recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bodin kirke Foto: Lars Røed Hansen 
**Bodin** er en tidligere kommune i Salten i Nordland.

I 1938 ble en del av Bodin kommune med 559 innbyggere slått sammen med Bodø kommune. En ny del av Bodin, med 1303 innbyggere, ble slått sammen med Bodø 1. januar 1959. 1. januar 1963 ble Vågan, Naurstad og Holand, en del av Skjerstad kommune med 224 innbyggere, slått sammen med Bodin.

1. januar 1964 ble størstedelen av Kjerringøy kommune og Øyjordområdet i Sørfold slått sammen med Bodin. Ved sammenslåingen hadde Bodin kommune 11 346 innbyggere.

1. januar 1968 ble Bodin kommune slått sammen med bykommunen Bodø. Ved denne sammenslåingen hadde Bodin kommune 13 323 innbyggere.

Kjente personer fra Bodin
-------------------------

* Eilert Adelsteen Normann, (1848–1918), maler.
* Reidar Carlsen (1908–1987), stortingsrepresentant (Ap) 1945-1961, statsråd, direktør for Distriktenes Utbyggingsfond 1962-1978
* Carl Johan Eliassen (1927–1973), rådmann i Bodin kommune, 1963-1967 finansrådmann i Bodø
* Louise Engen (1873–1947), fotograf, politiker og kvinnesakskvinne.

Se også
-------

* Liste over Bodins ordførere
* Kommunestyrevalg i Bodin 1898-1963
* Bodin kirke
* Bodin Leir
* Heggmoen kraftverk (tidligere Bodin kraftverk)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bodin i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Georg Lindenskov Samuelsen** (født 8. januar 1910 i Tórshavn, død 17. februar 1997 samme sted) var en færøysk redaktør.

Han var sønn av sysselmann Andrass Samuelsen og hustru Beate Emilie Lindenskov. Faren var en ledende politiker i Sambandsflokkurin i første halvdel av 1900-tallet. Også Georgs bror, sakfører Trygvi Samuelsen, ble formann i Sambandsflokkurin. Han giftet seg i 1937 med Rachel Fonsdal, datter av havnefogd Johannes Fonsdal og hustru Lisbeth Hansen i Vestmanna. Georg og Rachel Samuelsen fikk døtrene Lisbeth (gift Petersen) og Beate L. Samuelsen.

Han begynte selv som redaktør i Sambandsflokkurins presseorgan *Dimmalætting* i 1936, 26 år gammel, og satt i stillingen frem til han avgikk med alderspensjon i 1981. Han var også korrespondent for Associated Press, Danmarks Radio og *Berlingske Tidende*.

Han var med i amatørteaterlaget Havnar Sjónleikarfelag og satt som styreformann ved teaterbygningen Sjónleikarhúsið i Tórshavn 1952–1967. Han bidrog i en rekke hørespill i Útvarp Føroya gjennom årene, utgav en diktsamling, og oversatte mange skuespill og hørespill til færøysk.

Samuelsen var varamann til Lagtinget fra Eysturoy, den samme kretsen som hans far hadde vært valgt fra, i perioden 1954–1958. Han møtte hele perioden for Johan Poulsen, som var folketingsmann. Samuelsen engasjerte seg særlig i sosialpolitiske saker. Han hadde flere offentlige verv, så som styreformann i fondet for arbeidsuføre fiskere på Færøyene, medlem av Færøyenes ulykkesforsikringsråd og formann i kringkastningsrådet for Útvarp Føroya.

Han ble utnevnt til æresmedlem av Sambandsflokkurin i 1970.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  *Kraks Blå Bog 1974. 7545 nulevende danske mænd og kvinders biografier* **(dansk)**. København: Kraks Forlag. 1974.
2. ↑  Hoydal, Gunnar (2003). «Lisbeth Petersen (1939–)». *Dansk Kvindebiografisk Leksikon* **(dansk)**. kvinfo.dk. Besøkt 13. februar 2019.
3. 1 2 3  Samuelsen, Beate L. (21. februar 1997). «Minningarorð um Georg L. Samuelsen». *Dimmalætting* **(færøysk)**: 2.
4. 1 2  Dahl, Árni. «Georg Lindenskov Samuelsen (1910–1997)» **(færøysk)**. snar.fo. Besøkt 13. februar 2019.
5. ↑  Olsen, Jógvan I. (27. februar 1997). «Minningarorð um Georg Lindenskov Samuelsen». *Dimmalætting* **(færøysk)**: 2.

Portaler: Litteratur | Færøyene
LVA holder øvelse i Bodin leir. Øvelsens navn er "Tann Grisne". 1962
**Bodin leir** er en militærleir i Bodø.

Den er en liten satellitt av en militærleir, underlagt Forsvarets operative hovedkvarter. Leiren er litt over 50 år gammel, og har blant annet huset følgende avdelinger:

Avdelinger
----------

### Kompani Bodø

En panservognavdeling for nærforsvar av Bodø hovedflystasjon. Nedlagt i mai 1992. De gamle treningsområdene til panservognene er nå et fullt utbygd boligfelt.
Kompani Bodø var et infanterikompani fra SHLF/IR 14. Det var også en stridsvogntropp forlagt i Bodin Leir.

### Basesett 2

Luftforsvarets treningsavdeling for mannskaper til å understøtte hovedoppdraget:

* Sanitet.
* Vakthold og sikring.
* ABC-vern.
* Hundetjenesten.
* Kommandoplass og samband
* EOD / mineryddingstjenesten.

Avdelingen ble i 2007 flyttet til Rygge flystasjon.

### Luftvernartilleribataljonen Bodø

LvaBn Bodø har hatt forskjellige navn gjennom tidene, men oppgaven har stort sett vært det samme: Oppsetting av operative Luftvern-enheter. Avdelingen er pr nå eneste bruker av Bodin Leir. Mange våpensystemer har kommet og gått, pr. nå er det bare NASAMS II som gjenstår.

Luftvern har per 25.06.14 avviklet sin drift ved Bodin Leir. Alt av Luftverkomponenter blir flyttet ned til Ørland. Og Luftvernet vil bli driftet ved Ørland Hovedflystasjon. 

### Forsvarets operative hovedkvarter

Bodin leir huser blant annet soldater inne til førstegangstjeneste ved Forsvarets operative hovedkvarter (FOH)
**Magar** er navnet på en nasjonalitet i Nepal.

Språk
-----

Magar-folket snakker flere forskjellige nærbeslekta tibeto-burmesiske språk som hører til *bhoiya*-gruppa (beslekta med tibetansk). Språklig er de beslekta med flere andre folkegrupper i de sentrale og østlige *ås-områdene* i Nepal, som gurung, tamang, newar og kirat.

I Nepal regnes de til janjati, det vil si nasjonaliteter/minoriteter som ikke hører til det hinduiske kastesystemet.

Hjemland
--------

Magarene bor i distriktene Palpa, Tanahu, Myagdi, Pyuthan og Rolpa. De finnes også i Arghakhanchi, Syangja, Parbat, Baglung, Dolpa, Surkhet, Sindhuli, Udayapur og andre distrikter.

Det tradisjonelle hjemlandet sitt kaller de Magarant.

**Kham Magar** er ei undergruppe av magar-folket som bor i de høytliggende og uveisomme ås-distriktene Rukum, Salyan, Rolpa og Pyuthan, *Rapti sone*, *Midtvestlige region*. Språklig og religiøst skiller de seg fra andre magar-grupper, bl.a. har religionen deres sterke innslag av shamanisme. De mener at deres områder er magar-folkets opprinnelige hjemland, som de andre magar-gruppene har utvandra fra.

Antall, religion
----------------

I Nepals folketelling i 2001 oppga 1 622 421 people at de var magar. Denne gruppa utgjorde 7.14% av Nepals befolkning. Et mindretall, 770 116, oppga at de hadde magar-språk som morsmål.

74.60% oppga at de var hinduer, 24.47% at de var buddhister. Som nevnt ovafor fins det innslag av shamanisme blant magarene. Det kan også gjelde utøvere som i folketellinga regnes som hinduer eller buddhister.

Viktig rolle i Nepals kriger
----------------------------

Magar-soldater var den største gruppa innafor Prithvi Narayan Shah av Gorkhas hær, da han gjennom langvarige erobringstokt på 1700-tallet skapte grunnlaget for den moderne staten Nepal.

Etter 1816 blei også magarer den største enkeltgruppa blant gurkha-soldatene som gikk i engelsk og seinere annen utenlandsk tjeneste. Inntekter fra gurkha-soldater har seinere spilt en svært viktig rolle i magar-områdenes økonomi.

Opprøret som førte til Nepals borgerkrig 1996 - 2006 starta i *Rolpha* og nabodistriktene *Rukum* og *Jajarkot*. Rolpa er fattig, veiløst og svært lite moderne utvikla, med ei befolkning som er anslått til 80% magar. I Rukum skal magarer også være i flertall, og i Jajarkot er de et stort mindretall. Fra starten av var magarer et flertall innafor NKP(Maobadi)s opprørshær.

19. januar 2004 oppretta opprørerne *Det Sjølstyrte området Magarant* med *Santosh Budha Magar* som statsminister. Dette skjedde foran et møte på 75 000 i landsbyen *Tawang*, et berømt feste for kommunisme helt sida 1950-tallet, i kham-magar-området i Rolpa. Området eksisterte fram til NKP(M) gikk inn i regjeringa etter fredsslutninga våren 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Cesàro-summering** er i matematisk analyse en alternativ måte å gi en sum til en uendelig rekke. Hvis rekken konvergerer på vanlig måte mot en sum *A*, er den også Cesàro-summabel og har Cesàro-summen *A*. Det viktige med Cesàro-summering er at en rekke som divergerer allikevel kan ha en veldefinert Cesàro-sum. Derimot er ei rekke som positivt konvergerer mot en uendelig verdi ikke i noe tilfelle summabel til en endelig verdi.

Cesàro-summering er oppkalt etter den italienske analytikeren Ernesto Cesàro (1859–1906).

Fremgangsmåte
-------------

Summen av de *k* første leddene i en uendelig følge {*an* } definerer en **partialsum**

{\displaystyle S\_{k}=\sum \_{n=1}^{k}a\_{n}\,}
av den uendelige rekken

{\displaystyle S=\sum \_{n=1}^{\infty }a\_{n}\,}
Dersom følgen {*Sk* } konverger mot en verdi som også kalles *S*, sier en at den uendelige rekken konvergerer mot denne verdien.

Cesàro-summering av rekken kan gjenomføres når middelverdien *A* av alle partialsummene *Sk* eksisterer, det vil si

{\displaystyle A=\lim \_{n\to \infty }{\frac {1}{n}}\sum \_{k=1}^{n}S\_{k}}
For konvergente rekker gir denne beregningen av summen et svar i overensstemmelse med det vanlige resultatet *S*. Men i tillegg kan den for noen divergente rekker også gi et endelig svar.

### Eksempel

Grandis rekke 1 - 1 + 1 - 1 + ... er ikke konvergent. Partialsummene *Sk* svinger mellom 0 og 1 avhengig av om *k* er et like eller ulike tall. Derimot hvis man beregner middelverdien av de *n* første partialsummene,

{\displaystyle A\_{n}={\frac {1}{n}}\sum \_{k=1}^{n}S\_{k},}
finner man verdiene *An* = (1, 1/2, 2/3, 2/4, 3/5, 3/6, 4/7, 4/8, ... ) som kan sammenfattes i formelen

{\displaystyle A\_{n}={1 \over 2}+{1-(-1)^{n} \over 4n}}
Når *n* blir veldig stor, går derfor middeleverdiene mot *A* = 1/2 som er Grandi-rekkens sum.

Hvis man på samme måte prøver å summere den divergente rekken 1 − 2 + 3 − 4 + · · ·, finner man delsummene *Sk* = (1, -1, 2, -2, 3, -3, ...) med aritmetiske middelverdier *An* = (1, 0, 2/3, 0, 3/5, 0, 4/7, ….) som ikke konvergerer mot en entydig verdi. Denne rekken kan derfor ikke Cesàro-summeres.

Referanser
----------

1. ↑  K. Knopp, *Theory and Application of Infinite Series*, Dover, New York (1990). ISBN 978-0-486-66165-0.

Litteratur
----------

* (en) Shawyer, Bruce; Watson, Bruce (1994), *Borel's Methods of Summability: Theory and Applications*, Oxford UP, ISBN 0-19-853585-6 .
* (en) Titchmarsh, E (1948), *Introduction to the theory of Fourier integrals* (2nd utgave) (publisert 1986), ISBN 978-0828403245 .
* (en) Zygmund, Antoni (1968), *Trigonometric series* (2nd utgave), Cambridge University Press (publisert 1988), ISBN 978-0521358859 .
Forsiden av nr. 2 2015 Foto: Heidi Fossnes/Magasinet BUNAD 
***Magasinet BUNAD*** var et norsk fagblad om bunader og folkedrakter. I den perioden det ble utgitt (2004–2020) var det det eneste spesialmagasinet innenfor dette feltet i Norden. Det ble lansert i 2004, i samarbeid med medlemmer i Norsk Folkedraktforum. Ansvarlig redaktør og Art Director 2004–d.d.: grafiker og fagbokforfatter Heidi Fossnes. Fagredaktør: tidligere leder for Norsk Folkedraktforum Frithjof Rudstaden. 

Utgivelsesfrekvens
I 2004–2007 utkom to nummer pr. år. I 2008–2012 utkom fire nummer pr. år. Fra 2013 utgis igjen to nummer pr. år.

Målet med *Magasinet BUNAD* er å belyse arbeidet med forskning og produksjon av bunader over hele landet, med spesiell vekt på rekonstruksjon av drakter. Magasinet er gjennomillustrert. Hvert nummer gir en bred presentasjon av en bunad fra et distrikt.

*BUNAD* presenterer også utenlandske drakter og drakttradisjoner, og har omfattende artikler om håndverksområder som naturlig hører til innenfor bunadproduksjon.

Hefte nummer 2, 2020 var det 47. og siste heftet som ble utgitt av magasinet i trykt utgave. Etter den tid er det mulig å få tilgang til fagartiklene via det offisielle nettstedet bunad-magasinet.no.

Referanser
----------

1. ↑  Oversikt over alle utgavene Arkivert 3. april 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  Andreassen (2004)
3. ↑  Tematisk ordnet oversikt over alle artikler Arkivert 14. mai 2016 hos Wayback Machine.
4. ↑  Fossnes, Heidi (desember 2020). «Kjære bunadvenn». *Magasinet BUNAD*. 17 (2): 7.

Kilder
------

* Andreassen, Thorleif (5. mai 2004). «Eget magasin for bunadfolket». *Aftenposten*. s. 8.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
**Lancaster House-avtalen** fra 21. desember 1979 er det folkerettslige grunnlaget for Zimbabwes uavhengighet fra koloniherren Storbritannia. Den avsluttet også det hvite mindretalsstyret under Ian Smith som hadde opprettet den uavhengige, men ikke internasjonalt anerkjente staten Rhodesia i 1965. Rhodesia var ikke folkerettslig anerkjent av de fleste stater, og var utsatt for sanksjoner fra vedtak i FNs sikkerhetsråd. Avtalen, som ble undertegnet i desember 1979, omfattet uavhengighetsgrunnloven, overgangsprosedyrer og en våpenhvile. De følgende partier var representert: Storbritannias regjering, Zimbabwe African National Union – Patriotic Front ledet av Robert Mugabe og Joshua Nkomo, ZAPU (Zimbabwe African People's Union) og ZANU (Zimbabwe African National Union) og regjeringen av overgangsstaten Zimbabwe-Rhodesia, representert av biskop Abel Muzorewa og Ian Smith.

Avtalen ble undertegnet etter en tre måneder lang konferanse i Lancaster House i Londons bydel St. James's.

Referanser
----------

1. ↑  Preston, Matthew. *Ending Civil War: Rhodesia and Lebanon in Perspective.* Page 25

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
*For firmaet som produserer spekemat, se Grilstad.*
**Grillstad**, tidligere skrevet **Grilstad** er et område på Nedre Charlottenlund, øst i Trondheim. Beliggende ved Strindfjorden, en del av Trondheimsfjorden, er området hovedsakelig et boligområde med eneboliger og leiligheter. Helt ytterst er det bygget en marina, Grilstad Marina, som også inkluderer 800 boliger og et næringsområde. Mye av dette området er bygd på en kunstig øy ute i fjorden.

Navnet Grilstad kommer muligens fra et forsvunnet elvenavn, *Grýtla*, brukt om den nåværende Grillstadbekken, eller fra verbet *gruvla*, 'grave/rote'. Grillstad var opprinnelig en gård, som i middelalderen var erkebispegods og ble krongods ved reformasjonen. Siden dette hadde Grillstad mange eiere. Tidligere var Grillstad benyttet som landsted, men ble senere benyttet som helårsbolig. Under andre verdenskrig ble gården beslaglagt av tyskerne. De anla kanonstillinger og oppførte brakker her som ble brukt som bombelager.

Grilstad fabrikker ble grunnlagt i 1957 av grosserer Anton Jenssen. Fabrikken produserer ulike kjøttvarer, spesielt spekepølser.

Referanser
----------

1. ↑  Fagernes, Anne Berit (18. april 2013). «Grilstad eller Grillstad?». Adresseavisen. Besøkt 4. april 2019.
2. ↑  «Stedet». Grilstad Marina. Besøkt 4. april 2019.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (1996). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 217.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Cessna T-37 Tweet** er et amerikansk to-seters treningsfly utviklet av Cessna Aircraft Company etter en spesifikasjon utformet av det amerikanske flyvåpenet for et jetdrevet treningsfly som kunne brukes på alle nivåer av utdannelsen. Prototypen **XT-37** fløy første gang 12. oktober 1954 og flyet kom i operativ tjeneste i 1957. T-37 er ikke lenger i bruk av det amerikanske flyvåpenet, da de siste syv flyene ble tatt ut av tjeneste ved en seremoni på Sheppard Air Force Base i juli 2009.

Utvikling og varianter
----------------------

Den første produksjonsserien **T-37A** var utstyrt med to Continental J69-T-9 turbojetmotorer med en skyvekraft på 4,1 kN hver. I alt 534 fly av denne varianten ble bygget for det amerikanske flyvåpenet. **T-37B** ble produsert fra 1959 og ble utstyrt med kraftigere Continental J69-T-25 motorer med en skyvekraft på 4,56 kN hver og oppgradert navigasjons- og kommunikasjonsutstyr. 449 T-37B ble produsert og gjenværende T-37A ble oppgradert til T-37B standard. **T-37C** var en variant utviklet for eksport som skilte seg fra T-37B ved introduksjonen av to våpenstasjoner under vingene med kapasitet for bomber eller raketter opptil til sammen 227 kg (500 pund). 269 T-37C ble produsert for flyvåpnene til Chile, Colombia, Tyskland, Hellas, Pakistan og Tyrkia.

T-37 ble også grunnlaget for angrepsflyet **A-37 Dragonfly**

Spesifikasjoner
---------------

| Tekniske data | T-37B | T-37C |
| --- | --- | --- |
| Mannskap | En pilot og en elev | En pilot og en elev |
| Lengde | 8,92 m | 8,92 m |
| Vingespenn | 10,30 m | 10,30 m |
| Høyde | 2,80 m | 2,80 m |
| Vingeareal | 17,1 m² | 17,1 m² |
| Nettovekt | 1 755 kg | 1 755 kg |
| Maksimal lastet vekt | 2 993 kg | 3 402 kg |
| Motor | 2× Continental J69-T-25 turbojetmotorer
(4,56 kN skyvekraft hver) | 2× Continental J69-T-25 turbojetmotorer
(4,56 kN skyvekraft hver) |
| Ytelser | T-37B | T-37C |
| Topphastighet | 684 km/t | 650 km/t |
| Marsjfart | 612 km/t | 575 km/t |
| Rekkevidde | 1 500 km | 1 367 km (1 517 km med vingetipptanker) |
|

Eksterne lenker
---------------

* Cessna T-37 Tweet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Heuliez Bus** er en fransk produsent av busser. Selskapet kan spore sine aner tilbake til Heuliez-familien som begynte som smeder tidlig på 1800-tallet, og gikk over til å være vognmakere.

I 1925 bygget de sitt første bilkarosseri på en ramme fra Peugeot 177 B. I 1928 var en varebil bygget på Ford klar, og i 1932 var deres første busskarosseri i ferdig. I 1937 bygget de busskarosserier helt i stål.

I 1948 startet de produksjon av turbusser. I denne perioden ble Heuliez også kjent for å lage reklamekjøretøyer, formet som for eksempel sko eller flasker.

I 1970 opprettet de en egen avdeling for personbiler som konsentrerte seg om spesielle karosserivarianter som cabrioleter, limosiner, ambulanser og drosjer for Renault, Peugeot og Citroën. Samtidig begynte de å produsere spesielle flyplasskjøretøyer og mopedbiler.

På 1970-tallet samarbeidet de med Mercedes-Benz om større serier med bybusser, noe som varte til 1980-tallet. I 1982 startet de samarbeid med Renault, og da AB Volvo gikk i tett samarbeid med Renault i 1991, så kom de også med. Volvo overtok Renault sine aksjer i Heuliez i 1998.

I januar 1999 ble Heuliez Bus lagt under Irisbus, den felles bussadivisjonen til Iveco og Renault.

I 2004 hadde bussavdelingen 436 ansatte, mens personbilavdelingen og designbyrået hadde 1600 ansatte.

Dagens modeller
---------------

* GX 117 med Heuliez ramme og Iveco-motorer
* GX 317 med ramme fra Renault og motorer fra Iveco (diesel, Renault (CNG) eller DAF (naturgass)
* Diverse minibusser, spesialkjøretøyer og ombygde personbiler som Opel Tigra Twin Top og Peugeot 206 CC

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside for designbyrået Heuliez (fransk, engelsk, tysk)
* Offisiell hjemmeside for bussprodusenten Heuliez Bus (fransk, engelsk)
* Bilnorge.no sin historie om merket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Texas State Cemetery** er delstatens gravsted i Texas' hovedstad Austin. Adressen er 901 Navasota Street øst for det sentrale Austin. Gravfeltet ble oppført på National Register of Historic Places i 1986.

Gravstedet ble tatt i bruk i 1851 etter Edward Burlesons død. Politikeren Burleson hadde vært visepresident i Republikken Texas årene 1841-1844. Delstatens lovgivende forsamling kjøpte området rundt gravplassen i 1854 i samband med at Burlesons gravmonument skulle reises.

Under den amerikanske borgerkrig var området gravsted for offiserer fra Texas som hadde tjenestegjort i Amerikas konfødererte staters armé. Etter krigen kjøpte delstaten et større landområde med tanke på veteraner og deres hustruer. Det fantes også gravsteder for nordstatenes veteraner på Texas State Cemetery. Bare én slik grav er blitt bevart. Antonio Briones grav ble værende på familiemedlemmers begjæring da øvrige unionsmilitærgraver ble flyttet til San Antonio.

Texas State Cemetery er ikke lengre i bruk som militærkirkegård. Den siste veteranen fra borgerkrigen ble gravlagt i 1944 og den siste enken i 1963. De eneste militære som skal gravsettes på området ifølge retningslinjer fra 1953 er konføderasjonens veteraner.

Gravplassen er således i første rekke til for Texaspolitikere og deres familiemedlemmer.

Siste hvile
-----------

Guvernør James Pinckney Hendersons grav ble flyttet hit i 1930.

Øvrige kjente personer som ligger begravet på Texas State Cemetery:

* Stephen F. Austin, Republikken Texas' utenriksminister 1836, kalt «Father of Texas»
* John Connally, guvernør 1963–1969, USAs finansminister 1971–1972
* James E. «Pa» Ferguson, guvernør 1915–1917
* Miriam A. «Ma» Ferguson, guvernør 1925–1927 og 1933–1935
* Ann Richards, guvernør 1991–1995

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Texas State Cemetery – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Handbook of Texas Online

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Kart over Québec der Lanaudière er markert med rødt.Kart over Québec der Lanaudière er markert med rødt.
**Lanaudière** er en administrativ region i provinsen Québec i Canada. Regionen befinner seg ca. 30 kilometer nordøst for Montréal. Innbyggerne omtales på fransk som **lanaudois** (damene som **lanaudoises**)

Regionen befinner seg langs Saint-Laurent-elva, og omfatter også dalene langs elvene L'Assomption og Ouareau. De viktigste byene er Terrebonne, Repentigny, Joliette og Berthierville.

Befolkning
----------

* Befolkning: 424 223(2005)
* Areal: 13 537 km²
* Befolkningstetthet: 33,6 hab./km²
* Fødselshyppighet: 9,2 ‰ (2004)
* Dødelighet i befolkningen: 6,1 ‰ (2003)

Geografiske koordinater: 46° 46' 00" nord, 73° 50' 00" vest

Historie
--------

Regionen har hatt dette navnet siden 1985, selv om det lokale handelskammeret foreslo navnet allerede i 1964. Navnet kommer av Seigneurie de Lanaudière, som var et jordegods i området allerede i den franske kolonitida.

Referanser
----------

1. ↑  Source : Institut de la statistique du Québec

Eksterne lenker
---------------

For den franskkyndige finnes det en del interessant om regionen. 

### Ymse

* Historie i kortform på fransk
* Om folkemusikk i Lanaudière

### Kultur og vitenskap

* Kultur Lanaudière
* Festival de Lanaudière -- KLassisk sommerfestival
* Geologiske vandringer i Lanaudière
* Festival de spectacles jeune public de Lanaudière Familieorienterte aktiviteter

### Reiseliv

* Tourisme Lanaudière

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Vladimir Grebennikov** russisk: **Владимир Гребенников** (født 22. august 1932 i Moskva, død 19. desember 1992) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.

Grebennikov vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det sovjetiske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak USA og Canada. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant alle fem kampene i sluttspillsserien og vant serien med maksimale ti poeng foran Canada med åtte og Sovjetunionen med fem poeng.

Grebennikov spilte 22 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret 17 mål.

OL-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Bronse Bronse i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

VM-medaljer
-----------

* 1957 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Bronse Bronse i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vladimir Grebennikov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Grebennikov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Grebennikov – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Grebennikov – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Vladimir Brejtsjev** (bulgarsk: Владимир Брейчев; født 16. desember 1958 i Samokov) er en bulgarsk tidligere skihopper. Han deltok internasjonalt (hoppuka og verdenscupen) mellom 1977 og 1992.

Brejtsjev debuterte i hoppuka med 40. plass i Oberstdorf 30. desember 1977. Hans beste plassering i hoppuka og verdenscupen var 7. plass i storbakken i Planica i 1990. Sammenlagt i verdenscupen var hans beste sesong 34. plass i 1989/90-sesongen. Samme sesong oppnådde han sin beste sammenlagtplassering i hoppuka med 25. plass.

Han deltok i VM i 1978, 1985, 1987, 1989 og 1991. Hans beste individuelle plassering i VM var 28. plass i normalbakke i Seefeld i 1985. Bulgaria med Brejtsjev på laget ble sist av 17 lag i lagkonkurransen i Oberstdorf i 1987. Han var med i OL i 1984, 1988 og 1992. Hans beste resultat i OL var 19. plass i normalbakken i Sarajevo i 1984.

Referanser
----------

Kilder
------

* (en) Vladimir Brejtsjev – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Brejtsjev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Brejtsjev – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Brejtsjev – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
**Ceteris paribus** er et latinsk uttrykk som betyr «under ellers like forhold» eller «alt annet like». Det brukes i beskrivelser av årsakssammenhenger, juridiske eller moralske normer osv. for å tilkjennegi at andre påvirkninger enn den omtalte ikke kan utelukkes, men at man her velger å se bort fra dem.

*Ceteris paribus*-utsagn kan ha formen

«Under ellers like forhold fører A til B,»
eller
«Økt A vil *ceteris paribus* føre til synkende B.»
Et eksempel er at høyere utdanning *ceteris paribus* fører til høyere lønn. Det er imidlertid ikke noe perfekt samsvar mellom utdanning og lønn, siden lønn også påvirkes av utallige andre faktorer (yrkesvalg, arbeidsledighet, bosted, personlige egenskaper osv.). Men antar man at alle disse andre faktorene holdes konstant, er sammenhengen tydelig. I naturvitenskapene kan man delvis skape eksperimentelle betingelser der andre faktorer virkelig holdes konstante. I samfunnsvitenskapene er dette vanligvis ikke mulig, men effekten av enkelte faktorer *ceteris paribus* kan likevel bestemmes statistisk.

I de ovennevnte *ceteris paribus*-sammenhengene er med andre ord A en betingelse for B, men verken en nødvendig eller en tilstrekkelig sådan. Mens effekten av A på B er reell, kan B også påvirkes av andre faktorer, slik at utfallet i *et konkret tilfelle* kan avvike fra den *generelle regelen*, nettopp fordi forholdene ellers ikke var like.

Referanser
----------

1. ↑  «Ceteris paribus». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 14. februar 2014. Besøkt 12. juni 2017.
2. 1 2  «Ceteris paribus». *Lederkilden*. Besøkt 12. juni 2017. [*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** GND
 |
En logo av Black Power
**Hevet knyttneve** er et symbol og en politisk hilsen. Denne hilsen er brukt av marxister, anarkister, sosialister, kommunister, pasifister, fagforeningsaktivister og innen svart nasjonalisme. Knyttneven er vanligvis betraktet som et uttrykk for solidaritet og styrke.

Historie
--------

Den hevede knyttneven ble brukt som logo av Industrial Workers of the World i 1917. Det grafiske symbolet ble popularisert i 1948 av Taller de Grafica Popular, et trykkeri i Mexico som brukte kunst for å fremme revolusjonære sosial saker.

Symbolet har blitt brukt av ulike grupper som kjemper mot undertrykkelse. En meget kjent bruk av knyttet neve stod medaljevinnerne Tommie Smith og John Carlos for, da de stod på seierspallen i friidrett under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Dette var under borgerrettsbevegelsens høydepunkt i USA, og de to afroamerikanske utøverne markerte sin støtte til denne ved å knytte neven under avspillingen av USAs nasjonalsang.

Symbolet har også blitt brukt i en rekke opprør under den arabiske våren.

* Industriutstilling i Berlin i Tyskland 1896Industriutstilling i Berlin i Tyskland 1896
* Oktoberrevolusjonen i 1922Oktoberrevolusjonen i 1922
* Borgerrettighetsplakat fra USA, 1940 Borgerrettighetsplakat fra USA, 1940
* Feminisme Feminisme
* Anarkafeminisme Anarkafeminisme
* Otpor!, Serbia Otpor!, Serbia
* Anti-Clipper Grafikk Anti-Clipper Grafikk
* 27th Special Operations Wing 27th Special Operations Wing
* War Resisters' International War Resisters' International
* Den arabiske våren Den arabiske våren
* Graffiti 2010 Graffiti 2010
* Anarchist Black Cross Anarchist Black Cross
* Roter Frontkämpferbund Roter Frontkämpferbund
* Semih Erden under verdensmesterskapet i basketball i 2010 Semih Erden under verdensmesterskapet i basketball i 2010
* Fredsbevegelsen Fredsbevegelsen
* Kahane Chai Kahane Chai

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. mai 2007. Besøkt 19. november 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Clenched fist symbols – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* A brief history of the "clenched fist" image Arkivert 6. desember 2020 hos Wayback Machine. (en)
**Louis Sebastian Theroux** (født 20. mai 1970 i Singapore) er en britisk-amerikansk fjernsynsjournalist, best kjent for sine serier *Louis Theroux's Weird Weekends* og *When Louis Met…*. 

Han er sønn av forfatteren Paul Theroux, og yngre bror av journalisten og forfatteren Marcel Theroux.

Louis Theroux studerte moderne historie ved Magdalen College ved University of Oxford.

I 2001 fikk han prisen for beste programleder under utdelingen av British Academy Television Awards for sin dokumentarserie *Louis Theroux's Weird Weekends*.

Hans første bok, *The Call of the Weird: Travels in American Subcultures*, ble utgitt i 2005 og skildrer hans retur til USA, hvor han forsøker å finne ut hvor det er blitt av flere av menneskene fra hans tidligere dokumentarer.

Han arbeider nå for BBC og bor i London.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 143708546, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Louis Theroux – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things
 |
**Den 67. Golden Globe-utdelingen**  

17. januar 2010


---

Film – Drama:   

 ***Avatar*** 

---

Film – Musikal eller komedie:   

 ***The Hangover*** 

---

TV-serie – Drama:   

 ***Mad Men*** 

---

TV-serie – Musikal eller komedie:   

 ***Glee*** 

---

Miniserie eller TV-film:   

 ***Grey Gardens*** 

Beste kvinnelige skuespiller i en dramafilm: Sandra Bullock for *The Blind Side*.  Foto: Angela George (2009)  
**Den 67. Golden Globe-utdelingen** ble avholdt søndag 17. januar 2010 for å tildele priser til de beste prestasjonene innen film og TV i 2009. Ricky Gervais var årets programleder.

Vinnere
-------

**Beste film – drama:** *Avatar*

**Beste kvinnelige skuespiller i film – drama:** Sandra Bullock – *The Blind Side*

**Beste mannlige skuespiller i film – drama:** Jeff Bridges – *Crazy Heart*

**Beste film – musikal eller komedie:** *Hangover*

**Beste kvinnelige skuespiller i film – musikal eller komedie:** Meryl Streep – *Julie & Julia*

**Beste mannlige skuespiller i film – musikal eller komedie:** Robert Downey jr. – *Sherlock Holmes*

**Beste kvinnelige birolle i film:** Mo'Nique – *Precious*

**Beste mannlige birolle i film:** Christoph Waltz – *Inglourious Basterds*

**Beste animasjonsfilm:** *Se Opp*

**Beste fremmedspråklig film:** *Det hvite båndet* (Tyskland)

**Beste regi:** James Cameron – *Avatar*

**Beste manus:** Jason Reitman og Sheldon Turner – *Up in the Air*

**Beste originalmusikk:** Michael Giacchino – *Se Opp*

**Beste originale låt:** *«The Weary Kind»* – Ryan Bingham (*Crazy Heart*)

**Beste TV-serie – drama:** *Mad Men*

**Beste kvinnelige skuespiller i TV-serie – drama:** Julianna Margulies – *The Good Wife*

**Beste mannlige skuespiller i TV-serie – drama:** Michael C. Hall – *Dexter*

**Beste TV-serie – musikal eller komedie:** *Glee*

**Beste kvinnelige skuespiller i TV-serie – musikal eller komedie:** Toni Collette – *United States of Tara*

**Beste mannlige skuespiller i TV-serie – musikal eller komedie:** Alec Baldwin – *30 Rock*

**Beste miniserie eller TV-film:** *Grey Gardens*

**Beste kvinnelige skuespiller i miniserie eller TV-film:** Drew Barrymore – *Grey Gardens*

**Beste mannlige skuespiller i miniserie eller TV-film:** Kevin Bacon – *Taking Chance*

**Beste kvinnelige birolle i en TV-serie, miniserie eller TV-film:** Chloë Sevigny – *Big Love*

**Beste mannlige birolle i en TV-serie, miniserie eller TV-film:** John Lithgow – *Dexter*
**William Goldie** (født 22. januar 1878, død 1924) var en skotsk fotballspiller. Mest kjent er han fra tiden i Liverpool FC.

Goldie ble født i Ayrshire i Skottland. Han spilte for Hurlford Thistle og Clyde før han ble hentet til Liverpool av manager John McKenna 25. november 1897. Goldie gjorde sin debut for Anfield-klubben 2. april 1898. På denne tiden spilte også hans bror Archie på laget. Goldie fortsatte å spille fast på Liverpool. Fra 23. desember 1899 til 27. april 1903 var han involvert i alle de 129 kampene Liverpool spilte i denne perioden. Totalt spilte han 174 kamper og scoret 6 mål for laget. Han vant ligaen i 1901.

I januar 1904 signerte han for Fulham. Senere spilte han også for Leicester Fosse.

Statistikk
----------

**Liverpool**

### Kamper

* **1897-1903:** Ligakamper – mål: **158 kamper – 6 mål.**
* **1897-1903:** Totalt kamper – mål: **174 kamper – 6 mål.**

### Medaljer

* **1900/1901:** Ligamester.

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC.

Eksterne lenker
---------------

* Profil på LFChistory.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hjernerystelsesforeningen** er en norsk ideell organisasjon og pasientforening stiftet i desember 2019 og registrert i Brønnøysundregisteret med org.nr. 924 196 505.

Hjernerystelsesforeningens formål er å øke forståelse for hjernerystelse blant pasienter, pårørende, helsepersonell, forskere og beslutningstagere. Hjernerystelsesforeningens hovedaktiviteter er tenkt å være likepersonsarbeid, nettforum og brukergrupper; forskning og forskningsstøtte; veiledning og informasjon.

Hjernerystelsesforeningen har en dansk søsterorganisasjon stiftet i 2013 som også har norske medlemmer. 

Begge foreningene arbeider for å spre forskning om hjernerystelse og bistå pasienter med hjernerystelse og post-hjernerystelse syndrom. Den danske foreningen har over 1000 medlemmer.

I 2016 samarbeidet den danske Hjernerystelsesforeningen med Spillerforeningen, Håndboldspillerforeningen og Danske Elitesportsudøveres Forening for å hjelpe eliteutøvere som lider av hjernerystelse.

Referanser
----------

1. ↑  Anders Legarth Schmidt (20. januar 2017). «En på skallen: Rystede hjerner sender danskere til tælling». *Politiken*. JP/Politiken Hus. Besøkt 14. februar 2017.
2. ↑  «Spillerforeningen inngår samarbeid med hjernerystelsesforeningen». 11. oktober 2016. Arkivert fra originalen 28. februar 2017. Besøkt 2. januar 2017.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 28. februar 2017. Besøkt 23. november 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Hjernerystelsesforeningen
**William Gould** (født 16. april 1913 i Genève i Sveits, død 20. februar 1980 i Paris) var en fremmedlegionær fra andre verdenskrig. Han utmerket seg i slaget om Narvik i 1940, mottok Krigskorset og deltok i verdenskrigen på de frie franske styrkers side.

Liv og virke
------------

### Fremmedlegionær

Gold vervet seg i 1937 til den franske Fremmedlegionen. Han tjenestegjorde i 13e demi-brigade de Légion étrangère (13e DBLE) og var i 1940 stasjonert i Marokko. 

### Kampene om Narvik

Etter Tysklands angrep på Norge i april 1940 ble avdelingen sendt nordover med det franske ekspedisjonskorpset og landsatt ved Bjerkvik. Korporal Gould utmerket seg i slaget om Narvik ved å bringe sin sårede løytnant i sikkerhet til tross for tysk mitraljøseild. For dette ble han i norsk statsråd 20. mars 1942 tildelt Krigskorset.

Etter at de allierte styrkene ble trukket tilbake fra Norge, fylket Gould seg for De frie franske styrkers sak. 

### Senere krigstjeneste

Han tjenestegjorde senere i 1940 i Senegal, Kamerun og Gabon, og kjempet fra desember samme år mot italienerne i Eritrea. Deretter deltok han i kampen for å vinne Syria for De frie franske styrkene. Han deltok i krigen i Nord-Afrika og utmerket seg i 1942 i slagene ved Bir Hakeim og El Alamein. I 1943 ble han forfremmet til sersjant, så til sjefsersjant, og gikk befalskurs. I april 1944 deltok han i landgangen i Italia og utmerket seg igjen i strid. Gould deltok i august 1944 i landgangen i Provence og deltok i framrykkingen langs Rhône og i harde kamper i Vosges. Han rykket i september opp til sekondløytnant. I april 1945 deltok han i kamper i Alpene og utmerket seg igjen.

### Etterkrigstiden

Gold fikk i september 1945 fransk statsborgerskap. Han ble demobilisert i desember 1945 og var etter dette i reserven, fra 1951 som løytnant og fra 1954 som kaptein. I det sivile arbeidet han som gullsmed.

I tillegg til det norske Krigskorset var Gould offiser av Æreslegionen og medlem av Frigjøringsordenen. Han mottok Croix de guerre med fem anførsler og Médaille coloniale med spennene Erythrée 1941, Libye og Bir-Hakeim 1942.

Han er gravlagt på gravstedet i Saint-Michel i Hérault.

Referanser
----------

1. ↑  «William Gould» Arkivert 12. januar 2014 hos Wayback Machine. biografi fra Frigøringsordenens nettsted.
2. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 46. Navnet er her skrevet *Willy Gold*.
3. ↑  «SAINT-MICHEL (d’Alajou) (34)», Cimetières de France et d’ailleurs.

Portal: Andre verdenskrig
**Manuel Jorge Neves Moreira de Sousa** (født 18. juni 1975 i Lordelo do Ouro) er en portugisisk fotballdommer som til daglig dømmer i Portugals øverste divisjon Primeira Liga. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper både i regi av FIFA og UEFA.

Sousa begynte å dømme profesjonell fotball i 1993 og fikk sin debut i Primeira Liga den 28. august 2004. Han ble utnevnt til FIFA-dommer i 2006, og hans første kamper i europeisk klubbfotball kom under 2009/2010-sesongen av Europaligaen. Hans første kamp i Mesterligaen kom den 7. desember 2007 i kampen mellom Ajax Amsterdam og Real Madrid (0–3).

Han var også en del av Portugals dommerbidrag under ledelse av Pedro Proença som assistentdommer i EM i fotball 2012.

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – Portugal, Football Officials - Referees (Besøkt 3. september 2014)
2. ↑  Kicker.de – Manuel de Sousa (Besøkt 3. september 2014)
3. ↑  Goal.com – UEFA Champions League 2007/2008, Ajax Amsterdam 0-3 Real Madrid (Besøkt 3. september 2014)
4. ↑  UEFA.com – Euro 2012, referees (Besøkt 3. september 2014)

Eksterne lenker
---------------

* Dommerprofil hos Worldreferee.com
* Dommerprofil hos Soccerway.com
* Dommerprofil hos Zerozero.pt
**Costa Ricas kvinnelandslag i fotball** representerer Costa Rica i internasjonale kamper. 

Costa Rica deltok i det første Nordamerikanske mesterskap i 1991, der laget fikk en tredjeplass i den innledende gruppe, bak Canada og Haiti. Costa Rica greide ikke å kvalifisere seg til de neste to mesterskapene i 1993 og 1994. Resultatene ble annerledes i 1998, da Costa Rica slo Haiti og Trinidad og Tobago i den innledende runden, og kom til kvartfinalen. Der tapte laget for Canada, og spilte bronsefinale mot Guatemala, en kamp Costa Rica vant 4-0. 

Nordamerikamesterskapet i 1998 var arrangert uten USA. I neste mesterskap, som hadde skiftet navn til Women's Gold Cup, kom Costa Rica i gruppe med både USA og Brasil. Costa Rica greide ikke å ta poeng mot noen av dem, og klarte bare uavgjort mot Trinidad og Tobago. Brasils inntreden var et unntak, og i neste mesterskap kom Costa Rica til semifinalen, der laget tapte 0-7 mot USA. Costa Rica tapte også bronsefinalen, denne gangen mot Mexico. I neste mesterskap, i 2006, greide ikke Costa Rica å kvalifisere seg, da laget tapte både for Guatemala og Panama.

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Nord-Amerika, Mellom-Amerika og Karibien (CONCACAF) |
| --- |
|  | 
* Anguilla
* Antigua og Barbuda
* Aruba
* Bahamas
* Barbados
* Belize
* Bermuda
* Canada
* Caymanøyene
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* De amerikanske Jomfruøyer
* De britiske Jomfruøyer
* De nederlandske Antiller
* Den dominikanske republikk
* El Salvador
* Fransk Guyana
* Grenada
* Guadeloupe
* Guatemala
* Guyana
* Haiti
* Honduras
* Jamaica
* Martinique
* Mexico
* Montserrat
* Nicaragua
* Panama
* Puerto Rico
* Saint Kitts og Nevis
* Saint Lucia
* Saint-Martin
* Saint Vincent og Grenadinene
* Sint Maarten
* Surinam
* Trinidad og Tobago
* Turks- og Caicosøyene
* USA

 |  |
**Malka «Mala» Zimetbaum** (født 26. januar 1922 i Brzesko i Polen, død 15. september 1944 i den tyske konsentrasjonsleiren Auschwitz) var en ung belgisk kvinne som var av polsk-jødisk avstamming, kjent for hennes dramatiske flukt fra konsentrasjonsleiren Auschwitz-Birkenau.

Mala Zimetbaum ble født i Polen, som den yngste av fem barn. Når hun var 10 år flyttet hele familien hennes til Belgia. På skolen utmerket hun seg innen matematikk og innenfor en rekke andre språk. Hun ble sammen med mange andre belgiske motstandsfolk tatt til fange under et raid begått av tyskere om natten mellom 11. og 12. september 1942. Hun var tjue år gammel da hun ble arrestert, og etter to år i fangenskap ble hun henrettet på grunn av et mislykket fluktforsøk.

Den 15. september 1942 ble Zimetbaum satt ombord på et belgisk godstog som kjørte henne og andre fanger til Auschwitz konsentrasjonsleir. Senere ble hun sendt videre til leiren Birkenau som var en kvinneleir. Hennes registreringsnummer var 19880. Hun satt i fangenskap i nesten to år i Auschwitz-Birkenau. På grunn av hennes kompetanse når det gjaldt språk, hun snakket både fransk, nederlandsk, tysk, polsk og italiensk brukbart, ble hun tildelt arbeid som tolk og budtjeneste i fangeleiren.

Samtidig som Zimetbaum hadde en relativt privilegert posisjon, viet hun seg til å hjelpe de andre innsatte. En annen innsatt som var forelsket i Mala, planla å flykte fra leiren sammen med vennen Wieslaw Kielar, som overlevde Auschwitz og som senere skrev en selvbiografisk roman om hans 5 års fangenskap i tysk fangenskap.

Mala ønsket også å rømme slik at hun kunne informere de allierte stykene om hva som foregikk i Auschwitz, slik at de kunne komme og befri dem og dermed redde flere liv. Rømningsplanen ble igangsatt i juni 1944, og paret klarte å flykte til en nærliggende by. Etter å ha unnsluppet leiren, gjemte Edek seg i nærheten mens Mala skulle gå inn i en butikk for å prøve å kjøpe noen brød for litt gull som hun og Edek hadde stjålet mens de satt i fangenskap. På vei inn i butikken passerte hun en tysk patrulje som ble mistenksomme og arresterte Mala. Edek fikk på avstand se at Mala ble arrestert. Edek valgte å melde seg og bli satt i fangenskap igjen fordi han ikke ville skille seg fra kjæresten. Mala og Edek ble tatt med tilbake til Auschwitz igjen, der de umiddelbart ble plassert i separate celler.

Edek og Mala ble deretter tatt med ut for å bli henrettet på samme tid. Mala brukte et barberblad som hun hadde gjemt i håret sitt og kuttet over blodårene på innsiden av albuene. Det finnes mange versjoner av hvordan Mala ble henrettet. Noen sier at hun ble brent levende i krematoriet og andre sier at hun ble skutt eller forgiftet. Den berømte greske komponisten Nikos Karvelas ble inspirert av historien om Mala og han komponerte en sang til minne om henne.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**William Gibson** (født 2. februar 1738 i Stonecroft nær Hexham i Northumberland i England, død 2. juni 1821 i Ushaw) var en engelsk katolsk prelat. Han var president for English College i Douai fra 1781 til 1790, og ble senere biskop, som virket som apostolisk vikar for Englands *Northern District* fra 1790 til 1821.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

William Gibson var sønn av Jasper Gibson og Margaret Gibson (født Leadbitter). Han ble sendt for sin utdannelse til Douai i Frankrike og fungerte som president for kollegiet der fra 1781 til 1790.

### Prest

Gibson ble ordinert til prest i 1764.

### Titulærbiskop, apostolisk vikar av Englands *Northern District*

Etter sin eldre bror Matthews død den 17. mai 1790, ble William utnevnt til apostolisk vikar for *Northern District* og til titulærbiskop av *Achantus* den 10. september 1790. Han ble bispeviet ved Lulworth Castle av biskop Charles Walmesley den 5. desember 1790.

Ushaw College.
**Ushaw College:** Da English College i Douai ble tvunget til å stenge i 1795 grunnet den franske revolusjon, ble noen av studentene bosatt midlertidig i Crook Hall nordvest for Durham. I 1804 begynte biskop Gibson å bygge ved *Ushaw Moor*, fire *miles*[*klargjør*] vest for Durham. Disse bygningene, tegnet av James Taylor, ble åpnet som *St Cuthbert's College* i 1808.

Gibson bodde hovedsakelig i York, men noen perioder sammen med den residerende prest i Durham, Thomas Smith, som han i 1810 ba om å få utnevnt til sin koadjutor. I 1819, og stadig mer skrøpelig i sinn og kropp, ble hans oppgaver overført til biskop Smith.

Han døde i embetet den 2. juni 1821, 83 år gammel, i Ushaw. Han ble gravlagt på kirkegården ved Ushaw College, som han selv hadde grunnlagt i 1804.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) \*1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) \*1685
* Kardinal Francesco Barberini den yngre (1662-1738) \*1721
* Kardinal Marcello Lante Montefeltro Della Rovere (1695-1773) \*1732
* Biskop Charles Walmesley (1722-1797) \*1756
* Biskop *William Gibson* (1738-1821) \*1790

Referanser
----------

1. 1 2  Buller, E. "Bishop William Gibson", *Records and Recollections of St. Cuthbert's College Ushaw*, 1889, s. 73
2. 1 2  Brady, W. Maziere (1876). *The Episcopal Succession in England, Scotland and Ireland, A.D. 1400 to 1875*. 3. Rome: Tipografia Della Pace. s. 267.
3. ↑  Brady 1876, s. 268
4. ↑  Brady 1876, s. 271
5. ↑  catholic-hierarchy.org gibw, lest 29. mai 2023

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |