recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Halvemål** er et lingvistisk fenomen, i norsk særlig brukt om dialekter som utelater *h* i fremlyd foran vokal, f.eks. *av* for *hav*, *est* for *hest.* Dessuten har det vært vanlig å sette inn h i ord hvor den ikke hører hjemme, f.eks. *høy* for *øy*. Halvemål har forekommet i skrift.

Dette er kjent f.eks. fra engelsk og i svenske dialekter. Älvdalsk har halvemål. I Norge er halvemål mest fra Sunnmøre, samt litt av Nordfjord og Sunnfjord og Nordhordland. Halvemålet er langt på vei borte i Norge, ifølge Helge Sandøy. Det var særlig utpreget på kysten av Sunnmøre med Nordøyane som kjerneområde og for eksempel Breim og Bremanger i Nordfjord. Hans Strøm nevner halvemål i sin beskrivelse av Sunnmøre (1760-årene). Ole Barman omtalte Haram i sin skrifter uten bruk av halvemål. I enkelte engelske dialekter (cockney og Midt-England) sløyfes h først i ord. Halvemål har forekommet i Sandøy og Midsund.

Ordet *halvemål* kommer kanskje av *alvemål*, altså det mål som alvene brukte.[] Ifølge Ole Rogne kommer betegnelsen av at når h ble sløyfet ble ordet uttalt berre halvt.

Referanser
----------

1. ↑  «halvemål», i *Store norske leksikon*,
2. 1 2 3  Rogne, Ole (1993). *So sa dei*. Haram kulturhistoriske lag. ISBN 8299303303.
3. ↑  Øystein A. Vangsnes: «Ei framtid for elvedalsk», Norsk Tidend nr. 3 2015, side 23, gjengitt på forskning.no Arkivert 17. juli 2015 hos Wayback Machine.
4. ↑  NRK: Vestlandsspråket som forsvann, 19.03.2010, lest 16. juli 2015.
5. ↑  *Gamle ord og uttrykk frå Breim*. no: [Skriftstyret for Gamle ord og uttrykk frå Breim]. 1998. ISBN 8299300614.
6. ↑  Widnes, Marie Lovise (2001). *Målet hennar mor*. [M.L. Widnes]. ISBN 8299309719.
7. ↑  Vestad, Leif Bjørn (2009). *Ord og uttrykk frå ytre Romsdal*. Skrift og tale. ISBN 9788292954096.
**Lázaro Álvarez Estrada** (født 28. februar 1991) er en cubansk bokser som deltok i de olympiske leker 2012 i London.

Álvarez vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL-2012 i London. Han kom på delt tredjeplass vektklassen bantamvekt (56 kg) sammen med Satoshi Shimizu fra Japan. Luke Campbell fra Storbritannia vant gull og John Joe Nevin fra Irland ble nummer to.

Han vant gull i boksing, bantamvekt for menn i Panamerikanske leker 2011 i Guadalajara i Mexico.

Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 tok han bronse.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 2012 Storbritannias flagg London - Bronse i boksing, bantamvekt, menn Cubas flagg Cuba

Referanser
----------

1. ↑  «Boxing - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 15. oktober 2021. Besøkt 22. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lázaro Álvarez – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Lázaro Álvarez – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Lázaro Álvarez – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Lázaro Álvarez – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Lázaro Álvarez – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lázaro Álvarez – BoxRec Rediger på Wikidata
**Leangen Travbane** er en tidligere travbane på Leangen i Trondheim. Det er arrangert mange store løp der, blant annet Bork Rigels Minneløp. Banen var 1000 m lang med et oppløp på 270 m, som var landets lengste. Svingradiusen var 65 m og kurvene hadde en dossering på 17 prosent.

Leangen Travbane var eid av et aksjeselskap med samme navn som etter avtale med Norsk Rikstoto forestod totalisatorvirksomheten i området Ålesund til Nordland fylkesgrense. Eneste aksjonær var Det Norske Travselskap.

Travbanen dekket ca. 90 dekar og ble første gang åpnet 5. september 1931. De tyske okkupantene okkuperte banen under andre verdenskrig, og banen åpnet igjen 6. oktober 1946.

Den 2. oktober 2014 ble det klart at Ivar Koteng sammen med Jenssen Invest og SpareBank 1 SMN hadde anskaffet seg eiendommen for 600 millioner kroner. Den skal bli brukt til eiendomsutvikling.

En konsert med det tyske Neue Deutsche Härte-bandet Rammstein skulle egentlig arrangeres på travbanen 25. juli 2021 etter at begge konsertene i Granåsen den 26. og 27. juli 2020 ble flyttet og slått sammen til én konsert. I mars 2021 ble det kunngjort at turnéen ble utsatt nok en gang, til 2022. Konserten ble flyttet til Bjerke Travbane i Oslo, og ble holdt 24. juli 2022.

Den 7. august 2022 holdt den canadiske sangeren Justin Bieber konsert på travbanen, som en del av endagsfestivalen Trondheim Sommertid og som én av fire konserter i Europa.

Leangen Travbane er erstattet av Midt-Norge travbane, Varig Orkla Arena, på Fannrem i Orkland.

Siste travkjøring på Leangen fant sted tirsdag 15. februar 2022.

Referanser
----------

1. ↑  « – Rekkehusets og eneboligens tid er forbi», Adressa.no, 3. oktober 2014
2. ↑  «Rammstein slår sammen to utsatte Trondheim-konserter til én». VG. 19. mai 2020. Besøkt 19. mai 2020.
3. ↑  «Trondheim Sommertid presenterer Justin Bieber - Justice World Tour til Leangen Travbane i Trondheim! | Universal Music Norge». *kommunikasjon.ntb.no* **(norsk)**. Besøkt 15. februar 2022.
4. ↑  Travdrømmen til 300 millioner er omstridt. Nå har Fylkesmannen avgjort klagesaker (20. oktober 2020). *Aftenposten*. Besøkt 18. mars 2021.
5. ↑  Leirvaag, Kurt (15. februar 2022). «Leangen travbane avslutter historien med en flott V75-kjøring». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 15. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Leangen Travbane
* Direkte bildestrøm fra Leangen Travbane Arkivert 28. oktober 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Paul Steven Jewell** (født 28. september 1964 i Liverpool, England) er en tidligere engelsk fotballspiller og senere fotballmanager. Jewell spilte for fire engelske fotballklubber i årene 1982 til 1998, og han har siden 1998 vært manager for fire engelske fotballklubber, blant annet for Ipswich Town.

Biografi
--------

Paul Jewell begynte karrieren i Liverpool i 1982, men han spilte ingen obligatoriske kamper for klubben. I 1984 gikk han til Wigan og i 1988 til Bradford.

Han har vært manager i Bradford, Sheffield Wednesday, Wigan Athletic og nå Derby County. Jewell tok Bradford fra første divisjon og til Premier League i 1999. I Premier League slo de Liverpool i siste serierunde og laget beholdt plassen, men Jewell valgte likevel å gå til Sheffield Wednesday. Etter en sesong i Wednesday, gikk turen til Wigan. Den gang lå laget i Football League Two. I sin andre sesong i klubben rykket de opp til Football League One. I sesongen 2004/05 rykket Wigan for aller første gang opp i den øverste divisjonen. I deres første kamp i Premier League tapte dem 0–1 hjemme mot Chelsea. Da ble målet scoret på overtid av Hernan Crespo. 
Jewell førte laget til Ligacupfinalen i 2005 mot Manchester United der det ble stortap (0–4), men til tross for det, så hadde Wigan gjort en strålende debut på øverste nivå. 

Jewell trakk seg som manager i Wigan 14. mai 2007, dagen etter at laget hadde reddet plassen i ligaen. 

Jewell var linket til jobben som trener for England da Sven-Göran Eriksson ga seg. Han fikk ikke jobben, det var det Steve McClaren som gjorde. 

Etter at Derby County tapte 0–1 for Ipswich 28. desember 2008 trakk Paul Jewell seg som manager for klubben. Det var kamp nummer 50 for Jewell som manager for Derby. I en pressemelding fra klubben sto det: «*Paul har tatt beslutningen om å forlate klubben fordi han mener det tjener til klubbens beste. Det er med stor motvillighet at vi har godtatt avgjørelsen. Derby vil benytte anledningen til å takke Paul Jewell for innsatsen.*»

Jewell fikk ved nyttår 2011 jobb som trener for Ipswich Town, og fikk sparken i november 2012.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paul Jewell – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Paul Jewell – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Paul Jewell – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Paul Jewell – Soccerbase.com (manager) Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Großdeutsche Volkspartei** (det stortyske folkepartiet, GDVP) var et politisk parti i Østerrike, grunnlagt 8. august 1920 gjennom en sammenslutning av tysknasjonale og tyskliberale parlamentarikere i Salzburg. Det bestod til slutt av 17 forskjellige grupperinger.

Medlemmene bestod særlig av høyere tjenestemenn, lærere ved høyere skoler og universitetsansatte. Partiet besto til partiforbudet ble innført i Østerrike i 1934.

Historie
--------

Großdeutsche Partei så seg selv om etterfølger etter den tysknasjonale bevegelsen og var stortysk innstilt. Det vil si at det ønsket én tysk nasjonalstat, som også omfattet Østerrike.

Som partifarver hadde det *Schwarz-Rot-Gold*. Mellom 1920 og 1932 satt partiet i regjering i Østerrike, fra 1921 sammen med de kristeligsosiale. 1922-1927 stilte det stortyske partiet den østerrikske visekansleren. I 1934 ble alle partier forbudt i Østerrike, som følge av landets nye italiensk-inspirerte fascistiske forfatning. Etter at partiets mål, en forening med Tyskland, hadde gått i oppfyllelse i 1938, sluttet de fleste medlemmene seg til NSDAP.

Etter annen verdenskrig har tidligere medlemmer av det stortyske partiet særlig sluttet seg til det østerrikske frihetspartiet.

Se også
-------

* Großdeutsche Partei

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Leptis Magna** (eller *Lepcis Magna*; arabisk *Lebda*) er en ruinby i dagens Libya. Den ligger ca. 120 km øst for Tripoli. Byen ble antagelig grunnlagt av fønikerne omkring 1100 f.Kr. og fikk en betydeligere rolle etter at Karthago ble en maktfaktor i middelhavsområdet på 300-tallet f.Kr.

Septimius Severus' triumfbue
Triumfbuen Foto: Luca Galuzzi

Romersk by
----------

Etter tredje punerkrig 146 f.Kr. ble Leptis Magna en del av Romerriket, selv om den fra ca. 200 f.Kr. hadde hatt stor grad av selvstendighet. Selvstendigheten vedvarte inntil Tiberius regjeringstid, da byen ble en del av den romerske provinsen Africa terra, hvor den snart ble en av de viktigste handelsbyene. Byens betydning økte i Septimius Severus' keisertid (193-211). Septimus var født og oppvokst her og bidro til byens vekst. Den ble på denne tiden regnet som den tredje viktigste byen i den afrikanske provinsen, etter Alexandria og Karthago.

Byen mistet sin betydning på 200-tallet, da handelen avtok i en økonomisk nedgangstid. Ved midten av 300-tallet var store deler av byen forlatt, og i 439 havnet byen og det øvrige Tripolitanaområdet i vandalenes makt, og bymurene ble revet på keiser Geiseriks ordre. I 523 ble byen ytterligere ødelagt av berberne, før den bysantinske hærfører Belisarius (under keiser Justinian den store) tok kontroll over området ti år senere. I ca. 120 år var byen en beskjeden bysantinsk provinshovedstad, før den ble forlatt rundt 650.

Ruinene
-------

I dag står ruinene av Leptis Magna som et av de mest omfattende og imponerende byanleggene fra romersk tid, med amfiteater, tempel og romerske bad.

I juni 2005 ble fem fargerike mosaikker på tilsammen 9 meter offentliggjort av tyske arkeologer. Mosaikkene viser en jeger som nærmer seg en hjort, fire unge menn som slåss med en okse, og en trøtt gladiator som hviler mens han betrakter sin slagne motstander. Mosaikkene ble funnet på veggen i badehuset i en romersk villa i Wadi Lebda. Arkeologene karakteriserte funnet som et av de fineste som noen gang var gjort. Mosaikken ble funnet i 2000, men funnet ble holdt hemmelig for å unngå hærverk og plyndring.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leptis Magna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Leptis Magna – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder av ruinene
* Fyldig webdokumentasjon fra utgravningene
* Lepcis Magna
* timesonline.co.uk: «Roman mosaic 'worthy of Botticelli'», 13. juni 2005

  


| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Libya (liste) |
| --- |
|  | Ghadames **·** Kyrene **·** Leptis Magna **·** Sabratha **·** Tadrart Acacus | Libyas flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
***Ctenobium*** er en slekt av små borebiller.

Utseende
--------

En liten, avlang, brun borebille. Hodet erundet med ganske store, utstående fasettøyne. Antennene er 11-leddete, brunrøde, nesten så lange som kroppen, de tre ytterste leddene er forstørrede og danner en lang klubbe, ledd 3-8 har et utskudd slik at den midtre delen av antennen blir kamformet. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede med kraftige punktrader.

Levevis
-------

De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det østlige Nord-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Infraordenen Bostrichiformia
			* Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
				+ Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **Stripeborebiller**, Anobiinae Fleming, 1821
						* Stammen Euceratocerini
							+ Slekten ***Ctenobium*** LeConte, 1865
								- *Ctenobium antennatum* LeConte, 1865

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Birkenesobservatoriet** er en målestasjon for luftforurensning som ligger i Birkenes kommune i Agder. Den består av containere som er bygget sammen. Observatoriet har vært i drift siden 1971, da formålet var å overvåke sur nedbør, og er en av målestasjonene i Europa som har vært drevet lengst. Mens stasjonen fram til 2009 lå i en fordypning med begrenset sikt, ble den dette året flyttet til toppen av en ås, 190 meter over havet, med god mulighet til å motta luft fra alle kanter. Samtidig ble også observasjonsprogrammet oppgradert, slik at observatoriet nå også måler aerosoler og CO2.

Overvåkningen av luftforurensning på Birkenesobservatoriet har vært med på gi bakgrunnen for bindende avtaler om målrettet redusering av utslipp, som Konvensjonen om langtransportert grenseoverskridende luftforurensning (LRTAP) og protokollene under denne. Fram til oppgraderingen i 2009 var det norske observasjonsprogrammet for klimadrivere fokusert på polarområdene, men nå er også Fastlands-Norge inkludert i disse observasjonene. 

Observatoriet eies og drives av NILU - Norsk institutt for luftforskning

Se også
-------

* Zeppelinobservatoriet

Eksterne lenker
---------------

* Om Birkenesobservatoriet hos nilu.no
* Måleprogrammet på Birkenesobservatoriet
* Om åpning etter oppgradering - med bilde
**Juan Manuel Asensi Ripoll** (født 23. september 1949 i Alicante) er en pensjonert spansk fotballspiller som spilte som offensiv midtbanespiller.

Asensi ble født i Alicante, og begynte ved den lokale klubben Elche CF, som da spilte i Primera División. Deretter kom han over til FC Barcelona for 80 millioner pesetas. Asensi var viktig for klubben, og deltok stor med å få dem til å vinne ligaen. Han noterte seg for 11 mål på 34 kamper, tredje best i stallen. Han scoret andremålet i finalen i Cupvinnercupen i 1979 i en kamp som gikk til ekstraomganger. Barcelona vant 4–3 over Fortuna Düsseldorf.

Asensi spilte i Barcelona fram til 1980, da han fikk lite spilletid og heller dro til Mexico, der han spilte i til sammen to år for Puebla FC og CF Oaxtepec. Etter å ha lagt opp prøvde han seg i kort tid som trener for ungdomslagene til Barcelona og for Orihuela CF i hjembyen Alicante.

Landslagskarriere
-----------------

Asensi debuterte på landslaget mot Belgia og scoret allerede i sin første kamp Spanias mål. Det holdt imidlertid ikke for Spania, som tapte 1-2, og var ute av VM-kvalifiseringen. Dette var den første av 49 kamper (av 72) som Asensi spilte før han avsluttet sin karriere i EM i 1980, der han igjen tapte 1-2 mot Belgia.

Asensi var med i kvalifiseringen til VM i VM i fotball 1970 og VM i fotball 1974, i tillegg til at han var med til VM i fotball 1978. I VM 1978 scoret Asensi vinnermålet i 1–0-seieren over Sverige. Anensi spilte også i EM i 1980, som ble hans siste kamper.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 135088, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Juan Manuel Asensi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Juan Manuel Asensi – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Juan Manuel Asensi – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Juan Manuel Asensi – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Juan Manuel Asensi – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Juan Manuel Asensi – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Juan Manuel Asensi – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Juan Manuel Asensi – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Juan Manuel Asensi – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Juan Manuel Asensi – FBref Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Spanias tropp – VM i fotball 1978 |
| --- |
| 
* 1 Arconada
* 2 de la Cruz
* 3 Uría
* 4 Asensi
* 5 Migueli
* 6 Biosca
* 7 Dani
* 8 Juanito
* 9 Quini
* 10 Santillana
* 11 Cardeñosa
* 12 Guzmán
* 13 Miguel Ángel
* 14 Leal
* 15 Marañón
* 16 Olmo
* 17 Marcelino
* 18 Pirri (k)
* 19 Rexach
* 20 Rubén Cano
* 21 San José
* 22 Urruti
* Landslagstrener: Kubala

 | Flagget til Spania |

| * v
* d
* r
Spanias tropp – EM i fotball 1980 |
| --- |
| 
* 1 Arconada
* 2 Alexanko
* 3 Migueli
* 4 Diego
* 5 Uría
* 6 Asensi (k)
* 7 Dani
* 8 Cardeñosa
* 9 Carrasco
* 10 Quini
* 11 Del Bosque
* 12 Juanito
* 13 Urruti
* 14 Gordillo
* 15 Olmo
* 16 Santillana
* 17 Satrústegui
* 18 Saura
* 19 Cundi
* 20 Tendillo
* 21 Zamora
* 22 Artola
* Landslagstrener: Kubala

 | Flagget til Spania |
**Olav Hansson** (født i 1750-åra, død etter 1820) var en norsk rosemaler, muligens født i Hovin (Telemark). Det er betydelig usikkerhet med hensyn til hans liv, men Olav Hansson står uten tvil i en særstilling blant norske rosemalere.

Frierscene fra eskelokk. Brukt som motiv på norsk frimerke i 1981.
Han bodde trolig i Sauherad og malte for en stor del i Sauherad og Heddal. Han har blant annet dekorert Rygistua i Heddal (malt i 1782), Ramberg-stua (malt i 1784) som står på Heddal bygdetun, Uppistoga Ramberg (malt i 1788) som står i Brekkeparken / Telemark museum i Skien, Cappelen-stua fra Akkerhaugen (ca.1800) som står på Norsk Folkemuseum, Kleppenstua i Sauland (1804) og Ylistua i Heddal (1807). Han malte dører, kister, ølboller og andre gjenstander og var en av de mest betydningsfulle dekorasjonsmalere i sin tid.

