recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Little Orphan*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Jack Conway.

Handling
--------

Når ungkar-vennene David Clark, Dick Porter og Jerry Mathers blir enige om å adoptere foreldreløse barn fra Belgia. David blir dermed verge for en liten jente, Rene Lescere. David begynner et forhold med Emmeline Warren, og de blir forlovet. Men forlovelsen avbrytes etter at Emmeline møter Jerry, hennes tidligere kjæreste, og romantikken deres gjenoppstår snart.

David, trist og oppgitt, sender Rene til en internatskole, og trekker seg deretter tilbake til jakt-hytta hans - sammen med Dick Porter. Senere besøker Emmeline og Jerry, som nå har giftet seg, hytta hans og foreslår at Rene burde bli med dem på en ferie til utenlandet. Men Rene og hennes verge innser begge at de faktisk elsker hverandre, og Rene blir snart Davids kone.

Skuespillere
------------

* Ella Hall som Rene Lescere.
* Jack Conway som David Clark.
* Gertrude Astor som Emmeline Warren.
* Gretchen Lederer som Mrs. Billy Hardwick.
* Dick La Reno som Dick Porter.
* George Webb som Jerry Mathers.
* George Hupp som Henri Pelour.
* Ernest Shields som Jean Bourget.
* Margaret Whistler som Fannie Harrison.

Referanser
----------

1. ↑  The Little Orphan
2. ↑  THE LITTLE ORPHAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Little Orphan* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Liu Tianhua** (forenklet kinesisk: 刘天华; tradisjonell kinesisk: 劉天華; pinyin: **Liú Tiānhuá**; Wade-Giles: *Liu T'ien-hua*, født 4. februar 1895 i Jiangyin i provinsen Jiangsu i Kina, død 8. juni 1932 i Beijing) var en kinesisk musiker og komponist, best kjent for sin nyskapende beskjeftigelse med det tradisjonelle kinesiske musikkinstrumentet *erhu* (en slags totrengers fele).

Lius elever, som Jiang Fengzhi og Chen Zhenduo, fortsatte i sitt eget virke utviklingen av *erhu*-musikkulturen.

Liu Tianhua var yngre bror av dikteren Liu Bannong.

Liv og virke
------------

Liu vokste opp i et moderne orientert foreldrehjem, og kom i berøring med musikk på middelskolen. Han mestret snart enkelte vestlige blåseinstrumenter. Etter Xinhairevolusjonen i 1911 arbeidet han som musiker i en operatrupp og lærte å spille klaver. 

Under sitt virke som musikklærer på en middelskole i Changzhou ble han kjent med folkemusikken i Jiangnanregionen og gjorde den til det nye midtpunkt for sin musikkinteresse. Han oppsøkte mestre innen den tradisjonelle musikk og lærte seg *erhu* og pipa, og dessuten provinsen Henans qin-instrumenter. Han tok til med å samle og bevare tradisjonell musikk og begynte å komponere for *erhu*.

I 1922 reiste Liu Tianhua til Beijing og underviste der ved det nettopp opprettede musikkinstitutt (*Beijing Daxue Yinyue Chuanxi Suo*; Institutt for musikkoverlevering og -praksis ved Pekinguniversitetet). Foruten dsitt virke med å formidle vestlig og kinesisk musikk fortsatte han å samle inn folkemusikk og komponere stykker for tradisjonelle kinesiske instrumenter - med innflytelse fra vvestlig musikks strukturer. 

Han døde 37 år gammel, muligens av en sykdom som var blitt feildiagnostisert.

Komposisjoner
-------------

### Erhu

* Bìng Zhōng Yín (病中吟) 1918 (recitation of ill-being; Soliloquy of a Convalescent)
* Yuè Yè (月夜) 1924 (moon night)
* Kǔmèn zhī Ōu (苦闷之讴) 1926 (song of melancholy)
* Bēi Gē (悲歌) 1927 (song of lament)
* Liáng Xiāo (良宵) 1928 (beautiful evening)
* Xián Jū Yín (闲居吟) 1928 (recitation of leisure)
* Kōng Shān Niǎo Yǔ (空山鸟语) 1928 (bird song in a desolate mountain)
* Guāngmíng Xíng (光明行) 1931 (towards brightness)
* Dú Xián Cāo (独弦操) 1932 (Étude on a single string)
* Zhú Yĭng Yáo Hóng (烛影摇红) 1932 (shadows of candles, flickering red)
* Studies for Erhu No 1 - 47

### Pipa

* Gē Wǔ Yǐn (歌舞引) (Dance Prelude)
* Gǎi Jìn Cāo (改進操) (Improved Étude)
* Xū Lài (虛籟) 1929 (Sound of Emptiness)

Referanser
----------

1. ↑  China Medley Arkivert 4. februar 2010 hos Wayback Machine.
2. 1 2  Translation on a record by Wei Chung-loh Arkivert 2. juli 2011 hos Wayback Machine. (衛仲樂), 1938
3. ↑  「虛籟」含義到底為何？: "「虛」是「空虛」、「虛無」的意思，「籟」原是古代的一種簫，因為簫的聲音是從孔穴裡發出來的，又引申為從孔穴裡發出聲音，後來人們把籟泛指為聲音，「虛籟」是指沒有聲音，或是空虛的聲音。" (*Xū* means empty and *Lài* is a classical instrument that is now generalized to mean "sound." *Xū Lài* therefore means "no sound" or "the sound of emptiness".)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liu Tianhua på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* youtube: Kōng Shān Niǎo Yǔ (空山鸟语)
* youtube: Gē Wǔ Yǐn (歌舞引)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |
Det eldste kartet over Trondheim, tegnet av Olof Nauclér i 1658, hvor Øvre allmenning (nr. 14) er inntegnet.
**Øvre allmenning** er en tidligere allmenning og hovedgate fra middelalderen i Midtbyen i Trondheim som gikk fra Nidelva i øst og vestover til Munkhauggata og Moritsveita.

I middelalderens Trondheim var det to brede allmenninger som også var byens bredeste gater. Dette var Øvre allmenning og Nedre allmenning, som begge gikk øst-vest parallelt med fjorden. Hovedgaten fulgte gateløpet til de nåværende Schjoldagerveita og vestover til Westermannsveita og Sommerveita, men var betydelig bredere enn det disse veitene er i dag. Øvre allmenning ble regulert bort etter bybrannen i 1681 og den påfølgende reguleringen etter Cicignons byplan.

