elev ved SHKS mottok Malmedal tegneundervisning av kunstneren Kari Torjussen, som ble hans livsledsager.

Referanser
----------

1. 1 2 3   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Artists of the World Online, oppført som Arne Malmedal, AKL Online kunstner-ID 00321813[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Benezit Dictionary of Artists, Benezit-ID B00115371, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   KulturNav, KulturNav-ID a10527d5-15d9-43f9-b7c8-f7efb120fb91, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Utvalgte kunstnerskap fra Tangen-samlingen», *Klassekampen* 18. august 2018
6. 1 2 3 4 5 6  Audun Eckhoff; Øystein Ustvedt; Karin Hellandsjø; Bjørn Ransve; Kristin Elisabeth Bråten, Espen Ryvarden; Erling Neby (10. oktober 2018). «Arne Malmedal». *Aftenposten - Nekrologer*: 32 (papirutgavens del 1).

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE **·** KulturNav
 |
**Abulug** (*engelsk.: Abulug River*) er en elv som har det meste av sitt løp i provinsen Apayao på Filippinene. Dens øvre løp er også kjent under lavnet **Apayao**. 

Den har utspring i fjellkjeden Cordillera Central nær Mount Magna, nordvest i provinsen Apayao. Munningen der den tømmer seg i Luzonstredet er nær kommunen som også heter Abulug. >Den har en lengde på 175 km og et nedbørfelt på 3362 km². Dens nedbørfelt avgrenses i øst av elven Cagayans og i nordvest av elven Pamplonas nedbørfelter.

Fra sitt uspring, som ligger nær kommunen Calanasan, flyter Abulug i sørøstlig retning i en trang dal, og endrer retning i kommunen Kabugao fra sørøst mot nordøst. Elvedalen blir ganske bred desto nærmere ned mot havet elven kommer. Viktigste sideelv er Tauit, som springer ut ved Mount Bagucan. Sideelven Tabgayagan kommer fra sørvest, og Nagar renner gjennom kommunene Pudtol og Luna.

De mindre sideelvene Sicapao, Dogata, Malabang og Nagbayugan springer ut i sør.

Eksterne lenker
---------------

* «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 29. september 2018.  Arkivert 19. april 2009 hos Wayback Machine.
Prefekturnivåbyen Shaoyang i Hunan
*Shaoyang er også et fylke i Hunan.*
**Shaoyang** (kinesisk: 邵阳; pinyin: *Shàoyáng*) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Hunan i Sør-Kina. Befolkningen anslås (2004) til 7,24 millioner. 

Byen er sete for Shaoyang-universitetet. I fylket ligger også Baoqing-Shaoyang kullkraftverk som skal bygges ut til hele 1.920 MW produksjonskapasitet.

Blant kjente borgere var historikeren og diplomaten Tsiang Tingfu, og den lærde mandarinen Wei Yuan fra den siste del av Qing-dynastiets tid.

Administrative enheter
----------------------

Shaoyang består av tre bydistrikter, ett byfylke, syv fylker og ett autonomt fylke:

* Bydistriktet Shuangqing (双清区), 137 km², 250 000 innbyggere, sete for lokalregjeringen;
* Bydistriktet Daxiang (大祥区), 215 km², 300 000 innbyggere;
* Bydistriktet Beita (北塔区), 84 km², 80 000 innbyggere;
* Byfylket Wugang (武冈市), 1 532 km², 740 000 innbyggere;
* Fylket Shaodong (邵东县), 1 776 km², 1,18 millioner innbyggere;
* Fylket Shaoyang (邵阳县), 1 997 km², 930 000 innbyggere;
* Fylket Xinshao (新邵县), 1 763 km², 730 000 innbyggere;
* Fylket Longhui (隆回县), 2 871 km², 1,08 millioner innbyggere;
* Fylket Dongkou (洞口县), 2 184 km², 780 000 innbyggere;
* Fylket Suining (绥宁县), 2 899 km², 340 000 innbyggere;
* Fylket Xinning (新宁县), 2.751 km², 580.000 innbyggere;
* Det autonome fylke Chengbu for miaofolket (城步苗族自治县), 2 620 km², 250 000 innbyggere.

Shaoyang
--------

Kinas riksvei 207 løper gjennom prefekturet, både gjennom selve byen Shaoyang (bydistriktene) og gjennom fylkene Shaoyang og Xinshao. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Eksterne lenker
---------------

* Shaoyang

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NLA **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Abubuz** er en type seilførende lasteskip av nyere opprinnelse som var vanlig i Oman fram til 1960-tallet. Seilskuten er en mellomting av tradisjonelle seilskuter som ble bygget av omaniske båtbyggere og nye europeiske skipstyper, spesielt klipperskipet. Navnet *abubuz* kommer av fremspringet på klipperbaugen. Abubuzen har en lengden på opptil 17 meter og en total besetning på syv.

Abubuz er en videreutvikling av skipstypen dhow med en klipperbaug tatt fra klipperskipet. Den har en dyp og skarp forstavn og et overheng under vannlinjen på akterstevnen. Skuten er fyldig midtskips med slett dekk og reling. Den har skansebekledning i baugen og i akterskipet. De tidligste abubuzene hadde en mast med latinerseil forrest på dekket, ved innføringen av motordrift ble de fleste abubuzene bygget som motorskip i det tjuende århundret.

Eksterne lenker
---------------

* Tradisjonell dhow i Oman

Litteratur
----------

* Aak to Zumbra, A dictionary of the World`s Watercraft, Basil Greenhill, 2000 ISBN 0-917376-46-3
**Arne Andreas Melander** (født 25. september 1939, død 28. januar 2022) var en norsk tennisspiller og idrettsleder. Han vant to NM-titler i double innendørs: I 1964 sammen med Sjur Lars Galtung og i 1965 sammen med Finn Dag Jagge.

Melander var både visepresident og president i Norges Tennisforbund (NTF) og mottok Norges Tennisforbunds hedersmerke i gull. Han var i tillegg styremedlem i det europeiske tennisforbundet 1987-2002 hvor han også ble tildelt æresmedlemskap (Honorary Life Counsellors).

Melander var primus motor for tennis i Bergen fra 1980-årene. Han ble medeier av Bergen Racketsenter (Insport Arena) i 1994. Han sponset i flere år kvalifiseringen til U16-EM for lag som ble avholdt i Bergen Racketsenter. Profilerte tennisspillere som Casper Ruud, Andy Murray, Gaël Monfils, Jo-Wilfried Tsonga og Anastasija Myskina har alle vært innom turneringen før de slo igjennom.

I 1957 vant Melander for første gang i Bergen, da han vant herrer single i Bergens Tennisklubbs 60-årsjubileumsturnering. Melander var æresmedlem i Bergens Tennisklubb (BTK).

Referanser
----------

1. ↑  *Idrettens leksikon*. Oslo: Teknisk forlag. 1971. s. 387.
2. ↑  Lars Gjerdåker: *Arne Melander 1939-2022* - Minneord i Aftenposten 22. februar 2022
3. ↑  Tina Falster: Minneord for Arne Melander - norsktennis.no 11. februar 2022
4. ↑  Murray og Tsonga svingte racketen på Bønes Arkivert 28. september 2019 hos Wayback Machine. - Fanaposten 8. februar 2014

Eksterne lenker
---------------

* Bergens Tennisklubbs historie
**Adrianus Lambertus Joseph «Bob» Maas** (født 18. oktober 1907 i Nederlandsk India, død 17. desember 1996 i Hilversum) var en nederlandsk seiler som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles, 1936 i Berlin, 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Maas vant en olympisk sølvmedalje i seiling under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i olympiajolle bak Jacques Lebrun fra Frankrike.

Fire år senere, under Sommer-OL 1936 i Berlin, vant han en bronsemedalje. Sammen med Willem de Vries Lentsch var han med på den nederlandske båten «Bem II» som kom på tredjeplass i starbåt-klassen bak den tyske båten «Wannsee» og «Sunshine» fra Sverige. Seilingene ble avviklet utenfor Kiel i perioden 4. til 12. august 1936.

Stutterheim vant en olympisk bronsemedalje i seiling under Sommer-OL 1948 i London. Sammen med Edward Stutterheim kom han på tredjeplass i starbåtklassen. Den amerikanske båten «Hilarius» som vant starbåtklassen foran den cubanske båten «Kurush III» og «Starita» fra Nederland. Seilingene ble avviklet utenfor Torquay i perioden 3. til 12. august 1948.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1932 USAs flagg Los Angeles – Sølv i seiling, Olympia-jolle Nederlands flagg Nederland
* Bronse 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Bronse i seiling, Starbåt-klassen Nederlands flagg Nederland
* Bronse 1948 Storbritannias flagg London – Bronse i seiling, Starbåt-klassen Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bob Maas – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Bob Maas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Rudolf Wilke** (født 27. oktober 1873 i Braunschweig, død 4. november 1908 samme sted) var en tysk karikaturtegner og illustratør. 

Rudolf Wilke studerte bildekunst i München og Paris og delte atelier med kollegaen og vennen Bruno Paul (1874–1968). Han bidro med flere tegninger til det innflytelsesrike designmagasinet *Die Jugend*, før han begynte som tegner i det satiriske *Simplicissimus*. Sammen med forfatteren Ludwig Thoma og tegnerne Eduard Thöny og Olaf Gulbransson, overtalte han i 1906 redaktøren Albert Langen å gjøre om virksomheten til aksjeselskap slik at bidragsyterne kunne være med å styre innholdet.

Wilke tilhørte grunnstammen av dyktige illustratører i *Simplicissimus*. Tegningene hans uttrykte både skarp samfunnskritikk, avslappet ro og dyp forståelse for menneskelige svakheter; «ofrene» kunne komme fra alle samfunnslag: både adelige, korpsstudenter, militære, uteliggere og prester. Wilke tegnet gjerne i tynn pennestrek som Gulbransson, men en anelse mer rufsete enn ham, og behersket både blyant, tusj og dekkfarger, ofte i en raffinert blanding.