Referanser
----------

1. ↑  Olav Hansson fra Norsk kunstnerleksikon
2. ↑  Øystein Vesaas (1954). *Rosemaaling i Telemark*. Oslo: Mittet & co. s. 127-146.
3. ↑  Ellingsgard, Nils (1999). *Norsk rosemåling*. Samlaget. s. 187-189. ISBN 8252155227.
4. ↑  *Norges dekorative malerkunst gjennem 1000 år*. Utgitt av Bildende kunstneres styre på eget forlag. 1952. s. 46-47.
5. ↑  Valebrokk, Eva (1998). *Vakre gårder*. Teknologisk forl. s. 168-175, Yli gård. ISBN 8251205123.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** KulturNav
 |
**Ekaterina Bespalova** (f. 1980) er en russisk skuespiller og regissør. Bespalova er født og oppvokst i Nord-Russland og er utdannet skuespiller ved Akademiet for teaterkunst i St. Petersburg.

Bespalova kom til Norge i 2010. Siden den gang har hun drevet RuNo Teater, som har fokus på scenekunst med utgangspunkt i norsk-russisk samarbeid. 

Bespalova har arbeidet med Ferske scener, Haugen Produksjoner,Åarjelhsaemien Teater, Samovarteateret og Sadio Nor Teater. Hun har også fungert som prosjektleder, produsent og tolk ved en rekke barentsprosjekter, for eksempel ved Tromsø kulturskole og Hålogaland Amatørteaterselskap. Gjennom pandemien har hun utviklet og utført flere digitale prosjekter, blant annet: Barents Teaterplattform. 

Sammen med Davvi- senter for scenekunst har hun drevet en residens for russiske eksilkunstnere.

I 2023 blir Bespalova tildelt frilansprisen. Denne er særlig begrunnet i hennes fredsarbeidende innsats og hennes mangeårige tverrkulturelle og flerspråklige arbeid, som skaper dialog i betente landskap.

Referanser
----------

1. ↑  «Proff.no». Besøkt 12. desember 2023.
2. ↑  «Flerspråklig forestilling basert på utrolige og sanne historier fra grenselandet mellom Norge, Finland og Russland. Fortellingene brytes av accapella sang og joik.». Besøkt 12. desember 2023.
3. ↑  «Finding the balance-changing the world (2020)». Besøkt 12. desember 2023.
4. ↑  «GÏELE LUVLEDE – Stemmer fra øst». Besøkt 12. desember 2023.
5. ↑  «I "Lost in the horizon" møter vi et knippe karakterer og menneskeskjebner som er knyttet til grenser.». Besøkt 12. desember 2023.
6. ↑  «Barents Teaterplattform 2023 Lab». Besøkt 12. desember 2023.
7. ↑  «Prokhor Gusev og hans kone får en trygg havn i Tromsø som residenskunstnere - fasilitert av Davvi - Senter for scenekunst.». Besøkt 12. desember 2023.
8. ↑  «Frilansprisen 2023 gikk til Ekaterina Bespalova!». Besøkt 12. desember 2023.
**Dagalifjell** er et fjellområde som ligger i Nore og Uvdal kommune og i nord såvidt inne i Hol kommune, i Viken fylke i østre del av Hardangervidda. I sør avgrenses fjellområdet av Uvdalen. Det er kort vei fra Dagalifjell til Hardangervidda nasjonalpark, og generelt gode turmuligheter både sommer og vinter. 

Fra Dagalifjell er det mange steder god utsikt i retning nordvest mot høyfjellsområdet Hallingskarvet med Hallingskarvet nasjonalpark, og mot Hardangerjøkulen. Høyeste fjelltopp på Dagalifjell er Fjellbunuten (1340 moh.), mens det sentrale platået ligger på ca 1000-1100 meter.

Riksvei 40 (Larvik – Kongsberg – Geilo) går gjennom hele Numedal og passerer over Dagalifjell. Hardangervidda ligger vest for Rv. 40 og det meste av Dagalifjell-massivet ligger øst for Rv. 40.Her finner vi innsjøene Torsetvatnet og Løytetjønn. Veahovda (1245 moh.) ligger på østsiden av Rv. 40 mellom Vasstulan og Torsetlia. Dagalifjell gir en del av tildiget til Uvdalselva som renner østover mot Numedal.

Avstand fra Dagalifjell til Geilo er ca. 30 km og til Kongsberg er det ca. 130 km. Det er større hyttegrender i liene over Uvalen. Dagalifjell løypelag har ansvar for oppkjøring av skiløyper på Dagalifjell, totalt ca. 90 km løyper. Vasstulan høyfjellsseter og Torsetlia fjellstue har servering og overnatting.

Ved Talåsen i nord, og viere i skråningen nedover mot Dagali, finnes en stor mengde kullgroper og jernframstillingsanlegg fra jernalderen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dagalifjell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Vefsn Folkehøgskole TOPPEN er en aktiv og kreativ skole, som ligger flott til på en høyde i utkanten av byen Mosjøen. På Toppen har vi et levende og allsidig miljø, med mange forskjellige linjer.

Stiftelsen **Vefsn folkehøgskole – Toppen** er en frilynt folkehøgskole som ligger på Halsøya i Mosjøen. Skolen ble grunnlagt i 1899 som den første folkehøgskolen i Nord-Norge, og den har vært i drift siden. Vefsn folkehøgskole mottar årlig vel 90 elever fra hele landet. Skolen driver også med kursvirksomhet, sommer som vinter.

Skolens målsetning er å være en oase for egenutvikling, faglig fordypning og rom til å tenke over hva man vil bruke resten av livet sitt på. Den tilbyr et spennende og utfordrende miljø, der man hele tiden er på vei mot nye opplevelser og nye mål. Vefsn Folkehøgskole fokuserer på en bærekraftig utvikling i ord og handling. Vefsn Folkehøgskole Toppen skal være et trygt sted for alle.

Skolen ligger sentralt ved E6 i Mosjøen. Det er god buss-, tog- og flyforbindelse. Vefsn folkehøgskole har en tosidig profil og følgende linjer: E-sport, Friluftsliv LETT, Fjellsport og Kajakk New Zealand, Idrett ALT, Fotball, Skuespiller - film og teater, Nettserie og Film, Sceneproduksjon, Laptopmusiker og Band. Skolen har et bredt spekter valgfag. Noen valgfag går gjennom et semester og avslutter for eksempel til jul. *Storvalgfag* går gjennom hele året og krever noen flere timer.

Eksterne lenker
---------------

* Vefsn folkehøgskole – Toppen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister
 |
Mo gård i Steinsfjerdingen i Hole kommune, Buskerud
**Mo** (av norr. *mór*, i betydningen *slette* eller *flate* med sandholdig grunn) gnr. 180/1 i Hole kommune er en svært gammel storgård som ligger i Steinsfjerdingen på Ringerike, i Buskerud. Gården ligger på en høyde vest for Steinsletta og er trolig oppkalt etter moen vest for den. Det usammensatte naturnavnet og den strategiske beliggenheten taler for at gården trolig stammer fra tiden før vår tidsregning. Gården nevnes første gang i skriftlige kilder i et diplom fra 3. mai i 1402 (DN. X 81, 1402).

Mest kjent er gården som fødeplass for dikterpresten og eventyrsamleren Jørgen Moe, som ble født der den 22. april i 1813. I 1913 ble det reist en bautastein på gården til minne om hans fødsel 100 år tidligere. Moeminnet blir ellers godt ivaretatt av Ringerikes Museum.

Gården, som opprinnelig hadde gnr. 1/1 i Hole før kommunesammenslåingen i 1964, utgjør i dag cirka 1 975,5 daa, hvorav 635 daa dyrket mark og omkring 1 050 daa skog (Kilde: Kartverket). Det oppdyrka arealet er betydelig økt gjennom de siste tjue åra. Gårdstunet er et klassisk firkanttun, med våningshuset i vest, kårstua i nord, stabburet i øst og låven i sør. Også dukkestua fra barneboka *I brønden og i tjernet* er bevart, med et tidsriktig duplikat av dukken «Lille-Beate». Den gamle allfarveien gjennom bygda gikk opprinnelig over gårdstunet, til den ble lagt utenom om i 1868. Gården har vært i samme ætt i omkring 400 år, med unntak for en 20-års periode i første halvdel på 1900-tallet.

Gården er fortsatt i privat eie, og det drives gårdsbruk med kjøttfe, åkerbruk og gårdsturisme. Besøk er mulig for publikum etter avtale.

Oldsaksamlingen har registrert flere gravhauger på Mo, og det er gjort en rekke funn der fra steinalderen. Blant annet en cirka 19 cm lang steinøks og en cirka 15,8 cm lang skafthulløks.

Litteratur
----------

* Bakke, Gudmund (2002): *Bygda og folket, Bosettingshistorie i Steinsfjerdingen*. Hole bygdebok, bind II. Mo, gnr. 180/1, s. 18

Eksterne lenker
---------------

* Mo gård
Symbol for merking av åndsverk som ikke er underlagt begrensninger av opphavsrett, men kan brukes fritt som allemannseie.
Night of the Living Dead er lisensiert under Offentlig eiendom.
**Offentlig eiendom** (engelsk ***public domain***) er åndsverk og fotografiske bilder som ingen har enerett til å råde over (opphavsrett til karolinaOlsentraviaanoTveit

), enten fordi den opprinnelige rettighetshaveren selv har unntatt det fra rettsreglene om slik enerett, eller fordi verkets alder har overskredet grensen for hvor lenge noe kan være rettighetsbundet. I norsk rett kan begrepet offentlig eiendom virke noe misvisende, da råderetten normalt ikke overføres fra den opprinnelige rettighetshaveren til offentligheten, men snarere faller bort. I avtalesammenheng brukes derfor ofte begrepet «falt i det fri». Et mindre brukt uttrykk for *public domain* er **allemannseie**.

Vernetid
--------

I Norge bortfaller opphavsretten til åndsverk normalt 70 år etter utløpet av rettighetshaverens dødsår, eller 70 år etter utløpet av det året åndsverket første gang ble publisert dersom rettighetshaver ikke er identifisert i publikasjonen. Verk fra andre land kan være underlagt kortere vernetid, basert på bestemmelsene i Bernkonvensjonen som sier at et verks vernetid ikke kan være lenger enn det som følger av lovgivningen i verkets hjemland. Standard vernetid etter konvensjonen er 50 år, og denne perioden kan ikke forkortes. Innen EØS-området, samt enkelte andre land (bla. USA) er vernetiden utvidet til 70 år, mens den i de fleste andre land vil være 50 år i tråd med konvensjonens hovedregel.

For fotografiske bilder uten verkshøyde bortfaller eneretten 15 år etter utløpet av fotografens dødsår, men likevel minst 50 år fra utløpet av det år bildet ble laget.

Selv om vernetiden er utløpt vil opphavspersonens ideelle rettigheter fortsatt være i behold. Det er således ikke tillatt å sette verket inn i en krenkende kontekst, og man plikter å opplyse om opphavspersonens navn ved offentliggjøring av verket.

Opphavsrettslisenser
--------------------

Den enkelte opphavsmann står fritt til å bestemme at verket hans skal kunne utnyttes fritt av allmennheten, noe som normalt gjøres ved at verket tilgjengeliggjøres i tilknytning til spesielle lisenser som kan fastsette ulike bestemmelser for hvordan og i hvilke sammenhenger verket kan utnyttes (såkalt *åpent innhold*). De meste kjente er utarbeidet av Creative Commons, som har flere lisenser med ulike bestemmelser.

Wikipedia er et eksempel på et prosjekt som lisensieres under Creative Commons-lisensen Navngivelse-Del på samme vilkår. I de siste årene har også flere forfattere gitt ut sine bøker under slike lisenser.

Referanser
----------

1. ↑  «Easytrans-oppslag på allemannseie». Easytrans. 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Public domain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Creative Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
Løvlia Foto: ChickenFalls, 2010 
**Lauvlia**  er et gammelt setersted nordvest på Krokskogen, i Ringerike kommune i tidligere Buskerud, nå Viken fylke. Lauvlisetervollen ligger 560 moh og har god utsikt. Setra var i drift fra 1600-tallet og frem til 1960-tallet. Området er et populært utfartssted med helårsvei helt fram til setervollen og markastua Løvlia, men de siste 5 km fra Damtjern er bomvei.

Løvlia
------

**Løvlia** ligger på Lauvlisetervollen og er en betjent markastue som er eid av Skiforeningen. Foreningen startet byggingen av en 300 m² stor laftet tømmerbygning sommeren 1936, og åpnet stua for publikum den 7. februar 1937. Stua har servering og 63 sengeplasser.

Referanser
----------

1. ↑  Tor Ivar S. Majercsik & Erlend Trones (2019-05-06) Vedtak i navnesak 2016/60501 – Lauvlia, Gaupeskardet mfl. – Ringerike kommune. Kartverket, 2019-05-06.

Litteratur
----------

* Bjarne Jensen (1991). «I eventyrland». *Stuene i Marka* (2. utg.). Oslo: Schibsted. s. 34-36. ISBN 82-51-61358-2.

Eksterne lenker
---------------

* Løvlia Skistue på Facebook

Portal: Oslo
**Henåa** eller **Henoa** er primærelva i Henåavassdraget og renner gjennom deler av Holleia. Elva drenerer til Tyrifjorden ved **Henåvika** (Henovika), som ligger i Søndre Tyrifjorden naturreservat, på grensen mellom Ringerike og Modum kommuner i Viken.

Elveløpet danner grense mellom de to kommunene i mesteparten av sitt løp. Fra kilde til utløp er elva 28,7 km lang, og vassdraget har et nedbørfelt på 113,96 km². Middelvannføringen ved munningen er 0,96 m³/s.

Henåa dannes der Granavollelva/Løkelva og Sørlielva renner sammen, cirka 3 km nord for Gravermoen. Elva, som renner i sør‑sørøstlig retning, krysser under riksvei 35 ved Fjellsag i Kølabonn, like sør for Nakkerud. Den renner videre ut i Henovika, vest i Tyrifjorden. De største sideelvene er Tverrelva, Løkelva og Sørlielva. Elveløpet har flere høler eller små tjern, og bunnforholdene er dominert av stein, blokker og noe fast fjell.

Elvene og bekkene som senere danner Henåa har sine kilder i området rundt Grønknuten naturreservat i Høg-Holleia. Den nedre delen av elva brukes som gyte- og oppvekstområde av innsjøørret som vandrer opp fra Tyrifjorden. Elva har også en god stamme av stasjonær elveørret og abbor. Dessuten finnes det en bestand av edelkreps der.

Referanser
----------

1. ↑  Styggedalsdammen. (2013). Kart. Kartverket. Besøkt 2013-06-09
2. 1 2  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den.

**Lederskap** eller **ledelse**[*klargjør*] er et begrep som rommer mye. Det kan brukes blant annet om følgende:

Gruppen av ledere
-----------------

Eksempelvis kan styret eller øverste daglige leder i en organisasjon kalles for lederskap. Presteskapet eller andre instanser innenfor en religion som har myndighet til å treffe avgjørelser innenfor vedkommende religion, kan betegnes religionens lederskap.

Funksjonen å lede
-----------------

Et eksempel på dette er når det blir sagt om en person at vedkommende utøver lederskap. Lederskap kan også tillegges en gruppe av ledere. I slike sammenhenger betyr lederskap omtrent det samme som ledelse. 

Uttrykket lederskapsutvikling brukes gjerne som fellesbegrep for både indidviduell lederutvikling og utvikling av grupper av ledere. Mens lederutvikling retter seg mot ledere som enkeltpersoner, er ledelsesutviklingen kollektiv og systemrettet. Det betyr at den er opptatt av hvordan lederne fungerer sammen som gruppe, hvordan de samarbeider med øvrige ansatte, og hvordan de utnytter virksomhetens ressurser, organisasjon, teknologi, kultur osv. Programmer for lederskapsutvikling kan ha ulike målsettinger. Noen legger størst vekt på utvikling av hver enkelt leder. Andre legger vekt på å få lederne til å fungere best mulig sammen. Andre igjen søker å kombinere begge de to hensynene.

Publikasjon om lederskap
------------------------

Pinsebevegelsen i Norge har et tidsskrift som heter Lederskap, se Lederskap (tidsskrift). Ukeavisen Ledelse utgis av mediebedriften Vårt Land. Temaet lederskap er behandlet i en rikholdig nasjonal og internasjonal litteratur. Se ledelse. Ledelsesplattform for staten er et dokument som angir basis, rammer og prinsipper for lederskap i statlige virksomheter.

Se også
-------

* Kommunikasjon og ledelse under endring
**Hestebrenna**, eller **Hestebrennaplatået**, er et fjell i Ringerike kommune i Buskerud. Det har en høyde på 772 meter over havet, og ligger sør for Høgfjell i Ådalsfjellene, ikke langt fra Tjuvenborgen. Like under platået ligger også Tjuenborgkoia, som eies av Den Norske Turistforening. Fra Hestebrenna er det utsikt mot nord og vest, med Bukollen, Nautskardfjellet og inngangen til Vidalen. Om været er bra kan man også se Gaustatoppen, Blefjell og Norefjellplatået.

Rett ved Hestebrenna er også Hestebrennajuvet naturreservat. Reservatet er en sørvendt li med flere småvann, myrer og to bekkekløfter. Verneverdiene er knyttet til gammel granskog og ospeskog.

Se også
-------

**Treliste**
* Ådalsfjellene (samlebegrep)
	+ Vikerfjell
		- Gyranfisen
		- Treknatten
		- Svarttjernskollen
		- Vikerfjelltoppen
	+ Kjølfjellet
	+ Urdevassfjellet
	+ Høgfjell
		- Hestebrenna (denne kollen)
		- Tjuvenborgen

Referanser
----------

1. ↑  Hestebrenna på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Miljødirektoratets side om Hestebrennajuvet naturreservat». Besøkt 25. juni 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Henåavassdraget** er et mindre vassdrag som dannes i Høg-Holleia og omfattes av flere myrer, småvann, tjern, pytter, bekker og småelver i åslandskapet som er kjent som Holleia. Vassdraget, som ligger i Modum og Ringerike kommuner i Buskerud, har en total lengde på cirka 28,7 km og nedbørsfeltet utgjør cirka 113,96 km².

Primærelva i vassdraget er Henåa, som drenerer til Tyrifjorden ved Henovika på grensen mellom Modum og Ringerike kommuner. Elva fungerer også som grenseelv mellom disse kommunene i storparten av sitt elveløp. Henåa får tilførsel fra blant annet Granavollelva, Løkelva, Sørlielva og Tverrelva, samt flere bekker i området. Granavollelva har sitt utspring ved Styggdalsdammen, en pytt like under Grønknuten naturreservat i Høg-Holleia, og regnes som kildeelva i vassdraget.

Det er registrert elvemusling (*Margaritafera margaritafera*) i vassdraget. Arten er fredet og står oppført på Norsk rødliste for arter. Det er også kjent at tyrifjordørreten (*Salmo trutta lacustris*) kan ha gytevandring opp i elva når vannføringen er stor nok. Vassdraget har også en god stamme av stasjonær elveørret og abbor. Dessuten finnes det en bestand av edelkreps der.

Se også
-------

* Skjærdalsvassdraget

Referanser
----------

1. ↑  Styggedalsdammen. (2013). Kart. Kartverket[*død lenke*]. Besøkt 2013-06-09
2. ↑  Svein Jakob Saltveit, Henning Pavels, Trond Bremnes og Åge Brabrand. (2010). *Kartlegging av elvemusling i Buskerud*. Rapport 279 - 2010. Laboratorium for ferskvannsøkologi og innlandsfiske, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. ISSN: 0333 161x. Besøkt 2013-06-08
**Anna Tronds** også kalt **Skottefruen** og i senere tid **Anne Rustung** (– død etter 1607) var en dansk-norsk adelsdame, som i en periode i siste halvdel av 1500-tallet, hadde en affære med James Hepburn, 4. jarl av Bothwell.

Anna var eldste datter av admiral og lensherre Christoffer Trondsen og hustru Karen Skankes syv døtre. Hun vokste opp i Danmark, hvor faren var blitt utnevnt til admiral under kong Christian III. Omkring 1560 ble hun her kjent med jarlen av Bothwell som var kommet som gesandt til Danmark. Han tok henne med seg til Nederlandene – etter hennes eget sigende, mot ekteskapsløfte, men han forlot henne snart igjen. Hun reiste til Skottland for senest i 1565 å vende hjem til familien som etter farens død var flyttet tilbake til Norge.

I 1567 gjenså hun i Bergen den troløse jarl, som i mellomtiden hadde vært gift med Maria Stuart, og som hadde flyktet til Norge etter den skotske dronnings abdisering. Anna stevnet jarlen for retten, og mottok som kompensasjon et lite skip som tilhørte jarlen, samt lovnad på en årlig pengesum – som hun aldri mottok. Bothwell ble sendt til Danmark, og endte sine dager som statsfange på Dragsholm slott på Sjælland.

I 1594 oppholdt Anna seg i Smaalenene (daværende navn på Østfold) i det sydøstlige Norge, og i 1607 overdro hun ved et makeskifte på Arreskov, slektsgården Sem i Kvinnherad til søsteren Else, gift med Anders Mowat.

Referanser
----------

1. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Rustung, Anne*, Dansk biografisk Lexikon
3. ↑  *Rustung*, Store norske leksikon
4. ↑  *Rustung, Anne*, Dansk biografisk Lexikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** WikiTree
 |
**Marie Tussaud** (født 1. desember 1761, død 16. april 1850) var en fransk kunstner kjent for sine voksskulpturer og voksmuseet som hun satte opp i London, Madame Tussauds.

Biografi
--------

Hun ble født **Marie Grosholtz** (noen ganger stavet Grossholtz eller Grossholz) i Strasbourg. Hennes far, en soldat ved navn Joseph Grosholtz, ble drept i syvårskrigen kun to måneder før Marie ble født. Hennes mor Anne Made tok henne med til Bern. Moren flyttet dit for å arbeide som husholderske for Dr. Philippe Curtius (1741–1794). Der tok hun sveitsisk statsborgerskap. 

Curtius var lege. Han laget voksmodeller som han benyttet for å illustrere anatomi. Han senere startet også å lage portretter. Tussaud kalte ham onkel.

Curtius flyttet til Paris i 1765 og startet arbeidet med å sette opp et vokskabinett. Det året laget han voksarbeider av Madame du Barry, Ludvig XVs elskerinne. En avstøpning av denne er den eldste arbeidet som vises i Madame Tussauds. I 1767 flyttet Tussaud og hennes mor sammen med Curtius til Paris. Den første utstillingen av Curtius' voksarbeider ble vist i 1770. Utstillingen tiltrakk seg mange mennesker. Utstillingen flyttet til Palais Royal i 1776. Han åpnet en andre utstillingslokale på Boulevard du Temple i 1782, Caverne des Grands Voleurs, en forløper for det senere skrekkabinettet.

Curtius lærte Tussaud kunsten å modellere i voks. Hun begynte å arbeide for ham og viste at hun hadde talent for voksarbeidet. Hun laget sin første figur av Jean-Jacques Rousseau i 1778. Andre kjente personer som hun modellerte på den tiden var Voltaire og Benjamin Franklin.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Marie-Tussaud, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Find a Grave, Find a Grave 12141, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 11939749x, data.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 62824[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   GeneaStar, GeneaStar person-ID grosholtza[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** HDS **·** NKC
 |
**Andreas Halvorsen** (født 9. desember 1996 i Larvik) er en norsk profesjonell golfspiller som representerer Larvik Golfklubb og spiller på Latinamerikatouren. Han ble profesjonell i 2016 og bor per 2020 i Palm Beach i Florida.

Karriere som amatør
-------------------

Halvorsen var en del av det norske laget som vant Junior-VM i Japan i 2014. Han er også juniornorgesmester fra Junior-NM hos Losby Golfklubb i 2013.

Karriere som profesjonell
-------------------------

Han kvalifiserte seg til US Open Championship 2019 og skrev dermed norsk golfhistorie sammen med Viktor Hovland, ved at det for første gang stilte to nordmenn til start i en major-turnering. Halvorsen klarte ikke cuten etter en svak andrerunde, mens Hovland endte på en delt 12.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  «Norsk 22-åring klar for US Open – skriver norsk golfhistorie». *www.vg.no*. 4. juni 2019.
2. ↑  Døvle, Christian (4. juli 2013). «Orlien og Halvorsen trakk det lengste strået». Norsk Golf. Besøkt 10. august 2020.
3. ↑  Hansen, Jonathan Simchai (4. juni 2019). «Norsk 22-åring klar for US Open – skriver norsk golfhistorie». VG. Besøkt 10. august 2020.
4. ↑  «Hovland historisk med ny amatør-rekord i U.S. Open». *Golferen*. 17. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andreas Halvorsen – PGA-touren Rediger på Wikidata
***Aftershock***  er en amerikansk film fra 1990, regissert av Frank Harris.

Handling
--------

Etter en hendelse som ikke blir nærmere forklart i filmen) begynner handlingen i et futuristisk samfunn, i en post-apokalyptisk verden. Samfunnet er fascistisk, og alle innbyggerne har en strekkode tatovert på kroppen. De har ikke lenger muligheten til å kritisere lederne sine åpent. En radio-vert kalt "Big Sister" støtter fascistenes innsats, mens paramilitære grupper patruljerer over hele byen. En gruppe opprørere, ledet av oberst Slater, forsøker å få slutt på denne fascistiske kontrollen. Willie (spilt av Jay Roberts, Jr.) og Danny (spilt av Chuck Jeffries) er to av dem som blir anklaget for å være bråkmakere, og sitter derfor i fengsel. Et romvesen, Sabrina, som har observert planeten og dette styresettet, bestemmer seg for å besøke jorden.

Men romvesenet involverer seg uten å være klar over det i konflikten mellom opprørerne og fascistene. Sabrina blir tatt til fange av sikkerhetsstyrkene, og blir avhørt av Oliver Quinn (spilt av John Saxon) som er lederen for de paramilitære styrkene. Ettersom Sabrina ikke helt forstår engelsk, er hun ikke i stand til å svare på noen av Quinns spørsmål. Sabrina ender til slutt i fengsel hvor det allerede sitter flere andre opprørerne, inkludert Willie og Danny. Sabrina forklarer, på gebrokkent engelsk, at hennes folk oppdaget en NASA-sonde og feiltolket dataene fra sonden som at Jorden har et idealistisk samfunn.

Sabrina hadde reist til jorden, i håp om å finne metoder for å forbedre romvesenenes eget samfunn på. Sabrina, Willie og Danny bryter seg ut av fengselet, og reiser til opprørerens hovedkvarter. Men Quinn planlegger et angrep på denne opprørsbasen. Sabrina blir tatt til fange av en dusørjeger (spilt av Chris De Rose) som gir henne til Quinn. Sabrina stikker av igjen, og kommer seg tilbake til sin egen planet - samtidig som opprørerne iscenesetter et angrep på de fascistiske styrkene.

Skuespillere
------------

* James Lew som Mr. James
* Michael Standing som Gruber
* Elizabeth Kaitan som Sabina
* Jay Roberts Jr. som Willie
* Chris DeRose som Brandt
* John Saxon som Oliver Quinn
* Deanna Oliver

Referanser
----------

1. ↑  «Aftershock (1990)» **(engelsk)**. Besøkt 22. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
Cubas flagg, proporsjon; 1:2
Cubas orlogsgjøs
**Cubas flagg** består av tre blå striper på hvit bunn og et rødt triangel med en hvit stjerne. Flagget er i størrelsesforholdet 1:2.

De blå stripene symboliserer landets tre opprinnelige provinser, mens de hvite stripene står for den revolusjonære saks renhet. Triangelen står for frihet, likhet og brorskap, mens den røde fargen skal representere de blodige slag som er kjempet for nasjonens selvstendighet. Den hvite stjernen symboliserer nasjonal selvstendighet.

Flagget ble offisielt godkjent 20. mai 1902, men har røtter tilbake til 1849. Flagget ble skapt under et møte av eksil-kubanere i New York i juni 1849, som et symbol for uavhengighetskampen mot kolonimakten Spania. General Narcisio Lòpez regnes som opphavsmann til flagget, mens Emilia Teurbe Tolón skal ha sydd det første virkelige flagget. Dette første eksemplaret av flagget fant senere vegen til Cuba og ble mønster for det uavhengige Cubas flagg. Flagget har siden forblitt uendret under skiftende politiske regimer. Den hvite stjernen er Lòpez' «*La Estrella Solidaria*» - *den ensomme stjernen* 
Cubas flagg har stått modell for utformingen av Puerto Ricos flagg der blått og rødt har byttet plass, begge flaggene ble formgitt samtidig av de samme aktivistene.

Cubas flagg benyttes uforandret i funksjonene som nasjonalflagg, handelsflagg, statsflagg og orlogsflagg. Sjøforsvarets gjøs er vannrett delt med blå nederst og det øvre feltet delt loddrett i like store røde og hvite felter. En hvit stjerne finnes i det røde feltet. Det som i dag er Cubas orlogosflagg, ble mellom 1868 og 1878 brukt av Carlos Manuel de Céspedes og frigjøringsbevegelsen.

Andre flagg
-----------

26-Juli bevegelsens flagg (finnes og med skriften 26. Julio) 
Flagget ble brukt av 26. juli-bevegelsen i revolusjonen og kampen mot Batista-regimet.
Flaggets farger minner om er fra det røde flagget brukt under den franske revolusjonen. Det sorte symboliserer ideen *«Friheten eller døden»*

Referanser
----------

1. ↑  Flagg og riksvåpen 2006, s.31

Kilder
------

* *Album des pavillons nationaux et des marques distinctives. National flags and distinctive markings*, Service hydrographique et océanographique de la marine, Brest, 2000
* Røsjø, Bjarne (oversetter): *Flagg og riksvåpen*, 2006
* Whitney Smith: *Den store flagbog. Alverdens flag gennem tiderne*, København, 1977

| * v
* d
* r
Nordamerikanske flagg |
| --- |
| Selvstendige land | 
* Antigua og Barbuda
* Bahamas
* Barbados
* Belize
* Canada
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* Den dominikanske republikk
* El Salvador
* Grenada
* Guatemala
* Haiti
* Honduras
* Jamaica
* Mexico
* Nicaragua
* Panama
* Saint Kitts og Nevis
* Saint Lucia
* Saint Vincent og Grenadinene
* Trinidad og Tobago
* USA

 |
| Territorier | 
* De amerikanske Jomfruøyer
* Anguilla
* Aruba
* Bermuda
* Bonaire
* De britiske Jomfruøyer
* Caymanøyene
* Curaçao
* Grønland
* Guadeloupe
* Martinique
* Montserrat
* Puerto Rico
* Saba
* Saint-Barthélemy
* Saint-Martin
* Saint-Pierre og Miquelon
* Sint Eustatius
* Sint Maarten
* Turks- og Caicosøyene

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |