recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Song-gate i Huangshan
Song-gate i Huangshan
**Huangshan** (kinesisk: 黄山区, pinyin: *Huángshān*) er et bydistrikt i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 1 669 km² og teller ca. 160 000 innbyggere.

Deler av fjellkjeden Huang Shan ligger innen bydistriktets grenser.

Kulturminner
------------

Borgerhuseene i Qiankou (潜口民宅, *Qiánkǒu mínzhái*), Familien Chengs tre hus (程氏三宅, *Chéngshì sānzhái*), den gamle arkitektur i landsbyen Chengkancun (呈坎村古建筑群, *Chéngkǎncūn gǔ jiànzhùqún*), Laowuge-residensen og Lürao-paviljongen (老屋阁及绿绕亭, *Lǎowū gé jí Lǜrào tíng*) og Luo Dongshu-forfedretempelet (罗东舒祠, *Luó Dōngshū cí*) er oppførte på Folkerepublikken Kinas lise over kulturminner.

Eksterne lenker
---------------

* *Yin Yu Tang: A Chinese Home*  gir en detaljert beskrivelse av livet i Huangshan ved å granske en enkelt slektsresidens under Qingdynastiet gjennom 200 år.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Detalj fra Militærakademiet i Whampoa.
Huangpu i Guangzhou
**Huangpu** (kinesisk: 黄埔区; pinyin: *Huángpù Qū*, også transkribert som *Whampoa* eller *Wong Bou*) er et bydistrikt i den subprovinsielle by Guangzhou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Antallet med fast bosettingstillatelse i distriktet var i 2006 på 193.641.

Den er oppkalt etter en historisk viktig øy i Perleflodens midte. Der vokste det opp en selvstendig by, tett på storbyen Guangzhou, som var bare ca. 14 km mot nordvest. Nå er den en bydel i Guangzhou. 

Huangpu er idag Guangzhous ytre havn. Havnen har siden 1952 vært i stand til å betjene store havgående skip. Huangpu er også en viktig industriby, mange industribedrifter vokser opp her og det arrangeres messer i området. Whampoa-dokken eies av det Hongkong-baserte selskapet Hutchison Whampoa, et enormt konglomerat som blant annet eier mobiltelefoniselskapet *3* (Hi3G).

Historie
--------

Whampoatraktaten, en av de ulikeverdige traktater som Keiserkina ble påsvunget, ble understegnet her i 1844. Det var på Changzhouøya i Huangpu at Kuomintang-partiet under Chiang Kai-sheks lederskap i 1924 opprettet sitt viktige militærakademi (se militærakademiet i Whampoa). Flere av dets offiserer, blant annet Zhou Enlai, ble senere leder innen Det kinesiske kommunistparti.

Administrative enheter
----------------------

| Navn | Kinesisk (forenklet kinesisk) | Hanyu pinyin | Jyutping |
| --- | --- | --- | --- |
| Dasha subdistrikt | 大沙街道 | Dàshā Jiēdào | dai6 sa1 gai1 dou6 |
| Huangpu subdistrikt | 黄埔街道 | Huángbù Jiēdào | wong4 bou3 gai1 dou6 |
| Hongshan subdistrikt | 红山街道 | Hóngshān Jiēdào | hung4 san1 gai1 dou6 |
| Yuzhu subdistrikt | 鱼珠街道 | Yúzhū Jiēdào | jyu4 zyu1 gai1 dou6 |
| Wenchong subdistrikt | 文冲街道 | Wénchōng Jiēdào | men4 cung1 gai1 dou6 |
| Nangang subdistrikt | 南岗街道 | Nángǎng Jiēdào | nam4 gong1 gai1 dou6 |
| Changzhou subdistrikt | 长洲街道 | Chángzhōu Jiēdào | cêng4 zeo1 gai1 dou6 |
| Suidong subdistrikt | 穗东街道 | Suìdōng Jiēdào | sêu6 dung1 gai1 dou6 |
| Lilian subdistrikt | 荔联街道 | Lìlián Jiēdào | lei6 lün4 gai1 dou6 |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Huangpu District, Guangzhou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Huangpu Da Sha Di

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Provinsen Zhejiang
 **Huangyan**  (kinesisk: 黄岩区, pinyin: *Huángyán*) er et distrikt i byprefekturet Taizhou i provinsen Zhejiang øst i Folkerepublikken Kina. Arealet er på 988 km² og befolkningen på ca. 570.000.

Appelsiner og mandariner
------------------------

Distriktet er rikt på nedbør og har årlig gjennomsnitt på 1676 mm. Gjennomsnittstemperaturen er på 17 grader C. noe som har gjort området til Kinas appelsinby. Også mandarindyrking har lange tradisjoner i dette området, som nå er et viktig område for fruktdyrking i Kina og et område som eksporterer mye til hele verden.

Plast
-----

Huángyan er kjent for produksjon av støpte plastprodukter. Ifølge statistikk for 2006 ble 70% av støpte plastprodukter i Kina laget i Huángyan. Veksten i eksport av støpte plastprodukter fra området øker også stadig. Her produseres plastutstyr til biler, motorsykler, produkter innen audio og video, rør, medisinske apparater og hvitevarer.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Høyhastighetsbanen Ningbo–Taizhou–Wenzhou-banen går gjennom området.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside
* Introduksjon til Huangyan
* Some Representative Companies in "China Mould Town"

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Huanren** (kinesisk: 桓仁满族自治县 ; pinyin: *Huánrén mǎnzú Zìzhìxiàn*) er byprefekturet Benxi i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på 303 123 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Fjellbyen Wunüshan (*Wunüshan shancheng*, 五女山山城), første hovedstad i riket Koguryo (ett av de tre koreanske riker), ble i 1996 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina. Den ble noen år etter også ført opp på UNESCOs liste over Verdensarven.

Det mandsjuiske Qing-dynastiet regnes også for å ha hatt sitt utspring i denne gamle byen.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 201 fører gjennom området. Den begynner i Hegang i provinsen Heilongjiang og fører via blant annet Mudanjiang og Dandong sør til Liaodonghalvøya til Lüshunkou/Dalian.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Huangpi** (kinesisk: 黄陂区; pinyin: *Huángpí Qū*) er et bydistrikt i provinsen Hubei i Kina. Det er understilt byprefekturet Wuhan og er 2 261 km² stort og teller 1,1 millioner innbyggere.

Arkeologiske utgravinger
------------------------

Arkeologene har avdekket tydelige tegn etter Shang-kulturen i området, særlig i Panlongcheng, et sted like nord for Yangtse i Huangpi, hvor man ved arkeologiske utgravinger har funnet rester etter en hel by med bymur og en rekke graver. Byen forbindes med Erligangkulturen, en forløper for Shang-dynastiet. Teknikken for støping av gjenstander i bronse er den samme i Panlongcheng som i Erligang, men pottemakerkunsten er ulik i teknikk. Skikkene rundt begravelse ser ut til å ha vært like, og man regner at Erligangkulturen på sitt høyeste nådde til dette området. Trolig avtok innflytelsen da Wuchengkulturen begynte å vokse fram.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Litteratur
----------

* *The Cambridge History of Ancient China : From the Origins of Civilization to 221 BC*, Edited by Michael Loewe and Edward L. Shaughnessy. ISBN 0-521-47030-7
* Li Liu og Xingcan Chen: *State Formation in Early China*, ISBN 0-7156-3224-8

Eksterne lenker
---------------

* Offisielle hjemmesider
* Infoside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Fjell i fjellkjeden Cordillera Blanca
**Huascarán nasjonalpark** omfatter et område av Andesfjellene som ligger over 4 000 meters høyde i det nordlige Peru. Unntatt fra parken er kun regionen Champara. Parken har et areal på 3 400 km². I nasjonalparken ligger Perus høyeste - og Sør-Amerikas fjerde høyeste fjell: Nevado Huascarán på 6 768 moh.

En av verdens sjeldneste planter vokser her, kalt *Puya raimondii*. Den kan bli inntil 10 meter høy og 100 år gammel. Parken tiltrekker seg mange besøkende, blant annet fjellklatrere. Utgangspunkt for besøk er som regel byen Huaraz.

Huascarán nasjonalpark ble opprettet i 1975, og har siden 1985 vært oppført på UNESCOs verdensarvliste .

Se også
-------

* Liste over nasjonalparker i Peru

Referanser
----------

1. ↑  UNESCO World Heritage Centre: Huascarán National Park Besøkt 1. november 2019

Kilder
------

* Peru travel: Huascarán National Park Besøkt 1. november 2019

Eksterne lenker
---------------

* Servicio Nacional de Áreas Naturales Protegias por el Estado (SERNANP): Parque Nacional Huascarán (offisielt nettsted) Arkivert 20. februar 2017 hos Wayback Machine. Besøkt 1. november 2019

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Peru (liste) |
| --- |
|  | 
* Arequipas historiske sentrum
* Chan Chan
* Chavín de Huántar
* Cuzco
* Huascarán nasjonalpark
* Limas historiske sentrum
* Machu Picchu
* Manu nasjonalpark
* Nazcalinjene / Pampas de Jumana-linjene
* Rio Abideo nasjonalpark

 | Perus flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Hardingfeleverket** er et sjubinds verk med samlet norsk folkemusikk, utgitt i perioden 1958 til 1981 på Universitetsforlaget. 
Initiativtaker var O.M. Sandvik, og som redaktør sto Olav Gurvin. Den offisielle tittelen er "Norsk folkemusikk, serie I: Hardingfeleslåtter". Redaksjonen besto fra begynnelsen av Arne Bjørndal fra Bergen, Truls Ørpen fra Krødsherad og Eivind Groven fra Lårdal i Telemark, alle tre gode spelemenn. De hadde fått dette oppdraget fordi de hver for seg hadde samlet og skrevet ned slåtter fra sine distrikter. Verket danner basis for nedtegnelsen av slåttemusikken på hardingfele i Norge.
Verket er i dag tilgjengelig på nettet.

Inndeling
---------

Verket er delt inn som følger:

* Bind I: Gangar nedskrifter i 6/8-takt.
* Bind II og III: Gangarnedskrifter i 2/4-takt.
* Bind IV-VII: Springar nedskrifter i 3/4-takt. Siste bind inneholder også et supplement av gangarnedskrifter i 6/8 og 2/4-takt. Siste bind kom ut i 1981, og verket ble ferdigstilt av Sven Nyhus fra Røros og Reidar Sevåg fra Oslo.

I tillegg til selve nedskriftene, tok redaksjonen også med notater om overlevering av slåttene, forklaring av slåttenavnene, og såvidt det var mulig, inndeling i variantgrupper. Hver gruppe ble katalogisert etter nummer, og varianter av samme slått fikk tillagt bokstav etter nummeret. Slik vil alle varianter av slåtten "Den Blårandute" finnes under nr. 520 i bind sju, og nedskriftene står i rekkefølge fra A til K.

Se også
-------

* Slåtteinndeling i Hardingfeleverket

Eksterne lenker
---------------

Feleverkene Arkivert 23. juli 2013 hos Wayback Machine.
**Fedme** eller **overvekt** hos hunder er en klinisk tilstand som kan lede til flere alvorlige livsstilslidelser. Omkring 20-30% av norske hunder lider av overvekt. Til sammenligning ble det gjort en stor studie i Mellom-Europa for noen år siden, og der konkluderes det med at kun ca. 3% av hundene var undervektige.

Grensen for fedme
-----------------

Det er naturligvis flere grader av overvekt, men generelt sett kan man si at hunder som veier 15% eller mer enn sin antatte normalvekt (idealvekt for størrelsen) lider av fedme (overvekt utover hva som kan regnes som forsvarlig). Slik overvekt er ikke bare direkte helsefarlig, men må også kunne karateriseres som dyreplageri.

Den enkleste måten å vurdere dyrenes ernæringstilstand på er å la hånden gli over ribbena. De skal kunne føles lett. Ved overvekt vil ribbena være vanskeligere å identifisere. Ser man hunden ovenfra, skal kroppen smalne inn bak ribbena, og den skal ikke ha valker ved halerota.

Bivirkninger av overvekt
------------------------

Overvekt fører bl.a. til at dyr rammes lettere av sykdommer og har en kortere levetid enn dyr med normalvekt. Likeledes minsker gjerne dyrets livsglede, aktivitets- og prestasjonsnivå, samt eierens utbytte av dyret som sådan.

Overvekt vanskeliggjør dessuten ofte annen behandling og øker risikoen for å lettere få flere alvorlige sykdommer og lidelser. Her kan nevnes sukkersyke (diabetes mellitus), kroniske leddskader og ryggskader, hjerte og lungesykdommer, leversykdommer, kreft, magedreining m.m. Det medfører dessuten økt risiko ved anestesi og kirurgi, økende følsomhet for varme, trøtthet, dårlig kondisjon og dårlig humør.

Årsaker til overvekt
--------------------

Dyr blir helst fete fordi kroppen får for mye tilført energi over tid. Noen raser kan dessuten være arvelig disponerte for fedme, men dette er ingen grunn for at de skal behøve å bli fete. Nyere forskning viser dessuten at valper som tilføres for store mengder energi i oppveksten, lettere får skader og defekter på skjelettet enn andre hunder. Dette gjelder spesielt for store raser. Eldre og kastrerte hunder har dessuten gjerne lavere forbrenning, slik at energibehovet reduseres.

Stoffskifte og hormonrelaterte årsaker ser man av og til. I noen tilfeller kan fedme skyldes for liten produksjon av thyroxin og for høy produksjon av cortisol (hyperadrenocortisisme, også kalt Cushing syndrom). Da vil hunden ofte være svært rolig, røyte mye og bli tynn i pelsen. Om thyroxinmangel er problemet fryser gjerne hunden lettere og vil derfor søke seg til varme steder. Thyroxinmangel kan diagnostiseres ved blodprøve hos veterinæren.

Slanking
--------

Om hunden er mer enn 15% overvektig bør slanking kun skje i samråd med veterinær. Generelt sett kan man imidlertid si at det er ideelt å tape ca. 2% av kroppsvekten pr. uke.
Ordenstegn for *Italias kroneorden*.  Foto: Robert Prummel 
**Italias kroneorden** (italiensk: *Ordine della Corona d'Italia*) var en italiensk  orden. Den ble innstiftet 20. februar 1868 av kong Viktor Emmanuel II til minne om Italias samling. Den ble tildelt italienske, så vel som utenlandske statsborgere for fremragende fortjenester av Italia. Italias konge var ordenens stormester. *Italias kroneorden* ble offisielt tildelt så lenge Italia var et kongedømme og opphørte i 1946. Etter overgangen til republikk ble ordenen ble erstattet av Republikken Italias fortjenstorden.

Ved overgangen til republikansk statsform opphørte tildeling av *Italias kroneorden* som offisiell italiensk dekorasjon. Tildeling fortsatte imidlertid under Huset Savoia. I 1983 stiftet dette en erstatning, *Savoias sivile fortjenstorden* (*Ordine del Merito civile di Savoia*), som tildeles av dynastiets overhode.

Inndeling
---------

*Italias kroneorden* var inndelt i fem grader:

* Storkorsridder (*Cavaliere di Gran Croce*)
* Storoffiser (*Grande ufficiale*)
* Kommandør (*Commendatore*)
* Offiser (*Ufficiale*)
* Ridder (*Cavaliere*)

Insignier
---------

Ordensstjerne og ordenstegn for storoffiser av *Italias kroneorden*
Ordenstegnet for *Italias kroneorden* besto av et hvitemaljert kors med utbøyde armer. I korsvinklene var det plassert knuter, et heraldisk symbol for Huset Savoia. Midtmedaljongen var blåemaljert og bar Savoias krone i midten. Baksiden av midtmedaljongen var prydet av en kronet ørn med Savoias våpenskjold på brystet. Ordensstjernen hadde åtte grupper av tagger. Midtmedaljongen var her omgitt av en bord med innskriften «VICT. EMAN. II REX ITALIAE MDCCCLXVI». Baksiden av ordensstjernen hadde også den kronede ørnen med våpenskjoldet plassert på toppen av midtmedaljongen. 

Ordensbåndet var lyst rødt med en hvit stripe i midten. Dette er Savoias farger.

Tildeling
---------

*Italias kroneorden* ble tildelt for både sivil og militær innsats. Det var satt begrensninger på antallet utnevnelser til hver av de fire øverste gradene. Etter disse begrensningene kunne det maksimalt utnevnes 60 innehavere av storkors, 150 storoffiserer, 500 kommandører og 2000 offiserer. Antallet utnevnelser til riddergraden var ubegrenset.

Norske innehavere
-----------------

En rekke nordmenn ble tildelt *Italias kroneorden*. Blant disse var Hjalmar Riiser-Larsen, Tryggve Gran,  Waldemar Brøgger,  Wilhelm von Munthe af Morgenstierne, Karl Wilhelm Wefring, Johannes Gerckens Bassøe, Herman Scheel og Hagbarth Lund.

Kilder
------

* (en) «Italy» i Robert Werlich: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 253–254.
Italias bank sitt hovedkvarter
**Banca d'Italia** (norsk: **Italias bank**) er sentralbanken i Italia.

Fra Italia ble samlet til en republikk i 1861 og fram til sentralbanken ble etablert i 1893 reflekterte bankvesenet i Italia i stor grad det historiske Italia, med mange små regionale banker, og ingen overordnet myndighet som fungerte godt. Til og med utstedingen av penger ble gjort rundt i regionene, i til sammen 6 banker. Italia gjennomgikk en bankkrise, der særlig «Banka Romana» stod sentralt, og det ble besluttet å omorganisere hele banksektoren. Etableringen av en sentralbank var et tiltak i denne omorganiseringen. 

Sentralbanken ble vedtatt ved lov av 10. august 1893. Da ble det bestemt at tre banker skulle slå sammen til «Banca d'Italia», og gis rettigheten til å utstede penger. De tre bankene var; 

* Banca Nazionale nel Regno
* Banca Nazionale Toscana
* Banca Toscana di Credito per le Industrie e il Commercio d'Italia

Samtidig beholdt de to bankene Banco di Napoli og Banco di Sicilia også retten til å utstede penger. 

Året etter (1894) ble det vedtatt at den nye sentralbanken også skulle ha retten til å utstede penger i provinsene. Deretter vokste bankens oppgaver gradvis til også å omfatte penge- og kredittpolitikk. Fra 1926 fikk banken enerett på å utstede penger. 

Siden Italia i dag er medlem av EU, er også sentralbanken medlem av ESSB – Det europeiske systemet av sentralbanker og Eurosamarbeidet. På denne måten har banken innflytelse på pengepolitikken og den økonomiske politikken både i Italia og i EU.

Hovedmålet for sentralbanken er, i likhet med EU for øvrig, en stabil inflasjon på ca. 2%. 

Sentralbanksjef er pr november 2014 Ignazio Visco. Han overtok etter Mario Draghi 1. november 2011.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  Italias bank - *Directorate (Governing Board)* Arkivert 14. mai 2014 hos Wayback Machine. besøkt 9. november 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Banca d'Italia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Det europeiske system av sentralbanker |
| --- |
| 
Den europeiske sentralbank **·**
Belgias nasjonalbank **·**
Bulgarias nasjonalbank **·**
Danmarks Nationalbank **·**
Estlands bank **·**
Finlands Bank **·**
Banque de France **·**
Den greske sentralbanken **·**
Irlands sentralbank **·**
Italias bank **·**
Kypros’ sentralbank **·**
Latvias bank **·**
Litauens bank **·**
Luxembourgs sentralbank **·**
Maltas sentralbank **·**
Nederlands bank **·**
Polens nasjonalbank **·**
Portugals bank **·**
Romanias nasjonalbank **·**
Slovakias nasjonalbank **·**
Slovenias bank **·**
Spanias bank **·**
Bank of England **·**
Sveriges Riksbank **·**
Tsjekkias nasjonalbank **·**
Deutsche Bundesbank **·**
Ungarns sentralbank **·**
Østerrikes nasjonalbank
 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Italias flagg Italia |
| VM i beachhåndball |
| Bronse | Egypt 2004 | Lag |
| EM i beachhåndball |
| Bronse | Spania 2015 | Lag |
| Bronse | Kroatia 2011 | Lag |
| Gull | Norge 2009 | Lag |
| World Games |
| Gull | Taiwan 2009 | Lag |

Italias kvinnelandslag i World Games 2009.
**Italias kvinnelandslag i strandhåndball** representerer Italia i internasjonale konkurranser i strandhåndball. Sporten er underlagt Italias håndballforbund (*Federazione Italiana Giuoco Handball*). Pr 2017 er Luigi Toscano  landslagstrener.

Resultater
----------

### VM i beachhåndball

Italia deltok i det første VM i beachhåndball som ble arrangert i 2004. Der kom de på 3.-plass. To år senere kom de på 8.-plass i VM i beachhåndball 2006 i Rio de Janeiro i Brasil.

De kom på 4.-plass i VM i beachhåndball 2008 i Cádiz i Spania, og 8.-plass i VM i beachhåndball 2010. I VM i beachhåndball 2012 kom de på 7.-plass. De kom på sjetteplass i VM i beachhåndball 2014 og femteplass i VM i beachhåndball 2016.

### EM i beachhåndball

Italia deltok i det EM som ble arrangert - EM i beachhåndball 2000. Her kom de på 6.-plass av de 8 lagene som deltok. To år senere kom de på 7.-plass i EM i beachhåndball 2002 i Cádiz i Spania. 

I EM i beachhåndball 2004 kom de på 4.-plass, etter at de tapte bronsefinalen 0-2 mot Tyskland. I 2006 kom de på 10.-plass i EM i beachhåndball 2006 i Tyskland, mens de greide en 5.-plass året etter, i EM i beachhåndball 2007. Her slo de Makedonia i plasseringskampen om 5.-plassen. 

De kom på 1.-plass i EM i beachhåndball 2009 i Larvik, der de vant finalen 2-1 mot Norge. Carolina Balsanti ble finalens toppscorer, med 15 poeng. I 2011 fikk de bronse i EM i beachhåndball 2011, som ble arrangert i Umag i Kroatia. 

I juli 2013 deltok de i EM i beachhåndball 2013 i Randers i Danmark, der de kom på 5.-plass. De fikk bronse i EM i beachhåndball 2015 i Spania, der de slo Spania 2-1 i bronsefinalen. I EM i beachhåndball 2017 endte de på 11.-plass. 

### World Games

Italia deltok ikke i World Games 2001, men i World Games 2005 kom de på 7.-plass. De kom på 1.-plass i World Games 2009, der de vant finalen 2-1 over Kroatia.

Referanser
----------

1. ↑  EHF - *New coach, same goals*, besøkt 21. desember 2017.
2. ↑  EHF - *2009 Women's ECh Beachhandball Match Details* Arkivert 28. november 2016 hos Wayback Machine. besøkt 30. juli 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Italias håndballforbund
*Palazzo Littorio* i Benghazi, bygd 1927. Tegnet av den italienske koloniarkitekt Carlo Rossini i 1923.
Benghazis jernbanestasjon, 1930
**Italiensk Kyrenaika** var en italiensk besittelse i det som senere skulle bli Libya, mellom 1912 og 1934. Den inngikk i de italienske Nord-Afrika-territorier som ble erobret fra Det osmanske rike i 1911.

Kyrenaika (1923-1931), med markering av effektiv italiensk kontroll etter år

Historikk
---------

Italiensk Kyrenaika ble til i 1912, da det likesom italiensk Tripolitania ble likestilte besittelser innen Italiensk Nord-Afrika. I 1934 ble Italiensk Kyrenaika del av Italiensk Libya.

I 1920-årene kjempet italienske kolonlstyrker mot lokale opprørere i Kyrenaika. I 1931 ble opptørslederen Omar Mukhtar fanget og henrettet.

I Kyrenaika bodde ved 1930-årenes avslutning over 20.000 italienske bosettere,[] for det meste langs kysten. Dette gav en sterk økonomisk utvikling mot slutten av perioden. For italienske bosettene ble det i 1938 grunnlagt småbyene Baracca, Maddalena, Oberdan, D'Annunzio og Battisti, og i 1939 Mameli og Filzi. For familiene til styrkene knyttet til to italiensk-libyske divisjoner *Sibelle* og *Pescatori* ble garnisonsbyene Gedida-Nuova, Nahida-Risorta, Zahra-Fiorita og el-Fager-Alba bygd..

Særlig i 1930-årene ble infrastrukturen utbygd, med en kystvei mellom Tripoli og Benghazi, jernbanene Benghazi-Barce og Benghazi-Soluch, og Benghazis havn.

Referanser
----------

1. ↑  Libya-Cyrenaica

Litteratur
----------

* Hellen Chapin Metz: *Libya: A Country Study*. Washington: GPO for the Library of Congress, 1987.
* Durand Sarti: *The Ax within: Italian Fascism in Action*. Modern Viewpoints. New York, 1974.

Eksterne lenker
---------------

(en) Italian Cyrenaica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Postkort fra Tripoli 1934
**Italiensk Tripolitania**  var en italiensk besittelse i det som senere skulle bli Libya, mellom 1912 og 1934. Det ingikk i de italienske nordafrikaterritoriene som man hadde erobret fra Det osmanske rike i 1911. Italiensk Tripolitania dekket nordvestre del av det som senere ble Libya, med Tripoli som viktigste by.

Historikk
---------

Kart fra 1913 over italiensk Tripolitania (jordbruksområder i grønt)
Italiensk Tripolitania og Italiensk Cyrenaica var frittstående enheter innen Italiensk Nordafrika I 1934 ble Italiensk Tripolitania og Italiensk Cyrenaica deler av Italiensk Libya.

Et stort antall italienske bosettere flyttet til Tripolitania særlig mot slutten under 1930-årene. De flyttet særlig til Sahel al-Jefaraområdet i Tripolitania, og til hovedstaden Tripoli. I 1939 bodde det nesten 60.000 italienere i Tripolitania. De fleste bodde i Tripoli (der befolkningen var nesten 40% italiensk). Innflytting ble ledsaget med stor økonomisk vekst i kystområdene. Det var også på denne tiden at man begynte med bilkonkurransen Tripolis Grand Prix.

I desember 1934 fikk innfødte libyere (av Benito Mussolini senere kalt "muslimske italienere), individuell frihet, rett til ukrenkelig besittelse av hjem og eiendom, retten til å utføre militær eller sivil tjeneste, og retten å fritt gjøre karriere eller ta ansettelse.

I 1937 ble nordlige Tripolitania delt i Tripoliprovinsen og Misrataprovinsen.

Tripoliprovinsen (den viktigste i hele Italiensk Libya) var inndelt i:

* Tripoli
* Zawiya
* Sugh el Giumaa
* Nalut
* Gharyan

Fra 1939 ble Tripolitania administrert som en del av Italia, og inngikk i Stor-Italia, men ble i 1943 invadert av de allierte under annen verdenskrig. Italia forsøkte, uten hell, å beholde Tripolitania etter andre verdenskrig, men ved traktat i 1947 mistet Italia sine besittelser.

Italienerne bygde opp meget infrastruktur, som kystveien mellom Tripoli og Benghazi og jernbanene Benghazi-Barce og Tripoli-Tagiura. Annen viktig infrastruktur var Tripolis havn og byggingen av flyplasser.

Under 1930-årene ble det bygd byer for italienere og libyere langs Tripolitanias kyst.

Litteratur
----------

* Hellen Chapin Metz: *Libya: A Country Study*. Washington: GPO for the Library of Congress, 1987.
* Angelo Del Boca: *Gli italiani in Libia. Vol. 1: Tripoli bel suol d'Amore*. Milano, Mondadori, 1997.
* Durand Sarti: *The Ax within: Italian Fascism in Action*. Modern Viewpoints. New York, 1974.

Referanser
----------

1. ↑  Images of old Tripoli
2. ↑  Video of Tripoli Grand Prix
3. ↑  Sarti. *The Ax within* p 190
4. ↑  Chapter Libya-Tripolitania (italienska)

Eksterne lenker
---------------

(en) Italian Tripolitania – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sveits’ flagg Sveits |
| Snøbrett |
| Vinter-OL for ungdom |
| Bronse | Lausanne 2020 |  Slopestyle |
| Vinter-EYOF |
| Gull | Sarajevo 2019 |  Big Air |

**Bianca Gisler** (født 15. februar 2003 i Samedan) er en snøbrettkjører fra Sveits. Hun deltok i slopestyle under Vinter-OL 2022 i Beijing, der hun kom på 20.-plass.

Idrettskarriere
---------------

Gisler debuterte i Europacupen i snøbrett 2017/18 den 27. januar 2018, med en sjetteplass i i halfpipe, og hun kom på femteplass i halfpipe totalt i europacupen denne sesongen. Under Vinter-EYOF 2019 (European Youth Olympic Winter Festival 2019) vant hun big air, og hun kom fjerdeplass i slopestyle. En uke etter Vinter-EYOF vant hun sin første europacupseier, da hun vant slopestype i Laax i Sveits. Hun kom på sjetteplass i halfpipe og 14.-plass i slopestype totalt i Europacupen i snøbrett 2018/19. Hun deltok i Junior-VM i snøbrett 2019, og kom der på sjetteplass i big air og 22.-plass i slopestyle, og under Vinter-OL for ungdom 2020 (Youth Olympic Winter Games) fikk hun bronse i slopestyle, bak Evy Poppe og Melissa Peperkamp, og hun kom på fjerdeplass i big air. Hun kom på fjerdeplass i slopestyle og femteplass i big air under Junior-VM i snøbrett 2021.

Hun kom på 42.-plass i verdenscupen 2020/21, i Overall Park&Pipe.

Under Vinter-OL 2022 kom hun på 20.-plass i slopestyle, der hennes lagvenninne Ariane Burri kom på 12.-plass.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Olympics.com - *Bianca Gisler* Arkivert 7. februar 2022 hos Wayback Machine. besøkt 7. februar 2022.
3. ↑  FIS - *Bianca Gisler - Europa Cup standings*, besøkt 7. februar 2022.
4. ↑  FIS - *Bianca Gisler - Results*, besøkt 7. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bianca Gisler – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Bianca Gisler – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Bianca Gisler – FIS (snøbrett) Rediger på Wikidata

* (en) Bianca Gisler – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Gérard Colin** (født 3. mars 1958 i La Bresse) er en fransk tidligere skihopper og senere trener. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1972-1990.

I VM i Lahtis 1978 ble han nummer 46 av 55 deltakere i normalbakke og 50 av 55 i stor bakke. OL i Lake Placid 1980 ga 35.-plass i normalbakke og 42.-plass i stor bakke. I VM i Oslo 1982 ble det 33.-plass i stor bakke, 36.-plass i normalbakke og 15.-plass (nest sist) i lagkonkurransen for Frankrike. Han ble nummer 25 i VM i skiflyging i Harrachov 1983.

Hans beste plassering i et internasjonalt mesterskap kom i OL i Sarajevo 1984, der han ble nummer 15 i normalbakken og 32 i storbakken. I VM i 1985 ble det 37.-plass i storbakken i Innsbruck, 46.-plass i normalbakken i Seefeld og 11.-plass for Frankrike i lagkonkurransen. Samme år fikk han 31.-plass i VM i skiflyging i Planica. Hans siste internasjonale mesterskap var VM i Oberstdorf 1987, der han ble nummer 31 i normalbakke, 52 av 66 deltakere i stor bakke og 10 i lagkonkurransen.

Gérard Colin deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1979-1987. I verdenscupen, som startet opp sesongen 1979/80, var hans beste sammenlagtplassering 29.-plass i 1982/83. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 4.-plass i Skui 11. mars 1983. Sesongen 1983/84 ble han nummer 3 sammenlagt i europacupen.

Sammenlagtplasseringer i Hoppuka:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1979/80 | 1980/81 | 1981/82 | 1982/83 | 1983/84 | 1984/85 | 1985/86 | 1986/87 |
| Plassering | 54 | 76 | 62 | 59 | 67 | 76 | 58 | 104 |

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 15 beste i hvert renn):

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1979/80 | 1980/81 | 1981/82 | 1982/83 | 1983/84 | 1984/85 | 1985/86 | 1986/87 |
| Plassering | 72 | 83 | - | 29 | 38 | 66 | - | - |

Etter at han la opp som skihopper, begynte han som trener. Fra 2011/12 var han trener for det franske B-landslaget, og i mai 2014 ble han ansatt som hovedtrener for Frankrikes A-landslag.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
2. ↑  Sports Reference: Gérard Colin Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 20. mars 2016)
3. ↑  FIS: Gerard Colin: "I want to win. Just once!" Arkivert 16. april 2016 hos Wayback Machine. (9. august 2014, besøkt 20. mars 2016)
4. ↑  Nordic Magazine: Gérard Colin : « les sauteurs français ont progressé cet été » (26. august 2014, besøkt 20. mars 2016)

Hovedkilde
----------

* Adam Kwieciński: Hoppresultater Gerard Colin (besøkt 20. mars 2016)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gérard Colin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gérard Colin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gérard Colin – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Industriell metal** (**industrial metal** på engelsk) er en musikksjanger basert på heavy metal blandet med industrielle keyboardlyder og forvrengte gitarer og i noen tilfeller elektronisk musikk. Vokalen på industrielle metal-band kan være rå, men også ren vokal brukes i mange band.

Sjangertvist
------------

Industrial metal regnes som en form for alternativ metal, og mange av bandene har sporet for langt fra heavy metal-sjangeren til å kunne regnes som «ekte» heavy metal-band. Flere band (som f.eks. Ulver) har gitt ut variert musikk på de ulike albumene sine og ses derfor likevel på som metal-band, men ikke alle utgivelsene blir sett på som metal-album.

Industrielle metal-band
-----------------------

### Norske industrielle metal-band

* Dimension F3H
* Dødheimsgard
* The Kovenant
* Gothminister
* Red Harvest
* Ulver

### Andre kjente industrielle metal-band

* The Berzerker
* Deathstars
* Marilyn Manson
* Mnemic
* Ministry
* Nailbomb
* Powerman 5000
* Rammstein
* Static-X
* Aborym
* Dope
* Rob Zombie

| * v
* d
* r
Heavy metal |
| --- |
| Sjangere | 
* Avant-garde
* Black
* Death
* Doom
* Folk
* Glam
* Gothic
* Groove
* Industriell
* Power
* Progressiv
* Sludge
* Speed
* Stoner
* Tradisjonell
* Thrash
* Viking

 |
| Krysningssjangere | 
* Crossover thrash
* Alternativ
* Deathcore
* Deathgrind
* Melodisk black
* Metalcore
* Nu
* Symfonisk black

 |
| Scener og perioder | 
* Bay Area thrash
* New Wave of American
* New Wave of British
* Gothenburg death
* True Norwegian Black
* Neue Deutsche Härte

 |
| Andre betegnelser | 
* Ekstrem
* Melodisk
* Nyklassisk
* Symfonisk
* Teknisk
* Shred
* Kristen

 |
**William Peter «Liam» Miller** (født 13. februar 1981 i Cork, død 9. februar 2018 samme sted) var en irsk fotballspiller som sist spilte for Wilmington Hammerheads. Miller spilte på sentral midtbane, men kunne også spille høyreving.

Han spilte tidligere for Celtic FC, der han scoret mål i Mesterligaen. Han gikk gratis til Manchester United FC den 1. juli 2004. Han ble enig med Manchester United om å signere en forhåndskontrakt i januar 2004. Da hadde han allerede vært i forhandlinger med Celtic angående ny kontrakt, men disse forhandlingene brøt sammen i november 2003.

Miller scoret sitt første mål for Manchester United den 26. oktober 2004 mot Crewe Alexandra FC. Men etter en lovende start for «Red Devils» ble han sjeldnere og sjeldnere å finne på Uniteds førstelag når 2004-05-sesongen nærmet seg slutten. Den 4. november 2005 ble han lånt ut til Leeds United FC i tre måneder. Dette lånet ble senere forlenget til å gjelde ut 2005-06-sesongen.

Den 1. mars 2006 scoret han sitt første mål for det irske laget i en privatlandskamp mot Sverige i Dublin. Han plukket opp ballen ved midtsirkelen og avanserte mot Sveriges sekstenmeter før han scoret med et langskudd fra 23.

Den 31. august 2006 ble Miller solgt til Sunderland AFC. I 2008 ble Liam Miller satt på overgangslisten av Roy Keane på grunnlag av at han gjentatte ganger skal ha kom for sent til treninger.

Hibernian-manager John Hughes signerte Miller i august 2009. I mars 2011 gav Liam Miller uttrykk for et ønske om å forlenge kontrakten med den skotske hovedstadsklubben, men han kunne ikke komme til enighet med klubben om lønnsbetingelsene i den nye kontrakten. Den 3. juni 2011 ble Miller solgt til den australske toppklubben Perth Glory.

Han ble diagnostisert med kreft i bukspyttkjertelen i november 2017 og døde 9. februar 2018.

Meritter
--------

* Landskamper: 8, 1 mål

Karriere som spiller (alle turneringer)
---------------------------------------

|
|  |
| Klubb | Kamper | Mål | Periode |
| Skottlands flagg Celtic | 41 | 4 | 1997-2004 |
| Danmarks flagg AGF | 0 | 0 | 2001 (lån) |
| Englands flagg Manchester United | 22 | 2 | 2004-2006 |
| Englands flagg Leeds United | 33 | 1 | 2005-2006 (lån) |
| Englands flagg Sunderland | 0 | 0 | 2006 - |

Referanser
----------

1. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som LIAM MILLER, BDFA player ID 47549[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 9505, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.dhnet.be[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Liam Miller dead: Perth Glory, Brisbane Roar, Melbourne City midfielder gone at 36» **(engelsk)**. The Independent. 10. februar 2018. Besøkt 10. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liam Miller – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Liam Miller – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Liam Miller – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Liam Miller – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Liam Miller – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Liam Miller – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Liam Miller – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Liam Miller – FBref Rediger på Wikidata
**Lian** er tre ulike gårdsnavn med ulike gårdsnummer tilknyttet Lindesnes kommune. To av disse gårdene er i Valle sokn og en i Vigmostad.

Gård nr 39 Lian
---------------

Gårds nr 39 Lian ligger i indre Valle sokn Sør-Audnedal

Gård nr 40 Lian
---------------

Gårds nr 40 Lian ligger i ytre Valle sokn Sør-Audnedal

Gård nr 76 Lian
---------------

Gård nr 76 Lian ligger i Vigmostad og er en utskilt gård fra Tryland hvor Tryland kraftverk ligger.
Lian er førstegang nevnt i prestemanntallet for 1666. Det er da nevnt to menn: Tollak (Todda) Nilsson og Sommund Eirikson. Det er en foss i vigmostad som er oppkalt etter Todda. (Toddasprangje) 

Gården er oppført som bondegods, men i 1690 er gården oppført som Krongods.

I 1723 er gården oppført med to bruk, nedre Lian bruk nr: 1 og øvre Lian bruk nr: 2.

På nedre Lian var det oppført Mølle med kraft fra elven som renner gjennom gården.

Eksterne lenker
---------------

* Prestemanntallet 1666 hos Arkivverket.no
* Toddasprangje hos Historier.no[*død lenke*]
**Jehovas vitners litteratur** viser til den store mengde med litteratur og tekster som Jehovas vitner utgir gjennom Vakttårnets Bibel- og Traktatselskap. Blant deres mest kjente publikasjoner er bladene *Vakttårnet* og *Våkn opp!* *Vakttårnet* ble utgitt første gang av Charles Taze Russell, grunnleggeren av Bibelstudentene, i 1879. Opprettelsen av selskapet fulgte i 1881. Spesielt siden 2001 har forordet i publikasjonene som er produsert av selskapet uttalt at de er «utgitt av Jehovas vitner». Frigivelsen av nye publikasjoner blir vanligvis kunngjort på Jehovas vitners årlige sommerstevner.

Jehovas vitner oppgir selv at de har utgitt litteratur på mer enn 700 språk.[1]. I tillegg til bøker og brosjyrer blir andre media også utgitt, som kassetter, videokassetter, og DVD-er. Over 3000 personer deltar verden over i oversettelsesarbeidet. De har utgitt litteratur med blindeskrift på flere språk, og videokassetter med tegnspråk for hørselshemmede.

Noe av den første litteraturen som ble utgitt og som gjorde seg bemerket, var bokserien *Studies in the Scriptures*, som for det meste ble skrevet av Russell selv. Helt siden den første tiden ble det også utgitt en rekke traktater som ble gitt til folk som man evangeliserte for. Selskapets annen president, Joseph Franklin Rutherford, gjorde seg kjent som skribent av en rekke bøker som ble brukt i mellomkrigstiden. Det var også på den tiden at tidsskriftet *The Golden Age* begynte å bli utgitt. Dette bladet utviklet seg til dagens *Våkn opp!*

Jehovas vitner har utgitt en egen bibeloversettelse, som kalles *Ny verden-oversettelsen av De hellige skrifter*. Den forelå i sin helhet på engelsk første gang i 1961. Den har siden også kommet ut på flere språk og er en publikasjon som har oppnådd stor utbredelse.

Det bibelske oppslagsverket *Aid to Bible Understanding* forelå i sin helhet i 1971. Dette regnes for en viktig utgivelse som også fikk betydning for Jehovas vitners forståelse av Bibelen. Som en følge av undersøkelsene som ble gjort i forbindelse med utarbeidelsen av verket, ble det blant annet foretatt visse forandringer i organisasjonen. I 1988 kom det et oppdatert bibelleksikon med tittelen *Insight on the Scriptures*, et verk i to bind med blant annet flere nye kart og lister over stedsnavn. Verket foreligger i dag på norsk under tittelen *Innsikt i De hellige skrifter*.

Noen bøker har blitt utgitt spesielt med tanke på bibelstudier med enkeltpersoner om Jehovas vitners lære. Til disse hører *Den sannhet som fører til evig liv* (1968), *Du kan få leve evig på en paradisisk jord* (1982), *Kunnskap som fører til evig liv* (1995), og *Hva er det Bibelen egentlig lærer?* (2005)[2].

Referanser
----------

1. ↑  *Hvordan blir litteraturen vår skrevet og oversatt?*, Hvem gjør Jehovas vilje i dag?, Leksjon 23
2. ↑  Jehovas vitners literatur
**Samland bispedømme** var et av ni bispedømmer som eksisterte i De tyske riddernes ordensstat. Bispedømmet ble grunnlagt i 1243 samtidig med de tre andre bispedømmene i Preussen (Pomesania, Kulm og Ermland bispedømme), og utgjorde den nordlige delen av det senere Øst-Preussen. Det ble oppkalt etter det gammelprøyssiske landskapet Samland, som Den tyske ridderorden hadde kristnet/erobret.

Den tyske ridderorden var også verdslig hersker over to tredjedeler av bispedømmet. Resten var formelt i biskopen av Samlands besittelse (utgjorde altså et høystift). På det kirkelige plan lå de prøyssiske bispedømmene fra 1255 under Rīga erkebispedømme. Biskopens residens lå i Fischhausen (i dag *Primorsk*), men bispedømmets katedral var domkirken i Königsberg (*Kaliningrad*).

1523 gikk den daværende biskopen av Samland og Pomesania, Georg von Polenz, over til den lutherske lære. To år senere ble De tyske riddernes ordensstat sekularisert, og reformasjonen innført. Territoriet ble omvandlet til det verdslige, protestantiske hertugdømmet Preussen. Samland bispedømme ble derfor opphevet. Frem til 1587 fantes det imidlertid protestantiske biskoper av Samland. Først i 1820 ble Samland igjen del av et katolsk bispedømme, nemlig av Ermland bispedømme, som hadde overlevd reformasjonen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CatolicDiocese
 |
**Yu Guozhen** (kinesisk: 俞國楨, født 1852 i Xinshi i Huzhou i provinsen Zhejiang i Kina, død 16. november 1932 i Wenzhou) var en pastor og grunnlegger av en uavhengig kinesisk protestantisk kristen organisasjon, Chinese Protestant Independent Church (*Zhongguo Yesujiao zilihui*). 

I 1867 gikk han på en amerikanskstiftet presbyteriansk gutteskole i Hangzhou, og konverterte til kristendommen. Etter eksamen i 1872 ble han utnevnt til pastor for en presbyteriansk menighet i Xinshi i Huzhou.

I 1894 tok den nordamerikanske misjonær John M.W. Farnham fri og vendte hjem, og overlot det sjelesørgeriske ansvar for en menighet i Shanghai, i Hangyanggaten, til pastor Yu. 

Yu ble en talsmann for den kinesiske protestantiske selvhjelpsbevegelse, og gikk i 1903 til innkjøp av en tomt ved Haininggaten nord i Shanghai og grunnla året etter en selvhjulpen presbyteriansk menighet (*Jidutuhui*) uten finansielle bindinger til noen misjonskirke. Den 25. januar 1906 grunnla han det som i 1911 fikk navnet Chinese Protestant Independent Church. Menigheter i Pingyang i Zhejiang, Tianmen i Hubei og en rekke andre sluttet seg til dette fellesskapet. I 1910 ble *The General Assembly of the China Christian Independent Church* grunnlagt i Shanghai. Føderasjonen hadde sin egen avis, og gvokste etterhvert til hundrevis av menigheter med titusener av medlemmer over hele Kina.

I 1932 fikk Yu et alvorlig illebefinnende i prekestolen i Wenzhou, og døde.

Referanser
----------

1. 1 2   bdcconline.net[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Dödlig drift*** er en svensk film fra 1999 i regi av Rolf Börjlind. Hovedrollene er spilt av Mikael Persbrandt, Stefan Sauk, Kjell Bergqvist og Lina Englund.

Handling
--------

Politimann Göran er sykmeldt etter en ulykke. For å ha noe å gjøre, sjekker han hvem som annonserer i *Yellow Magazine*. En av de som annonserer daglig er den lille handelsmannen Lipinski. Göran "griper" en datamaskin når han besøker Lipinski, og på dette oppdager han bilder av en dismembered kvinne, bilder som bare morderen selv kan ha tatt.

En kvinne er funnet voldtatt og drept i et forlatt industriområde i Stockholm, og politibetjentene Fallenius og Hansson tar seg av saken. I mellomtiden, på en restaurant, feires Andrews mors bursdag, og som en gave mottar hun et par øredobber fra sønnen. Hjemme har Andreas besøk av Simon og Janne. De vil at han skal hjelpe dem med å selge hundrevis av stjålne datamaskiner.

Göran leser det gule papiret og finner annonser om folk som ønsker å selge datamaskiner. Han vet om tyveri av datamaskinene og oppdager at det samme telefonnummeret vises på flere av annonsene. Göran, en syk politimann, bestemmer seg for å løse saken, noe som gjør andre offiserer mistenksomme, og snart vil han være på morderen. Gjennom et vitne får Fallenius og Hansson vite at den drepte kvinnen er bortført av en politikledd mann. Vitnet er trukket inn i dødelig katt og mus lek med morderen, hvor bare en kan overleve.

Morderen har en kjøretur, han må voldta og drepe kvinner. Han leter etter de som er lykkelige, og jo mer de slår tilbake, jo bedre tror han det er. Blir den rette mannen tatt? Og vil de fange morderen før det er for sent?

Rolleliste
----------

* Mikael Persbrandt - Andreas Persson
* Stefan Sauk - Göran Ålund
* Kjell Bergqvist - Chris Lipinski
* Lina Englund - Johanna Östberg
* Inga Landgré - Gunvor, Andreas’ mamma
* Suzanne Reuter - Fallenius
* Jakob Eklund - Hansson
* Sten Ljunggren - Eriksson
* Hans Lindgren -
* Vanna Rosenberg - Vivianne
* Sissela Kyle - Nanette
* Tom Wentzel - Simon
* Niklas Falk - Janne
* Gunilla Larsson - Johannas mamma
* Sten Elfström - Johannas pappa
* Andrea Vagn Jensen - Glennie
* Sørine Mønsted - Sanne
* Robert Jelinek - Spanare
* Margareta Pettersson - Portier 1
* Nick Börjlind - Portier 2
* Hanna Ekman - Kvinne på sykkel
* Claes Göran Thuresson - Gustav
* Charlotta Larsson - Kajsa
* Peter Lindmark - Polis
* Michael Dalager - Man på Krogen

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0176686, Wikidata Q37312,
2. 1 2  ; besøksdato: 27. mai 2016.
3. ↑  «Filmen på SFDb». *Svensk filmdatabas*. Besøkt 2. januar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dödlig drift* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Dödlig drift* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) *Dödlig drift* på Allociné Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Jwala Singh** (Jwala skal bety *flamme*) er partinavnet til *Nagendra Paswan* (født 1962 (?)), leder av separatistorganisasjonen Janatantrik Terai Mukti Morcha – Singh (også omtalt som JTMM – J) i Tarai.

Singh skal være av dalit-bakgrunn.

Han var opprinnelig journalist. Ei tid dreiv han sin egen avis. Han var visepresidenter i Sirahas avdeling av Nepals Jounralistforbund i 6 år. Han blei arrestert av politiet hjemme hos seg sjøl 15. januar 2000, på et tidspunkt da han var nestleder.

Han blei medlem av NKP(Maobadi) og journalist i *Siraha-distriktet* i partiets ukeavis *Janadesh*.

I 2004 brøyt han med partiet og gikk med i JTMM, som nettopp var stifta av en annen utrbryter fra NKP (M): Jay Krishna Goit.

Våren 2006 skal det ha oppstått motsetninger mellom JTMMs leder Goit og organisasjonens «østlige kommandant», *Jwala Singh*.

I august holdt Singh en kongress som valgte ham til leder. Hans fløy blei kjent som JTMM (Singh) eller JTMM – J.

Fløya som fulgte Goit blei omtalt som JTMM (Goit).

Splittelsen blei ikke kjent for omverdenen før på slutten av året, da Singh sa offentlig at Goit hadde ingen posisjon i organisasjonen mer. Han sa også at han fortsatt rekna Goiit som sin «ideologiske leder».

De to organisasjonene sendte ut konkurrerende appeller til masseaksjoner, ofte med brodd mot *pahade* eller innvandrere til Tarai fra de høyereliggende områdene i Nepal.

I massebevegelsen i de østlige distriktene i Tarai fra 19. januar 2007 oppfordra begge fløyer av JTMM sine aktivister til å delta i massedemonstrasjonene til MJF. Det blei kjent at JTMM – Singh i flere tilfeller hadde brukt dette som utgangspunkt bl.a. for å skyte og drepe politimenn og angripe politiposter.

Våren 2007 var JTMM-Singh inne i en væpna feide med JTMM-Goit, der ledere og tilhengere på begge sider blei drept.

Eksterne lenker
---------------

* All fired up and nowhere to go Meeting a small-time revolutionary in a small town hotel (På engelsk. Intervju med Jwala Singh fra mars 2007 i Nepaøi Times.)