recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lippstadt** er en by i delstaten Nordrhein-Westfalen i Tyskland med rundt 65 000 innbyggere. Det er den største byen i Kreis Soest og den ligger ved elven Lippe, omtrent 70 km øst for Dortmund og 30 km vest for Paderborn. Det historiske sentrumet er plassert mellom en kunstig kanal til Lippe og selve elven.

Historie
--------

Tidlig på 1200-tallet hadde Lippstadt 2 700 innbyggere og kirker. Et augustinerkloster har eksistert siden 1281.

Heinrich von Ahaus grunnla et av sine kvinnelige fellesskap kalt Brødrene av Felleslivet her. 

I 1523 dannet Lippstadt en forsvarsallianse med nabobyene Osnabrück, Dortmund, Soest og Münster.

Augustinere som studerte ved Universitetet i Wittenberg førte Martin Luthers doktrine med seg hjem. I 1524 ble Lippstadt dermed en av de første byene til å offisielt omfavne reformasjonen. 

I 1851 ble hele Lippstadt, som til da hadde vært delt mellom Preussen og fyrstedømmet Lippe, en del av den prøyssiske provinsen Westfalen.

I 1944 ble en kvinnelig underavdeling av konsentrasjonsleiren Buchenwald opprettet i Lippstadt.

Bilder
------

* MariakirkenMariakirken
* St. NicolaikirkenSt. Nicolaikirken
* JacobskirkenJacobskirken
* Bygningen Den gylne hane fra 1566Bygningen *Den gylne hane* fra 1566

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lippstadt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Lippstadt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Forsøk** er i juridisk forstand en handling som dersom den ble fullbyrdet ville oppfylle gjerningsbeskrivelsen i et straffebud. For at en handling skal kunne karakteriseres som et forsøk, må gjerningspersonen ha forsett om å fullbyrde handlingen. Et eksempel på forsøk er den som skyter mot en person vitende om at dersom han treffer, vil personen bli drept. Når han bommer, er handlingen et forsøk.

Noen handlinger vil omfattes av forsøksbegrepet selv om de rent faktisk ikke under noen omstendighet kunne ført til en fullbyrdet overtredelse av et straffebud. En kan tenke seg at gjerningspersonen gir en annen en dose av et stoff i den tro at det er dødelig, mens stoffet i virkeligheten er ufarlig, eller at en skyter mot det en tror er et menneske, men som viser seg å være en stubbe. Dette kalles et utjenlig forsøk, henholdsvis forsøk med utjenlig middel og forsøk mot utjenlig objekt.

Forsøk grenser nedad mot forberedelse, slik som planlegging, innkjøp av utstyr osv.

Straffbarheten av forsøk varierer mellom ulike land. I Norge er lovens hovedregel at «[s]trafbart Forsøg foreligger, naar en Forbrydelse ei er fuldbyrdet, men der er foretaget Handling, hvorved dens Udførelse tilsigtedes påbegynt». I dette ligger bl.a. et krav om at den fullbyrdede lovovertredelse må være av en viss alvorlighet (en forbrytelse), og at utjenlig forsøk er straffbart. Forsøk skal etter norsk rett straffes mildere enn den fullbyrdede overtredelse. I svensk rett er det ikke generell regel om straff for forsøk, det må være angitt i det enkelte straffebud om også forsøk skal være straffbart. Utjenlig forsøk er ikke straffbart i Sverige. I Danmark er regelen at alle handlinger «som sigter til at fremme eller bevirke udførelsen af en forbrydelse» straffes som forsøk. Begrepet har der en videre betydning enn i norsk juridisk terminologi, ved at det også omfatter forberedelseshandlinger, og det er ikke et krav at forsøk skal straffes mildere enn fullbyrdet forbrytelse.

Referanser
----------

1. ↑  Andenæs, J. (2004) *Alminnelig strafferett*. 5. utg. Oslo, Universitetsforlaget, s. 352.
2. ↑  Straffeloven. (1902) *Almindelig borgerlig Straffelov av 22.5.1902 nr. 10*, § 49, første avsnitt.
3. ↑  Straffeloven, 1902, § 51, første avsnitt.
4. ↑  Brottsbalken. (1962) *Brottsbalk (1962:700)*, kap. 23, § 1, første avsnitt.
5. ↑  Dansk straffelov. (2008) *Lovbekændtgørelse nr. 1068 af 06/11/2008 (Straffeloven)*, § 21, første avsnitt.
6. ↑  Dansk straffelov, 2008, § 21, andre avsnitt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Med** er en navigasjonsmåte, eller bestemmelse av en posisjon til sjøs. Et med er når to eller flere landemerker er i et bestemt forhold til hverandre (være overett) når en var på ett bestemt sted på hav eller sjø. Inntil alle fyr og sjømerker kom på plass, var medene de eneste sikre markører man hadde for å unngå skjær og båer. 

Medene var ofte langs synlige trekk i landskapet innafor, slik at beskrivelsen kunne formidles muntlig ved behov. Det var ønskelig, men ikke alltid mulig, at siktelinjene var i 90 graders vinkel på hverandre for å holde en rimelig presisjon på stedet. Noen steder der seilleia var trang og landskapet ikke passet til naturlige med, ble det malt eller montert opp seilmerker. Disse var trekanter der den nedre hadde spiss opp, og den øvre ned. Når spissene sto loddrett overett, var en midt i leia. Med ble som regel tradert muntlig, men ble også samlet i håndskrevne **skallbøker**. Disse var viktige for kystseilasen, som var hovedferdselsveien langt inn i det 19de århundret.

Med ble oftest brukt på sjø, men kan også brukes i fjellterreng. 

Når man rodde, var det vanlig å ta sikte på et landemerke overett med akterstavnen til man var på tvers av neste merke. Da kunne det være at en måtte skifte med for ikke å treffe et skjær eller båe.

En medbeskrivelse kunne være: «Du ror rett ut fra Småskjæret i retning Storfyret. Når du har den store skåra i midten av Ullholmen rett under Lilletoppen på tvers og Småskjæret fortsatt er rett akter, så er du der.» Gode fiskeplasser ble ofte holdt hemmelige, slik at de ble i slekta.

Denne formen for navigering er nå for det meste avløst av radar, ekkolodd, fargelyssektorer fra fyr og fyrlykter og GPS.

* Bruk av overett (med) ved avgang fergekai Horten, det østlige kaihjørnet skal være på linje med den østlige veggen av kontorbygget.Bruk av overett (med) ved avgang fergekai Horten, det østlige kaihjørnet skal være på linje med den østlige veggen av kontorbygget.
* Bruk av overett (med) ved avgang fergekai Horten, passert den østlige delen av kontorbygget og fergen er klar kaia.Bruk av overett (med) ved avgang fergekai Horten, passert den østlige delen av kontorbygget og fergen er klar kaia.
* Bruk av overett (med) ved avgang fergekai Horten, passert kontorbygget og fergen er godt klar kaia.Bruk av overett (med) ved avgang fergekai Horten, passert kontorbygget og fergen er godt klar kaia.

Referanser
----------

1. ↑  Stemshaug, Ola. «Méd, médnamn og skallbøker frå Trøndelagskysten». I: *Årbok for Trøndelag*; 1975
2. ↑  «med», fra *Store norske leksikon*
3. ↑  Foss, Reidun og Gunnar. «Litt om skallar, méd og skallebøker». I: *Årbok; Frøya historielag*; 1975
4. ↑  Bjørkvik, Eilert. «To skallbøker fra Stokksund». I: *Årbok for Fosen*; 1966
5. ↑  Bjørkvik, Eilert. «Skaller i Halten : ei oppskrift etter Ole H. Vaabenø». I: *Årbok for Fosen*; 1987

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Lurö skjærgård** er den største innsjøskjærgården i Europa. Den ligger midt i Vänern og strekker seg mer enn 10 km, fra Värmlandsnäs i nord til øya Lurö i sør.

Skjærgårdsområdet har et sammenlagt areal på om lag 600 hektar og det finnes om lag 250 øyer. 

Skjærgården, som iblant blir kalt *Eskilsäters skärgård*, tilhører Eskilsäters forsamling samt Säffle kommune.

Lurö skjærgård er et naturreservat og hekkeplass for fugler. Av den grunn er det forbudt å gå i land på en del øyer fra 1. april til 31. juli, noe som er merket med skilter på de angjeldende øyene.

Den eneste øya som er bebodd året rundt er Lurö, hvor det bor en familie. Det finnes dessuten flere privateide hus som tjener som hytter om sommeren. På gården Stenstaka på Lurö, som er bebodd hele året, finnes herberget Luringen og fra og med sommeren 2007 også en restaurant.

Det finnes imidlertid flere øyer i skjærgården som har vært bebodd tidligere. På 1800-tallet var skutetrafikken stor på Vänern. På Norra Hökön finnes det rester av en kro som var i bruk på den tiden da skutene måtte stanse for å vente på bedre seilvær. Her antar en at det også har vært et skipsverft.

Referanser
----------

1. ↑  ; *database over svenske naturreservat*; utgivelsesdato: 25. februar 2020; besøksdato: 25. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* www.luringen.se

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Viktor Ugrijumov** (russisk: Виктор Петрович Угрюмов; født 19. august 1939 i Khabarovsk) var en sovjetisk rytter som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Ugrijumov ble olympisk mester i hestesport under sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen i dressur foran Bulgaria og Romania. Laget besto av Ugrumov på hesten «Sjkval», Jurij Kovsjov på «Igrok» og Vera Misevitsj på «Plot». Ugrijumov og «Sjkval» kom på tredjeplass bak østerrikske Elisabeth Theurer på «Mon Cherie» og Jurij Kovsjov på «Igrok».

OL-medaljer
-----------

* Gull 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - **Gull** i hestesport, dressur lag Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* Bronse 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse i hestesport, dressur Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Viktor Ugrijumov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Viktor Ugrijumov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Dantes Plads sett fra Glyptoteket. Til høyre ses Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab. Foto: Orf3us 
**Dantes Plads** i København ble til i 1924 da «Dantesøylen» tegnet av Carl Brummer og Einar Utzon-Frank ble stilt opp foran Ny Carlsberg Glyptotek.

En del av Vester Boulevard, mellom Ny Kongensgade og Stormgade fikk da navnet Dantes Plads etter den italienske renessansedikter Dante Alighieri. Byen Roma donerte en antikk søyle til minnesmerket. Soklen ble skapt av arkitekt Gunnar Biilman Petersen, mens bronseplaten med portrett av dikteren litt øst for søylen, skyldes den italienske billedhugger S.L. Andreotti.

Navnet ble vedtatt i 1921, da Danmark ønsket å minnes 600-året for Dantes dødsår i 1321. Grunnstenen til søylemonumentet ble nedlagt 23. juni 1922 av den italienske regenten Vittorio Emanuele og kong Christian X av Danmark.

Da den nye Langebro ble tatt i bruk i 1955 ble trafikken fra Amager, som hittil hadde benyttet Vester Voldgade omlagt til den omprofilerte boulevard. Denne fikk samtidig det nye navn H.C. Andersens Boulevard (i jubileumsåret for dikterens fødsel). Ved samme anledning ble Dantes Plads flyttet. Navnet gikk over til å betegne det trapesformede gatestykket mellom boulevarden og Vester Voldgade, som tidligere var en del av Ny Vestergade. Glyptoteket har fremdeles adressen Dantes Plads.

Eksterne lenker
---------------

* Københavns historie om Dantes Plads
* Den store danske om Dantes Plads

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Oddbjørn Sjøvold** (født 3. desember 1947 i Steinkjer) er norsk professor i Innendørs klima og sanitasjon. Han tok doktorgraden ved Norges tekniske høgskole (nå NTNU) i 1978 med avhandlingen *Undersøkelse av strømningsforholdene i avløpsnettet for utvikling av dimensjonskriterier*.

Sjøvold har arbeidet flere år i det private næringsliv som forsker (1981–89), som daglig leder (1987-88, 1991-95). Han ble professor i sanitasjon ved NTNU (1996–2004), professor ved Høgskolen i Oslo (2002-2014), og ved Høgskolen i Sør-Trøndelag (HiST) fra 2013. Hans forskningsfelt er innen sanitasjon, innendørs klima, og energiøkonomisering.

