recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En **elektromagnet** består av en spole der et magnetfelt blir dannet av elektrisk strøm gjennom spolen. Styrken til magnetfeltet er proporsjonal med strømmen i spolen, og magnetfeltet forsvinner når strømmen opphører. I spolen er det en kjerne, oftest av jern, som forsterker og styrer magnetfeltet. Elektromagneten ble oppfunnet av engelskmannen William Sturgeon i 1826, seks år etter at den danske fysikeren Hans Christian Ørsted påviste at det er et magnetfelt rundt en strømførende ledning.

Virkemåte
---------

Spole som solenoid.
Spole som toroid.
Når det går strøm gjennom en elektrisk leder, oppstår et magnetfelt rundt lederen. For å konsentrere magnetfeltet rundt en ledning til bruk i en elektromagnet, blir ledningen viklet til en spole, der ledningen danner mange vindinger som ligger inntil hverandre. Magnetfeltet i alle vindingene passerer gjennom midten av spolen, og skaper et sterkt magnetfelt der. En spole formet som et rett rør kalles en solenoid; en solenoid formet som en smultring, der endene møtes, kalles en toroid. Magnetfeltet kan ytterligere forsterkes ved å plassere en kjerne av ferromagnetisk materiale, for eksempel jern, inne i spolen. Kjernen kan forsterke magnetfeltet til mer enn tusen ganger styrken på magnetfeltet i spolen alene, på grunn av høy magnetisk permeabilitet i det ferromagnetiske materialet. Dette kalles en ferromagnetisk kjerne- eller en jernkjerne-magnet.

Man kan lage en elektromagnet uten en kjerne, eller med bare en blyant, for eksempel, men da vil den være veldig svak. Lengden og antall vindinger det er på ledningen, blir bestemt med tanke på spenning og strøm. Når det går elektrisk strøm gjennom spolen blir det skapt et magnetisk felt, og det blir skapt en magnetisk pol i hver ende (nord/sør). Retningen til magnetfeltet avhenger av hvilken vei elektronene går gjennom spolen.

Konklusjonen blir da at en spole som det går strøm igjennom virker på samme måte som en magnet.

Magnetismen til en elektromagnet skyldes magnetfeltet til elektroner i bevegelse. Elektronet har et magnetfelt som går i sirkel (ingen poler) i et plan som er på tvers av fartsretningen. Dette kan man utforske selv ved å holde en sterk magnet foran en TV- eller dataskjerm som har et bilderør (altså ikke nyere LCD- eller plasmaskjermer). Da kan man se at bildet «vris rundt» magneten.

I elektronikk-diagrammer representeres en spole ofte med en «L», som er symbolet for induktans, som har måleenheten henry («H»).

Bruksområder
------------

Elektromagneter brukes ofte i elektriske enheter, for eksempel i elektromotorer, generatorer, releer, høyttalere, harddisker, MRI-maskiner og vitenskapelige instrumenter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
Et **elektronisk dokument** er alle slags elektroniske mediinnhold (annet enn dataprogrammer eller system filer) som er ment å bli brukt av maskiner.

Opprinnelig ble elektroniske data ansett som noe internt - det endelige produktet var alltid på papir. Utviklingen av datanettverk har imidlertid gjort det slik at i de fleste tilfeller er det mye mer praktisk å distribuere elektroniske dokumenter enn trykte. Forbedringene i elektroniske skjermteknologier betyr at i de fleste tilfeller er det mulig å vise dokumenter på skjermen istedenfor å skrive dem ut. På denne måten kan man spare papir og lagringsplass til papirdokumenter.

Imidlertid har bruken av elektroniske dokumenter for endelig presentasjon istedenfor papir skapt problemet med flere uforenlige filformater. Selv ren tekst datafil er ikke fri for dette problemet - for eksempel under MS-DOS, kan de fleste programmer ikke fungere som de skal med UNIX- tekstfiler (se linjeskift), og for ikke-engelsktalende har de ulike kodesettene alltid vært en kilde til problemer.

Enda mer problemer er forbundet med komplekse filformater av ulike tekstbehandlere, regneark og grafikk-programvare. For å avhjelpe problemet har mange programvareselskaper distribuert gratis file viewere for sine proprietære filformater (ett eksempel er Adobes Acrobat Reader). Den andre løsningen er utvikling av standardiserte ikke-proprietære filformater (for eksempel HTML, Opendocument) og elektroniske dokumenter for spesialiserte bruksområder som har spesialiserte formater - den spesialiserte elektronisk artikkel i fysikk bruker TeX eller Postscript.

Eksterne lenker
---------------

* What is a digital document

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Berit Rødstøl** (født 30. mai 1979 i Rauma) er en norsk forfatter, journalist og dokumentarfilmskaper.

Rødstøl er oppvokst på Verma. Hun har studert dokumentarfilm ved Høgskolen i Lillehammer. I perioden 2007–08 studerte hun ved Skrivekunst-akademiet i Hordaland. Rødstøl har tidligere arbeidet som programskaper og journalist i NRK og som kommunikasjonsrådgiver ved Den Norske Turistforening. Rødstøl har også vært filmkommisjonær ved Midgard film Commission. 

I 2010 debuterte hun med romanen *Himmelreisande*, som handler hunden Laika som ble sendt ut i verdensrommet i 1957. I 2015 kom økofabelen *Frøppeldunk,* illustrert av Christian Fjeldbu. Barneboka har også blitt til en forestilling ved Møre og Romsdal fylkeskommune. I 2020 utkom romanen Etter Punktum. Her utforsker Rødstøl hva som skjer med de tydelige grensene mellom godt og vondt, moral og umoral, når en skal finne en syndebukk til å bere skylden for ulykka til et helt samfunn.

Bibliografi
-----------

* *Himmelreisande*  – roman, Samlaget (2010) ISBN 978-82-521-7402-1
* *Frøppeldunk* – roman, barnebok, Samlaget (2015) ISBN 9788252187380
* *Etter punktum* – roman, Samlaget (2020) ISBN 9788234002526

Filmografi
----------

* *Drømmen om Fusa* – dokumentar 2006

Kilder
------

* Presentasjon av Berit Rødstøl i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berit Rødstøl på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Digitaliserte bøker av Berit Rødstøl i Nasjonalbiblioteket

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Operation rädda Norge** var en planlagt, men aldri gjennomført svensk militæroperasjon i den senere fase av den andre verdenskrig.