Eksempler på illustrasjoner fra *Simplicissimus*
------------------------------------------------

* Der kleine Rat, 1902*Der kleine Rat*, 1902
* Vorwurf, 1902*Vorwurf*, 1902
* Ein anderer Wind fra 1905 karikerer to gamle, selvgode studentforenings-medlemmer.*Ein anderer Wind* fra 1905 karikerer to gamle, selvgode studentforenings-medlemmer.
* Ferienarbeit, 1906*Ferienarbeit*, 1906
* Zwei Welten, 1907*Zwei Welten*, 1907

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, «Rudolf Wilke», RKD kunstner-ID 84539[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 137840, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id wilke-rudolf[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rudolf Wilke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Rudolf Wilkes tegninger i *Simplicissimus* (velg «W» og «Wilke, Rudolf»)
* Kort biografi (på fransk) og bildeeksempler
* Bildeeksempler fra *Simplicissimus* 1907-1908 (1)
* Bildeeksempler fra *Simplicissimus* 1907-1908 (2)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |
Origo Gentis Langobardum
Den langobardiske jernkrone
**Alahis** (*Alagis*), var hertug i Trent og Brescia før han i 688 ble konge i Det langobardiske kongerike etter å ha ledet et opprør i forbindelse med at langobardenes kong Perctarit døde. Han forviste den mindreårige Cunincpert som var sønn av Pectarit og som egentlig skulle overta kongemakten. Han ble igjen styrtet av Cunincpert etter ett år ved makten.

Bakgrunn
--------

Langobardene var et germansk folkeslag som var på vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok *Germania* fra 98 e. Kr. og de ble av ham betegnet som dyktige krigere. På Alahis’ tid var de etablert som herskere over store deler av Italia i det vakum som hadde oppstått etter Vestromerrikets fall på 470-tallet og østgoternes knusende nederlag rundt 550. Det langobardiske riket i Italia varte fram til slutten av det 8. århundre.

Alahis’ første opprør
---------------------

På 680-tallet oppsto det strid mellom Alahis og grev Gravio i Bolzano. Alahis vant en seier over ham og gjorde deretter opprør mot kong Perctarit. Perctarit beleiret Alahis’ borg i Trident (Trent), men Alahis jaget beleirerne på flukt uten at opprøret fikk videre følger. Perctarit og Alahis ble igjen forsonet; ifølge den (nesten) samtidige historiker Paulus Diaconus skjedde det på prinsen Cunincperts initiativ.

Tronranet i 688
---------------

Da kong Perctarit døde i 688 var det klart for at hans sønn Cunincpert skulle overta makten. Cunincpert hadde vært medkonge siden 680. Alahis rykket fram mot Cunincperts palass i Ticinus (nå Pavia) og inntok dette. Cunincpert flyktet til en festning på en øy i Comosjøen.

Alahis har blitt fremstilt som en upopulær konge som utviklet tyranniske trekk. Mye av dette er basert på Paulus Diaconus’ fremstilling, og denne er klart farget av at Alahis hadde et svært dårlig forhold til kirken og presteskapet. Det må også ses på bakgrunn av den langvarige splittelsen mellom katolikkene og arianistene i Det langobardiske rike. Perctarits forgjenger Garibald som regjerte i 671 regnes som den siste regjerende arianske monark i Europa.

Etter omtrent et år samlet Cunincpert sine styrker og støttespillere og gjenerobret palasset i Ticinus. Alahis ble drept i kampene i 688.

Referanser
----------

1. ↑  Tacitus kap. 40, s. 89
2. ↑  Paulus Diaconus s. 163
3. ↑  Paulus Diaconus s. 164
4. ↑  Harper 2010 s. 12-14
5. ↑  Paulus Diaconus s. 170

Kilder
------

* Cornelius Tacitus (1968). *Agricola og Germania*. Aschehoug & Co.
* Paulus Diaconus (1897). *Langobardernes Historie* **(dansk)**. Oversatt av Gustav Bang. Selskabet for historiske kildeskrifters oversættelse.
* April Harper og Caroline Proctor (2010). *Medieval Sexuality: A Casebook*. Routledge.

Eksterne lenker
---------------

* *Origo Gentis Langobardum*, engelsk og latinsk tekst
* Paulus Diaconus, *Historia Langobardum*, engelsk tekst


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Perctarit** | **Konge av langobardene**(688–689) | Etterfølger:**Cunincpert** |
**Rudolf Tajcnár** (født 17. april 1948 i Bratislava i nåværende Slovakia, død 2. august 2005 i Bratislava) var en tsjekkoslovakisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo.

