recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hemisfair** er et norsk prosjektband innen bluegrass ledet av Knut Hem. Bandet består av etablerte musikere, blant annet fra Hellbillies, Farmers Market og Øystein Sundes backingband. I 2007 ga de ut albumet *Blue Blue Grass of Home* på plateselskapet Wilma Records. På albumet brukte de en rekke gjestevokalister: Aslag Haugen, Tore Andersen, Monika Nordli, Paal Flaata og Hilde Heltberg. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen country.

Medlemmer
---------

* Knut Hem, dobro og weissenborn
* Terje Kinn, banjo og sang
* Lars Håvard Haugen, akustisk gitar, mandolin og kor
* Håkon Askeland, mandolin
* Finn Guttormsen, kontrabass
* Bjørn Holm, kontrabass og kor
* Øystein Fosshagen, fele

Diskografi
----------

* *Helluva Heartache* (2007, EP)
* *Blue Blue Grass of Home* (2007, CD-album)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hemisfair på Discogs Rediger på Wikidata
* Heimsfair på MySpace

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** Discogs
 |
***Hemmelighetene i B-by*** er en norsk komi-, krim- og dramaserie av og med teatergruppa Tramteatret som gikk på NRK i 1982. Serien ble vist i barne- og ungdomsprogrammet *Halvsju*. Regien var ved Sigve Bøe, mens manus var ved Terje Nordby.

Handling
--------

Handlingen foregikk i den oppdiktede byen «B-by» (innspilt på Kampen i Oslo) og tok for seg problemer med narkotika og rusproblematikk blant ungdom. Serien var laget for barn og unge, og det alvorlige budskapet var pakket godt inn slik at det ble mer forståelig for målgruppen. Ord eller bilder av konvensjonell narkotika eller rusmidler ble derfor aldri nevnt eller vist. Ernst Bernt var imidlertid avhengig av stangselleri. Likevel var musikk, humor og intens spenning det som gjorde serien populær.

Hovedrolleinnehaverne i serien er Magne Bruteig (Ernst Bernt) og Anne Nyutstumo (Kameliadamen), som sammen kjemper mot skurkene i B-by.

Om serien
---------

Rollene var hovedsakelig fordelt på Tramteaterets egne skuespillere, og flere av skuespillerne opptrådte derfor i mer enn én rolle. Tramteatret produserte også denne serien på tidlig video-/TV-utstyr (i stedet for film), men nettopp dette gav serien sitt helt spesielle uttrykk. Som i de andre produksjonene til Tramteateret var musikkinnslag en viktig del av serien, og hver episode hadde en ny sang fremført av «B-bylaget Horn og Pryl». Musikken var komponert av Anders Rogg og Arne Garvang, og ble fremført av Tramteatret.

Roller
------

|  |  |
| --- | --- |
| * Arne Garvang – Følling, Betjent 1
* Anders Rogg – Walenzius, Betjent 2
* Liv Aakvik – Sara
* Anne Nyutstumo – Kameliadamen
* Henning Westeng – Renoire
* Billy Johansson – Pirri Pirri, Backmann
* John Nyutstumo – Krøssus, Adamsson
* Helge Winther-Larsen – William Sinsen, William Casino
* Kine Hellebust – Rosalynn
* Magne Bruteig – Ernst Bernt
* Marianne Krogness – Vanja Grimm, Bestemor
* Per Kjeve – Gunnar Grimm
* Terje Nordby – Bjørnstjerne Dammen Gyldenlokk
 | Gjengen* Hilde Midtstue
* Anne Falck
* Casper Evensen
* Inger Johanne Byhring
* Arild Rønsen
* Rune Kaarby
* Geir Hartmann
 |

Referanser
----------

1. ↑  VG - TV-program lørdag (2.10.1982, s.61)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hemmelighetene i B-by* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Hemmelighetene i B-by* hos Filmfront Rediger på Wikidata
En **hemmelig dekoderring**, eller **hemmelig dekoder**, er en innretning som kan benyttes til dekoding av enkle substitusjonschiffer. En kan også benyttes til chifrering ved å benytte dem motsatt vei.

De er billige og ble ofte benyttet til reklameformål av detaljister, radio- og senere fjernsynsprogrammer fra 1930-tallet og frem til i dag. Slike dekodere, uansett utforming, er morsomme for barn og gir dem en introduksjon til kryptering, chiffer og hemmelige koder og demonstrerer hvordan disse kan benyttes for å utveksle hemmelige meldinger dem imellom.

Historie
--------

Hemmelige dekodere er vanligvis utformet som to skiver festes sammen med en stift i midten slik at den indre skiven er dreibar. De er noe forenklede etterligninger av chifferdisken utviklet i det 15. århundre av Leon Battista Alberti. Mens Alberti benyttet en mer kompleks polyalfabetisk chiffer bruker dekodere for barn gjerne det noe enklere monoalfabetiske substitusjonschifferet Cæsarchiffer.

Det mest kjente eksempelet startet i 1934 da selskapet Ovaltine sponset et radioprogram: Little Orphan Annie.
De utarbeidet en fan-klubb håndbok som inneholdt et enkelt substitusjonschiffer der bokstavene ble erstattet med nummeriske verdier. Året etter fulgte de opp med en chifferdisk i form av en brystmerke eller medlemspin, som chifrerte bokstavene A-Z med tallene 1-26 (engelsk alfabet har 26 bokstaver). Tilsvarende merker og lommedekodere kom med radio og TV-programmet *Captain Midnight*.

Ingen av disse tidlige dekoderne var i form av en fingerring mens det tidlig fantes fingerringer med et hemmelig rom for hemmelige meldinger. Det var først på 1960-tallet at hemmelige dekoderringer dukket opp, ikke minst i sammenheng med TV-programmene med *Jonny Quest* som ble sponset av PF Sko. En senere dekoderring kom med av Kix Cereals. I 2000 kom Ovaltine med en hemmelig dekoderring som benyttet deres originale A-Z/1-26 substitusjon.

Meldinger
---------

Ovaltine og andre firma som markedsførte tidlige dekodere inkuderte ofte «hemmelige meldinger» rettet mot barn. Disse inneholdt gjerne noen hint om innholdet i neste episode av programmet.

Det er en legende, udødeligjort i filmen *A Christmas Story* 
som hevder at radioshowet «Little Orphan Annie» sendet en hemmelig melding med innholdet: «Be sure to drink your *Ovaltine*». (*Pass på og drikk din Ovaltine*)

Se også
-------

* Cæsarchiffer
* Chifferdisk
* Jeffersondisk

Referanser
----------

1. ↑  Hipschman, Ron (1995), *The Secret Language*, besøkt 2011-01-10
2. 1 2  
CAPTAIN MIDNIGHT AND DECODER RINGS, Stephen A. Kallis, Jr.
3. ↑  
The Ovaltine "Secret Decoder Ring" Arkivert 4. november 2012 hos Wayback Machine. John Olsen
4. ↑  Olsen, John, *A short history of Radio's Orphan Annie and her Decoder Badges*, besøkt 2012-01-09
Hovedpostkontorets bygning i Łódź
**Hovedpostkontoret i Łódź** (polsk *Poczta Główna*) ligger på hjørnet av Julian Tuwims gate og Jan Kilińskis gate. 

Posten i Łódź funksjonerer siden 1820-tallet. Hovedpostkontorets sete befant seg opprinnelig i utleide lokaler på hjørnet av Południowa- og Wschodnia-gaten. Senere ble det overført til en bygning ved Piotrkowska-gaten, og i 1886 til en ny bygning på hjørnet av Meyers passasje og Dzika-gaten (i dag Stanisław Moniuszkos gate og Henryk Sienkiewicz’ gate). 

Mot slutten av 1890-tallet begynte oppføringen av en ny bygning som skulle huse hovedpostkontorets lokaler. Den ble reist i årene 1901–1903 etter tegninger av Mikhail Botsjarov fra St. Petersburg og Dawid Lande fra Łódź. Byggearbeidet ble utført av firmaet Olszer i Szczeciński. Hovedpostkontoret ble åpnet den 2. juli 1903.

Bygningen har tre etasjer og er utsmykket med nyrenessansemotiver. Den består av to vinger som står vinkelrett på hverandre. Elevasjonen til første og andre etasje er oppdelt av symmetrisk anlagte pilastrer. Hovedinngangen, som fører til en stor hall, befinner seg i det avskårede hjørnet som forbinder bygningens to deler og som kranses av en åttekantet kuppel.
**Lars Emil Hansen** (født 28. oktober 1976 i Fredrikstad) er en norsk kulturhistoriker og museumsmann. Han er direktør ved Oslo Museum.

Hansen er utdannet kulturhistoriker og avla i 2004 hovedfag i kulturhistorie/etnologi ved Universitetet i Oslo. Han har arbeidet ved Oslo Museum som konservator og avdelingsleder, og vært redaksjonsmedlem for Fortidsminneforeningen for Oslo og Akershus sitt magasin Fremtid for fortiden.

Han har særlig arbeidet med 1800- og 1900-tallets sosial- og kulturhistorie, arkitektur, byplanlegging, multikulturell urbanitet samt urbane endringsprosesser.

Hansen var i 2004 engasjert som universitetslektor i kulturhistorie ved Universitetet i Oslo, og har siden virket som timelærer og sensor i kulturstudier og orientalske språk. 

I 2011 ble han direktør for Oslo Museum etter en kort periode som konstituert direktør.

Referanser
----------

1. ↑  Lars Emil Hansen tilsatt som direktør på Oslo Museum, Oslomuseum.no, besøkt 16. januar 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Lars Emil Hansen i BIBSYS
**Lars Christian Dahlerup** (1799–1876) var en dansk landstingsmann og apoteker.

Han vokste opp i en begavet, men ikke spesielt velstående embedsmannsfamilie. Han hadde flere søsken og halvsøsken som ble jurister, prester, leger og offiserer. Storebroren Hans Birch Dahlerup ble admiral og friherre.

Lars Dahlerup utdannet seg til farmasøyt, og i 1823 fikk han bevilling til å drive apotek i Thisted. Fra 1841 til 1846 var Dahlerup også formann i borgerrepresentasjonen i Thisted, som skulle gi magistraten råd og forslag. I 1846 solgte han apoteket og kjøpte gården Christianslund i Odder. Etter å ha solgt gården, flyttet han til Aarhus.

Eneveldet i Danmark bestod frem til kong Christian VIIIs død i revolusjonsåret 1848. Dahlerup møtte på stenderforsamlingene i Viborg i 1842 og 1844.

Etter innføringen av en fri forfatning ble han i 1855 valgt til medlem av Landstinget, overhuset i den danske riksdagen. Han var nasjonalliberal. Han satt samtidig i Landstinget som sin yngre halvbror Carl Emil Dahlerup. Lars Dahlerup sa fra seg plassen i Landstinget i 1858.

Han giftet seg i 1823 med Adelheid Magdalene (Lene) Sørensen (1790–1864). De fikk to døtre.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Rigsdagens Medlemmer gennem Hundrede Aar 1848-1948, Bind I, side(r) 114[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Hauch-Fausbøll, Theodor (1939). *Slægten Dahlerup* (PDF) **(dansk)**. Utgitt av slekten ved Knud Dahlerup (5 utg.). København: Dansk Genealogisk Institut. OCLC 464217822.
3. ↑  Dahlerup, Hans Birch (1908). *Mit Livs Begivenheder: 1790–1814* **(dansk)**. Utgitt av Joost Dahlerup (digitalisert utg.). København: Gyldendal. s. 3–12. OCLC 733974006.
4. 1 2 3  Elberling, Victor (1949). *Rigsdagens Medlemmer gennem 100 Aar 1848–1948* **(dansk)**. 1. København: J.H. Schultz Forlag. s. 113–114.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Muspandi** (født 22. april 1975 i Long Kali i provinsen Kalimantan Timur på Borneo i Indonesia, død 1. januar 2021 i Samarinda) var en indonesisk politiker, forretningsmann og medlem av Partai Amanat Nasional (PAN). 

Han var folkevalgt representant i Øst-Kalimantan fra 2014 frem til sin død.

Liv og virke
------------

Muspandi begynte sin politiske karriere som kasserer fra 2007 til 2010 for lokallaget til partiet Partai Amanat Nasional (PAN) i Long Kali. I 2009 ble han valgt inn som representant i et folkevalgt organ i hjemprovinsen. Provinser på Borneo er delt inn i administrative enheter kalt *kabupaten*. Muspandi ble valgt inn i lokalstyret i *kabupaten* Paser for perioden 2009–2014. Dette vervet overlappet delvis hans stilling som partisekretær i PANs lokalavdeling i Paser fra 2010 til 2015.

Ved siden av å være politiker hadde Muspandi eierinteresser i palmeoljeplantasjer i Øst-Kalimantan (Kalimantan Timur).

I 2014 ble Muspandi valgt inn i provinsen Kalimantan Timurs regionale folkerepresentantråd. Hans første periode utløp i 2019, men han ble gjenvalgt for en ny periode samme år. I løpet av sin andre periode var Muspandi styreleder i rådets regionale forskriftsetableringsavdeling. Hans andre periode som skulle ha vart fra 2019 til 2024.

Muspandi døde av covid-19 på Abdul Wahab Sjahranie-sykehuset i Samarinda i Kalimantan Timur den 1. januar 2021, etter å ha vært innlagt en drøy uke.

Referanser
----------

1. 1 2   «Muspandi, Anggota DPRD Kaltim Dari PAN Meninggal Dunia», tittel for videre verk niaga.asia, utgitt 1. januar 2021, besøkt 29. januar 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  «Muspandi, Member of DPRD Kaltim From PAN Dies». *Niaga.Asia*. 1. januar 2021.
3. ↑  «KABAR DUKA, Ketua Bapemperda DPRD Kaltim Meninggal Akibat Terpapar Covid, Punya Riwayat Asma Akut». *Tribun Kaltim*. 1. januar 2021.
En **muskelstimulator** er et apparat som ved bruk av elektriske impulser får muskler til å trekke seg sammen. Muskelstimulatorer har blitt brukt innen medisin og fysioterapi til blant annet smertelindring og som en alternativ treningsform. Hvorvidt elektronisk muskelstimulering er en effektiv treningsmetode er uvisst. Muskelstimulatorer kan deles inn i to grupper, elektrisk nervestimulering og elektrisk muskelstimulering.

TENS
----

**TENS**, ofte forkortet TNS, står for elektrisk nervestimulering gjennom huden (Transcutaneous Electric Nervous Stimulation). 

Denne behandlingen brukes oftest for smertelindring. Ved å bruke relativt svake elektriske impulser kan det oppnås en god smertestillende effekt. Ved en økning i frekvens og spenning vil musklene i nærheten trekke seg sammen. Det er flere standardpunkter for plassering av elektrodene for smertestillende effekt. Noen av disse korresponderer med akupunkturpunkter.

EMS
---

**EMS** står for elektrisk muskelstimulering. Den medisinske muskelstimulatoren brukes mest til behandling av mennesker med smerter i muskler som en form for dyp massasje. Elektriske pulser blir sendt gjennom muskelen som stimulerer den til å trekke seg sammen. Innen medisin brukes den også for å stimulere muskler som ikke har vært i bruk på lang tid for å få blodgjennomstrømning i musklene. Det brukes også til muskeloppbygging for personer med muskelsvinn og forebygging ved langvarig sengeleie.

Trim muskelstimulatoren er et typisk TV-Shop produkt som kan bygge kroppen din mens du sitter i sofaen ved hjelp av elektriske pulser som blir ført igjennom muskelen. Kvalitet og virkning er usikker.
**Drakes ligning** ble fremsatt i 1961 av den amerikanske astronomen og kosmologen Frank D. Drake. Ligningen beregner ut fra en rekke nøkkelfaktorer, hvor mange observerbare sivilisasjoner det finnes i en galakse.

Ligningen
---------

N = R^{\ast} \times f\_p \times n\_e \times f\_{\ell} \times f\_i \times f\_c \times L \,\!
(N) Er nummeret for sivilisasjoner i verdensrommet som vi kan kommunisere med.  

(R) Er hastigheten, hvormed nye stjerner dannes i galaksen.  

(fp) Andelen dannede stjerner, som har et planetsystem rundt seg.  

(ne) Gjennomsnitts antallet planeter pr stjerne som kan inneholde liv.  

(fl) Andelen planeter hvor det faktisk utvikles liv.  

(fi) Andelen planeter med livsformer, som kan regnes som intelligente.  

(fc) Andelen planeter med intelligente livsformer, som kan kommunisere interstellart (Fra et solsystem til et annet).  

(L) Er lengden på tidsvinduet hvor en sivilisasjon har evne til å sende ut slike signaler.

Kilder
------

* Esko Valtaoja, Åbo universitet, webb. Publisert i F&F 4/02 side 31.

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**Peter Petersen** (født 5. mai 1835 i København, død 26. juli 1894 i Kristiania) var en dansk-norsk fotograf, ansatt ved Norges geografiske oppmåling (NGO).

Portrett av Ole Bull med fiolin, 1860-årene
Ragna Nielsen som konfirmant i 1865.
Petersen virket som portrettfotograf i Kristiania fra 1862. Han virket i den første tiden spesielt som fotograf for *Illustreret Nyhedsblad*, men ble senere ansatt som fotograf ved NGO, og seksjonssjef ved 5. seksjon. Han utviklet nye metoder for reproduksjon av kart.

Hos Susanne Bonge fremgår det: «Til en utstilling i Stockholm fotograferte han en kopi på pergament av Heimskringla. Den ble utstilt av C. Holst, men sies å være utført av "Bestyreren af Opmaalingskontorets photographiske Atelier, Hr. Petersen, samt kolorered af Hr. Magnus Petersen i Kjøbenhavn". Arbeidet kostet 250 Spd. og ble forært Bergens Musæum av Carl XV (Codex Frisianus Arnamagnæanske Samling No.45.). Det latinske titelblad har:"Photographia expressit P. Petersen Christiania 1864". Han antas også omtrent samtidig å ha utført "Kong Sverres Saga af Eirspennil" for professor Unger.»

Utmerkelser
-----------

Petersen ble ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden 10. mars 1893 for «fortjenstlig Virksomhed i Norges geografiske Opmaalings Tjeneste». Han var også innehaver av Vasaordenen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   O. Delphin Amundsen, Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847–1947, side(r) 256[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947, side 256
3. ↑  I *Illustreret Nyhedsblad* ble Peter Petersens bilder xylografert for å illustrere biografiske presentasjoner, bl.a. Henrik Ibsen, Ludvig Mathias Lindeman, m.fl.
4. ↑  *Eldre norske fotografer: fotografer og amatørfotografer i Norge frem til 1920*, side 326
5. ↑  (no) Peter Petersen (fotograf) i Fotografregisteret.

Litteratur
----------

* *Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947*. Oslo: Grøndahl. 1947. s. 256.
* Bonge, Susanne (1980). *Eldre norske fotografer: fotografer og amatørfotografer i Norge frem til 1920*. Bergen: Universitetsbiblioteket i Bergen. s. 326. ISBN 8271300148.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** KulturNav
 |
**Jurij Ivanovitsj Ponomarjov** (russisk: Юрий Иванович Пономарёв; født 10. juli 1946 i Petrozavodsk i Den karelo-finske sosialistiske sovjetrepublikk i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk i Sovjetunionen, død 29. oktober 2020 i Petrozavodsk) var en russisk politiker og økonom.

I den kommunistiske sovjettiden var han sovjetisk diplomat, og var en tid postert ved den sovjetiske ambassade i Kabul i Afghanistan. Han var medlem av Russlands føderale forsamling fra 28. desember 2001 til 1. januar 2003. Fra 2003 til 2004 var han visestatsminister i det russiske Karelia. Senere var han formann for den karelske entreprenørforening. 

Pomomarjov døde 29. oktober 2020 på et sykehus i Petrozavodsk av covid-19, i en alder av 74 år.

Referanser
----------

1. ↑  Умер бывший заместитель премьер-министра правительства Карелии Юрий Пономарев

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Georgij «Jurij» Leonidovitsj Pjatakov** (russisk: Георгий Леонидович Пятаков; født 6. augustjul./ 18. august 1890greg. i Kiev, død 1. februar 1937 i Moskva) var en sovjetisk kommunistisk politiker. I sin ungdom hadde han vært anarkist, men i 1910 sluttet han seg til det russiske arbeiderpartiet. Da bolsjevikene og mensjevikene delte seg organisatorisk i 1912 fulgte han med førstnvente. Under 1. verdenskrig sto han i kraftig opposisjon til Lenin i forhold til spørsmålet om nasjonal selvråderett og om freden i Brest-Litovsk. Deler av første verdenskrig oppholdt han seg i Norge og bidro blant annet med innspill til Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbunds avis *Klassekampen*.

I 1918 var han blant grunnleggerne av det ukrainske kommunistpartiet som en del av det all-russiske, senere sovjetiske, kommunistpartiet, og deltok i oppbyggingen av Den Røde Hær i Ukraina. I 1922 ble han stedfortredende leder for det sovjetiske finansdepartementet. Sammen med Nikolaj Bukharin ble Pjatakov i Lenins testamente omtalt som partiets unge håp.

Politisk tilhørte Pjatakov hele tiden venstrefløyen i partiet. Da uenighetene oppsto i kjølvannet av Lenins sykdomsperiode og død tok han standpunkt for Trotski, mot flertallet i spørsmålet om tempoet for industrialiseringen. Da Trotski sammen med Lev Kamenev og Grigory Sinovjev dannet Den Forente Opposisjonen i 1926 sluttet Pjatakov seg til denne. Han ble ekskludert av partiet i 1927, men tatt til nåde året etter, etter å ha øvd omfattende selvkritikk, og ble valgt til stedfortredende leder for tungindustrikommissariatet.

I 1936 ble Pjatakov arrestert for å ha konspirert med Trotsky, og han ble dømt til døden i den andre Moskvaprosessen i 1937. Han ble rehabilitert i 1988.

Referanser
----------

1. 1 2   kirkebok, commons.wikimedia.org, inventarnummer Державний архів Черкаської області. Ф. 9310. Оп. 1. Спр. 3553. Арк. 213зв–214.[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC
 |
Drakestredet mellom Sør-Amerika og Antarktika.

**Drakestredet** (spansk: *Pasaje de Drake* eller *Mar de Hoces*) er sundet som skiller Ildlandet med Kapp Horn, den sørligste spissen av Sør-Amerika, fra Antarktishalvøya og som forbinder det sørlige Stillehavet og Sør-Atlanterhavet.

Stredet er oppkalt etter den britiske sjøfareren Francis Drake, som i 1578 oppdaget stredet under sin jordomseiling, men som valgte å passere gjennom det smalere Magellanstredet. Den første europeer som passerte gjennom stredet var nederlenderen Willem Schouten i 1616.

Det er kjent at stredet var stengt fram til rundt 41 millioner år siden i henhold til en kjemisk undersøkelse av fisketenner i oseanisk sedimentær berg. Før stredet åpnet seg var Atlanterhavet og Stillehavet avstengt fra hverandre av Antarktis som var langt varmere og som ikke hadde en iskappe. Ved at de to store verdenshavene ble åpnet opp for hverandre, begynte den antarktiske sirkumpolare strømmen, og nedkjølte kontinentet betydelig.

Bilder
------

* Grov sjø er vanlig i DrakestredetGrov sjø er vanlig i Drakestredet
* Turister på hvalsafari i DrakestredetTurister på hvalsafari i Drakestredet
* Albatross flyr over DrakestredetAlbatross flyr over Drakestredet
* Knølhvaler er vanlig i DrakestredetKnølhvaler er vanlig i Drakestredet
* TimeglassdelfinerTimeglassdelfiner

Referanser
----------

1. ↑  Briggs, Helen (21. april 2006): «Fossil gives clue to big chill». *BBC News*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Drake Passage – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Drake Passage – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettside av betydningen og det komplekse batymetri for Drakestredet, britiske National Oceanography Centre, Southampton
* En personlig fortelling som beskriver passasje av stredet Arkivert 7. oktober 2013 hos Wayback Machine.
* Bilde av virvel i Drakestredet fra NASA
* Storskalabilder av Drakestredet fra den amerikanske marine Arkivert 23. oktober 2004 hos Wayback Machine.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
**Hovedmål og delmål** er et målstyringsverktøy for å definere kvantifiserbare mål og vurdere grad og kvalitet av implementeringen. På engelsk er det kjent som **objective and key results** (**OKR**).

OKR er ikke et rammeverk med sterke formkrav og krav til sertifisering. OKR blir følgelig tatt i bruk på ulike måter i ulike organisasjoner og situasjoner. Det finnes mange ulike verktøy som kan støtte og forsterke en organisatorisk implementering av OKR. Globalt finnes det flere digitale løsninger som spesialiserer seg for OKR, blant annet Koan, Perdoo og Workpath. I Norge finnes det flere aktører som utvikler løsninger tilpasset OKR, blant annet Purpose AS og Futureworks AS. 

Røttene til OKR går tilbake til 1954 da Peter Drucker introduserte begrepet «managing by objective». Da Andy Grove grunnla Intel sammen med Robery Noyce og Gordon Moore, videreutviklet de MBO til det som i dag er kjent som OKR. John Doerr jobbet en periode i Intel, og da han sluttet tok han med seg ideene videre til investeringsselskapet Kleiner Perkins, som senere var blant de første investorene i en rekke selskaper som siden viste en betydelig utvikling, blant annet Google.

Eksterne lenker
---------------

* OKR testet i skolesystemet i Norge
* Liste over selskaper som benytter OKR
* Futureworks AS
* Purpose AS
***Proglypholoma aenigma*** er en bille som i blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

En liten (3-4 millimeter), avlang og litt flat, blank, kraftig punktert bille. Oversiden har kraftig mikroskulptur. Dekkvingene dekker mesteparten av bakkroppen, så de ser ikke ut som typiske kortvinger, men de bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak. I likhet med underfamilien punktøyekortvinger (Omaliinae), men ulikt andre kortvinger, har de to punktøyne (ocelli) i pannen. Antennene er tynne, litt utvidet mot spissen. Hodet er kort og bredt, med runde, litt utstående fasettøyne og to punktøyne i pannen. Pronotum er noe bredere enn langt, med rundede sider, kraftig punktert. Dekkvingene dekker bakkroppen bortsett fra de to-tre bakerste leddene, har parallelle sider og 11 kraftige punktrekker. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Disse artene lever i temperert skog på den sørlige halvkulen, mest i sørbøk (*Nothofagus*)-skog. De ser ut til å være aktive flygere, for de er samlet i store antall i Malaisefeller. De er også funnet ved åtsler og under barken på døde trær

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Chile.

Systematisk inndeling
---------------------

Underfamilien ble tidligere regnet til familien åtselbiller (Silphidae).

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien Glypholomatinae Jeannel, 1962
					- ***Proglypholoma aenigma*** Thayer, 1997

Referanser
----------

1. ↑  Margaret Kathryn Thayer (1997) *Proglypholoma aenigma* gen. et sp. nov. *Glypholoma* spp. nov. and new records, and a phylogenetic analysis of Glypholomatinae (Coleoptera: Staphylinidae). *Annales Zoologici* 47(1):157-174.

Kilder
------

* Thayer, M.K. 1997: *Proglypholoma aenigma* gen. et sp. nov. *Glypholoma* spp. nov. and new records, and a phylogenetic analysis of Glypholomatinae (Coleoptera: Staphylinidae). *Annales zoologici* (Warszawa), **47**: 157-174.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Proglypholoma aenigma* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Proglypholoma aenigma* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Proglypholoma aenigma* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Glypholomatinae på Tree of life
*Denne artikkelen omtaler norske forhold. For samkommuner i Finland, se Finlands kommuner.*
**Samkommune** var en norsk ordning for samarbeid på tvers av kommunegrensene om lovpålagte oppgaver. Ordningen ble avviklet 31. desember 2019.

En samkommune var et forpliktende samarbeid inngått mellom to eller flere norske kommuner for å løse felles oppgaver. Fra 1. juli 2012 var samkommuner tillatt etter kommunelovens kapittel 5B. Samkommunestyret var samkommunes høyeste organ.

Inntil 2012 ble samkommuner utprøvd etter forsøksloven. Det var to samkommuner i Nord-Trøndelag: Innherred samkommune var et forpliktende og langsiktig samarbeid mellom kommunene Levanger og Verdal. Midtre Namdal samkommune besto på samme måte av kommunene Namsos, Namdalseid, Fosnes og Overhalla.

Se også
-------

* Interkommunale regionråd

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Samkommunar blir lov frå 1. juli – Kommunal- og regionaldepartementet
* Innherred samkommune Arkivert 9. desember 2012 hos Wayback Machine.
* Midtre Namdal samkommune Arkivert 14. februar 2011 hos Wayback Machine.
**Märkesåret 1809** var et svensk/finsk regjeringsprosjekt i 2009 som markererte at det var 200 år siden delingen av Sverige. I 1809 ble Sveriges østlige del lagt under Russland som Storfyrstedømmet Finland.

Fra tidlig middelalder og frem til 1809, i over 600 år var Sverige og Finland ett rike, men etter tapet mot Russland i finskekrigen 1808-1809 ble Finland lagt under Russland. Endringene som følge av 1809 ble samtidig grunnlaget for det fremtidige selvstendige Finland. Sveriges nåværende regjeringsform stammer også fra 1809, likeså embetet Justitieombudsmannen og Konstitutionsutskottet.

Både Sverige og Finland markerte i 2009 på ulike vis at det er 200 år siden riket ble delt. Såvel det offisielle Sverige som Finland har tatt en rekke initiativ, både for å vise historien bak bruddet men og for å vise samhørigheten mellom de to landene.

Bruddet mellom Sverige og Finland fikk også følger utover de to landene. Det førte til at Sverige gjennom sin innsats under Napoleonskrigene gjorde krav på Norge og førte til at unionen mellom Danmark-Norge i 1814 ble oppløst etter over 400 år, hvorpå Norge ble lagt under Sverige i en personalunion.

Eksterne lenker
---------------

* Svensk nettsted om 1809 (svensk)
* Finsk nettsted om 1809 (svensk)
Mary Joe Fernández
**Mary Joe Fernandez** (egentlig *Maria Jose Fernández Godsick*, født 19. august 1971 i Den dominikanske republikk) er en tidligere profesjonell amerikansk kvinnelig tennisspillere.

Mary Joe Fernandez ble profesjonell tennisspiller i 1986. I løpet av sin tenniskarriere vant hun to olympiske gull-medaljer og to Grand Slam-titler i double.
Totalt vann hun sju single- og nitten doubleturneringer.

I 1985, kun 14 år gammel ble hun den yngste spilleren som har vunnet en kamp i Grand Slam-turneringen US Open. I 1990 var hun nummer fire på rankingen over verdens beste kvinnelige tennisspillere i single. Hun kom til sin første finale i en Grand Slam-turnering i 1990, Australian Open, der hun tapte for tyske Steffi Graf med 3-6, 4-6. To år senere var hun på nytt i finalen, denne gangen tapte hun mot Monica Seles med 2-6, 3-6. Senere på året ble hun olympisk mester da hun sammen med Gigi Fernández vant damedoublen i OL i Barcelona. Hun tok også olympisk bronse i singleturneringen. I 1993 tapte hun på nytt en Grand Slam-finale, denne gangen i French Open. Etter å ha vunnet en dramatisk kvartfinale mot Gabriela Sabatini, etter å ha tapt første sett med 6-1 og med fem matchballer mot seg ved stillingen 5-1, klarte Mary Joe å snu kampen til seier med 1-6, 7-6(7-4), 10-8. I semifinalen beseiret hun Arantxa Sánchez Vicario 6-2, 6-2 for å til slutt tape finalen mot Steffi Graf med 6-4, 2-6, 4-6. 

Hun vant sin andre olympiske gullmedalje under OL i Atlanta i 1996, da hun på nytt vant doubleturneringen for damer sammen med Gigi Fernández. Hun deltok også på det seirene amerikanske Fed Cup-laget i 1996.

OL-medaljer
-----------

* 1992 Spanias flagg Barcelona - Gull **Gull** i tennis, double damer, (sammen med Gigi Fernández) USAs flagg USA
* 1996 USAs flagg Atlanta - Gull **Gull** i tennis, double damer (sammen med Gigi Fernández) USAs flagg USA
* 1992 Spanias flagg Barcelona - Bronse - bronse i tennism single damer USAs flagg USA

Grand Slam-titler
-----------------

* Australias flagg **Australian Open:**
	+ Double damer 1991 – sammen med Patty Fendick
* Frankrikes flagg **French Open:**
	+ Double damer 1996 – sammen med Lindsay Davenport

Referanser
----------

1. 1 2 3   The Bud Collins History of Tennis (2nd ed.), side(r) 688[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Mary Joe Fernández – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Mary Joe Fernández – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mary Joe Fernández – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Mary Joe Fernández – WTA Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Mary Joe Fernández – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Mary Joe Fernández – FedCup Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** Munzinger (sport)
 |
**Jerusalemsyndromet** inneholder gruppe mentale fenomener som involverer nærvær av religiøst besatte ideer, vrangforestillinger eller andre psykotisk-lignende opplevelser utløst av besøk i Jerusalem. Fenomenet er ikke begrenset til bestemte religioner eller trosretninger, men har påvirket muslimer, kristne og jøder av ulike bakgrunner.

Den mest kjente, men ikke mest utbredte, manifestasjonen av Jerusalem-syndromet er der en person, som tidligere ikke har vist noen tegn på tilknyttet psykopatologi, blir psykotisk ved ankomst i Jerusalem. Psykosen er da preget av noe intenst religiøst-relatert, f.eks. at man tror man er en kjent person innenfor religionen eller føler en ustoppelig trang til å synge salmer, holde seg ren, spre religiøse budskap, osv. Som oftest blir personen helt mentalt balansert etter noen uker etter avreise fra Jerusalem. 

Det religiøse fokuset ved Jerusalemsyndromet skiller den fra andre fenomener, som Stendhals syndrom eller Parissyndromet.

Typer
-----

### Type I

Denne typen av syndromet bygger på en tidligere psykotisk sykdom, før besøk i Jerusalem. De har som regel reist til Jerusalem grunnet religiøse ideer, gjerne med et mål eller bestemte tanker om handlinger som trengs å bli gjort ved ankomst eller under oppholdet i Jerusalem. Typisk her er at den påvirkede personen tror han selv er en viktig historisk religiøs person eller være under innflytelse av viktige religiøse ideer (som Messiahs ankomst eller tilbakekomsten til Kristus).

### Type II

Syndromet er grunnet eller komplisert grunnet idosynkratiske (særegne) ideer. Dette betyr nødvendigvis ikke at det er grunnet en mental sykdom, men heller en enorm besettelse av Jerusalems betydning. 

### Type III

Syndromet er diskret, ikke grunnet tidligere mental sykdom. Dette beskrives ved den mest kjente typen av syndromet, der en tidligere mentalt balansert person blir psykotisk etter ankomst ved Jerusalem. Psykosen er karakterisert ved en intens tro av å være en religiøs person. Personen blir som regel mentalt avbalansert, og i normal sinnstilstand, etter noen uker, eller ved å reise fra Jerusalem. Denne typen diagnostiseres innenfor kategorien «kort psykotisk episode», selv om enkelte symptomer avviker.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**St. Svithun videregående skole** er en videregående skole i Stavanger. Skolen ligger på Tjensvoll og er oppkalt etter Stavangers vernehelgen St. Svithun. 

Skolen ble etablert som gymnas i ærverdige bygninger på Storhaug allerede i 1918. Skolebygningen brukes nå av St. Svithun skole. I 1925 ble skolens fane avduket. På forsiden av fanen er Stavangers skytshelgen, St. Svithun, biskop av Winchester. Lektor Arne Espeland, som holdt talen ved avdukelsen, sa at St. Svithun skulle «minde om den gamle ærverdige by, du tilhører, og at du er elev av St. Svithuns skole. **Mauren** på den annen side under mottoet: «Felles yrke, livets lov» præker det gamle ord: «Gaa til mauren og bli vis. Vær flittig som den, løft i flok som den.» 
Mauren har deretter prydet både russekort og russedrakter på elever fra skolen.

I 1968 flyttet skolen inn i nye bygninger på Tjensvoll, rett i nærheten av Turnhallen, Siddishallen, Siddisstova, Lassabanene, Mosvannsparken og Rogaland Kunstmuseum. St. Svithun videregående skole ligger nært Tjensvollkrysset, rett over Madlaveien fra Siddishallen. 

Skolen tilbyr tre studieforberedende utdanningsprogram, utdanningsprogram for studiespesialisering, utdanningsprogram for studiespesialisering med toppidrett og utdanningsprogram for idrettsfag. Stuidespesisialisering med toppidrett har to tilbud; toppidrettslinjen og talenter mot toppen. Det siste er et spisset toppidrettstilbud i samarbeid med Olympiatoppen. St. Svithun vgs er en av landets største idrettsskoler med tilbud til drøye 400 elever. 

I februar 2016 startet arbeidet med å totalrenovere skolen. Gymnastikksalen i midten av bygningen ble gjort om til mediatek. I tillegg ble skolen utvidet med en tredje etasje. 

Sigyn Skoleteater holdt til på St. Svithun videregående skole.

Referanser
----------

1. ↑  Stavanger Aftenblad: St. Svithuns skole avduket i dag sin fane, 16. mai 1925 s.9.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Offentlige videregående skoler i Rogaland |
| --- |
| 
* Bergeland
* Bryne
* Dalane
* Gand
* Godalen
* Haugaland
* Hetland
* Jåttå
* Karmsund
* Kopervik
* Randaberg
* Sandnes
* Sauda
* Sola
* Skeisvang
* St. Olav
* St. Svithun
* Stavanger katedralskole
* Stavanger offshore tekniske
* Strand
* Vardafjell
* Vågen
* Øksnevad
* Ølen
* Åkrehamn

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
*Så du kanskje etter* St. Svithun videregående skole*?*

**St. Svithun skole** er en ungdomsskole i Stavanger kommune i Rogaland. Den ligger sentralt på Storhaug, like ved Storhaug skole og nær Nylund skole. 

Skolen har elever på 8. til 10. trinn. Det er fem «ordinære» klasser på hvert trinn, A, B, C, D og E. Skolen har 40 ansatte og ca. 400 elever fordelt på 15 grupper.[*når?*]

Navnet
------

Skolen er oppkalt etter Stavanger bys skytshelgen, St. Svithun, en tidligere biskop i Winchester i England som etter sin død ble kåret til helgen av den katolske kirke.

Bygningen
---------

St. Svithun skole ble bygget i årene 1918–19 og har et bruttoareal på 33 400 kvadratmeter. Skolen ble tegnet og oppført av byarkitekten Johs. Th. Westbye.

Bygningen har en hovedfløy og to sidefløyer, som sammen danner en U-form rundt skolegården. Den har en bærende konstruksjon i betong og taket er tekket med takstein. I en av sidefløyene finnes et svømmebasseng som også var det første innendørsbassenget i Norge.

Tidligere var det realskole og gymnas i bygget, men i 1968 flyttet gymnaset (nå St. Svithun videregående skole) inn i nye bygninger på Tjensvoll.

I oktober 2005 startet et omfattende rehabiliteringsarbeid. Skolen ble ferdigstilt i juni 2007. Arbeidet hadde en prislapp på over 110 millioner kroner. Alminnelig undervisning i bygget begynte ved skoleåret 2007/2008. Offisiell åpning fant sted 29. november 2007 ved Stavangers ordfører Leif Johan Sevland. Skolen ligger i Vikedalsgata 11 i Storhaug bydel.

Barneskoler som sogner til skolen
---------------------------------

En av statuene i Broken Column står i et klasserom på St. Svithun skole.
* Storhaug skole
* Nylund skole
* Vassøy skole

Eksterne lenker
---------------

* St. Svithun skole erlingjensen.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Stein Henrik Tuff** (født 16. august 1974 i Trondheim) er en norsk tidligere skihopper som representerte Byåsen IL og Selsbakk IF. Han har også vært fotballspiller og -trener.

Han debuterte i verdenscupen med 44.-plass i normalbakken i Liberec 15. januar 1994. Hans beste individuelle plassering i verdenscupen var 10.-plass i Kuopio 28. februar 1996, og sammenlagt i verdenscupen var hans beste plassering 63.-plass i sesongen 1995-96. Samme sesong vant han kontinentalcupen. Hans siste renn i verdenscupen var i Lahtis 1. mars 1996.

Tuff ble nummer 43 i storbakken i OL på Lillehammer i 1994.

I NM har han én individuell medalje og tre medaljer i lagkonkurranse for Sør-Trøndelag. Han tok sølvmedalje individuelt i storbakke i Meldal i 1996. Han ble norgesmester for lag i 1997, tok sølv i 1994 og bronse i 1993.

Stein Henrik Tuff har spilt fotball for Byåsen Toppfotball og vært spiller og trener for Hommelvik IL.

Referanser
----------

1. ↑  Speaker.no Arkivert 21. september 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  Malvikbladet: Tapte på overtid Arkivert 21. september 2009 hos Wayback Machine. (3. september 2009, oppdatert 4. september 2009)

Kilder
------

* Arne Thoresen: *Lengst gjennom lufta*. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 334-341

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stein Henrik Tuff – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Stein Henrik Tuff – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Stein Henrik Tuff – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Stein Oskar Magell Paus-Andersen** (med varianter, jf. under) (kallenavn: **Stompa**) er den fiktive hovedpersonen i bøkene om *Stompa*.
Kallenavnet *Stompa* har han fått etter de første bokstavene i navnet sitt, nemlig *St*ein *O*skar *M*agell *P*aus *A*ndersen. Stompa er elev på *Langåsen pensjonatskole*, fordi hans far jobber som forsker i USA. Han bor på *Rom 304* som han deler med Bodø, Bergen, Nøtterø og Sørlandet. Hans mange velmente påfunn og skøyerstreker går som en rød tråd gjennom bøkene, og har det til felles at avslutningen ofte blir en helt annen enn det han hadde ment. Lektor Tørrdal er jevnlig offer for disse.

Stompas venner kommer fra hele Norge, og har kallenavn etter byen/stedet de kommer fra. Hans beste venner er Bodø, Bergen og Nøtterø.

Historiene om Stompa er blant annet blitt til hørespill, hvor Stompas stemme blir gitt av Lars Nordrum, og filmer, der Stompa blir spilt av både Ole Enger og Rolf Kirkvaag jr.

Etternavnet er i bøkene tildels skrevet *Paus-Andersen* med bindestrek og tildels Paus Andersen uten bindestrek, og kan da oppfattes som et dobbelt etternavn uten bindestrek. Mellomnavnet Magell er både skrevet Magell og Magel i bøkene. Navneforsker Ivar Utne bruker navnet som eksempel i boken *Hva er et navn? Tradisjoner, navnemoter, valg av fornavn og etternavn* (2011).

Referanser
----------

1. 1 2  Jf. f.eks. *Stompa passer gullfisk*, Grieg, 1965, s. 5 (faksimile Cappelen, 1991, s. 5). Også i filmen *Stompa til Sjøs!* (1967) vises navnet som Paus-Andersen i en avisartikkel skrevet av Stompa og i Stompas identitetspapirer.
2. ↑  Jf. f.eks. *Stompa og Stine*, Cappelen, 1997, s. 8
3. ↑  Jf. f.eks. *Stompa og agenten*, Cappelen, 1997, s. 6

| * v
* d
* r
Stompa |
| --- |
| Rollefigurer (stemme) | 
* Stompa
	+ Lars Nordrum
	+ Rolf Kirkvaag jr.
	+ Ole Enger
* Bergen
	+ Sverre Hansen
	+ Thor-Erik Thorbjørnsen
* Bodø
	+ Dan Fosse
	+ Knut Eide
* Lektor Brandt
	+ Arne Lie
* Lektor Tørrdal
	+ Gisle Straume
* Nøtterø
	+ Johannes Eckhoff
	+ Didrik Arnesen
* Sørlandet
	+ Thorkild Stray
* Rektor Ulrichsen
	+ Alf Sommer
	+ Carsten Winger
* Brannsjef Mathiesen
	+ Ola Isene
* Stakan
	+ Knut Risan
* Kjakan
	+ Arne Bang-Hansen

 |
| Steder | 
* Langåsen pensjonatskole

 |
| Filmer | 
* *Stompa & Co.* (1962)
* *Stompa, selvfølgelig!* (1963)
* *Stompa forelsker seg* (1965)
* *Stompa til sjøs* (1967)

 |
| **Kategori** |
**Märket** med **Märket fyr** (*finsk:* **Märketin majakka**) er et skjær i Södra kvarken som siden freden i Fredrikshamn i 1809 definerer grensen mellom Sverige og Finland. Fyret ble avbemannet mot slutten av 1976.

Finlands fyrsällskap leide fyret i 2007 og begynte å restaurere det. Besøkende tilbys omvisning i fyret.

Geografi
--------

Märket med den besynderlige grensen etter grensedragningen i 1985.
Märket (innringet) ved Åland (t.h.).
Skjæret
Märket ligger nord for Ålands hav og vest for Åland. Skjæret, som er cirka tre hektar stort, er delt mellom Finland og Sverige i to halvdeler med omtrent likt areal. 

Det finske territoriet på Märket tilhører Hammarlands kommun. Den svenske delen ligger på grensen mellom Norrtälje kommun og Östhammars kommun, i Stockholms respektive Uppsala län.

I Södra Kvarken går innløpet til Bottenhavet mellom Märkets fyr og fyret Understen 6,5 nautiske mil vest-sydvest derfra. Avstanden mellom Märket og det ålandske Signilskär i sydøst er 7,5 nautiske mil.

Historie
--------

Märket fyr ble bygget på russisk initiativ i 1885, men lå frem til 1980-tallet på svensk territorium. Fyrtårnet har aldri blitt administrert fra Sverige eller blitt oppfattet som svensk. Den nye grensedragningen som ble ratifisert i 1985 innebar at fyrtårnet og området i dets umiddelbare nærhet ble finsk territorium og et tilsvarende område av den finske delen av skjæret ble svensk. Man ville ikke endre landenes areal eller kystlinje (av hensyn til fiskeriressurser), så grensedragningen ble noe omstendelig.

Det har aldri vært passkontroll eller annen form for grensekontroll på Märket. Fritidsbåter som kommer fra andre land kan være nødt til å anmelde seg i en havn (altså ikke Märket) i henhold til vanlige regler. Betydningen av grensen har variert med årene, men i dag har grensen mindre viktighet, ettersom både både Sverige og Finland er med i EU og dessuten er med i Schengenavtalen.

Radioamatører
-------------

Märket er for radioamatører en egen DXCC-enhet (land). Märket eies av den finske staten, men Åland, som er en DXCC-enhet, ligger mellom, derfor regnes den finske siden av øya som et separat land. *Market reef* ble godkjent som en egen DXCC-enhet på slutten av i 1960-tallet. Formelt benyttes prefiks OH0 for hele Åland inklusive den østre delen av Märket, men man kan, mot avgift, få en tillatelse til å benytte prefiks OJ0. En av fyrbøterne på øya ble radioamatør i forbindelse med den første DX-ekspedisjonen i 1969. Den svenske siden av øya ble aktivert et par ganger med signalet SI8MI, som forvaltes av Täby Sändareamatörer, TSA.

Referanser
----------

1. ↑  Märket i *Nordisk familjebok* (1. utgave, 1887)
2. ↑  Märkets historia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Märket – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Märket fra Pauli Kruhse Urkunder till Finlands historia
* Märket – en märklig ø Intressanta informationer øver Märket med deras flora.
* Finlands fyrsällskap – Rädda Märket med formål å redde fyret fra å forfalle. Også moderne "fyrbøteres dagbok (på engelsk).

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Mary Margaret O'Hara** (født i Toronto) er en kanadisk singer-songwriter og skuespiller. Hun er best kjent for albumet *Miss America*, utgitt i 1988. Hun ga ut to album og en EP under eget navn, og er fortsatt aktiv som live-artist, som bidragsyter til samlealbum og som gjesteartist på andre artisters album.

Til tross for den begrensede diskografien og dårlig platesalg, vurderes hun av mange kritikere som en av de beste låtskriverne på slutten av 1980-tallet, og regnes også som en kultmusiker for mange fans.

Biografi
--------

O'Hara ble født i slutten av 1950-årene i Toronto i Canada, til en familie av irsk avstamning. Hun er en yngre søster til den mer kjente skuespilleren Catherine O'Hara. Hun studerte kunst og design, og begynte sin musikalske karriere med samarbeid med flere lokale band.

Etter å ha signert med Virgin Records, lanserte hun i 1988 det første soloalbumet, *Miss America*. På dette albumet er hun forfatter av alle sporene, skrevet og innspilt på forskjellige tidspunkter siden tidlig på åttitallet. Albumet fikk gode anmeldelser, men salget sviktet. I 1995 dukket albumet opp på 88. plass på musikkmagasinet *Mojos* liste over tidenes 100 beste album.

I 1991 publiserte hun en EP med fire julesanger; tre klassikere og en egenkomponert sang.

I 2001 lanserte hun lydsporet for filmen *Apartment Hunting*.

Siden har hun samarbeidet med ulike artister, uten flere egne utgivelser. 

Hun har hatt roller i flere filmer, og fremfører blant annet en sang i video-dokumentaren *September Songs – The Music of Kurt Weill* fra 1997.

Referanser
----------

1. ↑  «Miss America - Mary Margaret O'Hara | Songs, Reviews, Credits | AllMusic». *AllMusic*. Besøkt 7. mars 2018.
2. ↑  «Mary Margaret O'Hara - the unofficial web site of M2OH». *www.marymargaretohara.com*. Besøkt 7. mars 2018.
3. ↑  «100 Greatest Albums of All Time». *BestEverAlbums.com*. Besøkt 7. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mary Margaret O'Hara på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Mary Margaret O'Hara hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Mary Margaret O'Hara på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Mary Margaret O'Hara på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Mary Margaret O'Hara på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Mary Margaret O'Hara på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Mary Margaret O'Hara på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Den gamle restauranten (øverst) og forslag til nytt opplevelsessenter (nederst) Foto: Øyvind Holmstad 
Ruinene etter Hovdetoppen restaurant
Hovdetoppen sett fra Eiktunet friluftsmuseum
**Hovdetoppen** er en ås i Gjøvik like vest for sentrum. Toppen ligger 258 meter over havet.

På nordsiden av åsen er det alpinanlegg og hoppbakke, ned mot Hovdetjernet med Fastland badeanlegg. På sørsiden ligger Brusveen gård.

På toppen finnes ruiner etter Hovdetoppen restaurant. Denne ble oppført som nødsarbeid i 1920-årene. Finansieringen var blant annet et lån på 75 000 kroner fra Frydenlunds Bryggeri, på betingelse av at kommunen festet bort en tomt på 40 mål til selskapet A/S Hovdetoppen. Anlegget skulle så tilfalle kommunen vederlagsfritt etter 30 år. Det var strid om sjenkerettigheter, men bystyret vedtok planene i 1927 med 26 mot 2 stemmer, og anlegget sto ferdig den 6. oktober 1928.

Restauranten brant ned i 1964. Det foreligger nå forslag om et nytt opplevelsesenter på toppen.

Referanser
----------

1. ↑  Reidar Mollgard: "Gjøvik 100 år"

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |