recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Håkon Haugsbø** (født 17. oktober 1973 i Førde) er en norsk programleder og journalist, fra mars 2019 programleder i P2-programmet "Desse dagar" på NRK. Gjennom firmaet 'Haugsbø' har han siden høsten 2018 drevet programledelse i tillegg til debatt og konferanseledelse. Fra november 2013 til oktober 2018 var han kommunikasjonssjef i Kirkens Nødhjelp. Før den tid arbeidet han 21 år som journalist i NRK. 

Haugsbø var programleder for *NRK Brennpunkt* fra 2008 til 2013, før det var han i fem år dokumentarprodusent i samme redaksjon. Fra 2001–2003 var han programleder i programmet *Forbrukerinspektørene* (FBI). Før dette var han programleder for to TV-aksjoner (2003 og 2004) og blant annet reporter i programmet *Sommeråpent* og mangeårig politisk reporter i *NRK Dagsrevyen*.

Han var også flerårig leder av Stiftelsen for en Kritisk og Undersøkende Presse (SKUP), som hvert år deler ut SKUP-prisen. Han har også ledet juryen for Kulturdepartementets nynorskpris til journalistar, og vært medlem i Fagpressens prisjury.

I 2019 var Håkon Haugsbø tilbake i NRK som programleder for den nye satsningen fra NRK P2, Desse dagar. Programmet ble tatt av luften i 2020.

Referanser
----------

1. ↑   samlaget.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Håkon Haugsbø starter for seg selv. Artikkel i journalisten.no
* Comeback i NRK. Artikkel i medier24.no
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tsjekkia Tsjekkias flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0(to femteplasser) |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 2
(fem sjetteplasser) *Per 7. oktober 2018* |
| Europamesterskap |
| Sølv | 2014 Portugals flagg Palmela | Stafett |
| Bronse | 2016 Tsjekkias flagg Jeseník | Stafett |
| Junior-VM |
| Gull | 2007 Australias flagg Dubbo | Sprint |

 **Vojtěch Král** (født 4. juli 1988 i Šumperk i Tsjekkia) er en tsjekkisk orienteringsløper som konkurrerer for den Svenske orienteringsklubben IFK Moras Orienteringsklubb og det tsjekkiske landslaget.

Karriere
--------

Král har gjennom flere sesonger vært en del av den internasjonale orienteringseliten. Han har oppnådd sine beste resultater i sprint og stafett. I 2007 ble han juniorverdensmester i sprint i australske Dubbo. Fra VM har han to strake sjetteplasser i sprint som sine beste individuelle resultater. Disse tok han under VM i Sverige i 2016 og VM i Estland i 2017. I europamesterskapet i orientering har han tatt to stafettmedaljer for Tsjekkia, sølv i 2014 og bronse i 2016.

27. august 2017 tok Vojtěch Král sin første verdenscupseier da han gikk til topps på sprinten under verdenscupløp 8 i latviske Cēsis. Han vant med fem sekunders margin ned til svenske Jerker Lysell 

Han tok sin andre verdenscupseier 4. oktober 2018 da han vant knock-out-sprinten på hjemmebane i Praha.

### Verdenscupseire

| Nr. | Dato | Sted | Distanse |
| --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2017-08-2727. august 2017 | Latvias flagg Cēsis | Sprint |
| **2.** | 2018-10-044. oktober 2018 | Tsjekkias flagg Praha | Knock-out-sprint |

Referanser
----------

1. ↑  IOF. «Official results for Sprint Final». *International Orienteering Federation*. Besøkt 28. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vojtěch Král – International World Games Association Rediger på Wikidata

* (en) Vojtěch Král – IOF Rediger på Wikidata

* (en) Vojtěch Král – World of O Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Lord Mayor's Show i 2006, med John Stuttard på vei ut av vognen.  Foto: David Iliff 
Lord Mayor David Wootton og en del av hans følge kommer fra Royal Courts of Justice, ved slutten av halvtiden under Lord Mayor's Show i 2011.
**Lord Mayor's Show** er en årlige hendelsene i London. Tradisjonen med en formell parade ved innsettelsen av Lord Mayor of London, det vil si overborgermesteren i City of London, ble etablert i 1215.[]

Innsettelsen, som skjer i november hvert år, er omgitt med mye pomp og prakt fordi embetet historisk sett var et av de viktigste i England.[] I moderne tid har overborgermesteren fortsatt en administrativ rolle i City, men Londons borgermesterembete er nå et eget embete med langt mer praktisk betydning.

Lord Mayor's Show er sentrert rundt en gateparade som i sin moderne utgave er en kombinasjon av pomp og prakt og elementer av karneval.[] På dagen etter å ha blitt tatt i ed, deltar Londons overborgermester og andre deltakere i en prosesjon fra Guildhall, via Mansion House og St. Pauls katedral, i hjertet av City of London, til Royal Courts of Justice ved enden av City of Westminster, hvor den nye Lord Mayor sverger sin troskapsed til kronen. Fram til 1882 gikk prosesjonen til Westminster Hall (bygningen til det britiske parlamentet).

Opprinnelig ble Lord Mayor's Show holdt den 28. oktober hvert år. I 1751 ble den julianske kalender erstattet med den gregorianske, og det ble da flyttet til 9. november.[] I 1959 valgte man av praktiske grunner å legge den til andre lørdag i november.[] Siste gang paraden har blitt flyttet fra den fastsatte dagen var i 1852, da man flyttet den på grunn av hertugen av Wellingtons begravelse. Under den andre verdenskrig gikk paradene som planlagt.

Referanser
----------

1. ↑  Weinreb, Ben & Hibbert, Christopher (1992): *The London Encyclopaedia*, opptrykk, Macmillan. s. 498.

Litteratur
----------

* Hutton, Ronald (1994): *The Rise and Fall of Merry England: The Ritual Year 1400–1700*, Oxford University Press, ISBN 0-19-285447-X
* Bidmead, Julye (2002): *The Akitu Festival*, Gorgias Press, ISBN 1-931956-34-0

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted for Lord Mayor's Show
* «Crowds gather for Lord Mayor's Show in London», *BBC News* 13. november 2010
**Kim Yoon-ok** (hangul: 김윤옥, hanja: 金潤玉, romanisering: *Kim Yun'ok*, revidert romanisering: *Gim Yun-ok*, født 26. mars 1947 i Jinju i Sør-Gyeongsang) er en sørkoreansk filantrop. Hun var Sør-Koreas førstedame 2008–2013, i egenskap av å være gift med daværende president Lee Myung-bak.

Familien hennes driver et entreprenørfirma i Daegu. Etter eksamen ved en pikeskole i Daegu i 1966 tok hun bachelorgrad i helseutdannelse og ledelse ved Ewha kvinneuniversitet i Seoul i 1970. Hun har siden gjennomgått ulike ledelsesprogrammer for kvinner. I 2011 ble hun president i alumniorganisasjonen for topplederprogrammet for kvinner ved Yonsei-universitetet. Hun har vært involvert i veldedig arbeid.

Hun har vært gift med Lee Myung-bak siden 1970, og har en sønn og tre døtre med ham. Ekteparet er presbyterianske kristne.

Referanser
----------

1. ↑   www.docdocdoc.co.kr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.hani.co.kr[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kim Yoon-ok – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «First Lady Kim Yoon-ok» **(engelsk)**. Cheongwadae. Arkivert fra originalen 27. september 2011.
**Luiz Gonzaga-demningen** (portugisisk: *Usina Hidrelétrica Luiz Gonzaga*; tidligere **Itaparica-demningen**) er en demning og et vannkraftverk i elven São Francisco i det nordøstre Brasil. Anlegget ligger på grensen mellom delstatene Pernambuco og Bahia, og ligger rett ovenfor Pãulo Afonso IV-demningen. Det er et av fem større vannkraftverk i elva.

Den ble planlagt av statsselskapet Eletrobras på 1970-tallet, og stod ferdig i 1993 etter fjorten års bygging med flere opphold. I alt 40 000 mennesker ble flyttet som følge av utbyggingen, og Verdensbanken kritiserte en rekke forhold rundt denne flyttingen. Installert effekt for vannkraftproduksjon er 1 500 MW.

Referanser
----------

1. ↑   www.chesf.gov.br, besøkt 13. desember 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* John Horgan – «The Itaparica Dam Project in north-eastern Brazil: models and reality».


| * v
* d
* r
Demninger i São Francisco |
| --- |
| Três Marias **·** Sobradinho **·** Luiz Gonzaga **·** Paulo-Afonso **·** Xingó | Brasils flagg |
**Lord of the Isles** (skotsk gælisk: *Triath nan Eilean* eller *Rí Innse Gall*), oversatt «Herre over øyene» er en skotske adelstittel. Den innehas av tronarvingen til den britiske trone, for tiden prins Charles. Historisk sett ble tittelen brukt om en rekke av norrøn-gæliske herskere på øyene og vestkysten av Skottland i middelalderen. Selv om disse herskerne i navnet var vasaller under kongen av Norge (før Perthtraktaten i 1265) og siden kongen av Skottland, var disse øyherskerne i praksis mer eller mindre selvstendige. De kontrollerte på det meste et territorium som besto av Hebridene, Skye, Ross, Knoydart, Ardnamurchan og Kintyrehaløya. På høyden av sin makt var øyherrene de største landeierne og mektigste adelsmennene på De britiske øyer nest etter kongene av Skottland og England.

Fotnoter
--------

1. ↑  Det gæliske *Rí Innse Gall* er direkte oversatt «Konge av Hebridene». Innse Gall, de fremmedes øyer, er en gammel gælisk benevnelse på øygruppa og stammer fra tiden da øyene var under norrøn kontroll

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Lord Loveland Discovers America*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Arthur Maude.

Handling
--------

Lord Loveland i England blir omringet av sine kreditorer, og rådfører seg med moren om hva han burde gjøre. Han blir rådet til å reise til Amerika, og gifte seg med en velstående arving i håp om å få tilgang til mer penger. Han planlegger å seile på et bestemt skip, men i aller siste øyeblikk forandrer han disse planene. Han velger å reise med et annet fartøy, men uten å informere sine slektninger om forandringene.[]

På New Yorks dyreste hotell oppdager lord Loveland at han bare har 40 cent i lommen. Han går til banken, men blir anklaget for å være en falsk lord. Han vender tilbake til hotellet sitt, hvor han oppdager at han ikke lenger har noen kreditt. Loveland blir derfor kastet ut fra hotellet, men bagasjen hans blir holdt - i stedet for regningene han allerede har utviklet ved hotellet. Han står derfor helt alene i en ukjent verden. Han besøker en venn for å be om hjelp, men vennen tror ikke at han er den ekte lord Loveland.[]

Loveland går til Central Park, hvor han raskt danner et vennskap med en Bill Willing - en sympatisk gammel mann uten jobb. Willing tar lord Loveland til et billig hotell, hvor hans 40 cent er nok til å skaffe dem to senger. Loveland skaffer seg deretter arbeid som servitør ved en restaurant, hvor han håper å etter hvert tjene nok penger til å reise hjem til Storbritannia.[]

Skuespillere
------------

* Arthur Maude som Lord Loveland
* Constance Crawley som Leslie Dearmer
* William A. Carroll som Bill Willing
* Charles Newton som Major Hunter
* William Frawley som Tony Kidd
* George Clancey som Alexander
* Nell Franzen som Izzy

Referanser
----------

1. ↑  LORD LOVELAND DISCOVERS AMERICA
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lord Loveland Discovers America* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Lord Loveland Discovers America* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Bent Rønsen** er en norsk gårdbruker og bistandsarbeider fra Sørum. I 1993 startet han Christian Relief Network sammen med Gro Bøckmann Randby og Arnvid Løvbukten, og var i en årrekke direktør i organisasjonen.

Hans aktivitet som fredsmegler begynte i 1998 hvor han dro inn i områder kontrollert av Allied Democratic Forces i Uganda. Sentralt i arbeidet mot ADF var tilbakeføring av barnesoldater til det sivile samfunn. Dette arbeidet har munnet ut i «Gi meg en sjanse» -prosjektet som er støttet av Norsk Utenriksdepartement.

I 2001 hjalp han den svenske bistandsarbeideren Dan Andersson med å få til en forhandlingsløsning etter at en geriljagruppe tok åtte gisler. 
I Kongo var han involvert i forhandlinger for å få frigitt 17 gisler fra Mayi-mayi-geriljaen, derblant svenske Björn Rugsten. 
Tidligere samme år var han også involvert i forhandlinger for å få frigitt to thailendere. Han var også involvert i fredsforhandlinger i Uganda med Herrens motstandsarmé.

Referanser
----------

1. ↑  NRK: Bent Rønsen – 14. august
2. ↑  NRK: 14 år og ferdig med soldatlivet
3. ↑  VG: Svensk gissel løslatt ved norsk hjelp i Kongo

Eksterne lenker
---------------

* Christian Relief Network Arkivert 13. august 2015 hos Wayback Machine.
Adelsmennene krever for Rikard II å bevise det rettmessige i deres opprør. Illustrasjon fra 1864. Adelsmennene er kledd i deres respektive våpenskjold.
**Lords Appellant** var en gruppe mektige engelske adelsmenn som samlet seg i 1380-årene for å ta den politisk kontrollen over landet fra Rikard II. De søkte i 1388 å stille for riksrett fem av kongens favoritter for å hindre det som de oppfattet som et tyrannisk og lunefylt styre. Gruppen fikk sitt navn fordi de appellerte til kongen for godt styre. Deres største ankepunkt var kongens avgjørelse om å slutte fred med Frankrike.

Lordene ble ledet av Thomas av Woodstock, 1. hertug av Gloucester (Edvard IIIs yngste sønn og dermed kongens onkel), Richard FitzAlan, 11. jarl av Arundel, Thomas de Beauchamp, 12. jarl av Warwick, Thomas de Mowbray, 1. hertug av Norfolk og Henry Bolingbroke, jarl av Derby og Northampton. 

I 1387 startet de et væpnet opprør mot Rikard II, og slo hans styrker ved Radcot Bridge utenfor Oxford. De beholdt Rikard som gallionsfigur, men de fleste ved hans hoff ble tiltalt, fengslet, sendt i eksil eller henrettet. Blant de som ble rammet var Michael de la Pole, 1. jarl av Suffolk som ble tiltalt i 1386 og Robert de Vere, hertug av Irland, som ble fratatt sine titler og sendt i eksil. 

I 1389 kom Rikards onkel og støttespiller John av Gaunt tilbake fra Spania, og Rikard kunne gradvis gjenoppbygge sin maktbase inntil han i 1397 knuste Lords Appellant. Etter at en av lordene, Henry Bolingbroke som var John av Gaunts sønn, ble kronet som Henrik IV i 1399 fikk flere av dem tilbake sine titler.

Referanser
----------

1. ↑   «The Lords Appellant and the forfeitures of 1397», *Richard II's Treasure*, The Institute of Historical Research and Royal Holloway, University of London, 2007
2. ↑  «Lords Appellant and The Merciless Parliament, 1388», *Luminarium.org*

Eksterne lenker
---------------

* The appeal of the Lords Appellant, February 1388, *The National Archives*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Bent Sølves** (etablert 1967 i Oslo, endte 1. mai 1969 i Drammen)
var et norsk popjazz-orkester, kjent fra fjernsyn og plateutgivelser, samt fra flystyrten der fem av de seks medlemmene omkom.

Det ble startet av Kjell Karlsen som tillegg til hans allerede populære Kjell Karlsens orkester. Terje Fjærn ble engasjert som leder, og de debuterte for Kirsti Sparboe (Skien, 1967) og hadde lengre engasjement blant annet ved Astoria i Trondheim og Hotel Viking i Oslo. Ellers bestod det av Knut Riisnæs og Mikkel Flagstad (saxofon), Ole Jacob Hansen (trommer), Kåre Furuholmen (trompet) (far til Magne Furuholmen), Magne Henriksen (orgel og gitar), og tidvis vokalister som Kjell Grunnteig.

Fjærn tok med seg Riisnæs, Hansen og Henriksen (samt Carl Magnus Neumann) og startet eget orkester i desember 1968. For Bent Sølves overtok da Furuholmen som leder og engasjerte (den fra Melodi Grand Prix kjente) tannlegeassistenten Vigdis Mostad fra Orkanger som vokalist.
Andre medlemmer som etter hvert kom til var de tre Molde-musikerne Bjørn Solstad, Svein Jens Thorsø og Geir Schumann piano.

Orkesterets ferd endte med Bent Sølves-ulykken. På vei til spillejobb i klubben *Lorry* i Linköping gjorde dårlig vær at flyet snudde og gikk i spinn i en flystyrt ved Holmen i Drammen rundt kl. 15.00 den 1. mai 1969. Alle omkom (piloten, Furuholmen, Mostad, Schumann, Solstad og Thorsø), noe som ble bivånet av blant andre Morten Harket. Flagstad, som hadde flyskrekk, kjørte bil og var ikke med.

Bandets siste spillejobb var Hotel Viking to dager tidligere, og det hadde akkurat ferdigstilt en plateinnspilling, Anita Hegerlands debut-EP *Albertino* (Nor-Disc, 1969). Bent Sølves bidro også til en utgivelse av Fredrik Friis (1969).

Utgivelser
----------

* *Casatschok/Doris Rubaschkin og Toi toi toi/Toni Perdone* (Nor-Disc, 1969).

Referanser
----------

1. ↑  Et tidligere Vestfold Frakt-fly, *Beechcraft Traveller* (LN NPO)flyinfo
2. ↑  *De døde foreldres klubb* i Aftenposten (9.5.08)
3. ↑  platecover for utgivelsen Casatschok fra Molde bymuseum

Portal: Jazz
**Cleveitt** er en varietet av uraninitt som foruten uranoksid inneholder opp til 10 % lantanoider pluss thorium, bly, vann osv. Det ble først skildret fra Arendal, og er senere funnet på flere pegmatittganger mellom Bamble og Rogaland. Det er kalt opp etter den svensken kjemikeren Per Teodor Cleve.

Cleveitt var den første kjente kilden til helium på jorden, som blir skapt over tid via alfanedbryting av uran og blir akkumulert og fanget i mineralet. Den første prøven med helium ble hentet ut av William Ramsay i 1895 da han benyttet syre på en prøve av mineralet. Cleve og Abraham Langlet klarte å isolere helium fra cleveitt rundt samme tid.

Det har vært gruvedrift etter Cleveitt i mindre skala ved Thors gruve i Vats.

Yttrogummitt er en varietet av cleveitt som også er funnet i Norge.

Referanser
----------

1. ↑   Rayleigh, Robert and John Strutt, 1904, The Becquerel rays and the properties of radium, London, E. Arnold

Kilder
------

* Cleveitt. (14. februar 2009). I Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Kvenvær gamle kirke.  
Foto: Wichstad / NTNU Universitetsbiblioteket
**Kvenvær gamle kirke** ble trolig reist i første halvdel av 1400-tallet, på kirkestedet Hakkbuan på øya Hakkebuøya vest for Kvenvær på Hitra i Trøndelag.

Ingen kilder sier noe om utseendet på kirka, men trolig var det en tradisjonell vær-kirke, en stavkirke av enkleste slag. Kirka ble bygd i en oppgangstid for kysten, og flere andre vær i nærheten fikk kirker samtidig, blant annet Titran på Frøya og Veiholmen og Brattvær på Smøla. Kirka var en «benådningskirke» og eid og holdt i stand av menigheten.

Kirka var igjennom større vedlikehold i 1644 og 1703. I 1725 ble kirka sammen med de øvrige Hitra-kirkene solgt til private eiere.

Kirka brant ned til grunnen etter lynnedslag 20. juli 1756 og straks etter kom krav om bygging av ny kirke. Henvendelsen gikk først til kirkeeier Rasmus Parelius. Han nektet, men fikk til slutt en kongelig befaling av 7. november 1760 å forholde seg til. Til byggingen ble det blant annet benyttet et legat opprettet av den lokale handelsmannen Heinrich Stockhof samt kollekt tatt opp i Stavanger, Bergen og Trondheim.

Den nye kirka med 80 sitteplasser ble innviet 14. juli 1763 av sokneprest og prost Frederich Broch. Ti år senere ble kirka igjen kommunal eiendom. I 1876 ble kirka utvidet og fikk 170 stitteplasser.

På grunn av avfolkningen på øyene utenfor Kvenvær ble kirken til slutt lagt ned i 1909. Året før var det tatt beslutning om å bygge en ny kirke på fast-Hitra, på gården Steine ved Kvenvær, og Kvenvær kirke ble innviet i 1909.

Den gamle kirka ble fortsatt benyttet, men ikke som kirkebygg. I 1919 ble det vedtatt å flytte kirka til Forsnes på Hitra. Et nytt vedtak fulgte i 1934, og da ble vedtaket gjennomført. Den siste begravelse ble gjennomført i 1933, og 23. september 1934 ble det holdt en siste minnegudstjeneste under ledelse av sogneprest Bugge.

Året etter ble kirka demontert og flyttet til Forsnes, der den nå står som Forsnes kapell.

Litteratur
----------

* Maurits Fugelsøy (1958). «Øya med de sju kirkene». *Hitra: Øya og folket I*. Hitra-kommunene. s. 54–104.

| * v
* d
* r
Kirkene på Hitra |
| --- |
| Kirker | Dolm kirke  **·** Fillan kirke  **·** Hitra kirke  **·** Kvenvær kirke  **·** Nordbotn kirke  **·** Sandstad kirke | Hitraskommunevåpen |
| Kapeller | Forsnes kapell |

Portal: Hitra
**Statens Serum Institut** (**SSI**) er det danske nasjonale helsevesenets sentrale laboratorium og senter for forebygging og behandling av smittsomme sykdommer, medfødte lidelser og biologiske trusler. Organisatorisk er SSI en offentlig markedsorienteret statseid virksomhet og en sektorforskningsinstitusjon under Indenrigs- og Socialministeriet med rundt 1 200 fast ansatte medarbeidere. 

Instituttet holder til ved Amager Boulevard på Amager og har siden det ble stiftet i 1902 blitt vesentlig utvidet til også å omfatte naboen, den tidligere Artillerivejens Kaserne. 

I tillegg til å forske i sykdommers epidemiologi og forebyggelse, utvikles og produseres vaksiner. Som verdens første vaksneprodusent fikk man i 1996 tillatelse til å markedsføre en kombinert vaksine mot difteri, stivkrampe, polio og tuberkulose.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Statens Serum Institut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** ISNI
 |
Mølleplassen på Kvennøya.
Oterholtfossen og gangbrua over til Kvennøya.
**Kvennøya** er en del av Bø Museum i Telemark, et populært friluftsområde i Bø og er også kommunens tusenårssted.

Tusenårsstedet ble markert med åpning av en ny gangbro over til Kvennøya og opparbeiding av friområdet og mølleplassen.

Kvennøya ved Bø Museum er ei øy i Bøelva på ca. 40 mål. Grunnen til at det en gang ble en øy er at elven har gravd frem et løp som går ut fra hovedløpet. Dette løpet som ble gravd frem kalles Skvidsla, av skvidsl som betyr grein. Skvidsla og Oterholtfossen er bare to av løpene som har vært her de siste hundreårene, tidligere brøytet vannet seg også fra Oterholtfossen tvers over øya, og det var her de gamle kvernene lå. Etter hvert ble vannet ledet inn på øya i en vannrenne, og mølla ble bygget. Mølla Jacob Achton bygget i 1723 var den største mølla som har vært drevet i Bøelva. Den hadde tre kvernsteiner og lå i det midterste mølleløpet. Steinfundamenter for vannrenna til kverna finnes fremdeles i et søkk over midten av øya. På hver side av øya, ved Oterholtfossen og Haugsagfossen og i Skvisla, kjenner en til at det har vært sagbruk helt tilbake til tidlig på 1600-tallet. 

Kvennøya ble også et senter i bygda for mølledrift. Det har trolig også vært bosetting på Kvennøya allerede fra tidlig på 1600-tallet, først som husmannsplass, og deretter som selveierbruk fra rundt 1860. På den tida var det beitedyr på Kvennøya, og derfor mye mindre vegetasjon. I fossene på begge sider av øya var det sager og stamper, og om våren var det stor aktivitet knyttet til fløting av tømmer. Skådammer av tømmer, stein og betong forteller om hvordan fløterene forsøkte å temme fossene. 

Bø Museum har de siste 15 åra gjenskapt mølleplassen etter en branntakst fra 1892, da det var liknende stuebygning, fjøs, løe og smie på Kvennøya. 

I dag er Kvennøya et populært friluftsområde. Telemarkfestivalen har sin årlige barnival på Kvennøya med fortellerstund i Møllarstugo, i tillegg til museets egne arrangement som for eksempel årlig St. Hansfeiring. I 2009 ble området rustet opp med bru over Skvisla og nytt publikumsamfi. 

6.-9. august 2009 uroppføres friluftsspelet «Veslefrikk med fela» av Jon Rørmark og Stanley Jacobsen på Kvennøya.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Midnattsol sett fra Mevik mot stedet Finnes.
Mevik kapell
**Mevik** - fra gammelt navn "Midvik" er et bygdesamfunn som ligger i Gildeskål kommune i Nordland. Mevik er plassert i den sørvestlige delen av kommunen. Bygda har en utstrekning på om lag halvannen kilometer langs kystriksveien. Kystriksveien på Nord-Helgeland er del av en nasjonal turistveg.

Klima
-----

### Midnattsol

Midnattssol oppstår nord for den nordlige polarsirkelen. Mevik ligger på en bredde hvor man i perioden 4. juni - 8. juli har mulighet for å oppleve midnattssola. Samtidig som stedet har midnattssol på sommeren, har den tilsvarende perioder med mørketid på vinteren.

Natur
-----

### Skromma

Elva Skromma, som har sitt utspring fra Skromdalen, har sitt leie gjennom Mevik og munner ut i Meviksjyen. I 2008 ble kraftverket Skromma kraftverk åpnet. Vann til kraftverket føres ned fra Nedre Skromdalsvatn gjennom en 250 meter lang tunnel. Vassdraget er gytested for både laks og sjøørret. Elva er imidlertid etter lave registreringer av laks og sjøørret, blitt stengt for all fiske. 

### Lokaltrimmen

Lokaltrimmen som inkluderer bygdene Grimstad, Mevik, Storvik og Finnes, har en del av sine merkede turløyper beliggende i Meviks utmark. Disse benyttes av innbyggerne i Storvikbukta, fra tettstende rundt og av sommerturistene. Hver enkelt turløype har ved hvert målepunkt en registreringsbok. Når året er omme, kan man etter et visst antall forskjellige registerte turer, delta i trekningen av ulike premier. Lokaltrimmen er et privat initiativ, og løypene vedlikeholdes på dugnad.

Samfunn
-------

### Mevik kapell

Mevik kapell er ei langkirke av tre bygd i 1910. Kirken har 240 sitteplasser. Kirkebygget ble restaurert i 1957. Kirkegården ble tatt i bruk i 1888.

### Grendehuset

Grendehuset, tidligere kalt "Husmorstua" er bygdesamfunnets forsamlingsted, og er lokalisert på Morstad. Lokalet kan leies av alle og blir flittig brukt til konfirmasjoner, messer, fødselsdager, møter og andre lignende sammenkomster. I løpet av de siste ti årene har bygget gjennomgått en betydelig restaurering.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Metusalem**, egentlig **Metusjalah** (hebraisk: מְתוּשֶׁלַח – *Mĕṯûšǽlaḥ*, i pausa מְתוּשָׁלַח – *Mĕṯûšā́laḥ*; gresk: Μαθουσαλά – *Mathousalá*; i bibeloversettelsen fra 1930 *Metusalah*), var ifølge Første Mosebok i Det gamle testamentet en av urtidens stamfedre. Han var den personen i Bibelen med den eldste beskrevne levealderen, hele 969 år (1 Mos 5,27) – derav uttrykket «gammel som Metusalem». *Metusalem* synes å være en populær forvanskning av det hebraiske navnet. 

Metusjalah var sønn av Henok og sønnesønn av Jared, som ble 962 år gammel og var tipptippoldebarn til Adam (1 Mos 5,3–21). Bare Metusjalah nevnes som eldre enn Jared. 

Metusjalah var farfar til Noah og døde samme år som syndfloden rammet jorden. Dette kan utledes slik: Han var 187 år gammel da han fikk sønnen Lamek (1 Mos 5,25) og 369 år da sønnesønnen Noah ble født (1 Mos 5,28–29), og Noah var 600 år gammel da syndfloden inntraff (1 Mos 7,6), altså 969 år etter Metusjalahs fødsel. Metusjalah er omtalt i Enoks bok. Der står det at mens han talte til folket, ble hans ånd urolig, og han bøyde knærene og strakk sine hender mot himmelen og ba til Herren. Og mens han bad, forlot hans ånd ham. Legemet ble begravet av folket. Metusjalahs sønn Lamek (Noahs far) døde fem år før flommen.

I Septuaginta heter både Metusjalah og Metusjael Μαθουσαλα (*Mathousala*). Begge har en sønn som heter Lamek, og begge er etterkommere etter en Henok.

Fra gammelt av ble Metusjalah feiret 4. januar.

Referanser
----------

1. ↑  Nettbibelen: Første Mosebok 5:21 Arkivert 25. september 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND
 |
Statens Historiska museum på Narvavägen i Stockholm Foto: FriskoKry 
**Statens historiska museum**, eller *Historiska museet*, er et museum i Stockholm. Museet ligger i krysset Narvavägen /Linnégatan i bydelen Östermalm i Stockholm. Museumsbygget ble bygget 1934-39 av arkitektene Bengt Romare og Georg Scherman.

Museet er Sveriges ledende historiske museum. Det er et ansvarsmuseum, med overordnet ansvar for arkeologiske funn og kirkekunst. 

Museet ble etablert i 1934. Dets samlinger var tidligere en del av Nationalmuseum, som i dag er et rent kunstmuseum. For å avhjelpe museets mangeårige trange lokaler, ble det i 1929 foreslått at en tomt ved Storgatan kunne være egnet for en fremtidig *Statens historiska museum*. En arkitektkonkurranse i 1930 ble gjennomført uten en vinner, men Romare og Scherman fikk andrepris, og oppdraget med å videreutvikle sitt forslag i samarbeid med byggherren, Riksantikvarieämbetet.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Statens historiska museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** CiNii **·** KulturNav
 |
Meukow VSOP
Meukow VS
**Meukow** er et konjakkhus. 

De er kjent for å inneha mye svært gammel konjakk av høy kvalitet.

Historie
--------

Den russiske tsar Alexander II sendte i 1862 de to tyske brødrene Auguste-Christophe og Gustave Meukow til Cognacregionen for å velge ut konjakk til tsaren, samt å sikre tilgangen til konjakk. 

Brødrene likte seg godt i regionen, og fikk gode kontakter her, og 1. august 1862 etablerte de konjakkhuset Meukow sammen Charles Levoire. Eksporten gikk hovedsakelig til Russland og Norden. I 1880 ble også engelskmannen Thomas Shepherd partner. 

Sent på 1800-tallet ble huset overtatt av Gustave Kleabish huset. Han var av tysk opprinnelse, noe som førte til at eiendommen ble beslaglagt da 1. verdenskrig brøt ut. Etter krigen overtok Shepherd igjen konjakkhuset. 

På 1970-tallet slet store deler av konjakkbransjen med synkende salg, og mange små aktører ble kjøpt opp av større. Dette skjedde også med Meukow, som ble kjøpt opp av CCG (Compagnie Commerciale de Guyenne), som også har kjøpt opp flere andre mindre konjakkhus. Meukow fikk lov å drive som de hadde gjort tidligere, og under samme navn. CCG var stiftet av Michel Coste, tidligere direktør hos Otard. En følge av dette oppkjøpet var bruken av en svart panter, som den dag i dag preger flaskene fra Meukow. Meukow ble også i stor grad flaggskipet til CCG, på grunn av sin styrke innen gamle konjakker av høy kvalitet. 

I 1989 solgte Meukow en flaske konjakk fra revolusjonsåret 1789 for FRF 100.000.

Utvalg
------

* VS Fine Champagne
* VSOP
* Napoléon
* XO
* XO Grande Champagne (lansert 2006)
* NPU Fine Champagne VRXO
* Extra
* Très Vieux Rarissime

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Meukow (cognac) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Meukow Bottles, History & Current Situation
De **historiske landskap i Finland** refererer til landskapene slik de så ut før landskapsreformen i 1998. De utgjorde da ni landskap. Etter reformen ble det etablert en ny områdeinndeling av kommunene, som også ble kalt for landskap, nærmere bestemt 20, som i 2011 ble redusert til 19. Det er som oftest de nye landskapene en refererer til ved bruken av begrepet landskap.

Historiske landskap i Finland
-----------------------------

Historiske landskap i Finland 1944–1998  
(grensene av nåværende landskap i gult)
Historiske landskap i Finland før 1721.
 Egentliga Finland *(Varsinais-Suomi)* svarer omtrent til dagens landskap Egentliga Finland.
 Karelen *(Karjala)* svarer omtrent til dagens landskap Norra og Södra Karelen.
 Lappland *(Lappi)* utgjør den nordligste delen av dagens landskap Lappland
 Nyland *(Uusimaa)* svarer til dagens landskap Nyland samt en del av Kymmenedalen.
 Satakunda *(Satakunta)* svarer omtrent til dagens landskap Satakunta og Birkaland samt en mindre del av Mellersta Finland.
 Savolax *(Savo)* svarer omtrent til de nåværende landskapene Norra og Södra Savolax.
 Tavastland *(Häme)* svarer til dagens landskap Egentliga og Päijänne-Tavastland, Mellersta Finland og en del av Kymmenedalen.
 Åland *(Ahvenanmaa)*
 Österbotten *(Pohjanmaa)* svarer til dagens landskap Österbotten, Södra, Mellersta og Norra Österbotten, samt Kajanaland og søndre del av Lappland.
De historiske landskapene har stort sett vært de samme siden 1658. De østlige delene av Karelen ble avstått til Russland ved freden i Nystad 1721 og ved freden i Åbo 1743. Området ble gjenforent med Finland i 1811, men størstedelen ble på nytt avstått etter vinterkrigens slutt 1940 og fortsettelseskrigens slutt 1944 (se Viborgs län). 

Et mindre område øst for Torneälven hørte før 1809 til Västerbotten (kode 10 på kartet).

Se også
-------

* Landskap i Finland
Denne artikkelen omhandler det amerikanske heavy metal-bandet.  For tegneserien av Thore Hansen, se Old.
**OLD** (noen ganger kalt **O.L.D.** eller **Old Lady Drivers**) var et heavy metal-band fra New Jersey, USA. De ble dannet under navnet **Regurgitation** i 1986 og ga ut demoen *Bathrooms Rule*. Innen debuten *Old Lady Drivers* (1988) kom på Earache Records, hadde de endret navn. Alan Dubin og James Plotkin var med i bandet gjennom hele karrieren. De fortsatte samarbeidet senere i doom-bandet Khanate.

OLD begynte som en humoristisk grindcore-trio på debuten, men lot snart det eksperimentelle sinnelaget ta dem på stadig nye veier genremessig. På *Lo Flux Tube* (1991) hadde de beveget seg over i industriell metal. Med *The Musical Dimension of Sleastak* (1993) gikk de enda lenger i å ta med elementer fra avantgarde jazz, blant annet ved hjelp av en gjesteopptreden fra John Zorn. På det fjerde og siste albumet, *Formula* (1995), var OLD redusert til en duo. Dubin og Plotkin gjorde bruk av programmering, samples og vocoder for å lage en hybrid av elektronisk musikk og metal som lå et godt stykke unna hvor de startet.

Studioalbum
-----------

* *Old Lady Drivers* (1988)
* *Lo Flux Tube* (1991)
* *Hold On to Your Face* (remixer, 1993)
* *The Musical Dimension of Sleastak* (1993)
* *Formula* (1995)

Referanser
----------

1. 1 2  Biografi om OLD på *AllMusic*
2. ↑  «*Demoarchives* om *Bathrooms Rule* (1986)». Arkivert fra originalen 1. mars 2020. Besøkt 1. mars 2020.
3. ↑  «However Long It Takes» av Marc Masters og Grayson Haver Currin i *Pitchfork* 14. november 2013
4. ↑  Omtale av *Formula* (1995) av Ned Raggett på *AllMusic*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Meulaboh** er en by på sørvestkysten av provinsen Aceh på øya Sumatra i Indonesia. Folketall ble i 2004 beregnet til 34 400. Fiskerinæringen var hovednæringsvei.

Jordskjelvkatastrofen 2004
--------------------------

Om morgenen den 26. desember 2004 ble byen først rammet av det verste jordskjelvet i verden på 40 år, og noen minutter deretter av en stor tsunami utløst av dette og påfølgende jordskjelv. Det første og kraftigste undersjøiske jordskjelvet hadde sitt senter i havet 135 km utenfor Meulaboh, kysten og Simeuleøya (som også tilhører Aceh). Om lag 80 prosent av byen ble jevnet med jorden. Byen var deretter isolert i tre dager. Den kunne verken nås til lands eller til vanns fordi kaianleggene var ødelagt. Da kontakt ble gjenopprettet den 29. desember kunne fastslås at minst 10 000 av innbyggerne var omkommet, men trolig var det langt flere. En av årsakene til den ekstreme ødeleggelsen var at byen kun lå 1 meter over havoverflaten 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Ha'il** (arabisk: حائل, *Ḥā'il*), også transkribert **Hail**, **Ha'yel** eller **Hayil**, er en oaseby i Saudi-Arabia, midt på Den arabiske halvøy, cirka 640 kilometer nordvest for hovedstaden Riyadh. 

Byen er administrativ hovedstad for provinsen ved samme navn, og hadde 310 897 innbyggere ved folketellingen i 2010. Den ligger ved pilegrimsveien mellom Bagdad og Mekka, og har en gammel bymur med befestninger.

Befolkningen har tradisjonelt beskjeftiget seg primært med landbruk, særlig korn, dadler og frukt.

Ha'il var frem til tidlig på 1900-tallet hovedstad for en viktig del av stammen sjammar under Beni Rashid. Så ble området med krigsmakt integrert i erkefiendens områder, og ble slik innlemmet i Saudi-Arabia.

Referanser
----------

1. ↑  «تعداد السكان والمساكن». Saudia-Arabias statistikkbyrå. Besøkt 12. juli 2020.
2. ↑   Central Department of Statistics and Information, Saudi Arabia; Befolkningen i byer med mer enn 5 000 innbyggere, ved folketellingen i 2010 (PDF-fil, på arabisk) Arkivert 11. mars 2012 hos Wayback Machine. Lest 26. desember 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ha'il – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Oslo kultur- og Utdanningsforening** er en forening i Oslo som tilbyr et støtteprogram for barn som har behov for mer utdanning eller tilleggsveiledning til skolegang. Foreningen tilbyr hjelp til matematikk, norsk- og engelskutdanning. I tillegg gis det annen leksehjelp og rådgivning. Alle fra og med tredje klasse i grunnutdanningen og opp til tredje klasse i videregående opplæring kan beyntte programmet.

Det er om lag 100 elever som benytter OKUF-programmet. I tillegg til leksehjelp hverdager er det skoletimer i helgene.

AKUF
----

Foreningen *Anatolia Kultur og Utdanningsforening* ble stiftet i 2002. Foreningen hadde leksehjelp lokaler i Oslo, Drammen, Moss, Stavanger, Trondheim og Bergen. I år 2006 ble foreningen delt og lokalene fikk følgende navn:

* Oslo Kultur og Utdanningsforening (OKUF)
* Drammen Kultur og Utdanningsforening (DKUF eller «Prizma»)
* Moss Kultur og Utdanningsforening (MOKUF)
* Akademi Utdanningsforening

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Jørgen Haugland Kristiansen** (født 11. mars 1976 i Kristiansand) er en forfatter, norsk siviløkonom og politiker for Kristelig Folkeparti. Han er varaordfører i Kristiansand fra 2011-2019

Kristiansen er utdannet siviløkonom fra Universitetet i Agder og Oregon State University (USA).
Han har arbeidet som aksjemegler og bedriftsrådgiver i bank. Blant annet 8 år i SpareBank 1 SR-Bank hvor han nå har permisjon fra, i forbindelse med jobben som varaordfører i Kristiansand. Han var blant annet leder av oppvekststyret i Kristiansand kommune i perioden 2003-2007. 

Fra 2001 har han vært aktiv som politiker i Kristelig Folkeparti. Han har sittet som fast medlem av bystyret i Kristiansand siden 2003.

Som forfatter har han gitt ut bøkene:

Ei ættesoge fra Agder, 2012, ISBN 978-82-93223-08-5

Maritim opplevelsesbok, 2014, ISBN 978-82-93223-35-1

Referanser
----------

1. ↑   stortinget.no, stortingsrepresentant-ID JRGKRI[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Politisk ledelse Arkivert 6. februar 2017 hos Wayback Machine. Kristiansand kommune

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF
 |
***Jevgenij Onegin*** (originaltittel: *Евгений Онегин*) er en sovjetisk film fra 1959, regissert av Roman Tikhomirov.

Handling
--------

Eugene Onegin, en ungkar fra storbyen St. Petersburg, reiser til landsbygda for å innynde seg hos en døende onkel. Der møter Eugene den idealistiske og romantiske poeten Vladimir Lensky, som introduserer ham for døtrene til en lokal grunn-eier: Olga, som Lensky har sterke følelser med og Olgas yngre søster Tatyana. Men Tatyana forelsker seg snart i Eugene. Hun skriver et brev til ham. Men Eugene avviser henne i en høflig, men i en kald og nedlatende tone.

I stedet reiser han til Tatyanas bursdagfest, og han danser og flørter sammen med Olga - til Lenskys misnøye. Men Lensky utfordrer vennen sin til en duell, med pistoler. Eugene dreper Lensky, og han forlater deretter landstedet. Flere år går, og scenen endres til St. Petersburg, hvor Eugene nå befinner seg for å delta på de mest fremtredende sammenkomstene og møte med lederne av det gamle russiske samfunnet.

Eugene legger snart merke tl den vakreste kvinnen som er tilstede, som fanger oppmerksomheten til alle. Han innser at dette er den samme Tatyana som han møtte flere år tidligere. Men nå er hun gift med en gammel general. Til å begynne med later Tatyana som om hun ikke kjenner igjen Eugene. Men Eugene skriver lidenskapelig til henne, og ber om å få møte henne privat - borte fra ektemannen hennes. Han forsøker også å få henne vekk fra andres øyne, og ønsker å fornye deres tidligere kjærlighet.

Skuespillere
------------

* Vadim Medvedev – Eugene Onegin
* Igor Ozerov – Vladimir Lenskij
* Ariadna Sjengelaja – Tatjana Larina
* Svetlana Nemoljajeva – Olga Larina

Referanser
----------

1. ↑  В Пушкинский день в Москве покажут лучшие экранизации произведений поэта
2. ↑  ЕВГЕНИЙ ОНЕГИН (1958)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Jevgenij Onegin* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Jevgenij Onegin* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Jevgenij Onegin* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Jevgenij Onegin* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Jevgenij Onegin* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Jevgenij Onegin* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**ʿAbd** (عبد) er et arabisk ord som betyr «tjener» eller «slave». 

I religiøs sammenheng betyr ʿAbd én som tjener Gud, og brukes vanligvis om profeten Muhammed, eller som førsteledd i muslimske eller kristne navn. Innen islam blir det satt foran et av Guds 99 navn, og kan ifølge muslimsk tradisjon ikke brukes før andre navn eller uttrykk, ettersom en ikke skal tjene og lyde andre enn Gud. Vanlige sammensetninger er Abdul, Abdullah, Abd al-Rahman, Abd al-Halim, Abd al-Qadir og Abd al-Wahid.

Kristne arabarere kan ha navn som Abd al-Masih («tjener av Messias»), Abdul Salib («tjener av korset») eller Abdul Yasu` («tjener av Jesus»).

En tidlig leder av bahai, Abbas Effendi, tok tittelen Abdulbahá, der *bahá* regnes som det hundrede og viktigste navnet på Gud.

Se også
-------

* Abdal

Kilder
------

* John Bowker, red. (2000), «'Abd», *The Concise Oxford Dictionary of World Religions*, Oxford University Press
* John Bowker, red. (2000), «'Abdu'l-Baha», *The Concise Oxford Dictionary of World Religions*, Oxford University Press
* John L. Esposito, red. (2003), «Abd», *Oxford Dictionary of Islam*, Oxford University Press
Canadas drakt under OL-1952
**Robert Dickson** (født 22. april 1931) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.

Dickson ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada under OL-turneringen.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, de tapte en kamp, 2-4 til Sverige

Dickson ble verdensmester i ishockey i 1952, OL-turnering i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Norges flagg Oslo - Gull **Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Dickson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Robert Dickson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Robert Dickson – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
Fort Vossegat på et militært topografisk kart fra 1874.
**Fort Vossegat** er et av forsvarsverkene som hører til den nye hollandske vannlinjen, og er et av dens største. Fortet ligger mellom lunetten på Houtense Vlakte og fort de Bilt i provinsen Utrecht. Det skulle forsvare et område kalt Houtense vlakte som ikke kunne inunderes. Området var flere kilometer bredt, og dermed et svakt punkt i linjen.

Rundt 1860 ble skytevåpnene forbedret slik at deres rekkevidde ble lengre, og byen Utrecht var ikke lengre forsvart godt nok. En del av Vossegats rolle ble da overtatt av forsvarsverkene på Hoofddijk og fortene Rijnauwen, Vechten og 't Hemeltje. 

Fortet ble bygget i 1817 på bredden av elven Kromme Rijn på Utrechts østside. Det skulle beskytte elven, veien mellom Utrecht og Bunnik og en inunderingssluse. Etter at de fremskutte fortene Rijnauwen og Vechten ble bygget kom Vossegat i annen forsvarslinje. Fortets redutt er bygget over samme grunnriss som fort Blauwkapels og befinner seg sammen med en mindre sluse på Kromhoutkasernens område. Hoveddelen av fort Vossegat ble revet og vanngraven fylt igjen da Kromhoutkasernen ble utvidet. Området er ikke åpent for besøkende.

Eksterne lenker
---------------

* Nationaal Project Nieuwe Hollandse Waterlinie (nederlandsk)
* *Flyfoto av fort Vossegat med Kromhout-kasernen (1920)* fra det nederlandske forsvarsdepartementets nettsted (nederlandsk)

Portal: Nederland
**Blackfen** er et forstadsområde og boområde i distriktet Bexley i sørøstlige London. Det ligger øst for Eltham og rett nord for Sidcup, og regnes enkelte ganger med til det området. Stedet ligger omkring 16,5 km øst-sørøst for Charing Cross. 

Bebyggelsen består for det meste av boliger, hvorav de fleste er selveide. Utviklingen av det moderne Blackfen startet med salget av Danson Estate i 1922, og de fleste av husene er fra 1930-årene. 

I henhold til folketellingen av 2011 har Blackfen, inkludert valgkretsen Lamorbey, en befolkning på 10 616 innbyggere.

Etymologi
---------

Stedsnavnet Blackfen betyr et svart, myrbelagt område (*black* = «svart» + *fen* = «myr»), avledet fra angelsaksiske *blæc* og *fenn*. Stedsnavnet er dokumentert som *Blakewenne* i 1240, og som *Black Fen* i 1805. Jorda er mørk og fruktbar og området rundt Blackfen Road og Wellington Avenue er preget av oversvømmelser under ekstreme forhold.

Referanser
----------

1. ↑   «Bexley Ward population 2011» Arkivert 21. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics.
2. ↑   Mills, A.D. (2010): *A Dictionary of London Place-Names*, 2. utg. Oxford University Press, s. 26

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Tales of Destiny*** (テイルズ オブ デスティニー, *Teiruzu obu Desutinī*) er et rollespill utviklet av Wolf Team og utgitt av Namco. I Japan ble spillet lansert for PlayStation i 1997, mens den nordamerikanske utgaven ble utgitt året etter. *Tales of Destiny* er det andre spillet i *Tales-serien*, og bærer store likheter med *Tales of Phantasia*. I 2006 ble en oppdatert utgave av spillet sluppet for PlayStation 2 i Japan. Begge utgaver inneholder mellomsekvenser produsert av Production I.G.

Handling
--------

Den eventyrlystne ungdommen Stahn Aileron er hovedpersonen i *Tales of Destiny*. I starten av spillet har Stahn sneket seg om bord på det flygende fartøyet Draconis. Når mannskapet merker at de har med en blindpassasjer, setter de Stahn til å vaske dekket. Etterhvert blir det flygende skipet angrepet av fiendtlige monstre, som lett overmanner mannskapet om bord på Draconis. Stahn løper inn i lasterommet, hvor han finner et snakkende sverd ved navn Dymlos. Dymlos forteller at han er ett av flere hellige sverd som går under fellesbetegnelsen *"Swordians"*. Som eneste overlevende, rømmer Stahn og Dymlos fra det flygende skipet ved hjelp av en redningspod. Etter å ha krasjlandet i en innsjø, møter Stahn flere personer som eier sine egne snakkende sverd, og blir etter hvert koblet opp mot en eldgammel konflikt mellom to menneskegrupper.

Kampsystem
----------

I likhet med forrige spill i serien, benytter Tales of Destiny seg av **Linear Motion Battle System**, som er kampsystemet Wolf Team utviklet for bruk i *Tales of Phantasia*. Kampene foregår i sanntid, og er oftest tilfeldige. Med andre ord er det sjelden at den som spiller har valget imellom å gå i kamp eller la være. Spilleren har hele tiden kontrollen over én figur, og kan bevege seg i to retninger; fremover og bakover. Figurene kan beskytte seg, og angripe motstanderne med våpen eller magi. 
Hver gang man vinner en kamp blir figurene belønnet med erfaringspoeng, som igjen fører til at de når høyere styrkenivåer. Dette gjelder ikke for figurer som er bevisstløse når kampen er over. Helse og magi blir målt i Hit Points (HP) og Tech Points (TP), mens erfaring blir målt i Experience (exp). I likhet med rene slåssespill, kan man i Tales of Destiny benytte seg av mange forskjellige angrepskombinasjoner.

PlayStation 2-utgaven
---------------------

En oppdatert utgave av Tales of Destiny ble utgitt 30. november 2006 i Japan. Denne er eksklusiv for PlayStation 2, og inneholder den hittil raskeste utgaven av Tales-seriens kampsystem, som nå er mer avansert enn i den første utgaven av Tales of Destiny. I tillegg inneholder PlayStation 2-utgaven tredimensjonal, cel-shadet grafikk.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt Tales of Destiny-nettsted (PlayStation 2-utgaven)
* Offisielt engelsk nettsted (PlayStation-utgaven)
* Tales of Destiny på GameFAQs

Portal: Videospill