Sjøvold etablerte i 2002 bachelorgraden i Energi og miljø ved Høgskolen i Oslo, og i 2007 mastergraden i Energi og miljø i bygg.

Referanser
----------

1. ↑  Sjøvold, O and T. Norum. 2002. A combination of cleaning and restoration can produce very significant improvement in indoor air climate. Conference on Indoor Air Climate, Copenhagen, June; Klavenes, A. and O. Sjøvold 2002. Attachment of Bacillus cereus spores without appendages to stainless steel surfaces. Institution of chemical engineers Trans. Ichem 80 (Part C)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Oddbjørn Sjøvold i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Oddbjørn Sjøvold i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* *CBB Energisentral på vent* CBB-001 under test ved HiO under ledelse av Sjøvold.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
Lagun onari, *God venn*.
**Lagun Onari** (norsk: *God venn*) er en medalje innstiftet i 1996 av regjeringen i den autonome regionen Baskerland i Spania. Utmerkelsen tildeles personer eller institusjoner som har bidratt til Baskerlands beste, dets økonomiske framgang eller fremmet baskisk historie og kultur utenlands, som har bidratt til vennskapelige forbindelser mellom Baskerland og andre land eller som har fremmet verdier baskerne verdsetter. Lagun Onari tildeles personer eller institusjoner som ikke selv er baskiske. Blant de offisielle baskiske utmerkelsene rangerer Lagun Onari etter Gernikatreets kors og Lan Onari.

Utforming
---------

For personer er Lagun Onari utformet som en medalje i brystbånd, mens organisasjoner og institusjoner tildeles utmerkelsen i form av en plakett.

Medaljen er rund (45 mm i diameter) og i forgylt sølv. Den bærer i midten en tradisjonskledd mannsfigur som bøyer seg til hilsen. Motiver er omgitt av innskriften «EUSKAL HERRIAK» (*Baskerland*) i en øvre bue og «LAGUN ONARI» (*god venn*) i nedre bue. På revers står Baskerlands riksvåpen, innskriften «EUSKO JAURLARITZA-GOBIERNO VASCO» (*Baskerlands regjering* på baskisk og kastiljansk), samt tildelingsdato og mottagerens navn. 
Medaljen er opphengt i et bånd i rødt, grønt og hvitt. Fargene er hentet fra Baskerlands flagg.

Plaketten har samme utforming som medaljen, men er større (160 mm).

Mottagere
---------

Utmerkelsen ble første gang tildelt i 1997. Følgende har mottatt Lagun Onari:

* 1997 Julio María Sanguinetti, president i Uruguay (1985–2000)
* 1998 Eduardo Frei Ruiz-Tagle, president i Chile (1994–2000 )
* 1999 William A. Douglass, professor i sosialantropologi, USA
* 2001 Francesco Cossiga, Italias president (1985–1992 ) og Václav Havel, Tsjekkias president (1993–2003)
* 2005 Delstaten Idaho i USA
* 2006 Argentina
* 2009 Mexico
* 2010 Delstaten Nevada i USA
* 2011 José Ignacio Sánchez Galán, forretningsmann
* 2012 Frankrike
* 2014 Selma Huxley Barkham, kanadisk historiker

Referanser
----------

1. ↑  «Distinciones honoríficas», Baskerlands regjering.
2. ↑  «DECRETO 236/1996, de 22 de octubre, por el que se regula la concesión de Distinciones y Honores del Gobierno Vasco» *Boletin Oficial del Pais Vasco*, nr. 217 ZK, 11. november 1996. Dekret fra Baskerlands regjering om utmerkelser.
3. ↑  «Lagun Onari», Lehendakaritza. Lest 8. november 2014.
4. ↑  «El Estado de Nevada recibe la distinción Lagun Onari y la directora del Museo Vasco de Boise el Lan Onari», *20minutos*, 6. juli 2010.
5. ↑  «El Gobierno vasco premia a Garaikoetxea con la 'Cruz del Árbol de Gernika'», *El Mundo*, 18. oktober 2011.
6. ↑  *DECRETO 189/2012, de 2 de octubre, por el que se concede la distinción «Lagun Onari» a la República Francesa*, *Boletin Oficial del Pais Vasco*, nr. 202, 17. oktober 2012.
|  |
| --- |
| artikkelen inngår i**«serien om tamhunden»** |
| Dansk-svensk gårdshund |
| Andre artikler om hunder |
| Generelle artikler |
| Artikler om brukshundtyper |
| Artikler om hundegrupper |
| Artikler om hunderaser |
| Artikler om hundesport |
| Artikler om hundeforeninger |
| Artikler om hundeskoler |
| Lister over hunderaser |
| Alfabetisk raseliste |
| Gruppevis raseliste |

**Danske hunderaser** er en liste over hunderaser med opprinnelse i Danmark. Listen teller fem hunderaser, men kun tre av dem er egentlig helt danske av opprinnelse. En rase regnes nemlig som dansk-svensk av opprinnelse og en annen stammer fra Grønland, som offisielt er dansk territorium, og er derfor tatt med i oversikten. Derimot anerkjennes hunderasen grand danois, til tross for navnet, ikke offisielt som dansk, men som tysk.

Om danske hunderaser
--------------------

### Vakt- og vokterhunder

* Broholmer
* Dansk-svensk gårdshund (felles med Sverige)

### Spisshunder

* Dansk spets (anerkjennes av Nordisk Kennelunion, men ikke av FCI)
* Grønlandshund (Grønlands nasjonalhund)

### Stående fuglehunder

* Gammel dansk hønsehund

En vitenskapelig studie av fem hunderasene, publisert i Journal of Animal Science den 29. august 2013, viser at dansk spets har størst genetisk variasjon, fulgt av dansk-svensk gårdshund, broholmer, gammel dansk hønsehund og grønlandshund. Dette forundret noen, siden grønlandshunden er den mest utbredte av rasene, men studien viser altså at disse faktorene ikke nødvendigvis har noen sammenheng.

Se også
-------

* Nordiske hunderaser
	+ Finske hunderaser
	+ Islandske hunderaser
	+ Norske hunderaser
	+ Svenske hunderaser

Referanser
----------

1. ↑  Pertoldi, C. Kristensen, T. N. Loeschcke, V. Berg, P. Praebel, A. Stronen, A. V. ... & Fredholm, M. (2013). Characterization of the genetic profile of five Danish dog breeds. *Journal of animal science*, **91**(11), 5122-5127.

Portal: Danmark
**Ma Xiaowei** (kinesisk: 马晓伟; pinyin: *Mǎ Xiǎowěi*; født i desember 1959 fra Wutai i prefekturet Xinzhou i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker og medisiner som fra 19. mars 2018 har vært minister for Den nasjonale helsekommisjon. Han er president for Den kinesiske medisinske forening (中华医学会, pinyin: *Zhōnghuá yīxué huì*, Chinese Medical Association) og stedfortredende leder for Kinas Song Qingling-stiftelse.

Biografi
--------

### Bakgrunn

Ma ble medlem av Det kinesiske kommunistiske parti i oktober 1982. Fra april 1978 til desember 1982 studerte han ved den medisinske avdeling ved Kinas medisinske universitet i Shenyang.

### Karriere

Han ble kader og sekretær i Helseministeriets generalbyrå og visepresident for Kinas medisinske universitet, direttør for Helseministeriet for provinsen Liaoning og sekretær for partigruppen. I oktober 2001 ble han utnevnt til stedfortredende helseminister. I april 2013 var han viseminister for Den statlige kommisjon for helsevesen og familieplanlegging. Fra mars 2018 har han vært minister og partisekretær for Den nasjonale helsekommisjon.

Ma har under koronaviruspandemien i 2019–2020 innført forskjellige tiltak vedrørende dens bekjempelse og kommunikasjonen med pressen om epidemien.

Referanser
----------

1. 1 2  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 6. mars 2020.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 31. januar 2020. Besøkt 6. mars 2020. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Lisa Kay** (født 11. februar 1971) er en engelsk skuespillerinne. Hun vokste opp i Levisham på North York Moors og har tre søstre, Samantha, Sara og Caroline.

Lisa trente først som danser hos Sandra Burnham og deretter på Bush-Davies School. Senere opptrådte hun profesjonelt i mange profesjonelle sceneshow før hun omskolerte seg på Bristol Old Vic til skuespiller. Lisa har siden spilt i et bredt spekter av roller på scene og i fjernsyn.

Lisa debuterte i ITV1s *Med hjartet på rette staden* 'i 2004 episoden med tittelen*Wrecked*. Hun spilte karakteren Emma Bryden, en ensom alenemor som danner et vennskap med PC Phil Bellamy.

Hun ble deretter med regelmessig fra oktober 2006 til seriens slutt i september 2010, og spilte Nurse Carol Cassidy.

Kay spilte også Eleanor Ross Heaney i 2001-filmen *Bridget Jones’ dagbok*.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, besøkt 25. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Lisa's home advantage, www.manchestereveningnews.co.uk, 23. oktober 2006. Besøkt 25. mai 2009.
3. ↑  Bridget Jones's Diary (2001) Acting Credits Arkivert 30. juni 2009 hos Wayback Machine. www.movies.nytimes.com. Besøkt 25 May 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lisa Kay på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Lisa Kay hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
Ma Xiaotian i 2012
General Ma Xiaotian (til venstre i forgrunnen) med den amerikanske forsvarsminister Robert Gates (til høyre) og admiral Michael Mullen (i midten).
**Ma Xiaotian** (Tradisjonell kinesisk: 馬曉天; forenklet kinesisk: 马晓天; pinyin: *Mǎ Xiǎotiān*, født i august 1949 i Gongyi i provinsen Henan i Kina) er en general i Folkerepublikken Kina og øverste leder Kinas luftforsvar fra 2012 til 2017. 

Han gikk inn i luftforsvaret i 1965, ble medlem av Kinas kommunistparti 1969, og avla eksamen fra den 12. flyverskolen. I 1995 oppnådde han rang av generalmajor, og ble i 1997 utnvent til nestleder for generalstaben av Folkets frigjøringshær. I 2000 ble han forfremmet til generalløytnant i luftstridskreftene, og i 2009 til general. Toppen av karrieren nådde han som leder av Kinas luftforsvar fra 2012 til 2017. 

Han har tidligere vært i ledelsen for luftforsvaret i Guangzhou militærregion, Lanzhou militærregion og deretter Nanjing militærregion.

Ma deltok i 16. 17. og 18. sentralkomite, og var medlem av Kommunistpartiets 18. sentrale militærkommisjon.

Referanser
----------

1. ↑  «Ma Xiaotian 马晓天». ChinaVitae.com. Besøkt 14. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ma Xiaotian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Ma Xiaotian hos China Vitae Rediger på Wikidata
Eldre type store kruttlapper til lekepistol
**kruttlapper** er en form for friksjonsaktivert sprengstoff som i all hovedsak brukes i leker. I utgangspunktet besto knallstoffet av knallkvikksølv, senere har det blitt vanlig med stoffer som inneholder rødt fosfor (sammes type kjemiske forbindelser som i fyrstikker).

De eldste kruttlapp-typene var i form av små perler av knallstoff mellom to lag papir. Den første bruken av slike var i Sharps rifle, en baklader med perkusjonslås, der kruttlappene fungerte som tennhette. Senere har slike i all hovedsak blitt brukt til kruttlappistoler. En mer moderne utforming er i form av små plastikopper med knallstoffet i bunnen, tilsvarende en tennhette. Disse kommer både som enkle hetter, bånd og montert i ringer for lekevåpen med revolvermekanisme.

Referanser
----------

1. ↑  John Donner. «Impact Firecrackers» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 11. november 2006.  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 7. januar 2007. Besøkt 7. oktober 2015.
2. ↑  J. B. Calvert. «Flash! Bang! Whiz!: An introduction to propellants, explosives, pyrotechnics and fireworks». Arkivert fra originalen 15. november 2006. Besøkt 11. november 2006.
**Norsk Tryllemuseum** er et av Norges minste museer, hvor landets trylletradisjon står i fokus. Norsk Tryllemuseum blir drevet i med støtte av Magiske Cirkel Norge og Den Magiske Ring. Muséet har et eget styre, og de to trylleforeningen har iht vedtektene hver sin representant i styret. Tryllekunstneren Davido er p.t. styrets leder.

Historikk
---------

Norsk Tryllemuseum ble etablert av tryllekunstneren og ildsjelen Terje Nordheim i 1997 under navnet *Norsk Trylle-Arkiv*. Hensikten var å ta vare på den norske tryllekunstens historie ved å samle plakater, avisomtaler, programmer, visittkort og fotografier. 

Da museet på vårparten 2001 fikk egne lokaler i Munkedamsveien i Oslo, begynte de også å samle og registrere rekvisitter, kostymer og annet utstyr som har tilhørt norske tryllekunstnere. Lokalet ble leid ut av tryllekunstneren Dana.

Den første permanente utstillingen åpnet 9. desember 2001, og navnet ble samtidig endret til ***Norsk Tryllemuseum***. Magiske Cirkel Norge og Den Magiske Ring tok da over driften og ansvaret for museet.

Formål
------

Norsk Tryllemuseums formål er å dokumentere norske tryllekunstneres historie ved å samle og registrere plakater, reklame, foto, avisomtaler, programmer, tryllerekvisitter, kostymer og lignende som har tilhørt, eller har hatt tilknytning til norske tryllekunstnere. I tillegg ble tilsvarende materiell om utenlandske tryllekunstnere som har besøkt Norge samlet. Andre media, som bøker, video, film, lydkassetter er også en del av samlingen.

Tryllemuséet vil fremover prioritere å digitalisere deler av samlingen for å gjøre minner tilgjengelig på nett.

Norsk Tryllemuseums arkiv skal være tilgjengelig for trylleinteresserte og andre som ønsker å forske eller studere den magiske delen av norsk historie.

I september 2017 måtte Norsk Tryllemuseum ut av sine lokaler fordi gården var blitt solgt, og de nye eierne skulle fullrenovere gården og seksjonere den. Utstillingen ble pakket ned og lagret. Sommeren 2021 ble alle muséets eiendeler flyttet til Våle i Vestfold til tryllekunstneren Guilherme Curtys «Magic Farm». En ressursgruppe jobber nå for å gjenåpne muséet sommer 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Tryllemuseums hjemmeside  Arkivert 12. august 2009 hos Wayback Machine.
* Norsk Tryllemuseum på Facebook
* Magiske Cirkel Norge
**Allan Kirkland Soga** (født 1862, død 1938) var en sørafrikansk redaktør. Han var av xhosafolket.

Bakgrunn
--------

Han var yngste sønn av Tiyo Soga (journalist, prest, oversetter og komponist), og den skotske kvinnen Janet Burnside. De tre andre brødrene var Jotello Festiri Soga som ble den første xhosa-talende veterinærkirurg. Han gjorde et markant arbeid i forbindelse med en epidemi av kvegpest (rinderpest) i 1897. William Anderson Soga ble misjonær og lege, og arbeidet ved Miller Mission Station. John Henderson Soga ble misjonær og forfatter. Han ble den første xhosa-historiker.

Biografi
--------

Soga tok nok utdannelse til å bli utnevnt som magistrat. Han ble senere avsatt. Han arbeidet senere for et arbeidsbyrå, og som veiinspektør i Transkei.

I 1884 stiftet John Tengo Jabavu den innflytelsesrike avisen *Imwo Zabantsundu* (*Black opinion*) i King Williams Town. I 1897 ville ikke Jabavu ta i mot et tilbud fra Cecil John Rhodes om politisk støtte. Rhodes gikk da til Allan Kirkland Soga, og hjalp han med å etablere den rivaliserende avisen Izwi Labantu (Folkets røst). *Imwo Zabantsundu* ble nedlagt i 1898.

Soga var med å etablere African National Congress (ANC) i 1912. Han etablerte også *Bantu Union*, et forbund for velgere i området rundt Cape.

Kilder
------

* Dictionary sahistory.org.za: Allan Kirkland Soga
Nøtterøy Kulturhus på Nøtterøy i Vestfold åpnet i 1994
**Nøtterøy Kulturhus** ble åpnet 18. november 1994, og ligger på Borgheim i Færder kommune i Vestfold. Nøtterøy Kulturhus ønsker å tilby noe til nesten alle, med en bredde i programmet som spenner fra det folkelige til det «smale», og som dekker alle de ulike scenekunstene. På de profesjonelle forestillingene de presenterer er det et sterkt fokus på kunstnerisk kvalitet. 

Nøtterøy Kulturhus ønsker også å være et kulturhus for amatøroppsetninger med lokale aktører. Kulturhuset arrangerer over 100 forestillinger i året, og leier også ut salene til forskjellige arrangementer. Det har etablert seg som et av de fremste kulturhusene i Norge og er blitt et kulturhus for hele regionen. På de åpne forestillingene kommer det gjennomsnittlig 30 000 mennesker årlig. Halvparten av publikumet kommer fra fastlandet med Tønsberg og omegn.

Lokalene består av tre saler, hvorav ett amfi, en liten sal for møter og små forestillinger samt en foajé med en liten, intim scene. Amfiet har plass til 425 mennesker.

Riksteatret og Teater Ibsen holder til fast i Nøtterøy Kulturhus. De siste årene har man kunnet se blant annet The Boy With Tape on his Face, Anna Ternheim, Erik Bertrand Larssen, Melissa Horn, Compagnie Philippe Genty, Lars Winnerbäck, Chris Thompson, Per Fugelli, Thomas Dybdahl og Sivert Høyem. Nøtterøy Kulturhus arrangerer også på andre scener. Jubileumshøsten 2014 fylte de Støperiet i Tønsberg i tre dager med det lokale, og internasjonalt anerkjente rockebandet Seigmen.

Kulturhussjef og bookingansvarlig er Einar Schistad. Markedssjefen er Kirsti Danielsen og teknisk ansvarlig er Andreas Hesselberg-Meyer.

Eksterne lenker
---------------

* Nøtterøy kulturhus' hjemmeside
**Sol i Arbeid** var en velferds- og fritidsorganisasjon som ble grunnlagt av Nasjonal Samling i 1943 etter forbilde av Kraft durch Freude («Kraft gjennom glede»), en organisasjon i det nasjonalsosialistiske Tyskland 1933–1945. Primus motor var Kåre Rein, fagforeningsmann og NS-politiker som før krigen var tilsluttet Arbeiderpartiet. Hensikten med organisasjonen var å styrke støtten til det tyskkontrollerte regimet ledet av Vidkun Quisling gjennom å assosiere nazismen med velferds- og fritidsaktiviteter.

Sol i Arbeid mottok totalt 2,1 millioner kroner fra staten, i tillegg til dels betydelige tilskudd fra private givere. Organisasjonen virket på en rekke felter og drev med alt fra helsetiltak til underholdning. Blant dem som underholdt på organisasjonens kulturarrangementer, kan nevnes skuespillerne Lalla Carlsen og David Knudsen. Organisasjonen hadde på sitt meste 135 leirer omkring i Norge. Blant medarbeiderne i Sol i Arbeid var den senere forfatteren Asbjørn Elden.

Da Rein mot slutten av krigen ble knyttet nærmere opp mot det NS-styrte LO og til slutt overtok som kommissarisk formann, falt mye av Sol i Arbeids virksomhet sammen.

Se også
-------

* Kraft gjennom glede, velferdsorganisasjon i Hitler-Tyskland

Eksterne lenker
---------------

* Om «Sol i Arbeid» i søkbar digitalkopi av Tore Pryser: *Arbeiderbevegelsen og Nasjonal samling* (side 80-84)

Portal: Andre verdenskrig
**Allan Kjempe** var det norske navnet på en tegneserie med spennende handling fra westernmiljø. I Norge gikk serien i bladet Vill Vest i periodene 1968–1976. Allan Kjempe ble først tegnet av italienske EsseGesse, men den var ingen stor suksess for dem. Den ble derfor fort kuttet ut. Et fransk team tegnet en del serier i etterhånd. Det antas at det ikke forelå flere serier enn de som ble trykket i Vill Vest.

Handling og hovedpersoner
-------------------------

Handlingen foregikk i Det ville vesten» i siste halvpart av 1800-tallet. Allan var virkelig en kjempe. Hans spesialitet var at han kunne kle seg ut som nær sagt hvem som helst. Vi ser veldig lite av Allans hjemlige forhold, det vi vet er at han holder til sammen med noen indianere oppe i fjellene. Han er større og sterkere enn alle andre, og han skyter raskere. Han skyter i regelen for å treffe fiendenes våpen, slik at han avvæpner dem uten å skade dem.

Hans følgesvenner var Greven og Mik. Greven hadde franske adelige aner og la sjelden skjul på det. I realiteten var han noe snobbete. Mik derimot var en enkel karakter uten særlig fine verken aner eller manerer. Han ble full av den minste mengde alkohol, men han var sulten støtt. Livretten var kjøttboller, han kunne sette til livs flere kilo kjøttboller pr dag uten å bli mett. Naturlig nok ble han fremstilt som temmelig tjukk. Også Allans hvite hest Blanco var en fast hoved«person» i serien, men mange menneskelige egenskaper.
**Nøtterø** er en fiktiv rollefigur i de norske utgavene av bøkene, hørespillene og filmene om Stompa; han er en av Stompas gode venner. Nøtterø kommer fra Nøtterø og er sammen med Stompa, Bodø og Bergen en av de mest sentrale elevene ved Langåsen pensjonatskole.

I hørespillene blir han gitt stemme av Johannes Eckhoff og i filmene om Stompa blir han spilt av Didrik Arnesen.

Nøtterø er en aktiv deltager i Langåsens sportstilbud. Blant annet fremhever han seg innen bandy, noe han ikke unnlater å gjøre omverdenen oppmerksom på. En gang det arrangeres diktkonkurranse på Langåsen deltar han med følgende dikt:

> Skal du være god i bandy  
> Må du være kjapp og handy  
> Føre kølla fast som stålet  
> Heve blikket - peile målet  
> Slå til ballen uten tull  
> Sådan scoret jeg tre-null
> 
> 
>

Eksterne lenker
---------------

* Literature / Jennings TVTropes

| * v
* d
* r
Stompa |
| --- |
| Rollefigurer (stemme) | 
* Stompa
	+ Lars Nordrum
	+ Rolf Kirkvaag jr.
	+ Ole Enger
* Bergen
	+ Sverre Hansen
	+ Thor-Erik Thorbjørnsen
* Bodø
	+ Dan Fosse
	+ Knut Eide
* Lektor Brandt
	+ Arne Lie
* Lektor Tørrdal
	+ Gisle Straume
* Nøtterø
	+ Johannes Eckhoff
	+ Didrik Arnesen
* Sørlandet
	+ Thorkild Stray
* Rektor Ulrichsen
	+ Alf Sommer
	+ Carsten Winger
* Brannsjef Mathiesen
	+ Ola Isene
* Stakan
	+ Knut Risan
* Kjakan
	+ Arne Bang-Hansen

 |
| Steder | 
* Langåsen pensjonatskole

 |
| Filmer | 
* *Stompa & Co.* (1962)
* *Stompa, selvfølgelig!* (1963)
* *Stompa forelsker seg* (1965)
* *Stompa til sjøs* (1967)

 |
| **Kategori** |
Sola Fide 2023
**Sola Fide** er et blandet kor/kammerkor som holder til i Fana i Bergen. Koret startet opp i 1989 og teller 40 medlemmer i alderen 35–80 år. Koret har et variert repertoar, fra tradisjonelle salmer, klassiske verk til nyere populærmusikk og rytmisk musikk. Koret er medlem av Norges Korforbund, og har Søreide kirke som sitt øvingslokale.

Koret holder faste vår- og høstkonserter, gjerne med instrumental­innslag eller lignende fra inviterte gjester, samt fast julekonsert i Skjold kirke og i Bergen domkirke. I tillegg kommer ulike sangoppdrag der koret blir bedt om å delta på forskjellige arrangementer, opptredener på institusjoner, gudstjenester og lignende.

Koret har jevnlig seminarer med eksterne instruktører og samarbeider med andre kor og ensembler i Norden. Sola Fide leier inn instruktører som har kompetanse koret trenger for forskjellige sjangre og sangteknikker.

Koret har vunnet flere korkonkurranser i inn- og utland, og i mai 2022 mottok koret Ytrebygdas kulturpris.

Dirigenter
----------

Sola Fide med sin dirigent, Janicke Damm Rusti
* 1989–1995: Per Erling Eriksen
* 1995–dd: Janicke Damm Rusti Sola Fides dirigent, Janicke Damm Rusti

Diskografi
----------

* 2002 *Mixtum Compositum*
* 2005 *Himmeldiamanten*
* 2011 *Til stede*

Referanser
----------

1. ↑  «Bergen kommune – Kammerkoret Sola Fide fikk kulturprisen for Ytrebygda». *Bergen kommune* **(norsk)**. Besøkt 22. desember 2022.
2. ↑  «INTERKULTUR World Rankings - Top 1000 Choirs». *www.interkultur.com* **(engelsk)**. Besøkt 28. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell nettside
* Nettside under Norges Korforbund nettportal
* Sola Fides Facebookside
**Egebakken** (Eigebakken) er et byggefelt i Egersund, Eigersund kommune. Feltet ligger lokalisert ca. 3 km fra sentrum. Tilgrensende felt/områder er Bakkebø i nord, Lagård i sør, Slettebø og Holand mot øst og Langevannet mot vest (på andre siden av en topp). 

Eigebakken er nevnt som en gård i O. Rygh: Norske Gaardnavne. Stedet var opprinnelig en utmark til gården Slettebø, og ble avdelt i begynnelsen av 1840-årene da datteren på gården giftet seg med Anders Andersen Ege fra Litle Ege. Det er trolig at han oppkalte den nye gården etter hans farsgård Litle Ege, som var en av to gårder på Ege i Eigersund kommune. 

Eige eller Eigebakken har ikke tidligere vært brukt i skriftlig form, og navnet har nok blitt forandret av språkkonsulenter i departementet i nyere tid. Familienavnene og gårdsnavnene brukes bare uten ei-form. I muntlig tale, på dialekt i «gamle dager», har til tider *ei*-lyden blitt brukt, uttale: Eigje/Eigjebakken.

Enkelte kunstkjennere vil forbinde navnet Egebakken med kunstneren Egil A. Egebakken, født 18. januar 1943. Nevnte kunstner bor nå i Asker, men han stammer fra Egebakken i Egersund.

Eksterne lenker
---------------
**OF-40** er en italiensk stridsvogn med 105 mm kanon, fra OTO Melara og Fiat. Den kom i tjeneste med De forente arabiske emirater fra 1981.

Historie og utvikling
---------------------

OF-40 ble tatt fram på privat initiativ, spesielt for eksportmarkedet. Prosjektet startet i 1977. OTO Melara hadde ansvaret for totaldesignet og produksjon, og Fiat tok fram motoren. Den første prototypen sto klar i 1980, og i 1981 tok Emiratene leveranse av den første produksjonsvognen – den første av 18 av Mk 1-varianten. En ordre for 18 Mk 2 fulgte, sammen med tre bergepansere, og alle Mk 1-vognene ble også oppgradert til Mk 2.

Teknisk
-------

Vognføreren sitter framme på høyre side i skroget, med vognkommandøren og skytteren til høyre i tårnet og skytteren til venstre.

Kanonen er en 105 mm riflet, som kan avfyre standard NATO-ammunisjon. Den kan eleveres fra -9° til +20°. En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og en til er montert på tårntaket til luftvernbruk. Denne siste kan erstattes med en 12,7 mm mitraljøse.

Motoren er en MTU MB 838 Ca M500 kompressormatet V10 dieselmotor på 830 hk ved 2 200 omdreininger/minuttet. Den er montert bak i skroget.

Varianter
---------

OF-40
OF-40 Mk 2Galileo OG14L2A ildledningssystem som inkluderer stabilisering for kanonen og et lysforsterkende kamera montert over løpet.
OF-40 ARVBergepanser.

Andre kjøretøyer på OF-40-chassis
---------------------------------

OTO-76/62Prototyp på luftvernkjøretøy.
Palmaria155 mm selvdrevet felthaubits.

Kilder
------

* Foss, Christopher; *Jane's AFV Recognition Handbook*, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker
---------------

* Data på armyrecognition.com (fransk)
**Egebergslottet** i Akersveien 24 F, i strøket Gamle Aker i Oslo, var hovedbygning på Egebergløkken. Det er ikke et slott i egentlig forstand, men et palé.

Forretningsmannen Westye Egeberg (1770–1830) bygde huset «Udsigten» rundt 1800. Sønnen Westye Martinius Egeberg (1805–1898) overtok Egebergløkken. Han var barnløs, og hans brorsønn Einar Westye Egeberg (1851–1940) overtok, rev den gamle hovedbygningen i tre og førte opp Egebergslottet med Halfdan Berle som arkitekt i 1900 (plantegninger stemplet 1899). Egebergslottet skal da ha vært Oslos største enebolig, med 1600 kvadratmeter over to plan.

Egebergslottet ble bygget om til leiligheter på 1930-tallet.
Det ble da innredet to boligetasjer i det som opprinnelig var hovedetasjen.

Navnene Egebergslottet og Egebergløkken uttales med k-lyd, slik denne familien Egeberg har gjort.

Referanser
----------

1. ↑  Plan- og bygningsetaten, plantegninger for Akersveien 24 B (26).
2. ↑  Oslo byarkiv

Eksterne lenker
---------------

* «Egebergslottet». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**«Eg e fydde på Straen eg»** («Jeg er født i Straen jeg») er en typisk Stavanger-sang skrevet av Laurits Torssen, som var husdikter på Samvirke. Den ble skrevet våren 1933, som en sangsketsj i en revy på Folkets hus. Det var på Kranen (ytterst i Nedre Strandgate) at tablået foregikk. Det var først senere på året, da han sammen med Per Kvist satte opp revyen «Flamingo» på teateret at visa ble en slager.

Visa ble første gang framført av Aslaug Tønnesen. 

Komponisten av melodien er Tolchard Evans i 1932, og er hentet fra den engelske sangen: «Let's All Sing like the Birdies Sing».

Laurits Torssen fortalte i 1964 at sangen om gutten som savnet det meste, ble skrevet i de harde 30-årene, da mange mistet håpet om framtiden. Han fortalte videre at visas moral var: «Ta livet som det er, tap ikke motet, hold humøret oppe». 

Teksten har holdt seg nesten uendret siden den ble skrevet. Da jojo-bølgen gikk over i 1933, ble teksten endret fra «Eg har ikkje Yo-Yo» til «Og me har bare do». Og i tredje vers ble teksten : «Me har' kje kjellar me fin akevit. Far min han liga 'kje a'ent enn sprit» byttet ut. I det siste refrenget er ordet «kompis» byttet ut med ordet «siddis» en gang mellom 1964 og 1976.

Ellers betyr Chesterfield i sangen store tunge skinntrukne Chesterfieldstoler, som var et sikkert tegn på velstand.

En vanlig misforståelse er at mange tror at denne sangen er skrevet til skuespillet *Maktå på Straen* (1927), men den ble innlemmet i stykket først i 1977. Gretelill Tangens versjon er i dag best kjent, fra August Mauritzens samling «Me komme seint, men me komme godt», 1976.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Benjamin «Ben» Caunt** (født 22. mars 1815, død 10. september 1861) var en engelsk 1800-talls bokser kjent som «Torkard-giganten». 

Caunt var født i Hucknall Torkard i Nottinghamshire i England. Han var 190 cm høy og hadde en matchvekt på rundt 95 kg. Det ble sagt om ham at han var sterk, utholdende og ivrig, men også treg og klumsete.

11. mai 1841 ble Caunt engelsk tungvektsmester etter å ha slått Nick Ward. Han holdt denne tittelen til 9. september 1845, da han tapte for William Thompson. Etter dette tapet, hvor han i tillegg ble beskyldt for juks, annonserte han at han trakk seg tilbake fra boksing. Han gjorde et forsøk på comeback i 1857 mot Nat Langham, denne kampen ble erklært uavgjort etter 60 runder, da begge var for slitne til å fortsette.

Caunt døde av lungebetennelse 10. september 1861 i St. Martins Lane i London. Han er gravlagt utenfor St. Maria Magdalena-kirken i Hucknall like ved sine to barn som begge omkom i en brann ti år tidligere.

Klokka Big Ben i Westminster i London ble ifølge legenden oppkalt etter ham.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Benjamin-Caunt, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 43940079, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ben Caunt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* 
* 'Big Ben' Caunt, Ashfield District Council:
* 
* Alan Phillips 1959, The story of Big Ben, Ministry of Works, H.M.S.O

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Charleston sentrum i ruiner i det siste borgerkrigsåret 1865, da også College of Charleston ble rammet.
**College of Charleston** er et kommune- og delstatseid, fireårig universitet i Charleston, Sør-Carolina. Det er et *liberal arts*-universitet som ligger i Charleston sentrum. Siden starten har det klassiske studiet av antikkens filosofi og litteratur stått sentralt i laveregrads studier.

Det ble grunnlagt i 1770 og er USAs 13.eldste institusjon for høyere utdanning. Det er også landets eldste kommunalt eide universitet. Bygnignene har overlevd et jordskjelv i 1886 og orkanen Hugo i 1989.

Rektoren har kontor i Bishop Robert Smith House, bygd i 1770. *Towell Library* holder til i originalbygningen fra 1855. Universitetet fungerte som militære brakker både under borgerkrigen og første verdenskrig.

Studenttallet i 2006 var 11 218, og skolepengene var dette året på 7 234 amerikanske dollar for studenter fra delstaten Sør-Carolina. Det er drøye 900 vitenskapelig ansatte ved universitetet.

De sju skolene ved *College of Charleston* er:

* School of the Arts
* College of Charleston School of Business and Economics – 1 560 studenter
* School of Education
* School of Humanities & Social Sciences
* School of Languages, Cultures, & World Affairs
* School of Science & Mathematics
* Graduate School of the College of Charleston *(University of Charleston)*

*The Avery Research Center for African American History and Culture* ble etablert i 1985 og er ledende i Sørstatene på dette feltet.

I 1992 ble *University of Charleston* startet som høyere studiested *(Graduate School)* ved College of Charleston. Mer enn 2 000 studenter velger her mellom 16 Mastergrader og seks profesjonsutdanninger.

Filmen *Cold Mountain* ble delvis filmet mellom de gamle kolonistil-husene ved skolen. Det samme ble filmen *The Patriot* og TV-serien *Nord og Sør*.

Rangeringer
-----------

*Forbes* range rte College of Charleston College som nummer 406 blant alle colleger i USA i 2014. College of Charleston var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

Referanser
----------

1. ↑  America's Top Colleges - Forbes
2. ↑  World University Rankings 2014-15 - THE World University Rankings
3. ↑  QS World University Rankings® 2014/15 - QS Top Universities
4. ↑  Academic Ranking of World Universities 2014 Arkivert 19. januar 2015 hos Wayback Machine. - Academic Ranking of World Universities

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) College of Charleston – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Ivar Arctander** (født 14. januar 1885 i Kristiania, død 29. desember 1953) var en norsk advokat og sorenskriver.

Liv
---

Han var sønn av statsråd og senere borgermester i Kristiania Sofus Arctander (1845–1924) og Sofie Aars (født 1849), og bror av statistikeren Signy Arctander (1895–1971). Etter å ha vært elev ved Hambros skole og Otto Anderssens skole studerte han rettsvitenskap og ble *cand. jur.* i 1908. Året etter ble han *cand. oecon.* Fra 1912 hadde han egen sakførerforretning på Rjukan. I 1930 ble han utnevnt til statsadvokat i Bergen og Hordaland. I 1939 ble han sorenskriver i Voss, og i 1945 sorenskriver i Numedal og Sandsvær.

Arctander var medlem av kommunestyret i Tinn fra 1923 til 1925.

Arctanders svar på prisoppgaven «Om statens forhold til vannkraften» ble belønnet av Polyteknisk Forening i 1918. I 1928 utga han en bok om *Statsmonopoler. Tilblivelsen av Grunnlovens § 101 og paragrafens betydning som vern mot statsmonopoler*. Dessuten skrev han artikler i *Morgenbladet*, *Aftenposten* og *Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning*, blant annet om Unionsoppløsningens historie. I *Samtiden* for 1952 skrev han en artikkel om statsminister Ole Richters død.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   runeberg.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Drammens Tidende, urn.nb.no, type referanse dødsannonse, utgitt 31. desember 1953[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Studentene fra 1903*. Oslo. 1928.
* *Økonomiske kandidater*. [Sosialøkonomisk samfunn]. 1963.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |