| Slaget ved Ningyuan |
| --- |
| Konflikt: Mandsjuinvasjonen av Kina |
| Bildet av slaget hvor Nurhaci ser på Jin-hæren som angriper festningsmurene. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1626 og 1627 |
| Sted | Liaoning-provinsen |
| Resultat | Seier til Ming i begge slagene. |

 |
| Stridende parter |
| Qing-dynastiets flagg Det senere Jin-dynastiet (senere kalt Qing) | Ming-Kina |
| Kommandanter og ledere |
| Qing-dynastiets flagg Nurhaci †  Qing-dynastiets flagg Huang Taiji  Qing-dynastiets flagg Daišan Qing-dynastiets flagg Manggūltai | Yuan Chonghuan  Man Gui  Zu Dashou  Zhu Mei  Zuo Fu |
| Styrker |
| Et sted mellom 60 000 og 200 000 (sannsynligvis mellom 100 og 130 000) | 6.800-10 000 |
| Tap |
| ~2750; Nurhaci ble dødelig såret. | ~400 |

**Slagene ved Ningyan** var to slag mellom det mandsjuiske senere Jin-dynastiet (kalt Qing-dynastiet etter 1644) og det kinesiske Ming-dynastiet under den mandsjuiske invasjonen av Kina.

Det første slaget ved Ningyuan
------------------------------

Flagget til et av mandsjuenes *åtte bannere*.

|  Mandsjuiske invasjoner  1618-1793 |
| --- |
| **Kina** (Sarhu - Ningyuan - De tre føydalherrer)  **1. Korea 2. Korea  Penghu & Taiwan  Dzjungaria  Tibet Xinjiang Sichuan Burma  Việt Nam Nepal** |

Det første slaget ved Ningyuan var en liten seier for Ming-dynastiets styrker etter flere nederlag mot de mandsjuiske styrkene, som for eksempel slaget ved Sarhū i 1619, og Ming-hæren hadde blitt svekket. En del av Ming-dynastiets nye strategi var å utvikle en militær festning i Ningyuan. Yuan Chonghuan og Sun Chengzong styrket forsvaret i Ningyuan i tilfelle mandsjuene skulle angripe. 

Etter at Sun ble erstattet som øverstkommanderende for Ming-styrkene, beordret den nye kommandanten at hæren skulle trekke seg tilbake fra alt land utenfor den store muren, noe som gjorde at Yuan, som var imot denne ordren, nå måtte lede én enkel hærstyrke for å beskytte Ningyuan. 

I 1626 bestemte mandsjuenes leder Nurhaci å benytte sjansen som oppstod etter at Ming-hæren trakk seg tilbake, og han ledet selv en styrke på omtrent 100.000 mann mot Ningyuan. 

Yuans hæravdeling bestod bare av 10 000 mann. Yuan brente alt utenfor byen, og sendte også vakter til den store muren for å henrette mulige desertører fra Ningyuan, noe som styrket byens moral. 

Tjue dager senere kom Nurhacis hær fram til byen, og startet angrepet umiddelbart. Etter to dagers kamp hadde soldatene og borgerne av Ningyuan påført Jin-styrkene høye tap, og også Nurhaci ble skadet av kanonild, og ga ordre om retrett. 

Mans mandsjuene flyktet, fortsatte Ming-styrkene å påføre dem store tap. Nurhaci flyktet til Mukden, den gang hovedstad i dynastiet hans, og døde der av sårene sine i september, 68 år gammel. Hans åttende sønn, Huang Taiji, ble den nye storkhanen over mandsjuene.

Det andre slaget ved Ningyuan
-----------------------------

Ming-styrkene brukte nå samme strategi på Jinzhou som de hadde brukt på Ningyan, og etablerte en militærbase der. Ningyuan ble hovedkvarteret for Ming-hæren, med Yuan Chongyuan stasjonert der. Det andre slaget om Ningyuan (som også inkluderte kamper ved Jinzhou) skjedde et år etter det første, i 1627, og der led også Huang Taiji et stort taktisk og strategisk nederlag for Ming-styrkene. Men nå la Huang en plan for å få Yuan myrdet. 

Selv etter Yuan Chonghuans død klarte ikke mandsjuene å ta Ningyuan-garnisonen. Garnisonen ble riktignok beordret å komme til unnsetning mot en hær med opprørere i Beijing. Beijing hadde riktignok falt til opprørerne før garnisonen kom fram, og ble senere tatt av mandsjuene, som fortsatte krigen i mange år, helt til de hadde erobret hele Kina.