recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Margarethe «Grethe» Cammermeyer** (født 24. mars 1942) er en forhenværende oberst i Nasjonalgarden i Washington og en aktivist for homofiles rettigheter. Hun er av slekten Heiberg og ble født i Oslo, Norge, men ble amerikansk statsborger i 1960. I 1961 begynte hun i hærens program for sykepleierstudenter. Hun mottok bachelorgrad i sykepleie i 1963 fra University of Maryland. Hun tjenestegjorde blant annet 14 måneder i Vietnam fra 1967. I 1992 mottok hun doktorgraden i sykepleie med nevrologi og søvnforstyrrelser som spesialområde. Margarethe Cammermeyer har mottatt en rekke hedersbevisninger for sitt virke som sykepleier.

Hun møtte sin partner, Diane Divelbess, i 1988, da hun var 46 – etter å ha gjort slutt på et 15 år langt ekteskap med en mann og fått fire sønner.

I 1988 ble hun utnevnt til sjefsykepleier for Nasjonalgarden i staten Washington. I 1989, besvarte hun et rutinespørsmål i forbindelse med et sikkerhetsklareringsintervju med å opplyse at hun var lesbisk. «Don't ask, don't tell»-doktrinen var på det tidspunkt ennå ikke iverksatt, og Nasjonalgarden iverksatte prosess for å få henne tvangsdimittert. 11. juni 1992 ble hun dimittert i nåde («honorable discharge») fra det militære. Cammermeyer anla søksmål mot avgjørelsen. I juni 1994 avsa dommer Thomas Zilly i Federal District Court i Seattle en kjennelse som sa at hennes avskjed såvel som forbudet mot at lesbiske kvinner og homofile menn kan tjenestegjøre i militæret var forfatningsstridig. Hun vendte tilbake til Nasjonalgarden og tjente som en av de få åpent homofile personene i militæret inntil hun gikk av med pensjon i 1997.

En fjernsynsfilm basert på Cammermeyers selvbiografi med samme navn, *I stillhetens tjeneste*, ble lagd i 1995, med Glenn Close i hovedrollen som Cammermeyer.

Etter pensjoneringen stilte Cammermeyer som kandidat til Kongressen i Washingtons andre distrikt i 1998. Hun vant det demokratiske primærvalget, men tapt i kongressvalget mot republikaneren Jack Metcalf.

Se også
-------

* Don't ask, don't tell

Referanser
----------

1. ↑   FemBio-Datenbank, FemBio-ID 5045, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6tv2g0f, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Margerethe Cammermeyer på Matt og Andrej Koymanskys berømte LHBT-side
* Margerethe Cammermeyer på glbtq encyclopedia
* Artikkel i Planet Out

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***The Omega Factor*** er en britisk science fiction- og dramaserie som gikk på BBC i 1979. Serien handlet om en hemmelig statlig organisasjon som etterforsket overnaturlige fenomener. Den ble skapt av Jack Gerson, og produsert av George Gallaccio.

Handling
--------

En journalist Tom Crane (spilt av James Hazeldine) besitter psykiske krefter, noe som gjør at forskere blir interessert i ham. Forskerne tilhører Avdeling 7, en topp-hemmelig regjeringsorganisasjon som forsøker å undersøke paranormale fenomener og potensialet til det menneskelige sinn. Fenomener de ser nærmere på inkluderer blant annet hypnose, hjernevask, ekstrasensorisk persepsjon, telekinese, poltergeist-fenomener, opplevelser utenfor kroppen, og åndelig besittelse.

Tom Crane slutter seg til Avdeling 7, fordi han ønsker å få hevn over Edward Drexel (spilt av Cyril Luckham) en en korrupt påstått klarsynt, som var ansvarlig for dødsfallet til Cranes kone i en bilulykke. Crane begynner å mistenke en dødelig konspirasjon, fra en mystisk organisasjon kalt Omega som ønsker å ta kontroll over verden ved å bruke tankekontroll. Medlemmene av Avdeling 7 inkluderer fysiker Dr. Anne Reynolds (spilt av Louise Jameson) en tidligere venninne av Cranes kone. Samt den hemmelighetsfulle lederen for avdelingen, psykiater Dr Roy Martindale (spilt av John Carlisle)

Skuespillere
------------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| James Hazeldine | Tom Crane |
| Louise Jameson | Dr. Anne Reynolds |
| John Carlisle | Roy Martindale |
| Brown Derby | Andrew Scott-Erskine |
| Natasha Gerson | Morag |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Omega Factor* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Omega Factor* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**José Sanjurjo y Sacanell** (født 28. mars 1872 i Pamplona, død 20. juli 1936 i Estoril i Portugal) var en spansk general, militærguvernør, hærfører og sjef for Guardia Civil.

Bakgrunn
--------

Sanjurjo ble født i Pamplona som sønn av den karlsiske offiseren Justo Sanjurjo Bonrostra og moren Carlota Sacanell Desojo. Han tjenestegjorde i Cuba i 1896 under den cubanske uavhengighetskrigen og den spansk-amerikanske krigen. Han deltok senere i Rif-krigene i 1909 og Rif-krigen 1920 til 1926 i Marokko. I den siste ledet han gjenerobringen av Melilla i 1921. I 1922 ble han utnevnt til å lede etterforskningen om anklagene om korrupsjon i hærledelsen i Larache. Han samarbeidet med Miguel Primo de Rivera da denne sikret seg diktatorisk makt i landet i 1923. Han var deretter den spanske høykommissæren i Marokko med grad av generalløytnant. Han deltok i amfibielandingen mot Al Hoceima i 1925. I 1928 ble han sjef for Guardia Civil.

Den andre spanske republikken
-----------------------------

Han var sentral i opprettelsen av Den andre spanske republikken, da han som sjef for Guardia Civil nektet å støtte kong Alfonso XIII. 

Etter en rekke voldelige konfrontasjoner rundt om i landet, ble han avsatt av republikkens statsminister Manuel Azaña som sjef for Guardia Civil, og Sanjurjo følte seg dårlig behandlet og prøvde på et mislykket statskupp i august 1932. Han og andre medsammensvorne ble arrestert, blant dem José Antonio Primo de Rivera og i alt 140 deltakere ble deportert til Spansk Sahara. Sanjurjo ble først dømt til døden, deretter til fengselsstraff, men ble snart benådet, etter at Alejandro Lerroux ble statsminister i en sentrum/høyre-regjering etter valgene 19. november 1933. Sanjurjo reiste da i frivillig eksil til Lisboa og organiserte motstanden mot republikken.

Opprør og død
-------------

Han var ved siden av Francisco Franco og Emilio Mola en av lederne for opprøret mot den sosialistiske regjeringen i 1936 som ble innledningen til den spanske borgerkrigen. Han var tiltenkt som statssjef i Spania etter opprøret, men døde i et flystyrt.

Referanser
----------

1. ↑   datos.gob.es[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.noticiasdenavarra.com, besøkt 21. juli 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   politica.elpais.com, besøkt 21. juli 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**José Pamplona Lecuanda** (født 6. februar 1911 i San Luis Potosí) var en meksikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Pamplona vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det meksikanske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen. Det var første gang basketball var olympisk sport. Tjuetre lag deltok i turneringen, som ble avviklet i perioden 7. og 14. august. Mexico vant over Italia med 37–17 i kvartfinalen, men tapte semifinalen med 10–25 til USA som siden vant finalen. I bronsefinalen møtte de Polen, som Mexico slo med 26–12. Pamplona spilte en kamp i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Bronse Bronse i basketball Mexicos flagg Mexico

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) José Pamplona – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) José Pamplona – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) José Pamplona – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Mexicos herrelandslag i basketball under Sommer-OL 1936 |
| --- |
| Basketball | 
* Carlos Borja
* Víctor Borja
* Rodolfo Choperena
* Luis de la Vega
* Raúl Fernández
* Andrés Gómez
* Silvio Hernández
* Francisco Martínez
* Jesús Olmos
* José Pamplona
* Greer Skousen
* Hovedtrener: Alfonso de la Vega

 | Mexicos flagg |
**José Pedro de Morais** (født 20. desember 1955 i Kuito) er en angolansk økonom og politiker, som var Angolas finansminister fra 2002 til 2008, og sentralbanksjef fra 2015 til 2016.

Yrkeskarriere
-------------

Morais jobbet som direktør i det angolanske næringsdepartementet (*Ministry of Industry*) fra 1977 til 1984, før han begynte å jobbe for FNs utviklingsprogram fram til 1987. I perioden 1987 til 1992 jobbet han igjen i ulike departementer, bl.a. næringsdepartementet og utenriksdepartementet (*Ministry of External Relations*). 

I 1993 jobbet han som *governor* i Verdensbanken, før han ble koordinator for Det europeiske utviklingsfondet samme år. Han ble utnevnt til minister for planlegging og økonomisk koordinering i 1994, denne stillingen hadde han fram til 1996, da han ble daglig leder (executive director) i Det internasjonale pengefondet, og bodde da i Washington. Han flyttet tilbake til Angola i 2002, da han ble landets finansminister, en stilling han hadde fram til 2008. Da han sluttet som finansminister flyttet han til Miami.

I januar 2015 ble Morais utnevnt til sentralbanksjef, da José de Lima Massano trakk seg fra denne stillingen. I mars 2016 trakk Morais seg fra stillingen, etter 14 måneder som sentralbanksjef, og Valter Filipe Duarte da Silva ble utnevnt til hans etterfølger.

Referanser
----------

1. ↑  The Nation - *﻿ How Jose Pedro de Morais Jr. Came to Miami*, besøkt 27. april 2016.
2. ↑  Bloomberg - *Angola Appoints New Bank Governor as Oil Slump Hits Economy*, besøkt 27. april 2016.
3. ↑  Bloomberg - *Angola's President Names Da Silva as New Central Bank Governor*, besøkt 27. april 2016.
**Tollef Asbjørnsson Gjedrem** (født 11. desember 1857 i Bjerkreim, død 7. juli 1950) var en norsk lærer, gårdbruker, lensmann og politiker for Venstre.

Gjedrem utdanna seg ved amtsskolen i Jæderen og Dalene og ved Flekkefjord lærerskole. Fra 1881 var han lærer i heimbygda Bjerkreim i rundt femten år. Han overtok farsgården i 1885 og blei lensmann i Bjerkreim i 1896, ei stilling han hadde fram til 1923, da han bosatte seg i Stavanger og seinere i Sandnes. Fra 1921 til 1932 var han bestyrer av Norges Banks avdeling i Stavanger. I 1940 returnerte han til Bjerkreim.

Han var ordfører i Bjerkreim fra 1894 til 1897 og seinere medlem av herredsstyret 1905–1910 og 1914–1919. Han hadde ei rekke offentlige og private verv, både lokalt og på nasjonalt plan.

Gjedrem representerte enmannskretsen Dalane i Stavanger amt på Stortinget i fem valgperioder, fra 1907 til 1921. Fram til 1916 var han medlem av tollkomiteen, deretter av jernbanekomiteen. Den siste valgperioden var han også medlem av utenrikskomiteen.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 257[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 286[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 257–258.
4. ↑  Oppslag om Gjedrem i politikerdatabasen til Norsk senter for forskningsdata; besøkt 8. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tollef Asbjørnsen Gjedrem hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
***Norsk Lomme-Konversations-Lexikon*** ble utgitt i 1891, redigert av Sten Konow (1867-1948). Det ble utgitt i som heftesubskripsjon på 15 hefter a 20 øre. Subskripsjonslister for verket ble annonsert i pressen. Heftene ble samlet i ett bind, i et omfang på 1073 sider, i formatet 11 x 16 cm.

Lommeleksikonet var tenkt som et supplement og rimelig alternativ til de større utenlandske konversasjonsleksika som var tilgjengelig på det norske markedet.

Hovedvekten var lagt på personer, steder, begreper og konkrete faktaopplysninger, i en nærmest telegrafisk form og liknende en fremmedordbok.

Det norske leksikonet var en bearbeidelse av det tyske *Kürschners Taschen-Konversations-Lexikon*, tilpasset norske forhold. Tilpasningen gjaldt spesielt utvalget av oppslagsord for steder og personer. Leksikonet var følgelig delvis en oversettelse, og delvis nyskrevet. Tilsvarende bearbeidelser av dette tyske lommeleksikonet var allerede publisert i Sverige og Danmark.

Redaktør Sten Konow var professor i indisk filologi ved Universitetet i Kristiania, men også kjent for sin populærvitenskapelige formidling. Ansatte ved Universitetsbiblioteket bidro i det redaksjonelle arbeidet: geologen Andreas Martin Hansen og leksikografen og bibliografen Jens Braage Halvorsen.

Utgiver: Alb. Cammermeyers Forlag og W.C. Fabritius & Sønner, Kristiania.

Full tittel: *Norsk Lomme-Konversations-Lexikon. Paa grundlag af Kürschners Taschen-Konversations-Lexikon*.

Referanser
----------

1. 1 2  Red. Siv Frøydis Berg, Øivind Berg, Sine Halkjelsvik Bjordal og Helge Jordheim: *All verdens kunnskap : Leksikon gjennom to tusen år*, Forlaget Press, Nasjonalbiblioteket, Universitetet i Oslo 2012, side 198-201

Eksterne lenker
---------------

* (no) Konow, Sten (1867-1948) (1891). *Norsk lomme-konversationslexikon: paa grundlag af Kürschners Taschen-Konversations-lexikon*. Kristiania.

