recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Beyond Price*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av J. Searle Dawley.

Handling
--------

Sally Marrio, den forsømte konen til en fremtredende sko-designer, har tre ønsker: å være en millionærs kone, å bli berømt, og å få et barn. Når hun blir sendt for å levere to par sko – det ene til Valicia, en danserinne, og det andre til Mrs. Weathersby, en bank-eiers kone – legger hun igjen en beskjed til ektemannen sin som sier at hun ikke ønsker å komme tilbake til ham. Før hun forlot Weathersby-herskapshuset etter å ha levert skoene, later hun som om hun er millionærens kone, og redder ham fra å betale utpresseren Lawton. 

Ved en kunst-utstilling hvor danserinnen Valicia skal opptre, blir Marrio forvekslet med en gjest og hun blir kåret til den mest attraktive kvinnen der. Når hun oppdager at ektemannen hennes ikke har lest beskjeden hun la igjen, blir hun lykkelig forsonet med ham når han planlegger å adoptere et barn.

Skuespillere
------------

* Pearl White som Sally Marrio
* Vernon Steele som Philip Marrio
* Nora Reed som Valicia
* Arthur Gordini som Lester Lawton
* Louis Haines som J. Peter Weatherby
* Maude Turner Gordon som Mrs. Florence Weathersby
* Byron Douglas som Norbert Temple
* Ottola Nesmith som Mrs. Temple
* Dorothy Walters som Mrs. Dusenberry
* Dorothy Allen som Lizzie
* Jack Baston
* Charles Sutton

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 21. mai 2016.
2. ↑  BEYOND PRICE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Beyond Price* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Beyond Price* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Beyond Price* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Beyond Price* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Beyond the Edge*** (originaltittel: *За гранью реальности*) er en russisk film fra 2018, regissert av Aleksandr Boguslavskij.

Handling
--------

Michael er en talentfull gambler som tenker gjennom hver eneste bevegelse før han gjør sitt neste valg, og bare stoler på seg selv. Han planlegger å rane et luksuriøst europeisk kasino. Men han møter en mystisk rival ved et av poker-bordene. I løpet av spillet forandres Michaels kort på mystisk vis i hånden hans. Han mister dermed alle pengene han hadde satset, og planene hans er plutselig ødelagt. Victor, den grusomme og farlige kasino-eieren, er sikker på at Michael og Alex arbeider sammen for å stjele fra kasinoet hans.

Victor krever at Michael må betale tilbake en enorm gjeld – alle pengene Alex vant – og gir ham bare en uke på seg til å overholde kravet. For å skaffe nok penger raskest mulig samler Michael en gruppe med forskjellige evner, for å stjele nok penger fra et kasino. Eric er flink til telekinese, som kan brukes til å flytte små gjenstander (f.eks. en rulett-kule eller noen terninger). Tony er en drosje-sjåfør som kan kontrollere elektronikk, eller andre verktøy. Han kan for eksempel vri et overvåkningskamera bort fra et område til rett tid.

Kevin er en hypnotisør og autist, som kan sette enhver tanke i hodet på noen andre - for en kortere periode. Veronika har evnen til telepati, som kan høre andres tanker og overføre tanker på lengre avstand. Kraften hennes hjelper Michael med å kommunisere med resten av laget sitt, slik at ingen andre kan overhøre hva de planlegger. Men når Michael og laget hans reiser til et kasino for å vinne stort, møter Michael igjen sin mystiske rival - og dette ender opp med å sette han selv og hele laget hans i fare.

Skuespillere
------------

* Miloš Biković som Michael
* Antonio Banderas som Gordon
* Ljubov Aksjonova som Veronika
* Jevgenij Stytsjkin som Tony
* Jurij Tjursin som Kevin

Referanser
----------

1. ↑  Как продать свой фильм за рубеж: пять вопросов специалисту
2. ↑  За гранью реальности (2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Beyond the Edge* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) *Beyond the Edge* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Beyond the Edge* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Beyşehirsjøen** (tyrkisk *Beyşehir Gölü*) er den største innsjøen i provinsene Isparta og Konya sørvest i Tyrkia. Innsjøen ligger 75 km fra byen Konya og er landets nest største innsjø samt største ferskvannssjø. Den har et areal på 650 km² og er 45 kilometer lang og 20 kilometer bred. Innsjøen har fått navnet sitt etter den største byen i regionen, Beyşehir.

Vannivået varierer en del gjennom året. Beyşehirsjøen blir brukt til kunstig vanning, selv om den også er en nasjonalpark. Det er 32 øyer i innsjøen. Beyşehirsjøen er også et viktig sted for mange fuglearter, som taffeland, sothøne, rødhodeand med flere andre. 

Den største dybden er 10 meter. Innsjøen får vann fra elver fra Sultanfjellene.

Hvert år feires Beyşehirsjøfestivalen ('Beyşehir Gölü Festivali') i byen Beyşehir.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Beyşehir – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Google Maps

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
***Beyond the Law*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Theodore Marston.

Handling
--------

Når vise-marskalk Frank Dalton blir drept i tjeneste for U.S. Marshals Service, blir brødrene hans Bob og Grat utnevnt til å erstatte ham. Men når de oppdager korrupsjon i de høyere sjiktene av marskalk-tjenesten, trekker de seg fra stillingene deres i avsky.

Grat blir deretter snytt av en korrupt gambler, og blir uskyldig anklaget for å være en raner. Grat blir feilaktig anklaget for å stå bak et tog-ran, og havner i fengsel. Men han stikker av fra fengselet kort tid senere, før han og broren hans bestemmer seg for å ta hevn over alle de som hadde gjort dem urett.

Skuespillere
------------

* Emmett Dalton som Bob Dalton, Frank Dalton
* Harris Gordon
* Ida Pardee
* William R. Dunn
* Mabel Bardine som Eugenia Moore

Referanser
----------

1. 1 2 3  .
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*
3. ↑  BEYOND THE LAW

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Beyond the Law* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Schleswig-Holsteins flagg.
Schleswig-Holsteins statsflagg.
**Schleswig-Holsteins flagg** er en vannrett delt trikolor i fargene blått, hvitt og rødt. Fargene i flagget er hentet fra våpenskjoldene til de to landsdelene: Blått fra Schleswigs våpen med to blå løver på gull bunn, hvitt og rødt fra Holsteins sølv såkalte «nesleblad» på rød bunn. Dette symboliserer at Schleswig og Holstein er uadskillelige.

Schleswig-Holsteins flagg ble til som et opprørsmerke mot Danmarks politikk for å skille de to hertugdømmene fra hverandre og trekke Schleswig, som var et dansk len og der en del av befolkningen var dansktalende, tettere under dansk kontroll. I 1843 ble det laget en fane til en folkefest i Aabenraa. Denne viste de to hertugdømmenes våpen på rød duk. I 1845 ble flagget i fargene blått, hvitt og rødt til. Det skjedde i Schleswig by av kvinner tilknyttet sangforeningen *Schleswiger Liedertafel*. Flagget ble framvist ved sangerfesten i Schleswig by i juni 1844 og i 1845 ble en fane i fargene blått, hvitt og rødt og med Schleswigs våpen benyttet under sangerfesten i Würzburg. Dermed ble fargene ikke bare et samlingsmerke for tysksinnede i Schleswig-Holstein, men også et merke kjent utenlands. På denne bakgrunn ble flagget derfor forbudt av danske myndigheter 31. juli 1845. Dette bidro likevel bare til å befeste fargene i den schleswig-holsteinske befolkning, da særlig hos de tysktalende. 

Etter at Schleswig-Holstein gikk tapt for Danmark i 1867, og hertugdømmene ble en provins under Prøyssen, fikk flagget i blått, hvitt og rødt fortsatt ingen offisiell anerkjennelse. Da Schleswig-Holstein ble omdannet til et forbundsland i Forbundsrepublikken Tyskland, ble imidlertid flagget etter en tid hentet fram igjen og gjort til delstatens offisielle flagg. I 1949 fikk Schleswig-Holstein sin forfatning, men ble det ikke nevnt noe om delstatens symboler. Først 18. januar 1957 ble delstatssymbolene for Schleswig-Holstein fastsatt. Her fastsettes flagget til blått over hvitt over rødt i forholdet 3:5. Statsflagget har i midten av flaggduken Schleswig-Holsteins våpen. Dette er en kombinasjon av Schleswigs løver og Holsteins «nesleblad», et symbolsk uttrykk for de politiske aspirasjonene om to landsdeler som skal være forent til evig tid.

Kilder
------

* Manfred Jessen-Klingenberg: «Slesvig-Holstens blå-hvid-røde flag», *Sønderjysk månedsskrift*, nr. 7-8, 1994.
* *Die Landesfarben* om flagget fra Landesregierung Schleswig-Holstein
**Schloss Friedrichsfelde** er et slott i tidligklassisistisk stil som ligger i Tierpark i Berlin.

Historie
--------

Slottet ble bygget i 1695 som *Schloss Rosenfelde* i hollandsk landhusstil av den hollandske marinedirektøren Benjamin Raule, trolig etter planer av Johann Arnold Nering. I 1698 falt Benjamin Raule i unåde, ble fengslet og eiendommen inndratt til fordel for kronen. Det ble omdøpt til Schloss Friedrichsfelde til ære for kurfyrsten, den senere prøyssiske kongen.

I 1717 ble slottet overdratt til markgreve Albrecht Fredrik av Brandenburg-Schwedt. Slottet ble nå kraftig utvidet og fikk en balustrade i barokkstil. Etter grevens død i 1731 falt slottet i prins Ferdinand av Preussens hender. Prins Ferdinand, en bror av Fredrik den store hadde store planer med slottet, og ønsket å gjøre det like praktfullt som Schloss Rheinsberg, i Rheinsberg. Imidlertid skiftet han mening, og satset isteden på Schloss Bellevue.

Senere skiftet slottet hender en rekke ganger, og ble 1785 solgt til riksgrevene av Medem. Fasaden ble da bygget om i tidligklassisistisk stil. Dagens form fikk slottet i 1800. I 1816 ble slottet kjøpt av familien von Treskow, som drev et gods i området. Det fremdeles bestående haveanlegget ble anlagt i 1821 av Peter Joseph Lenné.

Dagens bruk
-----------

Slottet eies idag av bymuseet i Berlin. Ved siden av originale fresker i festsalen er billedkunst fra 17- og 1800-tallet utstilt på slottet, bl.a. et maleri av Karl Friedrich Schinkel, tallrike adelsportretter, samt forskjellig anvendt kunst. Det arrangeres regelmessig konserter der om vinteren.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Schloss Friedrichsfelde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Schloss Friedrichsfelde – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Slottet på Berlins liste over kulturminner[*død lenke*]
* Slottsparken på Berlins lister over kulturminner[*død lenke*]

| * v
* d
* r
Slott i Berlin |
| --- |
| Charottenburg slott | Altes Palais, Mitte • Britz-slottet, Britz • Friedrichsfelde slott, Friedrichsfelde • Gutshaus Lichterfelde, Lichterfelde • Charlottenburg slott, Charlottenburg • Bellevue slott, Tiergarten • Biesdorf slott, Biesdorf • Ephraimpaleet, Mitte • Grunewald jaktslott, Grunewald • Glienicke slott, Wannsee • Glienicke jaktslott • Tegel slott, Tegel • Kommandantboligen i Berlin, Mitte • Kronprinspaleet, Mitte • Köpenick slott, Köpenick • Mendelssohn-paleet, Grunewald • Monbijou slott, Mitte (ødelagt) • Pfaueninsel slott, Wannsee • Palais am Festungsgraben, Mitte • Prins Albrechts palé, Mitte (ødelagt) • Prinsessepaleet, Mitte • Prins Heinrichs palé, Mitte • Schmöckwitz jaktslott, Schmöckwitz, (ruiner) • Schönhausen slott, Niederschönhausen • Gutshaus Steglitz, Steglitz • Berlin byslott, Mitte • Zitadelle Spandau, Spandau |

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Schlesisches Tor undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Schlesisches Tor er på linjen U1. Stasjonen ligger i østlige Kreuzberg ikke langt fra Oberbaumbrücke i Bohemområdet kjent som SO36.

Stasjonen åpnet 18. februar 1902, under navnet *Oranienstraße*, samtidig med den første delen av Berlins undergrunnsbane (*Stammstrecke*). Under Delingen av Berlin fra 13. august 1961 var stasjonen nordlig endestasjon for U1 siden den opprinnelige endestasjonen Warschauer Straße stasjon lå i Øst-Berlin. En nærliggende stasjon ved Spree, Stalauer Tor undergrunnsstasjon ble ødelagt under krigen og ble aldri gjenåpnet.

Stasjonen har navnet sitt fra en nærliggende byport i Berlins bymur.

Stasjonen var setting i filmen The Quiller Memorandum.

Eksterne lenker
---------------

* (en) U-Bahnhof Schlesisches Tor (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  



| **Forrige stasjon** |   |  Berlins undergrunnsbane |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Görlitzer BahnhofUhlandstraße |  | U1 |  | Warschauer StraßeEndestasjon |
**Fjordgløttveien** (7a–19, 4a–10b) går som sidevei begge veier fra Hasleveien i bydel Grünerløkka i Oslo. Laveste nummer er ved en snuplass i sør. Her er det gangforbindelse videre til Frydenbergbakken.

Veien har navn etter beliggenheten med en viss utsikt mot Oslofjorden.

Nr 4–11, dvs bebyggelsen sør for Hasleveien, utgjør (sammen med Hasleveien 25 og 27) Hasle Hageby, et hagebyanlegg fra 1912 anlagt for arbeidere ved Freia sjokoladefabrikk. Arkitekter var Christian Morgenstierne og Arne Eide). Hagebyen blei i 1987 med boliger Frydenbergbakken (arkitekter HRTB, landskapsarkitekt Per Gustavsson). I området står skulpturen «Ung kvinne» av Arne Durban.

Den nordlige delen av Fjordgløttveien er en blindvei med villaer/tomannsboliger. Den ender på baksida av Fjellhaug utdanningssenter.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fjordgløttveien». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 168. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Adrian White** er en canadisk trommeslager med en variert musikalsk bakgrunn, som omfatter punk rock, ekstrem metal og elektronisk musikk.

I 1994 spilte White trommer på det første albumet til Devin Townsends nye band Strapping Young Lad. Kort tid etterpå dro han på verdensturnéen «Hard Wired Tour» med Front Line Assembly (FLA) i 1995/96. Etter det flyttet han til Montréal for å bli med i Reset, hvor han skrev og spilte inn albumet *No Limits* og turnérte i Canada og spilte inn videoer til singlene fra *No Limits*.

I 2000 sluttet White i Reset for igjen å bli med i FLA for mere turnéring i Europa og den berømte WGT-festivalen. I 2003 gjorde han dobbel tjeneste i FLA-sideprosjektene Delerium og Conjure One for en utsolgt nordamerikansk turné. Mens han var på turné grunnla han The Silent Alarm med den britiske sangeren og produsenten Shelley Harland.

Diskografi
----------

* Strapping Young Lad – *Heavy as a Really Heavy Thing* (1994)
* Front Line Assembly – *Live Wired* (1995)
* Reset – *No Limits* (1998); re-release *No Worries/No Limits'' (2006)*
* Conjure One – live (2003)
* Aerodrone – *Spin EP* (2006)
* Dismantled – *Standard Issue* (2006)
* Front Line Assembly – *Artificial Soldier* (2006)
* Front Line Assembly – "Fallout" (2007)

Eksterne lenker
---------------

* The Silent Alarm offisielt nettsted
* Front Line Assembly offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Tre menn i forskjellige typer smoking
**Smoking** (britiskengelsk *dinner jacket* eller *black tie*, amerikansk *tuxedo*) er et antrekk som brukes av menn i forbindelse med større fester eller feiringer på kveldstid. Smoking er stadiet mellom mørk dress og kjole og hvitt hva angår formelle herreantrekk.

En smokingjakke er som regel av ull, og skal ha jakkeslag i sateng, ofte silkesateng. Jakken kan være både enkelt- og dobbeltspent, og har enten spisse slag eller sjalskrage. En smokingjakke er fortrinnsvis sort, men også midnattsblått er korrekt. I sommerhalvåret eller i sydlige strøk er også jakke i hvitt vanlig.

Buksene er alltid sorte, selv om jakken er i en annen farge. Smokingskjorten er hvit med doble mansjetter, den kan ha stivet bryst i piké for pynteknapper med og uten stivet krage. Til smoking skal man alltid bruke sort tversoversløyfe, fortrinnsvis selvknytt. Tradisjonelt sett ble det benyttet en lavt skåret vest i samme stoff som jakken, men rundt 1920 ble magebelte populært i de britiske koloniene, da det ble brukt til å legge ballkortet i. Derfor skal brettene på magebeltet vende oppover. Til smoking benyttes kun lakksko. Hverken smoking eller lakksko skal noen gang benyttes før klokken 18:00. Man går heller aldri i smoking når man skal i kirken.

Ved anledninger hvor menn bruker smoking, skal kvinner på tilsvarende måte bruke selskapskjole men ikke bunad, som i Norge i utgangspunktet er klassifisert som galladrakt.

Historikk
---------

Smokingens opprinnelse finner man tilbake ved slutten av 1800-tallet. Amerikanerne feiret hundreårsjubileum for sin tuxedo i 1986, men det er en kjensgjerning at Henry Poole i Savile Row, Londons legendariske skreddergate, «made a short smoking jacket for the Prince of Wales as early as 1865». Her røpes forøvrig ett av smokingens historiske opphav; det som i England kalles «smoking jacket» – en fløyelsjakke man iførte seg når man skulle røke etter en middag og lignende. Den nye engelske moten ble lagt merke til av en tilreisende, James Potter fra Tuxedo Park i New York, som gikk til Poole og fikk sydd en jakke å ta med seg hjem – herav den amerikanske betegnelsen «tuxedo».

Litteratur
----------

* Lundesgaard, Erik (2005): *Skikk og bruk*, Cappelen
* Roetzel, Bernhard (1999): *En gentleman: håndbok i klassisk herremote*, Könemann
* Christensen, Mads (1998): *Absolutt mann, en guide til ham om klær og stil*, Cappelen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tuxedoes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Theodor Adrian von Renteln** (født 15. september 1897 i "Hotzi" et sted i Keiserdømmet Russland, død 1946 i Sovjetunionen) var en tysk journalist, politiker (NSDAP) og embedsmann i okkupert land, med ansvar for jødeforfølgelser.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Adrian von Renteln var av baltertysk herkomst og hadde sine skoleår i Riga og Tartu innen han kom til Tyskland i 1917.

### I Tyskland

Han studerte økonomi og rettsvitenskap i ved universitetene i Berlin og Rostock, og i februar 1924 ble han doktorpromovert til *Dr. rer. pol.* med et arbeid om Lettlands (Latvias) valuta.

Han sluttet seg til NSDAP i 1929 og ble tatt opp i SA samme år. I 1931 ble han utsett til leder for Hitlerjugend, men ble etterfulgt av Baldur von Schirach allerede i 1932 da han ble innvalgt i den tyske riksdagen.

### Andre verdenskrig og videre skjebne

Under andre verdenskrig var von Renteln generalkommissar for det av Tyskland okkuperte Litauen der han forestod harde tiltak mot den jødiske befolkningen. Den 26. august 1941 beordret han overfør jødeghettoen i Kovno (Kaunas) at telefoner og telefonlinjer skulle fjernes, posttjenesten innstilles, broene over til ghettoen omringes og piggtrådgjerder legges ut for å hindre at folk hoppet i elven. Ordren forbød også jødene i Kovnoghettoen å bruke dører, vinduskarmer eller hus til brensel. I 1943 var han implisert i ryddingen av Vilnaghettoen (nå: Vilnius), med deportasjon av 20 000 jøder til konsentrasjons- eller tilintetgjørelsesleirer, og utplyndring av ghettoen. 

Etter krigen skal han ha blitt tatt til fange, sannsynligvis i Sovjetunionen, og dømt til døden for krigsforbrytelser. Han skal ha blitt henrettet ved hengning. 

Det har imidlertid også versert spekulasjoner om at von Renteln under en falsk identitet skal ha klart å flykte til Sør-Amerika og levd der til sin død.

Litteratur
----------

* *Das Personenlexikon zum Dritten Reich* **(tyska)**. Frankfurt am Main: Fischer Taschenbuch Verlag. 2007. s. 492. ISBN 978-3-596-16048-8.

Referanser
----------

1. ↑   Baltisches biografisches Lexikon digital, oppført som Theodor Adrian v. Renteln, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 129413771, besøkt 14. august 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Pressearchiv 20. Jahrhundert, oppført som Adrian Theodor von Renteln, Pressearchiv 20. Jahrhundert mappe-ID pe/014448, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Siehe dazu die Einträge von Theodor Adrian von Renteln im Rostocker Matrikelportal
5. ↑  Ernst Klee: *Das Personenlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945*. Fischer Taschenbuch Verlag, Zweite aktualisierte Auflage, Frankfurt am Main 2005, ISBN 3-596-16048-0, S. 492.
6. ↑  Christoph Dieckmann. «Überlegungen zur deutschen Besatzungsherrschaft in Osteuropa 1941-1944: Das Beispiel Litauen» (PDF). Besøkt 5. april 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**Øystein Eliassen** (født 21. mai 1922 på Ikornnes, død 6. mars 1997) var en norsk politiker. Hans foreldre var Anna f. Grebstad og Erling Eliassen. Etter få år flyttet familien til Vik og senere Aure.

I ungdomsåra var han med i speideren, losjen og styremedlem i Sykkylven fril. ungdomslag og Sykkylven idrottslag (kasserer). Eliassen var med og startet *Sykkylvsbladet* og var forretningsfører der fra starten av.

Kulturelt og politisk arbeid
----------------------------

Det kulturelle arbeidet førte ham inn i politikken. Han ble valgt inn i kommunestyret første gang i 1945 for perioden 1946–1947. Etter en pause ble han valgt inn på nytt fra 1. januar 1956. Han gikk først ut 31. desember 1987, og satt i alt 34 år. I formannskapet var han medlem i 16 år, ordfører 6 år (1970–75) og varaordfører de to åra før. Han satt i flere kommunale nemnder: trygdekassestyret, tomtetingingsutvalget, formann i idrettutvalget, formann i opplysningsrådet, formann i bygdesoge- og museumsnemnda fra og med 1974, formann i forliksrådet frå 1967.

Prosjekt som ble løst i hans tid i politikken, var ny sjukeheim, småbåthavn på Aure, ny prestebolig, byggefelt i Tusvik, på Ikornnes, i Straumgjerde, Grebstadlia på Grebstad og i Ramstaddal.

Da Eliassen sluttet i kommunestyret i 1987, fikk han KS-medaljen.

Fylkespolitiker
---------------

I fylkestinget møtte han som valgt representant 1970/75. I 1975 meldte han seg ut av Det norske Arbeiderparti, som han hadde representert til da, og stilte på «Upolitisk fylkesliste» og ble valgt for åra 1976/83. I alt satt han fire år på fylkestinget, derav 8 år i fylkesutvalget. Han var med i ei rekke nemnder på fylkesplan. Han ble også valgt som fylkets representant i styret for L/L Tussa Kraft, Møre og Romsdal Materialprøvingsanstalt og Sykkylven skole-, daghjem og internat. Han var formann 1970-1987 i A/S Aursnes Ferjekai, som finansierte ny riksveg Aure – Aursnes, flytting av ferjeleiet fra Aure til Aursnes 1973 og ny riksveg Aure – Tynes 1986.

Han var også formann i byggenemnda for ny kai på Aure (ferdig 1986) og var i styret for Sykkylven Godsterminal A/S, som bygde nytt terminalbygg i 1986.

I arbeidslivet
--------------

* 1937–45: fabrikkarbeider
* 1946–50: butikkbetjent, kontormann (regnskapsfører)
* 1951–90: likningssjef i Sykkylven kommune

Kilder
------

* Kommunestyreprotokollar Sykkylven kommune 1945-1989
* Sykkylven sogenemnd si årbok 1996
* Intervju med Øystein Eliassen 1992
* Sykkylvsbladet 8. mars 1996
**Ottave rime** eller (tallordet i éntall *ottava rima*) er en italiensk strofeform.

*Ottave rime* spiller en stor rolle i kunstdiktningen, og stammer visstnok fra den italienske folkediktnings *rispetti*; den består av åtte jambiske versrlinjer, hver opprinnelig på elleve stavelser. Rimstillingen er mest korrekt *abababcc* og alle rimene kvinnelige. Men de ikke-romanske diktere lar hyppig kvinnelige og mannlige rim veksle og benytter friere rimstillinger for de tre første rimpars vedkommende. Ofte går *ottave rime* bare under navnet «stanzer» (fra *stanza*), ubeaktet et dette ord egentlig betyr strofer i all alminnelighet.

Den italienske renessanses epikere — Angelo Poliziano, Luigi Pulci, Matteo Maria Boiardo, Ludovico Ariosto, Torquato Tasso — og deres senere etterfølgere (Giambattista Marino, Alessandro Tassoni, Niccolò Forteguerri) har bestandig benyttet de rolig fremskridende og likevel avvekslingsrike *ottave rime*; også i rldre og nyere tid spanierne (José de Espronceda) og portugiserne (Luís de Camões). Romantikken ved år 1800 bragte strofeformen høylig i mote rundt om i landene, — her kan særlig minnes om Byrons *Childe Harold* og *Don Juan*. I den dansk-norske diktekunst har dikterne ofte anvendt den: Oehlenschläger, J.L. Heiberg, Carsten Hauch, Ibsen, Chr. K.F. Molbech, Ernst von der Recke, men især Frederik Paludan-Müller (*Danserinden*, *Luftskipperen og Atheisten*, *Adam Homo*).

*Canto l’arme pietose, e ’l Capitano*
*Che ’l gran sepolcro liberò di Cristo.*
*Molto egli oprò col senno e con la mano;*
*Molto soffrì nel glorioso acquisto:*
*E invan l’Inferno a lui s’oppose; e invano*
*s’armò d’Asia e di Libia il popol misto:*
*Chè ’l Ciel gli diè favore, e sotto ai santi*
*Segni ridusse i suoi compagni erranti.*
*(Torquato Tasso, Gerusalemme liberata)*

Referanser
----------

1. ↑

Litteratur
----------

* Ottave Rime i Christian Blangstrup, *Salmonsens Konversationsleksikon* (2. udgave, 1924)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Stryvihor** (ukrainsk: Стривігор eller Стрв'яж, polsk: *Strwiąż*) er en venstre sideelv til Dnister i det sørøstlige Polen og vestlige Ukraina. Elva er 94 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 955 km². Fra kilden flyter elva 13 kilometer gjennom Polen, og har der et nedbørfelt på 193 km². Nedslagsfeltet utgjør sammen med elva Mszankas nedbørfelt lenger sør den eneste delen av Polen som drenerer via Dnister til Svartehavet.

Elven har sin kilde nordvest for byen Ustrzyki Dolne i Sanok-Turka-fjellene, renner i sørøstlig retning, svinger etter Ustrzyki Dolne mot nordøst og blir i denne delen fulgt av jernbanen og riksvegen DK84. Elva når Ukraina ved grenseovergangen Krościenko–Smilnitsia, passerer den lille byen Khyriv og renner videre østover parallelt med Dnister et stykke forbi byen Sambir. Den munner ut i Dnister sør for byen Rudky.

Referanser
----------

1. 1 2  «Strwiąż». *gorybezgranic.pttk.pl* **(polsk)**. Besøkt 22. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stryvihor (river) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Pedro Roberto Silva Botelho**, kjent som **Pedro** (født 14. desember 1989 i Salvador) er brasiliansk fotballspiller fra som spiller for den brasilianske klubben Clube Atlético Paranaense. Han spiller enten venstre back eller venstre midtbane. Hans foretrukne posisjon er venstre midtbane. 

I juli 2007, etter en avtale mellom Arsenal og Figueirense, ble Pedro solgt til Emirates Stadium. Han ble deretter umiddelbart utlånt av Arsenal til UD Salamanca i spansk andredivisjon for resten av 2007/2008-sesongen. Dette var på grunn av at han trengte arbeidstillatelse for å spille i England. I 2008 returnerte Pedro til Arsenal for trening, for deretter å bli lånt ut til klubbene Celta de Vigo (2009–2010), FC Cartagena (2010–2011), Rayo Vallecano (2011–2012) og Levante UD (2012). Sommeren 2012 returnerte han til hjemlandet, hvor han skrev under på en kontrakt med Clube Atlético Paranaense.

Referanser
----------

1. ↑   Diario AS, oppført som Pedro Roberto Da Silva Botelho, AS.com athlete ID botelho/17943[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, oppført som Pedro Botelho, Transfermarkt spiller-ID 26239, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pedro Botelho (footballer) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Pedro Roberto Silva Botelho – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Pedro Roberto Silva Botelho – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Pedro Roberto Silva Botelho – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Pedro Roberto Silva Botelho – Fora De Jogo Rediger på Wikidata

* (en) Pedro Roberto Silva Botelho – Sambafoot Rediger på Wikidata

* (es) Pedro Roberto Silva Botelho – as.com Rediger på Wikidata
**Øystein Orre Andersson Hovden** (1901–1980) var en norsk prest, og sønn av den norske salmedikteren Anders Hovden fra Ørsta.

Han var sogneprest i Gulen i 1927–1937, så sogneprest i Verdal, og i Vang ved Hamar fra 1948 til sin avgang i 1971. Han ble boende på Ridabu i Vang til sin død. Øystein Hovden åpnet i 1961 Vang kirke for ordinasjon av Ingrid Bjerkås, den første kvinnelige presten i Den norske kirke. Dette siste utløste sterke protester fra kirkelig hold. Seks biskoper – to tredjedeler av det samlede bispekollegiet – nektet å forholde seg til ordinasjonen.

Hovden skrev en rekke sanger og salmer, blant annet samlet i bøkene *På lindekvist* (1962), *Bak havdis grå* (1965) og *Sol over fjella* (1966). Han ga i 1960 ut en biografi om faren Anders, *Anders Hovden i kvardagslaget*, og selvbiografien *I alvor og spøk* i 1973.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no, oppført som Øystein Orre Hovden[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Øystein Orre Hovden»[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* NRK Sogn og Fjordane fylkesleksikon
* Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Agnete Brun** (født 7. mai 1968) er en norsk fotograf. Hun har jobbet i *Dagbladet*s featuremagasin. Agnete er datter av fotografen Johan Brun, som jobbet i samme avis i over 40 år.

Agnete Brun regnes som en av Norges beste portrettfotografer. Hun startet som frilansjournalist i 1989, begynte spesialiseringen innen portrettfotografi i 1995, og fikk fast ansettelse i *Dagbladet Magasinet* i 1999.

I 2014 sluttet hun i *Dagbladet* og begynte som frilansfotograf.

Agnete Brun ble tildelt Fotografiprisen, Norges Fotografforbunds hederspris, i 2001.

Referanser
----------

1. ↑   «Fotografiprisen 2001 / Vinner - Agnete Brun», besøkt 26. juni 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Artikkel på fotografinettstedet Fotopia Arkivert 25. januar 2009 hos Wayback Machine.
3. ↑  Artikkel på nettsida til fotofestivalen Nordic Lights

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** NMFF **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Agnethe Davidsen** (født 19. juni 1947 i Nuuk, død 25. november 2007) var en grønlandsk politiker. Hun var ordføreren i Godthåb (Nuuk), Grønlands hovedstad. 

I 1983 ble hun utnevnt til suppleant for Hans-Pavia Rosing ved det grønlandske parlamentet (Landstinget), for det sosialdemokratiske partiet Siumut. Senere samme år ble hun utnevnt til parlamentsmedlem (minister), og ble dermed Landstingets første kvinnelige medlem. 

I 1989 ble hun valgt inn i byrådet i Godthåb (Nuuk), for sitt parti, Siumut. Fra 1989 til 1991 var hun viseordfører. Etter valget i 1991 ble hun på ny valgt inn som viseordfører, og fra 1993 ble hun ordfører i byrådet. 

Hun døde av hjerneblødning på morgenen søndag 25. november 2007. Hun ble lagt inn på Dronning Ingrids Hospital lørdag kveld, med kraftig hodepine, og døde neste morgen. Samme kveld gikk flere hundre av Nuuks innbyggere i fakkeltog, og gikk fra forsamlingshuset til hennes hus, og sang der for å hedre henne og vise sin sympati med de etterlatte. Hun ble begravd 30. november i Hans Egedes kirke.

Referanser
----------

1. 1 2 3   «Agnethe Davidsen (1947 - 2007)», publisert i Dansk Kvindebiografisk Leksikon[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   «Agnethe Davidsen»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «Agnethe Davidsen (1947 - 2007)»[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   «Nersornaat 2004», besøkt 6. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Dansk kvinnebiografisk leksikon-ID Agnethe\_Davidsen, besøkt 6. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  «Agnethe Davidsen er død». Sermitsiaq avis. 25.11.2007. Arkivert fra originalen 31. desember 2007. Besøkt 19.01.2008.
7. ↑  «Optog for Agnethe Davidsen». Sermitsiaq avis. 25.11.2007. Arkivert fra originalen 29. desember 2007. Besøkt 19.01.2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Agnethe Davidsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Prabook
 |
Kart over Eifelakvedukten
Del av Eifelakvedukten, utgravd i Rheinbach

**Eifelakvedukten** var en av de lengste akveduktene i Romerriket, og ble bygget rundt år 80 i det området som i dag er Tyskland. Akvedukten gikk fra fjellkjeden Eifel og fraktet vann 95 kilometer til den romerske byen *Colonia Claudia Ara Agrippinensium*, dagens Köln. 

Det meste av konstruksjonen var under jorden, og vannet strømmet ved hjelp av gravitasjonskraften alene. Det ble bygget noen broer for å krysse dalfører. En av dem var hele 1 400 meter lang.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eifel aqueduct – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Eifel aqueduct – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Romertidens Köln (tysk)
* Liste over romerske akvedukter (engelsk)
* Om Eifelakvedukten (tysk)
* Info om vandreturer langs akvedukten (tysk)
* Nettside for stiftelsen for bevaringen av akvedukten (tysk)
* Restaurert akveduktbrok nær Mechernich (tysk)
Sa'di besøker et tempel i India; illustrasjon fra et 1500-tallsmanuskript.  
  
 Sa'dis tekster «er usedvanlig rike på bilder, vakre, blomstrende og treffende bilder. Noen er opplagt hans egne, originale, men mye kan se ut til å være fellesgods, faste uttrykk som er tilegnet gjennom lange studier i skaldskap»
***Frukthagen*** (persisk: بوستان‎, *Bustān*) er et diktverk fra 1257 av den persiske dikteren Sa'di (ca 1200–83). 

Verket består av ca 4100 dobbeltvers i mathnawi-form, og beskrives som et «moralistisk og anekdotisk poetisk verk» Boken er mye sitert i de persiskspråklige landene Iran, Afghanistan og Tadsjikistan. «Mange av versene er blitt til ordtak og stående uttrykk brukt som livsfilosofi eller allmennkunnskap og rettesnor i hverdagen.»

Innhold
-------

Diktverket har ti hovedkapitler:

1. Om rettferd, ledelse og god dømmekraft
2. Om velgjerninger
3. Om kjærlighet, beruselse og lidenskap
4. Om ydmykhet
5. Om godtakelse
6. Om nøysomhet
7. Om utdannelse
8. Om takknemlighet
9. Om anger og den rette vei
10. Om bønn og bokens avslutning

Moralen i verket gjenspeiler en generell og pragmatisk etikk, som roser fyrsten, oppfordrer til gudsfrykt og til gode egenskaper - særlig ydmykhet. «En fremstilling av fyrstens gode gjerninger, som like gjerne kan tolkes som retningsgivende for fyrstens fremtidige liv og gjerning. Og så vidt generelle at det kan gjelde alle med makt, rikdom, autoritet.» «Selv om Gud nevnes titt og ofte og tas til intekt for dette og hint, er det altså ikke som religiøst skrift *Frukthagen* kan ha betydning for noen, men som en rikholdig samling visdomsord fra en mann som 'har sett verden'. Fyndige, vakkert formulert.»

«Selv om også Sa'di i Frukthagen fører leseren inn i mystikken, er boken et skattkammer av verdslig livsvisdom, i høy grad basert på forfatterens egne reiser og studier.» Verket beskrives også som «stories aptly illustrating the standard virtues recommended to Muslims (justice, liberality, modesty, contentment) as well as of reflections on the behaviour of dervishes and their ecstatic practices».

Norsk utgave
------------

* *Frukthagen*. Norsk oversettelse ved Nina Zandjani. Solum forlag, 2010. ISBN 978-82-560-1658-7
	+ Ny utgave: *Frukthagen*. Bokklubben, 2011. (Verdensbiblioteket) ISBN 978-82-525-7652-8
	+ Ny utgave: *Frukthagen*. Innledende essay av Arne Ruste. Bokklubben, 2013. (Verdens Hellige Skrifter; 78) ISBN 978-82-525-8229-1

Referanser
----------

1. 1 2 3  Arne Ruste i innledningen til utgaven fra 2013
2. 1 2  Nina Zandjani i forordet til utgaven fra 2013. Utdrag fra forordet som bloggtekst.
3. ↑  Tove Valmot i en forlagspresentasjon hos bokklubben.no
4. ↑  Persian Language & Literature hos iranchamber.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bostan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Fruktlegeme hos ulike hattsopper
Et **fruktlegeme** (**sporokarp**) er den delen av en sopp hvor de kjønnede sporene dannes. Faguttrykket for et fruktlegeme hos sekkesporesopper er *ascokarp*, og hos stilksporesopper heter det *basidiokarp*.

Fruktlegemet kan vokse under bakken, slik det gjør hos trøfler, eller det kan vokse over bakken. På folkemunne sikter ofte ordet *sopp* til en av hattsoppenes fruktlegemer. Sjampinjonger, fluesopper eller kantareller for oss gjerne til å tenke på fruktlegemene hos disse soppartene. Mesteparten av organismen lever som mycel. Avhengig av hvordan soppen skaffer seg næring kan mycelet trenge dypt ned i bakken eller inn i en døende organisme.

Cellevevet som produserer sporer kalles hymenium. Det dannes som en tynn hinne utenpå vev som kalles hymenofor. Hymenoforet kan være glatt, rynket, pigget, poreformet, rørformet, ribbeformet eller skiveformet. Tradisjonelt har dette vevets form og utseende vært viktig i systematiseringen av de mange forskjellige arter av sopp. Det brukes ikke på den måten lenger, men er fortsatt praktisk for feltarbeid.

Hattsopper er sopp som produserer fruktlegemer med en karakteristisk form, med en fot, en stilk og en hatt. Hattsopper er ikke en systematisk gruppe, men heller en morfologisk karakteristikk av fruktlegemet hos mange stilksporesopper som er praktisk for å finne og kjenne igjen mange arter. Selv om noen sekkesporesopper også har en form som kan minne om en fot og en hatt, regnes de ikke som hattsopper. Et eksempel på det er morkler.

Hos enkelte sopparter er fruktlegemet spiselig, hos andre sopparter kan det inneholde stoffer som er giftige for mennesker og dyr.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Kvingra** eller Kvingla er ei øy eller halvøy i Nærøysund kommune i Trøndelag. Kvingra ligger på østsida av Nærøysundet, nord for Marøya. 

Kvingra er omgitt av fjorden Sørsalten i sør, nordre del av Nærøysundet i nordvest og fjorden Nordsalten i nordøst. Her er myrlendte daler mellom sparsomt berglendte åser opp til 376 moh. (Skiftingspynten). Arealet er 57.3 km². Vest for Kvingra (på vestsida av Nærøysundet) ligger Rørvik / Inner-Vikna og Lauvøya. Nordvest for Kvingra ligger Gjerdinga.

Fv7126 krysser øya fra sørvest til nordøst og har fastlandsforbindelese i sørvest via Klungvikbrua og Ottersøybrua, og i nordøst med Bakkastraumen bru. Det er bosetning langs strendene. Helt sørøst på Kvingra ligger tettstedet Ottersøya. På øya ligger også kirkestedet Torstad (6 km fra Ottersøya) og fergestedet Eidshaug (17 km fra Ottersøya) med fergeforbindelse til Gjerdinga. 

Inntil kommunesammenslåingen i 1964 var øya delt mellom Kolvereid og Nærøy kommuner.

Opprinnelig var Kvingra delvis landfast i sørøst, men Remmastrauman ble gravd ut i perioden 1886-88, for å skape farbar vei for båter fra Nordsalten til Sørsalten, og derved lette kommunikasjonen mellom de ulike delene av kommunen.

Referanser
----------

1. ↑  Kvingra Arkivert 29. juli 2017 hos Wayback Machine.; yr.no
2. ↑  Sandnes, Jørn (1926-2007) (1965). *Namdalens historie*. Namsos: Namdal historielag. s. 43.
3. ↑  Skiftningspynten; peakbook.org
4. ↑  «Eidshaug - Gjerdinga». *FosenNamsos Sjø Mobil* **(norsk)**. Besøkt 1. juli 2021.
5. ↑  *Folketellingen i Norge 3. desember 1946: bebodde øyer : hussamlinger*. Oslo: I kommisjon hos H. Aschehoug. 1950. s. 104.
6. ↑  Leirvik, Sveinung (1920-) (1989). *Brukerhistorie: gårder og slekter i Nærøy 1600-1964*. Nærøy: Nærøy kommune. s. 11.
7. ↑  Remmastrauman i Nærøy; nrk.no, 3.7.2009
8. ↑  Remmastrauman friskmeldt Arkivert 7. april 2016 hos Wayback Machine.; Namdalsavisa, 2.12.2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Kebab er en vanlig nattmat-variant etter en tur på byen.
**Nattmat** er et måltid som inntas på natten. Nattmaten er gjerne forbundet med tilstelninger som bryllupsfester, nyttårsselskap og annet, der man kan servere et lett måltid sent på festen.

Nattmat er også et vanlig begrep om et måltid som inntas etter en utekveld på byen. Vanlige former for nattmat i Norge er hamburgere, kebab, pizza, pølser og sandwicher. Enkelte steder serveres andre retter som bakt potet eller fish and chips som nattmat.

Begrepet nattmat kan også benyttes når en person står opp og henter seg mat om natta eller når de som arbeider om natten spiser på nattestid.

Referanser
----------

1. ↑  «Din perfekte nattmat». *www.vg.no*. Besøkt 2. juli 2019.
2. ↑  Tvedten, Hilde marie (3. desember 2012). «- Du kan gjerne spise en kebab til nattmat». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 2. juli 2019.
3. ↑  NTB. «Kebab og pølser skal likestilles som nattmat i Oslo». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 2. juli 2019.
4. ↑  Jørgensen, Karina Kaupang (23. januar 2012). «Nattmat for nattarbeidere». *NRK*. Besøkt 2. juli 2019.
Adventelva like øst for Longyearbyen. I forgrunnen ligger Isdammen, Longyearbyens hovedvannkilde
**Adventelva** er ei elv på Spitsbergen på Svalbard. Den er rundt 38 kilometer lang og har sitt utspring vest for fjellet Fonnhetta. Elva renner derfra i hovedsakelig vestlig retning gjennom Adventdalen til den munner ut i Adventfjorden ved Longyearbyen. Underveis tar den opp en rekke sideelver, hvorav de mest kjente er Endalselva, Todalselva og Bolterelva, som alle kommer fra inn sør øst for Longyearbyen. 

Både Adventelva og Longyearelva kan hver for seg tilføre Adventfjorden inntil 2 - 3,5 m³/sek i flomsesongen på forsommeren.

Adventelvas løp er typisk for de fleste større elver på Spitsbergen. Den ligger i en bred, flatbunnet dal med mye løsmasser, hvor elva brer seg utover i et sterkt forgreinet elveløp som stadig endrer seg. Det går vei langs sørsida av elva fra Longyearbyen til østsida av Bolterdalen.

Elva har navn etter Adventfjorden, som er en forvanskning av *Adventure Bay*. Navnet stammer sannsynligvis fra den engelske hvalfangstskuta «Adventure», som var stasjonert i Isfjorden i 1656.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Marcin Weslawski, *Adventfjorden - Arctic Sea in the Backyard* - hefte utgitt av Polske oseanografiske institutt, Svalbard museum, m.fl, Sopot, 2011, side 7.
2. ↑  Adventelva *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 8. mars 2013
3. ↑  Adventfjorden *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 8. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Angrepet på German Flatts** skjedde den 12. november 1757 under den franske og indianske krigen da et kompani av franske og indianske soldater i den britiske provinsen New York gikk til angrep på en bebyggelse. De tok mange kvinner og barn til fange. Siden 1788 har landsbyen blitt kalt Herkimer i New York og ikke German Flatts.

Bakgrunn
--------

Felttoget i 1757 hadde vært suksessrikt for myndighetene i Ny-Frankrike. Britene hadde gjort et mislykket raid mot Louisbourg og franskmennene hadde vunnet ved Fort William Henry. Guvernøren i Ny-Frankrike, Marquis de Vaudreuil, hadde forsøkt å overbevise tyske nybyggere i Mohawk River-dalen om å støtte franskmennene. Da de ikke støttet franskmennene i angrepet på Fort William Henry i august, sendte Vaudreuil en ekspedisjon til bebyggelsen German Flatts.

Vaudreuil samlet en styrke på rundt 300 mann ved Lachine kommandert av François-Marie Picoté de Belestre. 20. oktober satte kompaniet ut fra Lachine og reiste opp St. Lawrence-elven og langs bredden av Ontariosjøen til munningen av Oswego River hvor franskmennene vant et annet slag i 1756. Derfra reiste de opp elvene Oneida Carry til Mohawk River hvor elvene møtes og så til German Flatts. De nådde bebyggelsen 11. november.

German Flatts besto på denne tiden av 30 hus og om lag 300 innbyggere, med fem forskansede blokkhus. Innbyggerne hadde fått advarsel av de vennligstilte Oneidaene om et angrep, men de hadde ikke gjort forberedelser.

Angrepet
--------

Den 12. november 1757 rundt kl. 03:00 satte Belestre i gang et angrep på German Flatts fra åsene nord for landsbyen. De fem blokkhusene ble raskt omringet. Førti mennesker ble drept og alle bygningene ble ødelagt. Mer enn 100 av innbyggerne, hovedsakelig kvinner og barn, ble tatt til fange og ført tilbake til Montréal. Noen av innbyggerne flyktet over Mohawk til Fort Herkimer hvor de var trygge. Kommandanten i fortet sendte ut femti menn, men de trakk seg tilbake etter et kort trefning med styrken til Belestre. Dagen etter forlot Belestre stedet med kanoer og fanger og plyndret gods. Han kom tilbake til Montréal den 20. november.

Ettervirkning
-------------

Nyhetene nådde Schenectady dagen etter angrepet. General George Howe reiste umiddelbart opp elven med et regiment, men fant intet annet enn ruiner.

De fleste av fangene ble frigitt. De tyske nybyggerene vendte gradvis tilbake og bygde landsbyen opp igjen. Den ble angrepet på nytt i 1778 under den amerikanske selvstendighetskrigen.

Kilder
------

* Kingsford, William (1890). The history of Canada*, Volume 4*. Roswell & Hutchinson. , Kingsford, William (1890). *The history of Canada, Volume 4*. Roswell & Hutchinson.  (1890). Kingsford, William (1890). *The history of Canada, Volume 4*. Roswell & Hutchinson.
* Francis Parkman, *Montcalm og Wolfe*
* Nathaniel Soley Benton, *A History of Herkimer County*
Flyhangaren til Fjordfly er etter nedleggelsen nyttet som lager  Foto: C. Hill, 2012 
**Fjordfly** var en bedrift på Sandane i Gloppen, grunnlagt i 1957 av Arne Henden som det første flyselskapet i Sogn og Fjordane. Selskapet Førdefly ble det neste, etablert i 1966. Fjordfly opphørte etter konkurs i 1975, og flyene ble overtatt av selskapet Firdafly som drev frem til år 2000. 

Arne Hendens Fjordfly drev hovedsakelig innen ambulanse- og postflyging, de første årene med sjøfly av typen *pongtongfly*. For det meste var det frakt av aviser og pakker til steder ved fjord og vann i områdene på vestlandet som for øvrig var lite fremkommelige. Midt på 1960-tallet hadde selskapet tre sjøfly, blant annet Cessna 180 Skywagon (LN-BDG). I 1967 fikk selskapet bygge egen flyhangar på Elvaneset, ved elveosen til Gloppeelva, mellom Sandane og Bukta.

I 1971 kjøpte selskapet sitt første landfly. Det ble etablerte egen avdeling på Bergen lufthavn, Flesland, med tanke på oppdrag til en oljeindustri i rask vekst. Etter åpningen av Sandane lufthamn, Anda i 1975 ble det stor aktivitet fra Firdafly også der. I denne perioden ekspanderte selskapet til fire landfly. Blant annet av typen Piper PA-31 Navajo (LN-MTB). Satsingen ble mer enn selskapets likviditet kunne håndtere, og selskapet ble erklært konkurs samme år. Drift av flyene fortsatte under navnet Firdafly AS frem til 2000, da også det selskapet opphørte.

Galleri
-------

* Cessna 180 Skywagon med potongflottører var blant flytypene til Fjordfly*Cessna 180 Skywagon med potongflottører var blant flytypene til Fjordfly*
* Piper PA-31 Navajo var blant landflyene til Fjordfly*Piper PA-31 Navajo var blant landflyene til Fjordfly*
* Sandane lufthamn, Anda åpnet i 1975 og ble flittig brukt av Firdafly før konkursenSandane lufthamn, Anda åpnet i 1975 og ble flittig brukt av Firdafly før konkursen

Kilder
------

* NRKs fylkesleksikon