recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Juliana Felisberta da Silva** (født 22. juli 1983 i Santos) er en brasiliansk sandvolleyballspiller som deltok i de olympiske leker 2012 i London.

Silva vant en olympisk bronsemedalje i sandvolleyball under OL-2012 i London. Sammen med Larissa França kom hun på tredjeplass i sandvolleyballturneringen for damer bak Misty May-Treanor / Kerri Walsh Jennings og Jennifer Kessy / April Ross fra USA.

Sammen med Larissa França vant hun en gullmedalje i de Panamerikanske leker 2011 i Guadalajara i Mexico.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 2012 Storbritannias flagg London - Bronse i sandvolleyball, damer - Brasils flagg Brasil

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Juliana Silva – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Juliana Silva – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pt) Juliana Silva – Brasils olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Juliana Silva – FIVB (Beach Volleyball Database) Rediger på Wikidata

* (en) Juliana Silva – Beach Volleyball Database Rediger på Wikidata
**Preussen kontra riket** (tysk: Preußen contra Reich) var en rettsstrid som ble ført i 1932 innenfor høyesterett i det tyske rike som en reaksjon på Preußenschlag eller det «prøyssiske statskuppet». 

Den fungerende regjeringen i Preussen reagerte på samme dag som Preußenschlag med en klage til høyesterett i Leipzig. Fraksjonen fra Sozialdemokratische Partei Deutschlands i den prøyssiske landdagen var representert i domstolshøringen av Hermann Heller, mens riksregjeringen var representert av Carl Schmitt. Den 25. oktober 1932 fikk den prøyssiske regjeringen medhold i at fristatens oppløsning var rettsstridig. Den fungerende regjeringen beholdt *de jure* retten til å presentere Preussen overfor Landdagen, det prøyssiske statsråd, riksrådet og de andre tyske delstatene. Imidlertid aksepterte dommerne at også den «midlertidige» utnevnelsen av rikskommissæren var konstitusjonelt lovlig. Resultatet var at Preussen i praksis hadde to regjeringer: Regjeringen Braun som var utelukket fra forvaltningen, og rikskommisjonen, som kontrollerte den reelle makten.
Venezuelas nye flagg
Venezuelas gamle flagg
Venezuelas opprinnelig flagg ble tatt i bruk 17. februar 1954. 

Flagget er det som har vært i bruk i Venezuelas nasjonalkongress, og som består av tre like brede, parallelle og horisontale sammenhengende striper. Flagget ble opprinnelig utformet av Francisco de Miranda, som heiste et flagg med gul, blå og rød stripe 12. mars 1806 på skipet som var på vei til Coro i Venezuela på hans andre forsøk på å starte en revolusjonær uavhengighetsbevegelse.

Dette formatet forble uendret til 1811, men gjennomgikk flere endringer i løpet av det 1800-tallet og det tidlige 1900-tallet når det gjaldt stjerne og riksvåpenet.

I Venezuela feirer man flaggets dag 12. mars.

12. mars 2006 ble flagget endret til det som er avbildet øverst til høyre. Den viktigste endringer er tilføyelsen av en stjerne nummer åtte, som president Hugo Chávez har kalt «Bolivar-stjernen», til minne om Simón Bolívar. I tillegg til endringene i flagget, er Venezuelas riksvåpen også endret. Hesten har alltid løpt mot høyre, men løper nå mot venstre. 

Endringen fra sju til åtte stjerner er forbundet med Venezuelas uavhengighet. Opprinnelig bestod den nye staten av sju provinser, men den åttende provinsen, Guayana, kom med like etterpå. 

Selv om det nye flagget ble godkjent av den venezuelanske regjeringen, har det skapt kontroverser. Den opprinnelige åttende provinsen omfattet deler av det som i dager er Guyana, og gjenspeiler Venezuelas krav på området vest for elven Essequibo i Guyana. Retningen hesten løper i, kan også skape uro i høyreopposisjonen.

Eksterne lenker
---------------

* Venezuela i Flags of the World
* BBC-rapport om flaggendringen

| * v
* d
* r
Søramerikanske flagg |
| --- |
| Selvstendige land | Argentina · Bolivia · Brasil · Chile · Colombia · Ecuador · Guyana · Paraguay · Peru · Surinam · Trinidad og Tobago · Uruguay · Venezuela |
| Territorier | Aruba · Bonaire · Curaçao · Falklandsøyene · Fransk Guyana · Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Høvdingen*** er en norsk film fra 1984 og den eneste Terje Kristiansen selv regisserte, med seg selv i hovedrollen i en tid da han var kinosjef på Ås.

Filmen handler om den fiktive Arne Strømberg og blir omtalt som et moderne kjærlighetsdrama. *Høvdingen* portretterer Strømberg på en komisk, men høyst dramatisk måte.

Uttalelsen «James Bond as he really is» ble i 1983 forsøkt anmeldt fra USA. Fra Utenriksdepartementet ble det straks sendt en nominasjon til Oscar.

Filmen hadde premiere 27. september 1983, hovedrolleinnehaverne ankom premierevisningen i åpen bil og på rød løper. Tross at filmen som tilsiktet ble forbudt vist ved kinoen i Sem, mottok den *Grammygrisen* fra rolleinnehaver Drøbak båtforening og spilte inn over en million kroner. Kristiansen satte da opp busser fra Sem til Oslo. Året etter fikk Kristiansen prisen Sølvklumpen fra Norske Kinosjefers forbund.

Filmen hadde i 2001 en nypremiere på Ås der Kristiansens filmselskap befinner seg. Et skuespill med utgangspunkt i filmmanuset hadde premiere i 2009 med Kristiansen i hovedrollen.

Medvirkende
-----------

Terje Kristiansen spiller Høvdingen, hans kone Vibeke Løkkeberg er Høvdingens kone og Eva von Hanno er Høvdingens svigermor. Døtrene spilles av Kristiansen og Løkkebergs egne døtre, Tonje og Marie Kleivdal Kristiansen. I mindre roller så man Klaus Hagerup, Arne Hestenes og Sverre Anker Ousdal, og Sigbjørn Bernhoft Osa spilte rollen som familiens bestefar.

Referanser
----------

1. ↑  *Krever 1 million dollar for bruk av Bond-navnet* i Aftenposten (5.10.1983)
2. ↑  Per Haddal, *Oscarnominasjon til Vibeke Løkkeberg?* i Aftenposten (29.10.1983)
3. ↑  *Høvding for en kveld* i VG (28.9.1983)
4. ↑  Magne Skjæraasen, *Snurrebassfeiden* i Aftenposten (6.10.1984)
5. ↑  Per Haddal, *Høvdingen har spilt inn en million kroner* i Aftenposten (5.10.1984)
6. ↑  *Bare fire så "Høvdingen"* i Dagens Næringsliv (17.6.2001)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Høvdingen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Høvdingen* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Høvdingen* hos Filmfront Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Hu Huanyong** (forenklet kinesisk: 胡焕庸; tradisjonell kinesisk: 胡煥庸, født 20. november 1901 i Yixing i provinsen Jiangsu i Kina, død 30. april 1998) var en kinesisk demograf og grunnlegger av sitt lands befolkningsgeografi.

Han studerte i Nanjing og i Paris, og ble etter sin hjemkomst etterhvert dekanus for geografifakultetet ved Nanjings sentraluniversitet. 

I en vitenskapelig studie fra 1934 om distribusjonen av den kinesiske befolkning trakk han opp den såkalte Heihe-Tengchong-linjen (黑河-腾冲线), en *geodemografisk demarkasjonslinje* som tegner et markant demografisk skille på den kinesiske landmasse. Kartstreken kalles også Aihui-Tengchong-linjen, eller Hu-linjen (etter ham selv).

Referanser
----------

1. ↑  W, She (15 August 1998), «Hu Huanyong: father of China's population geography», *China Population Today* **4** (20), PMID 12294257

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** CiNii
 |
Utstein Gard  Foto: Nina Aldin Thune 
Nærbilde av husene med klosteret i bakgrunnen  Foto: Nina Aldin Thune 
**Klostergarden** har sitt utspring i **Utstein Gard** på Klosterøy i Rogaland, Norge. Utstein kloster, Norges eneste bevarte middelalderkloster, ligger plassert midt inne på garden.

Anders Schanche Rettedal og hans kone eier og driver Utstein Gard. De overtok garden 1. januar 2012 som ellevte generasjon.

Historie
--------

Navnet Utstein skriver seg opprinnelig fra et lite skjær vest for Klosterøy, hvor garden og klosteret ligger. Utstein opptrer i historiske kilder som kongsgård alt på 800-tallet. Stedet blir omtalt i Snorres saga om Harald Hårfagre; i Haraldskvadet fortalt av Torbjørn Hornkløve: «Dei freista den framdjerve, han som flugt deim lærde, herren yvi austmenn, som bur paa Utstein». Historikerne heller mot at Vestlandet var utgangspunkt for rikssamlingen av Norge, datert til 872. 

Bygningene og området har opp igjennom tidene blitt brukt allsidig og har vært både høvdingesete, kongsgård for blant annet Harald Hårfagre, kloster og herregård. Selve klosteret ble oppført rundt år 1200. Klosteret var et maktsentrum og store gardparter over hele Rogaland soknet inn til Utstein. 

Utstein har vært slektsgård siden 1700 (i slekten Frimann, Garmann, Schanche og Rettedal). Klosteret fungerte som våningshus for garden helt frem til 1933. Det er på denne historiske grunnen matproduksjonen fra Utstein Gard skjer i dag.

Matproduksjon
-------------

Gården er på 1740 mål, av dette er 400 dyrket areal. Bruket er i aktiv drift med rundt 500 vinterfôrede sau og 1400 slaktegris, inkludert utegående gris, samt 30 ammekyr. Lammene og kyrne beiter i det særegne kulturlandskapet rundt klosteret. Landskapet er preget av mange hundre års beitebruk og at folk har dyrket jorden enda lenger. Åpne flater omkranset av karakteristiske steingjerder har gitt et typisk, historisk kystlandskap.

Fredet kulturmiljø
------------------

Garden ble fredet i 1999 under kulturminneloven som Utstein kulturmiljø. Det fredede området dekker totalt et areal på om lag 2500 dekar og omfatter hele garden, Klostervågen og Fjøløysundet, samt en sone på inntil 220 meter fra land i sjøen utenfor. Formålet med fredingen var å sikre og ivareta det særpregede kulturmiljøet og beitemarkene på Utstein. Det sies i forskriften om fredringen at dette området har særlig nasjonal verdi med de kulturhistoriske, landskaps- og landbruksmessige elementene som gir området særpreg. På garden er det også et gardsutsalg i et renovert sjøhus fra 1850-1859. Sjøhuset ble nominert til EU Mies Award - en pris for samtidsarkitektur - i 2019.

Litteratur
----------

* Schanche, Eilert G.: *Utstein kloster, Livet på den gamle Slektsgården[*død lenke*]* 1973
* Rennesøy kommune, Rogaland: *Forskrift om freding av Utstein kulturmiljø*
* Utstein Kloster og Klosterøyas historie, Eldbjørg Haug m.fl. 2005.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Utstein gard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Klostergarden
* Fredningsaken
En side av en av Hua Suis bøker, trykket i 1490 ved hjelp av flyttbare metaltyper.
**Hua Sui** (kinesisk: 华燧; pinyin: *Huá Suì*, født 1439 i Wuxi i provinsen Jiangsu i Kina, død 1513) var en kinesisk høylærd og boktrykker i Wuxi under Ming-dynastiet (1368–1644). Han kom til en velstående og viden kjent slekt i området. Hua Sui er best kjent for å ha introdusert trykking ved hjelp av flyttbare gjenbrukstyper med skrifttegn av metall. Tidligere benyttet man tre (oppfunnet av Wang Zhen ca. 1300, eller keramikk, som ved slitasje gav utydelige trykk. Selve boktrykkerkunsten, uten bevegelige typer da, ble oppfunnet av Bi Sheng i 1040-årene.

Kina var egentlig ikke først ute med dette på verdensbasis - i Korea begynte man med metalltyper på 1200-tallet. Men intet tyder på at Hua Suis metode var inspirert av koreansk boktrykkerkunst.

Referanser
----------

1. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Needham, Volume 5, Part 1, 215.

Litteratur
----------

* Needham, Joseph (1986). *Science and Civilization in China: Volume 5, Part 1*. Taipei: Caves Books Ltd.
Boeing 737-400 fra Pamir Airways  Foto: Dmitriy Pichugin 
**Pamir Airways** er et privat flyselskap med hovedkontor i Kabul i Afghanistan.

Historie
--------

Pamir Airways ble grunnlagt i mai 1995 og er det første private flyselskapet i Afghanistans historie som fikk tillatelse fra det afghanske departementet for sivil luftfart til å operere i landet. Flyselskapet er oppkalt etter en av de høyeste fjellkjedene i verden; Pamirfjellene, som ligger i Afghanistan og hele Sentral-Asia. Navnet kan oversettes som «verdens tak». 

Til å begynne med opererte Pamir Airways med et Boeing 707-320 og to Antonov An-12. I Hajj-sesongene har Pamir Airways spilt en viktig rolle i å frakte afghanske pilegrimer til Saudi-Arabia. Flyselskapet fraktet 9 000 pilegrimer i 2004 og 15 000 pilegrimer i 2005. 

I april 2008 ble Pamir Airways overtatt av en gruppe fremtredende afghanske næringsdrivende. For tiden er Sherkhan Farnood styreleder for flyselskapet, og han er også president for Afghanistans internasjonale handelskammer.

Flåte
-----

Pamir Airways' flåte består av følgende fly (pr. 17. mai 2010):


**Pamir Airways' flåte**| Flytype | Antall | Flyr | Merknad |
| --- | --- | --- | --- |
| Boeing 737-200 | 2 | Mellomlang distanse | 1 parkert på TUS |
| Boeing 737-400 | 3 | Mellomdistanse | 1 opereres av East Air |
| Totalt | 5 |  |

Destinasjoner
-------------

Pr. desember 2009 opererer Pamir Airways flygninger til følgende destinasjoner:

Afghanistan
* Chaghcharan
* Farah
* Faizabad
* Herat
* **Kabul** (hovedflyplass)
* Kandahar
* Kunduz
* Zaranj
* Qala i Naw
* Maimana

India
* Delhi

Saudi-Arabia
* Jeddah
* Riyadh

De forente arabiske emirater
* Dubai

Ulykker
-------

* Den 17. mai 2010 styrtet Pamir Airways Flight 112, et Antonov An-24, i Kotal-e Salang 100 km nord for Kabul. Flyet var på vei fra Kunduz til Kabul flyplass da det plutselig forsvant fra radaren.

Referanser
----------

1. ↑  "Contact Us Arkivert 21. mai 2010 hos Wayback Machine.." Pamir Airways. Besøkt 23. september 2009.
2. ↑  Pamir Airways' flåte
3. ↑  Pamir Airways' rutetabell Arkivert 20. mai 2010 hos Wayback Machine. besøkt 9. november 2009.
4. ↑  Afghan Official: Passenger Plane Crashes
5. ↑  Afghan passenger flight reported missing
6. ↑  «Britons in Afghan aeroplane crash». *BBC News*. 17. mai 2010. Besøkt 17. mai 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pamir Airways' hjemmeside


Portal: Luftfart
**Holger Thorvald Ursin** (født 11. februar 1934 i Oslo, død 13. august 2016 i Bergen) var en norsk medisiner og professor ved Universitetet i Bergen.

Ursin ble i 1958 cand.med. fra Universitetet i Oslo. Han avla senere dr.med.-graden ved samme universitet. Fra 1967 til 1974 var Ursin dosent i nevrofysiologi ved Universitetet i Bergen. I 1974 ble han professor i fysiologisk psykologi samme sted. Han var professor ved Institutt for biologisk og medisinsk psykologi ved Det psykologiske fakultet, Universitetet i Bergen. Ursin var også forskningsleder i Uni helse.

I sitt forskningsvirke konsentrerte Ursin seg særlig om stress og mestring, belastningsplager, psykosomatikk, psykoimmunologi og psykoendokrinologi. Sammen med professor Hege R. Eriksen utviklet han kognitiv aktiveringsteori for stress (CATS).

Det kongelige hoff kunngjorde 10. desember 2008 at kongen utnevnte Ursin til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats for forskning og utdanning.»

Han var gift med forskeren Reidun Ursin.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12999811w[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nekrolog: Holger Ursin, *Aftenposten*, 15. august 2016.
3. 1 2 3  Foredragsholdere høstmøtet 2008, Norsk Kjeveortopedisk Forening.
4. ↑  Holger Ursin Arkivert 24. september 2012 hos Wayback Machine. Uni helse.
5. ↑  Holger Ursin Arkivert 14. juni 2008 hos Wayback Machine. Det psykologiske fakultet, Universitetet i Bergen.
6. ↑  «Utnevnelser til St. Olavs Orden», Kongehuset, 10. desember 2008.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Holger Ursin i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Holger Ursin i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
Tegernsee på et stikk fra 1900
**Tegernsee** er en kurby i Landkreis Miesbach i Regierungsbezirk Oberbayern i den tyske delstat Bayern.

Geografi
--------

Byen ligger på den østlige bredd av innsjøen Tegernsee i Bayerisches Oberland ved den nordlige utkant av Alpene. Hele innsjøen og øya *Ringseeinsel* i den er en del av kommunen. I nærheten ligger det 1.448 meter høye Baumgartenschneid.

Kommunikasjon
-------------

Tegernsee ligger ved B 307, som går fra Gmund am Tegernsee til Sylvenstein-Stausee. Tegernsee ligger omkring 20 km sør for Holzkirchen, 53 km fra delstatshovedstaden München, 18 km fra Bad Tölz, 15 km fra Miesbach, 44 km fra Rosenheim og 34 km fra Achenkirch ved Achensee.

Kombinasjonen av beliggenheten i en dal og kraftig trafikk i turistsesonhen kan gi vanskelige trafikkforhold.

Tegernsee er endestasjon for Tegernsee-Bahn, som hører under Bayerische Oberlandbahn, og har timedrift til München Hauptbahnhof.

Historie
--------

I 746 grunnlae Brødrene Adalbert og Ottokar Kloster Tegernsee, som inntil sekulariseringen i 1803 hørte under benediktinerordenen.

Panorama fra Tegernsee
Kloster Tegernsee

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tegernsee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Tegernsee, Germany – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ansichten vom und aus Tegernsee

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Holger Vind** (også skrevet *Wind*), (født 31. mai 1623 på gården Gundestrup, død 5. juni 1683 i København, Danmark) var en dansk-norsk embedsmann.

Holger Vind var sønn av skipssjef og senere riksadmiral og riksråd Jørgen Vind (1593–1644) og Ingeborg Holgersdatter Ulfstand (1598–1652). Han var bror av Joachim Frederik Vind (1634–1687), som var stiftamtmann i Trondhjems stiftamt fra 1673 til sin død i 1687.

Den 21. september 1656 ble Holger Vind gift med Margrethe Ovesdatter Gjedde (d. 1706), datter av riksråd og riksadmiral Ove Gjedde og Dorthe Knudsdatter Urne. Et av deres barn var Ove Holgersen Vind, som var festningskommandant i Fredrikstad.

Etter endte studier ved Sorø akademi fulgte Holger Vind i 1640 med sin far til Sverige; faren var da blitt utnevnt til dansk gesandt til det svenske hoffet. Kort tid etter ble Holger Vind en av ledsagerne til Corfitz Ulfeldt på en reise til England. I 1641 ga Holger Vind seg ut på en dannelsesreise som varte til sommeren 1645.

Han ble hoffjunker like etter hjemkomsten, og ledsaget blant annet kongen på en reise til Norge i 1646. Han var overskjenk 1648 til 1653 og hovmester hos prins Christian 1650 til 1655.

I 1653 ble han lensmann i Giske len, og 1655 til 1671 var han tilsvarende i Brunla len og amt. I 1657 ble han medlem av slottsloven i Helsingsborg, og samme år ble han guvernør i Landskrona. Han ble så krigskommissær i København i 1658.

Han fikk rang av kanselliråd i 1664 og geheimeråd i 1669. I 1671 ble Holger Vind utnevnt til ridder av Dannebrogsordenen, og i 1679 av Elefantridder.

Referanser
----------

1. 1 2   Eneveldets menn i Norge, side(r) 323[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Brunla len og lensmænd*. Kristiania: Grøndahl. 1912.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**Frederica Louise Ernst** (født i 1714, død i 1781) var en dansk forretningskvinne, plantasjeeier og slavehandler.

Liv og virke
------------

Hun var datter til en arkitekt og arvet ved sin fars død en kapital som hun satte inn i forretningsvirksomhet.

Hun giftet seg aldri. Som ugift kvinne stod hun under formynderskap under nærmeste mannlige slektning. Hun ble erklært myndig etter søknad til kongen ved 44 års alder i 1758. Hun beskrivws som fornuftig og flittig. Hun var ved tiden for sin myndighetserklæring deleier i et varehus, flere skip og en sukkerplantasje på danske Saint Croix, og var også involvert i slavehandelen.

Hun søkte i 1765 og fikk innvilget av den danske kongelige kommersmyndighet å få starte en fabrikk for rengjøring og beredning av lin og hamp. Hennes fabrikk hadde 37 hånddrevne maskiner og var en innovasjon i datidens Danmark. Hun var i en tid meget fremgangsrik, noe man ser ut av skattelistene for 1771. Deretter havnet imidlertid virksomheten i vanskeligheter, hun mislyktes i 1772 med å tilbakekalle sine utlån, og hennes penger var bundet opp i Vestindien. Hun skal ha hatt svært lite penger igjen ved sin død i 1781, skjønt synes ikke å ha levd i fattigdom ved sin død.

Som kvinnelig storforretningsdriver tilhørte hun en minoritet i Danmark i sin samtid, men også innen denne minoritet tilhørte hon en minoritet ettersom hun til fra nesten samtlige øvrige kvinner i samme stilling ikke var enke, men en ugift kvinne som hadde fått dispens til å bli myndighetserklært og bedrive forretningsvirksomhet.

Referanser
----------

1. ↑  Gold, Carol, 1942- (2018). *Women in business in early modern Copenhagen : 1740-1835*. Museum Tusculanum. ISBN 978-87-635-4597-6. OCLC 1038577313.
**Ehmedê Xanî** (eller **Ahmad Khani**) (født 1650, død 1707) var en kurdisk forfatter, poet og filosof. Han ble født inn i Khanistammen i Hakkariprovinsen i dagens Tyrkia. Han flyttet etterhvert til Bayezid i Ritkanprovinsen og bosatte seg der. Senere startet han med undervisning i kurdisk på grunnivå. Khani snakket kurdisk, arabisk og persisk flytende. Han skrev en arabisk-kurdisk ordliste, «Nûbihara Biçûkan» (Barnas vår) i 1683 for å hjelpe barna i språkopplæringen.

Hans viktigste verk er den klassiske kurdiske kjærlighetshistorien *Mem og Zin*(*Mem û Zin*) fra 1692. Den regnes[*av hvem?*] som et svært viktig verk i kurdiske litteratur. Han antas å være den første kurder som har tatt opp kurdisk uavhengighet. I *Mem û Zin* finnes et langt dikt som omhandler denne tematikken. Han tegnet også et bilde av det kurdiske livet i det 17. århundre i sine verker.

I arbeidene hans står kurdisk patriotisme og den kurdiske virkeligheten sentralt. Hans nasjonalistiske interesser og bevissthet var uvanlig for hans tid, og forut for fremveksten av nasjonalismen i Europa. Midtøsten var preget av religiøse konflikter der man heller identifiserte seg selv som kristne og muslimer enn på gjennom etnisk opprinnelse, Xanîs forslag var et selvstendig Kurdistan. Hans andre arbeider inkluderer en bok kalt *Eqîdeya Imane* (Troens vei) som inneholder både dikt og prosa.

Referanser
----------

1. 1 2   MAK, oppført som Ehmede Xane, PLWABN-ID 9810654567005606[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Ahmede\_Khani[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Open Library, oppført som Ehmedê Xanî, Open Library-ID OL6135902A, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ahmad Khani – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Ahmad Khani*, Kurdish Academy of Language KAL
* F. Shakely. «Aḥmad-E Ḵāni» i Encyclopædia Iranica

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
***Irma 1000*** er et norsk humorprogram av og med Kari Slaatsveen og Barbara Jahn som gikk på NRK Radio fra 1993 til 1995. Programmet kan best beskrives som et talkshow med humoristiske hverdagsbetraktninger. I tillegg inneholdt det faste innslag med ulike figurer fremført av Finn Bjelke, Egil Birkeland og Espen Thoresen. Hvert program startet med en låt av The Beatles. Programmet ble sendt på den nystartede kanalen P3. Det gikk alle hverdager de to første årene, mens det i siste sesong kun gikk mandager, onsdager og fredager. Programmet hadde en varighet på to timer og ble sendt på formiddager. Innspill og forslag fra publikum kom i form av brev og fakser. Finn Bjelke var produsent.

*IRMA 1000* var blant de mest populære programmene på P3. Det oppnådde kultstatus på 90-tallet.

I 1995 hadde de en sending fra en FN-leir i Libanon.

Første sending med *Irma 1000* gikk på P3 den 3. september 1993. Siste sending gikk 31. desember 1995.

Innslag
-------

Standupkomikeren Jonas Rønning deltok det første året med serien «Jonas snakker med gamle damer!».

Aase Cathrine Myrtveit hadde en fast spalte der hun spilte en dame som trodde hun var prinsesse.

Egil Birkeland sto bak stemmene til blant annet karakterene Jimmy Hendriksen i korttidsminneforeningen K.O.R.T, den sangglade, men umusikalske lektor Elvis Pressberg, den onde veterinæren Basse Spanielsen som ikke likte folk eller dyr, hans bror Bror Spanielsen, etterforsker ved Bagatellavsnittet, Oslo Politikammer, og teltprest Kvisthus.

Espen Thoresen hadde den faste spalten «Innmari guffent».

Finn Bjelke hadde flere skikkelser som gikk igjen i programmet. Hverdagshelten var en - en litt stakkarslig mann med et nytt, sykt navn hver gang. Han var dessuten Ken i Barbie og Ken, og ikke minst den legendariske Trond Pettersen - også kjent som Trond Pet. Mannen som spiller trompet uten å ha trompet!

*Irma 1000* serverte også hørespillet «Aorta», en absurd serie der overlege Hege Renne og sykepleier Lege Halvorsen ved øre-nese-hals-avdelingen på St. Annes Hospital hadde hovedrollene, og figurer som blant andre Hannibal Overlysveggen og Konrad Kentauren dukket opp.

Annet
-----

I 1995 gav de ut en samle-CD med sketsjer og musikk fra programmet, kalt «Irma 1000: Ikke akkurat hudfargede knestrømper».

Kjenningsvignetten til programmet var en gjenskapning av Arne Bendiksens «Alle venter på sommer» med Elisabeth Granneman. I *Irma1000* ble den fremført av Jorild Eiksund og komponert av Jan Kranmo.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  «p3.no » – Gutter, Irma 1000 er her!». *p3.no*. 10. mars 2011. Besøkt 9. januar 2019.
2. 1 2 3  «IRMA 1000 Web». *web.archive.org*. 9. februar 1999. Arkivert fra originalen 9. februar 1999. Besøkt 9. januar 2019.
3. 1 2  Husøy, Solveig (29. juni 2013). «Radio-minner gjennom 80 år». *NRK*. Besøkt 9. januar 2019.
4. ↑  Raade, Katrine (29. juni 2007). «IRMA 1000 på nett og som podkast!». *NRK*. Besøkt 9. januar 2019.
5. 1 2  NRK (14. mai 2002). «Historien om Herreavdelingen». *NRK*. Besøkt 9. januar 2019.
6. ↑  «Kari & Barbara - Irma 1000 - Ikke Akkurat Hudfargede Knestrømper». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 9. januar 2019.
**Volcan Arenal nasjonalpark** er en nasjonalpark i provinsene Guanacaste og Alajuela i Costa Rica. Den ble etablert i 1991 og omfatter et areal på 12 080 hektar omkring den aktive vulkanen Arenal. Verneområdet går opp til 1 755 meters høyde. Det omfatter tåkeskog og regnskog.

Nasjonalparken ligger på grensa mellom provinsene Guanacaste og Alajuela. I den førstnevnte ligger den i distriktet Tronadora i kantonen Tilarán, mens den i sistnevnte er en del av distriktet La Fortuna i kantonen San Carlos. Arenalsjøen er ikke en del av nasjonalparken.

Se også
-------

* Liste over nasjonalparker i Costa Rica

Referanser
----------

1. ↑  «Arenal Volcano National Park», Costa Rica National Parks.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arenal Volcano National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Volcán Arenal nasjonalpark hos SINAC
* Volcán Arenal nasjonalpark hos Costa Rica Infolink

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Et tilfelle av svettekjertelbetennelse.
**Svettekjertelbetennelse** eller **hidradenitis suppurativa** (**HS**) er en kronisk og ofte smertefull immunologisk hudsykdom som kjennetegnes av inflammasjon (betennelse) i huden, oftest i armhulen eller lysken. I de betente områdene oppstår det ofte kviser, byller og sår. Betennelsen forekommer oftest i områder hvor det finnes svetterkjertler av typen apokrine kjertler, samt under brystene, på ballene og på insidan av låret hvor hud gnis mot hud.

Svettekjertelbetennelse er en inflammatorisk sykdom, hvilket innebærer at sykdommen er assosiert med avvik i immunforsvaret. De eksakte årsakene til at svettekjertelbetennelse oppstår er ikke kjent, men nyere forskning kan tyde på at immunologiske avvik eller strukturelle avvik i hårsekkene kan bidra til at sykdommen utvikles. Det er ukjent hvor mange som har svettekjertelbetennelse, men det er anslått at 1 % av befolkningen har sykdommen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Svettekjertelbetennelse på NHI.no
**Irma Ingertha Gram** (født Schram 21. desember 1873 i Christiania, død 22. november 1945 i Oslo) var en norsk kulturhistoriker, forfatter og genealog.

Familie
-------

Irma Ingertha Gram var datter av Thomas Andreas Schram (1835–1890) og Mathilde Just (1850–1901). Hun var søster av forretningsmannen Jacob Schram og legen Thomas Schram, og dermed svigerinne av forfatter og oversetter Constance Wiel Schram (1890-1955). Hun ble 13. september 1907 gift i Kristiania med lege og embedsmann Harald Mathias «Mads» Gram (1875-1929) av slekten Gram, sønn av Jens Gram og dattersønn av historikeren P. A. Munch. Hun var mor til advokat Peder «Per» Gram, som ble gift med alpinisten Johanne «Hannemor» Dybwad (1918-2011), sønnedatter av skuespiller Johanne Dybwad (1867–1950) og forlegger Vilhelm Dybwad (1863–1950).

Liv og virke
------------

Irma Ingertha Gram var i perioden 1903-1907 ansatt som assistent ved Norsk Folkemuseum. Fra 1921 var hun styremedlem i *Kristiania Læseforening for Kvinder*.

Hennes forfatterskap konsentrerte seg for det meste til 1920-årene, da hun skrev flere kulturhistoriske bøker og biografier.

Bibliografi
-----------

* 1921: *De gamle kniplingers historie*, Aschehoug
* 1924: *Dronning Christina av Sverige*, Aschehoug
* 1925: *Frants den første og hans hof*, Aschehoug
* 1927: *Catharina av Medici*, Aschehoug
* 1929: *Litt om skikk og bruk før og nu*, Aschehoug
* 1931: *Paris for første gang*, Aschehoug
* 1945: *Slektsminner – den norske gren av familien Schram*, trykket i 1979

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Aschehoug. 1929. s. 546.
2. ↑  *Hvem er hvem?*. Kunnskapsforl. 1934. s. 167.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 83. ISBN 8257900109.

Eksterne lenker
---------------

* Store norske leksikon: Irma Ingertha Gram, besøkt 21/2 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
Denne artikkelen omhandler stiftelsen.  For språket, se Volapük.
**Volapük** er et ikke-kommersielt litteratur- og kulturforum grunnlagt sommeren 1990. Det er en upolitisk og idealistisk stiftelse som har som hovedformål å hjelpe frem kunstnere og kunst- og kulturprosjekter innen alle uttrykksformer.

Kort historikk
--------------

Volapük har arrangert en rekke festivaler innen teater, litteratur og musikk. Faste månedlige multikulturelle arrangementer og konserter, i tillegg til bl.a. skrivekurs og antologiutgivelser. Volapük har hatt samarbeid med flere større norske og nordiske kunstorganisasjoner, drevet utstrakt kulturformidling og gjennomført en rekke utvekslingsprosjekter internasjonalt og i Norge.

Filmfestivalen «Den tredje vei»
-------------------------------

I 1998 startet Volapük kortfilmfestivalen *Den Tredje Vei*. Festivalen arrangeres årlig. Det deles ut priser for kategoriene beste film uansett genre, beste eksperimentelle film, beste mainstream film og beste trashfilm. Prisene utdeles av en uavhengig profesjonell jury. Dette er Oslos eneste undergrunnsfilmfestival.

Antologi
--------

Volapük har utgitt to debutantantologier – *Stemmer i ett hus* I og II- i samarbeid med Aschehoug forlag, mai 1993 og mai 1996. Redaktør var forfatteren Øystein Wingaard Wolf. Bøkene er å finne på alle landets biblioteker.

Eksterne lenker
---------------

* Volapüks offisielle hjemmeside
* Intervju med daglig leder Hans Broch Nielsen
**Voksenkollen** er den øverste delen av Voksenåsen, 502,4 meter over havet, i Oslo. Den inngår i de høydedrag som skaper Oslos grønne profil og har en silhuett som er synlig både mot nord-vest fra Oslo og mot nord-øst fra Bærum og Sørkedalen. Hele åsen faller i bratte skråninger ned mot byen i sør, mot Sørkedalen i vest og Skådalen i øst. Mot nord grenser Voksenåsen mot den høyereliggende Tryvannshøyden. 

Klimaet er mer temperert enn nede i Oslo, og dette setter sitt preg på vegetasjonen. På Voksenkollen finner man den siste rest av bynær gammelskog på vestsiden av Oslo, Orreskogen. 

Voksenkollen er et viktig ankomststed for alle brukere av Nordmarka via Holmenkollveien og Voksenkollveien og med Holmenkollbanens stasjon Voksenkollen. Store deler av området er regulert til institusjonsbruk i henhold til Holmenkollvedtektene for å bevare skog og naturmiljø. De gamle stiene i Orreskogen og på Voksenkollen ble anlagt som spaserveier i forbindelse med byggingen av sanatoriene og hotellene i området på slutten av 1800-tallet. Her samlet flere av landets fremste kulturpersonligheter krefter og inspirasjon, blant annet Edvard Grieg. «*Jeg har vandret omkring i denne Labyrint af Stier i de store Skoge uden at møde andet end Årfugl og Røj.*». (Verdens Gang 12. januar 1901). 

I dag går det blåmerket sti mellom Frognerseteren og Holmenkollbakken over Voksenkollen. Langs stien er det god utsikt mot sør og vest fra Kragstøtten. 

Området er fortsatt preget av institusjoner med store naturtomter. På toppen mot øst ligger Voksenåsen Kultur- og konferansehotell som er Norges nasjonalgave til Sverige som takk for hjelpen under andre verdenskrig. Mot vest ligger Lysebu som er Norges nasjonalgave til Danmark som takk for hjelpen under andre verdenskrig. Mot sør-vest ligger Legeforeningens konferansesenter Soria Moria. Mot syd ligger Kongsseteren, som er Kongeparets private eiendom.

Utsikt fra Voksenkollen
Til tross for Holmenkollvedtektene har det i de siste årene skjedd en omfattende boligutbygging og urbanisering i området. Soria Moria har gjennomført boligutbygging på den øvre del av sin eiendom, Voksenkollveien 80-88, med 41 bloligenheter. Videre er Fuglemyra omgjort til boligområde med 20 boligenheter, på oversiden av Lillevannsveien er det bygget 31 og 27 enheter og Orreskogens borettslag er utbygd ved den nedre del av skogen. Det som er igjen av den gamle Orreskogen i dag er innskrenket til området mellom Soria Moria og Lysebu, på toppen av berget ned mot Sørkedalen.

Se også
-------

* Voksenkoll-ulykken

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Svevehettefly** (*Cucullia lucifuga*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Sogn og Fjordane i Norge.

Utseende
--------

Larve
Et ganske stort (vingespenn 44–48 mm), grått nattfly. Kroppen er spoleformet. Forvingen er lysgrå med en del smale, mørke og lyse lengdestreker, særlig markert er en svart strek som går mot ytterkanten nær bakhjørnet. Bakvingen er grå. Larven er svartbrun med tre brede, hvitgule, gule eller oransje lengdestriper.

Levevis
-------

Arten finnes i lysninger i skogen, i den sørlige delen av utbredelsesområdet mest i høyereliggende områder. Larvene lever på sveve (*Hieracium* spp.) og dylle (*Sonchus* spp.). De voksne sommerfuglene flyr i mai–juli, mest tidlig på sommeren. Arten overvintrer som puppe.

Utbredelse
----------

Arten forekommer i Mellom- og Nord-Europa og videre østover til Japan. I Sør-Europa forekommer den noen få steder i fjellet. I Norge er den ikke vanlig, men den forekommer her og der på Sørlandet, Østlandet og i indre fjordstrøk på Vestlandet.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Svevehettefly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *svevehettefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *svevehettefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *svevehettefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *svevehettefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *svevehettefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *svevehettefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cucullia lucifuga* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Ved en **transplantasjon** overfører man vev eller organer, et *transplantat*, fra samme (autotransplantasjon), eller et annet, individ. Normalt skjer dette fra/til individ av samme art (allotransplantasjon), men det er også mulig å overføre enkelte typer vev fra/til ulike arter (xenotransplantasjon). Det er også teknisk mulig å overføre hele organer på tvers av artene, for eksempel et hjerte fra en gris til et menneske, men et slikt organ vil raskt avstøtes på grunn av sterke immunologiske mekanismer.

Problemfylt
-----------

Når vev fra en kropp møter vev fra en annen kropp, vil kroppen reagere ved at de hvite blodcellene angriper det fremmede vevet. I tillegg produseres det antistoffer mot det nye vevet, på samme måte som ved en infeksjon. Kroppen prøver med andre ord å avstøte det nye vevet, ettersom det for kroppen oppfattes som et fremmedelement (og «farlig»). Dette kan skje begge veier; både kroppen det blir transplantert *til*, og vev som blir transplantert *fra* en annen kropp, kan produsere antistoffer.

Resultatet av dette kalles «avstøting», og kan i de verste tilfellene (avhengig av hva som transplanteres) være dødelig for det individet som mottar transplantatet. Ved hjelp av medisin som «demper» immunforsvaret, *immunosuppresiva*, kan man forhindre eller hemme denne immunologiske reaksjonen.

Typer transplantasjon
---------------------

De vanligste formene for transplantasjon er blodoverføring, hudoverføring (som regel fra/til samme person, for eksempel ved brannskade), og transplantasjon av beinvev. Det meste kan imidlertid transplanteres, blant annet:

* Blodårer
* Lever (en av de vanskeligste)
* Lunger
* Hender og føtter
* Hjerter
* Hornhinner
* Nyrer
* Bukspyttkjertel (Pancreas)
* Hårtransplantasjon
* Øyceller

Eksterne lenker
---------------

* Landsforeningen for Nyrepasienter og Transplanterte
* Foreningen for hjerte lunge-transplanterte (FHLT)
* FHLT Blog
* Stiftelsen Organdonasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Transportarbeid** er et mål for hvor mye person- eller godstransport som utføres av et transportmiddel eller ved et transportsystem (i motsetning til trafikkarbeid som refererer til forflytningen av selve kjøretøyene). Transportarbeidet er et produkt av antall passasjerer (eller antall tonn gods) og gjennomsnittlig reiselengde.

Transportarbeid måles i enhetene personkilometer eller passasjerkilometer (begge forkortet pkm) for persontransport, eller eventuelt tonnkilometer (tkm) for godstransport. For privatbiler vil person-km eksakt tilsvare passasjer-km; mens i yrkestrafikk medregnes ikke føreren og eventuelt annet personale ombord.

Eksempler
---------

### Persontransportarbeid

Utdypende artikkel: Personkilometer

Hvis 100 biler med gjennomsnittlig 1,3 personer i hver (som omtrent tilsvarer gjennomsnittsbelegg i rushtid) kjører mellom Fredrikstad og Oslo (100 km), utføres et persontransportarbeid på:

* 100 × 1,3 p × 100 km = 13 000 pkm

Et tog med 200 passasjerer på samme strekning utfører et transportarbeid på:

* 1 × 200 p × 100 km = 20 000 pkm

I dette eksempelet er avstanden lik, og ettersom toget i dette eksempelet frakter flere personer enn de 100 bilene til sammen har toget altså høyere antall personkilometer.

### Godstransportarbeid

Utdypende artikkel: Tonnkilometer

Dersom et halvfullt tog på 10 000 tonn kjører en distanse på 100 km 2 ganger vil det utføre et godstransportarbeid på:

* 10 000 t × 200 km × 2 = 4 000 000 tkm

Dersom et fullt tog på 15 000 tonn kjører en distanse på 100 km 1 gang vil det utføre et godstransportarbeid på:

* 15 000 t × 200 km × 1 = 3 000 000 tkm

I dette hypotetiske eksempelet måtte det halvfulle toget kjøre to ganger, og egenvekten på toget utgjorde en så stor del i forhold til nyttelasten at det lønte seg å kjøre ett fullt tog én gang når man måler i transportarbeid.

Bruk
----

Ved sammenligning av energiforbruk, forurensninger og så videre fra transport brukes vanligvis forbruket eller belastningen i forhold til transportarbeidet som målestokk.

Sammenlignet med traffikkarbeid
-------------------------------

Transportarbeid må ikke forveksles med «trafikkarbeid» som måles i kjøretøykilometer (antall kjøretøy ganget med hvor langt det enkelte kjøretøyet kjører, se arbeid (fysikk)). Trafikkarbeid tar altså hensyn til forflytningen av selve kjøretøyene, mens transportarbeid tar hensyn til personer eller gods.

Se også
-------

* Nyttelast
* Egenlast

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. juni 2011. Besøkt 14. august 2010.
**Transportation Distinguished Service Medal** er en militær fortjenstmedalje fra USA innført 7. desember 1992 av president George H.W. Bush. Medaljen ble tildelt personell i USAs kystvakt for usedvanlig fortjenstfull innsats i ansvarsfull stilling tilknyttet USAs Transportdepartementet.

Forholdet til andre utmerkelser
-------------------------------

Transportation Distinguished Service Medal tilhører en gruppe av fortjenstmedaljer som i utmerkelsessystemet i USAs forsvar rangerer etter den høyeste felles utmerkelse for heltemot, Medal of Honor, og de enkelte forsvarsgreners fremste utmerkelser for heltemot, Air Force Cross (luftforsvaret), Navy Cross (sjøforsvaret) og Distinguished Service Cross (hæren).

I gruppen av fortjenstmedaljer som følger etter disse utmerkelsene, kommer forsvarets fellesutmerkelse Defense Distinguished Service Medal først og deretter forsvarsgrenenes fortjenstmedaljer, inkludert kystvaktens Coast Guard Distinguished Service Medal, hærens Army Distinguished Service Medal, sjøforsvarets Navy Distinguished Service Medal og luftforsvarets Air Force Distinguished Service Medal. Transportation Distinguished Service Medal tilhører samme gruppe. Medaljen ble i 2003 erstattet av Homeland Security Distinguished Service Medal.

Utforming
---------

Transportation Distinguished Service Medal er i gull og bærer på advers Transportdepartementets segl i farger lagt på korslagte ankre i gull. Motivet er omgitt av en laurbærkrans i grønn emalje. Over medaljen er det plassert et element utformet som luemerket til offiserer i USAs kystvakt. På revers står innskriften «AWARDED TO» over et felt med plass til mottagerens navn og under dette «FOR EXTRAORDINARY MERITORIOUS SERVICE». Rundt dette står innskriften «UNITED STATES DEPARTMENT OF TRANSPORTATION» i en bue. Medaljen er utformet av Nadine Russell ved Institute of Heraldry.

Medaljebåndet er blått med smale hvite kantstriper i røde striper satt litt inn fra kanten. Gjentatte tildelinger til samme person markeres med stjerner gull på båndet.

Tildeling
---------

Transportation Distinguished Service Medal ble tildelt 
ledende offiserer i USAs kystvakt for usedvanlig fortjenstfull innsats i ansvarsfull stilling i tjeneste for USAs Transportdepartementet eller i tilknytning til oppgaver utført for USAs transportminister. Etter at kystvakten ble overført fra Transportdepartementet til Sikkerhetsdepartementet er medaljen erstattet av Homeland Security Distinguished Service Medal og tildeles ikke lenger kystvaktpersonell.

Kilder
------

* Frank Foster og Lawrence Borts: *Military Medals of the United States*, Fountain Inn: MOA Press, 2010, s. 38 og 92
**Bugandakongenes graver** (også kalt **Kasubi Tombs**) er et verdensarvområde i Kampala i Uganda. Buganda er et av landets tradisjonelle kongedømmer bestående av 52 klaner av *Baganda*-folket. 

Bugandarikets flagg
Gravminnet ble bygget som bolig for kong *Mutesa I* i 1882, på tomten etter et palass fra 1820. Det ble omgjort til et gravsted ved kongens død i 1884. Det ligger i et 30 hektar stort landbruksområde som dyrkes med tradisjonelle metoder. I sentrum av området ligger gravminnet på et høydedrag. *Kasubi Hill* ligger 5 km fra sentrum av Kampala by.

Hovedbygningen *Muzibu Azaala Mpanga*, som nå rommer gravene til fire *Kabaka* (*konger*), er bygget i en arkitektonisk tradisjon som strekker seg tilbake til 1200-tallet; bygget med leire, tre og med stråtekket tak. Hovedbygningen er det største, eldste og beste eksempelet på Bagandafolkets tradisjonelle byggekunst. Huset har en ytre diameter på 31 m, og en indre høyde på 7,5 m. Stråtaket går ned til bakken på alle sider. Hovedbygningen er omgitt av et dobbelt gjerde og 10 andre bygninger. 

Gravminnet er en sentral og viktig helligdom for Bagandafolket, med sin historiske betydning og rolle i folkets åndetro/forfedrekult. Flere seremonier finner sted her, blant annet nymåneseremonien og konsultasjoner med åndene. Mange av seremoniene foregår imidlertid inne i huset, usynlig for besøkende.

I begrunnelsen for gravminnets verdensarv-status pekes det også på *Mutesa I*s sentrale rolle i kongerikets historie. 

Mutesas forgjenger *Suna II* er begravet i et tilsvarende hus kalt *Wamala* et annet sted i regionen. 

16. mars 2010 ble Bugandakongenes graver ødelagt av brann.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kasubi Tombs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
**Skytterfisker** er en fiskefamilie (**Toxotidae**) som er kjent for å jakte på insekter og andre smådyr ved å skyte på dem med vann. Familien har bare syv arter, alle i slekten ***Toxotes***.
De finnes fra India til Filippinene, Australia og Polynesia.

*Toxotes blythii*
*Toxotes chatareus*

Utseende
--------

Disse fiskene har en høy kropp, som er flattrykt fra sidene. Ryggfinna sitter langt bak, og ryggen danner en rett linje fra ryggfinne til munn. Munnen kan skytes fram, og underkjeven stikker ut. Fiskene er som regel små, men *Toxotes chatareus* kan bli 40 cm.

Adferd
------

Skytterfisker er bemerkelsesverdig treffsikre; voksne fisker treffer nesten alltid blink på første skudd. De kan fange insekter som sitter nesten to meter høyt. Dette skyldes delvis godt utviklet syn, men også evnen de har til å kompensere for refraksjonen som oppstår når lys går fra luft til vann. Dette gjør de ved å svømme rett under byttet der forvrengingen er minst. 

Når et bytte er oppdaget, stikker skytefisken snutespissen opp av vannet og sprøyter en vannstråle på offeret. Fisken gjør dette ved hjelp av en grop den har i ganen. Den presser tunga mot denne gropa, og lager en smal kanal. Så lukker den gjellelokkene, og presser en kraftig vannstråle gjennom kanalen.

Vannstrålen som blir produsert på denne måten, kan bli to til tre meter lang, men fiskene klarer ikke å treffe byttet nøyaktig på lengre hold enn 1 til 1,5 m. Hvis det første skuddet ikke slår byttet i vannet, fortsetter skytefisken å prøve. Unge skytefisker begynner å skyte når de er omtrent 2,5 cm lange, men de er unøyaktige i begynnelsen, og må lære ved erfaring.

Skytterfiskene foretrekker å hoppe opp av vannet, og fange insekter med munnen, dersom det er mulig.

Økonomisk betydning
-------------------

Det foregår fiske på flere av artene.
Noen av de mindre artene er populære akvariefisker.

Arter
-----

* *Toxotes blythii*
* *Toxotes chatareus*
* Skytterfisk (*Toxotes jaculatrix*)
* *Toxotes kimberleyensis*
* *Toxotes lorentzi*
* Småskjellet skytterfisk (*Toxotes microlepis*)
* *Toxotes oligolepis*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Skytterfisker* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Skytterfisker* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Skytterfisker* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Skytterfisker* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Skytterfisker* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Toxotes* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Toxotes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Family Toxotidae - Archerfishes - FishBase
* Guide to the Mangroves of Singapore: Archerfish
* Information and Photos on Archerfish Arkivert 24. september 2019 hos Wayback Machine.