Tajcnár vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var med på det tsjekkoslovakiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Sovjetunionen og USA. Det var elleve lag som deltok. Det ble spilt en kvalifiseringsrunde der de fem vinnerne sammen med regjerende verdensmester Sovjetunionen ble kvalifisert for A-gruppen. Tsjekkoslovakia møtte Japan i kvalifiseringen, de vant med 8-2. Deretter ble det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia med seks poeng. Tsjekkoslovakia hadde bedre målforskjell enn USA men de tapte kampen mot USA med 1-5, derfor kom USA foran i slutt-tabellen. Tajcnár spilte alle seks kampene, inklusive kvalifiseringskampen, i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1972 Japans flagg Sapporo - Bronse Bronse i ishockey Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

VM-medaljer
-----------

* 1972 Tsjekkoslovakias flagg Praha - Gull **Gull** i ishockey Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia
* 1971 Sveits’ flagg Bern / Genève - Sølv Sølv i ishockey Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Referanser
----------

1. 1 2 3   Records of persons of interest, svazky.cz[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rudolf Tajcnár – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Rudolf Tajcnár – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Rudolf Tajcnár – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Rudolf Tajcnár – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Rudolf Tajcnár – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Rudolf Tajcnár – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Rudolf Tajcnár – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Frederik Martin Budtz Steen** (født 19. januar 1836, død 29. august 1907 i Bergen) var en norsk embetsmann og stortingsrepresentant.

Liv
---

Han var sønn av sorenskriver John Svaboe Steen og bror av statsminister Johannes Steen. Han gikk på skole i Bergen, ble student i 1853, *cand. jur.* i 1858 og var sorenskriverfullmektig i Jæren og Dalane fra 1862 til 1864. Fra 1864 var han overrettssakfører i Bergen, og fra 1871 politifullmektig i samme by. I 1880 ble han utnevnt til sorenskriver i Sunnfjord. Fra 1899 fra han justissekretær i Bergen.

Fra 1877 til 1879 var Steen konstituert amtmann i Søndre Bergenhus amt. Han var medlem av bystyret i Bergen fra 1873 til 1875 og 3. representant fra Bergen på Stortinget 1880–1882. Steen var høyremann.

Ved sin død etterlot han seg lokalhistoriske opptegnelser om Sunnfjord. I skoletiden var han venn av Ernst Sars. De gjenopptok vennskapet på 1880-tallet, da Sars ofte besøkte Steen på skrivergården i Førde. De førte også en brevveksling som varte helt til Steens død.

Utmerkelser
-----------

Han ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 827[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Sars, Johan Ernst (1957). *Brev 1850-1915*. Oslo: Gyldendal. s. 13.

Litteratur
----------

* Lindstøl, Tallak (1914). *Stortinget og statsraadet*. Kristiania: Steen'ske bogtrykkeri. s. 827.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Frederik Steen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Bob Haley** er et rockeband basert i Oslo. Bandet spiller det plateselskapet karakteriserer som rufsete countryrock.

Bandet ble dannet i 2005 av Ronny Stenberg, og bandet har siden starten jobbet seg opp et trofast publikum med en rekke spillejobber.

I 2002 startet Ronny Stenberg trioen Bob Haley and The Rocket House sammen med Jonas Tjersland og Solvor Vermeer. Bandet Bob Haley og besetningen med seks medlemmer ble til i 2005.

På vårparten 2006 spilte bandet inn sin første EP, *Bedroom Belongings*, som ble sluppet i oktober samme år. EP-en ble produsert av Håkon Gebhardt (Motorpsycho, HGH, The International Tussler Society), med hjelp av Askil Holm og Marius Kristiansen.

31. mars 2008 slapp bandet debutalbumet *Let It Last*. Albumet ble produsert av Håkon Gebhardt, Marius Kristiansen og Bob Haley. Med på platen medvirker musikere som Lars Fredrik Beckstrøm, Lars Håvard Haugen, Skjalg Raaen og Line Horntveth.

31. mai 2010 slapp Bob Haley sitt andre album *Catch the music*. Dette albumet ble også produsert av Håkon Gebhardt og Marius Kristiansen. Musikeren Kjell Karlsen fra The International Tussler Society medvirker på flere låter.

Bandet Bob Haley har vært rundt i Norge å spilt på en rekke festivaler og klubber de siste årene. I 2011 ventes det en ny EP og nye singler fra bandet.

Medlemmer
---------

* Ronny Stenberg – vokal og gitar
* Tobias Bøksle – trommer
* Petter Almvik – bass
* Marius Kristiansen – gitar
* Håvard Tørum – perc og trommer

Diskografi
----------

Album
* *Let It Last* (2008)
* *Catch the Music* (2010)

Singler/EP-er
* *Bedroom Belongings* (2006)
* *If You Look at the World/Miss Dixon's House* (2007)
* *The Last Day of June* (2008)
* *Star* (2008)
* *Real Rubber Soul* (2009)
* *I Really Met Billy Corgan That Night* (2010)
* *Running Through a Dream* (2010)
* *Daydreamer* (2010)

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Bob Haley på MySpace
* Pilár

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Castel Sant'Angelo**, også kalt **Engelsborgen** på norsk, er en bygning ved Tiberen i Roma, nær Vatikanet. Den ble bygd i det annet århundre av keiser Hadrian som et mausoleum.

Navnet kommer fra historien om at erkeengelen Mikael en gang viste seg over borgen; under en pestepidemi gikk paven og folket i prosesjon, og de så engelen stikke et sverd i sliren som tegn på at pesten skulle opphøre. En statue av engelen ble reist på borgen, som fikk sitt nye navn. Dagens statue er den kopi av den opprinnelige.

I middelalderen ble det ombygd til en kraftig festning, selv om det meste av den gamle strukturen ble bevart. Pave Nikolas III sammenbandt borgen med Peterskirken med en overbygd korridor kalt Passetto di Borgo. Borgen lå på et strategisk sted i forhold til broene over Tiberen, som det var færre av dengang enn i dag.

Borgen ble utsatt for mange beleiringer, og er særlig kjent fra «Sacco di Roma» da keiser Karl Vs styrker plyndret Roma i 1527 og pave Klemens VII klarte å flykte til Engelsborgen.

Castel Sant'Angelo ble også benyttet som fengsel. En av fangene var Giordano Bruno, som ble holdt der i seks år.

I dag er borgen et museum, hvor man blant annet kan se de pavelige gemakker. Fra toppen er det god utsikt til blant annet Peterskirken.

Galleri
-------

* 
* Sett forfra, nattestidSett forfra, nattestid
* På dagtidPå dagtid
* Sett fra sidenSett fra siden
* Fra andre siden av Tiberen, en kveld i desemberFra andre siden av Tiberen, en kveld i desember

Referanser
----------

1. ↑   www.elledecor.com, besøkt 17. desember 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Castel Sant'Angelo (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Castel Sant'Angelo (Rome) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
| Slaget ved Hexham |
| --- |
| Konflikt: Rosekrigene |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 15. mai 1464 |
| Sted | Nær Hexham, England54°58'12"N 2°6'0"V |
| Resultat | Avgjørende seier for yorkistene |

 |
| Stridende parter |
| Huset York | Huset Lancaster |
| Kommandanter og ledere |
| John Neville | Henry, hertug av Somerset |
| Styrker |
| 3000–4000 | Ukjent |
| Tap |
| Ukjent | Ukjent |

**Slaget ved Hexham**, som ble utkjempet 15. mai 1464 nær Hexham i Northumberland, England, var den siste betydelige lancastrianske motstanden i Edvard IV av Englands tidlige regjeringsår.

John Neville, senere marki av Montagu, ledet en beskjeden styrke på 3000–4000 mann mot lancastrianerne. De fleste av opprørslederne, inkludert Henry Beaufort, 3. hertug av Somerset, ble fanget og henrettet. Henrik VI, som tre ganger tidligere var blitt tatt til fange i slag, ble holdt på trygg avstand og flyktet nordover etter nederlaget. 

Opprørerne sto igjen med bare noen få slott og festninger og nesten uten ledere. De siste styrkepunktene falt senere samme år, og Edvard IV ble ikke seriøst utfordret før i 1469, da jarlen av Warwick skiftet side. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
***Aladdin and the Wonderful Lamp*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Sidney Franklin og Chester M. Franklin.

Handling
--------

I Bagdad blir prinsesse Badr al-Budur, datteren til en sultan, forelsket i Aladdin - som er sønnen til en fattig skredder. Men prinsessen avviser Al-Talib, en ondskapsfull alkymist som faren hennes hadde valgt ut som ektemann for henne. Al-Talib rådfører seg deretter med sin onde ånd som råder ham til å finne en magisk lampe gjemt i en hule, som alkymisten ikke kan gå inn i. Alkymisten ber derfor Aladdin finne lampen for ham. Men når den unge mannen innser ondskapen til Al-Talib, nekter han å gi lampen til ham. 

Den magiske lampen gjør snart Aladdin mer velstående, og han begynner å beile til Badr al-Budur. Men alkymisten stjeler lampen hans, og kidnapper prinsessen som han tar med seg til ørkenen hvor han har bygget et stort palass hvor han kan holde henne fanget. Aladdin, som leter etter sin elskede, risikerer å dø av tørst fortapt i ørkenen. Men han blir reddet av soldater som har blitt sendt av sultanen, på leting etter hans kidnappede datter. Al-Talib truer i mellomtiden prinsessen med å kaste henne til løvene, med mindre hun samtykker til å gifte seg med ham. Men Aladdin og soldatene dukker opp i tide, og kan endelig bringe Badr al-Budur i sikkerhet.

Skuespillere
------------

* Francis Carpenter - Aladdin
* F. A. Turner - Mustapha
* Virginia Lee Corbin - Badr al-Budur
* Alfred Paget
* Violet Radcliffe

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 19. april 2016.
2. ↑   www.imdb.com, besøkt 19. april 2016[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Aladdin and the Wonderful Lamp
4. ↑  Shannon Jackson, Marianne Weems. *The Builders Association: Performance and Media in Contemporary Theater*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Aladdin and the Wonderful Lamp* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Aladdin and the Wonderful Lamp* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Aladdin and the Wonderful Lamp* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Aladdin and the Wonderful Lamp* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Aladdin and the Wonderful Lamp* på Silent Era Rediger på Wikidata

* (en) *Aladdin and the Wonderful Lamp* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Slaget ved Horseshoe Bend**, som ble utkjempet nær Dadeville i Alabama i USA den 27. mars 1814, var det avgjørende slaget i creekkrigen 1813-1814. Stedet hvor slaget fant sted er idag bevart som Horseshoe Bend National Military Park.

Stridende parter
----------------

På den en siden sto om lag 1 000 soldater fra Red Sticks[], den tradisjonelle fraksjonen blant creekindianerne, som hadde slått leir ved en hesteskoformet sving i Tallapoosaelven.

På den andre siden stod amerikanske tropper fra Tennessees nasjonalgarde og et infanteriregiment fra USAs armé under ledelse av Andrew Jackson, totalt 2 000 infanterister, 700 kavalerister og artilleri, samt om lag 600 allierte cherokeer og choctaw samt White Sticks-creeker fra de proamerikanske statene.[]

Slaget
------

Jackson sendte kavaleriet og de indianske allierte mot sør, over elven for å ringe inn Red Sticks, mens han selv forble med infanteriet nord for deres leir. På morgenen den 27. mars åpnet Jacksons artilleri ild, og den varte i to timer. Ildgivningen resulterte ikke i noen synlige skader på Red Sticks. Kavaleriet og indianerne gikk over elven og angrep Red Sticks i ryggen. Infanteriet stormet så brystvernet og åpnet ild mot Red Sticks. Striden varte i fem timer. Omkring 550 Red Sticks falt inne i leiren, mens mange andre ble drept da de forsøkte å flykte over elven. Bare om lag 200 Red Sticks soldater klarte å krysse elven og flyktet til Florida, hvor de slo seg sammen med seminolene.[]

Bildegalleri
------------

* Det amerikanske infanteriet stormer Red Sticks' brystvern.Det amerikanske infanteriet stormer Red Sticks' brystvern.
* Andrew Jackson tar imot den kapitulerte «Red Eagle» (William Weatherford) etter slaget.Andrew Jackson tar imot den kapitulerte «Red Eagle» (William Weatherford) etter slaget.
* Major Ridge (Nunnehidihi), cherokeenes leder som sloss på den amerikanske siden.Major Ridge (Nunnehidihi), cherokeenes leder som sloss på den amerikanske siden.

Eksterne lenker
---------------

* The Battle of Horseshoe Bend *National Park Service*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Dommerfløyte
En **dommerfløyte** er et lite signalverktøy som kan spille en tone. Fløyten har vært brukt langt tilbake i tid og ikke kun innen idrett men også av politi, militære og konduktører.

Fløytene blir vanligvis produsert i metall eller plast. Fløyten er ofte utstyrt med en snor slik at den kan henges rundt halsen eller fra en lomme.

Enkelte fløyter inneholder en liten kule som roterer ved hjelp av luften inne i et kammer, slik at den noen ganger blokkerer spalteåpningen, oppnås en skingrende tone som er mer gjennomtrengende enn den rene tone som ellers ville blitt laget. 

En lignende effekt oppnås hvis man konstruerer fløyten med doble sporåpninger som avgir to forskjellige toner som ikke harmonerer med hverandre. Denne utformingen er vanlig på nødfløyter, for eksempel på redningsvester.

Fløyten kan også benyttes som et musikkinstrument i spesielle komposisjoner eller innen latinamerikansk musikk, og også til sambaen under karneval.

Referanser
----------

1. ↑  «The First Whistle». *www.acmewhistles.co.uk*. Besøkt 13. november 2022.
2. ↑  «History of the Whistle». *www.gdfra.org.au*. Besøkt 13. november 2022.
**Bäckaskogskvinnen** eller **Barumskvinnen** er betegnelsen på et funn av benrester etter en kvinne fra eldre steinalder som ble gjort i 1939 under et veiarbeid. Stedet ligger like ved Oppmannasjön, to kilometer nord for Bäckaskogs kongsgård i nærheten av Barum nordøst for Kristianstad i Skåne i Sør-Sverige. Ifølge en radiologisk datering har hun levd en eller annen gang i tiden mellom 7010 og 6540 f.Kr.

Analyser av levningene viser at kvinnen var 1,51 meter høy, spenstig, og at hun hadde født flere barn. Da hun døde, var hun om lag 45 år gammel, men hva hun døde av er ukjent. Hun hadde nedslitte tenner, og har levd av kjøtt, trolig også fisk. Livsgrunnlaget i denne tiden var jakt og sanking. Spor etter boplasser med redskaper og matavfall viser at det har vært småsamfunn sammensatt av noen familier eller grupper. De flyttet mellom boplasser på ulike steder i løpet av året for å få størst sesongmessig utbytte av jakt og fiske, og av å sanke bær, frukt og annet som kunne spises av det som skogen, elven og sjøen hadde å by på.

Kvinnen har vært begravet på seremonielt vis. Hun var plassert i sittende stilling i en 1,2 meter dyp grop i jorden, med bena trukket opp og hendene lagt fremfor brystet. Rester i jorden tyder på at hun har vært svøpt i et skinn, og pollenkorn indikerer at begravelsen foregikk da bjørk og hassel hadde begynt å blomstre på vårparten. Hun hadde fått med seg i graven et godt spyd av små flintegger festet i en elgknokkel, brukbart til jakt på både småvilt og storvilt. Dessuten hadde hun fått med seg et redskap av en kløvet elgknokkel utformet med en egg i ene enden, og som kan ha vært brukt til graveredskap.

Graven med kvinnelevningene er rekonstruert i utstillingen i Historiska museet i Stockholm.

Eksterne lenker
---------------

* Bäckaskogskvinnen på Historiska museet i Stockholm.
***Out of the Wreck*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av William Desmond Taylor.

Handling
--------

James Aldrich forsøker å vinne valget og bli utnevnt til amerikansk senator, men han møter tøff motstander fra sin konkurrent Tom Ryan - som tilbyr en stor belønning til alle som kan finne noen skandaler fra Aldrichs fortid. Avis-redaktør Howard Duncan og hans reporter Ruby Sheldon aksepterer denne utfordringen, og bestemmer de seg for å etterforske hans kone Agnes.

De oppdager snart at Agnes har blitt anklaget for drap, og de truer familien Aldrich med å eksponere dem. Agnes forklarer sin tragiske bakgrunn, om hvordan hun måtte ta en annen manns liv for å redde hennes eget. Reporterne blir så rørt over denne historien, at de bestemmer seg for å begrave Agnes sin fortid, og den hjerteskjærende historien øker Aldrichs kjærlighet til sin kone.

Skuespillere
------------

* Kathlyn Williams som Agnes Aldrich
* William Clifford som Steve O'Brien
* William Conklin som James Aldrich
* Stella Razeto som Ruby Sheldon
* William Jefferson som Howard Duncan
* Don Bailey som Tom Ryan

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  ; besøksdato: 9. april 2016.
2. ↑  Out of the Wreck
3. ↑  OUT OF THE WRECK

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Out of the Wreck* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Out of the Wreck* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Frederik Thorvald Emil Blichfeldt** (født 5. november 1849, død 20. oktober 1908) var en dansk arkitekt som var virksom i den arkitektoniske epoken historismen. Han vant det danske Kunstakademiets høyeste priser, var elev av Ferdinand Meldahl og ble spådd en stor karriere, men fikk kun delvis muligheter til å innfri omverdens store forventninger til ham ettersom mange av tidens store arkitekturoppgaver gikk til andre. Han har likevel satt sitt preg på den danske hovedstaden København med en rekke velkjent monumentalbygninger.

Liv og virke
------------

Blichfeldt ble født i 1849 som sønn av fabrikant Jens Christian Frederik Blichfeldt og Marie Sophie Nielsen. Han gikk i tømmerlære i tre måneder, var elev på Teknisk Institut og ble tatt opp i Kunstakademiets første ornamentskole mars 1864 som han gikk ut av i desember 1871. Mens han studerte arbeidet han som medhjelper for arkitekten Ferdinand Meldahl. Han vant den lille gullmedalje i 1876 og den store gullmedalje i 1878 (for et nasjonalmuseum). Blichtfeldt vant Akademiets reisestipendier for årene 1878, 1879, 1880 og 1881, og var derfor på et flerårig opphold i Italia fram til foråret 1882.

Han stilte ut tegninger på Charlottenborg i 1874 og 1878, på Den Nordiske Industri-, Landbrugs- og Kunstudstilling i København i 1888, og på Rådhusudstillingen 1901.

Blichfeldt ble gift den 12. oktober 1908 i København med Sidse Dorthea Sophie Caroline Saabye (1872–1935), datter av skomakermester Palle Saabye og Karen Thomasen. Blichfeldt døde i 1908 og ble urnebegravet på Bispebjerg Kirkegård. Han var ridder av Dannebrog.

Utvalgte verker
---------------

* Planlegging og oppførelse av Marmorkirkens omgivelser, København (1876-94, under ledelse av Ferdinand Meldahl, fredet)
* 73-77 Bredgade/18 Esplanaden, København (1884–86)
* Hovedinngangen, Tivoli, København (1889–90)
* Det Store Nordiske Telegraf-Selskab, Kongens Nytorv, København (1890–94)
* Varehuset Messen, Købmagergade 42, København (1895, vinduer endret)
* 12-16 Halmtorvet, København (1897–98)

Bilder
------

* Hovedinngangen, Tivoli (1889–90)Hovedinngangen, Tivoli (1889–90)
* Det Store Nordiske Telegraf-Selskab (1890–94)Det Store Nordiske Telegraf-Selskab (1890–94)
* Varehuset Messen (1895)Varehuset Messen (1895)
* 12-16 Halmtorvet (1897–98)12-16 Halmtorvet (1897–98)

Referanser
----------

1. ↑  «Emil Blichfeldt», *Kunstindeks Danmark*.
2. ↑  «Frederik Thorvald Emil Blichfeldt», *Gravsted.dk*
3. ↑  Madsen, Johannes (1903): *De Kgl. Danske Ridderordener: Personalhistorisk Festskrift udgivet i anledning af Hans Majestæt Kong Christian Den Niendes 40 aarige Regeringsjubilæum paa foranstaltning af H. F. Grandjean Oberstlieutenant*, A. Christiansen.

Litteratur
----------

* «Emil Blichfeldt» i *Weilbachs Kunstnerleksikon* 1947 og 1994
* «Emil Blichfeldt» i *Salmonsens konversationsleksikon*
* (da) Emil Blichfeldt på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emil Blichfeldt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Kunstindeks Danmark
 |

Portal: Danmark
**Castejon (I) gasskraftverk** er et relativt nytt kraftverk i Navarra nær elva Ebro i Spania, operert av selskapet E.R. de Ebro. Anleggets CO2-utslipp i 2008 var ca. 1 143 200 tonn, drøyt det dobbelte av anleggets utslippskvote.

 **Castejon (II) gasskraftverk**  er et gasskraftverk i Navarra i Spania. Det har en installert produksjonskapasitet på 400 MW, fordelt på 2 turbiner. Dette er et av landets mindre fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 2000 og stod ferdig i 2003. Brenselkilden er naturgass.

De totale CO2-utslippene ved *F.E. de Navarra Castejon II* var i 2008 på ca. 320 130 tonn, utslippskvoten var samme år 298 050 tonn.

Se også
-------

* Liste over verdens største kullkraftverk

Referanser
----------

1. ↑   transparency.entsoe.eu[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  EU – liste over CO2-utslipp per installasjon.
3. ↑  EU – liste over CO2-utslipp per installasjon.

Eksterne lenker
---------------

* IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Plants in Spain – Other Regions ».
***Emil & Ida i Lönneberga*** er en svensk animert eventyrfilm for barn fra 2013.

Handling
--------

Emil og lillesøsteren hans Ida bor på en liten gård i Lønneberget. Emil finner på mange forskjellige narrestreker, og havner veldig ofte i problemer. Men han ønsker egentlig ikke å forårsake så mange problemer for foreldrene sine, men ting skjer fordi han ikke klarer å forutsé allé konsekvensené av hans egne handlinger. Ofte finner Emil på ting i aller beste hensikt, men ting går ikke som han hadde planlagt.

For eksempel plasserer Emil ut musefeller, for å hjelpe foreldrene sine med å bli kvitt mus elle rotter i hjemmet deres. Men ved et uhell plasserer faren hans foten sin i en av musefellene. Hver gang Emil har begått nok en spøk, pleier faren Anton å stenge ham inne i et skur på gården deres. Hver gang han sitter i «snikkerboden» sin, skjærer Emil ut en ny figur av treverk. Lillesøsteren hans, Ida, er imidlertid en veldig snill og flink liten jente. Ida forsøker ved en anledning å havne i «snikkerboden» i én episode, men hun klarer ikke å gjøre faren deres sint nok.

Svenske stemmer
---------------

* Gustav Föghner som Emil Svensson
* Tilda Ramde som Ida Svensson
* Allan Svensson som Anton Svensson
* Elisabet Carlsson som Alma Svensson
* Lindy Larsson som gårdsgutten Alfred
* Rebecka Teper som tjenestepiken Lina
* Siw Carlsson som Krösa-Maja
* EwaMaria Roos som prostinnen
* Astrid Lindgren som forteller i form av arkivmaterial

Norske stemmer
--------------

| Figur | Stemme |
| --- | --- |
| Emil | Isak Aas Lindmo |
| Anton | Christian Skolmen |
| Ida | Andrea E. Johnsen |
| Forteller | Inger Teien |
| Lina | Sarah MacDonald Berge |
| Alma | Marit Synnøve Berg |
| Alfred | Espen Sandvik |
| Sylte-Maja | Unn Vibeke Hol |
| Prestefrue | Unn Vibeke Hol |
| Presten | Preben Olram |
| Butikkeier | Preben Olram |

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Emil og Ida i Lønneberget* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Emil og Ida i Lønneberget* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Emil og Ida i Lønneberget* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Emil og Ida i Lønneberget* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (fr) *Emil og Ida i Lønneberget* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Emil og Ida i Lønneberget* på MovieMeter Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Emil Benecke** (født 4. oktober 1898 i Magdeburg død 12. august 1945 i Riga i daværende Sovjetunionen) var en tysk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.

Benecke ble olympisk mester i vannpolo under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det tyske laget som vant vannpoloturneringen. Det var fjorten nasjoner som stilte lag. Tyskland slo Belgia med 5-2 i finalen etter forlengning. De andre spillerne på det tyske laget var Erich Rademacher, Fritz Gunst, Otto Cordes, Karl Bähre, Joachim Rademacher, Max Amann og Johannes Blank. Benecke spilte alle tre kampene og han scoret tre mål. 

Fire år senere, under OL 1932 i Los Angeles spilte han på tyske laget som kom på andreplass i vannpolo bak Ungarn. Benecke spilte alle fire kampene.

OL-medaljer
-----------

* 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Gull **Gull** i vannpolo, (Tyskland)
* 1932 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i vannpolo, (Tyskland)

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 177703505[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emil Benecke – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Emil Benecke – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Emil Benecke – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Emil Benecke – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Emil Benecke – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BNF **·** BNF (data)
 |