  


| * v
* d
* r
Norskspråklige leksika |
| --- |
| Konversasjonsleksika | 
* *Arbeidernes Leksikon* (1932–1936)
* *Aschehoug og Gyldendals Store norske leksikon* (1978–2007)
* Allkunne (2009–2022)
* *Aschehougs* (1907–1975)
* *Caplex* (1990–2011)
* *Gyldendals*  (1933–1972)
* *Hjemmets store leksikon* (1985)
* *Illustreret norsk konversationsleksikon* (1907–1913)
* *Media* (1977–87)
* *Norsk Allkunnebok* (1948–1964)
* *Norsk Haandlexikon for almennyttige Kundskaber* (1881–1888)
* *Norsk Lomme-Konversations-Lexikon* (1891)
* *Nyco konversasjonsleksikon* (1935)
* *Store norske leksikon* (2000–)
* *Tidens Leksikon* (1975–1976)
* Wikipedia (2001–)

 |
| Essayistiske leksika | 
* *Familieboken* (1937)
* *PaxLeksikon* (1976–1982)

 |
| Fagleksika | 
* *Litteraturvitenskapelig leksikon*
* *Matematikkleksikon*
* *Norsk biografisk leksikon*
* *Norsk historisk leksikon*
* *Norsk kunstnerleksikon*
* *Norsk stadnamnleksikon*
* *Cappelens musikkleksikon*
* *Arkitekturleksikon*

 |
| Lokale leksika | 
* *Arendal byleksikon*
* *Asker og Bærum leksikon*
* *Bergen byleksikon*
* *Drammen byleksikon*
* *Fredrikstad byleksikon*
* *Molde byleksikon*
* *Moss byleksikon*
* *Oslo byleksikon*
* *Ringerike by- og bygdeleksikon*
* *Trondheim byleksikon*

 |
***In Darkness*** er en thriller-film fra 2018, regissert av Anthony Byrne.

Manus ble skrevet av Byrne, sammen med Natalie Dormer. Hovedrollene spilles av Natalie Dormer, Ed Skrein, Emily Ratajkowski og Joely Richardson. Filmen ble sluppet i USA den 25. mai 2018 av Vertical Entertainment. Den hadde premiere 6. juli 2018 i Storbritannia av Shear Entertainment.

Handlingsreferat
----------------

Sofia McKendrick er en blind pianist som bor i en leilighet i London, og stadig blir hjemsøkt av drapene på familien hennes av serbiske paramilitære. Naboen hennes er Veronique (spilt av Emily Ratajkowski) er datter til den serbiske filantropen Zoran Radic (spilt av Jan Bijvoet) som hadde begått krigsforbrytelser under Bosnia-krigen. Nå for tiden er han mistenkt for å drive kriminelle organisasjoner i London. Til tross for kontroversen rundt Veroniques familie, ser Sofia ut til å ha et vennskapelig forhold med Veronique. 

En dag gir Veronique en USB-stasjon til Sofia. Men en natt kort tid senere overhører Sofia en konfrontasjon som oppstår på Veroniques værelse. Hun blir vitne til at Veronique faller til sin død Til tross for dette nekter Sofia for å ha vært vitne til noe for politiets etterforsker Mills (spilt av Neil Maskell) og senere overhører Sofia at Radic og hans medarbeidere diskutere omstendighetene rundt Veroniques dødsfall - og de avslører i at det var Radic som egentligsto bak.

Radics sikkerhetssjef Alexandra Gordon (spilt av Joely Richardson) og broren Marc (spilt av Ed Skrein) har en diskret samtale, og det avsløres at Veronique var tolv uker gravid. Det blir også avslørt at Marc hadde en affære med henne, og sannsynligvis var faren til det ufødte barnet hennes. Marc påstår ovenfor Sofa at Veronique hadde begått selvmord på grunn av paranoia. Det blir avslørt at Sofias familie tidligere var venner med Radic i Bosnia, men Radic forrådte familien hennes og ledet personlig den paramilitære gruppen under massakren på Sofias familie.

Sofia planlegger å ta hevn på Radic, etter alle grusomhetene han var med på. Det blir også avslørt at Sofia egentlig aldri var blind, og faktisk kunne se hele tiden. Tilbakeblikk viser at under massakren på familien hennes, var hennes blinde søster den som ble drept samtidig som de forsøkte å gjemme seg fra opprørerne. Sofia, som egentlig heter Balma, tok sin avdøde søsters identitet og lot som hun var blind i flere år.

Skuespillere
------------

* Natalie Dormer som Sofia McKendrick / Balma
* Lexie Benbow-Hart som en ung Sofia
* Ed Skrein som Marc Gordon
* Emily Ratajkowski som Veronique Radic.
* Neil Maskell som Oscar Mills.
* Jan Bijvoet som Zoran Radic.
* James Cosmo som Niall McKendrick
* Ethan Cosmo som en ung Niall
* Joely Richardson som Alexandra Gordon
* Olegar Fedoro som en ortodoks prest

Eksterne lenker
---------------

* (en) *In Darkness* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) *In Darkness* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *In Darkness* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Lotteriloven** (fullt navn: **lov om lotterier m.v.**) er en norsk lov som har til formål å sikre at lotterier avholdes i betryggende former under offentlig kontroll, med sikte på å forebygge negative sosiale konsekvenser av lotterier, samtidig som det legges til rette for at lotterier kan være en god inntektskilde for samfunnsnyttig og humanitært arbeid.

Loven oppretter Lotteritilsynet og Lotterinemnda og bestemmer at lotterier bare kan avholdes til inntekt for humanitære eller samfunnsnyttige formål. Videre forbyr loven å opprette, drive, delta i eller utbre pyramidespill.

Lotteriloven ble vedtatt 24. februar 1995 og trådte i kraft umiddelbart.

Se også
-------

* Pengespilloven

Referanser
----------

1. ↑  Lovens formålsparagraf
2. ↑  § 4
3. ↑  § 4 a
4. ↑  § 5
5. ↑  § 16
6. ↑  «Skatteplikt av gevinst fra utenlandsk spillselskap. Virksomhet eller tilfeldig inntekt». *The Norwegian Tax Administration* **(norsk)**. Besøkt 30. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
underholdnigsystem ombord Qantas A330
Panasonic system installert i en Delta Air Lines Boeing 737-800
**In-flight entertainment** (**IFE**) **(underholdning ombord** omfatter underholdning som er tilgjengelig for passasjerene under en flytur.

Første kjente in-flight film var i1921 ombord et Aeromarine Airways som viste en film kalt film kalt *Howdy Chicago* mens amfibietflyet fløy rundturer over Chicago. 
Filmen *The Lost World* ble vist til passasjerene ombord Imperial Airways i april 1925 mellem Croydon Airport og Paris.

Elleve år senere, i 1932, kom første in-flight televisjon kalt "Media event" i en Fokker F.10 fra Western Air Express.

Mer omfattende form for underholdning hadde passasjerene i 1936 ombord i Luftskipet «Hindenburg», hvor de hadde til sin disposisjon et piano (av aluminium), et oppholdsrom, spisesal, røykerom og en bar på den 2½ døgn lange tur mellem Europa og USA..

Etter Andre verdenskrig, var første form for IFE mat og drikke sammen med en og annen tilfeldig film på de lengste turene. De første personlige kassettspillere med lyddempende øretelefoner kom i 1989. På 1990-tallet kom krav om bedre IFE, noe som ble lagt stor vekt på under utformingen av flyenes kabiner. Før det var det eneste en passasjer kunne forvente et filmlerret foran i kabinen, og få lyden gjennem høretelefoner. Nå har de fleste fly individuelle IFE TV skjermer i stolryggene.

Referanser
----------

1. ↑  «An Aerial "Picture Theatre "», *Flight*: 225, 16 April 1925,
2. ↑   *Hindenburg interiors*,

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Norsk Medisinaldepot AS** (**NMD**) er et selskap som distribuerer og forhandler legemidler og andre helserelaterte produkter i Norge. Norsk Medisinaldepot startet sin virksomhet 1. november 1957.

Opprinnelig var NMD et statseid monopol for engrosomsetning, eksport og import av legemidler. NMD ble omgjort til aksjeselskap i 1993, og ble privatisert og eies fra høsten 2001 i sin helhet av det tyske selskapet Celesio AG. Den norske stat inngikk avtale om salg av sine aksjer 22. mai 2001.

Norsk Medisinaldepot har lokale avdelinger i Oslo og Harstad.

Apotek
------

Norsk Medisinaldepot AS eier Vitusapotek, som har over 275 apotek fordelt over hele landet. Norsk Medisinaldepot AS står i tillegg bak det frivillige kjedekonseptet Ditt Apotek som er privateide apotek.

Referanser
----------

1. ↑  «Om Norsk Medisinaldepot».
2. ↑  Koronakommisjonen 2021, s. 95

Litteratur
----------

* Koronakommisjonen (2021). *Myndighetenes håndtering av koronapandemien* (PDF). regjeringen.no.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Medisinaldepots hjemmeside
* Vitusapotek
* Celesio AG Arkivert 8. april 2007 hos Wayback Machine.
* ODIN Pressemelding 44/01

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
***Skjult mønster*** er en roman av Bernhard Borge, som er pseudonym for forfatteren André Bjerke. Romanen er hans fjerde og siste om psykoanalysen, og den tredje av tre romaner der *detektiv-psykologen* Kai Bugge er med. I *Skjult mønster* har Kai Bugge mer en birolle enn i de to tidligere romanene. Forfatteren Tor Edvin Dahl har hevdet at *Skjult mønster* er verdens beste kriminalroman, og som psykoanalytisk thriller var Bjerke selv mest fornøyd med den.

Handling
--------

På vei til en fjelltur bestemmer Irene Cramer seg for å hoppe av toget mot fjellet, for å ta toget tilbake til Oslo. Ombord etterlater hun sin bagasje og sitt reisefølge, direktør Bjarne Berg-Meier, i uvisshet over hennes handling. Ombord på Oslo-toget møter hun psykologistudenten og vennen Jørgen Skei, en elev av den kjente psykologen Kai Bugge, som hun hadde sett fra motgående tog. Hun forteller den unge psykologistudenten om sine problemer med sin mor, og drømmer som gjør henne gal, og at hun trenger et sted å bo for å få fred med seg selv. Skei tilbyr henne å bo hos ham og hans venner; litteraturviter Kasper Klem, journalisten Egil Strømme og juristen Carl Martin Lyng, i deres hytte i Østmarka, kalt «Tilflukten», mot at hun blir husholder i hytta. Hun takker ja til tilbudet, og også til å bli analysert av Jørgen Skei for å komme ut av sine problemer. Men etter hvert blir dette mer enn den unge studenten kan håndtere. Derfor må læremesteren Kai Bugge rette opp skadene hans student har forårsaket.

Tolkning
--------

I likhet med de tre første romanene av Bernhard Borge, «*Nattmennesket*», «*De dødes tjern*» og «*Døde menn går i land*», kan *Skjult mønster* sees som et forsvar for psykoanalysen, der man med denne metoden blant annet kan løse kriminalsaker, og hjelpe mennesker med psykologiske problemer ved å studere deres atferdsmønster.

| * v
* d
* r
Bernhard Borges kriminalromaner med Kai Bugge |
| --- |
| 
* *Nattmennesket* (1941)
* *De dødes tjern* (1942)
* *Skjult mønster* (1950)

 |

Portal: Litteratur
**In Eker**, også skrevet **In Ekker** og **In Ecker**, er et sted i kommunen In Amguel i provinsen Tamanrasset i Algerie. Stedet ligger på vestsiden av Ahaggarfjellene, nord for byen Tamanrasset.

Som ledd i sitt program for utvikling av kjernevåpen anla Frankrike *Centre d'expérimentations militaires des oasis* ved In Eker. Tidligere var det gjennomført atmosfæriske prøvesprengninger ved Reggane. Det ble mellom 1961 og 1966 gjennomført prøvesprengninger og eksperimenter på to steder ved In Eker: I granittfjellet ved Taourirt Tan Afella foregikk underjordiske sprengninger i tunneler. Ved Adrar Tikertine ble det utført eksperimenter med spredning av plutonium i luften.

Referanser
----------

1. ↑  «Décret n° 84-365, fixant la composition, la consistance et les limites territoriale des communes. Wilaya d'El Oued», arkivert fra *Journal officiel de la République Algérienne*, 19. desember 1984, s. 1496.
2. ↑  *Radiological Conditions at the Former French Nuclear Test Sites in Algeria: Preliminary Assessment and Recommendations Radiological Assessment*, International Atomic Energy Agency, 2010, s. 3.
Fatasifullt stikk fra 1820
**Porta Naevia** var en antikk byport gjennom den servianske mur i Roma.

Ifølge oppregningen hos Marcus Terentius Varro var dette den første i den medsols oppregningen *porta Naevia*, *porta Raudusculana* og *porta Lavernalis*. Dette plasserer byporten i den østlige del av Aventinen (*Lille Aventinen*). For dette taler også et innskriftsfunn som for byens *Regio XII* belegger en *vicus portae Naeviae*. Denne *vicus* var formodentlig en forlengelse av *Via Ardeatina* som løp utenfor muren, slik at porten turde ha vært mellom desenere kirker Santa Balbina all’Aventino og San Saba.

Ifølge Sextus Pompeius Festus var navnet på byporten, som også nevnes av Titus Livius og Iulius Obsequens, å tilbakeføre på den *silva* eller *nemora Naevia* som tilhørte en viss Naevius, og som hadde sårlig rykte ettersom tyver og vagabonder samlet seg der. Det er ikke bavart noen rester av porten.

Referanser
----------

1. ↑  Marcus Terentius Varro, *De lingua Latina* 5, 163: *Sequitur Porta Naevia, quod in nemoribus Naeviis: etenim loca, ubi ea, sic dicta. Deinde Rauduscula [...] Hinc Lavernalis [...]*.
2. ↑  CIL 6,975
3. ↑  Titus Livius 2, 11.
4. ↑  Iulius Obsequens, *Liber prodigiorum* 44.
5. ↑  Sextus Pompeius Festus 169 (online).

Litteratur
----------

* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* Herder, Freiburg (Breisgau) u. a. 1981, ISBN 3-451-17247-X, s. 20.
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome*. Oxford University Press, London 1929, s. 409 (online).
* Lawrence Richardson Jr.: *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Johns Hopkins University Press, Baltimore MD u. a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 304–305.
*In centzontototl*, spottefuglen
Nezahualcoyotl, som skal ha skrevet diktet
**«In Centzontototl»** er et dikt på klassisk nahuatl. Nezahualcoyotl (1402–1472), som var tlatoani av Texcoco, regnes som forfatter av diktet, men dette er usikkert ettersom det ble skrevet ned nesten 100 år etter hans død.

*Centzontototl* er en fugl som på norsk heter spottefugl, og ordet betyr bokstavelig «400-stemmersfugl» på nahuatl. 400 brukes på nahuatl som et uttrykk for et stort, uspesifisert antall, på samme måte som man kan si for eksempel «titusen» eller «en million» på norsk.

Den spanske oversettelsen av diktet står skrevet med små bokstaver på den meksikanske 100-pesos-seddelen, som har et portrett av Nezahualcoyotl.

Tekst
-----

### Originaltekst

**In Centzontototl**
Nehuatl nictlazotla in centzontototl icuicauh,
nehuatl nictlazotla in chalchihuitl itlapaliz
ihuan in ahuiacmeh xochimeh;
zan oc cenca noicnuitzin in tlacatl,
nehuatl nictlazotla.
### Direkte oversettelse til norsk

**Spottefuglen**
Jeg elsker virkelig spottefuglens sang,
jeg elsker virkelig jadens vakre farge
og duftene til blomstene;
men mest av alt er det min venn mannen
jeg virkelig elsker.
### Spansk oversettelse

**El zenzontle**
Amo el canto del zenzontle,
pájaro de cuatrocientas voces.
Amo el color del jade
y el enervante perfume de las flores,
pero más amo a mi hermano: el hombre.

Eksterne lenker
---------------

* Diktet lest opp på video
* Bilde av diktet skrevet på 100-pesos-seddelen[*død lenke*]
**Porta Esquilina** var en byport i antikkens Roma i den servianske mur. Den er i dag beholdt, men som **Gallienusbuen** *(arco di Gallieno)*.

Porta Esquilina/Gallienusbogen

Beliggenhet
-----------

Porta Esquilina var på høydedraget av samme navn, Esquilinhøyden, i den sørligste del av den servianske bymuren, det avsnittet som kalles *agger*. Innenenfor bymuren var det *clivus Suburanus*, Suburas hovedgate, som førte till Porta Esquilina. Utenfor muren begynte Via Labicana som var en sidegren av Via Latina, og dessuten Via Praenestina som førte til Praeneste (som vel atter forente seg et stykke utenfor byen), og dessuten sannsynligvis Via Tiburtina som førte til Tibur.

Historie
--------

I republikansk tid var det sandgrøfter foran porten og enklere gravsteder, frem til utgangen av 1.århundre f.Kr. Maecenas lot anlegge omfangsrike parkanlegg her, *horti Maecenates*, og etter hans død ble de keiserlig eiendom. På dette tidspunkt var byporten etter alt å dømme forfalt allerede. Augustus reparerte den, likesom andre byporter også ble reparert. I 262 ble det ved en innskrift gjort til æresbue for keiser Gallienus, og den er også kjent for ettertiden under Gallienus' navn. Den opprinnelige augusteiske innskrift på dens attika ble slettet. Den omtrent kvadratiske bygget av travertin fra Tivoli hadde ved siden av den store portbuen også to små sidegjennomganger. De forsvant i meddelalderen, men hoveddelen er blitt stående (høyde: 8,80 m; bredde: 7,30 m; dybde: 3,50 m).

Referanser
----------

1. ↑  Strabon 5, 3, 9.
2. ↑  Marcus Tullius Cicero, *Pro Cluentio* 37: *Asuvius autem brevi illo tempore, quasi in hortulos iret, in harenarias quasdam extra portam Esquilinam perductus occiditur*.
3. ↑  Horats, *Satirer* 1, 8, 8–10: *huc prius angustis eiecta cadavera cellis | conservus vili portanda locabat in arca; | hoc miserae plebi stabat commune sepulcrum*.
4. ↑  CIL 6, 1106 (*Inscriptiones Latinae selectae* 548): *Gallieno clementissimo principi cuius invicta virtus sola pietate superata est et Saloninae Sanctissimae Aug(ustae) | Aurelius Victor v(ir) e(gregius) dicatissimus numini maiestatique eorum*.

Litteratur
----------

* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 232–233.
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *Porta Esquilina.* I: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Oxford University Press, London 1929, s. 407.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arch of Gallienus (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Fluberg** er en bygd og et sogn i Søndre Land kommune i Innlandet, og en tidligere selvstendig kommune i daværende Oppland fylke, opprettet da Søndre Land ble delt i to 1. januar 1914. Fluberg hadde 2 027 innbyggere ved opprettelsen. Fluberg utgjør den nordligste delen av Søndre Land kommune. Bygdesentre er tettstedene Fluberg og Odnes.

Fluberg, med Fluberg kirke, som ble innvia i 1703, Randsfjorden og Dokka.  Foto: Halvard Hatlen 
Stedsnavnet Fluberg var opprinnelig navnet på prestegården. Første ledd var antagelig elvenavnet *Fluga*, som også finnes i flere gårdsnavn. Navnet på elva kan være oppstått fra norrøne *flug* i betydningen «flog, bratt fjellside»,

Fluberg bru er en hengebro som er eneste faste veiforbindelsen over Randsfjorden mellom Dokka og Jevnaker.

Like sør for brua på vestsiden av fjorden ligger Husodden som er en idyllisk halvøy med privat småflystripe og flere strender.

1. januar 1962 ble det meste av Fluberg med 2 110 innbyggere igjen slått sammen med Søndre Land kommune. Tranlia krets og eiendommen Store Røen i Fluberg med 196 innbyggere ble slått sammen med Nordre Land og Torpa kommuner til den nye Nordre Land kommune.

I kirkelig henseende ligger Fluberg sogn under Søndre Land prestegjeld.

Referanser
----------

1. ↑  «flog», *NAOB*
2. ↑  Sandnes, Jørn & Stemshaug, Ola (2007): *Norsk stadnamnleksikon*, 3. oppl. Det Norske Samlaget, s. 151

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Antikkens Roma med Porta Aurelia
**Porta Aurelia** var en av bare tre byporter på Tiberens vestre bredd i det gamle Roma. Den stod på den sørlige utløper av høyden Gianicolo.

Porten var del av den aurelianske mur som ble bygd mellom 271 og 275 e.Kr. Via Aurelia løp ut porten, og videre nrdover helt til Pisa og derfra til Gallia. Gaten begynte ved Forum Boarium sør for Marcellusteateret, krysset elven på Pons Aemilius, løg gjennom 14. region og forlot byen ut Porta Aurelia.

Porta Aurelia på et stikk fra 1625
På et gammelt kart avbildes Porta Aurelia med en eneste gjennomgang, flankert av to firkantede tårn. Men om hvordan porten var, har man ingen sikker kunnskap.Foral porten ble det - likesom utenfor andre byporter - oppstilt gravmæler på begge sider av veien, og det var også underjordiske katakomber der. I en av sdisse katakomer ble den unge martyr Pankratius bisatt, og ikke lenge etter ble det over graven reist en basilika, San Pancrazio. Denne populære martyrens grav trakk store pilegrimsskarer, og slik fikk porten på 500-tallet også navnet *Porta San Pancrazio*.

Pave Urban VIII lot på 1600-tallet bygge en ny bymur i denne delen av Gianicolo. Porta Aurelia var dai en så dårlig stand at den ble nedrevet i 1644, og der bygde man den nye Porta San Pancrazio. Men heller ikke denne porten tålte årenes gang, for i 1849 ble den beskutt og ødelagt av franske styrker som kjempet mot Giuseppe Garibaldis frihetskjempere. Den port som står der nå er en rekonstruksjon fra 1854.

Litteratur
----------

* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* Herder, Freiburg (Breisgau) o.a. 1981, ISBN 3-451-17247-X, s. 25. 32.
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Oxford University Press, London 1929, s. 404 (online).
* Lawrence Richardson Jr.: *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Johns Hopkins University Press, Baltimore MD o.a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 300.
*For musikkverket, se Sveinung Vreim (musikkverk)*

**Sveinung Sveinungsson Vreim**, også kalt **Sølv-Sveinung**, (født 1605 på Vreim, død 1666 på Vreim) var en storbonde fra Bø i Telemark som levde på 1600-tallet og som det er knyttet flere fortellinger til i folketradisjonen. Han er hovedperson i et sagn innsamlet av Magnus Brostrup Landstad, og er også særlig husket gjennom korverket *Sveinung Vreim* (1940) av Klaus Egge, et stort symfonisk epos for soli, kor og orkester, basert på en episk fortelling om Sveinung Vreim i diktverket *Jonsoknatt* (1933) av Hans Henrik Holm.

Sveinung Sveinungsson var fra storgården Vreim og var sønn av en av Bøs fremste storbønder i første del av 1600-tallet, Sveinung Gjermundsson Vreim, som var lensmann i Bø fra 1633 til 1640. I 1663 eide Sveinung Sveinungsson mellom 30 og 40 tønner land, og var distriktets rikeste. På høyden av sin rikdom eide Sveinung Vreim gårdene Vreim, Erikstein, Eikja, Vatnar, Folkestad, Stokland og Åse i Bø, og i tillegg en rekke gårder utenfor bygda (Norheim, Holte, Dale, Heljestad, Rui, Dalane, Garvik, Brekke, Utgarden, Sundbø). Hans rikdom gav opphav til kallenavnet *Sølv-Sveinung* og det er knyttet en rik muntlig tradisjon til ham. Ifølge tradisjonen var det en hemmelig sølvgruve på eiendommen hans, og det ble sagt at det var trollene som hjalp ham til hans store rikdom.

Holms litterære Sveinung Vreim er bare løst inspirert av virkelighetens Sveinung Vreim. I Holms *Jonsoknatt* er Sveinung Vreim en elgskytter og jentefut som lokkes av erotiske fantasier og blir forført av hulderen Gusi: «Det dypest menneskelige i *Jonsok-natt* er efter min mening den lange fortelling om Sveinung Vreim, og den eier en spennvidde som når fra den brutaleste sanselighet til den høieste religiøse ekstase», skrev professor i europeisk litteratur Harald Beyer.

Sveinung Sveinungsson Vreim er også omtalt i romanen *Det uoppløselige episke element i Telemark i perioden 1591–1896* av Dag Solstad, som en av forfatterens forfedre.

Referanser
----------

1. ↑  «Sølv-Sveinung regjerte på denne garden», *Varden*, 3. nov. 2017.
2. ↑  Magnus Brostrup Landstad (1995). «Sveinung Vreim». *Mytiske sagn fra Telemark: etterlatte opptegnelser*. [Porsgrunn]: Forl. Grenland. s. 71–73. ISBN 8290526172.
3. ↑  Olav Kvaalen (1979). *Stubbar om telegubbar*. Bø i Telemark. s. 18–51.
4. ↑  *Hans Henrik Holm: dikting og gransking gjennom 25 år*. Oslo: Sverre Kildahls boktrykkeri. 1958. s. 43.
5. ↑  Dag Solstad (2013). *Det uoppløselige episke element i Telemark i perioden 1591–1896*. Oslo: Oktober. ISBN 9788249513222.
**Sveinulv Jarnæs** (født 8. desember 1919 i Mosjøen, død 20. mai 1953 i samme sted) var en norsk dikter fra Mosjøen. Han skrev dikt, prologer og revyviser. Mest kjent er han for sangen «Nordlandsnetter» som ble tonesett av Bjarne Moe, og framført av Jens Book-Jenssen som ble en nasjonal slager i 1953/53. Samarbeidet med Jens Book-Jensen førte også med seg sangene 'April' og 'De skal seile'. 

Nordlandsnetter ble også bl.a. framført på engelsk av Al Bishop (Deep River Boys) under navnet Fire of Midnight.

Historikk
---------

Jarnæs var født i Mosjøen og var den yngste i en søskenflokk på fem. Hans far, Hans, kom fra Sykkylven på Sunnmøre og reiste nordover sammen med broren Johannes for å søke lykken.

Faren giftet seg med Signe Emelie og sammen fikk de fem barn. Fire av barna ble født på Grønøy, i Meløy kommune, der Hans drev ekspedisjonen. Familien flyttet så til Mosjøen der Hans ble disponent på Mosjøen Margarinfabrikk, og her i Mosjøen ble Sveinulv født.

Her vokste Jarnæs opp og etter endt skolegang arbeidet han på jernbanens kontor på Lillehammer, der klimaet var bedre for astmaen som han slet med og som senere skulle ta hans liv. Lengselen til Mosjøen ble imidlertid for stor og han reiste hjem, hvor han begynte på jernbanens hovedkontor. Han giftet seg med Valborg, som han hadde truffet i studietiden i Trondheim.

Han etterlot seg Valborg, og deres to barn Signe Elisabeth (1945) og Svein (1949). Som et ledd i markeringen av Mosjøen bys 125 års-jubileum våren 2000, ble det innspilt en CD (Nordlandsnatt) med tekster av Sveinulv Jarnæs og musikk av lokale komponister. 

Under Galleria Kunstfestival 2012 ble byste av Sveinulv Jarnæs avduket i Mosjøen kulturhus.

Bibliografi
-----------

* *Preludium*, utg. ved Per Amdam (1999) ISBN 82-995028-0-2
* (no) 'Preludium' (1999), Nasjonalbiblioteket
* 'Preludium' Interaktiv CD (1999), The Internet Archive

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Sveinung Lillebjerka** (født 29. april 1962) er en norsk fiolinist.

Som ung var han ved musikkskolen i Tromsø og var tidlig solist med
byens byorkester (1973). Dernest studerte
han med Bela Katona i London (1980–89) og debuterte i Oslo (1984).
Han var 2. konsertmester i Trondheim Symfoniorkester (1991–2006) og hadde flere
verv som leder av Trondheim Sinfonietta og TrondheimSolistene. Han har lenge vært deltids
engasjert som konsertmester i samtidsensemblet BIT20 i Bergen, der han også var konsertmester
i Bergen Filharmoniske Orkester (1990). I dag er han 
leder og musiker i Bodø Sinfonietta (siden 2006). Lillebjerka var initiativtaker til
Latinfestivalen og ledet tangotruppen
Tango Concertino som figurerte i TV-serien *Tangotokt* (NRK, 2004) der
Lillebjerkas 40 fots skute *Viljen* (fra 1927) også var med. Plateutgivelser med sine respektive orkestre har han også bidratt på,
i tillegg til at han er å finnen på
Bjørn Alterhaugs *Constellations*,
Dag Kajanders *Nordlandssang*,
Tore Johansens *Like that*,
Erlend Skomsvolls *Variasjoner* og
Per Arne Glorvigens *Virgin and whore*.

Lillebjerka spiller på en fiolin laget av Gaetano Guadagnini (1830) i Torino, finansiert av Nordlandsbanken (1989).
Han er sønn av komponisten Sigmund Lillebjerka og bror til cellist Ørnulf Lillebjerka.

Premier
-------

* 1.-plass i Spill Selv-finalen, Universitetets Aula 1973
* Nordnorge-prisen, utdelt av Nordlændingernes Forening (to ganger)
* Statens garantiinntekt 1986
* Prinsesse Astrids musikkpris 1987 for sin tolking av Jean Sibelius sin fiolinkonsert i dmoll.

Referanser
----------

1. ↑  artistside Arkivert 2. mai 2006 hos Wayback Machine. hos Norsk Musikkinformasjon
2. ↑  profil Arkivert 4. mars 2006 hos Wayback Machine. fra Bodø Sinfonietta

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Fluberg stavkirke** stod ved Fluberg prestegård, omtrent en kilometer fra dagens Fluberg kirke. Den var fra gammelt av Lands hovedkirke.

«Flughubærghs sokn» er omtalt i 1330 og «Erlinger prester a Flughuberghi» i 1337. Nicolay Nicolaysen sier om kirken: «Den ældre kirke var en stavbygning, ifølge regnskabet for 1694 med „tvister eller svaler rundt om".» Ifølge en jubileumsbok for Fluberg kirke skal kirken ha hatt tårn, og omtalen av «dett offuerste tagh» i 1622 tas til inntekt for at kirken hadde hevet midtparti. Den hadde svalganger i nord og sør, men disse ble revet på midten av 1600-tallet, og kirken fikk utvendig bordkledning og større vinduer. Av Povel Huitfeldts stiftsbok (1577) fremgår noe av inventaret på 1500-tallet, med bl.a. to klokker og to håndklokker (muligens messeklokker fra katolsk tid), en sølvkalk med disk, en kalk og disk av forgylt kobber. Av en inventarliste fra 1686 fremgår at kirken har en ny stor klokke i en støpul.

Stedet der stavkirken stod, var ikke helt tørt, og ny kirke ble oppført lenger unna fjorden og vigslet i 1703. Stavkirken ble revet. Det ble satt opp en informasjonstavle på det gamle kirkestedet i 1994.

Gjenstander fra stavkirken
--------------------------

Altertavlen i Landåsbygda kirke skal stamme fra Fluberg stavkirke. En dåpskanne fra stavkirken er i privat eie. Gitt at kongeportrettene som henger i dagens Fluberg kirke, går helt tilbake til Christian I, er det nærliggende å anta at mange av dem er overført fra stavkirken. Altersølv skal også ha blitt overført.

Referanser
----------

1. ↑  Diplomatarium Norvegicum IX:101
2. ↑  Diplomatarium Norvegicum III:189
3. ↑  Nicolay Nicolaysen (1862–66). *Norske fornlevninger. En oplysende fortegnelse over Norges fortidslevninger, ældre en reformationen og henførte til hver sit sted*. Foreningen til Norske fortidsminnesmerkes bevaring. s. 109.
4. ↑  Langseth, s. 17.
5. ↑  Sigurd Kolsrud, red. (1929). *Oslo og Hamar bispedømes jordebok 1574–1577 (Povel Huitfeldts stiftsbok)*. Oslo. s. 180.
6. 1 2 3  Langseth, s. 18.
7. ↑  Avbildet på Kirkesøk.
8. ↑  Langseth, s. 21.
9. ↑  Storsletten & Havran, s. 121.

Litteratur
----------

* Nils Terje Langseth (2003). *Fluberg kirke. 300 års jubileum 1703–2003*. Fluberg menighetsråd. s. 17–19.
* Lorentz Dietrichson (1892). «Fluberg kirke». *De norske stavkirker: Studier over deres system, oprindelse og historiske udvikling. Et bidrag til Norges middelalderske bygningskunsts historie*. Kristiania: Cammermeyer. s. 498.
* Ola Storsletten (tekst) og Jiri Havran (bilder) (2008). «Fluberg kirke». *Kirker i Norge, bind 5: Etter reformasjonen. 1600-tallet*. Oslo: ARFO. s. 118–123. ISBN 82-91399-15-8.
* Jan Brendalsmo: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Oppland fylke (Riksantikvaren, 2015/2016), s. 90

Eksterne lenker
---------------

* «Fluberg stavkirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Hornbeer Black Magic Woman Foto: Bernt Rostad 
**Hornbeer** er et dansk mikrobryggeri som holder til på en gård i utkanten av Sæby i den nordlige delen av Lejre kommune.

Bryggeriet ble etablert 7. mai 2008 og drives av ekteparet Jørgen Fogh Rasmussen – bror til tidligere statsminister Anders Fogh Rasmussen – og Gundhild Rasmussen. Bryggeriet brant imidlertid ned i august samme år, og ølet måtte brygges hos andre bryggerier inntil det høsten 2009 var installert et nytt bryggerianlegg.

Jørgen Fogh Rasmussen er bryggerimester, mens Gundhild Rasmussen tegner etikettene til de mange bryggene. Ølbetegnelser og etiketter gjenspeiler iblant en god porsjon humor, og kan for enkelte fremstå som litt gimmickaktige. Det dreier seg imidlertid om høyst respekterte representanter for en rekke forskjellige øltyper. Det fremstilles også en rekke varianter med tilsetninger.

Hornbeer ble kåret til årets beste danske bryggeri av organisasjonen Danske Ølentusiaster i 2009 (sammen med Mikkeller), 2010 og 2011.

Referanser
----------

1. ↑  «Ølsmagninger.dk». Arkivert fra originalen 7. april 2016. Besøkt 14. juli 2013.
2. ↑  «Danske Ølentusiaster». Arkivert fra originalen 21. juli 2013. Besøkt 14. juli 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Bryggeriets nettsted
* (en) Vurdering på Ratebeer.com
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Ukraina Ukrainas flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0 
(5 pallplasseringer)
*Per 5. oktober 2015* |
| Verdensmesterskap |
| Sølv | 2015 Skottlands flagg Inverness | Sprint |
| Europamesterskap |
| Sølv | 2014 Portugals flagg Palmela | Sprint |

**Nadija Volynska** (født 18. april 1984 i Lviv) er en ukrainsk orienteringsløper som representerer den svenske orienteringsklubben OK Orion.

Karriere
--------

Volynska regnes som en av verdens beste orienteringsløpere på kvinnesiden. Hun har totalt fem pallplasseringer i verdenscupen i orientering, men har aldri stått øverst på pallen i verdenscupsammenheng. Hennes fremste individuelle prestasjon gjorde hun under VM i skotske Inverness da hun tok sølvmedalje på sprintdistanden bak danske Maja Alm. Ukraineren tok også en sterk 6.-plass på mellomdistansen under mesterskapet i Skottland.

Fra EM-sammenheng har hun sølvmedalje fra sprinten under EM i portugisiske Palmela som sin personlige bestenotering.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nadiya Volynska – World of O Rediger på Wikidata
**Freddy & The Casuals** er et norsk rap-orkester med en besetning på ti som inkluderer en blåserekke, perkusjon, trekkspill og tre korister i tillegg til bass, gitar og trommer. Bandet som har en gjennomsnittsalder på 21 år kommer fra Vestfold.

Bandet fikk sitt gjennombrudd i 2007 da de vant en lokal bandkonkurransen og premien var spillejobb på Slottsfjellfestivalen i Tønsberg. Samme år ble deres første demo *Casual EP* utgitt. På By:Larm i 2008 fikk bookingagent Svein Bye i ArtistPartner høre den og det resulterte i en kontrakt. Siden har de imponert konsertpublikum på Sentrum Scene, Tryvann Russetreff, Granittrock, Slottsfjellfestivalen og spilt på mange andre konsertscener rundt om i landet.

I juni var de plukket ut som et av åtte band, blant 400 demoer, til å spille på Norwegian Wood, NRK P3 og Gramos Urørt Underwood-scene.

Medlemmer Freddy & The Casuals
------------------------------

* Fredrik Eldøy: Rap, Beats, Trompet
* Jon Axel Josefsen: Rap
* Kim Alexander Holmøy: Trommer
* Fredrik Severin: Bass
* Pål Stefan Brekke: Gitar
* Andreas Søyland: Perkusjon
* Morten Smith Lien: Saksofon
* Mathilde Espeseth: Vokal
* Sandra Martine Huseklepp: Vokal
* Camara Lundestad Joof: Vokal
* Andreas Kumar: altmuligtmann

Diskografi
----------

* *Definisjonen* (2009)

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Myspace
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Italia Italia |
| Langrenn |
| Langrenn Vinter-EYOF |
| Sølv | 2022 i Finlands flagg Vuokatti | 4x5 km miksstafett |
| Bronse | 2022 i Finlands flagg Vuokatti | 5 km klassisk |
| Bronse | 2022 i Finlands flagg Vuokatti | 7,5 km fri |

**Nadine Laurent** (født 10. juni 2003) er en italiensk langrennsutøver, som representerer klubben ASD Sci club Gressoney Monte Rosa. 

Hun fikk sølv på 5 km klassisk og 7,5 km fri teknikk under Vinter-EYOF 2022.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2020/21

Laurent deltok i Junior-VM på ski 2021 i Vuokatti i Finland, og kom der på 38.-plass på sprinten og 46.-plass på 15 km fellesstart.

### Sesongen 2021/22

I januar 2022 deltok hun i sitt første Alpencuprenn, og kom der på tredjeplass på sprint. Hun deltok i Junior-VM på ski 2022, der langrennsdelen ble arrangert i Lygnasæter i Norge. Der kom hun på fjerdeplass på sprinten og 23.-plass på 5 km klassisk, og hun deltok også på det italienske stafettlaget som kom på åttendeplass på 4 x 3,3 km stafett. I mars deltok hun i langrenn under Vinter-EYOF 2022, der hun fikk sølv på miksstafetten, sammen med Davide Ghio, Iris De Martin Pinter og 
Hannes Oberhofer. Individuelt kom hun på tredjeplass på 5 km klassisk og 7,5 km fri teknikk.

Referanser
----------

1. ↑  FIS - *Nadine Laurent - Results 2021*, besøkt 28. mars 2022.
2. ↑  FIS - *Nadine Laurent - Results 2022*, besøkt 28. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*