Referanser
----------

1. ↑  Adressa.no – Trondheims hemmelige byrom (Av Marit Bardal og Ingrid Meisingset. Publisert 9. januar 2019, besøkt 14. juli 2022)
2. ↑  Wilhelm K. Støren. Sted og navn i Trondheim. «Øvre allmenning» s. 367
3. ↑  Terje Bratberg, Trondheim byleksikon 2008. «Øvre allmenning» s. 637.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 637. ISBN 978-82-573-1762-1.
* Støren, Wilhelm K. (1983). *Sted og navn i Trondheim*. Trondheim: Brun Bokhandels forlag. s. 336–337. ISBN 82-7028-471-8.
**Dong-a Ilbo** (som betyr *Øst-asiatiske nyheter*) er en konservativ dagsavis som blir utgitt i Seoul i Sør-Korea. Den ble etablert i 1920 av Kim Sung-soo som også etablerte Korea-universitetet under den japanske koloniseringen av Korea.

Kim ble senere visepresident i 1951. Dong-a Ilbo ble etablert som en nasjonalistavis, men har i dag som en del av firmaets motto å være kritisk og ærlig i nyhetsrapporteringen. Avisa er sammen med *Chosun Ilbo* og *JoongAng Ilbo* blant de tre største sørkoreanske dagsavisene. Avisa har etablert et samarbeid med seks utenlandske aviser, som *The New York Times*, japanske *Asahi Shimbun* og britiske *The Times*. Avisa finnes i over 90 ulike utgaver som publiseres verden rundt, blant annet i New York, London, Paris og Frankfurt am Main.

Avsa ble flere ganger stengt av de japanske myndighetene under den japanske kolonisering av Korea mellom 1910 og 1945. Avisa kom ut første gang etter andre verdenskrigs slutt 1. desember 1945. Avisa har flere ganger protestert mot undertrykkelsen av frie media under det sørkoreanske militærstyret fram til 1987, blant annet ved å ikke trykke de offisielle valgresultatene.

Avisa ble morgenavis 1. april 1993 og åpnet nettstedet 1. oktober 1996.

*Dong-a Ilbo* har etablert et partnerskap med mange internasjonale aviser og bedrifter som *The New York Times*, *The Times* og Reuters. Avisa produserer 90 ulike lokalutgaver for ulike deler av verden, og har 22 korrespondenter verden rundt.

*Dong-a Ilbo* produserer dessuten mange bøker og fire måneds- og to ukemagasiner.

Eksterne lenker
---------------

* (ko) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dong-a Ilbo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL **·** CiNii
 |
***Etterretninger for sjøfarende*** (**efs**) er et kunngjøringshefte med kartrettelser og andre meddelelser som er av spesiell interesse for de norske sjøfarende. Det utgis av Norges geografiske oppmåling – hydrografisk seksjon / Norges sjøkartverk / Statens kartverk sjødivisjonen. Heftene er publisert i over 150 år, og ble sendt ut til abonnenter to ganger hvert halvår frem til 1894 og hver måned frem til 1937. Etter 1937 har de blitt sendt ut hver 14. dag. Det er unntak i 1940 og 1944. Heftet for 15. mai 1940 utkom ikke som følge av krigsforholdene, og i 1944 ble det nødvendig med et ekstra samlehefte i september (nr 17) med kunngjøringer om krigsforanstaltninger m.v. i norske kystområder. 

Norge er en sjøfartsnasjon og meldinger fra hele verden ble samlet inn og kunngjort frem til 1990. Etter 1990 begrenser meldingene seg stort sett til Skandinavia og landene rundt Nordsjøbassenget. De viktigste meldingene er sikkerhetskritiske og av navigasjonsmessig art, og er et viktig og lovpålagt supplement til nye og oppdaterte sjøkart. Dette kan være nyoppdagete grunner, båer og rev, men også meldinger om nye fyr og øvrig oppmerking av skipsleden. 

I tillegg til sikkerhetskritiske kartrettelser er det et eget kapittel i hvert hefte med «Andre meddelelser»; informasjon om nye forskrifter, lovbestemmelser, råd, advarsler og økonomiske forhold knyttet til mannskap, last, toll og havneanløp. Og det er nettopp under Forskjellige meddelelser *Etterretninger for sjøfarende* kan være et svært interessant vitnesbyrd for en sjøfartsnasjons historie og utvikling. Gjennom krig og fred kan en lese kunngjøringer som gir forordninger og bekjentgjørelser for å sikre en effektiv og trygg seilas på alle verdenshav. Utviklingen av det moderne samfunnet skinner i gjennom når meldinger om dampskip, luftskip, sjøfly, undervannsfartøy, telegrafkabler og broer etc dukker opp. Dette er en del av Norges maritime historie som sjelden fremkommer i historiebøkene. 

Hver årgang har blitt avlevert til Nasjonalbiblioteket beregnet for statsarkiv. Årgangene før 1994 har ikke vært enkelt tilgjengelig for allmuen. Hefter fra 1994 er produsert digitalt og tilgjengelige i Efs-arkivet. En fullstendig oversikt over eldre årganger finnes på Liste over historiske dokumenter hos Statens kartverks sjødivisjon. Skanning av årgangene pågår så alle er ikke tilgjengelige enda.

Referanser
----------

1. ↑  «Etterretninger for sjøfarende (Efs)». *Kartverket*. 13. desember 2013. Besøkt 17. oktober 2019.
**Etterstad videregående skole** er en videregående skole på Etterstad i bydel Gamle Oslo i Oslo. Skolen ble etablert som *Christiania maritime skole* i 1890, da beliggende på Grünerløkka. Skolen fikk senere navnet *Oslo maskinistskole*, før den ble *Oslo teknisk-maritime skole* (OTMS) i 1957. 1. januar 2001 ble *Oslo kokk- og stuertskole* (OKSS) slått sammen med OTMS, og den nye skolen fikk da dagens navn, Etterstad videregående skole. 

Dagens bygninger er tegnet av Frithjof Stoud Platou og oppført i 1964. Skolen fikk i 2004 et tilbygg med blant annet et nytt bibliotek. Skolen fikk også rehabilitering av de gamle lokalene i 2007. 