Bakgrunn
--------

Ved utbruddet av den andre verdenskrigen i 1939 fantes det i nøytrale Sverige ingen planlegging for å møte et angrep fra Norge. Etter Nazi-Tysklands invasjon av Norge den 9. april 1940 måtte en slik planlegging raskt improviseres. I løpet av 1941 ble det framlagt fra militært hold i Sverige at et tysk angrep mot Sverige best skulle møtes med et motangrep inn i Norge. Dette fikk imidlertid ikke forsvarsstabens godkjennelse.

Fra høsten 1942 ble Nazi-Tyskland nødt til å trekke tilbake en del styrker fra Norge for å sette dem inn på annet hold. For i gunstige tilfeller, for eksempel i forbindelse med en eventuell alliert landgang i Norge å kunne sette inn den svenske armé i Norge, ble ny planlegging iverksatt. Den nye planen ble framlagt for forsvarsminister Per Edvin Sköld den 30. november 1942 og ble ment å kunne gjelde fra 1. januar 1943.

Planen
------

Planen forutsatte innsats av store deler av den svenske armé, hvorved kraftsamling skulle skje fra Värmland og Dalsland i retning mot Oslo. Sekundære angrep skulle finne sted mot Trondheim og Mo i Rana. I operasjonen var det også tenkt at de norske polititroppene skulle inngå. Disse ble utdannet i Sverige fra og med 1943.

Sverige hadde gjennom krigsårene klart å ruste opp til en militærstyrke på 500 000 mann, innberegnet fremmedstyrker bestående av nordmenn og dansker. En del skulle kunne avsees for Norge. Det var også mer konkrete planer om en operasjon mot Sjælland i Danmark; *Operation rädda Danmark*.

Se også
-------

* Sverige under andre verdenskrig
* Operation rädda Danmark

Referanser
----------

1. ↑  Wangel (1982): *Sveriges militära beredskap 1939-1945*, s. 198-199
2. ↑  Wangel (1982): *Sveriges militära beredskap 1939-1945*, s. 639

Litteratur
----------

* Heieraas, Bjørn Olav (2001): *«Rädda Norge»: en analyse av planer for en svensk militær offensiv i Norge våren 1945 - politiske og operative aspekter*, Mastergrad, NTNU
* Gyllenhaal, Lars; Westberg, Lennart (2015): *Svenskar i krig: 1914-1945*, Svenska Historiska Media Förlag AB
* Lundström, Per-Anders (mars 2012): *Per Albin Hansson och den svenska D-dagen* (PDF), svenskt militärhistoriskt bibliotek presenterar överraskande krigshistoriska fakta
* Wangel, Carl-Axel m. fl. (1982): *Sveriges militära beredskap 1939-1945*, Köping, ISBN 91-85266-20-5

Eksterne lenker
---------------

* Ämnesordnade handlingar. Serie, Beredskapsverket, Riksarkivet i Sverige

Portal: Andre verdenskrig
**Anne Jonsdatter** (født ca. 1602, død 1673) var godseier på Helgeland.

Hennes foreldre er ikke kjent. Det er påstått at hun kom fra adelslekta Benkestokk på Meløy, men det er neppe riktig. Det er mer sannsynlig at faren var innvandret skotte, Jon Sinclair, som bodde på Tjøtta, men det er også kun en spekulasjon.

Anne Jonsdatter ble i 1624 gift med Petter Jakobson Falk som var fut på Helgeland. Fra futegarden på Nord-Herøy og senere fra garden Tjøtta samlet de seg et stort jordegods. Da hun ble enke ca. 1643 var samlet landskyld på 47 våg, men hun fortsette godssamlingen og i 1660 eide hun gårder med en samla landskyld på 56 våg. Om lag 90 bønder var leilendinger på godset.

Som enke var hun også verge for kirkene på Tjøtta, Herøy og Dolstad, og hun eide ei jekt som ble brukt til å frakte tørrfisk til Bergen.

Anne og Petter Falk fikk 9 barn, blant dem Maren Pettersdatter Falk som ble mor til dikterpresten Petter Dass.

Litteratur
----------

* Arnt O. Åsvang: *Slekten Falch I* (1979)
* Kåre Hansen: *Petter Dass – mennesket, makten og mytene* (2006)
**Anne Karin Kaasa** (født 15. september 1966) er en norsk musiker og sanger fra Bygland i Setesdal og bosatt i Kristiansand. Hun deltok i Melodi Grand Prix 1992 med låten «Morgongry» som endte på sjetteplass.

Musikalsk karriere
------------------

I 1991 ga hun ut sitt debutalbum *Svalande vind*, og i 1992 kom albumet *Solefallstime*. I 1993 kom *Venerus – frå sans og samling II*. I 1999 kom hun med en plate med Sondre Bratland (*Barn av sommaren*) og elleve år senere, i 2010, kom albumet *Spor i landskap*.

I 2012 kom hun med sin første juleplate, *Eg såg deg*, der faren hennes, Ragnar Kaasa, har skrevet teksten til tittelsporet. Hun har også vært gjestesolist på flere innspillinger med blant andre Secret Garden og *Dawn of a New Century*.

### Diskografi

* 1991 – *Svalande vind*
* 1992 – *Solefallstime*
* 1999 – *Barn av sommaren*
* 2010 – *Spor i landskap*
* 2012 – *Eg såg deg*

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 349146, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ««Eg såg deg» : Anne Karin Kaasa : Grammofon». *grammofon.no*. Besøkt 6. januar 2019. [*død lenke*]
3. ↑  Rockheim. «Anne Karin Kaasa « Rockipedia». *Rockipedia* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 6. januar 2019. Besøkt 6. januar 2019.
4. ↑  Rønning, Øyvind (30. mars 1999). «CD: Secret Garden». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rockipedia **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Boltkutteranimasjon
En **boltetang** er et verktøy for å kutte bolter, kjetting, hengelåser og nettinggjerder. Den har vanligvis lange håndtak og korte blad, og hengsler med utveksling for å maksimere kuttekraft. En typisk boltetang yter 20 kilonewton med kuttekraft ved 250 newton kraft på håndtakene.

Boltetenger med glassfiberhåndtak kan brukes til å kutte strømførende ledninger og er nyttige under redningsaksjoner.

Kulturell betydning
-------------------

Verktøyene ble ikoniske ved Greenham Common Women's Peace Camp, der protestanter brukte boltetenger til å fjerne gjerder rundt RAF-flybasen. Et Greenham-banner som viser boltetenger, sammen med Greenham gjerdetråd, ble vist fram ved Pine Gap Women's Peace Camp i Australia.

Referanser
----------

1. ↑  Delap, Lucy (2021). *Feminisms: A Global History*. Penguin Random House. s. 146–7. ISBN 9780141985985.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bolt cutters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Bolsjoje kosmitsjeskoje putesjestvije*** (originaltittel: *Большое космическое путешествие*) er en sovjetisk film fra 1974, regissert av Valentin Selivanov.

