recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Wörlitz park** i Wörlitz i den tyske delstaten Sachsen-Anhalt, er en del av Parkanleggene i Dessau-Wörlitz som ble oppført i andre halvdel av 1700−tallet under fyrst Leopold III av Anhalt-Dessau (1740–1817). Parken er en del av nettverket Gartenträume Sachsen-Anhalt.

Historie
--------

*Det gotiske huset* i Wörlitz
Wörlitz slott
Parken ble anlagt i opplysningstiden, nærmere bestemt mellom 1769 og 1773 og utvidet frem til 1813. Den regnes som en av de første og er blant de største tyske landskapsparker etter engelsk forbilde. Fyrstens mål med parkanleggene var å vise at herskeren har et dannelsesoppdrag overfor undersåttene, at mennesket er tilværelsens midtpunkt og at skjønnhet bør ha en praktisk nytteverdi. Dannelsesoppdraget omfattet bl.a. arkitektur, landskapsarkitektur og landbruk.

Parken var med alle bygninger og slottet offentlig tilgjengelig allerede ved etableringen. To unntak fra dette var *Graue Haus* (det grå huset) og *Roseninsel* (roseøya) som skulle være steder der hans hustru, fyrstinne og senere hertuginne Luise av Brandenburg-Schwedt skulle kunne trekke seg tilbake.

Parken er lagt til en sidearm til Elben. Den omfatter 1125 dekar og grenser til byen Wörlitz.

Bygningene i parken er hovedsakelig oppført av arkitekt Friedrich Wilhelm von Erdmannsdorff (1736–1800). Slottet er det første i klassisistisk stil i Tyskland. Parken er tegnet av hoffgartner Johann Friedrich Eyserbeck.

Anlegget er godt vedlikeholdt og ble i 2000 som en del av Parkanlegget i Dessau-Wörlitz oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wörlitzer Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Wörlitzer Park

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Parkanleggene i Dessau-Wörlitz |
| --- |
|  | Georgium slott • Großkühnau slott • Luisium • Mosigkau slott • Oranienbaum slott • Wörlitz park • Sieglitzer Berg • Leiner Berg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**George Cross**, norsk **Georgskorset**, er en britisk utmerkelse innstiftet av kong Georg VI 24. september 1940 til belønning av heltemodig innsats og tapperhet under farlige omstendigheter. *Georgskorset* var primært tiltenkt sivile, men kan også tildeles militære. Utmerkelsen er tildelt innbyggere i Storbritannia, landets kolonier og i Samveldeland. *Georgskorset* rangerer etter Victoriakorset, men foran øvrige ordener og utmerkelser i Storbritannia og Samveldet. Mottagere er berettiget til å føre bokstavene *GC* etter sitt navn. 

I tilknytning til *Georgskorset* finnes *Georgsmedaljen*, som tildeles for innsats av mindre heroisk karakter.

Utforming
---------

*Georgskorset* er utformet i sølv. Mellom korsvinklene finnes Georg VIs kongemonogram. Midtmedaljongen bærer et motiv med Sankt Georg dragedreperen og omskriften «FOR GALLANTRY». Mottagerens navn og datoen for tildeling inngraveres på baksiden. Medaljebåndet er blått.

Tildeling
---------

Det er foretatt til sammen 159 tildelinger av *Georgskorset*, 86 av disse posthumt. Ved to tilfeller er *Georgskorset* gitt til kollektiver. Det skjedde første gang 15. april 1942 da George VI tildelte utmerkelsen til Malta for å ha motstått blokaden av øyen. En avbildning av *Georgskorset* er å finne i Maltas flagg. I 1999 tildelte dronning Elizabeth II *Georgskorset* til Royal Ulster Constabulary, Nord-Irlands politistyrke fram til 2001.

Litteratur
----------

* (da) Poul Ohm Hieronymussen og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966.

Eksterne lenker
---------------

* Orders and Decorations - George Cross (GC) Arkivert 30. august 2010 hos Wayback Machine. Veterans Affairs Canada.
* 1942. Malta gets George Cross for bravery, BBC On This Day.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
*George Chinnery*, George Chinnery, ca. 1840
**George Chinnery** (kinesisk: 錢納利, født 5. januar 1774 i London i England, død 30. mai 1852 i Macao i Kina) var en engelsk maler som tilbragte det meste av sitt liv i Asia, særlig i India og Kina. 

Etter opplæring i England ble Chinnery en populær portrettmaler i Irland. Han giftet seg med sin kone Marianne den 19. april 1799 i Dublin. Hans far eide flere handelsskip og hans eldre bror, William Chinnery, eide det som nå er Gilwell Park.

Chinnery forgjeldet seg og reiste til India i 1802 på skuta *Gilwell*. Der bygde han seg opp igjen som maler, men gjeld tvang ham til å flytte nok en gang i 1825, da til det sørlige Kina. Der var han mentor for Lam Qua, som senere skulle bli en ledende portrettmaler. Han reiste omkring rundt Perleflodens munning, mellom Macao og Kanton. 

*An Indian Herdsman On A Bank, Cattle Watering In A River Below*, Date unknown, Private collection.
Han var i Hongkong etter at britene hadde sikret seg byen, og ble snart etterpå syk. Han døde i Macao og er begravet på den protestantiske kirkegården der.

Verker
------

Hans malerier har foruten den rent kunstneriske verdi også en betydelig historisk interesse. Han var den eneste vestlige maler i Sør-Kina på sin tid. Bildene hans viste dagligliv og landskapene rundt Perlefloden, og han etterlot seg også skisser av det som han hadde tenkt å utvikle til malerier senere.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6h7479b, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Chinnery, George, «George Chinnery»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Chinnery, George[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   RKDartists, rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   det svenske Nasjonalmuséets kunstnerliste, kulturnav.org, utgitt 12. februar 2016, besøkt 25. februar 2016[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Impressions of the East - The Art of George Chinnery*, Hong Kong Museum of History, 2005
* Robin Hutcheon: "Chinnery, the man and the legend," South China Morning Post Ltd, Hong Kong, 1975, with a chapter on Chinnery's shorthand by Geoffrey W. Bonsall.
* Robin Hutcheon: "Chinnery", Formasia Ltd, Hong Kong, 1989.

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Chinnery – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** KulturNav
 |
**George Cecil Renouard** (født 7. september 1780, død 15. februar 1867) var en engelsk filolog, og forsker i klassiske og orientalske studier. Han hadde utdannelse i teologi og var blant annet kapellan ved den britiske ambassaden i Konstantinopel i Det osmanske rike (dagens Tyrkia) i tidsrommet 1804-1806, og kapellan i den tyrkiske byen Smyrna i tiden 1811 til 1814.

Liv og virke
------------

Renouard hadde bakgrunn fra Trinity College ved Universitetet i Cambridge. Ved Smyrna i Tyrkia oppdaget han figur på et fjell som han identifiserte med Sesostris, en mytisk egyptisk konge i henhold til Herodotos, som selv mente han hadde sett inskripsjonen i Smyrna. Renouards oppdagelse og identifikasjon ble senere bestridt. I 1815 vendte han tilbake til Cambridge og fikk en posisjon i arabisk som han holdt fram til 1821. Han var språklig begavet og behersket foruten arabisk også tyrkisk, hebraisk, i tillegg til fransk, tysk og italiensk. Selv om han hadde få publikasjoner, hadde han et godt omdømme som lingvist, geograf og botaniker.

Han var også opptatt med bibelstudier og oversettelser av *Bibelen* til tyrkisk og andre østlige språk. Han var medlem av oversettelsekomiteen til Royal Asiatic Society som han ble innvalgt til i 1824, og reviderte mange av organisasjonens publikasjoner. Hans publikasjon om berbiske språk ble utgitt av forretningen i 1836. Fra 1836 til 1846 var honorabel utenlandssekretær for Royal Geographical Society og hadde også interesser numismatikk (myntforskning). Han bidro med to artikler til leksikonet *Encyclopædia Metropolitana* (utgitt i tiden 1817–1845) om den romerske republikk og om historien til antikkens Hellas, Makedonia, og oldtidens Syria.

Renouard, født i Stamford i Lincolnshire, bodde hovedsakelig Swanscombe, med unntak av hans utenlandsopphold, hvor han døde ugift i 1867.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   «Renouard, George Cecil» i: *Dictionary of National Biography*. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
Revers av en albertdaler
Andreaskors på en albertsdaler fra 1631
En **albertsdaler** eller albertusdaler er en type daler mynt som først ble preget i 1612 i De spanske Nederlandene. Navnet stammer fra Albrecht av Østerrike, som gikk av som kardinal for å gifte seg med *infanta* Isabel Clara Eugenia, søster til kong Filip III av Spania, i Ferrara. De to styrte i De spanske Nederlandene til Albrechts død. Albertsdaleren er også omtalt som «Kreuzthaler».

Albertsdalerne ble ofte brukt som handelsmynter, og enda den hadde lavere sølvvekt enn den tyske sølvmynten, ble de regnet som like mye verd. Mynten ble populær, og det ble også laget lokale albertsdaler i andre land. I Danmark-Norge ble det laget albertsdaler med en «villmann» med klubbe. Myntene ble brukt til handel i Østersjøen. I en prøvemynt sto villmannen bak det danske våpenskjoldet med klubben i venstre hånd, mens i de andre sto han ved siden av våpenskjoldet med klubben i høyre. Alberstdaler ble utgitt i 1781 (i Altona), i 1784 (Altona), i 1786 (Poppenbüttel) og 1796 (Altona).

Referanser
----------

1. 1 2  Ord og begreper i mynthistorien - Samlerhuset.no
2. ↑  Albert VII - Encyclopedia Britannica
3. ↑  Albertusthaler, side 441, *The new and complete Dictionary of the German and English Languages composed chiefly after the German Dictionaries of Mr. Adelung and of Mr. Schwan*, Leipzig, 1799
4. ↑  Albertsdaler - Dansk Mønt
5. ↑  Side 265, SIEGs Møntkatalog Norden 2014, Sieg's Forlag ApS, 46. utgave, 2014
**Wörgl** er en by i den østerrikske delstaten Tirol. Den har 12 500 innbyggere (2007). Wörgl var et forholdsvis ubetydelig tettsted inntil jernbaneforbindelsen mellom Tirol og Salzburg ble bygget på 1870-tallet. Med sin beliggenhet ved møtepunktet mellom Inndalen (mot Innsbruck i vest og Bayern i nord) og Brixental (mot Kitzbühel og Salzburg i øst), ble Wörgl plutselig et trafikknutepunkt. Dette førte til en voldsom økonomisk oppgangsperiode med bl.a. sement- og celluloseproduksjon.

Også i dag er industri og handel de viktigste næringsgrenene. I tillegg kommer små og mellomstore bedrifter innen teknologi og logistikk.

Wörgl tiltrakk seg internasjonal oppmerksomhet da det i 1932/33 bekjempet den høye arbeidsledigheten med en rentefri bytteøkonomi etter ideene av Silvio Gesell om Freiwirtschaft. Dette ble gjort ved å innføre byttelapper, som ble kalt *Wörgler Schilling* og som erstattet de offisielle schillingene som betalingsmiddel. Enkelt sagt ble hele byen gjort om til en stor byttering. Siden man ikke kunne putte byttelappene i banken og de tvert imot ble devaluert med 1 % hver måned, kom det ny fart i økonomien. Mens arbeidsledigheten fortsatte å øke i resten av landet, ble den i Wörgl redusert fra 21 til 15 % i løpet av ett år, og byen opplevde en bygge- og investeringsboom. Tiltaket vekket internasjonal interesse hos ledende økonomer og politikere, men også forargelsen til Østerrikes nasjonalbank, som så sitt pengemonopol krenket. Etter at banken hadde vunnet en rettssak og myndighetene truet med å bruke militær makt, ble «eksperimentet» derfor avsluttet etter 14 måneder.

Referanser
----------

1. ↑  «Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018». Statistik Austria. Besøkt 9. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Wörgl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Wörgl – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Österreichisches Musiklexikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Albin Hagströms Minnespris** ble utdelt, mellom 1997 og 2006, av Kungliga Musikaliska akademien til minne om den legendariske trekkspilleren, trekkspillmakeren og fabrikanten fra Älvdalen, Hagströms grunnlegger Albin Hagström.

Prisen ble gitt til en trekkspiller eller gitarist og prisvinneren ble utpekt av Kärstin Hagström-Heikkinens Musikprisfond.

Fra og med 2007 utdeles i stedet flere stipender til trekkspillere og gitarister innen populærmusikkens område. Søkeren kan ikke være eldre enn 35 år gammel og må være svensk statsborger. Stipendiene gis også bare til enkelt individer.

Liste over prisvinnere
----------------------

| Årstall | Prisvinner |
| --- | --- |
| 2006 | Arnstein Johansen |
| 2005 | Lasse Wellander |
| 2004 | Olav Wernersen |
| 2003 | Kenny Håkansson |
| 2002 | Sone Banger |
| 2001 | Jojje Wadenius |
| 2000 | Lasse Holm |
| 1999 | Janne Schaffer |
| 1998 | Sören Rydgren |
| 1997 | Rune Gustafsson |

Eksterne lenker
---------------

* Albert Hagströms minnefond
Vettisfossen dannes ved at Morka–Koldedøla faller ut over kanten av Vettismorki og ned i Utladalen Foto: Stefan Pohl 
**Vettismorki** er et fjellområde og ei stølsgrend nederst i Morka-Koldedalen i Vest-Jotunheimen. Området er en del av Utladalen landskapsvernområde.

Vettismorki er prega av stor, gammel furuskog og store myrkomplekser som er viktige hekkeområder for våtmarksfugl. Enkelte spredte forekomster av naturlig gran finnes, og dette er utypisk for Vestlandet. Klimaet er kontinentalt med varme somre og god snødybde om vinteren. Til Vestlandet å være er nedbøren beskjeden; snittet ligger på rundt 792 mm i året. Navnet «mork» kommer trolig av dialekt der det betyr skog eller skogsmark.

Nord-Europas høyeste uregulerte fossefall, Vettisfossen, dannes der Morka–Koldedøla forlater Vettismorki og faller ned i Utladalen. 

Området er utsatt for fluorforurensing fra verket i Årdal. Forurensinga var kraftigst på 1960- og 1970-tallet, men det er fortsatt høye fluorverdier i jordsmonnet. DNT-hytta *Ingjerdbu* ligger i Vettismorki.

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Vettismorki* Arkivert 12. november 2016 hos Wayback Machine. faktaark.naturbase.no, Miljødirektoratet
2. ↑  Slingsby, William Cecil (1998). *Norge: den nordlige arena : skisser fra tindebestigninger og oppdagerferder i norsk natur mellom 1872 og 1921*. Oslo: Grøndahl Dreyer. ISBN 8250420764.
3. ↑  Ingjerdbu Arkivert 12. november 2016 hos Wayback Machine. ut.no

Eksterne lenker
---------------

* (no) Vettismorki i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
*Andre betydninger: Ingenmannsland (andre betydninger)*
Britiske sanitetstropper redder en såret tysk soldat ut av «ingenmannsland» under slaget ved Somme i 1916
Bevart sone av «ingenmannsland» gjennom Berlin
**Ingenmannsland** er en betegnelse på et område som ligger mellom grenselinjene til to stater, eller langs fronten mellom to krigførende makter. Da slike områder ikke er underlagt nasjonale lovbestemmelser, gjelder i stedet internasjonale rettsregler og Genèvekonvensjonen. Slik er det også en betegnelse for omstridte områder eller områder en stat ikke vil ta kontroll over da en er usikker på hvilke internasjonale reaksjoner det vil kunne frambringe.

Dette begrepet må holdes adskilt fra interregnum, som betegner tidsrommet fra en herskers død eller avgang til den nye herskeren har tatt over, eller det makttomrommet som oppstår når et styre bryter sammen uten at et annen kan overta styret.

Historisk er begrepet blitt brukt om et område utenfor London, som ingen har vedkjent seg eiendomsretten til. Dette ble brukt som fyllplass og henrettelsested, hvor de henrettede ble hengende til skrekk og advarsel.

Begrepet kom særlig i bruk under skyttergravskrigen under første verdenskrig, som betegnelse på området mellom de tyske og de allierte skyttergravene. Dette området varierte mellom å være svært smalt eller ganske bredt, men var livsfarlig å ferdes i da de var dekket av skyttere og maskingeværer fra begge sider, minelagt og fylt med piggtråd og ofte døde soldater. Det var gjennom disse områdene enhver offensiv måtte bevege seg.

Under den kalde krigen lå det en sone med ingenmannsland langs hele jernteppet, også gjennom Berlin hvor blant annet Potsdamer Platz ble liggende i denne sonen. Dette var en del av østblokkens territorium, men de trakk grenseinstallasjonene noe tilbake for å ha en slik åpen sone med åpent land, ofte flere hundre meter bredt hvor de i bakkant hadde gjerder, vakttårn, minefelt og lignende.

Se også
-------

* Terra nullius
* Oklahoma Panhandle

Eksterne lenker
---------------

* ingenmannsland i Store norske leksikon
* ingenmannsland – militærvesen i Store norske leksikon
Powder River i Johnson County i Wyoming.
Kartet viser Powder River i Yellowstones elvesystem.
**Powder River** (apsáalooke: *Chakadee Wakpa*; assiniboine: *Caȟní wakpá*) er en elv i USA. Powder er 604 km lang. Den har gitt navn til Powder River County. Nedslagsfeltet er ca. 59 000 km².

Det engelske navnet er en oversettelse av et lignende uttrykk på flere indianske språk og sikter til det fine støv som finnes langds elven visse steder.

Elven renner fra nordøstre Wyoming og nordover fra Rocky Mountains og den i sørøstre Montana, hvor den til munner ut i Yellowstone, like nedenfor Miles City. 

Floden har sine kilder i Bighorn Mountains i Wyoming og de tre kildegrenene forenes i nærheten av Kaycee. Derfra renner elven nordover langs den østre side av Bighorn Mountains, inn i Montana. Den møter Little Powder River nær Broadus og renner ut i Yellowstone River i nærheten av Terry, omkring 80 kilometer nedstrøms fran Miles City.

Elven har gitt navn til Powder River-bekkenet *(Powder River Basin)* mellom Bighorn Mountains og Black Hills, til tross for at deler av området avvannes av andre elver. Denne geografiske region i nordøstre Wyoming og sørøstre Montana står for omkring 40 prosent av USAs totale kullbryting.

Referanser
----------

1. ↑  Urbanek, Mae (1988). *Wyoming Place Names*. Missoula, MT: Mountain Press Publishing Company. ISBN 0-87842-204-8.
2. ↑  Chicago and North Western Railway Company (1908). *A History of the Origin of the Place Names Connected with the Chicago & North Western and Chicago, St. Paul, Minneapolis & Omaha Railways*. s. 115.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Thomas Frischknecht** (født 17. februar 1970 i Feldbach, Sveits) er en sveitsisk terrengsyklist og sykkelcross-rytter med en lang karriere som syklist. Han vant sitt første verdensmesterskap i 1996 og det siste i 2005.

Frischknecht ble innlemmet i The Mountain Bike Hall of Fame i 1999.

Resultater
----------

1988
 Verdensmesterer, sykkelcross, junior, Hagendorf
1989
Roma, sykkelcross (ITA)
1990
Schulteiss-Cup, sykkelcross (GER)
1991
Sveits’ flagg Nasjonal mester, sykkelcross, elite, Switzerland (SUI)
Overijse, sykkelcross (BEL)
Schulteiss-Cup, sykkelcross (GER)
Wetzikon, sykkelcross (SUI)
 Verdensmesterer, sykkelcross, amatør, Gieten
1992
Dagmersellen, sykkelcross (SUI)
Mont Sainte-Anne, rundbane (CAN)
Roma, sykkelcross (ITA)
Schulteiss-Cup, sykkelcross (GER)
Landgraaf, rundbane (NED)
Strathpeffer, rundbane (GBR)
Mount Snow, rundbane (USA)
1993
EUs flagg Europamester, rundbane, elite
Schulteiss-Cup, sykkelcross (GER)
Wetzikon, sykkelcross (SUI)
1994
Dagmersellen, sykkelcross (SUI)
Mont Sainte-Anne, rundbane (CAN)
1995
Vail, rundbane (USA)
Mammoth Lakes, rundbane (USA)
1996
 Verdensmester, rundbane XC elite, Cairns
Sankt-Wendel, rundbane (GER)
Gansingen, sykkelcross (SUI)
1997
Sveits’ flagg Nasjonal mester, sykkelcross, elite, Switzerland, Liestal (SUI)
Sankt-Wendel, rundbane (GER)
1998
Budapest, rundbane (HUN)
Hombrechtikon, sykkelcross (SUI)
1999
Meilen, sykkelcross (SUI)
Zeddam, sykkelcross (NED)
Magstadt, sykkelcross (GER)
Sveits’ flagg Nasjonal mester, sykkelcross, elite, Switzerland, Eschenbach (SUI)
Canmore, rundbane (AUS)
Liestal, sykkelcross (SUI)
Obergögsen, sykkelcross (SUI)
2001
Safenwil, sykkelcross (SUI)
Magstadt, sykkelcross (GER)
Kaprun, rundbane (AUT)
Castelnuovo, sykkelcross (ITA)
Dagmersellen, sykkelcross (SUI)
2002
Dagmersellen, sykkelcross (SUI)
Sveits’ flagg Nasjonal mester, sykkelcross, elite, Switzerland (SUI)
Hittnau, sykkelcross (SUI)
San Mateo, sykkelcross (USA)
Hombrechtikon, sykkelcross (SUI)
2003
 Verdensmester, rundbane maraton (sykkel)
Russikon, sykkelcross (SUI)
2004
San Mateo, sykkelcross (b) (USA)
San Mateo, sykkelcross (USA)
2005
 Verdensmester, rundbane maraton (sykkel), Lillehammer (NOR)
Magstadt, sykkelcross (GER)
Birkebeinerrittet

Referanser
----------

1. ↑  «Men Mountain bike World Cup». UCI. Besøkt 28. august 2010. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Thomas Frischknecht – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Frischknecht – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Frischknecht – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Frischknecht – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Frischknecht – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Frischknecht – CycleBase Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger (sport)
 |
**Skyfysikk** er studiet av de fysiske prosessene bak dannelsen og veksten av skyer i tillegg til dannelsen av nedbør. 

Skyer er bygd opp av mikroskopiske vanndråper (i såkalte *varme skyer*) eller ørsmå iskrystaller (*kalde skyer*) eller en blanding av begge. Disse kondenserer fra vanndamp i luften. Dette kan bare skje om forholdene ligger til rette for det. Når en sky er dannet, kan den løse seg opp eller tømme ut vannet som nedbør (regn, snø, hagl osv). Det er derimot flere faktorer som avgjør hva som faktisk skjer. Skyfysikk prøver å forklare de fysiske prosessene som ligger bak dette. 

Skyer klassifisieres etter høyden de oppstår i, og utseende og egenskaper. De fleste skyene er enten *stratiforme* (lagdelte) eller *cumuliforme* (vertikalt utviklet). Så vi har stratus- og cumulusskyer som oppstår i lavee høyder (opp til 2 km). Skyer som oppstår i de høyeste områdene av troposfæren har forstavelsen *cirro* i navnet, og her finner vi cirrostratus og cirrocumulus. Skyer i midlere høyder har forstavelsen *alto* i navnet. I tillegg har en cumulonimbus som strekker seg gjennom hele troposfæren, fra et par hundre meter over bakken og helt opp til tropopausen. Cumulonimbusskyer kalles også tordenskyer, og er skyene som skaper tordenvær.

| * v
* d
* r
Skyer |
| --- |
| Høye skyer (Type A) | Cirrus (Ci) **·** Cirrus uncinus **·** Cirrus Kelvin-Helmholtz **·** Cirrostratus (Cs) **·** Cirrocumulus (Cc) **·** Pileus **·** Kondensstriper |
| Mellomhøye skyer (Type B) | Altostratus (As) **·** Altostratus undulatus **·** Altocumulus (Ac) **·** Altocumulus undulatus **·** Altocumulus makrellsky **·** Altocumulus castellanus **·** Altocumulus lenticularis |
| Lave skyer (Type C) | Stratus (St) **·** Orografisk stratus **·** Nimbostratus (Ns) **·** Cumulus humilis (Cu) **·** Cumulus mediocris (Cu) **·** Stratocumulus (Sc) |
| Konvektive skyer (Type D) | Cumulonimbus (Cb) **·** Cumulonimbus incus **·** Cumulonimbus calvus **·** Cumulonimbus med mammatus **·** Cumulus congestus  **·** Pyrocumulus |
| Andre skyer | Perlemorskyer **·** Lysende nattskyer |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**Arno** er en elv i den italienske regionen Toscana. Den er den viktigste elven i sentrale Italia etter Tiber. Arno er 240 km lang og dens kilder er ved Monte Falterona (1 654 moh) i fjellkjeden Appenninene. Elva renner først mot sørøst, og snur mot nordvest i nærheten av Arezzo. Den renner siden mot vest gjennom byene Firenze, Empoli og Pisa og flyter ut i Tyrrenhavet ved Marina di Pisa.

Som mange elver i middelhavsområdet, kan Arno ha meget ulik vannføring: Fra en voldsomt brusende, breddfullt med smeltevann på våren til en stille, rislende bekk på bunnen av elveleiet om høsten. Det har ofte ført til oversvømmelser og jordskred om våren. Ved oversvømmelsen den 4. november 1966 førte oversvømmelse i Arno til at demningene ved Firenze brøt sammen, drepte minst 40 mennesker og ødela eller skadet utallige mesterverk innen kunst og sjeldne bøker i Firenze. Selv førti år senere er det hundrevis av verker som fortsatt venter på å bli restaurert. Nyanlagte demninger høyere opp har gjort det mulig å utjevne vannføringen, slik at florentinerne kan leve mer trygt ved sin elv.

Etymologi
---------

Arno, navnet på elven, kommer fra latinske *Arnus* Filologen Hans Krahe har knyttet dette toponym til oldtidseuropeiske *\*Ar-n-*, avledet fra urindoeuropeiske rotordet *\*er-*, «flyte, bevege».

Referanser
----------

1. ↑  McLean, Alison (November 2006): «This Month in History» i: *Smithsonian* **37** (8), s. 34.
2. ↑  Plinius den eldre: *Naturalis Historia* 3.50
3. ↑  Bascuas, Edelmiro: *Hidronimia y léxico de origen paleoeuropeo en Galicia* (PDF), s. 41

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arno River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Arno – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Autorità di Bacino del Fiume Arno, Myndighetene for oversvømmelser ved Arno (italiensk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Arnie «Skiffle Joe» Norse** (født **Arne Trandal** 14. mai 1925 på Sunnmøre, død 14. desember 2016 i Oslo) var en norsk sanger og underholdningsartist.

Arnie Norse var en gammel traver i norsk populærmusikk, kjent fra utestedet Tranen i Oslo, en lang rekke utdrikningslag,[] noen fjernsynsopptredener og egenproduserte kassettutgivelser. Han var utdannet boktrykker og jobbet i England fra 1950 til midt på 1950-tallet. Da han kom tilbake til Norge begynte han å opptre med å synge og spille gitar samtidig som har syklet på etthjulssykkel. Han opptrådte blant annet på Sirkus Arnardo.

I 1958 ble hans første plate utgitt, singlen «Mexico-Joe» på A-siden. B-siden var «Oh senorita» som ble en hit på Island. I denne perioden brukte han navnet «Skiffle Joe», som han fikk av Arne Bendiksen.

I 1978 begynte han å opptre på restaurant Tranen i Oslo, syklende på etthjulssykkel med gitar og cowboyhatt. Han sang slagere og frekke viser som «Misjonær i gryta», «Min lille kone (som legger seg på ryggen for ei krone)» og «Jælp mæ å rime (Den sensurerte bært-bært-visa)». Han opptrådte ukentlig på Tranen i over 30 år, fra 1978 sammen med sin kone Nipaporn Norse og deres band gjennom mange år, frem til stedet stengte 27. januar 2012.

Diskografi
----------

* *Tretten frekkiser* (1978)
* *Greatest Hits!* (1987)
* *På 3 hjul i svingen* (1993/94)
* *Manana Amor 14 Brand New Songs* (1997)
* *Dinge-ling 14 nye gladlåter* (1998)
* *Under sunnmørsalpene* (1998)
* *55 låter som ler og gråter* (2011)

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk pop & rockleksikon*. Eggum, Ose, Steen, Bergan. Vega forlag, 2013, s. 471
2. ↑  «Arnie 'Skiffle Joe' Norse er død», *VG* 16. desember 2016
3. ↑  Arnie Norse Arkivert 12. juni 2018 hos Wayback Machine.. Rockipedia, besøkt 24. oktober 2014.
4. ↑  Tranen er borte Arkivert 24. oktober 2014 hos Wayback Machine. besøkt 24. oktober 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arnie Norse på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Arnie Norse på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Presentasjon på VG nett

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz
 |
**Måne og sol** er en salme fra 1974 med tekst skrevet av den svenske teologen Britt G. Hallquist, og melodi komponert av den norske organisten Egil Hovland.

Melodien som går i C-dur, 3/8 takt, kom til Hovland gjennom en åpenbaring ifølge ham selv. I 1974 var han i sorg over at hans gode venn Olaf Hillestad (faren til Erik Hillestad) var gått bort, død av kreft. Og mens han tankefullt leste gjennom teksten som han nettopp hadde mottatt i et brev fra Hallquist, så kom melodien til ham.

Ifølge ham selv sto han i studioet, hvor det hang bilder av de kappekledde barnekorene i Glemmen kirke på veggene. Plutselig «løsnet» de unge sangerne fra billedrammene og svevde ut i rommet som små engler.


> Jeg sto med et noteark i hånden, og var mest forundret over synet, forteller han. Etter hvert "landet" de små engelene som noter på arket, og der de falt ned, sto melodien til "Måne og sol" notert. Det var bare for meg å renskrive det.
> 
> 
> Egil Hovland
> 
> 

Denne salmen passer til de fleste anledninger[] og blir brukt i alt fra julegudstjenester og vielser, til begravelser.

Teksten
-------

Måne og sol, skyer og vind og blomster og barn skapte vår Gud.

Himmel og jord, allting er hans, Herren vår Gud vil vi takke.
*Refr.*:

*Herre, vi takker deg, Herre, vi priser deg,*

*Herre, vi synger ditt hellige navn!*

Jesus, Guds Sønn, død på et kors for alle, for oss, lever i dag.

Ja, han er her, ja, han er her. Herren vår Gud vil vi takke.
*Refr.*:
Ånden, vår trøst, levende varm og hellig og sterk, taler om Gud,
bærer oss frem dag etter dag. Herren vår Gud vil vi takke.
*Refr.*:

Referanser
----------

1. 1 2  «Artikkel i nettavisen Ballade 18.10.2004». Arkivert fra originalen 6. mars 2007. Besøkt 18. mai 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Mjøndalen Begravelsesbyrå:Måne og Sol[*død lenke*] Lydklipp og tekst
**Adam van Düren** (iblant også Adam *von* Düren, født før 1487, død etter 1532) var en tysk skulptør og byggmester som arbeidet i Sverige og Danmark mellom 1487 og 1532. Hans arbeider ble utført i en tung, plastisk stil.

I 1498 utformet han hvelvet og fullbyrdet koret i Linköping domkirke. Han utførte også arbeider på Linköpings slott.

Adam van Düren var byggmester da Glimmingehus ble oppført 1499-1505, der har han i veggen også etterlot et signert verk. Under Christian II forsterket han deler av Storkyrkan i Stockholm slik at taket kunne bære kanoner rettet mot Slottet Tre kronor i 1521. Han etterlot en relief på den såkalte Ålpelaren med et bilde av to løver som forsøkte å fange en ål og en tekst på plattysk.

Blant hans andre verk kan nevnes restaurering, og flere skulpturer ved Lund domkirke som ble utført 1513-14.

Referanser
----------

1. ↑   «Adam van Düren | lex.dk», verkets språk dansk, utgitt 23. april 2023, besøkt 24. juli 2023[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Adam Van Duren. A German Stone Mason in Scandinavia in the Early Sixteenth Century, Jan Svanberg, "Hafnia:Copenhagen Papers in the History of Art", 1976, S. 125-139.
* Media Familjelexikon, Bonniers 1979.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Adam van Düren på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon

Portaler: Kunst | Arkitektur | Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Dansk biografisk leksikon **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BPN **·** ULAN
 |
**Mỹ Sơn** (vietnamesisk: *Thánh địa Mỹ Sơn*) er et kompleks av hinduistiske templer i Quang Nam-provinsen i Vietnam. My Son kom med på UNESCOs verdensarvliste i 1999.
Templene ble bygget mellom det 4. og det 14. århundre e.Kr. av kongene i Champa (*Chiêm Thành* på vietnamesisk). Mỹ Sơn ligger nær landsbyen Duy Phú, i det administrative distriktet Duy Xuyen i Quang Nam-provinsen i det sentrale Vietnam, 69 km sørvest for Danang, og ca. 10 km fra den historiske Tra Kiệu-byen. Templene er i en dal som er omtrent to kilometer bred og omgitt av to fjellkjeder.

Eksterne lenker
---------------

* (en) My Son – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Verdensarven i Vietnam |
| --- |
|  | Kulturarv | Huế • Hoi An • Mỹ Sơn • Det keiserlige citadell i Thang Long • Ho-dynastiets citadell | Vietnams flagg |
| Naturarv | Ha Long-bukten • Phong Nha-Ke Bang |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Elin Furubotn** (født 1. januar 1963 i Tydal) er en norsk sanger, tekstforfatter, komponist og gitarist. Hun deltok i Melodi Grand Prix 1994 med låten «Mor». Hun platedebuterte i 1999 og siden den gang har hun også utgitt syv andre album. På hennes sjette album fra 2014 *Å nærme seg det nære* medvirker 17 musikere fra Stavanger Symfoniorkester, og her synger hun sangen *Så lett det kan ver i* duett med Morten Abel. Etter at hun ga ut sitt internasjonale album, *Heilt Nye Vei*, i 2012 har hun turnert også i Tyskland med sine norske tekster. Også i USA (Colorado) fikk hun oppmerksomhet for sitt internasjonale album *Heilt Nye Vei* og hun vant en Indie Award pris for beste album i hennes kategori. I oktober 2017 ga hun ut sitt syvende album *Ikkje gå deg vill,* og alle låtene har hun skrevet i en gammel skrivestue på sørvestlandet i fjelldalen Sirdal hvor hun tilbrakte mesteparten av barndommen. Elin Furubotn er en hyppig radiospillt artist med flere sanger på NRK P1 sine rotasjonslister som f eks. *I det stille, Slepp tvilen fri, Så lett det kan ver, Et rom.* Hun turnerer bl.a. sammen med Torbjørn Økland (fra Vamp). Elin har bodd mange år i Stavanger, men bor nå i Oslo.

Soloalbum
---------

* *Tikk Takk* (1999)
* *Villhund* (2006)
* *Det som e nå* (2008)
* *Ein tanke unna* (2009)
* *Heilt Nye Vei* (2012)
* *Å nærme seg det nære* (2014)
* *Ikkje gå deg vill* (2017)

Eksterne lenker
---------------

* Elin Furbotns hjemmeside
* 
* Omtale hos litteratursymposiet.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Pål Hovengen Plassen** (født 21. juni 1980 på Lillehammer, oppvokst i Vågå i Gudbrandsdalen) er en norsk journalist og programleder. Han har vært tilknyttet NRK siden 2001, og har vært programleder for en rekke programmer i radio og TV. Per 2022 som programleder i Kompass i NRK P2.

Bakgrunn
--------

Plassen har fortalt om tøffe år med mobbing i tenårene, og om hvordan han det har preget han i senere år.

NRK-produksjoner
----------------

Plassen var programleder for radioprogrammet Plassen  i NRK P1, og var tidligere programleder for Norgesglasset på samme kanal. 

I tillegg har Plassen også kommentert 17. mai-toget i Oslo for NRK fjernsynet, han har ledet nyttårsaften på NRK1 og vært programleder på Sommerbåten. Pål Hovengen Plassen har også vært en del av Sommeråpent.

Han har tidligere arbeidet i NRK Hedmark og Oppland, i Reiseradioen og i Nitimen.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Kompass i NRK P1 - Kompass». *NRK Radio* **(norsk)**. Besøkt 13. oktober 2022.
3. ↑  Bårdsgård, Hans (12. april 2018). «Bygdeprofil-kandidat: Norgesglasset-programleder måtte flykte fra bygda». *Nationen*. Arkivert fra originalen 13. oktober 2022. Besøkt 13. oktober 2022.
4. ↑  «NRK-profil Pål Plassens vonde hemmelighet». *www.vg.no*. Besøkt 13. oktober 2022.
5. ↑  «Plassen». *NRK Radio* **(norsk)**. Besøkt 13. oktober 2022.
6. ↑  NRK
7. ↑  Sommerbåten NRK TV
Bløgging av en makrell.
**Bløgging** betyr å kutte over blodårene som fører fra hjerte på en fisk med kniv. Etter at blodårene er kuttet over legges fisken i kaldt vann, og muskelkrampene hjelper til å drive ut blodet. Bløgging er viktig dersom man ikke har tid til å sløye fisken umiddelbart etter å ha fanget den. 

Bløgging er unødvendig dersom fisken går direkte til sløyemaskinen. Utblødning foregår like effektivt ved at fisken sløyes straks etter fangst og så over i beholdere med vann. Effektiv bløgging er avhengig av at blodet ikke har fått tid til å koagulere etter at den er død, derfor må fisken ligge i kaldt vann under utblødningen.I noen tilfeller er det ikke praktisk mulig å legge fisken i kaldt vann ved for eksempel fangst av storlaks.I slike tilfeller henges laksen opp med hodet ned for raskest mulig utbløding.

Effektiv og riktig utført bløgging gir hvite fine fiskefileter av hvit fisk. I Norge er det lovfestet bløgging av all fisk med noen få unntak. Unntaket gjelder småfisk som sild og makrell, men også uer, pigghå og såkalt industrifisk som skal gå til oppmaling.

Kravet om å påby bløgging av fisk i Norge ble først tatt opp under en klippfiskkonferanse i Handelsdepartementet i 1931.

En bløggebåt bløgger levende fisk og frakter den til et fiskemottak som sløyer den.

Referanser
----------

1. ↑  *Jakt, fiske, friluftsliv*. Hvalstad: Forbundet. 1980. s. 42.
2. ↑  *Stortingsforhandlinger*. Oslo: [Forvaltningstjenestene]. 1933. s. 349.
3. ↑  «Stor interesse for bløggebåter». *www.kyst.no*. 21. april 2020. Besøkt 31. mars 2022.

Litteratur
----------

* *Jakt, fiske, friluftsliv*. Hvalstad: Forbundet. 1980.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Eliminasjonskonstanten** er et begrep som brukes innen kjemien for å beskrive hastigheten på en kjemisk reaksjon. Denne konstanten indikerer hvor raskt reaksjonen foregår, og er spesielt viktig for reaksjoner som går sakte.

Eliminasjonskonstanten (k) er definert som hastighetskonstanten for den irreversible nedbrytningen av et reaktantmolekyl i løsning. Konstanten er gitt ved ligningen:

k = ln(2) / t½

der t½ er halveringstiden for reaksjonen. Dette betyr at jo kortere halveringstid, desto høyere blir eliminasjonskonstanten. Eliminasjonskonstanten kan også uttrykkes som en hastighet, som angir hvor mange molekyler som blir nedbrutt per tidsenhet.

Eliminasjonskonstanten er av stor betydning i farmakologi og medisin, hvor den brukes til å beregne dosering og halveringstid for ulike legemidler. I tillegg er konstanten viktig innen industriell kjemi, hvor den brukes til å kontrollere og optimalisere reaksjonshastigheten i ulike prosesser.

Eliminasjonskonstanten kan variere avhengig av ulike faktorer, som temperatur, pH-verdi og konsentrasjonen av reaktantene. Derfor må den alltid bestemmes eksperimentelt for hver reaksjon. Konstanten kan også påvirkes av tilstedeværelsen av katalysatorer eller inhibitorer, som kan øke eller redusere reaksjonshastigheten.

Kilder
------

* Johnson, R. P. (2008). The kinetics of simple elimination reactions. Journal of Chemical Education, 85(4), 523.
* Katritzky, A. R. & Pozharskii, A. F. (2000). Handbook of Heterocyclic Chemistry. Academic Press.
* Katzung, B. G. Masters, S. B. & Trevor, A. J. (2012). Basic and Clinical Pharmacology. McGraw-Hill Medical.
**Pål Trøan Aune** (født 29. mars 1992) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Steinkjer Skiklubb. Han gikk også for Team LeasePlan Go og Team Jobzone. Han konkurrerte i verdenscupen fra 2013 til 2023 med fjerdeplass på sprint fristil i Dresden i 2020 som beste resultat.

Karriere
--------

Aune debuterte i verdenscupen i langrenn i desember 2013 i Asiago, der han ble nummer 51 i sprint. Hans neste verdenscuprenn var i mars 2014 på sprinten i Drammen, hvor han ble nummer 38. I NM på ski i januar 2015 på Røros kom han på andreplass i sprintkvalifiseringen, men endte konkurransen som nummer 20. I verdenscupen i Östersund i februar 2015 ble han nummer 20 i sprint. Dette var hans første verdenscuppoeng.

Referanser
----------

1. ↑  «Desse profilane legg opp etter sesongen». *NRK* **(norsk nynorsk)**. 9. april 2023. Besøkt 24. april 2023.
2. ↑  «Team Jobzone - offisiel side». *teamjobzone* **(engelsk)**. Besøkt 14. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pål Trøan Aune – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
***The Wishing Ring Man*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av David Smith.

Handling
--------

Nitten år gamle Joy Havenith blir tvunget til å bruke sjarmerende korte kjoler og gå med håret i fletter, for å inspirere bestefaren som skriver sentimental poesi. Men Joy lengter etter ordentlige venner på hennes egen alder. En dag, når Johnny Hewitt får øye på henne når hun betror sine problemer til et portrett av tante Lucilla, forteller John at hvis Joy ønsker hardt nok så kommer drømmene hennes til å gå i oppfyllelse. Kort tid senere møter Joy et ektepar som inviterer henne til storbyen sammen med dem.

Fordi besteforeldrene hennes ikke ønsker å la henne reise sin vei før hun har blitt forlovet, lyver Joy at hun er forlovet til en mann som hun har hørt venninnene hennes snakke om: Dr. John Hewitt. Men hun vet ikke at dette faktisk var den sammen mannen som hun tidligere hadde møtt ved portrettet av hennes tante Lucilla. John går med på dette spillet i en måned, til stor forferdelse for hans egen forlovede: Gale Maddox. Joy velger derfor å forlate ham, i den tro at John elsker Gale. Men det viser seg at John allerede har blitt forelsket i Joy.

Skuespillere
------------

* Bessie Love som Joy Havenith
* J. Frank Glendon som Dr. John Hewitt
* Jean Hathaway som Mrs. Hewitt
* Claire Du Brey som Gale Maddox
* Truman Van Dyke som Clarence Rutherford
* Willis Marks som bestefar Havenith
* Alberta Lee som bestemor Havenith
* Dorothy Hagan som Phyllis Harrington
* Colin Kenny som Allen Harrington

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 28. april 2016.
2. ↑  THE WISHING RING MAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Wishing Ring Man* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Wishing Ring Man* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Wishing Ring Man* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Inngangen til en stoll i Ruhr i Tyskland
Stollgang
En **stoll** er en vannrett eller svakt skrånende gruvegang fra en fjellside og inn mot en gruvesjakt. Stoller tjener primært som forbindelse mellom jordoverflata og underjordiske gruveganger og bidrar til å bedre ventilasjonen i gruven. Stollen blir også benyttet til å fremskaffe kunnskaper om malmforekomster. Denne forbindelsen letter også arbeidet med å frakte malm og å drenere gruven.

«Stoll» er ikke et strengt bergfaglig begrep selv om det stort sett brukes i forbindelse med gruvedrift. Mer generelt kan ’stoll’ defineres som et langt, utarbeidet hulrom i fjellet med bare en utgang.. Er det to utganger i dagen, kalles det en tunnel. Ordet kommer opprinnelig fra det tyske ordet 'stollen'. Andre ord som kan benyttes er stull, stoel, stolle, stullgong

For arbeiderne var stollarbeidet i mange tilfeller spesielt krevende. Dårlig ventilasjon i lange, fyrsatte stollorter gjorde arbeidsforholdene vanskelig, i noen tilfeller livsfarlige når det dannet seg kullos. Driften av større stoller krevde derfor særskilte lufttilførselstiltak for at arbeidet kunne fullføres.

Kilder
------

* Stoll, Bergverkshistorie. Besøkt 26. februar 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adits – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
***The Winchester Woman*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Wesley Ruggles.

Handling
--------

Anne Winchester blir frifunnet i en rettssak hvor hun stod anklaget for å ha myrdet sin egen ektemann. Hun forlater deretter hjemstedet i Nashville, og reiser til Long Island. Hun flytter inn på et lite pensjonat, og forandrer navnet sitt til Wharton. Anne blir snart interessert i David Brinton, en enkemann som eier pensjonatet - og disse følelsene blir gjengjeldt av David.

Men Alan Woodward, som er interessert i Davids datter Julia, gjenkjenner Anne fra rettssaken mot henne. Han truer med å avsløre fortiden hennes, hvis Anne forsøker å forstyrre hans planer med Julia - ettersom Anne vet at han bare er ute etter pengene hennes. Anne advarer likevel Julia om Alan, men Julia nekter å høre etter. Anne bestemmer seg for at det må tas sterkere grep, hvis hun skal ha håp om å redde datteren til mannen hun har blitt forelsket i.

Skuespillere
------------

* Alice Joyce som Agatha Winchester
* Percy Marmont som David Brinton
* Robert Middlemass som Alan Woodward
* Jean Armour som Alma Fielder
* Lucy Fox som Julia Brinton
* Joseph Burke som Simon Scudder

Referanser
----------

1. ↑  THE WINCHESTER WOMAN
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Winchester Woman* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Winchester Woman* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Trøys fra Hol i Hallingdal. Innskriften *Malet for Paul Olsen Neeraal 1845*, viser at Pål Grøt malte denne trøysen til seg selv før han flyttet til Grøt og tok navnet derfra. Foto. Anne-Lise Reinsfelt, Norsk Folkemuseum, NF.1898-0181.
Kiste av furu med jernbeslag, fra Hol i Hallingdal. Innskrift *Malet den 25de Mai 1844, for Mikkel Olsen Mehuus fød 1822*. Foto: Anne-Lise Reinsfelt, Norsk Folkemuseum, bredde 134 cm. NF.19111-0329.
**Pål Olson Grøt** (1812–1906) var rosemaler i Hol i Hallingdal. 

Pål Grøt var født og oppvokst på Nerolshaugen, og på en kiste han har malt til seg selv står det *Paul Olsen Neeraal født den 15de desember 1813.* Han var nok eldre enn han selv trodde for etter kirkeboka er han døpt 13. desember 1812.

Pål Grøt var trolig elev av Nils Bæra i Ål og ble en av de sentrale rosemalerne i Hol. Malingen hans har mange fellestrekk med malingen til sambygdingen Torstein Sand. Disse to ser ut til å ha påvirket hverandre både i motiv valg og i teknikk, og begge ble viktige forbilder for samtidige og senere rosemalere i Hol. Pål Grøt har malt mange ølboller med stor variasjon og fantasirikdom. Kistemalingen hans har oftest ett grunntema og midtmotivene er gjerne dyrefigurer eller hus.

Fra tidlig i 1830-årene har han rosemaling som hovedyrke, men han var også en dyktig snekker og treskjærer. I 1852 kjøpte han gården Grøt i Hovet, og tok navnet derfra slik skikken var på denne tiden. Som maler hadde han sin mest produktive periode i 1840- og 50-årene.

Pål Grøt er representert i samlingene på Hol Bygdemuseum, Hallingdal Museum, Drammens Museum og Norsk Folkemuseum.

Litteratur
----------

* Ellingsgard, Nils (1978): *Rosemaling i Hallingdal*. Oslo. ISBN 82-09-01493-5
* Ellingsgard, Nils (1982): «Pål, Olson Grøt» i: *Norsk kunstnerleksikon* bd. 1. s.807 f. Oslo 1982 ISBN 82-00-05689-9

Eksterne lenker
---------------

* Arbeider av Pål Olson Grøt i DigitaltMuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Elin Grelsson Almestad** (født 25. august 1983) er en svensk forfatter, frilansskribent, kronikør, blogger og radioprater.

I 2001 ble hun nominert til Lilla Augustpriset for essayet «En demokrati till salu». I 2007 ga hun ut bloggboken *Always keepin’ it real* via utgiveren Vulkan, en samling blogginnlegg fra 2006-2007. Hennes debutroman *Du hasar av trygghet* kom i september 2011 på forlaget Modernista. 
Hon har vært kronikør i *Göteborgs-Posten*, *Aftonbladet* og *ETC*. Hun har også vært med i radioprogrammene *Kvällspasset* og *Brunchrapporten* i Sveriges Radio P3, og vært ukekronikør i Sveriges Radio P4.

Bibliografi
-----------

* *Always keepin’ it real*, 2007
* *Du hasar av trygghet*, 2011

Kilder
------

* Artikkel i *Aftonbladet* 6. november 2008
* Artikkel i *Aftonbladet* 22. oktober 2009
* Artikkel i *Aftonbladet* 24. juni 2009
* Artikkel i *Expressen* 9. august 2009
* Artikkel i *Expressen* 11. oktober 2009
* Artikkel i *Aftonbladet* 23. september 2011
* Krönikor i *Västerbottens-Kuriren*[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Elin Grelssons blogg Arkivert 23. desember 2019 hos Wayback Machine.