Skolen tilbyr programfagene elektrofag, restaurant- og matfag, service og samferdsel og teknikk og industriell produksjon. Skolen har lang historie med tilbud innen de maritime og tekniske fagene, samt restaurant- og matfag. Skolen driver restauranten «Neptun» og en delikatessebutikk, «Skolens delikatesseutsalg», i Biskop Jens Nielssøns gate 10, ved krysset til Etterstadsletta og en rundkjøring som leder til Strømsveien. Det første OBOS borettslaget Etterstad 1 ligger like over gaten, Etterstadsletta. Det er kort avstand til Helsfyr stasjon.

Fra 2014 fikk skolen en avdeling på Sogn, i verkstedsbygget til nedlagte Sogn videregående skole under navnet Etterstad videregående skole, avdeling Ullevål.

Etterstad videregående skole, avdeling Ullevål  Foto: C. Hill, 2016

Oslo kokk- og stuertskole
-------------------------

Oslo kokk- og stuertskole (OKSS) ble etablert i 1957, og slått sammen med OTMS til Etterstad vgs i 2001.

Rektorer
--------

* Bjarne Asgrimplass (2002-2018 til Stovner videregående skole)
* Elin Stavrum (2018- fra Persbråten videregående skole)

Eksterne lenker
---------------

* Skolens nettsider

| * v
* d
* r
Offentlige videregående skoler i Oslo |
| --- |
| 
* Blindern
* Bjerke
* Bjørnholt
* Edvard Munch
* Eikelund
* Elvebakken
* Etterstad
* Foss
* Fyrstikkalleen
* Hartvig Nissen
* Hellerud
* Hersleb
* Holtet
* Kirkeveien
* Kongshavn
* Kongsskogen
* Kuben
* Lambertseter
* Nordvoll
* Nydalen
* Oslo handelsgymnasium
* Oslo katedralskole
* Persbråten
* Stovner
* Ullern
* Ulsrud
* Valle Hovin
* Vika

 |  |

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
Det tradisjonelle etterretningshjulet eller **etterretningssyklusen** er den grunnleggende syklus i enhver sivil eller militær etterretningsorganisasjon. Stadier av etterretningssyklusen begynner med krav til E-tjenesten fra beslutningstakere, og fortsetter med innsamling, prosessering, analyse og publisering av etterretninger. Kretsen er fullført når beslutningstakere gir tilbakemelding og reviderte krav. Etterretningssyklusen kalles også etterretningsprosessen (engelsk: Intelligence Process) av US Department of Defense (DoD) og uniformerte tjenester. **Etterretningssyklusen** er en effektiv måte å bearbeide informasjon og snu den til relevant og praktisk etterretning.

Konseptuell modell
------------------

Etterretningssyklus, prosess eller E-hjulet
*Etterretning* reflekterer en progressiv foredling av data og informasjon
### Retningslinjer

Etterretningskrav er bestemt av en beslutningstaker for å møte dennes mål. I NATO formuleres typisk slike krav fra en militær sjef som noen ganger kalles *Essensielle elementer av informasjon (EEIs)* for å starte etterretningssyklusen.

### Innsamling

I respons til slike retningslinjer, vil etterretningsstaben utvikle en innsamlingsplan for å anvende tilgjengelige kilder og metoder, og søker samtidig informasjon fra andre etater. Innsamlingen inneholder innspill fra flere etterretningsinnsamlingsdisipliner, for eksempel HUMINT (human intelligence), IMINT (bildeetterretning), SIGINT (signaletterretning) og OSINT (open source, eller offentlig tilgjengelig informasjon), osv.

### Behandling

Når innsamlingsplaner utførtes, og informasjon kommer inn, skal informasjonen behandles for utnyttelse. Dette innebærer oversettelse av rådata og informasjon fra et fremmed språk, evaluering av relevans og pålitelighet, og sortering av rådata i forberedelse for utnyttelse.

### Analyse

Analysen etablerer betydningen og implikasjonene av behandlet informasjon, og integrerer den ved å kombinere ulike biter av informasjon for å identifisere sikker informasjon og mønstre. Deretter så tolkes betydningen av den nylig utviklede kunnskap.

### Formidling

Ferdige etterretningsprodukter ta mange former, avhengig av behovene til beslutningstaker og krav til rapportering. Nivået av viktighet og graden av hastverk av ulike typer etterretning er vanligvis etablert på forhånd av en etterretningsorganisasjon eller samfunnet. For eksempel, vil en indikasjon- og varslingsrapport kreve høyere prioritet enn en årlig rapport.

### Tilbakemeldinger

Etterretningssyklusen er en lukket sløyfe; tilbakemelding mottas fra beslutningstaker og reviderte krav utstedes.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. april 2017. Besøkt 1. november 2019.
2. ↑  «Joint Publication 2-0, Joint Intelligence» (PDF). Department of Defense. Arkivert fra originalen (PDF) 13. juni 2016. Besøkt 22. februar 2013.
**Drømmen om gull** (engelsk: Dreamtime Duck of the Never-Never) er en Disney-tegneseriehistorie skrevet og tegnet av Don Rosa. Første opptreden var i Uncle Scrooge i 1993. Dette er kapittel 7 i Skrue McDucks liv og levnet. Historiens tidsrom er: 1896

Handling
--------

Siden Skrue ikke fant noe gull i Afrika, er han nå i Australia. Der reddet han en eldre prest fra en røver som ville ha sekken hans. Presten blir veldig takknemlig, og fører Skrue til de hellige hulene, som man kan lese drømmer i. Først gjør presten en del av det tradisjonelle ritualet, og merker av hånden ved og ta gul farge i munnen, og sprute det ut igjen på håden. 

Presten leser hva som kommer til å skje med Skrue på en merkelig måte; Villhunden Kakadu stjeler krokodillens egg(Opalen), og nebbdyret forfølger han, mens Irma den svarte kakaduen sender vannuhyret Bunyip etter egg tyven, som jager hunden, og nebbdyret finner det hellige egget, men mister sin første fødte i striden, altså lykketiøringen. Men så blir bildet uklart. Plutselig får Skrue øye på en OPAL, så stor som en melon! 

Men så kommer røveren som Skrue reddet presten fra og stjeler den. Dermed tar han, og lykketiøringen til onkel Skrue! Det er litt vanskelig å komme seg opp av hulen, det er bare en vei ut, nemmelig opp. 

Skrue har opalen der nede, og røveren sier at han skal dra de opp med tauet vis han får opalen. Selvfølgelig, ikke overraskende når han får Opalen kaster han tauet ned, så de ikke kommer seg opp. Men så kommer det en struts, og Skrue kaster tauet rundt halsen på den, og blir dratt opp. Han hjelper vennen sin, Jabbi. [Presten] 

Så jakter han på tyven hele natten. Til slutt finner Skrue tyven og binder han fast på kamelen. Men underveis kastet tyven lykketiøringen, og det vet ikke Skrue, så han drar. Plutselig, rett bak han, kommer det en forvokst flodbølge! Kamelen løper med tyven på ryggen, men Skrue faller av. Han er omringet av vann, men redder seg ved å hoppe ned i åpningen til hulen, hvor han blir hele natten. 

Om morgenen kryper han ut og merkelig nok lar han Opalen være igjen. Så møter han vennen sin Jabbi igjen. Skrue er trist som har mistet lykketiøringen sin, den første mynten han tjente. Jabbi sier at det er Skrue som er Nebbdyret, som mistet sin første fødte. Det stemmer etter drømmen. Ørkenrøveren var villhunden, Skyene som forårsaket flodbølgen var de svarte kakaduene. Og lykketiøringen til Skrue er funnet av Djuway, fuglen som pynter redet sitt med skinnende gjenstander. Skrue blir overlykkelig, og nå skal han dra til Yukon! Etter Skrue dro, ser Jabbi en tegning av Skrue, en gullklump, pengebingen, Donald, Ole Dole og Doffen…

Barks-kjennetegn
----------------

- "Spøkelsesbyen" (DD nr. 31/1960)

- "oppgjør i Bløff" (DD nr. 52-2/1996-1997)

- "Gull-feber på månen" (DD nr. 18-19/1965)

Eksterne lenker
---------------

* «The Dreamtime Duck Of The Never Never», fra inducks.org
***Drømmerollen*** er en norsk direktesendt talentkonkurranse med Noman Mubashir som ble sendt på NRK1 i 2007. Programmet var lagt opp som en konkurranse der åtte jenter i alderen 21–34 år kjempet om den kvinnelige hovedrollen i musikalen *Singin' in the Rain* som skulle ha premiere på Oslo Nye i starten av 2008. I hver episode skulle de fremføre en bestemt musikalsk opptreden hvorpå dommerne kom med sine synspunkter. TV-seerne skulle så stemme en deltaker ut i hver episode. Programmet gikk på tirsdager (unntagen premieren).

Programmet ble en seermessig fiasko. Premieren ble sett av 509 000, men etter det sank tallene drastisk og episode tre ble bare sett av 304 000. Finalen ble sett av 431 000.

Opphav
------

En tilsvarende serie gikk på BBC i 2006 og het *How Do You Solve a Problem Like Maria?*. Vinneren av denne fikk hovedrollen i Andrew Lloyd Webbers oppsetning av Sound of Music på West End.

Deltakere
---------

* Heidi Ruud Ellingsen (vinner)
* Silje Olderdal
* Ingeborg Reinaas
* Birgitte (Bibbi) Lund
* Elisabeth Hamre
* Anette Lauenborg
* Sunniva Egge Sipus
* Charlotte Øverland

Referanser
----------

1. ↑  «Drømmerollen stuper | Kampanje». *kampanje.com*. 17.10.2007. Besøkt 21. september 2016.
2. ↑  «MEST SETT - TIRSDAG 20». *VG*. 27.11.2007.
3. ↑  «Storbritannia lager ESC-talentshow». NRK. 02.01.2009. Besøkt 21. september 2016.
4. ↑  NRK - Deltakeren i Drømmerollen (besøkt 2016)
5. ↑  «Heidi vant drømmerollen». NRK. 20.11.2007. Besøkt 21. september 2016.
**Francesco Gavazzi** (født 1. august 1984 i Morbegno) er en profesjonell italiensk landeveissyklist. Han sykler fra 2012-sesongen for Astana etter fem sesonger for det italienske ProTour-laget Lampre-NGC.

Meritter
--------

2012
2.-plass sammenlagt, Tour of Beijing
3. etappe
2011
18. etappe, Vuelta a España
5. etappe, Baskerland rundt
6. og 10 etappe, Volta a Portugal
2010
3. etappe, Baskerland rundt
Coppa Ugo Agostoni
2009
5.-plass, Giro di Toscana
4.-plass, Natsjonalt mesterskap landevei
10.-plass sammenlagt, Polen rundt
10.-plass sammenlagt, Eneco Tour
2008
5.-plass sammenlagt, Polen rundt
5.-plass, Japan Cup
2007
3.-plass, Japan Cup
2006
Italias flagg Nasjonal U23-mester landevei
Giro della Toscana
5.-plass sammenlagt, GiroBio (BabyGiro)
4. etappe
3.-plass, EM i landeveissykling U23
4.-plass, VM i landeveissykling U23
Trofeo Unidelta
Trofeo Sportivi di Briga
Giro del Canavese – Trofeo Sportivi Valperghesi
2.-plass, GP Folignano – Trofeo AVIS
2005
6.-plass, Trofeo Banca Popolare Piva
2003
6. etappe, Giro della Valle d'Aosta

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Francesco Gavazzi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Francesco Gavazzi – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Francesco Gavazzi – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Francesco Gavazzi – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Francesco Gavazzi – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Francesco Gavazzi – CycleBase Rediger på Wikidata
* Offisiell fanklubb
Sildestim i akvariet
Ozeaneum Stralsund
**Ozeaneum** er et stort akvarium i den tyske byen Stralsund. Det tilhører Tysk Oceanographic Museum (*Deutsches Meeresmuseum*), en av de tre største institusjoner av sitt slag i Europa. 

Ozeaneum er lokalisert til det historiske bysenteret i Stralsund, og det åpnet for publikum i juli 2008. Det viser først og fremst livet i Østersjøen og Nordsjøen. 

Akvariet ble bygget som en turistattraksjon, og for å ta imot 550 000 besøkende årlig. Det viste seg å være enda mer attraktivt enn forventet, og innen utløpet av første driftsår hadde de mottatt over 900 000 besøkende. 

I mai 2010 ble OZEANEUM Stralsund kåret til Årets museum i Europa for 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ozeaneum Stralsund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Ozeaneum Stralsund – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Report on the Construction of Ozeaneum Aquarium
* Manufacturer of Acrylic Windows Throughout Aquarium

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Må ikke forveksles med Øvervatnet (Fauske).

**Øvrevatnet** er en liten innsjø som ligger i en dal rett sørvest for Blåmannsisen i Fauske kommune i Nordland. Det renner en navnløs elv inn i vannet, men ca. 1 km øst for vannet går den ned i et bekkeinntak og overføres til Sisovatnet. Elva er en del av reguleringen i forbindelse med Siso kraftverk. Øvrevatnet ligger øverst i en dal som heter Norddalen og vannet renner ut i en elv som heter Laksåga, denne går gjennom dalen. Nedenfor Øvrevatnet ligger Mellomvatnet og nedenfor dette igjen ligger Nedrevatnet. Laksåga renner ut i innsjøen Øvervatnet som er en del av Sulitjelmavassdraget.

Rett øst for vannet er det huler som viser at det i fjern geologisk fortid har vært en underjordisk elv i dette området.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 21. juli 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 21. juli 2015
3. ↑  Øvrevatnet på Norgeskart.no fra Statens kartverk, besøkt 8. september 2018

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Charles Eliot Norton** (født 16. november 1827 i Cambridge, Massachusetts, død 21. oktober 1908 i Cambridge, USA) var en ledende amerikansk forfatter, sosial kritiker og professor i kunst. Han var en progressiv sosialreformator og en liberal aktivist som mange av hans samtidige anså som den mest kultiverte mannen i USA. 

Norton var sønn av Andrews Norton (1786–1853) som var teolog og professor i litteratur ved Harvard University. Hans mor het Catherine Eliot, og Charles William Eliot, som var president ved Harvard University, var hans fetter. Norton var en militant idealist, en progressiv sosial reformator og en liberal aktivist. Mange av hans samtidige betraktet han som den mest dyrkede mannen i USA. Norton ble uteksaminert fra Harvard i 1846, og han reiste til India i 1849. 

Etter en turné i Europa hvor han ble påvirket av John Ruskin og hans pre-rafaelittiske malere, vendte Norton tilbake til Boston i 1851 der han viet seg til litteratur og kunst. Norton oversatte det litterære Dantes Vita Nuova (1860 og 1867) og Divina Commedia (1891-91-92), 3 bind). Norton arbeidet utrettelig som sekretær for Lojal Publication Society under den amerikanske borgerkrigen.

Fra 1864 til 1868, redigerte Norton det svært innflytelsesrike magasinet *North American Review*, i samarbeid med James Russell Lowell. I 1862 giftet Norton seg med Susan Sedgwick. I 1875 ble Norton utnevnt til professor i kunsthistorie ved Harvard, en posisjon han holdt frem til han gikk av med pensjon i 1898. Det arkeologiske Institute of America valgte Norton som sin første president (1879–1890). I de første årene av det tjuende århundret holdt Norton taler i favør av legalisert aktiv dødshjelp.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Charles-Eliot-Norton, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norton, Charles Eliot[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id norton-charles-eliot, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3 4 5 6 7 8 9   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
***Damen med hunden*** (russisk: Дама с собачкой, norsk transkripsjon: *Dama s sobatsjkoj*) er en novelle/kortroman av den russiske forfatteren Anton Tsjekhov (1860–1904). Novellen ble utgitt i 1899 og anses som et av av forfatterens mest betydningsfulle verk. Den utspiller seg bland annet i Jalta og Moskva.

Handling
--------

Dmitri Gurov arbeider ved en bank i Moskva. Han er snart 40 år gammel, gift, og har en datter og to sønner. Misfornøyd i ekteskapet, ensformigheten og meningsløsheten i livet hans, er han ofte utro mot sin kone. På ferie i Jalta, legger han merke til en ung kvinne som går langs en strand sammen med hennes lille pomeranian, og Gurov forsøker å bli kjent med henne. Kvinnen, Anna Sergeyevna, er også ulykkelig gift og er på ferie uten ektemannen sin. Anna og Dmitri begynner snart en affære og tilbringer mesteparten av tiden sammen, og er ofte på tur blant annet til en nærliggende landsby Oreanda. Gurov og Anna føler begge at de aldri kommer til å se hverandre igjen etter denne ferien, og dermed var deres affære over.

Når han vender tilbake til Moskva, til sitt eget ekteskap og hans daglige rutine, forsøker Gurov å glemme den unge Anna. Men til sin overraskelse hjemsøker hennes minne ham. Han føler at han må se Anna igjen, til tross for de mange åpenbare komplikasjonene. Han reiser til Annas hjem-by for å finne henne. Men han tørr ikke ta kontakt, og tror at Anna sannsynligvis har glemt ham, og funnet seg noen andre. Men en kveld møtes de tilfeldig ved et teater, og begge to blir deretter fullstendig klar over at de for første gang i livet faktisk har blitt forelsket i hverandre, og de lurer begge på hvordan de kan overvinne de mange utfordringene som står fremfor dem for å oppnå deres inderlige ønsker om å tilbringe resten av livet sammen.

Norsk utgave
------------

* *Damen med hunden og andre noveller*. Ansgar, 1968.

Filmatiseringer (utvalg)
------------------------

* 1960 – *Damen med hunden*, regi: Josef Kheifits

Referanser
----------

1. ↑  «Store norske leksikon» **(norsk)**. Besøkt 31. januar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
***Damene fra Boulogne-skogen*** (originaltittel: *Les Dames du bois de Boulogne*) er et fransk historisk drama fra 1945 regissert av Robert Bresson.

Handling
--------

Hélène og Jean har lovet hverandre sin kjærlighet, men er ikke forlovet. Men deres kjærlighetsforhold tillater også forhold med andre partnere. Hélène har blitt advart av en venninne om at Jean kanskje ikke er forelsket i henne lenger. Hun narrer ham til å tilstå, ved å late som at hennes egne følelser for ham bare er et vennskap - ikke ekte kjærlighet. Hun skjuler sitt sjokk og forferdelse når Jean entusiastisk godtar henne som nå bare en venn i stedet for hans kjæreste. Etter at han forlater leiligheten hennes, er det tydelig at Hélène er følelsesmessig ødelagt. 

Men i stedet for å sørge over den tapte kjærligheten, bestemmer Hélène seg for å hevne seg på Jean. Den unge Agnès er kabaret-danserinne. Hennes ambisjon var å begynne som profesjonell ballerina. Men for å forsørge seg selv og moren sin har hun ty til å danse ved forskjellige utesteder, og tjene penger som prostituert. Hélène tilbyr seg å betale gjelden til Agnès sin mor og flytte dem inn i en annen leilighet, slik at Agnès kan slutte som prostituert. Hélène planlegger å sette opp en felle, ved å bruke Agnès for å lokke Jean til å bli forelsket i den unge kvinnen. 

Selv om Agnès mistenker at de blir manipulert av Hélène, så føler at hun ikke klarer å unnslippe fra fellen hennes. Jean gjør romantiske fremskritt mot Agnès, og til slutt går Agnès med på å gifte seg med ham. Men umiddelbart etter bryllupet antyder Hélène først til Jean at noe er galt i forholdet deres. Agnès hadde antatt at Hélène allerede hadde fortalt Jean hele sannheten. Jean konfronterer Hélène og røper triumferende at hun manøvrerte ham inn i ekteskapet, og at alle gjestene i bryllupet deres viss nok vet sannheten allerede.

Skuespillere
------------

* Maria Casarès som Hélène
* Élina Labourdette som Agnès
* Paul Bernard som Jean
* Lucienne Bogaert som Madame D.
* Jean Marchat som Jacques

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Damene fra Boulogne-skogen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Damene fra Boulogne-skogen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Damene fra Boulogne-skogen* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Damene fra Boulogne-skogen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Damene fra Boulogne-skogen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Damene fra Boulogne-skogen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Damene fra Boulogne-skogen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Damene fra Boulogne-skogen* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Coryninae** er en delgruppe av klubbvepser som hører til blant plantevepsene. Larvene lever av å gnage på bladene av planter i slektene *Geranium* og *Potentilla*. Utviklingen tar normalt ett år.

Coryninae tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der vepsens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) klubbvepsen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.

Systematisk inndeling
---------------------

Coryninae er i tradisjonell systematikk plassert i gruppen plantevepser, men denne regnes som en parafyletisk gruppe. Det vil si at gruppen Pamphilioidea er søstergruppene til stilkvepsene, slik at stilkveps stammer fra treveps.

**Treliste**
* Vepser (Veps, humler og maur) (Hymenoptera)
	+ delgruppe plantevepser (Symphyta) parafyletisk gruppe
		- overfamilie Tenthredinoidea
			* familie klubbvepser (Cimbicidae)
				+ delgruppe **Coryninae**
					- slekt *Corynis* Thunberg, 1789
						* *Corynis obscura* (Fabricius, 1775)
						* *Corynis amoena* (Klug, 1834)

Referanser
----------

1. ↑  Tree of Life Web Project. 1995. *Hymenoptera. Wasps, ants, bees, and sawflies.*

Kilder
------

* Coryninae – www.nic.funet.fi/

Eksterne lenker
---------------

* (no) *Coryninae* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Coryninae* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata
* Norges veps, maur, humler og bier – foreløpig bare om maur.
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
**Coryphorinae** er en underfamilie av døgnfluene. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve), de voksne tar ikke til seg føde og lever ikke så lenge. Men de fleste lever lengre enn ett døgn. Gruppen omfatter bare én art, *Coryphorus aquilus*, fra Colombia.

Utseende
--------

En nokså liten (kroppslengde og vingelengde ca. 5 mm), spinkel døgnflue med ett par vinger og tre haletråder. Fasettøynene sitter festet på sidene av hodet og er skilt av en panne som er omtrent så bred som ett fasettøye (hannen) eller minst tre ganger så bred som ett fasettøye (hunnen). Hos hannen er de store og halvkuleformede. Det finnes tre punktøyne (*ocelli*), de på sidene er større enn det i midten. Antennene består av et tykt, ovendt kjegleformet første ledd, et smalt, sylindrisk andre ledd og en tynn antennebørste. Hodet har en markert og forholdsvis lang "hals". Frambeina er lange og tynne. Forvingen er avrundet, nærmest oval, mørk i den fremre halvdelen. Den har tallrike tverr-årer i den fremre halvdelen med ingen i den bakre. Bakvingen mangler helt. Bakkroppen ender i tre haletråder, men disse har ikke vært intakte i de eksemplarene som hittil har vært undersøkt.
Nymfen har store fasettøyne som står opp fra pannen, andre ledd av antennen er tykt og langt, og pronotum har en knøl i midten bak. På bakkroppen er ryggplatene utvidet sidelengs slik at de danner et "lokk" over trakégjellene.

Levevis
-------

De kjente, voksne eksemplarene er fanget i lysfeller ved elver i høylandet i Colombia.

Systematisk inndeling
---------------------

Fra 2001 til 2006 ble gruppen regnet som en familie for seg, Coryphoridae, men den er nylig () ført tilbake til familien Leptohyphidae.

**Treliste**
* Orden døgnfluer (Ephemeroptera)
	+ Overfamilie Ephemerelloidea
		- Familie Leptohyphidae
			* Underfamilie **Coryphorinae** Molineri, Peters & Zuniga de Cardoso, 2001
				+ *Coryphorus aquilus* Peters, 1981

Kilder
------

* Dominguez, E. Molineri, C. Pescador, M.L. Hubbard, M.D. og Nieto, C. (2007) Ephemeroptera of South America.
* Jacobus, L.M. og McCafferty, W.P. (2006) Reevaluation of the phylogeny of the Ephemeroptera infraorder Pannota (Furcatergalia), with adjustments to higher classification. *Transactions of the American Entomological Society* 132: 81-90.
* Molineri, C. Peters, J.G. og Zuniga de Cardoso, M.C. (2001) A new family, Coryphoridae (Ephemeroptera: Ephemerelloidea), and description og the winged and egg stages of *Coryphorus*. *Insecta Mundi* 15: 117-122.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
* Tree of Life - Døgnfluer, (Ephemeroptera) Arkivert 29. juni 2009 hos Wayback Machine. (engelskspråklig)
* CSIRO – Døgnfluer, (Ephemeroptera) Arkivert 9. juli 2009 hos Wayback Machine. (engelskspråklig)
* Norsk Entomologisk forening
**Karl Sverkersson** (død 12. april 1167 på Visingsö) var østgøternes konge senest 1158, men svensk konge fra 1161.

Karl var sønn til Sverker den eldre og norske Ulvhild Håkonsdatter. I 1163 giftet han seg med Kristina Stigsdatter Hvide, datter til den skånske stormannen Stig Tokesson Hvitaled og Margareta av Danmark. De fikk ett barn (som vi kjenner til), Sverker Karlsson den yngre.

Som sønn av den myrdete kong Sverker den eldre ettertrådte Karl sannsynligvis umiddelbart i 1156 som konge i Gøtaland. Etter at han i slaget ved Örebro beseiret og fikk drept kong Magnus Henriksson i 1161, som de betraktet som en dansk tronraner, fikk Karl seg valgt til konge også av sveaerne og gøtene og kunne da kalle seg konge av Sverige.

Under Karl Sverkerssons styre fikk Sverige i 1164 sin første erkebiskop da Alvastramunken Stefan tiltrådte embetet i Uppsala. Et bevart pavebrev etter ønskemål fra kongen, Ulf Torgilsson og de svenske biskopene bekrefter dette. Alvastra kloster hadde blitt grunnlagt av kong Karls foreldre, men selv støttet han også Vreta kloster og Nydalen kloster med donasjoner.

År 1164 skal svenskene i henhold til russiske krøniker ha foretatt en mislykket hærtokt mot Russland, muligens skjedde dette fra Finland. Samme år ble også erkebispesetet i Uppsala grunnlagt, slik at Sverige nå ble en egen kirkeprovins.

Våren 1167 ble Karl Sverkersson overfalt og drept på Visingsö (en øy i innsjøen Vättern) av kong Erik den helliges sønn Knut Eriksson, som da også overtok kongsmakten.

Karl Sverkersson ble gravlagt på Alvastra kloster.

Karl Sverkerssons segl (se bilde), som viser kongen sittende på sin trone, er det eldste svenske kongesegl som finnes bevart. Under hans styre ble det også utferdet det eldste bevarte skrevne dokument i Sverige, utferdet av den nevnte erkebiskop Stefan.

Referanser
----------

1. 1 2  Mardal, Magnus A. (2009, 14. februar). Karl 7 Sverkersson. I Store norske leksikon. Hentet 5. februar 2017.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Magnus Henriksson** | **Konge av Sverige**(1161–1167) | Etterfølger:**Kol og Burislev Sverkerssonog Knut Eriksson** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** Geni
 |
**Øvrefoss** (1–9, 2a–14c) er ei gate på Grünerløkka i Oslo. Den går fra Steenstrups gate ved Nini Roll Ankers plass foran Foss videregående skole til krysset mellom Thorvald Meyers gate og Sannergata. Den går skrått og avviker derved fra den normale rettlinja kvartalstrukturen på Grünerløkka.

Gata består i stor grad av klassisk leiegårdsbebyggelse fra tiåra rundt 1900, men nr 9 er av nyere dato (1993). Gårdene på sørøstsida (ulike nummer) inngår i verneområdet Birkelunden kulturmiljø. På nordvestsida ligger blant annet nr 6-10, som sammen med Sannergata 5 utgjør et funksjonalistisk leilighetskompleks. Det er tegnet av Sverre Aasland og Ulf Nyqvist i 1938.

Gata har navn etter gården Øvre Foss, som lå her ved Akerselva. Hovedhuset var inntil det blei revet i 1912, overlærerbolig på skolen. Frits Thaulow har malt stedet under navnet «Gammelt herresete på Grünerløkken 1882». Edvard Munch har også malt gården.

Referanser
----------

1. ↑  Bilde av Edvard Munch (lest 22. februar 2009)

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Øvrefoss». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 640. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Franz Krüger: Benecke med familie
**Wilhelm Christian Benecke Baron von Gröditzberg** (født 12. desember 1779 i Frankfurt an der Oder som **Wilhelm Christian Benecke**, død 4. juni 1860 i Gröditzberg i Schlesien) var en prøyssisk kjøpmann og bankier.

Liv og virke
------------

Fra 1793 arbeidet han for sine to onklers handelshus *Gebrüder Benecke*. Etter onklenes død ble han i 1806 sjef for handelshuset, og i 1807 ble han borger i Berlin. Der ble han utnevnt til byråd i 1809.

Takket være sine forbindelser som sjef for handelshuset Gebrüder Benecke, som han styrte på vegne av sine mindreårige fetre, bygget han opp en egen formue og ble eventyrlig rik.[] Han ble en av Berlins første handelsmagnater.[]

I 1810 ble han spurt til råds av fyrst Wittgenstein om et forslag om å opprette en nasjonalbank for Preussen.

I 1812 var han grunnlegger og første direktør for Berliner Feuerversicherungsanstalt, og i 1815 kjøpte han Kgl. Preußische Hauptnutzholz-Administration, et statsmonopol grunnlagt av Fredrik den store. Samme år gav han daglig opplysninger om utviklingen på Berlin børs til den prøyssiske finansministeren, grev Hans von Bülow.

I 1820 gav han, etter formidling fra Henrik Steffens, Norge et statslån på en million speciedaler som forhindret at den norske staten gikk bankerott, og dermed klarte å bevare sin uavhengighet overfor Sverige. Norge kunne ikke få kreditt noen andre steder. Saken førte likevel til riksrettssaken mot grev Wedel-Jarlsberg.

I 1822 kjøpte Benecke Blaafarveværket i Norge sammen med bl.a. Benjamin Wegner. Året etter trakk han seg ut av Gebrüder Benecke og kjøpte godset og herskapet Gröditzberg i Goldberg-Haynau i Schlesien, med slott, middelalderborg på en høyde og to landsbyer, et av de vakreste gods i det prøyssiske monarkiet[], og som tidligere hadde tilhørt hertugene av Liegnitz. Gebrüder Benecke gikk konkurs i 1826. Samme år ble Benecke og Wegner eneeiere av Blaafarveværket.

I 1829 ble han adlet til baron Benecke von Gröditzberg. Han eide et palé i Unter den Linden 78 ved Pariser Platz i Berlin.

Benecke ble i 1822 gift med Marie-Luise du Titre, datter av den kjente sosietetskvinnen i Berlin, Madame du Titre. Hans barn, som ses på bildet til høyre, var Rudolph, Betty, Clärchen, Richard, Röschen og Wilhelm.

Han ble begravet på Gröditzberg.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Wilhelm Christian Benecke, weber-gesamtausgabe.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Wilhelm Christian Benecke von Gröditzberg: *Erinnerungen aus meinem Leben, besonders meine merkantilischen Verhältnisse betreffend, für meine Nachkommen und Erben, Gröditzberg, den 11. Februar 1851*. Manuskript, Schreibmaschinen-Transkript um 1920.
* Auktionskatalog Th. Müller, Berlin 1861, Auktionskatalog Rudolf Lepke, Berlin 1876.
* Staatliche Museen zu Berlin, Dokumentation der Verluste Bd.II, Berlin 2001, S. 20.
* Schlesische Kunstsammlungen, Wilhelm Christian Benecke von Gröditzberg (1779–1860).

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Lægerneset** er et sted med gamle nederlandske fangstanlegg fra 1612, litt sør for Reinodden sørvest på Spitsbergen, Svalbard. Stedet ligger ved østbredden av Recherchefjorden helt nord i Wedel Jarlsberg Land. Det er totalt ferdselsforbud på stedet på grunn av kulturminnene.

På andre siden av Van Keulenfjorden ligger i øst Midterhuken, som også har fullt ferdselsforbud. På den andre siden av Recherchefjorden ligger i vest Calypsostranda med en rekke historiske hvalfangst- og gruveminner.

Sysselmannen på Svalbard inkluderte kulturminnene her i et særskilt miljøovervåkingsprogram implementert i årene 1997-2009, med egne tiltak for å dokumentere, måle, og forebygge miljøslitasje på kulturminnene. Stedet inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.

Referanser
----------

1. ↑  Verneområder med ferdselsforbud[*død lenke*] – brosjyre fra Sysselmannen, 2010. (PDF)
2. ↑  Kulturminneplan for Svalbard 2013-2023 Arkivert 26. desember 2013 hos Wayback Machine. - *Sysselmannen på Svalbard*, Rapport 1/2013, side 48.
3. ↑  Kulturminneplan for Svalbard 2013-2023 Arkivert 26. desember 2013 hos Wayback Machine. - *Sysselmannen på Svalbard*, Rapport 1/2013, side 87-91.

Eksterne lenker
---------------

* «Lægerneset». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Wilhelm Christian Møller** (født 1829 i Drammen, død 1911) var en buntmaker og fabrikkeier fra Drammen, sønn av skomakermester Carl Møller. Etter fullført utdannelse som buntmakerlærling i Kristiania, Danmark og Tyskland startet han i 1859 sitt eget buntmakerfirma på Bragernes i Drammen. Denne skulle vokste til å bli en av landets største på feltet og leverte pelsutstyr til fiskevær nordpå, gullgravere i Klondyke, og til en rekke polarekspedisjoner, heriblant både til Roald Amundsens og Robert Scotts sydpolekspedisjoner. Historien skal ha det til at Robert Scott selv var i Drammen og la inn sin bestilling, og skal ha lovet Møller skinnet fra den første pingvinen som ble skutt på ekspedisjonen.

Familie
-------

Wilhelm Christian var gift med Caroline Laurence Møller (født 1835 i Askim).

Oppfinner
---------

Wilhelm Christian var også oppfinner av reinsdyrhårs flyte- og redningsapparater. For disse vant han flere priser både i Norge og internasjonalt. Leverte bl.a. flyteutstyr til mariner i Norge, Sverige, Portugal, Østerrike-Ungarn, Argentina og Storbritannia.

Utmerkelser
-----------

* Æresmedlem av Drammens Håndverkerforening.
* Ridder av St. Olavs Orden 1909.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Drammen byleksikon-ID moller-wilhelm-christian-1829-1911[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Twitter, Sist endret: Skrevet av Sindre Vik Facebook. «W.C. Møller». *Drammen kommune* **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2023.
3. 1 2 3
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* W.C. Møller på drammen.kommune.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
Hotel Savoy i Łódź
**Hotel Savoy** er et berømt hotell i Łódź ved Romuald Traugutts gate 6. Med sine åtte etasjer var hotellet i sin tid den høyeste bygningen i byen, og gjorde et stort inntrykk på sine samtidige. Hotellet ble foreviggjort i litteraturen av Julian Tuwim og særlig Joseph Roth, som i sin roman «Hotel Savoy» fra 1924 malte en typisk ekspresjonistisk, noe demonisk visjon av hotellet. Roth skrev at det «med sine åtte etasjer, gylne septer og portner i livré synes […] å være mer europeisk enn alle andre».

Hotellet ble bygd ved den datidige Krótka-gaten av den wienerske finansmannen Salomon Ringer etter tegninger av Stefan Lemmene. Byggingen ble til å begynne med realisert av Cynamon fra Warszawa, og senere av Goldstein fra Katowice. Hotellet stod ferdig i 1911. Dets høyde ble ytterlige markert av den smale Krótka-gaten og kontrasten med de andre, mye lavere bygningene ved gaten. 

Etter andre verdenskrig ble hotellet overtatt av staten, og i tiårenes løp ble hotellindret adaptert og ombygd flere ganger. Etter nye adapteringer på 1990-tallet fikk det imidlertid sin gamle karakter tilbake. I 1991 fikk hotellrestauranten til og med prisen for årets beste indre. 

Hotellbygningens elevasjon er hovedsakelig flat og enkel, men man kan også finne karnappvinduer på sidene, små balkonger og diskree dekorative detaljer. I første og andre etasje finnes store glassvinduer, og et vakkert sirkulært vindu omkranset av to stiliserte påfugler i metall.

Hotellet befinner seg i nærheten av Piotrkowska-gaten og Hotel Grand, hvis nordlige elevasjon ligger ved samme gate som Savoy.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Gniewino** er en liten landsby nord i Polen. 

Landsbyen ligger en god times kjøretur (57 km i nordvestlig retning) fra Gdańsk. Den er administrasjonssenter for kommunen Gmina Gniewino, som har 6828 innbyggere og et flateinnhold på 176,21 kvadratkilometer. I Gniewino bor det om lag 1710 mennesker.[*når?*]

Næringsliv
----------

Like utenfor byen ligger regionens største vindkraftverk. Tidligere var det planer om å bygge et atomkraftverk ved innsjøen Żarnowieckie i kommunen, men dette ble ikke realisert, da opinionen etter ulykken i Tsjernobyl gjorde det umulig. For å skaffe kraft til atomkraftverket bygget man i 1982 et pumpekraftverk, og dette er fremdeles i drift. 

Bedriften King Oscar, som tidligere tilhørte det norske konsernet Rieber & Søn ASA, har en fabrikk for produksjon av hermetisert sjømat i utkanten av landsbyen.

Bildegalleri
------------

* Gniewino med det 41 meter høye observasjonstårnet «Kaszubskie øye» i bakgrunnenGniewino med det 41 meter høye observasjonstårnet «Kaszubskie øye» i bakgrunnen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |

1. ↑  ; besøksdato: 6. oktober 2022; filformat: JSON.