Handling
--------

Tre tenåringer - Sveta Ishenova fra Bukhara, Sasha Ivanenko fra Donetsk og muskovitten Fedya Druzhinin - vinner All-Union Children's Space Competition. Etter å ha gjennomført et spesielt treningskurs, reiser de med rom-fartøyet Astra. Under flyturen blir den eneste voksne på romskipet, kaptein Egor Kalinovsky, syk og blir plassert på en isolasjonsavdeling. En rekke nødsituasjoner som oppstår kort tid etter dette, noe som tvinger de unge astronautene til å ta selvstendige beslutninger under forhold hvor feilaktige handlinger truer med å ta livet av mannskapet og ødelegge romskipet.

Men etter hvert oppdager de tre karakterer plutselig at Astra egentlig var en underjordisk simulator, og ekspedisjonen deres egentlig bare vaer en treningsøkt som aldri har forlatt jordkloden. Dette var egentlig et psykologisk eksperiment, designet for å finne ut hvordan en ekte romfart for barn kunne ha utviklet seg. Samtidig viser det seg at Fedya, som ved et uhell fikk vite om det virkelige oppdraget til Astra kort tid før ekspedisjonen skulle begynne, valgte å skjule denne sannheten for Sveta og Sasha.

Skuespillere
------------

* Ludmila Berlinskaya som Sveta Ishenova.
* Sergei Obrazov som Fedya Druzhinin.
* Igor Sakharov som Sasha Ivanenko.
* Lyusyena Ovchinnikova som Fedyas mor.
* Pavel Ivanov som kommandør Egor Kalinovsky.
* Ninel Myshkova som Katerina.
* Zinaida Sorochinskaya som en doktor.
* Aleksej Leonov i en cameo

Referanser
----------

1. ↑  Гостья из будущего, или Посторонним вход воспрещен
2. ↑  Большое космическое путешествие

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bolsjoje kosmitsjeskoje putesjestvije* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Bolsjoje kosmitsjeskoje putesjestvije* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Bolsjoje kosmitsjeskoje putesjestvije* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Bolsjoje kosmitsjeskoje putesjestvije* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Mitja Kunc** (født 12. november 1971 i Črna na Koroškem) er en tidligere slovensk alpinist. I løpet av karrieren vant Kunc ett verdenscuprenn, og kom ytterligere fem ganger på seierspallen.

Kunc deltok i verdenscupen fra og med sesongen 1989/90. Han tok sine første poeng i januar 1990 i storslalåmrennet i Veysonnaz. Gjennombruddet i verdenstoppen kom på midten av 1990-tallet, da han tok noen andreplasser i storslalåm. I 1994 ble han nummer fire i storslalåm under OL på Lillehammer, bare fire hundredels sekunder bak landsmannen Jure Košir. Kunc kom på sjuendeplass i kombinasjonsøvelsen.

Deretter stoppet den sportslige utviklingen på grunn av skader. Førs på slutten av 1990-tallet greide Kunc å oppnå like gode resultater. 27. februar 2000 vant han sitt eneste verdenscuprenn i karrieren, slalåmrennet i Yongpyong. Under VM 2001 i St. Anton tok han bronse i slalåm. I sesongen 2001/02 oppnådde han ytterligere noen topplasseringer, før skader igjen satte en stopper.

Kunc la opp som aktiv alpinist 27. februar 2005.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Dato | Sted | Disiplin | Plassering |
| --- | --- | --- | --- |
| 18. januar 1994 | Sveits’ flagg Crans-Montana | Storslalåm | 2 |
| 6. januar 1995 | Slovenias flagg Kranjska Gora | Storslalåm | 2 |
| 27. februar 2000 | Sør-Koreas flagg Yongpyong | Slalåm | 1 |
| 23. januar 2001 | Østerrikes flagg Schladming | Slalåm | 3 |
| 6. januar 2002 | Sveits’ flagg Adelboden | Slalåm | 3 |
| 13. januar 2002 | Sveits’ flagg Wengen | Slalåm | 2 |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mitja Kunc – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mitja Kunc – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Mitja Kunc – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Mitja Kunc – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
**Parti socialiste** (**PS**) er et sosialdemokratisk parti for den franskspråklige delen av Belgia. Partiet ledes (2021) av Paul Magnette. PS har nesten alltid vært med i de skiftende regjeringskoalisjonene, grunnet den sterke posisjonen partiet har hatt i Vallonia.

Historie
--------

Det belgiske arbeiderpartiet ble dannet i 1885, skiftet navn til Det belgiske sosialistparti i 1944 og ble splittet etter region i 1978, Parti socialiste (PS) i Vallonia og regionen Brussel, og Socialistische Partij (SP) i Flandern. PS har fram til nylig vært det største partiet Vallonia og har hentet støtte fra arbeiderklassen og fra "ikke-praktiserende katolikker". Politisk har det vært mer tradisjonelt sosialistisk enn det flamske søsterpartiet. De to sosialistpartiene har stått mot hverandre i regionale spørsmål samt i forsvars- og utenrikspolitikken.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Parti Socialiste (Belgium) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Berit Johanne Kjeldstad** (født 2. november 1956) er en norsk fysiker. Fra september 2019 til sommeren 2020 var hun konstituert som prorektor for utdanning ved NTNU. Høsten 2020 går hun tilbake til en stilling som rådgiver ved NTNU. Marit Reitan, dekan ved Fakultet for samfunns- og utdanningsvitenskap, etterfulgte henne som prorektor for utdanning.

Kjeldstad har vært professor i fysikk og instituttleder ved Institutt for fysikk ved NTNU, og var ansatt i åremålsstillingen som prorektor for utdanning ved NTNU i to perioder, fra 2009 til 2017. Deretter var hun avdelingsleder ved NTNUs avdeling for utdanningskvalitet. 

Hun ble cand.real. fra UNIT-AVH i 1981 og tok doktorgrad i fotobiofysikk og mikroorganismer i 1987.

Hun ble førsteamanuensis ved Fysisk institutt i 1992 innen fagområdet energi- og miljøfysikk, og ble professor ved instituttet i 2001. I januar 2006 ble hun instituttleder ved Institutt for fysikk.

Som professor har hun siden 1993 arbeidet med problemstillinger knyttet til UV-stråling fra sola, atmosfærefysikk og klima, og hun har ti års erfaring fra Norges forskningsråd innen klimaprogrammet.

Hun ble i 2019 tildelt NOKUTs første ærespris for «særlig innsats for å sikre og utvikle kvaliteten i norsk høyere utdanning».

Referanser
----------

1. ↑  Furberg, Kristoffer (19. desember 2019). «- Det er tid for nye krefter». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 21. juni 2020. Besøkt 18. juni 2020.
2. ↑  Hanger, Mari Rian (18. juni 2020). «Marit Reitan ny prorektor for utdanning». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 21. juni 2020. Besøkt 18. juni 2020.
3. ↑  Protokoll fra møte tirsdag 19. mars 2013. NTNU
4. ↑  Berit Johanne Kjeldstad. NTNU
5. ↑  Nytt navn på Fysisk institutt
6. ↑  Furberg, Kristoffer (31. januar 2019). «Berit K tildelt Nokuts første ærespris». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 3. februar 2019. Besøkt 2. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Berit Kjeldstad i BIBSYS
* Berit Johanne Kjeldstad. NTNU

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Berit Annette Högman** (født 14. august 1958 i Järpliden nord i Värmland) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2002. Hun ble valgt inn i riksdagen for Värmlands läns valkrets på plass 45, og har siden 2010 vært leder i kulturkomiteen.

Högman var politisk aktiv i SSU i Torsby på 1970-tallet, og ble senere ombudsmann i SSU Värmland. I 1983 flyttet hun til Umeå og ble ombudsmann i ABF med ansvar for handicapspørsmål. Sammen med familien vendte hun tilbake til Värmland 1985, og bosatte seg i Skattkärr like øst for Karlstad. Etter valget i 1988 ble hun landstingsråd med ansvar for blant annet kultur og utdanning. Hun ble senere landtingstyrets leder, en stilling hun hadde til valget i 2002, da hun ble riksdagsrepresentant.

Som nyvalgt riksdagsrepresentant ble Högman fast medlem av arbeidsmarkedskomiteen, samt vara i kulturkomiteen. Fra mars 2003 ble Högman vara også i utdanningskomiteen. I juni 2004 forlot hun arbeidsmarkedskomiteen og ble i stedet leder i næringskomiteen. I forbindelse med valget i 2006 forlot Högman kulturkomiteen. Mars 2008 ble hun en del av riksdagens delegasjon til Den interparlamentariske union, men forlot denne oktober samme år. Juni samme år forlot hun næringskomiteen såvel som utdanningskomiteen til fordel for arbeidsmarkedskomiteen, denne gangen som fast medlem. Fra september samme år var hun nestleder i komiteen. I april 2009 ble hun også medlem av krigsdelegationen. I forbindelse med valget 2010 forlot Högman arbeidsmarkedskomiteen, og ble leder i kulturkomiteen.

Referanser
----------

1. ↑  «Berit Högman (S)». Riksdagen.se. 23. november 2010. Besøkt 27. november 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berit Högman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Berit Högman på Twitter Rediger på Wikidata
* (sv) Berit Högman hos Sveriges riksdag Rediger på Wikidata
* Berit Högman på Sveriges riksdags nettside
* Socialdemokraterna.se – Berit Högman
**Operation Intercept** var et anti-narkotika tiltak, kunngjort av president Nixon søndag 21. september 1969 som resulterte i en nesten total stenging av grenseoverganger mellom Mexico og USA. Initiativet var ment å redusere innførsel av meksikansk marihuana til USA på en tid som var ansett for å være den viktigste høstsesongen. Den ble iverksatt av Myles Ambrose som var sjef for tollvesenet i Nixon-administrasjonen.

Retningslinjene ble innført som en overraskelse selv etter at president Nixon hadde gitt Mexicos president Gustavo Diaz Ordaz et forhåndsvarsel da møttes den 8. september 1969 for å innvie Lake Amistad Dam Internasjonale Crossing (en innsjø med en grensebro). Den økte innsatsen involverte økt overvåking av grensen, både fra luften og sjøen, men store deler av politikken gikk ut på inspeksjon av alle personer og alle kjøretøy som krysset grensen til USA fra Mexico. På grunn av klager fra de reisende, og fra Mexicos president Diaz Ordaz, ble inspeksjon av biler redusert etter 10 dager og helt forlatt etter om lag 20 dager.

Nixon-administrasjonen mente at de i stor grad hadde oppnådd sin målsetting om å oppmuntre til den meksikanske regjeringen til å starte et forsøk på å demme opp for den innenlandske narkotikaproduksjon.

I første del av 1970-tallet utga rockgruppen Jefferson Airplane en singel kalt «Mexico», skrevet og sunget Grace Slick, som kritiserte denne aksjonen. I Mexico ble den ikke spilt på noen radiostasjoner da teksten refererte til saken, men sangen ble en klassiker på mange undergrunnsradiostasjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «The 1969 marijuana shortage and 'Operation Intercept'», *The Consumers Union Report on Licit and Illicit Drugs*.
2. ↑  Schudel, Matt (12. juni 2014): «Myles J. Ambrose, who sought to curb illegal drug trade, helped set up the DEA», *The Washington Post*. I 1969 satte Ambrose i gang 'Operation Intercept', et kontroversielt program hvor føderal agenter gjennomsøkte bilder for narkotika da de ankom USA ved den meksikanske grensen.
3. ↑  Gooberman, Lawrence A.: *Operation Intercept: The Multiple Consequences of Social Policy*, Druglibrary.org
4. ↑  «Operation Intercept» Arkivert 5. desember 2009 hos Wayback Machine. *Encyclopedia of Drugs, Alcohol, and Addictive Behavior*
5. ↑  Doyle, Kate: «Operation Intercept: The Perils of Unilateralism», *National Security Archive*, with copies of 18 previously classified documents.
6. ↑  Bill Thompson, kommentarer på omslaget av Jefferson Airplanes album *Early Flight*, februar 1974
**London Chess Classic 2011** var den tredje utgaven av sjakkturneringen London Chess Classic som ble spilt fra 3. til 12. desember 2011 og vunnet av russeren Vladimir Kramnik.

Dette året ble det invitert én ekstra spiller, den armenske stormesteren og verdens-treer Levon Aronjan. Dermed økte antall spillere til 9 og gjorde at én spiller derfor hadde «walk over» hver runde. Spilleren med walk over vil fungerte som ekspertkommentator under runden.

Resultat
--------

| Nr | Spiller | Rating | Spilt | Seier | Remis | Tap | Poeng |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Russlands flagg Vladimir Kramnik | 2800 | 8 | 4 | 4 | 0 | 16 |
| 2. | USAs flagg Hikaru Nakamura | 2758 | 8 | 4 | 3 | 1 | 15 |
| 3. | Norges flagg Magnus Carlsen | 2826 | 8 | 3 | 5 | 0 | 14 |
| 4. | Englands flagg Luke McShane | 2671 | 8 | 3 | 4 | 1 | 13 |
| 5. | Indias flagg Viswanathan Anand | 2811 | 8 | 1 | 6 | 1 | 9 |
| 6. | Armenias flagg Levon Aronjan | 2802 | 8 | 1 | 6 | 1 | 9 |
| 7. | Englands flagg Nigel Short | 2698 | 8 | 1 | 3 | 4 | 6 |
| 8. | Englands flagg David Howell | 2633 | 8 | 0 | 4 | 4 | 4 |
| 9. | Englands flagg Michael Adams | 2734 | 8 | 0 | 3 | 5 | 3 |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
London Chess Classic |
| --- |
|  | 
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |  |
**London Buddhist Vihara** er et buddhistisk tempel i Chiswick i bydelen Hounslow i den vestlige delen av det ytre London. Tempelet tilhører retningen theravāda. 

Tempelet ble opprettet i Ealing i 1926 av Anagarika Dharmapala og var det første tempel utenfor Asia som følger den buddhistiske tradisjonen på Sri Lanka. Kort tid etterpå ble det flyttet til Gloucester Road i Royal Borough of Kensington and Chelsea hvor det fortsatte inntil andre verdenskrig. Under krigen ble bygningen rekvirert, og munkene vendte tilbake til Sri Lanka.

I 1955 ble tempelet åpnet på nytt i Ovington Square i Knightsbridge under initiativ av Cyril de Zoysa. I 1964 ble det flyttet til Heathfied Gardens, Chiswick, og i 1994 ble det flyttet til sin nåværende adresse i The Avenue, også i Chiswick.
London Buddhist Vihara er residens for flere buddhistiske munker fra Sri Lanka, og fortsetter å spille en aktiv rolle i buddhistiske aktiviteter i regionen.

Eksterne lenker
---------------

* Tempelets hjemmeside Arkivert 15. mai 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
***Evigheten og en dag***, (originaltittel: (*Μια αιωνιότητα και μια μέρα*, *Mia aioniotita kai mia mera*) er en gresk spillefilm fra 1998 regissert av Theo Angelopoulos med Bruno Ganz i hovedrollen.

Filmen ble belønnet med Gullpalmen da den ble vist på Filmfestivalen i Cannes i 1998.

Handling
--------

Alexandros, en middelaldrende forfatter, har fått vite at han har en dødelig sykdom og må på sykehus neste dag for å gjennomføre flere tester. Han forsøker å få orden på sakene sine, og finne noen som tar seg av hunden hans. I tankene snakker han til sin døde kone, Anna, som fremdeles fremstår som en ung kvinne for ham. Han skjuler også en ung albansk gutt fra politiet, som arresterer andre gutter for å utvise dem.

Senere besøker Alexandros sin 22 år gamle datter, men han forteller henne ikke om sin diagnose. I stedet gir han henne noen brev skrevet av moren, som hun leser høyt. På vei hjem møter Alexandros innvandrer-gutten igjen, og menneskesmuglere ønsker å selge gutten til ulovlig adopsjon. Alexandros infiltrerer det hemmelige møtet, og forsøker å snike seg vekk med gutten, men blir stoppet og må betale pengene som menneskehandlerne krever for barnet. Alexandros bestemmer seg for å ta gutten over grensen til Albania på egen hånd.

Skuespillere
------------

* Bruno Ganz som Alexandre.
* Isabelle Renauld som Anna.
* Fabrizio Bentivoglio som en poet.
* Achileas Skevis som et barn.
* Alexandra Ladikou som Annas mor.
* Despina Bebedelli som Alexandres mor.
* Helene Gerasimidou som Urania.
* Iris Chatziantoniou som Alexandres datter.
* Nikos Kouros som Annas onkel.
* Alekos Oudinotis som Annas far.
* Nikos Kolovos som en doktor.

Referanser
----------

1. ↑  «filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Evigheten og en dag* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Evigheten og en dag* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Evigheten og en dag* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Evigheten og en dag* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Evigheten og en dag* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Evigheten og en dag* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Evigheten og en dag* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Evigheten og en dag* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Evigheten og en dag* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Evigheten og en dag* på Metacritic Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Exmoorponnier
**Exmoorponnien** er en hesterase, den eldste av de britiske hei- og fjellrasene, og det er sannsynligvis en av verdens eldste raser. Gamle historier sier at Exmoorponnien har en unik kjeve med syv jeksler, noe som ingen andre raser har. Dette er ikke sant. 

Rasen kommer fra Exmoor i sørvest England. Exmoorponniene er sterke nok til å bære en voksen mann. Selv om de er selvstendige av natur, er de fine rideponnier for barn, og de gjør det bra i sprang. De er hardføre, robuste og sunne.

Fakta
-----

### Utseende

Exmoorene har korte ører og bred panne. Øynene er utstående med tunge øyelokk. Halsen er kort og tykk, brystkassen dyp og ryggen bred. Exmooren har korte, sterke bein. Pelsen er tykk og vanntett om vinteren, kort og blank om sommeren. Halen er tykk og vifteformet øverst.

#### Høyde

Hopper blir opptil 126 cm, hingster og vallaker 129 cm.

#### Farge

Fargen er meget typisk og varierer fra gråbrun til rødbrun eller brun, med sort man og hale. Rundt øyne og mule, på innsiden av lårene og under magen, er fargen gulaktig. 

### Temperament og karakter

Exmoorponniene er intelligente, hardføre og utholdende. De ble tidligere brukt som pakkdyr og til sauesanking, men er i dag populære tur-, utstillings- og kjørehester. De er også perfekte ridedyr for barn og funksjonshemmede hvis de får god og tålmodig behandling.
**Sauer 303** er en selvladende rifle produsert av Sauer & Sohn som ble lansert på IWA i 2006, og leveres kamret for patroner fra 7x64 mm til 9.3x62 mm.

Riflen er kjent for godt avtrekk, og har en stille oppspenner plassert på kolbehalsen. Glidekassen er i hardanodisert aluminium med integrert spor for en proprietær kikkertsiktemontasje fra Sauer (som utseendemessige har likheter med picatinny, men er smalere). Pipen kan også fås med åpne sikter (både for- og baksikte montert på pipen). Det har vært utfordringer med gassystemet ved bruk av lyddemper. Gassystemet har blitt oppdatert siden lanseringen ved å gå fra gassventil i aluminium til stål for å sikre bedre gassgjennomgang. Skjeftet på Sauer 303 er todelt, med forskjefte og bakskjefte (kolbe og pistolgrep) som selvstendige deler.

Se også
-------

* Sauer 202
* Sauer 404

Referanser
----------

1. ↑  Sauer ISI Rail Scope Mounts - Optics-Trade
2. ↑  «SuperJagd - Magazin: Sauer 303 Selbstladebüchse - IWA Neuheit 2006». *SuperJagd*. Besøkt 20. oktober 2020.
3. ↑
4. ↑  «Test: Sauer 303». *www.klikk.no* **(norsk)**. Besøkt 20. oktober 2020.
5. ↑  «Sauer 303 - Magne Landrø AS». *www.landro.no*. Besøkt 20. oktober 2020.
**Tomisław Tajner** (født 15. mai 1983 i Cieszyn) er en polsk tidligere skihopper som representerte AZS AWF Katowice. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1995-2010.

Tajner deltok i junior-VM i 1999, 2000 og 2001, med 19. plass i Karpacz i 2001 som beste individuelle plassering. I OL i Salt Lake City (Park City) 2002 ble han nummer 39 i storbakken og var på Polens lag som ble nummer 6 i lagkonkurransen. Samme år ble han nummer 33 i VM i skiflyging i Harrachov. I VM i Val di Fiemme (Predazzo) 2003 ble han nummer 36 i storbakken, 37 i normalbakken og 6 i lagkonkurransen.

I august 2005 ble han skadet i en bilulykke da han var på vei til sin søsters bryllup, der han skulle være forlover. I kollisjonen fikk han blant annet en brist i den fjerde brystvirvelen. Han kom tilbake som skihopper etter en rekonvalesensperiode.

Tajner deltok i universiaden (studentlekene) i 2005, 2007 og 2009, og fikk sin beste individuelle plassering i storbakken i Yabuli i 2009, med 11. plass. Kun fem ganger greide han å bli blant de 30 beste og ta poeng i verdenscupen. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 24. plass i Titisee-Neustadt 1. desember 2001 og i Engelberg 22. desember 2002. Sammenlagt ble han nummer 73 i 2001/02 og 66 i 2002/03. I den tysk-østerrikske hoppuka 2002/03 ble han nummer 62 sammenlagt.

Plasseringer i junior-VM:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| År | 1999 | 2000 | 2001 |
| Sted | Saalfelden | Štrbské Pleso | Karpacz |
| Individuelt | 38 |  | 19 |
| Lagkonkurranse | 8 | 7 | 8 |

Plasseringer i universiaden (studentlekene):

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| År | 2005 | 2007 | 2009 |
| Sted | Innsbruck/Seefeld | Pragelato | Yabuli |
| Stor bakke | 19 | 27 | 11 |
| Normalbakke | 36 | 23 | 18 |
| Lagkonkurranse |  | 4 | 4 |

Tomisław Tajner er barnebarn av Leopold Tajner og grandnevø av Władysław Tajner, som begge har deltatt i OL. Han er sønn av hopptreneren Apoloniusz Tajner.

Referanser
----------

1. ↑   pokerdb.thehendonmob.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   pokerdb.thehendonmob.com[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Sports Reference: Tomislaw Tajner Arkivert 11. juni 2017 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 23. juni 2017)
4. 1 2 3 4  Adam Kwieciński: Tomislaw Tajner Arkivert 26. september 2020 hos Wayback Machine. (hoppresultater, besøkt 23. juni 2017)
5. 1 2  Naszemiasto: Tomisław Tajner rozbił się autem na drzewie Arkivert 3. januar 2017 hos Wayback Machine. (22. august 2005, besøkt 23. juni 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tomisław Tajner – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Tomisław Tajner – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Tomisław Tajner – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tomisław Tajner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tomisław Tajner – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Tomisław Tajner – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Søren Anton Poulsson** (født 19. desember 1847 i Drammen, død 1934 i Oslo) var skipskaptein, politiker og ordfører i Drammen kommune.

Karriere
--------

Som sjømann steg Poulsson i gradene og var mellom 1872 og 1886 skipskaptein. I 1887 førte han skip for siste gang da det forliste. Den siste skuta han førte, som han eide mesteparten i selv, forliste. I 1886 ble han utnevnt til bestyrer for Drammen Sjømannskole, en stilling han beholdt fram til 1891. Da ble han ansatt som administrerende direktør i Drammen gjensidige Skipsassuranceforening, hvor han ble fram til 1894. Deretter i 1897 ble han ansatt som administrerende direktør i Kristiania Gjensidige Skibsassuranceforening, men gikk samme år over i tilsvarende stilling i Assuranceforeningen Skuld, der han ble fram til sin død i 1934.

### styrearbeid

* Styreformann i Krigsforsikringen for norske skip 1914–22
* Formann i Det norske Veritas 1903–25
* Formann i Drammens Sjømannsforening 1883–94
* Formann i Norsk Selskab til Skibbrudnes Redning (Redningsselskapet) fra 1894

Utmerkelser
-----------

Ble ridder av St. Olavs Orden i 1901 og kommandør i 1917 av St. Olavs Orden, for fortjenester av norsk sjøforsikring og skibsfart. Ridderkommandør, av den britiske imperieordenen.

#### Ordfører

Poulsson satt i mange år i Drammens bystyre, som representant for Høyre. Han var viseordfører i 1891 og ordfører fra 1892 til 4. juni 1894. Fra 1896 til 1902 satt han i bystyret i Christiania.

Familie
-------

Søren Anton ble født på Strømsø, og var sønn av skipsfører Magnus Andreas Poulsson og Marthe Johanne.

Han giftet seg med Jacobine Bolethe Jørgensen(1851–), datter av Caroline skipsbygger Jens Jørgensen (1823–) og Caroline Jørgensen (1832–). Sammen fikk de barna: Martha Jacobine (født 1. mars 1874), Jens Jørgensen (født 28. februar 1875), Caroline Mathilde (født 27. august 1876), Anne Kathrine (født 10. august 1879), Magnus (født 4. september 1881), Einar (født 12. oktober 1884) og Ragnar (født 27. april 1890).

Kilder
------

* Søren Anton Poulsson i Drammen byleksikon

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Drammen byleksikon[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Nordisk Nettverk for Avantgardestudier** er et nordisk forskningsnettverk som er støttet av Nordforsk 2004–2009, og har status *Nordic Research Gem* 2008.

Nordisk Nettverk for Avantgardestudier har til mål å styrke og koordinere mindre og spredte nasjonale forskningsmiljøer innad i de nordiske landene, fremme utveksling av kunnskap og undersøke likheter og forskjeller mellom de nordiske avantgardene. Nettverket arrangerer en årlig konferanse, og innenfor rammene av det nordiske nettverket skal det utarbeides en 4-binds verk om De nordiske avantgarders kulturhistorie. Tania Ørum, Københavns Universitet, leder nettverket, Per Bäckström, Universitetet i Tromsø og Bodil Børset, NTNU, er koordinatorer for Norge.

Det nordiske forskningsnettverket er en videreutvikling av det danske forskningsnettverket «Avantgardernes genkomst og aktualitet» som ble støttet av Det humanistiske Forskningsråd 2001–2004. Det nordiske nettverket har også stått sentralt i etableringen av et europeisk forskningsnettverk, European Network for Avant-Garde and Modernism Studies (EAM), der den første konferanse ble avholdt i Gent, Belgia i mai 2008. Innenfor EAM har det nordiske nettverket en viktig oppgave med å synliggjøre nordisk avantgardeforskning internasjonalt.

Referanser
----------

1. ↑

Bibliografi
-----------

* 2005 *En tradition af opbrud. Avantgardernes tradition og politik*, Charlotte Engberg, Marianne Ping Huang, Tania Ørum (red.), København: Spring forlag.
* 2006 *Ritið* – temanummer om "framúrstefnur" (avantgarde), Benedikt Hjartarson(red.), Faculty of Humanities, University of Iceland, nr. 1.
* 2007 *Centre-Periphery. The Avant-Garde and the Other*, Per Bäckström (red.), Nordlit. Arbeidstidsskrift for litteratur, Faculty of Humanities, University of Tromsø, nr. 21.

Eksterne lenker
---------------

* Nordisk Nettverk for Avantgardestudier
Forsiden av *Nordisk Arkitekturforskning* nr. 1/2 2010 Kunstverk og layout: Alex Booker
**Nordisk forening for arkitekturforskning** (ofte forkortet **Nordisk Arkitekturforskning**), er et forum for utvikling av arkitekturforskning i Norden. Foreningen arrangerer årlig møter og forskersymposier, og utgir tidsskriftet *Nordisk arkitekturforskning*.

Foreningen ble stiftet i 1987, som en svensk forening kalt «Arkitekturforskarnas Förening».

Arkitekturteoretikerne savnet et nordisk tidsskrift der de kunne publisere, anmelde og drøfte vitenskapelige rapporter og artikler, så de startet et eget tidsskrift allerede i stiftelsesåret.

Høsten 1987, før tidsskriftets nr. 2 ble publisert, hadde foreningen skiftet navn til «Föreningen för arkitekturforskning». Foreningen ble, i sin nye form, konstituert i Göteborg 3. oktober 1987.

Foreningens formål var både å publisere et tidsskrift med høy vitenskapelig kvalitet, og å organisere et årlig symposium om forskning som var relevant og viktig for arkitekturforskningen i de nordiske landene.

I 1992 ble foreningen utvidet til å bli nordisk, med tittelen «Nordisk Förening för Arkitekturforskning».

*Nordisk Arkitekturforskning*
-----------------------------

I 1987 startet foreningen utgivelsen av tidsskriftet *Tidskrift för arkitekturforskning*. Da foreningen ble nordisk, skiftet tidsskriftet tittel til *Nordisk Arkitekturforskning*, med under-/parallelltittel *Nordic Journal of Architectural Research*.

*Nordisk Arkitekturforskning* har en såkalt «double blind» fagfellevurdering av alle artikler, det vil si at to forskere leser og kontrollerer hver artikkel. Dette var fram til 2019 det eneste nordiske arkitekturtidsskriftet på høyeste nivå, nivå 2, i Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes database over autoriserte tidsskrifter innen arkitektur. Fra 2019 var det på nivå 1.

Fra og med 2012 utgis tidsskriftet kun digitalt.

Årlige symposier
----------------

De årlige symposiene har ulike tema og arrangeres ofte sammen med andre institusjoner, som arkitektforeninger eller arkitektskoler i de ulike nordiske landene. Sentrale foredrag fra symposiene presenteres i egne temahefter av *Nordisk Arkitekturforskning*.

Referanser
----------

1. ↑  Redaksjonen (1987) *Tidskrift för arkitekturforskning*, vol. 1, nr. 1, s. 5
2. ↑  N.N. (1987) *Nordisk Arkitekturforskning*, vol. 1, nr. 1, s.
3. ↑  Redaksjonen (1992) leder. I: *Nordisk Arkitekturforskning*, nr. 1
4. ↑  *Nordisk Arkitekturforskning* i NSDs database[*død lenke*]
5. ↑  Liste over Nivå 2-tidsskrifter innen arkitektur og design[*død lenke*]
6. ↑  informasjon fra kolofonen i 2011 nr. 1

Kilder
------

* Nordisk Arkitekturforsknings nettsted

Eksterne lenker
---------------

* digitale utgaver av *Nordisk Arkitekturforskning* f.o.m. 1993 nr. 1
**Nordisk institutt for odontologiske materialer AS** (NIOM as) er et nordisk samarbeidsorgan for dentale biomaterialer. Instituttets oppgaver innen forskning, materialprøving, standardisering og forskningsbasert opplysningsvirksomhet er rettet til tannhelsetjenesten og helsemyndigheter i de nordiske landene. Instituttet eies av NORCE og Helse- og omsorgsdepartementet i Norge, og finansieres av Nordisk ministerråd, norske helsemyndighetene og av eksterne midler fra oppdrag og materialprøving. NIOM as er et felles nordisk ressurssenter for dentale biomaterialer som samarbeider med odontologiske læresteder og forskningssentra. 

NIOM as har en spesialisert stab som dekker alle felter innen dentale biomaterialer så som odontologi, biologi, toksikologi, kjemi, polymerkjemi, fysikk og metallurgi.

Instituttet samarbeider med *Socialstyrelsen* i Sverige om kunnskapsdokumenter for tannhelsetjenesten under *Kunskapscenter för dentala material – KDM*. I Norge er Helsedirektoratet samarbeidpartner på myndighetsnivå.

Eksterne lenker
---------------

* NIOMs hjemmeside
* Scanbalts hjemmeside
* Socialstyrelsen: KDM Kunskapscenter för dentala material – KDM
***Pixley Mapogo*** er en norsk roman fra 2009 skrevet av Tore Renberg og utgitt på Oktober forlag.

Boken er den fjerde av fem bøker (per 2020) om med romanfiguren Jarle Klepp som hovedperson. De andre bøkene i serien er *Mannen som elsket Yngve*, utgitt i 2003, og *Kompani Orheim*, utgitt 2005, *Charlotte Isabel Hansen*, utgitt i 2008 og *Dette er mine gamle dager*, utgitt i 2011.

Handling
--------

I *Pixley Mapogo* er Jarle Klepp flyttet hjem til Stavanger. Året er 2007, og Klepp er nå frilansjournalist i byens største avis, *Stavanger Aftenblad*. Men romanen foregår, som den eneste av Renbergs bøker, i Oslo, hvor Klepp er sendt for å skrive om (den fiktive) gjenforeningen til bandet han satte høyest av alle som tenåring, Manchesterbandet *The Smiths*, som spiller på Øyafestivalen det året. *Pixley Mapogo* foregår over noen få timer en kveld og en natt i august 2007, og forfatteren har selv sagt at han ønsket å forske i et 24-aktig tempo med teksten. På mange måter er *Pixley Mapogo* den mest kontroversielle av Jarle Klepp-romanene, den mest politiske og den mest omdiskuterte. På retorisk og vågalt vis tar romanen for seg hverdagsrasismen i samtiden ved at den tidligere venstreradikale Klepp får se sin datter, Charlotte Isabel Hansen, i seksuell omgang med en mørkhudet mann ved navn Pixley Mapogo, og Klepp reagerer slett ikke slik han selv forventet at han skulle eller leseren forventet eller ønsket at han skulle.

Referanser
----------

1. 1 2  Norheim, Marta (10. september 2009). «Pixley Mapogo». *NRK*. Besøkt 4. november 2020. «Årets Jarle Klepp-roman ligg fleire hakk over den miserable fjorårsboka. Tore Renberg skriv om kva som skjer med Jarle når han treff på dattera og kjærasten hennar på rockefestival, i boka "Pixley Mapogo"»
2. ↑  SKOGRAND, MERETE (30. juli 2011). «- Jeg håper jeg er i nærheten av mitt høyeste nivå». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 4. november 2020. «Tore Renberg har skrevet sin femte bok om Jarle Klepp. Det var rett og slett en opptur. (---) I september kommer den femte boka om Stavanger-mannen Jarle Klepp. Vi ble kjent med ham som tenåring. Nå har han vokst seg til å bli en 37 år gammel familiefar. Akkurat som Renberg har han to barn, begge bor i Vestlandsbyen. Forfatteren er bare ett år eldre.»
**Pizjma**  (russisk: Пижма) er ei elv i republikken Komi i Russland. Den er ei venstre sideelv til Petsjora, og er 389 kilometer lang, med et nedbørfelt på 5 470 km². Middelvannføringa er på 47 m³/s, men på det meste kan vannføringa være mer enn 800 m³/s. Elva fryser til i slutten av oktober eller tidlig i november, og den blir isfri igjen i slutten av april eller tidlig i mai.

Elva har utspring fra Jamozero i Timanhøydene, nær grensa til Arkhangelsk oblast. Den øverste delen av elva renner gjennom ødemark, først sørøstover og senere østover. Før samløpet med Svetloj blir den også kalt Petsjora Pizjmoj. I den nedre delen av elva ligger det flere landsbyer langs elva. 

Pizjma munner ut i Petsjora nær byen Ust-Tsilma, fem kilometer ovenfor Tsilma. De største sideelvene er Vjatkina fra venstre og Ginlaja, Svetlaja og Umba fra høyre. Den nedre delen av elva er farbar for skipstrafikk.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Река Пижма». *Russlands statlige vannregister* **(russisk)**. Besøkt 23. januar 2016.
2. 1 2  «Pizhma At Borovaya» **(engelsk)**. R-ArcticNET. Besøkt 23. januar 2016.
3. 1 2  «Пижма (река в Коми АССР)». *Store sovjetiske encyklopedi* **(russisk)**. Besøkt 23. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Skiltet til Partick stasjon er både på engelsk og skotsk-gælisk.
**Partick stasjon** (skotsk-gælisk: **Partaig**) er en kombinert jernbanestasjon og undergrunnsstasjon i Partick i Glasgow. Stasjonen danner sammen med den nærliggende busstasjonen et av de viktigste transportknutepunktene i Glasgow, med tilknytninger til mange steder i Stor-Glasgow og resten av Strathclyde.

Historie
--------

Den første stasjonen i området var North British Railways Partickhill stasjon, som åpna i 1887 litt nord for den nåværende stasjonen, og på motsatt side av Dumbarton Road. I desember 1896 åpna Glasgows undergrunnsbanes Merkland Street undergrunnsstasjon, litt sør for den nåværende stasjonen. Ingen av stasjonene var kjent som «Partick stasjon», da også var to andre stasjoner i Partick på 1800- og 1900-tallet: Partick Central stasjon (senere omdøpt til *Kelvin Hall stasjon*) og Partick West stasjon.

På grunn av Beeching Axe ble Partick West og Kelvin Hall stengt, og det var bare to stasjoner igjen i Partick; Partickhill noen hundre meter nord for Merkland Street. Sammenslåinga av de to stasjonene skjedde i 1979, da restaurering av undergrunnsbanen sammenfalt med at Greater Glasgow Passenger Transport Executives beslutning om å gjenåpne jernbanelinja som passerte Partickhill, Argyle-linja. Merkland Street hadde vært stengt fra 1977, mens Partickhill ikke stengte før den nye Partick stasjon var ferdigbygd.

Jernbanestasjon
---------------

Partick jernbanestasjon er en av de viktigste stasjonene på SPTs Argyle-linje og North Clyde-linje. Stasjonen er statistisk sett den tiende travleste stasjonen i Skottland, og det femte travleste transportknutepunktet når undergrunns- og bussruter tas med i beregninga.

Undergrunnsstasjon
------------------

Partick undergrunnsstasjon er en av de travleste stasjonene i Glasgows undergrunnsbane, og hadde fra april 2004 til mars 2005 1 million reisende.

Den har plattformer på to sider, med sporene i midten, og er kun én av tre stasjoner på undergrunnsbanen med en slik konfigurasjon.



| **Forrige stasjon** |   | Glasgows undergrunnsbane |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Govan |  | Ringlinje |  | Kelvinhall |

| National Rail |
| HyndlandDalmuir |  | Argyle Line |  | Exhibition CentreCarstairs |
| HyndlandHelensburgh Central |  | North Clyde Line |  | Charing Cross (Glasgow)Edinburgh Waverley |

Referanser
----------

1. 1 2  «Statistics & trends 2005» (PDF) **(engelsk)**. Strathclde Partnership for Transport. 2005. s. 44. Besøkt 10. august 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |