recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ingrid Furuseth** (født 13. oktober 1900 i Stor-Elvdal, død 2. januar 1992 i Eidsvoll) var en norsk motstandskvinne under andre verdenskrig, og Jens Christian Hauges nære medarbeider i Hjemmefronten. Hun ble senere Mensendieck fysioterapeut.

Bakgrunn
--------

Furuseth ble født og vokste opp på gården Furuset i Stor-Elvdal. Hun fikk en bred utdannelse fra blant annet Cornell University i USA, Sorbonneuniversitetet i Paris Frankrike og i Norge. Hun studerte landbruk og Mensendieck-terapi. Etter krigen arbeidet hun med egen praksis som Mensendieck fysioterapeut.

Hjemmefronten
-------------

Furuseths møte med motstandsarbeid fikk hun mens hun bodde hos stortingsrepresentant og høyremann Johan H. Andresen i Oslo. Senere ble hun en nær og viktig medarbeider til Jens Chr. Hauge. Furuseth hadde i det siste halvåret av krigen en sentral rolle som mellomledd mellom antinazistiske tyske offiserer og Hauge i Hjemmefrontens ledelse. Hun var kontakten til e-majoren og norgesvennen Frithjof Hammersen i Wehrmachts hovedkvarter på Lillehammer. Hammersen brukte Furuseth til å få levert viktige opplysninger om tysk planer, plassering av styrker og eventuelle nordmenn de hadde i søkelyset.

I Jens Chr. Hauges bok «*Frigjøringen*», er ikke Ingrid Furuseth navngitt, mens hun i 1994-utgaven nevnes som en «uredd og dyktig kvinnelig medarbeider». Han forklarer at hun arrangerte møter med Hammersen på forskjellige steder i Oslo. Ifølge Furuseths egne memoarer hadde Hauge beskrevet henne som «den best informerte kvinne i landet».

Ingrid Furuseth døde 92 år gammel i 1992 uten at hennes arbeid med motstandsarbeid under krigen ble særlig kjent. Furuseths erindringer fra krigen ble utgitt på forlaget *Andresen & Butenschøn* i september 2007 med tittelen «*Kvinne mellom frontene*». Historikerne professor Tore Pryser, og dr.philos Anton Fredrik Andresen bidrar i boken med forord og kommentarer.

Hun forble ugift.

Referanser
----------

1. ↑  «Kvinne mellom frontene». abforlag.no. Besøkt 2. november 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ingrid Furuseth i Store norske leksikon
* Aftenposten.no: «Kvinner i hemmelig tjeneste», 28. januar 2007
* Aftenposten – (papirutgaven, 28. oktober 2007)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Prosjekt Innlandsuniversitetet** var et samarbeidsprosjekt mellom Høgskolen i Gjøvik, Høgskolen i Hedmark, Høgskolen i Lillehammer, Hedmark fylkeskommune og Oppland fylkeskommune om å skape et nytt universitet i Norge, Universitetet i Innlandet. Målet med prosjektet var å kunne sende søknad om universitetsstatus innen 1. januar 2012. Denne datoen ble senere utsatt. Målet deretter var å slå sammen de tre høgskolene til én, for så å bli et universitet 1. januar 2015.

Prosjektet ble finansiert av de tre høgskolene, de to fylkeskommunene, enkelte kommuner i regionen, Eidsiva Energi og Hamar Energi Holding AS. Totalt var det skutt inn i overkant av 183 millioner kroner, som ble samlet i Kompetanse-, Universitets- og Forskningsfondet for Innlandet AS (KUF-fondet). Fondet hadde som mål å få på plass en fondskapital på 300 millioner kroner.

27. juni 2012 ble prosjektet avsluttet, da høgskolene ikke ble enige om organiseringen. I februar 2013 ble likevel diskusjonene tatt opp igjen, da uten Høgskolen i Hedmark, om å få etablert et universitet i Oppland.

Etter at det i 2015 ble bestemt at Høgskolen i Gjøvik skal inngå i NTNU fra 1. januar 2016, var et universitet i Innlandet, slik det opprinnelig var tenkt, ikke lenger aktuelt.

Etter fusjonen mellom Høgskolen i Hedmark og Høgskolen i Lillehammer til Høgskolen i Innlandet 1. januar 2017, ble imidletid tanken om et innlandsuniversitet gjenopptatt. Søknad om universitetsstatus ble overlevert NOKUT 17. desember 2018.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. september 2013. Besøkt 8. mars 2013.
2. ↑
3. ↑  Fylkestinget om nytt forsøk på å etablere universitet[*død lenke*]
4. ↑  Regjeringens omtale av fusjonen, Kgl. res. 19. juni 2015

Eksterne lenker
---------------

* Prosjekt Innlandsuniversitetet
***Grænsefolket*** (svensk: *Gränsfolken*) er en svensk stumfilm fra 1913 i regi av Mauritz Stiller. Manuset ble skrevet av nordmannen Peter Lykke-Seest. Det er basert på Émile Zolas roman *La débâcle*, som ble utgitt i 1892 som den nittende og nest siste delen i hans store romansuite *Les Rougon-Macquart*. Romanen kom i svensk oversettelse under tittelen *I grus och spillror* i 1899.

Da filmen ble vist på kinoen *Metropol* i Malmö ble den akkompagnert av musikk som var arrangert av Paul Krill. Da den ble vist på kinoen *Röda Kvarn* i Stockholm ble den akkompagnert av musikk framført av Röda Kvarns orkester med Hermann Gramms som arrangør og orkesterleder. 

Filmen var én av Svenska Bios største internasjonale suksesser i datiden og ble eksportert til Norge, Danmark, England, Irland, Finland, Belgia, Frankrike, Italia, Østerrike, Hellas, Albania, Montenegro, Tyrkia, Sør-Afrika, Australia, New Zealand, Japan, Canada og USA

I Finland forbød filmsensuren offentlige framvisninger av den 21. november 1914.

Innspillingsfakta
-----------------

Filmen ble spilt inn i Svenska Biografteaterns studio og dets omgivelser på Lidingö samt i Visby med omgivelser.

Rolleliste (utvalg)
-------------------

* Egil Eide – Ivan
* Richard Lund – Gregori, hans yngre bror
* John Ekman – Alexei Potowski, deres far
* Jenny Tschernichin-Larsson – Ivans, Gregoris og Alexeis mor
* Lilly Jacobsson – Ivans, Gregoris og Alexeis søster
* Carl Borin – bonden Sumi
* Stina Berg – Sumis hustru
* Edith Erastoff – Katjuscha, Sumis datter
* Nils Elffors – gårdsgutt hos Sumi
* Georg Grönroos – en ansatt hos Potowski
* Sven Quick – en underoffiser i begravelsen
* Anders Henrikson – en sanitetssoldat i begravelsen
* Agda Helin
* Olof Ås
* Justus Hagman
* Carl «Texas» Johannesson

Filmen i dag
------------

Filmen ble lenge ansett som tapt, men i 2009 ble en tintet nitratkopi av den gjenfunnet i en kirke i sydvestre Polen. Kopien hadde havnet der etter at en polsk prest, som samlet på filmer, hadde byttet den til seg av en tsjekkisk prest én eller annen gang på 1940-tallet.

Eksterne lenker
---------------

(en) *Grænsefolket* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Grænsefolket* hos Filmfront Rediger på Wikidata
* (sv) *Grænsefolket* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
* (en) *Grænsefolket* på AllMovie Rediger på Wikidata
* (en) *Grænsefolket* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Steinlandsfjorden** er en fjord på vestsiden av Langøya i Vesterålen, i Øksnes kommune i Nordland. Fjorden har innløp mellom Stavneset i nord og Hundsholmen i sør og strekker seg rundt åtte kilometer sørøstover til fjordbotnen ved Tuva.

Vestsiden av fjorden er i dag ubebodd og veiløs. Det har imidlertid vært spredt bosetning der tidligere. Gården Gullvik var en av storgårdene i fjorden. På østsiden av fjorden går riksvei 821 mot Myre, og på den siden er det også en del bebyggelse. Fjorden er omkranset av høye fjell og har derfor relativ liten bosetting. Mellom gårdene Steinland og Åsen ligger Snykolla, som er det høyeste fjellet på Langøya. Stedet Steinland, som har gitt navn til fjorden, ligger på østsiden. 

De plassene som det fremdeles har bosetting er Lønnskog, Bollvåg, Stranda, Steinland, og det som betegnes som Fjorden, som er bunnen av fjorden og består av flere tidligere større gårder som har gitt navn til de forskjellige plassene. Denne delen av Steinlandsfjord hadde tidligere postadresse Elvenestrand, mens bygdene ytterst i fjorden lå til Steinland. Begge plassene hadde tidligere både postkontor og butikk. Skolen lå på Steinland og var opprinnelig en internatskole. Dette endret seg etter at veien ut langs fjorden ble ferdigstillet. 

Frem til slutten av 1970-tallet var det drift på de fleste småbrukene i bygdene i fjorden, men en etter en la ned på grunn av liten lønnsomhet og fraflytting. Bygdene langs fjorden har aldri hatt mange arbeidsplasser, og innbyggerne har alltid pendlet til de større stedene Myre og Sortland. Her har særlig fiskeindustrien vært en viktig inntektskilde for bygdefolket, men dette har endret seg i de senere år. Etter at skole, post og butikk ble lagt ned, har det vært en negativ utvikling mht bosetting og folketall. En periode på 1990-tallet var det i all hovedsak eldre innbygger. Dette har endret seg og i de siste årene er det flere yngre som har bosatt seg i bygdene langs fjorden.

På Flatholmen i Steinlandsfjorden finnes en gravplass som sannsynligvis stammer fra vikingtida. Gravplassen har 15 graver, hvorav 8 båtformede. Det finnes også flere tufter etter samisk bosetting, både på gården Elvenes og i Strompedalen. 

Skolen ligger på Myre og barna må ha transport til skolen.

Referanser
----------

1. ↑  Steinlandsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* Om gravplassene på Flatholmen, fra nettstedet skulpturlandskap.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Cook County** er et fylke i den amerikanske delstaten Minnesota. Det ligger lengst nordøst i staten ved Øvresjøen (Lake Superior) og grenser mot Lake County i vest. Det har også grense mot delstatene Wisconsin i sør (vanngrense), Michigan (vanngrense) i øst og mot Canada i nord.

Cook Countys totale areal er 8 650 km² hvorav 4 893 km² er vann. I 2000 hadde fylket 5 168 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Grand Marais. County'et har svært mange norsk-amerikanere. Det bor ellers mange ojibway-indianere i Cook County. I nord ligger en rekke innsjøer langs grensen mot Canada, i det såkalte *Boundry Waters Canoeing Area*. Dette inngår i Superior National Forest, som er vernet og strekker seg vestover. Langs innsjøen er det stor turisme, dette området kalles *Arctic Riviera* eller *Norwegian Riviera*. 

Ved Grand Portage helt i nord startet pelsjegerrutene i pelsjegerperioden fra 1650 og ut 1800-tallet – franske og senere skotske og engelske pelsjegere bar kanoer opp fra Grand Portage og padlet oppover vassdragene til Rainy Lake, 150-200 km lengre vest. Pelsjegerne byttet til seg pelsverket fra ojibway-indianerne som bebodde hele det nordøstlige Minnesota. Grand Portage er idag fylkets eneste indianerreservat, og flertallet av befolkningen i denne byen er ojibway'er.

Fylket har fått sitt navn etter major Michael Cook som deltok i den amerikanske borgerkrigen. 

Handlingen i Vidar Sundstøls roman *Drømmenes Land*, som fikk Rivertonprisen i 2008, foregår i Cook County.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cook County, Minnesota – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Fylker i delstaten Minnesota |
| --- |
| Minnesotas flagg | 
* Aitkin
* Anoka
* Becker
* Beltrami
* Benton
* Big Stone
* Blue Earth
* Brown
* Carlton
* Carver
* Cass
* Chippewa
* Chisago
* Clay
* Clearwater
* Cook
* Cottonwood
* Crow Wing
* Dakota
* Dodge
* Douglas
* Faribault
* Fillmore
* Freeborn
* Goodhue
* Grant
* Hennepin
* Houston
* Hubbard
* Isanti
* Itasca
* Jackson
* Kanabec
* Kandiyohi
* Kittson
* Koochiching
* Lac qui Parle
* Lake
* Lake of the Woods
* Le Sueur
* Lincoln
* Lyon
* McLeod
* Mahnomen
* Marshall
* Martin
* Meeker
* Mille Lacs
* Morrison
* Mower
* Murray
* Nicollet
* Nobles
* Norman
* Olmsted
* Otter Tail
* Pennington
* Pine
* Pipestone
* Polk
* Pope
* Ramsey
* Red Lake
* Redwood
* Renville
* Rice
* Rock
* Roseau
* St. Louis
* Scott
* Sherburne
* Sibley
* Stearns
* Steele
* Stevens
* Swift
* Todd
* Traverse
* Wabasha
* Wadena
* Waseca
* Washington
* Watonwan
* Wilkin
* Winona
* Wright
* Yellow Medicine

 | USAs flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Kritola** (gresk: Κρίτολα, virksom på 500-tallet f.Kr.) var en gresk kvinne tilhørende kongefamilien i Kyrenaika. Hun var datter av Arkesilaos I, konge av Kyrene, og en ukjent mor. Hennes bestefar var grunnleggeren av og den første kongen av Kyrene, Battos den første. Hennes bror Battos ble den framtidige konge av Kyrene og hun var både tante av og svigermor til den framtidige konge Arkesilaos II ved sin datter Eryxo, den første dronning av Kyrene som er kjent ved navn.

Lite er kjent om Kritola. I henhold til Plutarks *Moralia* var hun kjent for sin store verdighet og var høyt respektert av alle borgerne i Kyrene. Hun ble gift med en framstående borger, men navnet hans er ikke kjent. Hennes eldste barn og første sønn var Polyarkos og hennes yngste barn var Eryxo. Plutark nevner at hun også hadde andre sønner, men historikeren nevner ikke disse ved navn. Ved datterens ekteskap med sin fetter, ble Kritola dronningmor.

Hennes familie må ha vært en del av en intern maktkamp da hennes ektemann ble myrdet en gang rundt 550 f.Kr. av en Learkos som på tross av eller kanskje på grunn av, klarte å albue seg opp til å bli rådgiver for Arkesilaos II. Imidlertid ble hans konspirasjon til å velte kongen avslørt, og han ble forvist fra Kyrene sammen med sine tilhengere. I stridigheter som fulgte ble Arkesilaos II drept, og Learkos krevde å bli nye konge. Eryxo og hennes eldre bror Polyarkos fikk lokket ham i et bakhold og drepte ham. Deretter ble Eryxos eneste barn Battos III utropt til nye konge.

I kjølvannet av urolighetene i Kyrenaika, truet den egyptiske farao Amasis II med å invadere. Sammen med sin sønn og datter reiste Kritola til Egypt for å redde Kyrenaika. Diplomatiet fungerte, og Plutark slår fast at Battos III regjerte i tyve år, fra 550 til 530 f.Kr. Han nevner også at Kritola ble en gammel kvinne.

Litteratur
----------

* Herodotos: *Historier*, bok 4, 160. 4
* Plutark: *Moralia, Om kvinners dyd*
* Polyainos: *Strategika* 8, 41 (sammendrag av Plutark)
***Prosjekt: Dracos*** er et norsk science fiction-hørespill som gikk på NRK Radio i 1996. Manuset er skrevet av Jon Bing og Tor Åge Bringsværd og er en frittstående fortsettelse av *Rutine for Terra Nova* fra 1981. *Prosjekt Dracos* er enkeltstående stykke på en time som ble sendt den 5. februar 1996.

Historien
---------

Stjerneskipet Marco Polo omdirigeres til planetsystemet rundt stjernen Dracos Omega for å foreta rutinekontroll av planetsystemet. Grunnen til dette er at koloniseringsskipet Tasman drog til dette systemet mange hundre år tidligere for å finne en planet som var egnet til terraforming.

Marco Polo går inn i bane rundt planeten Dracos Omega 3 da dette virker som den best egnede planeten for kolonisering. Stjerneskipet Tasman fraktet 461 mennesker i dvale, tusenvis av frø og tre alternative økosystemer. Allikevel regner datamaskinen på Marco Polo det som svært usannsynlig at noen terraforming har forekommet.

Imidlertid finner besetningen liv på Dracos Omega 3, som viser seg å være en tropisk planet. De får kontakt med store intelligente øgler. Det viser seg snart at øglene er hjemsøkt av stadige angrep fra skapninger de omtaler som «De Blodrøde». Disse skapningene terroriserer øglene ved å knuse eggene deres; noe som strengt tatt er et forsøk på etnisk rensing.

Det viser seg snart at «De Blodrøde», som omtaler seg selv som «Pippls» ikke er noe annet enn deformerte etterkommere av de opprinnelige passasjerene på Tasman. Deres forfedre opplevde at terraformingen gikk galt, teknologien sviktet og snart falt de tilbake til stenaldernivå. Også språket mistet de gradvis; «people» ble til «pippls» for eksempel. Besetningen på Marco Polo finner seg i en konflikt mellom lojalitet til sin egen, fiendtlig innstilte art og lojalitet til en fremmed, men fredelig rase.

I rollene
---------

* Svein Tindberg … Jason
* Dennis Storhøi … Akeron
* Anne Ryg … Gaia
* Kari Simonsen … Skipets datamaskin
* Nina Woxholtt … Ussi Assam
* Geir Kvarme … Sassa Assam
* Tor Stokke … Hysj Assam
* Per Christian Ellefsen … Erl
* Gjertrud Jynge … Ladi
* Oda Schjøll … Datamaskinen på Tasman

Produksjon
----------

* Erki Halvorsen, teknisk regi
* Anne Berentsen, inspisient
* Carl Jørgen Kiønig, instruktør

Referanser
----------

1. ↑  «1995 - 2001 1995 - 2001 1995 - 2001». NRK. 29. mars 2001. Besøkt 26. november 2018.
2. ↑  «Prosjekt Dracos». NRK Radio.

Portal: Litteratur
**Hvitbergknapp** (*Sedum album*) er en flerårig plante i bergknappfamilien. Navnet henspiller til de helt hvite blomstene. Den blomstrer i juni-august.

Hvitbergknapp før blomstring, med karakteristiske blader.
Hvitbergknapp i tidlig juni, i typisk enkeltstående tue.
Planten har en krypende, teppe- eller tuedannende vekstform og blir 5-20 cm høy. Ofte står en tue alene på bergnabben. De slankt eggrunde til lansettformede, 5-8 mm lange bladene er brune eller brungrønne, og sukkulente, det vil si at de har vannfylte celler og er litt myke og svulmede. 

Blomstene er stjerneformede og hvite, og sitter i tette blomsterstander ved tuppen av skuddene. Kronbladene er 2-3 mm lange, slanke og litt butte ytterst.

Hvitbergknapp vokser på tørre, gjerne kalkrike berg og solvarme skrenter. I Norge er den vanlig opp til Helgeland, men sjelden eller helt fraværende langs kysten på Sørlandet.

Det er lett å forveksle hvitbergknapp med kystbergknapp *(Sedum anglicum)*. Hovedforskjellene er at hvitbergknappens blomst normalt er helt hvit, og at begerbladene er kortere enn kronbladene og ikke er synlige når man betrakter blomsten forfra. Kystbergknapp har også tettere med blader på blomsterstilkene.

Oftest er også kystbergknappens blader mer grønne enn hvitbergknapp, som fort får rød-brune blader. men også kystbergknapp kan danne røde blader i tørkeperioder – de er en beskyttelse av fotosyntesen mot sollyset i ekstreme varmeperioder.

Bitterbergknapp *(Sedum acre)* skilles fra hvitbergknapp på blomstenes gule farge, og på de mange bladene hos bitterbergknapp, mens hvitbergknapp har merkbart færre blader, de er ofte mer brunaktige i fargen, og noe mindre sukkulente.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *hvitbergknapp* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *hvitbergknapp* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *hvitbergknapp* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *hvitbergknapp* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *hvitbergknapp* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *hvitbergknapp* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *hvitbergknapp* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *hvitbergknapp* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Sedum album* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Sedum album* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Sedum album* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norges sopp- og nyttevekstforbund oppgir hvitbergknapp som «spiselig».
* Kristins flora – hvirbergknapp

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Kritisk psykologi** er et forskningsområde eller faglig perspektiv innen psykologi som bygger på kritisk teori. Kritisk psykologi utfordrer tradisjonelle oppfatninger i psykologifaget og prøver å bruke psykologiske forståelser på mer progressive måter. Kritisk psykologi har ofte vært opptatt av å sette fokus på maktrelasjoner mellom sosiale klasser og andre grupper av mennesker. Kritisk psykologi kan også betegne kritiske inspirerte retninger innenfor en rekke andre psykologiske underdisipliner.

Kritisk psykologi ble etablert som en teoretisk posisjon i 1970-årene særlig ved Freie Universität Berlin, og inspirert av studentopprøret i 1968 og Frankfurtskolen, og hadde størst oppslutning i Tyskland. Den kritiske psykologien bygde også på tidligere psykologiske tenkere som Lev Vygotskij og Aleksej Leontjev, men tilføyde særlig en ideologikritisk dimensjon og en subjektproblematikk. Den tyske psykologen Klaus Holzkamp var særlig sentral i utviklingen av kritisk psykologi.

Referanser
----------

1. ↑  Fox, D. & Prilleltensky, I. (red.) (1997). *Critical Psychology: An Introduction*. Sage.
2. ↑  Sloan, T. (ed.) (2000). *Critical Psychology: Voices for Change*. London: Macmillan.
3. ↑  Klaus Holzkamp: *Kritische Psychologie. Vorbereitende Arbeiten*. Frankfurt am Main 1971

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Den britiske marinens krigsskole, Britannia Royal Naval College i England
Det britiske flyvåpenets krigsskole, Royal Air Force College Cranwell på RAF Cranwell i England.
**Krigsskole** (etter tysk *Kriegsschule*) er en tradisjonell betegnelse på en militær utdanningsinstitusjon som utdanner offiserer, tradisjonelt til hæren. Begrepet ble brukt i tyskspråklige land og etter tysk forbilde i blant annet Skandinavia og Belgia. Den kongelige allmenne krigsskolen i Preussen var et viktig forbilde for krigsskoler i andre land.

Norge
-----

I Norge er krigsskole benevnelsen på Forsvarets utdanningsinstitusjoner for høyere lederutdanning. Skolene er akreditterte høgskoler. Krigskolene utdanner offiserer, er treårig og gir en akademisk utdanning i kombinasjon med praktisk lederutdanning. Eksamen fra en av Forsvarets krigsskoler gir en bachelorgrad i ledelse og militære studier, med fordypning innen fagfelt etter Forsvarets behov.

Studentene ved krigsskolene kalles *kadetter*, og har i studietiden den offisersgrad man har ved studiets begynnelse.

Forsvarets krigsskoler er

* Krigsskolen (KS), (Hæren), beliggende på Linderud i Oslo.
* Sjøkrigsskolen (SKSK), (Sjøforsvaret), beliggende i Wallemsviken utenfor Bergen.
* Luftkrigsskolen (LKSK), (Luftforsvaret), beliggende på Kuhaugen i Trondheim.

Se også
-------

* Befalsskole

Eksterne lenker
---------------

* (en) Military academies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Krigsskolen.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** BNE
 |
**Anngjerd Rustand** (født 20. desember 1982 i Arendal) er en norsk kunster, bosatt i Bergen. Hun har sin utdannelse fra Kunsthøgskolen i Bergen, med bachelorgrad i grafikk fra 2008 og mastergrad i kunst fra 2010, samt et utvekslingsopphold ved Kungliga Konsthögskolan i Stockholm i 2007. Hun har også studert ved Skrivekunstakademiet i Bergen i 2018 og 2023.

Hun har hatt separatutstillinger ved blant annet ARTendal i Arendal, RAKE i Trondheim, Kabuso i Øystese, Prosjektrom Normanns i Stavanger, Entrée i Bergen, Oppland Kunstsenter på Lillehammer og Visningsrommet USF i Bergen. Hun har deltatt i gruppeutstillinger ved blant annet Bomuldsfabriken Kunsthall i Arendal, Den Frie Udstilling i København, Oslo Kunstforening, Kristiansand Kunsthall og Hordaland Kunstsenter. I 2015 ble hun tildelt Sørlandsutstillingens reisepris, og i 2013 ble hun nominert til Sparebankstiftelsen DNB og Oslo Kunstforenings kunstnerstipend. I 2021 mottok hun Bergen Kommunes arbeidsstipend. 

Hun har blitt publisert i Cappelen Damms antologi Signaler i 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Anngjerd Rustands offisielle hjemmeside
* Kunstkritikks omtale av Anngjerd Rustands Blåbær og aske ved Prosjektrom Normanns 2015
* Den Frie Udstillingsbygnings nettsider om Notes on Location
* Entrees hjemmesider om Anngjerd Rustands The Dust Will Roll Together[*død lenke*]
* Kunstkritikks omtale av Anngjerd Rustands Erratic 2010
* Oppland Kunstsenter om Anngjerd Rustands separatutstilling 2023
* Månedens kunstner ved Kunstgarasjen Bergen, 2021 Arkivert 23. januar 2023 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** SUDOC
 |
**Carlo Armellini** (født 1777 i Roma i Italia, død 1863 i Saint-Josse-ten-Noode i Belgia) var en italiensk politiker, aktivist og jurist. Han var del av det triumvirat som ledet den kortlivede romerske republikk i 1849, sammen med Giuseppe Mazzini og Aurelio Saffi.

Roma var del av Kirkestaten da Armellini ble født. Han gikk for å være en moderat politiker, og fulgte med stor interesse den tilsynes progressistiske politikk som ble ført av pave Pius IX i de første årene av hans pontifikat. Etter at Pellegrino Rossi ble myrdet og paven måtte dra i eksil ble Armellini innenriksminister den 23. desember 1848. Han organiserte konstitusjonsforsamlingen og ble, etter at Den romerske republikk ble utropt, i mars medlem av det ledende triumvirat. Han forfattet konstitusjonen i samarbeid med Antonio Saliceti.

Da republikken ble knust av den franske arme, dro han i landflyktighet til Belgia. Der døde han i 1863.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 119411458, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   OPAC SBN, SBN-identifikator IEIV048592, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 14429068m[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, FAST-ID 395571, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Claudio Rendina, *Enciclopedia di Roma*. Newton Compton, Roma, 1999.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |
***Annie-for-Spite*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av James Kirkwood.

Handling
--------

Annie Johnson er en foreldreløs jente, som arbeider i et varemagasin og hjelper en enke med å ta vare på de seks barna hennes i bytte mot et sted å bo. Til tross for den store fattigdommen drømmer Annie om at hun en dag skal bli adoptert av en velstående gammel kvinne, som kan gi henne alt hun ønsker seg. I mellomtiden leter fru Nottingham, en velstående enke, etter en passende arving til forumen hennes. Men hennes eneste sønn er død, og hun ønsker ikke å overlate formuen til sviger-datteren sin - som hun ikke liker, og heller ikke til barnebarnet som hun aldri har møtt. Men Annie, nylig avskjediget fra varehuset, blir presentert for fru Nottingham og adoptert kort tid senere.

I sitt nye rike hjem, og kledd i kostbare klær, forvandler Annie seg raskt til en skjønnhet. Fru Nottingham blir oppriktig glad i den unge jenta før hun går bort, og overlater deretter hjemmet sitt og hele formuen til Annie. Emily, fru Nottinghams sviger-datter, blir rasende når hun oppdager dette. Hun forsøker å kansellere testamentet. Sønnen hennes Willard blir ansatt som Annies sekretær, under et fiktivt navn. Han forelsker seg etter hvert i Annie - og selv om rettssaken om testamentet blir avgjort i Emilys favør, blir Willard og Annie likevel lykkelig gift.

Skuespillere
------------

* Mary Miles Minter i rollen som Annie Johnson.
* George Fisher i rollen som Willard Kaine Nottingham.
* Eugenie Forde i rollen som Mrs. Emily Nottingham.
* Gertrude Le Brandt i rollen som Mrs. J.G. Nottingham.
* George Periolat i rollen som Andrew Walters.

Referanser
----------

1. ↑  ANNIE-FOR-SPITE
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Annie-for-Spite* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Annie-for-Spite* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Sportsklubben Borgg** (stiftet 14. august 1925) var et idrettslag fra Oslo. Klubben ble opprinnelig stiftet som *Ski- og Ballklubben Borgg* 1. juni 1920 og hadde tilhold i strøket omkring Borggata på Tøyen. «Gamle Borgg» drev med fotball, men gikk i dvale høsten 1923 etter mislykkete forsøk på å bli tatt opp i Norges Fotballforbund. Etter at Arbeidernes Idrettsforbund ble dannet i 1924, ble det tatt til orde for å gjenoppta aktiviteten, og 14. august møtte 23 personer opp i Folkets Hus og rekonstituerte klubben. Det ble bestemt å endre navn til *Sportsklubben Borgg*, samt å regne stiftelsesdatoen fra rekonstrueringen.

Borgg var blant de ledende foreningene innen marsj og kappgang i AIF. Marsjidretten hadde stor appell i mellomkrigstiden, blant annet som masseaktivitet i arbeideridrettsforbundet. Klubben var den første innen AIF som begynte med denne idretten og arrangerte fra 1926 årlige marsjkonkurranser for AIF-medlemmer. Borggs konkurranse fungerte inntil 1935 som uoffisielt AIF-mesterskap. I toppåret 1932 var det 391 påmeldte deltakere.

Klubbens kvinnegruppe tok i 1936 opp nettball (forløperen til volleyball), som en av de første klubbene i Norge. Borgg drev for øvrig med bandy, fotball, friidrett og skisport og hadde i 1935 150 medlemmer. Like etter krigen var Borggs marsjgruppe virksom, men klubben gikk etter hvert i oppløsning.

Referanser
----------

1. ↑  Jacobsen, *Sportsklubben Borgg 10 års beretning*, s. 3.
2. ↑  Jacobsen, s. 3.
3. ↑  Peder Chr. Andersen (1933). *Oslo Fotballkrets gjennem 25 år*. Oslo. s. 92.
4. ↑  Jacobsen, s. 3-4.
5. ↑  Petter Larsen (1979). *Med AIF-stjerna på brystet: glimt fra norsk arbeideridrett*. Oslo: Tiden. s. 104. ISBN 8210018531.
6. ↑  Jacobsen, s. 6.
7. ↑  «AIF-mesterskap 1926 - 1939 marsj og kappgang» (PDF). Norges Friidrettsforbund. Arkivert fra originalen (pdf) 3. desember 2013. Besøkt 15. oktober 2013.
8. ↑  Jacobsen, s. 9.
9. ↑  Kolbjørn Rafoss (1998). *Å spille ballen tilbake: volleyballens historie i Norge*. Bærum. s. 17. ISBN 8291355096.
10. ↑  Jacobsen, s. 4.
11. ↑  «Edgar Bruun er den gamle, gode». *Verdens Gang*. 12. juli 1945.

Litteratur
----------

* Helge Jacobsen, red. (1936). *Sportsklubben Borgg 10 års beretning*. Oslo.
**Sportsklubben Arild** (stiftet 23. september 1919) var et norsk idrettslag fra Oslo. Klubben var pådriver for håndball og marsjidrett i Norge.

Stiftelsen og marsjkonkurransene
--------------------------------

Sportsklubben Arild sprang ut av *Jacobmenighetens Ungdomsforening* og hadde opprinnelig tilhold i Hausmannsområdet rundt Jakob kirke. I begynnelsen drev klubbens medlemmer med friidrett, ski, fotball og friluftsliv, og klubben ivret tidlig for marsjidrett og kappgang. Fra 1920 arrangerte Arild marsjkonkurranser etter militært mønster og disse var en stund svært populære. I toppåret 1930 deltok om lag 1400 menn og 350 kvinner. Fra 1930 til 1936 ble Arilds marsjkonkurranser regnet som uoffisielle norgesmesterskap.

Håndball
--------

Arild var Norges første håndballklubb. I 1936 opprettet klubben egen håndballgruppe og inviterte to svenske lag til oppvisningskamp i Oslo. Året etter tok klubben initiativet til å stifte Norges Håndballforbund. Arilds Øyvind Mørck Smith ble håndballforbundets første formann.

Arild vant norgesmesterskapet for menn utendørs i 1939, 1949, 1950 og 1951 og innendørs i 1958 og 1964. Klubben rykket ned fra toppdivisjonen i 1977 og la etter hvert ned aktiviteten.

Kjente medlemmer
----------------

* Oskar Fredriksen
* Arild Gulden
* Carl Graff-Wang
* Trygve Hegnar
* Tor Kjærvik
* Agnar Hagen
* Jon Narvestad
* Jan Flatla
* Per Axel Ankre
* Pål Cappelen
* John Tresse
*

Referanser
----------

1. 1 2  Jakob Vaage, red. (1956). *Norske skiløpere: skihistorisk oppslagsverk i 5 bind. Østlandet Sør*. Oslo: Skiforlaget – Erling Ranheim. s. 383.
2. ↑  P.Chr. Andersen og Ragnar Wold, red. (1950). *Sport i navn og tall*. Oslo: Schibsted. s. 148.
3. ↑  «Uoffisielle NM i marsj med pakning og kappgang 1930-1936» (PDF). Norges Friidrettsforbund. Arkivert fra originalen (pdf) 24. september 2015. Besøkt 7. januar 2014.
4. ↑  Andersen og Wold, *Sport i navn og tall*, s. 170.
5. ↑  «Historikk». Norges Håndballforbund. 8. mai 2013. Besøkt 6. januar 2014.
6. ↑  «NM-finaler Menn sr (utendørs)». Norges Håndballforbund. 22. oktober 2007. Besøkt 6. januar 2014.
7. ↑  «NM-finaler Menn senior (innendørs)». Norges Håndballforbund. 30. desember 2013. Besøkt 6. januar 2014.
8. ↑  Arne Hole (2. mai 1987). «Håndballpionerene». *Aftenposten*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
***Hide and Seek*** er en amerikansk skrekkfilm fra 2005, med Robert De Niro og Dakota Fanning i hovedrollene. Den ble utgitt i USA den 28. januar 2005.

Sammendrag
----------

Etter å ha funnet sin kone død i et badekar, etter ett tilsynelatende selvmord - bestemmer David Callaway (Robert De Niro), en psykolog fra New York City, seg for å flytte med sin 9 år gamle datter Emily. I deres nye hus får Emily tilsynelatende en fantasi-venn, Charlie. Kort tid senere finner David en død katt i badekaret, og Emily sier at det var Charlie som gjorde det. Når en bekjent av David, Katherine Carson, besøker dem - avslører Emily at hun og Charlie ønsker å skremme David. De møter også Elizabeth Young og hennes niese, Amy, som er på samme alder som Emily.

Men Emily ødelegger favoritt-dukken til Amy. David inviterer Elisabeth til middag, men Emily er veldig fiendtlig mot henne. Senere når Elizabeth besøker dem, blir hun dyttet ut av ett vindu i andre etasje - til hennes død. Emily påstår at det var Charlie som forårsaket dødsfallet, og la kroppen i et badekar fylt med blod. Etterhvert innser David at han har en alvorlig personlighetsforstyrrelse og splittet personlighet, og at Charlie ikke er fantasi i det hele tatt.

I virkeligheten er det David selv som er Charlie, og han hadde drept sin egen kone etter at hun var utro mot ham. Emily var klar over farens personlighet. Når David blir klar over dette, går han over til å bli Charlie – og myrder en lokal sheriff. Etterpå begynner Charlie / David å lete etter Emily. Men hun låser dem inne, og stikker av. Katherine finner pistolen til den døde sheriffen, og skyter David. En stund senere bor Emily hos Katherine. Emily har lagd en tegning av seg selv - med to hoder. Noe som tyder på at hun har traumer etter å ha sett hva som skjedde med hennes far, og at Emily også har en splittet personlighet akkurat som faren hadde.

Rolleliste
----------

* Robert De Niro som David Callaway / Charlie.
* Dakota Fanning som Emily Callaway
* Famke Janssen som Dr. Katherine Carson
* Elisabeth Shue som Elizabeth Young
* Dylan Baker som Sheriff Hafferty

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hide and Seek* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Hide and Seek* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Hide and Seek* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Hide and Seek* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Hide and Seek* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Hide and Seek* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Hide and Seek* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Hide and Seek* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Hide and Seek* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Hide and Seek* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**DVD-Audio** (forkortet **DVD-A**) er et digitalt format ment å erstatte CD for avspilling av høyoppløselig musikk. DVD-A og SACD har vært i en formatkrig uten at noen av dem har greid å overta markedet til CD.

Det fysiske formatet er basert på DVD, men på grunn av nye lydstandarder og ny kopieringsbeskyttelse kan ikke alle DVD-spillere spille av DVD-A innhold med full kvalitet. De fleste DVD-A disker inneholder et kompabilitetsspor som tillater avspilling på vanlige DVD-spillere.

Lydformat
---------

DVD-A benytter PCM (som CD), men tillater oppløsning på 192kHz samplingsrate, 24-bit i stereo, eller 96kHz samplingsrate, 24-bit i 5.1 kanaler. CD tillater til sammenligning 44.1kHz samplingsrate, 16 bit og stereo.

Det er omstridt hvorvidt denne økte oppløsningen faktisk fører til hørbart bedre lyd. I en fagfelle-vurdert vitenskapelig test var forfatterne ikke i stand til å påvise hørbare forskjeller

|  |  |
| --- | --- |
|   | **16-, 20- or 24-bit** |
| 44.1 kHz | 48 kHz | 88.2 kHz | 96 kHz | 176.4 kHz | 192 kHz |
| **Mono (1.0)** | Ja | Ja | Ja | Ja | Ja | Ja |
| **Stereo (2.0)** | Ja | Ja | Ja | Ja | Ja | Ja |
| **Stereo (2.1)** | Ja | Ja | Ja | Ja | Nei | Nei |
| **Stereo + mono surround (3.0 eller 3.1)** | Ja | Ja | Ja | Ja | Nei | Nei |
| **Quad (4.0 eller 4.1)** | Ja | Ja | Ja | Ja | Nei | Nei |
| **3-stereo (3.0 or 3.1)** | Ja | Ja | Ja | Ja | Nei | Nei |
| **3-stereo + mono surround (4.0 eller 4.1)** | Ja | Ja | Ja | Ja | Nei | Nei |
| **Full surround (5.0 eller 5.1)** | Ja | Ja | Ja | Ja | Nei | Nei |

Avspiller kompatibilitet
------------------------

En DVD-audio spiller også vanlige DVD plater.

Referanser
----------

1. ↑  Audibility of a CD-Standard A/D/A Loop Inserted into High-Resolution Audio Playback, Journal of the Audio Engineering Society Vol. 55 Number 9, September 2007
**Emu Heights** er en bydel i Sydney, i delstaten New South Wales i Australia. Emu Heights er lokalisert 58 kilometer vest for Sydney sentrum, i kommunen City of Penrith.

Bydelen ligger ved foten av Blue Mountains og er blant de ytterste bydelene rundt Sydney. Bydelenes grenser går i øst ved Nepean River og i vest ved grensen til Blue Mountains local government area.

Historie
--------

Emu Heights ble etablert av George Innes, en fri nybygger fra Bathurst som kjøpte 400 acre i 1831, nært McCann's Island og gav det navnet Emu Heights. Navnet «Emu Heights» ble likevel ikke tilegnet området offisielt før tidlig 1976.

Skoler
------

Emu Heights Public School ble etablert i 1972. Skolen hadde da bare 80 elever og tre lærere, men har nå over 300 elever innrullert.

Parkområder
-----------

Clissold Park huser mange forskjellige arter av australske planter og vekster, og har også baner for basketball, netball og lekeområder for barn. En bekk som renner ned fra høydene lenger oppe har tidligere oversvømt hele parken og nordover langs Wedmore Road i kraftig stormvær men bekken har siden blitt flyttet østover av eiendomsutviklere i 1980-årene til en overflodskanal brukt av gårdbrukere.

Et større ikke-navngitt parkområde finnes også i den nordligste delen av Emu Heights, mellom bebyggelsen og elven Nepean River, som gir god tilgang til elvebredden. Idrettsanlegg og golf fasiliteter har blitt foreslått opprettet her. Fiske og padling i kano er populært, siden denne delen av elven ikke brukes av motorbåter. Den delen av elven som kan nås fra Emu Heights huser et stort mangfold av lokale og trekkende ender. På tidlig 1960 tallet kunne man fremdeles finne det australske egg-leggende pattedyret nebbdyr, men dyret har siden forsvunnet fra området.

Befolkning
----------

Ifølge folketellingen i 2001 hadde Emu Heights 3321 innbyggere og en befolkningstetthet på 9.63 hektar.

Referanser
----------

1. ↑  «Penrith City Council, City of Penrith». Arkivert fra originalen 3. september 2007. Besøkt 8. juni 2007.
2. ↑  «Penrith City Council, Local Suburb Profiles». Arkivert fra originalen 3. september 2007. Besøkt 8. juni 2007.
3. ↑  «Emu Heights Public School». Arkivert fra originalen 30. august 2007. Besøkt 8. juni 2007.

Eksterne lenker
---------------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**DS «Woolgar»** var et norsk skip tilhørende Hans Borges rederi i Tønsberg. Skipet ble rekvirert til Nortraship under 2. verdenskrig og ble senket av japanske fly sør for Java i 1942. Den påfølgende livbåtseilasen -88 døgn- var krigens lengste, og den lengste noensinne etter et forlist norsk skip

Woolgar var et dampskip som ble sjøsatt i Sunderland i 1914 og gikk i Kinafarten, altså mellom havner hovedsakelig i Sørøst-Asia, og hadde følgelig delvis kinesisk mannskap. Skipet gikk i februar 1942 med blant annet kull og ammunisjon fra Ceylon til Nederlandsk Ostindia, hvor Japan allerede hadde invadert. Av 48 mann ombord var 38 kinesere, alle underordnet mannskap. Den 7. mars 1942 ble skipet observert av et japansk speiderfly og noen timer senere skutt i senk av flere japanske fly. Overlevende mannskap fordelte seg etterhvert på 3 båter:

* Kaptein Marcus Iversen alene: Nådde Sumatra etter 18 døgn, og ble etterhvert satt i japansk fangenskap til krigens slutt. Han visste derfor ingenting om skjebnen til de to andre båtene, bortsett fra at de var på sjøen med en del folk ombord.
* 17 kinesiske mannskap. Disse ønsket å forsøke en annen kurs og forsvant sporløst.
* 5 nordmenn (offiserer), 1 brite (skytter), 1 ester (maskinist, død under ferden) og 17 kinesere (mannskap, døde under ferden). Med kurs først for Ceylon deretter Australia og atter Ceylon (kursendringer på grunn av vedvarende vindretning) endte de til slutt opp på de japanskokkuperte Andamanøyene hvor de satt i fangenskap til krigens slutt, og en av nordmennene døde.

Fordi myndighetene lenge trodde at kapteinen var omkommet ble sjøforklaring holdt flere ganger uavhengig av hverandre, og til dels motstridende opplysninger kom frem. I ettertid har de overlevende vært sparsomme med oppklaringer, muligens på grunn av det traumatiske i den høye dødeligheten i livbåtene.

Referanser
----------

1. ↑  Havets Velde - John Michelet
Heiliger Sand
Heiliger Sand, den såkalte «rabbinerdalen» hvor mange kjente rabbinere er begravet
**Heiliger Sand** («hellige sand») er den jødiske gravlunden i Worms, og den eldste jødiske gravlund i Europa. Den ble trolig anlagt samtidig med byggingen av byens første synagoge i 1034. Den eldste bevarte gravstenen, for Jakob ha Bachur, stammer fra 1076. Gravlunden omfatter ca. 2 000 graver. I 1911 ble en ny jødisk gravlund åpnet utenfor byen, og Heiliger Sand gikk ut av bruk. Den siste begravelsen der fant sted på 1930-tallet.

I nærheten av inngangen står gravstenene til rabbineren Meir av Rothenburg (død 1293) og Alexander ben Salomon Wimpfen (død 1307). Andre viktige graver er gravene til Nathan ben Issak (død 1333), Jakob ben Moses halevi (død 1427), Meir ben Isaak (død 1511) og Elia Loanz (død 1636).

Martin Buber-blikket
--------------------

Heiliger Sand, Martin Bubers blikk mot Wormser Dom
Religionsfilosofen Martin Buber beskriver i skriftet *Aber gekündigt ist mir nicht* fra 1933 en spasertur gjennom den jødiske gravlunden i Worms:

«*Ich umwandle schauend den Dom mit einer vollkommenen Freude. Dann gehe ich zum jüdischen Friedhof hinüber. Der besteht aus schiefen, zerspellten, formlosen, richtungslosen Steinen. Ich stelle mich darein, blicke von diesem Friedhofgewirr zu der herrlichen Harmonie empor, und mir ist, als sähe ich von Israel zur Kirche auf.*»

Litteratur
----------

* Otto Böcher: *Der alte Judenfriedhof zu Worms*. (Rheinische Kunststätten 148). Neusser Verlag und Druckerei, Neuss 1992. ISBN 3-88094-711-2
* Fritz Reuter: *Warmaisa: 1000 Jahre Juden in Worms*. Jüdischer Verlag bei Athenäum, Frankfurt am Main 1987. ISBN 3-610-00405-3
* Fritz Reuter, Christa Wiesner: *Der Judenfriedhof zu Worms*. In: *Ein edler Stein sei sein Baldachin. Jüdische Friedhöfe in Rheinland-Pfalz*. Herausgegeben vom Landesamt für Denkmalpflege Rheinland-Pfalz, Mainz 1996.

Eksterne lenker
---------------

* Jüdischer Friedhof Worms
* Der jüdische Friedhof «Heiliger Sand»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Ivar Sollie Rønning** (født 14. februar 1993) er en norsk tidligere fotballspiller.

Han var flere ganger toppscorer for Levanger, og var en sterk bidragsyter da klubben rykket opp til andre nivå i Norge i 2014.

Ivar Sollie Rønning startet sin karriere i Nessegutten, men debuterte for Levanger FK i en alder av 16 år og seks måneder den 14. august 2009, mot Steinkjer FK. Levanger FK tapte den kampen 1–3, men Ivar ble kreditert LFKs scoring. Han satte inn utligningsmålet (1–1) etter 23. minutters spill på Moan gress. Ivar scoret Levanger FK sitt 750 mål i historien, dette skjedde nettopp i hans debutkamp mot Steinkjer FK.

Til tross for interesse fra blant annet Ranheim Fotball og Bodø-Glimt ble Sollie Rønning værende i Levanger ut sesongen 2014. Rønning skrev under på en kontrakt med Hamarkameratene i desember 2015.

20. november 2018 ble det klar at han var ferdig som Ham-Kam-spiller etter sesongen 2018.

21. november 2018 skrev han under for Ranheim.

Han la opp som fotballspiller etter 2022-sesongen.

Referanser
----------

1. 1 2  Haug, Jørgen (29. mars 2023). «(+) Slutter: – Foreløpig har det vært litt deilig». *innherred.no* **(norsk)**. Besøkt 5. april 2023.
2. ↑  «Spillerprofil – Levangerfk.no». Arkivert fra originalen 9. november 2014.
3. ↑  H-A.no – Storscorer klar for HamKam Arkivert 24. desember 2015 hos Wayback Machine. (Av Bendik Eriksen. Publisert 23. desember 2015, besøkt 9. februar 2016)
4. ↑  Ingen ny kontrakt for Ivar og Marco
5. ↑  Ny spiss klar

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ivar Sollie Rønning – Transfermarkt Rediger på Wikidata
* Spillerprofil hos Fotball.no
* Spillerprofil hos Altomfotball.no
**Ivar Christian Frederik Sporon-Fiedler** (født 28. juli 1899 på Bonderup ved Store Merløse, død 3. juni 1955 på Norskov) var en dansk godseier, storviltjeger, forfatter og motstandsmann. Han var bror til Axel C.F. Sporon-Fiedler.

Han var sønn av godseier og politiker Frederik Sporon-Fiedler og arvet Nordskov. I 1934 kjøpte han dessuten *Damsbo Skov* på Fyn.
Eiendommene lot han forpaktere bestyre og dette ga solid inntekt slik at han kunne utøve sin store lidenskap for jakt, fortrinnsvis i Afrika. I 1933 jaktet han i Kenya og mens han var der ble hans store jakthytte *Skovreden* oppført ved Damsbo. På slutten av 1930-tallet planla han en jaktreise til Rocky Mountains i Nord-Amerika. 
Andre verdenskrig satte en stopper for disse planer. I stedet gikk han inn i motstandsbevegelsen.
Sammen med bl.a. Alf Toftager, som senere ble borgermester i Faaborg – og den unge grev Lennart Ahlefeldt Laurvig Lehn fra Hvidkilde som ble henrettet av tyskerne, hjalp han med å skjule allierte flyvere for nazistene.

Først i 1947 reiste Sporon-Fiedler til USA, hvor han sammen med sin gode venn Knudsen, som eide Californias største meieri, fortsatte videre til Canada på jakt.

Noen år etter andre verdenskrig var han også redaktør i tidsskriftet *Dansk Jagttidende*.

I 1955 reiste han på jakt til India hvor han ble syk og måtte reise hjem. Han døde hjemme i Danmark kort tid etter hjemkomst.

Ivar Sporon-Fiedler besøkte en rekke ganger Norge. Hitra besøkte han ved flere anledninger. Dette kan man lese om i hans siste bok *Venner og Vildt* som utkom to år etter hans død.

Bibliografi
-----------

* *Vinter. Vaar. Sommer. Høst* – 1926
* *Efter Kronhjort i de Norske Fjeldskove* DANSK JAGTTIDENDE 1. april 1929 – hjortejakt på Hitra
* *I Afrikas Kløer: Fra en Jagtrejse i Kenya og en tur Afrika rundt*. KØBENHAVN 1934
* *Jagten i Danmark*. Poul Hansen (red). Med bidrag av Ivar Sporon-Fiedler. KØBENHAVN 1939
* *Med Riffel i Sadlen: Fra Jægerlivet i Canadas Vildmarker*. KØBENHAVN 1948
* *Venner og Vildt – Fra Norske og Svenske Jagtmarker gennem 25 aar*. To kapitler om hjortejakt på Hitra. KØBENHAVN 1957
* *Fra krat og kær – Danske Jægere fortæller*. Carl Haxthausen (red). Med bidrag av bl.a. Ivar Sporon-Fiedler. KØBENHAVN 1963
* *Mænd i sorte kapper*: Motstandbevægelsens historie i Fåborg og omegn – av Frants Jørgen Hvass. Her kan vi bl.a. lese om Ivar Sporon-Fiedlers deltagelse i den danske motstandskamp mot nazistene under andre verdenskrig. FÅBORG 1969

Eksterne lenker
---------------

* Faldsled-Millinge-svanninge Lokal-nyt, efterår 2008, nr. 15. (PDF) – om Sporon-Fiedlers jaktslott Skovreden ved Damsbo (s.8-9)
* Tidsskriftet *JÆGER* (tidl.*Dansk Jagttidende* m.fl.) hvor *Sporon-Fiedler* noen år var redaktør

Portaler: Litteratur | Danmark
**Heiko Schwartz** (født 21. september 1911 i Norden i Tyskland, død 29. oktober 1973) var en tysk vannpolospiller og svømmer som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.

Schwartz vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det tyske laget som kom andreplass i vannpolo bak Ungarn. Schwartz spilte alle fire kampene og scoret fire mål.

Fire år senere, under OL 1936 i Berlin, deltok han på 100 meter fri, men han klarte ikke å kvalifisere seg for finalen.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i vannpolo Tysklands flagg Tyskland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Heiko Schwartz – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Heiko Schwartz – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Heiko Schwartz – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Heiko Schwartz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |