recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Anatomigården i Oslo.  
 Eksempel på bindingsverk med murfylling. Bindingsverket er synlig i gavlen, mens det i første etasje er forblendet og pusset for å illudere solid murverk
**Pedagogisk verdi** er et objekts evne til å forklare noe. Dette er en verdi som ikke fungerer isolert, men forutsetter at objektet også representerer andre primære verneverdier.

Opplevelsesverdi
----------------

Pedagogisk verdi kan knyttes til kulturminners opplevelsesverdi. Kulturminner kan ha en umiddelbar opplevelsesverdi gjennom sine estetiske kvaliteter og som konkrete spor etter tidligere menneskers liv og virke. Opplevelsesverdien knyttes dermed til den historiske konteksten – om hva som har foregått, hvordan de ulike bygg og anlegg har fungert, om driftsformer og dagligliv. Kulturminner kan også fremstå som noe fremmed og dermed en kilde til nye opplevelser og ny erkjennelse.

Narrativt vern
--------------

Pedagogisk verdi kan også knyttes til såkalt narrativt vern, som framhever det konkrete, taktilt historiefortellende i en by, og hvor bevaringsarbeidet ikke rettes mot helheten, men mer mot det ufullstendige og fragmenterte.
En slik vernestrategi har også blitt kalt "anekdotisk vern", fordi man framstiller byens historie som et sett av
genuint autentiske og utvalgte anekdoter.

Referanser
----------

1. ↑  Karl Otto Ellefsen. «NARRATIVT VERN» (PDF) **(norsk)**. Besøkt 1. oktober 2007. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Riksantikvarens ordforklaringer

| * v
* d
* r
Kulturminneverdier |
| --- |
| 
* Anekdoteverdi
* Antikvarisk verdi
* Arkitektonisk verdi
* Autentisitet
* Bruksverdi
* Forekomstverdi
* Historisk verdi
* Identitetsverdi
* Kunstnerisk verdi
* Miljøverdi
* Pedagogisk verdi
* Symbolverdi

 |
Det første **nordiske mesterskapet i karate** ble arrangert den 11. mai **1974** i Nordstrandhallen, Oslo.
Følgende land stilte med lag : Sverige, Danmark, Finland og Norge. Det norske laget ble tatt ut på bakgrunn av resultatene fra et uttagnings-mesterskap som ble arrangert i Oslo det samme året.

Uttagningen ble avviklet i "åpen klasse", altså ingen vekt-inndeling. Dette laget var det første norske landslaget i karate.
Det norske laget høstet ikke edle medaljer, men viste en god innsats, tross alt.

Laget som deltok bestod av 5 mann + 2 reserver :

* Rune Hagen, Oslo Karateklubb
* Per Ihle, Oslo Karateklubb
* Dag Løvås, Oslo Karateklubb
* Vegard Liven, Oslo Karateklubb
* Gunnar Nordahl, Kristiansand Karateklubb

Reserver : 

* K.D. Løland, Kristiansand Karateklubb og
* Sven M. Holthe, Oslo Karateklubb

Lagleder : Nils Kragh, Oslo Karateklubb

Den 23/11 samme år ble det første norgesmesterskapet i karate arrangert i Nadderudhallen, Bærum.

Deltagerlisten bestod av 62 utøvere fra 7 forskjellige klubber. Det ble konkurrert i 4 klasser : lettvekt, mellomvekt,

tungvekt og åpen klasse. Den kanskje mest spennende kampen gikk mellom Rune Ingar Hagen og hans tidligere elev, 

Bjørn Johannessen. Til manges overraskelse vant eleven over sin læremester !

Referanser
----------

1. ↑  Norges Kampsportforbund
**November Homecoming** er en norsk popgruppe.
Gruppen ble dannet sommeren 2005 i Åsane, Bergen i Norge, av den norske låtskriveren og gitaristen Tomas Fordelsen. Bandet gjorde seg raskt bemerket med sin miks av jazz, country og pop, og rørende harmonier. Deres signaturlyd kjennetegnes av blandingen av blåseinstrumenter, westerngitarer og flerstemt sang.

November Homecoming ga i 2008 ut singelen «*Free*», som senere også kom med på debutalbumet «*On the Ground*», produsert av Paal Rasmussen. Singelen mottok svært få anmeldelser, men ble plukket ut til å promotere Color Line Tour 2008, et sykkelritt i regi av Kristiansand Cykleklubb.

Albumet mottok etter mye egenpromotering positive anmeldelser i flere av landets aviser, og noe radiospilling. På platen medvirket flere lokale artister fra Hordaland fylke. Albumet ble gitt ut i mars 2011, på CD og digitalt. Etter albumlansering annonserte bandet en lanseringsturné i Norge. Denne ble bare delvis gjennomført på grunn av at medlemmene på dette tidspunktet bodde altfor spredd til at konsertene kunne utføres med fullt band uten erstatningsmusikere.

| Medvirkende på album | Instrument | Medlem i |
| --- | --- | --- |
| Ole Reinert Berg-Olsen | gitar | ORBO & The Longshots |
| Kjetil Meling Bjørnevoll | trekkspill | Foggy Few |
| Bård Sælen Larsen | mandolin | Shenanigans |
| Gunnar Grov | banjo | Greenland Whalefishers |
| Eirik Minde | keyboards | Sovjet |
| Steinar Bakkemo | keyboards | Sælen Storband |
| Guri de Lange | gitar | ikke oppgitt |
| Paal Rasmussen | djembe, gitar | ikke oppgitt |

Gruppen har hatt opp til syv medlemmer, og musikerne har på grunn av studieopphold og arbeidsforhold vært spredd over flere byer og land siden 2006.
Vokalisten Linn Merethe Myrtveit var det første medlemmet som ble med i bandet. Hun sluttet i 2011 for å jobbe som barneskolelærerinne og jobbe med musikk i lokalmiljøet på Radøy i Nordhordland utenfor Bergen.
Bandet diskuterte nedleggelse da Eli van der Eynden meldte sin interesse. Eli, som hadde en egen solokarriere, kjente bandlederen Tomas Fordelsen gjennom musikkmiljøet i Kristiansand og studieoppholdet ved Universitetet i Agder. Eli er mest kjent gjennom underholdningsprogrammet på TV 2; The Voice – Norges beste stemme (2012). Etter en EP-innspilling November Homecoming gjorde i Bergen sammen med Eli van der Eynden, flyttet Eli til Oslo. EP´en ble aldri utgitt offisielt. Bandet har ikke vist noe aktivitet siden det ble kjent at Eli ble værende i Oslo permanent.

| Medlem | Instrument | Periode |
| --- | --- | --- |
| Linn Merethe Myrtveit | vokal | 2005 - 2011 |
| Eli van der Eynden | vokal | 2011 - 2012 |
| Tomas Fordelsen | gitar, kor | 2005 - 2012 |
| Frode Furnes | gitar | 2005 - 2012 |
| Magnus Åserud Skylstad | slagverk | 2007 - 2009 |
| Ken Williams | slagverk | 2009 - 2012 |
| Åge Blokhus | saksofon | 2005 - 2007 |
| Kim Alexander W. Eriksen | trompet | 2007 - 2007 |
| Tomas Bjørnstad | trompet, kor | 2007 - 2011 |
| Eivind Bøyum | bass | 2006 - 2012 |
| Håvar Skaugen | saksofon, kor | 2008 - 2012 |

Referanser
----------

1. ↑  «November Homecoming». *www.facebook.com*. Besøkt 31. august 2019.
Pitotrør for småfly
 Pitotrør skjematisk
Et **pitotrør** (uttales *pitå-rør*) er et rett eller L-formet rør. Det er åpent i den ene enden, som er rettet i fartsretningen, og det brukes til å måle trykket av strømmende væsker eller gasser, med rørforbindelse til en trykksensor eller til en trykkfølsom fartsmåler. Pitotrør anvendes blant annet for å måle farten på skip og på de fleste typer luftfartøy.

Pitotrøret ble funnet opp av den franske fysikeren Henri Pitot (1695–1771) og videreutviklet til dagens form av Henry Darcy.

Pitotrøret på et fly peker forover enten under fremkanten av vingen, eller på flyets nese. Trykket av luftmotstanden forrest på pitotrøret kalles dynamisk trykk eller stagnasjonstrykk og overføres til fartsmåleren. Trykkforskjellen mellom det dynamiske trykket og det statisk trykket, kalles totaltrykk, og benyttes til å vise *indikert flyfart*, «Indicated Air Speed» (IAS). I stor høyde med mindre lufttrykk og dermed mindre luftmotstand vil indikert flyfart være betydelig mindre enn den virkelige farten, "True Air Speed" (TAS). Det statiske trykket tas for eksempel fra små hull på en eller begge sider av flykroppen. Det statiske trykket brukes til den barometriske høydemåleren, til den ene tilkoblingen til fartsmåleren og for stigehastighetsmåleren.

Utformingen av pitotrør bidrar til at det lett kan bygge seg opp is i røret, noe som påvirker trykket og kan gi feil fartsindikasjon. De aller fleste luftfartøy har derfor varmeelement som varmer opp pitotrøret elektrisk for å motvirke dette. Insekt eller andre fremmedobjekt kan tette åpningen på pitotrøret, noe som også kan gi feil måling av hastigheten. Feil på pitotsystemet har vært en faktor i flere flyulykker. Blant annet angir BEA i sin rapport etter ulykken med Air France 447 i Atlanterhavet utenfor Brasil 1. juni 2009 at ising i pitotsystemet var en medvirkende årsaksfaktor.

Se også
-------

* Fartsmåler
* Flyinstrumenter
* Vertikalhastighet

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pitot tubes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Pitot tube – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Toghjul med bremseklosser
**Tjuvbremsing** eller **tyvbremsing** er utilsiktet bremsing i et tog, når bremser ved en feil slår seg på. Dette kan føre til varmgang, gnister og brann i toget. Sterk bremsing under fart kan også føre til hjulslag, at hjul blir slipt mot skinnegangen slik at hjulet ikke lenger er helt rundt, noe som i sin tur kan gi skader på skinnene.

Gnister fra tjuvbremsing kan føre til skogbrann langs jernbanelinja. Eksplosjonsulykken på Formo i Nord-Trøndelag i 1970, der et godstog lastet med ammunisjon og sprengstoff eksploderte, ble utløst av tjuvbremsing med påfølgende brann.

Referanser
----------

1. ↑  Stavanger Aftenblad: Brann på nattoget Arkivert 17. oktober 2013 hos Wayback Machine. (17. februar 2004, besøkt 16. oktober 2013)
2. ↑  Aftonbladet: Skogsbränder i Småland (3. juli 2006, besøkt 16. oktober 2013)
3. ↑  Ole Petter Flaten, Leiv Arnfinn Kristoffersen. Odd Kristian Myran, Sverre Steinbakken: *Ammunisjonstjenesten i Hæren etter 1945. Bind 1*. Hærens forsyningskommando 2000. ISBN 82-995310-2-0 (s. 462-463, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
**Tjukkasgjengen** er en turgruppe som ble startet av Jan Ellefsen i Moss i 2012 og er Facebook-basert.
Det vil si at alle turer avtales på egne sider på Facebook.

Facebook-gruppen Tjukkasgjengen, som Jan Ellefsen opprettet var egentlig kun tenkt for ham selv og et par venner som innså at man virkelig trengte å bevege seg og hadde behov for å ha et sted å avtale turer. 
Etter en måned hadde interessen for denne gruppen eksplodert, og etter ett NRK-innslag opprettet Jan Ellefsen 80 nye Facebook-grupper over hele Norge etter forespørsel fra TV-seere som hadde sett innslaget.
Så begynte snøballen å rulle, og allerede året etter starten var de 30 000 medlemmer. Pr 2018 er de 364 grupper i ni land og ca 35-40 000 medlemmer.

Kravene for å være med i Tjukkasgjengen er enkelt: Man må kunne gå og man må ha godt humør. Ideen er å møtes, gå så langt man orker eller har tid til, for sosial hygge og trim. Hver dag, noen dager i uken eller når det passer. Tjukkasgjengens medlemmer gjenkjennes enkelt ved at alle bruker gule refleksvester på sine turer.

Tjukkasgjengen sine avdelinger, eller chaptere som man kaller dem, drives på dugnad og man jobber ut fra tre enkle parametere:

* Det skal være gøy og sosialt
* Det skal være for alle
* Det skal være gratis

Formålet er å få flere opp av sofaen til å komme seg ut og gå, og ha det moro. Poenget er at det skal være gratis og uforpliktende. Gjengen i Moss har også opprettet en egen gruppe for psykisk utviklingshemmede.
Tjukkasgjengen er et gratis, lavterskel helsetilbud der de eneste kravene for å bli med, er et par sko. Tjukkasgjengen er kommet inn på statsbudsjettet og har fått en rekke priser, deriblant helse-Norges gjeveste pris: Karl Evangs pris (2016).

Tjukkasgjengen har fått støtte til driften, arrangement og prosjekter via Miljødirektoratet, Helsedirektoratet, Extra-stiftelsen, Gjensidige-stiftelsen, Norsk friluftsliv og flere lokale sponsorer.

Eksterne lenker
---------------

* Tjukkasgjengens offisielle nettside
* Tjukkasgjengens offisielle blogg[*død lenke*]
**Zheng Jing** (kinesisk: 鄭經, pinyin: *Zhèng Jīng*, født 25. oktober 1643 i Tainan på Taiwan, død 17. mars 1682 i Tainan) var en kinesisk pirat, krigsherre og hersker over kongedømmet Tungning fra 1662 og frem til sin død.

Liv og virke
------------

Han var Koxingas eldste sønn, og sønnesønn av sjørøverforretningsmannen Zheng Zhilong. 

Før sin regjeringstid kontrollerte han militære styrker i Xiamen og Jinmen. Da faren døde regjerte han kongedømmet sammen med sin onkel på farssiden, Zheng Shixi. Etter att han hadde satt inn sine militære ressurser og landsatt en armé på Taiwan, trakk Shixi seg som medregent.

På tronen ville han videreføre farens planer om å invadere Filippinene. Men det fikk han ikke gjennomført, på grunn av trusselen fra den hollandsk-Qingkinesiske alliansen som ble dannet for å bekjempe ham. Han vant riktignok en avgjørende seier i 1664. Etter seieren fortsatte han å kjempe for Ming mot Qing.

Etter å ha mislykkes i en offensiv mot Fujian ble han tvunget til å oppgi også de planene. 

I 1680 tapte han Xiamen, Jinmen og Pescadorene etter å ha tapt et avgjørende sjøslag mot Qing. To år senere, i 1682, døde han etter en tids sykdom. 

Hans eldste sønn, Zheng Kezang, etterfulgte ham, men han ble raskt drevet bort fra tronen av hans yngre bror Zheng Keshuang.

Referanser
----------

1. 1 2   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL
 |
**Zavodske** (ukrainsk: Заводське) er en by i Poltava Oblast, Ukraina. Byen har 8 180 innbyggere (2018) og dekker et areal på 12,93 km².

Historie
--------

Byen ble grunnlagt i 1928, og frem til 1962 ble den kjent som Stalinka før den skiftet navn til Tsjervonozavodske (ukrainsk: Червонозаводське). Byen var stedet for et stort stridsvognslag
fra andre verdenskrig som involverte den andre SS-panserdivisjonen.
Etter loven fra 2015 om dekommunisering ble byen omdøpt tidlig i februar 2016 til det nåværende navnet Zavodske. Byen ligger på venstre bredd av Sula-elven i skog-steppe-sonen i Dnepr-lavlandet nord i Poltava-regionen - 12 km fra det regionale sentrum av Lokhvitsa og 160 km fra byen Poltava.

Bilder
------

* ByskiltByskilt
* BoligbyggBoligbygg
* RadiomastRadiomast
* BibliotekBibliotek

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zavodske, Poltava Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byer i Poltava oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Poltava |
|  | Hadjatsj **·** Hlobyne **·** Horishni Plavni **·** Hrebinka **·** Karlivka **·** Khorol **·** Kobeljaky **·** Krementsjuk **·** Lokhvytsia **·** Lubny **·** Myrgorod **·** Poltava **·** Pyrjatyn **·** Zavodske **·** Zinkiv | Ukrainas flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Deutsche Presse-Agentur GmbH** (**dpa**) er det største nyhetsbyrået i Tyskland, og har hovedsete i Hamburg. Det ble opprettet 18. august 1949 i Goslar, ved sammenslåing av tre tyske nyhetsbyråer.

De 190 andelshaverne i dpa er utelukkende medieforetak som forlag og kringkastingsselskaper.

dpa benytter utelukkende egne korrespondenter for utenriksnyheter og har ca. 800 ansatte i tillegg til flere tusen freelancere og stringere. I 2010 var selskapets omsetning på 87 824 000 millioner euro.

dpas verdensnyhetstjeneste finnes i tysk, engelsk, spansk og arabisk utgave. dpas «basistjeneste» er det viktigste produktet, og omfatter daglig omkring 750 meldinger fra hele verden innen områdene politikk, økonomi, kultur, sport og forskjellig. I tillegg til dette omfatter tilbudet tolv regionale tjenester i Tyskland, som også dekker alle vanlige journalistiske områder. Nyhetsbyrået leverer daglig rundt 1 500 bilder.

Selskapet er representert i 80 land i hele verden, og har bare i Tyskland mer enn 50 kontorer. Den engelske tjenesten produseres i Cork (Irland), den spanske i Buenos Aires og Madrid og den arabiske har sin hovedredaksjon i Kairo.

Sjefredaktør er Sven Gösmann og administrerende direktør Michael Segbers.

Referanser
----------

1. ↑  dpa: Mitarbeiter
2. 1 2  dpa: Zahlen und Fakten
3. ↑  dpa: Chefredaktion
4. ↑  dpa: Geschäftsführung

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Deutsche Presse-Agentur – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Billeddatabase
* dpa-AFX

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Tyskland
Nazistisk lokalpolitiker fra Erdmannsdorf i Augustusburg i Sachsen med kone og tolv uniformerte barn 1943. Mora bærer Moderkors, fem av sønnene uniformer fra Wehrmacht, den sjette fra Reichsarbeitsdienst. De seks yngste er medlemmer i nasjonalsosialistiske barne- og ungdomsorganisasjoner. De to minste jentene og gutten er medlemmer i Deutsche Kinderschar (jentene har Wolfsangel på kjolene), mens storesøster bærer uniform fra Bund Deutscher Mädel og de to brødrene fra Hitlerjugend. Foto: Deutsches Bundesarchiv 
***Deutsche Kinderschar***, ***Deutsche Kinderschar der N.S. Frauenschaft*** («Nasjonalsosialistisk kvinneligas tyske barneskare») eller ***Kindergruppen der NS.-Frauenschaft*** var en organisert virksomhet for barn fra seks til ti år i det nasjonalsosialistiske Tyskland fra 1933 til 1945.

*Deutsche Kinderschar* var barnegrupper som ble drevet av småskolelærere i N.S. Frauenschaft innenfor lokale partiområder. I 1938 skal det ha vært flere enn 350 000 barn med i gruppene. Aktiviteter med lek og fellesskap fortsatte også under andre verdenskrig. Barn i samme lokallag var likt kledt, men uniformeringa var ikke standardisert, og draktene kunne variere mellom gruppene. Emblemet var en *Wolfsangel*, ulvekork-rune formet som en N eller Z med tverrstrek, for eksempel påsydd jentenes kjoler eller på guttenes beltespenner. Lederne bar partinål med rødt hakekors.

Deltakelse i «de tyske barneskarene» skulle blant annet legge til rette for videre organisering og innordning i den militaristisk gjennomorganiserte staten. Når barna fylte ti, ble jentene medlemmer i Deutsche Jungmädel (JM), guttene i Deutsche Jungvolk (DJ). Når de ble 14, fortsatte de i henholdsvis Bund Deutscher Mädel (BDM) og Hitlerjugend (HJ) der de ble inntil de var 18. Disse organisasjonene var underlagt toppledelsen i Hitlerjugend. Fra 1936 ble medlemskap i den statlige ungdomsorganisasjonen obligatorisk.

Se også
-------

* Jungmädelbund, for jenter 10-14 år
* Deutsche Jungvolk, for gutter 10-14 år

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Nazistpartiets organisasjonsbok 1940 om barnegruppene til partiets kvinneorganisasjon (side 267)
2. ↑  Medlemstall ifølge *Jahrbuch 1938 der Reichsfrauenführung*
3. ↑  Presentasjon av NS-Frauenschaft i *Frauen-Warte* januar 1944 (side 62)
4. ↑  Deutsches Historisches Museum Berlin: *NS-Frauenbund, Deutsche Kinderschar, Mitgliedsabzeichen*
5. ↑  Hitlerjugend i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 10. mars 2021 fra

Eksterne lenker
---------------

* Om *Deutsche Kinderschar* i samlerforum på nett
Riksdagspresidentpaléet i Berlin er sete for DPG
**Deutsche Parlamentarische Gesellschaft** (DPG) er en tverrpolitisk tysk organisasjon som består av medlemmer av den tyske Forbundsdagen, landdagene og Europaparlamentet. Organisasjonen har fra 1999 hatt sete i Riksdagspresidentpaléet ved Ebert-Platz ovenfor østinngangen til Riksdagsbygningen. Dermed ønsker selskapet å knytte bånd til de politiske tradisjonene under Weimarrepublikken, da denne bygningen allerede var et mye brukt møtested for parlamentarikere.

DPG ble grunnlagt 1. april 1951 av forbundsdagsrepresentantene Karl Georg Pfleiderer (FDP/DVP), Gerhard Lütkens (SPD), Paul Bausch (CDU) og Josef-Ernst Fürst Fugger von Glött (CSU). Frem til 1999 hadde organisasjonen sete i Bonn, i den nå revne Villa Dahm. Organisasjonen flyttet sitt sete til Berlin samtidig med Forbundsdagen.

Villa Dahm i Bonn – tidligere sete for DPG
Organisasjonens formål er knytte personlige bånd mellom parlamentarikere på tvers av partigrenser og parlamenter, og dermed skape en bedre forståelse for forskjellige politiske synspunkter. Dermed skal organisasjonen bidra til en grunnkonsensus mellom demokrater.

DPGs hovedkvarter brukes også til kulturelle arrangementer og utstillinger.

Formenn og presidenter
----------------------

* 1951–1954: Karl Georg Pfleiderer, FDP/DVP
* 1954–1957: Kurt Georg Kiesinger, CDU
* 1957–1961: Fyrst Otto von Bismarck, CDU
* 1961–1972: Ernst Majonica, CDU
* 1972–1977: Hedwig Meermann, SPD
* 1977–1979: Richard Stücklen, CSU
* 1979–1980: Burkhard Ritz, CDU
* 1980–1991: Otto Wulff, CDU
* 1991–1998: Reinhard Freiherr von Schorlemer, CDU
* 1998–2006: Elke Leonhard, SPD – fra 2006 ærespresident
* fra 2006: Heinz Riesenhuber, CDU

Litteratur
----------

* Hilde Purwin, Helmut Herles: *Eine Villa am Rhein. Die Parlamentarische Gesellschaft in Bonn*, Baden-Baden 1986.
**Parc de la Tête d'Or** (norsk: *Parken det gyldne hode*) er en park i Lyon i Frankrike. Parken er 1170 dekar stor og omfatter bl.a. en stor innsjø, en dyrehage og en rekke anlegg som velodrom, boulesbane, mini-golf, ridestier og miniatyrtog.

Parken ble grunnlagt i 1857 etter planer fra 1812. Formålet var å gi rekreasjonsmuligheter til byens stadig voksende befolkning. 

Navnet skriver seg fra en legende; Jesu hode skulle finnes i et skrin i området hvor parken ble anlagt. Parc de la Tête d'Or ligger ikke langt fra Rhône og våtmarksområdet innenfor parkens område tilhører det gamle flodlandskapet.

Mellom parken og elven Rhone finnes bl.a. kultur- og forretningskvartalet Cité Internationale tegnet av Renzo Piano og Interpols hovedkvarter.

Bildegalleri
------------

* Inngangen Porte des enfants du Rhône sørvest i parkenInngangen *Porte des enfants du Rhône* sørvest i parken
* Blomsterhagen i den botaniske hagenBlomsterhagen i den botaniske hagen
* Innsjøen Lac de la Tête d'orInnsjøen Lac de la Tête d'or
* VelodromenVelodromen
* Veksthusene i den botaniske hagenVeksthusene i den botaniske hagen

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Parc de la Tête d'Or – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Parc de la Tête d'Or – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Riddergården i Hønefoss er en intakt løkkegård fra 1700-tallet.
**Ridder** er ei slekt og et slektsnavn som oppsto i Norge da bilthugger (treskjærer) Christopher Hendrichsen Ridder innvandret hit rundt 1645–1650, trolig fra enten Sydslesvig eller Nederland. Han ble gift med ei Gunhild Andersdatter i 1664, de fikk kun en sønn sammen. Han het også Christopher og ble født i 1674. Christopher II gikk i lære hos sin far, men ble aldri like kjent og aktet som treskjærer.

Ridderslekten er uløselig knyttet til sagbruksvirksomheten som en gang i tiden fantes rundt Hønefossen, samt Riddergården i Hønefoss, en løkkegård fra 1700-tallet som ligger langs nordbredden av Begnaelven, i bydel Nordsiden, rett under fossen, som er selve opphavet til byen. Likeledes er Riddernavnet knyttet til Glatveds Hotel, som brant ned under andre verdenskrig, men i fordums tid ble regnet som et av Norges to mer fasjonable hoteller. Mange i slekten var kunstnere og sagfogder.

Riddergården er i dag museumsgård og eies av Ringerike kommune, som arvet den da tidligere Hønefoss kommune og flere andre lokale kommuner ble slått sammen i den nye storkommunen Ringerike fra 1. januar 1964. Hønefoss kommune fikk den i sin tid testamentert av de to sist gjenlevende arvingene, som ikke hadde egne arvinger.

Under er noen av de i slekten Ridder som har betydd mest for Hønefoss.
* Christopher I Ridder, (?–1695) g.m. Gunhild Andersdatter
* Christopher II Ridder, (1674–1711) g.m. Anne Hansdatter
* Christopher III Ridder, (ca. 1703–1770), g.m. Else Marie f. Hesselberg
* Hans Ridder (1705–1776), g.m. Anne?, g.m. Petronelle Petersdatter
* Fredrik Ridder (1756–1798), g.m. Maren f. Flattum (1754–1837)
* Lars Ridder (1738–1794), g.m. Else Marie f. Hesselberg (1736–1775), g.m. Anne f. Krefting (1754–1804)
* Hans Anders Ridder (1797–1865), g.m. Maren Kristine Glatved

Referanser
----------

1. ↑  Peter Tandberg (2004) Ridderslektens historie. Heftet Ringerike, 2004 (76)22–25 ISBN 82-996833-3-5
2. ↑  Holager, Helen: «Christopher Hendrichsen Ridder» i Norsk kunstnerleksikon på snl.no. Hentet 19. august 2022 fra

'
«**Riddervise**» er et skillingstrykk som Alf Prøysen samlet inn til sin visespalte i «Magasinet for alle» på 1950-tallet. Den er også tatt med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle i 1972.

Teksten
-------

**1.**En ridder han red seg til Rosande lund  

for å lytte til fuglenes snag.  

Der såg han en flicka som satt der og sang  

og han hørte en harpe som klang.  

  

**2.**Han steg av sin fole så sakte han gjekk  

til den skjønne og hilste Guds fred.  

Hun hilste ham atter og sagde: Sjå her  

vær så god på tuva sitt ned.  

  

**3.**Han satte seg ned på den tuva så grønn  

og ba henne synge en sang.  

Du er ung, du er vakker, elskverdig og god,  

du skal blive min make en gang.  

  

**4.**Da brast hun i tårer: Forlat meg min venn  

jeg er blind, jeg har mistet mitt syn.  

Jeg kan ikke skille fra natt eller dag  

og jeg ser hverken sol eller skyn.  

  

**5.**Om blind eller lam skal du bliva min brud  

jeg er rik, jeg har gods, jeg har gull.  

Og heim skal du førast og smykkast som brud  

du skal bliva min make så huld.  

  

**6.**Så kysset han henne og dertil han bad  

til Vårherre som ser i fra skyn.  

Å lat hon få att den ljosaste dag  

og sjå ho fekk atter sitt syn.
Riddarhustorget med Riddarhuspalatset.
Riddarhustorget med Riddarhuspalatset og Bondeska palatset 1841.
**Riddarhustorget** er en plass i Gamla stan i Stockholm. Det er en sterkt trafikkert plass i Myntgatans forlengelse sør for Riddarhuspalatset.

Tidligere navn var *Riddare Huss platzen* (1641) og *Riddarehus Torget* (1662). Torget ble opprettet i forbindelse med Gamla stans første større byplan etter storbrannen i Stockholm 1625, som ødela bydelens sørvestre deler. Da ble blant annet byens første paradegate, Stora Nygatan, som strekker seg snorrett fra Kornhamnstorg i sør til Riddarhustorget i nord anlagt. Ved Riddarhustorgets nordside ble det lagt ut to tomter som ble bebygd dels med Riddarhuspalatset (oppført 1661–1674) og Bondeska palatset (oppført 1662–1673).

Det var på Riddarhustorget som Sveriges riksmarskalk Axel von Fersen d.y. ble drept av en sint folkemengde den 20. juni 1810, anklaget for å ha forgiftet den svenske kronprinsen Karl August.

Når torget skulle utvides, for å kunne plassere en statue av Gustav Vasa der, overlot Riddarhuset i 1765 en del av sin tomt til byen. I 1914–1916 ble torget igjen gjort om, og da ble statuen flyttet til sin nåværende plass.

Se også
-------

* Gater og torg i Gamla stan
* Stockholms historie

Referanser
----------

1. ↑  «StockholmGamlaStan - Riddarhustorget i Gamla Stan». *www.stockholmgamlastan.se*. Arkivert fra originalen 24. oktober 2016. Besøkt 23. oktober 2016.

Kilder
------

* Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986): *Stockholms gatunamn: innerstaden*. Monografier utgitt av Stockholms stad (opptrykk av del av første opplag). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget ISBN 91-38-90777-1

Eksterne lenker
---------------

* (en) Riddarhustorget – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 

* (sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Riddarhustorget
**Pityriasis rosea** er en akutt oppstått hudlidelse som forsvinner av seg selv. Den har ikke eget norsk navn.

Symptomer
---------

Vi kjenner ikke årsaken til at noen får Pityriasis rosea. Mye tyder på at utslettet er en reaksjon i huden etter en virusinfeksjon.

Utslettet starter som regel med en enkelt rødlig og lett skjellende flekk på huden. Denne kalles den primære medaljong, og kan sees opptil et par uker før det egentlige utslettet begynner.

Det mer utbredte utslettet ved Pityriasis rosea, som oppstår etter den primære medaljongen, finnes på kroppen og litt ut på overarmene (det såkalt T-skjorte området). Noen ganger kan man få et enda mer utbredt utslett.

Det kan være få eller mange flekker. Disse er blek-rødlige og lett skjellende. Flekkene er ellipseformede med ellipsens lange akse langs hudens naturlige hudfolder. Primærmedaljongen er som regel den største, og den kan være flere centimeter i diameter.

Utslettet kan klø, men klør vanligvis ikke mye.

Råd
---

Hudlidelsen er mest alminnelig hos unge, men kan sees i alle aldersgrupper.

* En bør unngå overdreven bruk av vann og såpe, da dette kan irritere huden.
* Sollys kan ofte redusere kløen og bringe utslettet til ro.

Diagnostisering
---------------

Diagnosen kan som regel stilles ved at legen ser på utslettet og dets utbredelse og får opplysninger om primærmedaljong og tidsforløpet. Hvis utslettet ikke er helt typisk, kan det være nødvendig å ta en vevsprøve fra huden.

Overdrevet bruk av vann og såpe kan forverre utslettet.

Prognose og behandling
----------------------

Utslettet forsvinner av seg selv i løpet av en til to måneder. Som regel har man Pityriasis rosea kun én gang i livet, men hos enkelte kan hudlidelsen komme igjen.

Som regel behøves ingen behandling. Ved sterk kløe kan man behandle utslettet med binyrebarkhormonkrem (steroider), eldre kløestillende antihistaminer eller med lysbehandling.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis
 |
| Slaget om Frederiksodde |
| --- |
| Konflikt: Karl X Gustavs første danske krig |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 24. oktober 1657 |
| Sted | Frederiksodde, Jylland |
| Resultat | Svensk seier |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Danmarks flagg Danmark-Norge |
| Kommandanter og ledere |
| Carl Gustaf Wrangel | Anders Bille |
| Styrker |
| 2890 ryttere  1665 infanterister  På tilsammen 4500 mann.  Oppdelt i tre angrepskolonner under Wrangel, Jacob De la Gardie og Fabien Benders. | 3000 mann samt et ukjent antall syke og bønder. 76 festningsskyts og et halvt tonn krutt. |
| Tap |
| 56 døde og 188 sårede | 2300 var tatt til fange. Mellom 1100 og 2300 skal ha blitt drept, en stor del bondemilits og sivilister. |

**Slaget om Frederiksodde** var en del av Karl X Gustavs første danske krig.

Den danske hæren hadde trukket seg tilbake til festningen Frederiksodde (senere Fredericia) i Jylland, ved den smaleste delen av Lillebælt. Svenskene kontrollerte resten av Jylland. For å kunne forflytte den svenske hæren til Fyn måtte festningen inntas. Festningen var oppført i 1650, og antatt sterk av begge sider. En svakhet var imidlertid at en av murene kun var en trepalisade, enkelte danske kilder hevder at festningen ikke var ferdigstillet.

Det svenske forsøket på å erobre festningen var vellykket, og utbyttet ble stort. 1200 harnisker, 1000 musketter, 700 hjelmer, krutt, mat og 39 faner.

Seieren ved Frederiksodde banet vei for den vågale marsjen over Lillebælt og Storebælt, og endelig freden i Roskilde året etter.

Referanser
----------

1. ↑  Isacson, s. 150
2. 1 2  Isacson, s. 154
3. ↑  Isacson, s. 155

Litteratur
----------

* Isacson, Claes-Göran (2004). *Karl X Gustavs krig: Fälttågen i Polen, Tyskland, Baltikum, Danmark och Sverige 1655-1660*. Historiska media. ISBN 9185057258.

Portal: Danmark
| Slaget om IncheonHangul: 인천 상륙 작전Hanja: 仁川上陸作戰RR: Incheon Sangnyuk Jakjeon |
| --- |
| Konflikt: Koreakrigen |
| Soldater og utstyr blir satt i land fra landingsskip på *Red Beach* en dag etter den amfibiske landgangen.  Kartet under viser landgangen ved Incheon. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 10.-19. september 1950 |
| Sted | Incheon, Sør-Korea37°29'N 126°38'Ø |
| Resultat | Avgjørende seier til de forente nasjoner |

 |
| Stridende parter |
| FNs flagg **De forente nasjoner*** Sør-Koreas flagg **Republikken Korea**
* USAs flagg **Amerikas forente stater**
* Canada
* Nederlands flagg Nederland
* Storbritannias flagg Storbritannia
* New Zealands flagg Ny-Zealand
* Australias flagg Australia
* Andre
 | Nord-Koreas flagg **Den demokratiske folkerepublikken Korea** |
| Kommandanter og ledere |
| USAs flagg Douglas MacArthur  USAs flagg Arthur Dewey StrubleUSAs flagg Edward M. AlmondUSAs flagg Oliver P. SmithSør-Koreas flagg Chung Il-kwonSør-Koreas flagg Paik In-yeop Sør-Koreas flagg Shin Hyun-jun | Nord-Koreas flagg Kim Il-sung Nord-Koreas flagg Choi Yong-kun Nord-Koreas flagg Wol Ki-chan Nord-Koreas flagg Wan Yong |
| Styrker |
| ~40-70.000 soldater  Overlegne sjøstyrker | ~6500 soldater  Sjøforsvar |
| Tap |
| 222 døde  ~800 sårede | 1350 døde  ~300 fanger |
|  |

**Slaget om Incheon** (Hangul: 인천 상륙 작전; *Incheon Sangnyuk Jakjeon*, kodenavn: **Operasjon Chromite**) var en amfibisk invasjon og et avgjørende slag under Koreakrigen som ble utkjempet mellom De forente nasjoners hovedsakelig amerikanske og sørkoreanske styrker mot en nordkoreansk styrke. Slaget endte med seier til FN og snudde den strategiske situasjonen til FN-styrkenes fordel.

Selve slaget varte i fire dager, fra 15. til 19. september 1950. Alt den 10. september startet amerikanske fly med å bombe nordkoreanske forsvarsverk for å lette angrepet mot Incheon, samt skape forvirring hos fienden. Angrepet mot Incheon kom som en stor overraskelse på de nordkoreanske styrkene, som bestod av vel 2000 marinesoldater, de fleste relativt nyrekrutterte. Samtidig gikk FN-styrkene i Pusan-perimeteret til motangrep. Dette kuttet de allerede sterkt belastede nordkoreanske forsyningslinjene og tvang dem til en rask retrett. Seoul ble erklært som frigjort den 25. september og levert tilbake til sørkoreanske myndigheter. Den påfølgende offensiven førte til at Sør-Korea fram til 38. breddegrad ble gjenerobret, og 30. september gikk de første sørkoreanske troppene inn i Nord-Korea.

Slaget gjorde det i realiteten slutt for Den koreanske folkearméens forhåpninger om å erobre Sør-Korea.

De fleste av de FNs bakkestyrker kom fra De forente staters marinekorps, som ble kommandert av armégeneralen Douglas MacArthur. MacArthur var selve drivkraften bak operasjonen, og overkom de betydelige betenkelighetene til mer forsiktige generaler om å begynne et risikabelt angrep i et ekstremt vanskelig terreng.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Battle of Inchon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Ziggo Dome** er en innendørs flerbruksarena i Amsterdam i Nederland. Den er oppkalt etter det nederlandske kabel-tv-selskapet Ziggo. Arenaen sto ferdig i juni 2012 og har plass til opptil 17 000 publikummere.

Bakgrunn
--------

Inne i arenaen i 2015.
Ziggo Dome ble tegnet av arkitektkontoret Benthem Crouwel Architekten. Selv om navnet *dome* refererer til en kuppel, har ikke bygningen noen runde kanter. I stedet har bygningen form som en kvadratisk blokk med lengde og bredde på 90 ganger 90 meter. Høyden er 30 meter. Fasaden lyses opp av 120 000 ledlys, og det kan fremvises videobilder og filmer på fasaden. 

Arenaen ble skreddersydd for musikk og konserter, men kan tilpasses til å huse idrettskonkurranser. Anlegget har blant annet tennisbane, svømmebasseng og ishockeybane. Fotballstadionet Johan Cruijff Arena ligger rett ved siden av Ziggo Dome.

I 2017 var Ziggo Dome den femte travleste arenaen i verden. Bare Madison Square Garden, The SSE Hydro, Manchester Arena og O2 Arena London hadde flere konserter.

Siden 2016 har arenaen huset finalen i Korfbal League, den øverste kurvball-ligaen i Nederland. Tidligere ble finalen holdt i Rotterdam Ahoy.

Referanser
----------

1. ↑  «Ziggo Dome - ARCAM». *www.arcam.nl*. Besøkt 31. mars 2018.
2. ↑  Walters, Sarah (12. januar 2016). «Manchester Arena named world's second busiest live venue». *Manchester Evening News*.
3. ↑  «Ziggo Dome is de wereldwijde nummer 5. Wat is het geheim?» **(nederlandsk)**. NOS. Besøkt 3. mai 2017.
4. ↑  «Nieuws». *www.knkv.nl*. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 31. mars 2018.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. april 2018. Besøkt 29. mai 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ziggo Dome – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

(en) Ziggo Dome – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Jhuyin Fuhao** (kinesisk: 注音符號 pinyin: *Zhùyīn Fúhào*, vanligvis forkortet *Jhùyīn*) er et alfabetisk romaniseringsystem for kinesisk som nå (2009) hovedsakelig benyttes på Taiwan. De inngående bokstavene er baserte på de strekene som inngår i de kinesiske tegnene.

Jhuyin kalles ofte også **bopomofo** (ㄅㄆㄇㄈ) etter de fire første bokstavene i systemet, på samme vis som alfabetet er oppkalt etter de opprinnelige navn på de to første bokstavene.

| Oversikt over bokstavene i Jhùyīn Fúhào |
| --- |
| jhuyin | pinyin | IPA |   | jhuyin | pinyin | IPA |   | jhuyin | pinyin | IPA |   | jhuyin | pinyin | IPA |
| Konsonanter (Mal:Ruby) |
| ㄅ | *b* | b̥ |   | ㄆ | *p* | pʰ |   | ㄇ | *m* | m |   | ㄈ | *f* | f |
| ㄉ | *d* | d̥ |   | ㄊ | *t* | tʰ |   | ㄋ | *n* | n |   | ㄌ | *l* | l |
| ㄍ | *g* | g̊ |   | ㄎ | *k* | kʰ |   | ㄏ | *h* | x |   |   |   |   |
| ㄐ | *j* | ʥ̥ |   | ㄑ | *q* | ʨʰ |   | ㄒ | *x* | ɕ |   | ㄧ | *y* | j |
| ㄓ | *zh* | ɖʐ̥ |   | ㄔ | *ch* | ʈʂʰ |   | ㄕ | *sh* | ʂ |   | ㄨ | *w* | w |
| ㄗ | *z* | ʣ̥ |   | ㄘ | *c* | ʦʰ |   | ㄙ | *s* | s |   | ㄖ | *r* | ʐ |
| Vokaler (Mal:Ruby) |
| ㄚ | a | a |   | ㄛ | *o* | o |   | ㄜ | *e* | ɤ |   | ㄝ | *ê* | ɛ |
| ㄞ | ai | ai |   | ㄟ | *ei* | ei |   | ㄠ | *ao* | aʊ |   | ㄡ | *ou* | ou |
| ㄢ | an | an |   | ㄣ | *en* | ǝn |   | ㄤ | *ang* | ɑŋ |   | ㄥ | *eng* | ǝŋ |
| ㄦ | er | ɚ |   | ㄧ | *i* | i |   | ㄨ | *u* | u |   | ㄩ | *ü* | y |
| Toner (Mal:Ruby) |
| 1 : *umarkert* | ˉ |   | 2 : ˊ | ˊ |   | 3 : ˇ | ˇ |   | 4 : ˋ | ˋ |

Skriveregler
------------

### Finaler

Tre av bokstavene som benyttes for nasale finalvokaler: ㄣ /en/, ㄤ /ang/ og ㄥ /eng/, benyttes også i kombinasjon med bokstavene ㄧ /i/ og ㄨ /u/ for å angi at de er nasaliserte; slik skal ㄧㄣ utleses /in/, ㄧㄥ /ing/ og ㄨㄥ /ong/.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL
 |
**Ziad Fariz** (født 1943 i As-Salt) er en jordansk økonom, som siden januar 2012 har vært sentralbanksjef for Jordans sentralbank.

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Fariz har en ph.d. i samfunnsøkonomi fra Keele University i Storbritannia, og en bachelorgrad fra Universitetet i Bagdad.

Han begynte å jobbe i sentralbanken i 1966, og etter fullført doktorgrad i 1978 returnerte han til sentralbanken som økonomirådgiver. Han var senere direktør for både forskningsavdelingen og avdelingen for investeringer og utenlandske operasjoner. I 1984 ble han utnevnt til generalsekretær for ministeriet for planlegging og internasjonalt samarbeid, en posisjon han hadde fram til april 1989, da han ble forfremmet til minister fram til desember 1989. Han var deretter industri- og handelsminister fra desember 1989 til juni 1991, og minister for planlegging og internasjonalt samarbeid fra 1991 til 1994. Han var med og etablerte Capital Bank i 1995, der han også ble styreformann. 

I 1996 ble Fariz sentralbanksjef første gang, en stilling han hadde fram til 2001. Deretter var han administrerende direktør for Arab Banking Corporation fram til 2005. Fra november 2005 til september 2007 var han visestatsminister og finansminister i Jordan, før han gikk tilbake til stillingen som styreformann i Capital Bank, der han jobbet fram til februar 2009. Etter dette gikk han til First Investment Group, som styreformann.

Den 10. januar 2012 ble han utnevnt til sentralbanksjef på nytt.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Jordans sentralbank - *Governor H.E. Dr. Ziad Fari* Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine. besøkt 11. november 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
**Ola Kvaløy** (født 1973) er dekan og professor i samfunnsøkonomi ved Handelshøgskolen ved Universitetet i Stavanger og professor II ved Norges Handelshøyskole (NHH). 

Han tok hovedfag i samfunnsøkonomi (cand. polit) ved Universitetet i Bergen i 2000 og doktorgrad (doctor oecon) ved NHH i 2003. Kvaløy ble ansatt som førsteamanuensis ved Universitet i Stavanger i 2003 og ble professor samme sted i 2008. 

Kvaløy forsker på tema knyttet til insentiver, økonomisk adferd og økonomisk organisering. Han vant Lyses forskningspris i 2008 og Stavanger Forums formidlingspris i 2013. Han er fast spaltist i *Dagens Næringsliv*, og er med i redaksjonen til økonomifestivalen Kåkånomics. 

Kvaløy sitter pr. 2022 i to regjeringsoppnevnte ekspertutvalg: Klimautvalget 2050 og Skatteutvalget. 

Han har også vært vokalist og låtskriver i bandet Lano Places. I 2022 solodebuterte han med albumet *Any Other Life*.

Referanser
----------

1. ↑   authority.bibsys.no, besøkt 3. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Rotevatn setter ned nytt klimautvalg: – Viser hvor mye det haster med å omstille oss». *e24.no*. 13. august 2021. Besøkt 30. oktober 2022.
3. ↑  Lund, Kenneth (15. september 2022). «Utvalg skulle foreslå endringer i det norske skattesystemet innen 1. november – nå har det bedt om utsettelse». *www.dn.no*. Besøkt 30. oktober 2022.
4. ↑  Moen, Siri Narverud (15. juni 2022). «Økonomiprofessor Ola Kvaløy går tilbake til popen». *ballade.no*. Besøkt 30. oktober 2022.
5. ↑  «Rockonomen». *www.aftenbladet.no*. 29. oktober 2022. Besøkt 30. oktober 2022. (abonnement kreves).

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** CRIStin
 |
**Finn Wittersø** (født 1. mai 1921, død 25. februar 2021) var en norsk motstandsmann. Han er også kjent som disponent ved Tønsberg Meieri og oppfinner av Krone-is, som opprinnelig het Slotts-Is.

Wittersø ble født på Nøtterøy og fikk sin utdannelse ved ved Statens Meieriskole i Trondheim under krigen. Han deltok også i distribusjon av illegale aviser og hadde kuréroppdrag. I desember 1944 kom han tilbake til Vestfold og ble ansatt ved Tønsberg Meieri hvor flere var organisert i det illegale arbeidet. Wittersø ble umiddelbar med i et lokalt Milorg-lag. Meieriet fungerte på den tiden som en viktig lokal motstandssentral og hadde blant annet våpenlager på meieriloftet.

I frigjøringsdagene i mai 1945 deltok Wittersø i arrestasjonen av nazister i Tønsbergområdet, som ble internert i Berg leir. Han deltok også i frigivelsen av russiske krigsfanger på Mellom-Bolærne og på Teie.

I det sivile liv etter krigen sto Finn Wittersø bak salgssuksessene Pinup-is og Krone-is. Tønsberg Meieri etablerte i 1947 sin egen iskremfabrikk, som produserte Slotts-is som i 1953 ble relansert som Krone-is av Meierienes Fellesfabrikk A/L.

Finn Wittersø ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 1981 og hadde også Deltakermedaljen.

Referanser
----------

1. ↑  Kjell A. Bratli: Finn Wittersø: En av de aller siste Milorg-jegerne fra D-15 Vestfold - Minneord i Aftenposten 22. mars 2021
2. ↑  Denne isen kostet én kroner i 15 år - Romerikes Blad 16. mai 2015
3. ↑  Tildelinger av ordener og medaljer 1981 - kongehuset.no
***All of a Sudden Norma*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Howard C. Hickman.

Handling
--------

Norma Brisbane liker sin ekstragavante tilvæfelse, men får vite etter farens selvmord at hun står helt uten penger. Norma er fast bestemt på å gjenvinne formuen sin på enklest mulig måte. Hun poserer derfor som kona til sin tåpelige, men velstående, frier: Cuthbert Van Zelt, og snart blir hun invitert til en rekke overdådige sosiale sammenkomster.

I løpet av en slik fest stjeler Norma familie-juvelene til hertugen av Duffield. Men hun erstatter dem, når det viser seg at juvelene faktisk er lagd av pasta. Hertugen overtaler deretter Norma til å sikre seg noen gamle kjærlighetsbrev fra en mann som utpresser ham, Emerson Trent. Men etter å ha fullført denne oppgaven, oppdager Norma at Trent ikke bare er mannen som ødela faren henne. Men han er også onkelen til mannen hun elsker, Oliver Garrett.

Skuespillere
------------

* Bessie Barriscale som Norma Brisbane
* Joseph J. Dowling som Hamilton Brisbane
* Albert R. Cody som Cuthbert Van Zelt
* R. Henry Grey som Oliver Garrett
* Frank Leigh som hertugen av Duffield
* Melbourne MacDowell som Emerson Trent

Referanser
----------

1. ↑  All of a Sudden Norma
2. ↑  ALL OF A SUDDEN NORMA

Eksterne lenker
---------------

* (en) *All of a Sudden Norma* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *All of a Sudden Norma* på AllMovie Rediger på Wikidata
Må ikke forveksles med Finn Koren.

**Finn Synnøvsøn Koren** (født 13. september 1918 i Kristiansund, død 30. april 1991 i Oslo) var en norsk diplomat.

Etter examen artium fra Hegdehaugen videregående skole 1936 ble han cand.jur. 1941, etter å ha reist meget, blant annet på skipet «Thalatta» gjennom Suez til Rangoon. Han startet i Utenriksdepartementet i oktober 1945. 

Etter at Norge anerkjente det nye Folkerepublikken Kina i januar 1950, reiste Koren til Shanghai i mai samme år. Han hadde i starten ingen formell diplomatstatus. Han ble forflyttet til Pekinglegasjonen, men ikke før i 1954 ble det opprettet formelle diplomatiske forbindelser etter at Norges nye chargé d’affaires Nicolai Geelmuyden hadde akseptert kinesernes plutselige anmodning.[*klargjør*]

Etter åtte år i Kina var han stasjonssjef i Glasgow, Chicago og San Francisco. Fra 1974 var han sendemann (sjef) ved Norges ambassade i Bangkok med sideakkreditering til Manila. Fra 1981 til 1989 var han ambassadør ved Norges ambassade i Singapore.

Familie
-------

Finn Synnøvsøn Koren tilhørte slekten Koren. Han var sønn av Bjarne Koren (1885–1980) og Synnøve Lind (1897–1918). Han var gift med Synnøve (Tutta) Onstad (1921–1998).

Referanser
----------

1. ↑  Fødsels- og dødsdato fra Finn Eidsvollsmann, en slektsdatabase der medlemmene er etterkommere av Eidsvollsmann.
2. 1 2  Foreldrenes liv og virke er nøye beskrevet i Gudrun Johnson Høibøs bok Slekten Koren fra 1941.
3. ↑  Kjell Arild Nilsen, *Mange snublesteiner før forbindelser Kina-Norge* i NTB tekst den 26. september 2004.
4. ↑  Sverre Gjellum, *Finn Koren, nekrolog* i Aftenposten den 10. mai 1991.