recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Henry «Isbjørnkongen» Rudi** (født 1889, død 1970) var en norsk fangstmann og isbjørnjeger. Han var sønn av en gudbransdøl som hadde bosatt seg i Troms. Rudi dro på totalt 40 jaktturer til polstrøkene, og av disse var 25 overvintringer. Han jaktet blant annet fjellrev, hvalross og sel, men han er mest kjent for å ha vært med å nedlegge totalt 713 isbjørn i perioden fra 1907–1947 (dette er dyr felt av Rudi selv og jaktkamerater som deltok på de samme overvintringene). Dette gav ham tilnavnet «Isbjørnkongen». Stedene Henry Rudi drev jakt inkluderte Svalbard, Jan Mayen og Grønland.

Den første overvintringen gjorde Rudi som nittenåring på Hopen vinteren 1908–1909. Dette var også første gang det var overvintring av fangstfolk på denne øyen.

Livet etter jakten
------------------

Henry Rudi vokste opp i Tromsø, og det var også her han bodde til sin død i 1970. Han var kjent som en mann med glimt i øyet, og brukte mange av sine eldre dager i Ølhallen (Tromsøs eldste pub), hvor han fortalte historier fra tiden som jeger til alle som ville høre på.

Æresbevisninger
---------------

* 1953 – Tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv
* 1969 – Valgt til æresruss av Tromsø-russen
* Henry Rudi har også fått sin egen permanente utstilling hos Polarmuseet i Tromsø, i selskap med storheter som Roald Amundsen og Fridtjof Nansen.

Bibliografi
-----------

* Sørensen, Lars Normann 1958: Henry Rudi, Isbjørnkongen. Gyldendal, Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Henry\_Rudi[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Henry Marentius Rudi, Norsk biografisk leksikon ID Henry\_Rudi, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** KulturNav
 |
***The Stolen Kiss*** er en amerikansk stum romantisk dramafilm fra 1920, regissert av Kenneth Webb og med Constance Binney i hovedrollen. Den er basert på en roman fra 1919 av Lucille Baldwin Van Slyke.

Handling
--------

Felicia Day blir oppdratt i tilbaketrukkethet av sin kjærlige - men trangsynte - bestefar, major Trenton. En dag kaster Dudley Hamilt, en korgutt, ballen sin over gjerdet som skiller prestegården fra Trenton-gården. Der møter han Felicia, som han stjeler et kyss fra. Men den sjokkerte Trenton legger merke til dette, og sender snart Felicia til Canada. 

Årene går og Felicia, som nå er voksen, bestemmer seg for å reise til New York og livnære seg som syerske. Men hun lengter fremdeles etter Dudley. Felicia har et naturlig talent for dans, og blir tilbudt en jobb av den lystige teater-sjefen Allen Graemer - og hun takker ja. Dudley, som deltar på en av hennes forestillinger, gjenkjenner hans for lengst tapte kjærlighet.

Skuespillere
------------

* Constance Binney som Felicia Day / Octavia
* Rod La Rocque som Dudley Hamilt
* George Backus som Maj. Trenton
* Bradley Barker som John Ralph
* Robert Schable som Allen Graemer
* Frank Losee som Peter Alden
* Richard Carlyle som James Burrell
* Edyna Davies som Dulcie
* Ada Neville som Mlle. D'Ormy
* Agnes Everett som Marthy
* Eddie Fetherston som Jack Hall
* Jean Lamb som Mrs. Hall
* Joseph Latham som Tom Stone

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 18. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Stolen Kiss – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *The Stolen Kiss* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Utsnitt av bebyggelse sett fra Nørre Søgade
Søtorvet sett fra Nørrebro
**Søtorvet** er en plass og en bebyggelse ved Søerne i København. Den ligger hvor Frederiksborggade slutter og Dronning Louises bro begynner.

Historie
--------

Etter at Nørreport og Københavns befestning ble nedlagt i siste halvdel av 1800-tallet, oppsto det mulighet for å utnytte det nedlagte festningsterrenget. I årene 1873-76 ble det derfor oppført to symmetriske og paléaktige beboelseseiendommer i historismestil på Søtorvet ut mot Søerne. Arkitektene var Ferdinand Vilhelm Jensen og Vilhelm Petersen under Ferdinand Meldahls overoppsyn. Byggherren var *Det kjøbenhavnske Byggeselskab* på initiativ av finansmannen Carl Frederik Tietgen.

Bebyggelsen med herskapelige leiligheter har parisiske forbilder. De er rikt dekorert med stukkornamenter og spir og tårn. Skuespillerinnen Johanne Luise Heiberg bodde i en av leilighetene her før hun flyttet til Rosenvænget. Omkring 1900 åpnet Café de la Reine – Dronningens Café – bak de store, buede vinduene på Søtorvet 2. Her ble holdt dikterstue på 1930-tallet hvor datidens diktere som Sigfred Pedersen og Otto Gelsted deklamerte deres seneste dikt. Niels Clemmensen satt ved klaveret.

Dronning Louises Bro kom først til et tiår etter bygningene sto ferdige, og hele anlegget kom dermed til å danne en staselig inngangsportal fra Nørrebrosiden inn til København. Omkring 1900 ble det ved plassen, på hver side av broen, oppstilt to skulpturer av henholdsvis *Tiberen* og *Nilen*. Skulpturene er avstøpninger av originale marmorskulpturer fra det 1. århundre e. Kr. og var en gave fra Carl Jacobsens legat Albertina til København.

Referanser
----------

1. ↑  *Historicisme*, Den store danske
2. ↑  «*Søtorvsbebyggelsen, Søtorvet nr. 1-3, nr. 2 og nr. 5, København*, kulturarv.dk». Arkivert fra originalen 22. mars 2012. Besøkt 24. desember 2011.
3. ↑  «*Tiberen*, nansensgaden.dk». Arkivert fra originalen 30. mai 2009. Besøkt 24. desember 2011.

Portal: Danmark
***The Stubbornness of Geraldine*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Gaston Mervale.

Handling
--------

Geraldine, datteren til en velstående New York-innbygger, befinner seg i Ungarn. Men hun skal snart returnere til USA etter syv års fravær. Som et farvel skal det arrangeres et ball til ære for henne, ved den amerikanske ambassaden i Ungarn. Grev Carlos Kinski, en fremtredende ung adelsmann, er en av gjestene.

Når han får et øyeblikks glimt av Geraldines ansikt, forelsker han seg i henne med en gang. Han forsøker å fastslå hennes virkelige identitet, før hun skal forlate landet.

Skuespillere
------------

* Laura Nelson Hall som Geraldine.
* Marie Empress.
* Mary Moore.
* Daisy Belmore.
* Vernon Steele.
* Stanley Harrison.
* Paul Ferrer.
* Henrietta Vaders.

Referanser
----------

1. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*
2. ↑  THE STUBBORNNESS OF GERALDINE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Stubbornness of Geraldine* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
En **kognitiv skjevhet** (også kalt «kognitiv bias», fra engelsk *cognitive bias*) er et systematisk avvik fra hva som ville vært mest rasjonelle oppfatning, vurdering og beslutning. Kognitive bias er psykologiske tankefeil som oppstår fordi hjernen må forenkle når den sorterer og tolker informasjon. Kognitive skjevoppfatninger skyldes ofte at en må handle spontant basert på intuisjon, for å lete etter mening og mønster hvor det ofte ikke finnes, eller for å velge hvordan handle i en overflod av informasjon. Kognitive skjevhet fører til en tilbøyelighet til å tolke vekk informasjon som er i strid med ens eksisterende virkelighetsoppfattelse i stedet for å endre mening. 

Psykologene Kahneman og Tversky har gitt banebrytende bidrag til våre kunnskaper om slike skjevheter. Innsikten i kognitive skjevheter kan påvirke økonomiske beslutninger i tilsynelatende irrasjonell retning har gitt opphav til forskningsfeltet atferdsøkonomi.

Referanser
----------

1. ↑  Bulle-Bruker (17. oktober 2018). «Bulle forklarer: Hva er kognitive skjevheter? Forklart av Hallgeir Sjåstad». *K7 Bulletin*. Besøkt 23. april 2023.

### Litteratur

* Kahneman, D. (2012). Thinking, Fast and Slow ISBN 978-0374275631 På norsk som «Tenke fort og langsomt» Pax forlag ISBN 978-82-530-3552-9

Eksterne lenker
---------------

* psykologisk.no Artikler i kategorien kognitiv bias
**Sagkjedeolje** er en type olje som smører sagkjedet og sagbladet på motorsager, hogstmaskiner og enkelte kappsager. Det finnes to hovedtyper av sagkjedeolje. Mineralsk sagkjedeolje er lagd av petroleum, mens vegetabilsk sagkjedeolje er lagd av ulike vegetabilske oljer.

Oppgaver og bruk
----------------

Sagkjedeoljens oppgave er å smøre kappeelementet slik at det blir minst mulig friksjon i de bevegende elementene. Sagkjedeolje er helt nødvendig i motorsager og enkelte hogstmaskiner for å hindre varmgang i de bevegende skjæreelementene. Sagkjededeolja er også med på å rense og bevare de bevegelige kappdelene. Sagkjedeolja har en egen beholder på motorsager og hogstmaskiner hvor påfylling finner sted. Sagkjedeolja går deretter fra tanken og inn i en dyse hvor olja blir fordelt utover elementet som skal smøres.

Helse og miljø
--------------

Etter at sagkjedeolja har smurt de bevegelige elementene slippes restolja ut i naturen. Ved bruk av mineralsk sagkjedeolje blir dette et miljøproblem, da petroleum er skadelig for det biologiske livet. Ved bruk av motorsag slippes overflødig olje ut i naturen gjennom små oljepartikler som beveger seg rundt i luften rundt kjedet. Brukeren av motorsaga puster da i seg disse oljepartiklene. Innånding av petroleum regnes som helsefarlig og er dermed en helsemessing ulempe for motorsagbrukeren. Man kan redusere helsefaren og miljøfaren knyttet til sagkjedeolje ved å benytte seg av sagkjedeolje som er lagd av vegetabilske oljer. Vegetabilske oljer er ikke skadelig for miljøet og regnes som mindre skadelig å innånde enn petroleumsbaserte oljer.
**Händel-Werke-Verzeichnis** (HWV) er den katalogen over Georg Friedrich Händels verk som er vanligst i bruk. Den er ordnet tematisk og ble utarbeidet mellom 1978 og 1986 av Bernd Baselt og presentert i *Händel-Jahrbuch* (*HJb*) som *Verzeichnis der Werke Georg Friedrich Händels*.

Senere er det utført korrektur og enkelte utvidelser er tilkommet, men den opprinnelige nummereringen er stort sett intakt.

Den tematiske katalogen viser åpningstaktene for hvert verk og gir omfangsrik informasjon om originalmanuskripter, tidlige trykk etc.

Det finnes tidligere fortegnelser, blant annet av John Mainwaring (London 1760), Charles Burney (London 1785), W. S. Rockstro (London 1883), W. C. Smith (*HJb* 1956), A. C. Bell (1972).

| HWV | Kategori |
| --- | --- |
| 1–42 | Operaer |
| 43–45, 218 | Leilighetsmusikk |
| 46–48, 50–71 | Oratorier |
| 49, 72–76 | Oder og maskespill |
| 77–177 | Kantater |
| 178–199 | Italienske duetter |
| 200, 201 | Italienske trioer |
| 202–210, 269–277, 284–286 | Salmer |
| 211–217, 219–227 | Italienske arier |
| 226, 228 | Engelske sanger |
| 229 | Tyske kirkekantater |
| 230, 233, 234, 244, 245 | Italienske hellige kantater |
| 231, 239, 240, 242 | Motetter |
| 232, 236–238 | Psaltersalmer |
| 235, 241, 243 | Antifoner |
| 246–268 | Hymner |
| 278–283 | Lovsanger |
| 287–311, 343 | Konserter |
| 312–335 | Concerti grossi |
| 336–345, 347–356, 413 | Orkesterverker |
| 357–379, 406–409, 412, 419–421 | Solosonater |
| 380 to 405 | Triosonater |
| 346, 410, 411, 414–418, 422–424 | Verker for blåserensembler |
| 425–612 | Klaververk |
| A1, A3, A4, A6–A9, A10, A12 | Appendiks: arrangementer av andre komponisters verk |
|

Legg merke til at det er hull og uregelmessigheter i HWV-systemet, så tabellen over bør bare ses på som veilendende.

HWV-systemet kan ikke brukes til å utleda at Händel komponerte akkurat 612 verk: Kombinasjonen unummererte verk, tapte verk, verk som er feilaktig tilskrevet Händel, spuriøse verk, varianter (eksempelvis HWV 251 a-d), grupperte verk (f.eks. HWV 229 1-7) og arrangementer (f.eks. HWV 482 1-4) gjør det umulig å bestemme det eksakte antall verk Händel komponerte.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verkfortegnelse valgfritt sortert på HWV-nummer, opustall, tilblivelsesår, tittel og musikksjanger
* Katalog etter HWV (av Brad Leissa)
**Hällnäs** er et tettsted i Vindeln kommune i Västerbottens län i landskapet Västerbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 259 innbyggere.

Lokaltoget *Norrskenan* Luleå-Boden-Vännäs-Umeå har siden 2006 stoppet ved Hällnäs stasjon. På banen Storuman-Hällnäs har det ikke vært passasjertrafikk siden 1995, da forbindelsen Lycksele-Hällnäs ble lagt ned av Länstrafiken i Västerbotten. Mellom 1995 og 2006 stoppet ingen persontog i Hällnäs.

Sanatoriet
----------

Hällnäs sanatorium.
Hällnäs er mest kjent for det store sanatoriet som ligger like utenfor tettstedet. Hällnäs sanatorium er tidstypisk i stilen, og var det største anlegget i Sverige da det ble åpnet i 1926 med plass for 208 pasienter. Sanatoriet ble senere bygd ut i flere etapper, før det i 1948 hadde 340 plasser. Sanatoriet hadde eget vannkraftverk, vanntårn, skole, røntgenavdeling, operasjonssal og bakeri.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 19. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hällnäs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Vindeln kommune i Västerbottens län i Sverige |
| --- |
|  | Granö **·** Hällnäs **·** Tvärålund **·** Vindeln **·** Åmsele |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Michał Gedeon Hieronim Radziwiłł** (født 24 .september 1778 i Warszawa, død 24. mai 1850 samme sted) var en polsk adelsmann av slekten Radziwiłł, som virket som offiser og som politiker.

Liv og virke
------------

Hans foreldre var de siste vojvoden av Vilna, fyrst Michał Hieronim Radziwiłł (1744–1831) og hans hustru Helena (født grevinne Przeździecka) (1753–1821).[]

Radziwiłł deltok i krigen under Tadeusz Kościuszko (Kościuszkooppstanden), og senere deltok han i den polske oppstanden mot Preussen i 1806.[]

Spenere tjente han hertugdømmet Warszawas hær, og i 1811 ble han brigadegeneral. I denne hæren deltok han i napoleonskrigene på Frankrikes og Napoleon Is side, og utmerket seg i slaget om Smolensk (1812) og deretter ved beleiringen av Danzig.[]

Etter grunnleggelsen av det russiskdominerte Kongress-Polen ble han entlediget i 1815 med rang som divisjonsgeneral. Samme året giftet han seg med grevinne Aleksandra Stecka (1796–1864). Men henne fikk han sønnen (1821–1886) og en datter.[]

Han sluttet seg til det polske opprøret 1830-1831, og ble den polske armés øverstkommanderende. Han kommanderte den i kamp fra krigens utbrudd og til februar 1831. Etter det store men ikke avgjørende slaget ved Grochów gikk han forgjeves inn for en forhandlingsløsning for fredens skyld. Da ikke det vant gehør, la han ned sin kommando men fortsatte i kampene som vanlig soldat.[]

Han havnet i russisk krigsfangenskap i Jaroslavl, og bosatte seg senere i Dresden.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Internetowy Polski Słownik Biograficzny, Internetowy Polski Słownik Biograficzny ID michal-gedeon-radziwill[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Sejm-Wielki.pl profil-ID dw.8818[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Gustav Hermes: *Geschichte der polnischen Revolution in den Jahren 1830 und 1831 und ihrer Helden*. Hübenthal & Comp. Berlin 1843, S. 75 f
* Zbigniew Zacharewicz, Władysław Zajewski: *Radziwiłł Michał Gedeon (1778–1850).* I: *Polski Słownik Biograficzny,* Band 30, Krakau 1987, S. 309–309

Kilder
------

* Radziwiłł i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1915)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Miche-Guerciotti** er et tidligere sykkellag som ble startet i 2003 under navnet *Miche*. I løpet av de ti sesongene laget eksisterte skiftet det nasjonalitet flere ganger. De tre første sesongene hadde laget base i Bulgaria. Før 2006-sesongen meldte laget overgang til Italia, og i 2007 holdt laget til i Polen. I 2008 og 2009 hadde laget tilholdssted i San Marino under nytt navn, først som *Miche-Silver Cross*, og deretter som *Miche-Silver Cross-Selle Italia* i 2009. Fra 2010 vendte laget tilbake til Italia, samtidig som lagnavnet igjen ble ‘’Miche’’. I 2011 skiftet laget navn for siste gang, til *Miche-Guerciotti*. Laget ble lagt ned etter 2012-sesongen.

UCI-status
----------

I sin første sesong, i 2003, var laget rangert i divisjon III, etter det gamle UCI-systemet, Verdenscupen i landeveissykling for menn. Påfølgende sesong, i 2004, avanserte laget til det som den gang ble kalt divisjon II. I 2005, da UCI (Det internasjonale sykkelforbundet) introduserte forløperen til dagens avdelingssystem, fikk laget prokontinental-status, en status de beholdt i to år, inntil de ble nedgradert til kontinentallag i 2007.
Demonstrasjon av pepperspray
**Pepperspray** er en uformell betegnelse på et ikke-dødelig stridsmiddel som er basert på frukter av chilipepper. Virkestoffene, bl.a. capsaicin, trekkes ut av tørkede og knuste frukter ved hjelp av organiske løsemidler, for eksempel etanol. Løsemidlene dampes av, og den gjenværende oljeaktige massen, ofte kalt OC (Oleoresin Capsicum) brukes som råvare. I formelt språk brukes også begrepet OC-spray.

Egenskaper
----------

Pepperspray i ansiktet vil medføre umiddelbar:

* brennende smerte i øynene
* forvirring og desorientering
* ukontrollert hoste, talevansker og mulig oppkast
* lett hodepine
* kortpustethet
* forbigående blindhet

Det er også rapportert om tilfeller av hjerneskade og dødsfall ved utsettelse for pepperspray.

En del pepperspray er i tillegg tilsatt et ultrafiolett sporstoff for identifisering. Innholdet er ikke brennbart, og beholderen trenger ikke å rystes før bruk. Beholderen har en sikring for å unngå uønsket avfyring. Drivgassen er helt ufarlig for mennesker og miljø.

Regulering
----------

Pepperspray omfattes av våpenloven §§ 1b og 3e–f. Det er ulovlig for privatpersoner å eie peppersprayvåpen eller beholdere med pepperspray uten tillatelse fra politiet. 

Pepperspray brukes av politiet, med hjemmel i våpeninstruksen. Det er den enkelte politisjef som utarbeider retningslinjer for når våpenet kan medbringes av politi i tjeneste. Det stilles krav til at politiet skal ha gjennomgått opplæring for å kunne bære og bruke våpenet. Tidligere ble det stilt krav om at politi som en del av opplæringa skulle utsettes for OC-spray i ansiktet for å få den nødvendige kompetansen til å bruke sprayen forsvarlig i tjenesten. Etter meldinger om helseskader som følge av dette, la Arbeidstilsynet i 2007 ned forbud mot bruk av pepperspray i opplæringsøyemed.

Referanser
----------

1. ↑  "Hjerneskadd av pepperspray"[*død lenke*] Nettavisen 22. august 2007. Aksessdato: 2012-02-04
2. ↑  "Vurderer bruken av pepperspray" Aftenposten nett 28. desember 2009. Aksessdato: 2012-04-02
3. ↑  Våpenloven LOV 1961-06-09 nr 01: Lov om skytevåpen og ammunisjon m.v. Aksessdato: 2012-04-02
4. ↑  Våpeninstruks for politiet[*død lenke*]. (.pdf) Aksessdato: 2012-04-02
5. ↑  Politiet må endre rutiner for opplæring i bruk av pepperspray Arkivert 27. desember 2010 hos Wayback Machine. Arbeidstilsynet 12. april 2007. Aksessdato: 2012-04-02

Se også
-------

* CS-gass

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Pepys Library cirka 1870
Pepys Library er plassert i andre etasje i Pepysbygningen i Magdalene College, Cambridge
**Pepys Library** ved Magdalene College i Cambridge er det personlige biblioteket samlet av Samuel Pepys som han donerte til kollegiet ved sin død i 1703.

I det meste av sin levetid var Pepys bibliofil og pleiet med omtanke sin store samling av bøker, manuskripter og trykk. Ved hans død var det over tre tusen bøker, inkludert Pepys dagbok, alt nøye katalogisert og indeksert, en av 1600-tallets viktigste private bibliotek.

Pepys ga nøyaktige instruksjoner i sitt testamente for bevaringen av boksamlingen og da hans nevø og arving, John Jackson døde i 1723, ble biblioteket i sin helhet overført til Magdalene. Donasjonen inkluderte alle de originale bokhyllene og hans utførlige anvisninger at plassering av bøkene: «...nøye vurderes og, hvor det ansees nødvendig, skjønnsomt tilpasses». Ved betingelsene for donasjonen skal ingen av bøkene selges, og ingen ytterligere bøker tilføyes samlingen.

Biblioteket er plassert i andre etasje i Pepysbygningen, de om lag 3 000 bøkene er bevart i Pepys egne bokhyller og organisert etter størrelse slik han katalogiserte de.

Referanser
----------

1. ↑  Engelsk originalsitat: «...be strictly reviewed and, where found requiring it, more nicely adjusted»

Eksterne lenker
---------------

* Pepys Library, nettsted (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Sigurd Olson «Sig» Haugdahl** (født 1891 i Verdal, død 4. februar 1970 i Florida, USA) var en deltaker i den amerikanske motorsporten IMCA, innehaver av en uoffisiell verdensrekord i hastighet på land og bidro til stiftelsen av den amerikanske motorsportgrenen NASCAR. Haugdahl emigrerte fra Norge til Albert Lea i Minnesota, USA i 1910.

Racingkarriere
--------------

Hans racingkarriere startet i 1912, da han var fører av en spesialbygd Indian-motorsykkel på isbaner i Minnesota, før han i 1918 begynte å kjøre billøp på grusbaner og vant mesterskapet i serien IMCA. Deretter bygget han bilen Wisconsin Special for å ta tittelen i racingserien USAC, og slå daværende mester Tommy Milton. Bilen fikk navn etter motoren, som var en Wisconsin Airplane-motor med seks sylindre og et volum på 836 kubikktommer, og som var koblet direkte til bakhjulene. Bilen var 488 cm lang og hadde 250 hestekrefter.

Fartsrekord
-----------

Den 7. april 1922, på Daytona Beach Road Course i Florida, satte Sig verdensrekorden i hastigheter på land bak rattet i sin Wisconsin Special, da han kjørte i 289 km/t, en fart som var nesten 39 km/t raskere enn den tidligere rekorden. Denne rekorden ble aldri anerkjent som en offisiell verdensrekord, da han ikke var medlem av *American Automobile Association*, men derimot av rivalen IMCA.

Daytona Beach Road Course
-------------------------

I 1935 ble verdensrekordforsøk i fart flyttet fra Daytona Beach Road Course til den sikrere Bonneville Salt Flats i Utah. På grunn av dette bad eierne av Daytona Beach-banen Sig om å organisere et billøp på banen, hvor det ble satt en førstepremie på 5 000 amerikanske dollar. Det viste seg at banen var svært uegnet til den type aktivitet, og løpet ble stoppet etter at 75 av de totalt 78 rundene var kjørt.

Etter dette diskuterte Haugdahl nye muligheter med Bill France, og sammen fikk de organisert et nytt løp i 1937. Dette løpet brakte mer suksess enn det første, men tapte fortsatt penger, og Haugdahl organiserte ikke fler løp etter dette. William France brukte derimot erfaringen fra dette løpet til senere å stifte NASCAR, som i dag er en av verdens mest populære motorsporter.

Kilder
------

* *The Unauthorized NASCAR Fan Guide 1998-99*, Bill Fleischman og Al Pearce, 1999.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder og mer info om Sig Haugdahl Arkivert 25. juni 2007 hos Wayback Machine.

Sigurd Olsen Haugdahl f. 10/1 1891 i Verdal. Døde 2/3 1970 i Jacksonville, Florida. Se "Hodalsætta" av Kjell Saxvik

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Søvassmarka er et mye benyttede friluftsområde i Drangedal.
**Søvassmarka** er et skogs- og heiområde vest i Drangedal kommune i Telemark. Området er mye benyttet når det gjelder fiske og friluftsliv. Avstanden fra Drangedal sentrum til avkjørsel er ca. 17 km, fra Gautefall Turisthotell ca. 8 km.

Adkomst
-------

Avkjøringen er godt merket ved hovedvegen (Fv358), og langs den 15 km lange skogsbilvegen i området er stier, vann og tjern merket. For bil må det betales avgift i automat ved innkjøring. Der kan man også løse døgnkort for fiske. Telt er tillatt, men ikke campingvogn eller «combicamp». Det er ikke lov å la bilen stå inne i marka over natta.

Historie
--------

Spor etter flere boplasser, helt tilbake til steinalderen, forteller om aktivitet i området i tidligere tider. Ved Hellersvatnet, som er det største vannet i området, finnes det en heller hvor det er funnet en flintsigd fra yngre steinalder. På stranda ved nabovannet Mjonevatnet er det funnet to flintøkser fra steinalderen. 

Heigårdene her inne var bebodd fram til slutten av 1800-tallet, og oppmurte fiskeplasser viser at fisket har vært viktig. Fløtningsanlegg langs vassdraget forteller også om en vesentlig skogsdrift.

Gjennom Søvassmarka gikk også den gamle rideveien fra bygdene øverst i Drangedal, ut til kysten ved Risør. Denne veien brukte bøndene når de skulle bytte sine produkter mot salt og andre nødvendigheter som de ikke produserte selv. Veien kalles fremdeles «Saltvegen», og er i dag stedvis ryddet som turvei.

Referanser
----------

1. ↑  Oldsaksamlingen C29763
2. ↑  Oldsaksamlingen C28527
3. ↑  Oldsaksamlingen C29388
4. ↑  DNT Telemark, Saltveien
**Arklow Hill** eller **Ballymoyle Hill** er en ås som dominerer byen Arklow i grevskapet Wicklow i Irland. Åsen ligger i den sørøstlige delen av Wicklowfjellene, bare to kilometer fra Irskesjøen. Åsen er et framtredende trekk fra den nasjonale primærveien N11 som passerer en kilometer øst for toppen.

Det er også et Arklow Hill i North Yorkshire i England, kun 157 meter høyt. Foruten enda ett i Cumbria i England på 219 meter.

På slutten av 1960-tallet og begynnelsen av 1970-tallet da det kjemiske selskapet NET Nitrate produserte gjødsel i den lokale fabrikken i Avocadalen, ble bokstavene N-E-T stavet i mørkegrønn på den sørlige skråningen av bakken, synlig fra hovedveien (den moderne N11). Som reklame ble det således gjødslet et område av åssiden, slik at bokstavene ble fremhevet i den irske fargen mørkegrønt der gresset hadde vokst ekstra mye. Dette ble oppnådd ved å spre nitrogengjødsel, noe som annonserte effektiviteten til nitrogen i å produsere kraftig vekst sammenlignet med området utenfor den gjødslede sonen. Det var som en biologisk versjon av det kjente amerikanske Hollywoodskiltet i Los Angeles.

Referanser
----------

1. ↑   «Arklow Hill», *Mountain-forecast.com*
2. ↑   «Ballymoyle Hill», *Coillte*
3. ↑  «Arklow Hill» 1, *Peak Visor*
4. ↑  «Arklow Hill» 2, *Peak Visor*

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* Wicklow Mountains National Park
Hovedinngangen til det som tidligere var Sentrum kino.
**Rockeopptøyene i Oslo** var opptøyer som ble satt i sammenheng med premieren til filmen *Rock Around the Clock* 20. september 1956. 

Urolighetene startet utenfor Sentrum kino i Oslo, men ble spredt til Studenterlunden, Ankertorget og Grønlands torg. Opptøyene blusset opp igjen på Grønlands torg da flere berusede personer blandet seg med ungdommene fra Sentrum kino. Flere av de mest aktive i opptøyene hadde ikke sett filmen *Rock Around the Clock*, og på direkte spørsmål fra en journalist svarte en av ungdommene «Nei'a. Det er'ke nødvendig det!».

Filmen fikk generelt dårlig kritikk, og store deler av den opphissede folkemengden hadde ikke sett filmen. Det ble hevdet overfor en avis at en regissør fra Norsk Film blant annet hisset folkemengden opp for å redde «æren», det ble nærmest forventet at det skulle bli lignende opptøyer som i andre land.

Politimesteren i Oslo, Sigurd Skalmerud, uttalte overfor pressen at han trodde bråket senere på natten ikke bare skyldtes ungdommer som ble påvirket av filmen, men også av «pøbel som i den senere tid har holdt til i Studenterlunden», som trakk mot Sentrum kino senere på kvelden.

Det var også opptøyer 21. september 1956, politiinspektør Jon Qvale uttalte overfor pressen at opptøyene denne kvelden var «betydelig vanskeligere enn dem vi hadde å kjempe med torsdag aften». Den siste kvelden helte noen solarolje i rundkjøringen ved Arne Garborgs plass, hva som skapte problemer for trafikken. Politiinspektør Qvale anslo at det var 90 prosent nysgjerrige i alle aldre og 10 prosent ungdommelige bråkmakere, og politiet gikk stort ut i mediene for å be nysgjerrige om å ikke trekke mot sentrum.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten Aften 22. september 1956, «Bråkmakere» side 2.
2. ↑  Aftenposten Morgen 21. september 1956, «Rock'n'Roll ikke sprekt nok!» side 3.
3. ↑  Aftenposten Aften 21. september 1956, side 1
4. ↑  Aftenposten Morgen 22. september 1956, «Bråk» side 7.

Portal: Oslo
Søyle av dorisk type, og entablement. Engelske termer påført
**Arkitrav** (fra italiensk architrave, via gresk: *archi* og latin *trabs*: «hovedbjelke»), også kalt **epistyl**, er hovedbjelken av stein som hviler direkte på søylekapitelene i klassisk arkitektur. Bjelken er den nederste, bærende delen av entablementet (det øvre horisontale bjelkelaget i klassisk gresk arkitektur som består av arkitrav, frise og karniss).

I de greske templene, som i hovedsak er laget av kalkstein eller marmor, varierer arkitravblokkenes lengde mellom 2,50 og 4,50 meter. Den lengste arkitraven strekker seg over den brede, midterste inngangen i Akropolis i Athen. Den består av to blokker som ligger inntil hverandre og er 5,43 meter lang, 1,15 meter høy og 1,44 meter bred. I egyptiske templer forekommer arkitraver av betydelig større lengde.

Arkitraven er forskjellig i de forskjellige klassiske søyleordenene. Den doriske arkitraven er slet, og avsluttes øverst med en svakt framspringende list. Under denne springer kortere plater frem, hver med seks *dråper* under, rett over hver triglyf. De joniske og korintiske arkitravene er oppdelt i to eller som regel tre svakt utspringende felt over hverandre og avsluttes øverst vanligvis med mer eller mindre rikt profilerte lister. 

* Dorisk arkitrav (oppriss og snitt) fra Parthenon.Dorisk arkitrav (oppriss og snitt) fra Parthenon.
* Jonisk arkitrav fra Priene.Jonisk arkitrav fra Priene.
* Korintisk arkitrav fra Nervas forum i Roma.Korintisk arkitrav fra Nervas forum i Roma.

Referanser
----------

1. ↑  «arkitrav», *NAOB*
2. ↑  Brodby-Johansen, R. (1977): *Kunstordbog*, Thaning og Appel, s. 14. Sitat: «hovedbjælke i en *gesims* hvilende på søjlerne»

Litteratur
----------

* Ching, Francis D.K. (1995): *A Visual Dictionary of Architecture*. New York: John Wiley & Sons, Inc. ISBN 0-471-28451-3; s. 179, 186.
* Gunnarsjaa, Arne (1999): *Arkitekturleksikon*. Oslo : Abstrakt forlag. ISBN 82-7935-007-1 (e-bok fra bokhylla.no)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Architraves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Torvet i Kristiansand** er hovedtorvet i Kristiansand by og strekker seg fra Øvre torv ved Wergelandsparken til Nedre torv, og går der sammen med byens handlegate (Markens gate). Torvet følger Rådhusgata som er utvidet på den strekningen slik at stedet er en åpen plass.

Torvet har en betydelig tradisjon som handelsplass for torvhandlere. Det har også andre funksjoner og det var i en årrekke terminal der for bussrutene til Bybussen, og det var også en hovedterminal for byens drosjer der. Torvets tidligere funksjon som terminal for fotgjengere gjorde stedet til et trafikktyngdepunkt med mange kunder. I Rådhusgata ved torvet var det flere veletablerte butikker, og også i det nærmeste området rundt torvet sørover og nordover i Kirkegata og i Markens gate. Også utviklingen i bilbruken og bygging av andre kjøpesentra har betydning for disse handelsmessige forskyvningene.

Dominerende bygg på stedet er Rådhuset, Kristiansand domkirke og Kristiansand folkebibliotek. Under hele Torvet er et stort parkeringsanlegg.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Torvbakkgata** (1–9, 2a–12) er ei gate på Grünerløkka i Oslo. Den er et kvartal lang og går fra Øvre gate til Markveien. Ved Øvre gate går det ei trapp ned til en gangvei langs Akerselva. Navnet er gammelt og skriver seg fra en torvbakke ned mot elva. Gata het lenge *Torgbakkgata*, fordi opprinnelsen var feiltolka, men i 1981 blei det gamle navnet tatt i bruk igjen.

Gata ligger innafor det området som kalles Ny York, men det er lite gammel bebyggelse igjen. Nr. 2 (som også har fasade mot Øvre gate og Korsgata) og nr. 10 utgjør Torvbakkgata borettslag fra 1986.

Nr. 9 var et bevaringsverdig hus, reist i 1857 – like før kommuneutvidelse og innføring av murtvang. Huset brant i 1991. En ny, moderne bygning i stil som bygger på det tidligere huset, står nå på samme sted.

Nr. 12. Hjørnegård mot Markveien, her åpnet 1983 Markveien Mat- og Vinhus og i 1991 Dr. Kneipp's Vinbar.

Litteratur
----------

* «Torvbakkgata». *Oslo Byleksikon* på nett. Besøkt 5.6.2020.

Eksterne lenker
---------------

* Oslo kommunes bydelsoversikt

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Arkivkatalog** er en fortegnelse over arkivmateriale i et arkivdepot og et nødvendig hjelpemiddel for å finne frem i arkivene. En tradisjonell arkivkatalog på papir inneholder vanligvis en innledning med overordnede opplysninger om arkivskaperen og arkivet, deretter kommer arkivlisten, som er en oversikt over selve innholdet i arkivet. Listen kan variere i detaljeringsgrad og omfang. Som regel vil den inneholde både informasjon om arkivet og om hvor det fysisk er plassert, slik at det blir lett å finne frem. For hvert enkeltarkiv finnes det gjerne en eller flere kataloger. Det kan for eksempel være kataloger for ulike tidsperioder eller for ulike deler av arkivet. Det finnes også overordnede kataloger, av til kalt hovedkatalog eller samkatalog. De gir oversikt over arkivskapere og arkiver. 

Nå produseres de fleste kataloger i et elektronisk system, i en katalogdatabase. Strukturen i katalogen har visse fellestrekk med papirkatalogene, men det er også ulikheter. Ofte kan man få oversikter som ligner på tradisjonelle arkivlister. I Norge er nettstedet Arkivportalen er en nasjonal søketjeneste der man kan søke etter arkivopplysninger på tvers av ulike arkivinstitusjoner og deres kataloger. Der kan man også finne overordnede opplysninger om arkivskaperen og om selve arkivet. Arkivportalen inneholder ikke opplysning om hvor arkivene er fysisk plassert i arkivdepotene, men brukere kan bestille arkiver til lesesalen ved den depotinstitusjonen som har det fysiske materialet. Foreløpig kan man bare i begrenset grad se digitalisert materiale på Arkivportalen. Digitalarkivet inneholder digitalisert og digitalt skapt materiale. Digitalarkivet er ikke en katalog, men det som er publisert der, inneholder arkivreferanser som kommer fra Arkivportalen.

Litteratur
----------

* Fonnes, Ivar (2009). *Arkivhåndboken for offentlig forvaltning*. Oslo: Kommuneforlaget. s. 421. ISBN 978-82-446-1295-1.
**Ubertino av Casale** (født 1259 i Casale Monferrato, død 1329) var en italiensk fransiskaner og en av lederne (sammen med Michele av Cesena) for en strengere retning innen fransiskanerordenen (*spiritualene*). Han ble muligens drept av agenter for pave Johannes XXII. Han skrev *Arbor Vitae Crucifixae Jesu Christi*.

Ubertino og Michele av Cesena opptrer som små, men viktige personer i Umberto Ecos berømte historiske roman *Rosens navn* (1980).

Ubertino av Casale er også nevnt av Frans av Assisi i Dantes *Den guddommelige komedie* (*Paradiso, Canto XII, verse 121-126*), som tilhenger av strengere fransiskanske regler.

Referanser
----------

1. ↑   Bibliography of the History of the Czech Lands, oppført som Ubertinus de Casali, BHCL UUID 562f52e4-56ec-4f4d-8540-3c57bcff2918[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Open Library, oppført som Ubertino da Casale, Open Library-ID OL6173516A, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   d-nb.info[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |
**Arkoi** (gresk: Αρκοί) er en liten gresk øy som er en del av øygruppen Dodekanesene. Den ligger i den østlige del av Egeerhavet, nær kysten av Tyrkia. Øya tilhører kommunen Patmos, og hadde i henhold til folketelling av 2001 kun 54 innbyggere.

Grunnet den lille befolkningen er det ingen hovedstad, men de fleste innbyggerne bor i nærheten av hovedhavnen mens de øvrige bor spredt rundt på øya. De fleste lever av fiske, geiter eller arbeider i en av øyas fire gjestgivere.

Geografi
--------

Øya er preget av tørr, berglendt land med lite vegetasjon med unntak av oliventrær og en del hardfør krattskog. Fauna på øya består hovedsakelig av tamdyr som geiter og esler, skjønt hegrer kan tidvis bli sett. Det maritime livet i havnen og buktene rundt øya har ikke blitt rammet så hardt som mange andre greske øyer, og består av en rekke arter av havabbor og snegler.

Landemerker
-----------

Havna på øya.
På høyden med utsyn over hovedhavnen ligger ruiner av et akropolis fra antikken. Selv om lite gjenstår fra dens struktur, er steinene som ble benyttet for å bygge den et godt utgangspunkt for å se solnedgangen over Egeerhavet. Ved den ene enden av øya, mot øya Lipsi, finnes den beste badestranden på øya. Tiganakia, som stranden heter, er liten og noe steinete, men har krystallklart vann og med utsyn over til bukten ved en liten naboøy. Denne stranden kan bli noe overbefolket i høysesongen (juli og august) da dagsbesøkende fra Lipsi kommer over jevnlig. 

På den motsatte siden av øya, i retning av Samos, er hva som refereres til som «det italienske fengsel». Landsbybeboerne sier at det ble benyttet under den andre verdenskrig som et fengsel av den italienske hæren som okkuperte øya. Også ved denne enden av øya er det en grotte som inneholder en rekke formasjoner av stalaktitter og stalagmitter. Grotten er eller har vært noe vanskelig å finne da den er noe dekket av oliventrær og andre buskvesker.

Naboøyer
--------

Den nærmeste bebodde øya er Marathi, men de nærmeste øyene med en befolkning av en viss størrelse er øyene Lipsi og Patmos.

Transport
---------

Det er fergetjeneste som går daglig mellom øyene Samos, Patmos, og Lipsi, foruten også mindre ferger til andre naboøyer som Marathi.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Arkoi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettsted for Arki
* Arkoi hos Greece.org
* Arkoi... positive energy and unspoiled landscape
* Skip- og seileinformasjon om Arkoi Arkivert 8. april 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames
 |
**«A Guy Is A Guy»** er en populærmusiksang, skrevet av Oscar Brand, som ble publisert i 1952.

Den har sin opprinnelse i en britisk sang «I Went to the Alehouse (A Knave Is a Knave)» og daterer seg til 1719. Under den andre verdenskrig sang soldater en vågal sang basert på «A Knave Is a Knave» med tittelen «A Gob Is a Slob». Oscar Brand renset opp teksten og skrev denne sangen basert på den.

Den best kjente versjonen er med Doris Day, Paul Weston orchestra. Innspillingen ble gjort 7. februar 1952 og utgitt av Columbia Records med katalognummer 39673. Den andre siden var «Who Who Who».[1]

Sangen ble også spilt inn på plate av Ella Fitzgerald i 1951 og av den australske sangeren June Miller with Les Welch and his orchestra i mai 1952.

Norsk versjon
-------------

Erik Diesen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «En mann er en mann». 

### Innspilling

* The Monn Keys, Egil Monn Iversens orkester. Utgitt på 78-platen Musica A 5028 i 1952.[2]

Listeplassering
---------------

Doris Days versjon kom på Billboard Best Sellers In Stores-listen 7. mars 1952 og lå der i 19 uker med nummer fire som høyeste plassering.[3] (Ifølge noen kilder[4] nådde den nummer én på listen).

Referanser
----------

1. ↑  Columbia Records in the 39500 to 39999 series
2. ↑  Se plateetiketten
3. ↑  Whitburn, Joel (1973): *Top Pop Records 1940-1955*. Record Research
4. ↑  Lonnergan, David (28. januar 2004): *Hit Records 1950-1975*. Scarecrow Press ISBN 978-0810851290
John Philip Kemble som Coriolanus (1798)
***Coriolanus*** er en tragedie av William Shakespeare, trolig skrevet mellom 1605 og 1608. Skuespillet er i fem akter, og er basert på livet til den legendariske romerske lederen Gaius Marcius Coriolanus, basert på Plutarks *Vitae parallelae*. Stykket ble utgitt i 1609. Stykket er det siste av Shakespeares romerske tragedier, og blant hans minst kjente stykker.

Handling
--------

Etter at den romerske generalen Coriolanus har hatt suksess mot ulike opprør som utfordret Romas regjering ble han aktiv i politikken og søkte politisk lederskap. Hans lynne er egnet for å lede folket og ble raskt avsatt, og han bestemmer seg for å endre situasjonen i henhold til hans egen vilje. De allianser han inngår for oppnå sine mål fører til sist til hans endelige fall og død.

Reaksjoner på stykket i moderne tid
-----------------------------------

Figuren Coriolanus har blitt beskrevet som en «urfascist», og stykket er blant de få Shakespeare-stykker som ble forbudt i et demokrati i moderne tid. Det ble kortvarig undertrykt i Frankrike på slutten av 1930-tallet grunnet dets fascistiske elementer. Slavoj Zizek noterte at det ble forbudt i etterkrigstidens Tyskland grunnet dets kraftige militarisme.

> Coriolanus viser hvordan folkestyre kan bikke over i pøbelvelde, hvordan populister som er bedre til å spinne renker enn å styre kan ri til topps på en bølge av folkelig raseri, og hvordan de som fjerner seg for langt fra problemer i sin tid skaper et vakuum som destruktive krefter vil fylle. Coriolanus er en komplisert skikkelse, han forakter folket han vil styre, men med sine rigide prinsipper blir han et lett bytte for de som vet hvordan de skal manipulere folkets følelser.
> 
> 
>  Inger Merete Hobbelstad
> 
>

Referanser
----------

1. ↑   Moraes, Frank (27. september 2014: «Ralph Fiennes Makes Coriolanus Even More Fascist», *Frankly Curious*
2. ↑   Maurois, Andre (1948): *The Miracle of France*. Overs. Henri Lorin Binsse. New York: Harpers. s. 432.
3. ↑   Parker, R.B. red. (1994): *Coriolanus*, Oxford: Oxford University Press, s. 123
4. ↑   «Som om en mann kunne skape seg selv», *Medium.com*

Se også
-------

* Coriolanus (film)

Eksterne lenker
---------------

* «Forestilling og fortelling», *Historiestudenter.no* 11. september 2015
* *The Tragedie of Coriolanus*[*død lenke*], fullstendig tekst.
* *The Tragedie of Coriolanus*, HTML-versjon av teksten til stykket.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Paddy Kenny** (født 17. mai 1978 i Halifax i Yorkshire i England) er en irsk fotballkeeper som blant annet har spilt for Leeds United.

Karrieren begynte han i Bradford Park Avenue, hvor han ble hentet opp i ligasystemet til Bury. I Bury var sjansene få til å begynne med, grunnet storspillet til Dean Kiely. Da Kiely imidlertid ble solgt videre til Charlton for en million pund, ble Kenny gitt tillit som sisteskanse av manager Neil Warnock. Etter sesongen 2001/02 rykket Bury ned fra daværende Division Two og Warnock var raskt ute og hentet sin gamle keeper til klubben han nå var manager i, Sheffield United. I United hadde Kenny æren å ta opp arven etter den gamle legenden Simon Tracey, og han debuterte allerede i første ligakamp, på Highfield Road mot Coventry (tap 2-1). Siden den gang har Kenny vært Blades' udiskutable førstevalg i mål og spilt når han har vært skadefri. Hans eneste lille periode ute av laget kom høsten 2003 da han ble skadet under en kamp mot Crystal Palace på Selhurst Park. I hans sted agerte denne høsten Paul Gerrard før Kenny kom tilbake i desember. Kenny var fremdeles fast sisteskanse i Blades' opprykkssesong 2005/06.

27. februar 2008 var Paddy Kenny uheldig og skapte et selvmål i 8-delsfinalen mot Middlesbrough FC som sendte Sheffield United ut av den engelske cupen.

Til tross for at han ble tilbudt en forlenget avtale av Sheffield United, valgte Kenny å signere en tre års kontakt for ex boss Neil Warnock's lag Queens Park Rangers i juni 2010. Selv om Sheffield United ikke ønsket å selge ham, så brukte Kenny en klausul som hadde blitt satt inn i kontrakten hans som tillater ham å forlate klubben når noen la £ 750 000 på bordet. Warnock valgte Kenny som førstekeeper fremfor Radek Cerny, og holdt nullen i sine tre første kamper i Championship med en 4-0 seier over Barnsley, 3-0 seier over sin tidligere klubb Sheffield United og en 2 – 0 seier over Scunthorpe. Ble kåret til både spillernes og fansens *player of the season*

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 13524, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paddy Kenny – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Paddy Kenny – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Paddy Kenny – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Paddy Kenny – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Paddy Kenny – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Paddy Kenny – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Paddy Kenny – FBref Rediger på Wikidata
Nordpadde
**Padder** er en fellesbetegnelse på springpadder med mer ruglete skinn enn *frosker*, eller som lever mer på land enn frosker.

Betegnelsen er ikke beskrivende slektskapelig sett. For eksempel kan en art som kalles «padde» i mange tilfelle være nærmere beslektet med arter som kalles frosker enn med andre arter som kalles padder.

Noen bruker også betegnelsen padder om alle amfibier.

Den familien som man kaller ekte padder har det vitenskapelige navnet *Bufonidae*. Til disse hører arten nordpadde (*Bufo bufo*) som er den eneste padden i Norge. 
Artene i familien har en størrelse fra ca. 1,5 cm til over 24 cm. 335 arter i 25 slekter er kjent, hovedsakelig fra varmere land. De har som regel vortet, ru hud rik på giftige kjertler, bred kropp og korte bakben.

Se også
-------

* Innkapslede padder

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 31. mai 2009. Besøkt 3. august 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia
 |
Rosekjeller'n var et populært utested i Oslo sentrum etablert av revyartisten Einar Rose i 1936. Bildet er fra seiersfesten til Skeid da laget vant Norgesmesterskapet i fotball for menn 1955. Foto: *Billedbladet NÅ*/Arkivverket 
**Rosekjeller'n** var en nattklubb som lå i kjelleren under revyteateret Chat Noir i Klingenberggata 5 i Oslo. Utestedet ble etablert av revyartisten Einar Rose (1898–1979) i 1936. I 1961 var stedet det mest populære i Oslo, og det gikk etter hvert fra å være «kabaretrestaurant til rølpested til gammelmanns-stripteaseklubb».

I populærkultur
---------------

> Hei du kan da ikke bare gå...  
> ...skulle ikke vi dra til Køben sammen?  
> Hei du feite mann du kan da ikke bare gå...  
> ...skulle ikke vi dra på **Rosekjeller'n**?  
> Og jeg glemmer nok aldri den feite mannen...  
> ...men han har glemt meg!
> 
> 
> «Den feite mannen» av deLillos
> 
> 

Nattklubben blir nevnt i deLillos-sangen «Den feite mannen» som ble utgitt i 1989 på albumet *Hjernen er alene*.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 27. august 1937, side 2
2. ↑

Litteratur
----------

* Hovdan, Alfhild (1955). *Den store Oslo-guiden*. Oslo: Fabritius. s. 115–116.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rosekjelleren – kategori av bilder, video eller lyd på Commons