recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kart over Republikken Kongo med Likouala uthevetKart over Republikken Kongo med Likouala uthevet
**Likouala** er det nordligste departementet i Republikken Kongo. Det grenser til departementene Cuvette og Sangha, og har internasjonale grenser til Den demokratiske republikken Kongo og Den sentralafrikanske republikk. Departementet har et areal på 66 044 km² og en befolkning på nesten 90 000. Den største byen er Impfondo, andre byer inkluderer Epena og Dongou.

Historisk ble denne avdelingen avskåret fra resten av landet av deler av Lobaye, et område av Den sentralafrikanske republikk. Det antas at det først ble bebodd av pygméer

Geografi
--------

Likouala er delt inn i tre distrikter:

* Dongou
* Epena
* Impfondo

Likouala har et tropisk klima. Den tørre årstiden er fra mars til juli, resten av året blir dominert av regntiden. Området er nesten dekket med tett og ofte oversvømte skoger, innsjøer og mange fiskedammer. Det er en kampanje i gang for å minimere jakt og redusere effekten av tømmerhogst for å etablere naturreservater i regionen.

Skogen i Likouala vrimler av dyrearter som elefanter, gorillaer og sjimpanser. Likouala huser blant andre dyr også dvergkrokodille *Osteolaemus tetraspis osborni*.

Referanser
----------

1. ↑  (en)World Gazetteer: Likouala
2. ↑  (fr)L'Histoire du CONGO en bref Arkivert 2. april 2010 hos Wayback Machine..
3. ↑  (en)Law Enforcement in the Likouala Region Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine.
4. ↑  (en)Ndoki-Likouala Landscape Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Republikken Kongos departementer |
| --- |
| Hovedstad | Brazzaville | Republikken Kongos flagg |
| Departementer | Bouenza **·** Cuvette **·** Cuvette-Ouest **·** Kouilou **·** Lékoumou **·** Likouala **·**  Niari **·** Pointe-Noire **·** Plateaux **·** Pool **·** Sangha |
| ISO 3166-2:CG |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Forskrift om behandling av personopplysninger** (korttittel: **personopplysningsforskriften**) er en norsk forskrift fastsatt ved kongelig resolusjon 15. desember 2000 med hjemmel i personopplysningsloven. Den trådte i kraft 1. januar 2001.

Personopplysningsforskriften presiserer personopplysningslovens virkeområde og gir utfyllende bestemmelser om krav til informasjonssikkerhet og internkontroll. Videre har forskriften bestemmelser om kredittopplysningsvirksomhet, blant annet om hvilke typer opplysninger som kan behandles, hvilke kilder personopplysninger kan hentes fra, hvem kredittopplysninger kan utleveres til og hvordan utleveringen kan skje, sletting av kredittanmerkninger og taushetsplikt for de ansatte i kredittopplysningsbyrået.

Siden 1. mars 2009 har forskriften dessuten bestemmelser som regulerer arbeidsgiveres rett til innsyn i arbeidstakeres e-postkasse.

Referanser
----------

1. ↑  Informasjon fra Lovdata
2. ↑  § 11-1 første ledd
3. ↑  Kapittel 1
4. ↑  Kapittel 2
5. ↑  Kapittel 3
6. ↑  Kapittel 4
7. ↑  Kapittel 9

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Oscar Ludvig Larsen** (født 19. oktober 1863 i Kristiania, nåværende Oslo, død 30. desember 1939 samme sted) var en norsk skuespiller og korist.

Han virket ved Nationaltheatret i mesteparten av sin karriere. Larsen medvirket blant annet i Henrik Ibsens *Ett dockhem* (1906) og William Shakespeares *Hamlet* (1921). Han gjorde også filmroller og debuterte i 1925 i *Fager er lien*. I 1926 spilte Larsen i *Brudeferden i Hardanger* og *Glomdalsbruden*. I 1932 medvirket han i *Fantegutten*, noe som ble hans siste filmrolle.

Filmografi
----------

* 1925 – *Fager er lien*
* 1926 – *Brudeferden i Hardanger*
* 1926 – *Glomdalsbruden*
* 1932 – *Fantegutten*

Referanser
----------

1. 1 2   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Oscar Larsen». Sceneweb. Besøkt 10. juli 2016.
3. ↑  «Oscar Larsen». *Norsk filmografi*. Nasjonalbiblioteket. Besøkt 10. juli 2016. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oscar Larsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Oscar Larsen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Oscar Larsen i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
Víkarbyrgi  Foto: Erik Christensen 
Naust i Víkarbyrgi  Foto: Erik Christensen 
**Víkarbyrgi** (IPA: [ˈvʊikaɹˌbɪɹdʒɪ], dansk: *Vigerbirge*) er en fraflyttet bygd på Færøyene. Den ligger ved Víkarfjørður på Suðuroys østkyst. Til bygda regnes også **Hamrabyrgi**, som er adskilt med en liten elv. De to bygdene ble lagt øde av svartedauden i 1349, og var begge ubebodd frem til omkring 1830. Siden 2010 regnes bygda som fraflyttet igjen.

Historie
--------

Det er ikke kjent når Víkarbyrgi ble grunnlagt, men den er antageligvis en av Færøyenes eldste. Det sies at irske munker ble fordrevet fra Baglhólmur ved Víkarbyrgi allerede før vikingene slo seg ned på øyene, og at bygdas grunnleggelse slik sett er forbundet med den tidligste bosettingen. 

Bygda var i middelalderen en av de største bygdene på Suðuroy med egen kirke og kirkegården, og rester etter disse kan sees ennå. I 1349 ble Víkarbyrgi utslettet av svartedauden, og bare kvinnen Sneppan i Hamrabyrgi overlevde. Den lange isolasjonen under pesten gjorde at hun ikke ville ha kontakt med andre. For at hun ikke skulle dø av sult, heiset menn fra nabobygda Sumba tørket kjøtt ned til henne fra en fjellhammer. Ruinene ved fossen i Hamrabyrgi bærer navnet Snepputoftin etter henne. 

I 1830 bygde Joen Joensen fra Sumba seg hus i Víkarbyrgi, og flyttet dit sammen med sin familie. I 1834 hadde bygda 13 innbyggere, og i 1906 hadde tallet steget til 40. 31. mars 1942 drev en mine i land og tilførte skader på en del hus. I 1970 hadde Víkarbyrgi 22 innbyggere, og i 1977 fikk bygda veiforbindelse – som den siste på Suðuroy. Samme år bygde man et oppdrettsanlegg for laks.

Utover 1980- og 1990-årene var bygda for det meste, i praksis, fraflyttet. Det har den igjen vært siden november 1998, selv om bygda har én registrert innbygger.

Referanser
----------

1. 1 2  Hagstova Føroya Arkivert 26. februar 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  Heimabeiti Arkivert 15. juli 2015 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Poulsen, Erling: *Víkarbyrgi* (Tórshavn, 1990)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Víkarbyrgi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Víkarbyrgi – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Víkarbyrgi på *faroeislands.dk*

| * v
* d
* r
Sumbiar kommuna |
| --- |
| Akraberg **·** Akrar **·** Lopra **·** Sumba **·** Víkarbyrgi | Færøyenes flagg |

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Likestillingsrådet** var en norsk statlig etat. Rådet ble etablert i 1972 som et offentlig, men frittstående organ, og lovhjemlet i 1978. Likestillingsrådet var det første offentlige organ i Norge som arbeidet spesielt med likestillingsspørsmål. Det var en av tre forløpere til Likestillings- og diskrimineringsombudet.

Historie
--------

I 1972 ble Likestillingsrådet etablert av regjeringen, etter initiativ fra Norsk Kvinnesaksforening (NKF). NKF hadde bedt regjeringen om å opprette et eget permanent råd for å bedre kvinners stilling, etter at FN hadde anmodet alle land om å nedsette kommisjoner for å bedre kvinners stilling. Likestillingsrådet uttalte i 1984 at «Norsk Kvinnesaksforening la grunnlaget for Likestillingsrådets arbeide».

Likestillingsrådet bestod av syv medlemmer oppnevnt av Kongen i statsråd, som var representanter for partier og/eller ulike sivilsamfunnsorganisasjoner som NKF og andre. Noen av lederne i rådet hadde først og fremst partipolitisk bakgrunn, mens Eva Kolstad og Bjørg Schonhowd Leite ble oppnevnt som ledere vel så mye for sitt engasjement i Norsk Kvinnesaksforening som for sin partipolitiske bakgrunn.

Rådet ble lovfestet med likestillingsloven av 1978, der det het at «Kongen oppnevner et Likestillingsråd med det mandat og med det antall medlemmer som Stortinget til enhver tid fastsetter.

Rådet hadde et eget sekretariat. I 1997 vedtok Stortinget en omorganisering der Likestillingsrådet ble nedlagt, men rådets sekretariat ble videreført som Likestillingssenteret (formelt Kompetansesenter for likestilling). Likestillingsrådet ble 1. januar 2006 fusjonert med Likestillingsombudet og Senter mot etnisk diskriminering til Likestillings- og diskrimineringsombudet.

Ledere
------

* Reiulf Steen (1973–1976) – Arbeiderpartiet
* Eva Kolstad (1976–1978) – Venstre/Norsk Kvinnesaksforening
* Bjørg Schonhowd Leite (1978–1983) – Arbeiderpartiet/Norsk Kvinnesaksforening
* Inger Sjong (1983–1987) – Høyre
* Åse Kleveland (1987–1989) – Arbeiderpartiet
* Åse Klundelien (1989–1997) – Arbeiderpartiet

Rådets sekretariatsledere var Kari Vangsnes, Tove Beate Pedersen og Brit Fougner.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*. 1984-06-28. s. 4.
2. ↑  NOU 1995: 15: Et apparat for likestilling: En gjennomgang og vurdering av det sentrale likestillingsapparatet med forslag til omorganisering av Likestillingsrådet
**Likestillings- og diskrimineringsnemnda** var et uavhengig forvaltningsorgan administrativt underordnet Barne- og likestillingsdepartementet. Nemnda var et klageorgan på diskrimineringsrettens område, og var overordnet Likestillings- og diskrimineringsombudet i enkeltsaker hvor ombudet hadde uttalt seg.

Nemnda ble opprettet i 2006, og erstattet den tidligere Klagenemnda for likestilling.

Nemndas virksomhet var regulert av diskrimineringombudsloven (lov om Likestillings- og diskrimineringsombudet og Likestillings- og diskrimineringsnemnda, 2005). Nemnda håndhevet:

* Likestillingsloven
* Lov om forbud mot diskriminering på grunn av etnisitet, religion mv. (diskrimineringsloven)
* Lov om forbud mot diskriminering på grunn av nedsatt funksjonsevne (diskriminerings- og tilgjengelighetsloven)
* Arbeidsmiljølovens likebehandlingskapittel (kapittel 13)

I tillegg håndhevet nemnda diskrimineringsforbudene i boliglovene:

* Husleieloven
* Eierseksjonsloven
* Burettslagslova
* Bustadbyggjelagslova

Nemnda hadde åtte faste medlemmer, hvorav fem deltok i hvert møte. Den var ledet av Trude Haugli, professor i rettsvitenskap ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Tromsø.

Nemnda ble lagt ned 31. desember 2017 og erstattet av Diskrimineringsnemnda.

Referanser
----------

1. ↑  Om Likestillings- og diskrimineringsnemnda Arkivert 20. desember 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Likestillings- og diskrimineringsnemnda

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
Regimentsfane i Nationale Volksarmee
**Vaktregiment «Hugo Eberlein»** (tysk: Wachregiment «Hugo Eberlein», Wachregiment 2) ble dannet i 1956 ut av Wachregiment der Hauptverwaltung Ausbildung. Det hadde sitt tilholdssted i Strausberg i Berlin. Det var oppkalt etter kommunisten Hugo Eberlein, et offer for stalinistiske utrenskninger. Den siste kommandanten for regimentet var i september 1990 oberst Steinkopf.

Oppdrag
-------

I motsetning til Vaktregiment «Friedrich Engels», hadde ikke regimentet ærestjeneste. Dets hovedoppgave var å bevokte anleggene og bygningen som lå under *Ministerium für Nationale Verteidigung* (Forsvarsministeriet) i Strausberg. Ministeriet var den viktigste sentralen i ledelsen av DDRs væpnede styrker. Til 1962 ble også enkelte objekter i Berlin bevoktet. Til enheten «Hugo Eberlein» hørte også tre såkalte æreskompanier. Disse ble i 1962 skilt ut og ble omdannet til Vaktregiment «Friedrich Engels».

Andre vaktregimenter i DDR
--------------------------

Regimentet var ett av tre vaktregimenter i DDR. Av de to andre var det ene en enhet i den regulære hæren Nationale Volksarmee. Det andre lå under Stasi.

* 1.Vaktregiment Feliks Dzierżyński bevoktet SED-toppenes boligkompleks Waldsiedlung. Dette regimentet var under Stasi-kontroll.
* 2. Vaktregiment «Friedrich Engels» (WR-1) bevoktet Minnesmerket for fascismens og militarismens ofre på Unter den Linden i Berlin og utførte også andre ærestjenester, som for eksempel æresvakt under statsbesøk. Dette regimentet var en regulær NVA-enhet.
**Ole Dalgaard** (født 1950 i Fredericia) er en dansk forfatter, teater- og filmmann og barnebokforfatter, som i senere tid særlig skriver under psevdonymet **Oscar K.**.

Dalgaard har studert teologi, filosofi, litteratur og språk ved Universitetet i Århus. Han debuterte som forfatter i 1970 med diktsamlingen *By, du min elskede*, og arbeidet fra 1974 ved ulike danske teatre, og fra 1981 til 1994 i film og fjernsyn. Siden 1994 har han bodd i Spania og arbeidet som forfatter.

Han samarbeider regelmessig med Dorte Karrebæk om barnebøker, som de hevder at hunden *Oscar K.* har ideene til. Det felles forfatterskap omfatter blant annet *Biblia pauperum nova. Ny bibel for de fattige i ånden* (2012) som ble nominert til Nordisk råds barne- og ungdomslitteraturpris 2013. Paret fikk Børnebibliotekarernes Kulturpris for 2009. Dette er en pris som tildeles for et samlet forfatterskap. Dalgaard skriver også underholdningsbøker for gutter i slukeralderen, i *Mikkel-serien*

På norsk finnes pr 2013 bare *Shakespeares Hamlet* (2011).

Referanser
----------

1. ↑   www.litteraturpriser.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Offisielt nettsted». Arkivert fra originalen 3. november 2013. Besøkt 2. november 2013.
3. ↑  Ole Dalgaard Arkivert 3. november 2013 hos Wayback Machine. hos gyldendal.dk
4. ↑  Ole Dalgaard Arkivert 3. november 2013 hos Wayback Machine. hos forlaget-cadeau.dk
5. ↑  Oscar K. og Dorte Karrebæk hos forfatterweb.dk
6. ↑  Nominerte 2013[*død lenke*] hos norden.org
7. ↑  Børnebibliotekarernes Kulturpris 2009 hos fortaellingen.dk
8. ↑  Børnebibliotekarernes Kulturpris hos litteraturpriser.dk
9. ↑  Mellem Flemming og Eminem, i Berlingske, 2.3.2004

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portaler: Danmark | Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS
 |
Dalens beliggenhetVal di LeiDalens beliggenhet
Kart over dalen
**Val di Lei** (italiensk og retoromansk *Val* = «dal», retoromansk *Lei* = «innsjø») er en ubebodd dal nord i den italienske regionen Lombardia, på grensen til den sveitsiske kantonen Graubünden. Den hører administrativt til kommunen Piuro og distriktet Valchiavenna i provinsen Sondrio. Dalens 51 km² er det eneste arealet i Italia som ligger i Nordsjøens tilsigsfelt. Dalens elv, *Reno di Lei* («innsjø-Rhinen») er nemlig én av Rhinens kildeelver.

Dalen er 15 km lang og ligger på ca. 2000 moh i Platta-Alpene. For produksjon av vannkraft er Reno di Lei siden 1961 demmet opp til en kunstig innsjø, som heter *Lago di Lei* (italiensk *Lago* = «innsjø»; navnet betyr dermed egentlig «sjøsjøen»). Innsjøen er 8 km lang og 4,1 km² stor. Selve demningen er etter en grenseregulering i 1962 sveitsisk grunn. Elven forlater dalen gjennom et trangt juv nordover til den sveitsiske kommunen Ferrera.

Val di Lei var besittelsen til det graubündenske grevehuset Werdenberg-Sargans, men var på grunn av juvet ikke tilgjengelig fra Graubünden. Det ble derfor brukt som fjellbeite av bønder fra Valchiavenna. Buskapen ble drevet over Lei- og Angelogapasset (2660 og 2435 moh.). På 1300-tallet fantes det sågar helårsbosetninger i dalen. 1462 solgte grevene dalen til kommunen Piuro.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Oscar Moe** (1846–1918) var en norsk prest og kirkehistoriker.

Oscar Moe var sønn av en skomakermester. Han gikk på den Tordenskioldske Borgerskole i Holmestrand og ville først bli handelsmann. Senere fikk han anledning til å studere, og ble *cand. theol.* i 1871. Etter å ha arbeidet som lærer på Kongsberg ble han i 1873 utnevnt til kallskapellan på Modum og i 1880 til sogneprest på Kampen i Kristiania, hvor han ble værende til han gikk av i 1917.

Ved siden av sitt praktiske arbeid som prest, var Moe beskjeftiget med vitenskapelige studier, særlig innenfor kirkehistorie. Han oversatte dessuten Augustins *Om Guds Stat* i serien *Vidnesbyrd af Kirkefædrene*.

Han var far til teologen Olaf Edvard Moe (1876–1963).

Litteratur
----------

* L. Selmer: «Moe, Oscar», i *Norsk biografisk leksikon*, bind 9. Oslo: Aschehoug, 1940, s. 283–284.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Morgenbladet, urn.nb.no, utgitt 15. september 1918, «Fvh. sogneprest Oscar Moe ved Kampens menighet her i byen er død igaar, 72 år gammel.»[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
En **vaktmester** er en person som har hele eller deler av ansvaret for vedlikeholdet av en eller flere bygninger, og gjerne et overordnet eller koordineringsansvar ved større arbeider på denne bygningen. Vaktmester kan også betegnes som **driftsleder**, en tittel som er tatt i bruk de senere årtiene i stedet for vaktmester. Som oftest er en vaktmester eller driftsleder i dag ansatt av en juridisk enhet som disponerer en bestemt bygningsmasse, f.eks. et borettslag eller skole, og har da normalt ansvar for vedlikeholdet av hele bygningsmassen og uteområdene til denne enheten. Vaktmesteren eller driftslederen kan være den eneste ansatte med denne oppgaven, men kan også ha én eller flere assistenter. 

**Pedell** er en eldre betegnelse på en vaktmester, særlig ved skoler, samfunnshus og lignende, som hadde leilighet i/ved bygget. I noen tilfeller var arbeidsplikten en del av husleien.

Eksterne lenker
---------------

* Vaktmesterskolen ved NKI

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** GND **·** LCCN
 |
**Phagwara** (punjabi: ਫਗਵਾੜਾ) er en by og et kommunestyre i distriktet Kapurthala i den indiske delstaten Punjab. Byen ligger på NH 1 (National Highway 1, Delhi-Amritsar) og har også jernbaneforbindelse via linjen Delhi-Amritsar. Chandigarh ligger 122 km unna, mens avstanden til Delhi er 354 km. Phagwara er et viktig knutepunkt både for jernbanelinjene og de forskjellige hovedveiene i Punjab. De fleste togene stopper her, som for eksempel Shatabdi Express. Phagwara ligger i det såkalte NRI-beltet (Non Resident Indians) i Doabaregionen i Punjab. (*Doaba*; landet knyttet sammen av to elver. De to elvene er Satluj og Beas.) Byen ligger i en gjennomsnittlig høyde på 234 moh.

Historie
--------

Phagwara ble bygget av Shah Jahan som en markedsby. Over tid begynte noen mennesker med jordbruksdrift, og etter hvert fikk byen et landlig preg. Phagwara Sharki utgjør denne delen av dagens by. Denne delen av byen er i dag bare dekket av området rundt Sukhchainiana Gurdwara (Sukhchain Nagar) der noen mennesker fortsatt driver gårdsbruk.

Demografi
---------

Ved folketellingen i 2001 hadde byen 95 626 innbyggere, hvorav 54 % var menn og 46 % kvinner. Phagwara hadde da en gjennomsnittlig lesekyndighet på 77 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 80 % av mennene var lesekyndige, mens 73 % av kvinnene var det samme. 10 % av Phagwaras befolkning var barn under 6 år.

Økonomi
-------

Phagwara er fremste industri- og handelssenter i Kapurthala distrikt på grunn av byens gode beliggenhet ved NH 1 mellom Jalandhar og Ludhiana. Byen har mange forskjellige typer produksjonsindustri, men de viktigste er tekstiler, bilkomponenter, maskinverktøy og jordbruksredskaper. I byen tilbys også flere tjenester knyttet til jordbruk.

Utdanning
---------

Phagwara er en av de store utdanningsstedene i Doabaregionen. Byen blir enkelte ganger skrytt for å ha mange prestisjetunge skoler og college. College som finnes i byen er Guru Ravidas College, Guru Nanak College, Ramgharia College, Kamla Nehru College, GNBL College, MLU DAV College, St. Soldier Institute, Ramgharia Institute of Engineering & Technology, GNA-IMT (GNA Institute of Management & Technology), Lovely Professional University, G.H.K. Institute of Technology & Management og Ramgharia Polytechnic. 

Den første hi-tech-landsbyen i Nord-India, Palahi, ligger i nærheten av Phagwara. Landsbyens fasiliteter inkluderer et fellesskap for Ramgharia Polytechnic, en college for jenter, en fotballbane, parker, gatebelysning, kloakksystem i rør og en historisk gurdwara dedikert til Guru Hargobind Sahib. Palahi var etter de sentrale myndigheters vedtak en av få landsbyer som skulle utvikles som en modellandsby.

Referanser
----------

1. ↑  2001 Census of India

Eksterne lenker
---------------

* Nyttig informajson om byen (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
|  |
| --- |
| artikkelen inngår i**«serien om tamhunden»** |
|  |
| Andre artikler om hunder |
| Generelle artikler |
| Artikler om brukshundtyper |
| Artikler om hundegrupper |
| Artikler om hunderaser |
| Artikler om hundesport |
| Artikler om hundeforeninger |
| Artikler om hundeskoler |
| Lister over hunderaser |
| Alfabetisk raseliste |
| Gruppevis raseliste |

En **vakthund** er en hund som har fått trening i å passe på og forsvare noe, som regel folk, eiendommer og annet løsøre. Vakthunder må imidlertid ikke sammenstilles med vokterhunder, for mens typiske vokterhunder ofte også er gode vakthunder, blir typiske vakthundraser sjelden gode vokterhunder.

Tradisjonelt finner man de typiske vakthundrasene blant de såkalte gjeterhundene, vakt- og vokterhundene, terriere og spisshunder. Det finnes imidlertid også et lite antall mynderaser som har utpregede vakthundegenskaper.

Vakthundtyper
-------------

Vakthunder kan deles inn i såkalt avskrekkende vakthunder, skarpe vakthunder og schutzhunder.

### Avskrekkende vakthunder

*Avskrekkende vakthunders* viktigste oppgave er å avskrekke folk og fé fra å trenge seg på eller i å trenge seg inn uten eiers viten og samtykke. Slike hunder blir trent i å varsle, både for å avskrekke eventuelle inntrengere og for å varsle sin eier om at noe skjer. Avskrekkende vakthunder skal ikke være skarpe (rovlystne).

### Skarpe vakthunder

*Skarpe vakthunder* skal både være avskrekkende og rovlystne (skarpe). Primæroppgaven er å avskrekke folk og fé fra å trenge seg inn til eller angripe sin eier eller dennes eiendom og eiendeler. Dersom den ikke lykkes med det skal den om nødvendig angripe inntrengerne og forsvare sin eier og dennes interesser. Slike hunder har det vi kaller et reelt «killerinstinkt» og vil ofte angripe for å drepe. Det er ikke tillatt for privatpersoner å holde slike hunder i Norge.

### Schutzhunder

*Schutzhunder* er hunder som har fått trening i å beskytte folk. De er rovlystne (skarpe) i varierende grad, men skal ikke ha et såkalt «killerinstinkt». De skal også bare agere på kommando fra hundefører. Schutz er også en form for hundesport og er svært lik IPO.

| * v
* d
* r
Brukshundtyper |
| --- |
| 
* Assistansehund
* Bandhund
* Bombehund
* Diabeteshund
* Ettersøkshund
* Epilepsihund
* Familiehund
* Førerhund
* Fårehund
* Gårdshund
* Hjelpehund
* ID-hund
* Jakthund
* Kamphund
* Kløvhund
* Kreftsøkshund
* Kriminalsøkshund
* Kurérhund
* Kveghund
* Lavinehund
* Ledhund
* Likhund
* Livredningshund
* Løshund
* Matsøkshund
* Militær patruljehund
* Militær tjenestehund
* Minesøkerhund
* Narkotikahund
* Patruljehund
* Politihund
* Redningshund
* Ruinhund
* Servicehund
* Signalhund
* Skadedyrhund
* Spesialsøkshund
* Sporhund
* Stallhund
* Søkshund
* Terapihund
* Tjenestehund
* Trekkhund
* Tolltjenestehund
* Utstillingshund
* Vakthund
* Valutahund
* Vannsøkshund
* Varslingshund
* Veddeløpshund
* Vindsøkshund
* Vokterhund
* Våpensøkshund
* Åstedshund

 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Uruguays flagg Uruguay |
| Basketball |
| De olympiske ringer Olympiske leker |
| Bronse | Melbourne 1956 |  Lag |

**Oscar Aldo Moglia Eiras** (født 1. februar 1935 i Montevideo, død 8. oktober 1989) var en uruguayansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.

Moglia vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1956 i Melbourne. Han var med på det uruguayanske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen bak USA og Sovjetunionen. Det var fjerde gangen som basketball sto på det olympiske programmet, femten lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 22. november til 1. desember 1956. Uruguay tapte semifinalen til USA med 38-101 som siden vant finalen over Sovjetunionen. Uruguay beseiret Frankrike i bronsefinalen med 71-62. Moglia spilte alle åtte kampene og scoret 157 poeng for Uruguay.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oscar Moglia – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Oscar Moglia – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Oscar Moglia – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Oscar Moglia – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Oscar Moglia – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Oscar Moglia – FIBA Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Uruguays tropp – Sommer-OL 1956 - bronsemedalje |
| --- |
| 
* Blixen
* Cortés
* Costa
* Chelle
* Demarco
* García
* González
* Matto
* Moglia
* Mera
* Olascoaga
* Scaron
* Landslagstrener: Reboledo

 | Flagget til Uruguay |
| Slaget ved Bukow |
| --- |
| Konflikt: Den nordiske syvårskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 4. juni 1565 |
| Sted | Bukow ved utløpet fra Mecklenburgbukten mellom Fehmarn og Wismar |
| Resultat | Taktisk sett uavgjort, strategisk sett svensk seier |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Danmarks flagg Danmark-NorgeLübecks flagg Lübeck |
| Kommandanter og ledere |
| Sveriges flagg Klaes Horn | Danmarks flagg Herluf TrolleLübecks flagg Friedrich Knebel |
| Styrker |
| Sveriges flagg 48 skip1 638 kanoner8 000 mann | Danmarks flagg 28 skipLübecks flagg 11 skip |
| Tap |
| Ukjent, ikke lite | Admiral Trolle dødelig såret Et tap sagt på 700 døde og sårede |

| * v
* d
* r
Den nordiske syvårskrigen |
| --- |
| Älvsborg **·** Öland **·** Mared **·** Öland I **·** Öland II **·** Rønneby **·** Rügen **·** Bukow **·** Bornholm **·** Varberg I **·** Axtorna **·** Getaryggen **·** Brobacka **·** Öland III **·** Varberg II **·** Stettin |

**Slaget ved Bukow** den 4. juni 1565 mellom den svenske krigsflåten på 48 skip og den allierte krigsflåten på 39 skip under den nordiske syvårskrigen fant sted utenfor Mecklenburgbukten på den nordtyske kysten. 

Den svenske admiralen, Klaes Horn, hadde kommet overraskende på de allierte ved å dra ut svært tidlig i det nye året med en stor armada med en hittil usett ildkraft og over åtte tusen mann ombord. Etter å ha utslettet blokadestyrken ved Bornholm og Rügen, dro Horn til Øresund og lå der uforstyrret til allmenn bestyrtelse for de allierte i tre dager. Så snart vinden snudde, dro Horn sørover for å sikre overgangen for transportflåter fra de nordtyske havnene til Sverige. To dager senere fulgte den danske admiralen Trolle ombord på «Jægermester» etter svenskene fra København. Fire dager senere fant de allierte svenskene utenfor Bukow, og det kom til et voldsomt sjøslag. Flaggskipet «Jægermester» gikk umiddelbart til angrep med seks andre skip uten at resten av flåten kom med, og svenskene klarte å holde stand. Taktisk sett ble det uavgjort ettersom ingen av partene vant noe av betydning, men de allierte var tvunget til å overlate herredømmet over havet til svenskene.

Den tapre og populære admiral Herluf Trolle hadde blitt alvorlig skadet, og skulle senere, den 25. juni, dø av sårene. Hans død ble et meget hardt slag mot moralen ombord på den allierte flåten som kom under kommando av Otto Rud. Den 3. juli dro de allierte til sjøs på nytt for å søke et oppgjør om herredømmet over Østersjøen.
Gol stavkirke, Hovestua og stabburet rundt 1900/1905. Foto: O. Væring / Oslo Museum 
Informasjonstavle om kong Oscar 2s samlinger ved utendørsutstillingene på Norsk Folkemuseum. Foto: Petter Ulleland 
**Oscar IIs Samling** er en samling bygninger på Norsk Folkemuseum i Oslo med Gol stavkirke som den mest kjente. Samlingen ble stiftet i 1881 av kong Oscar II for å markere kongehuset Bernadottes betydning for Norge. Den besto også av gjenstander fra kongefamiliens samlinger, i begynnelsen plassert i lystslottet Oscarshall. Etter initiativ fra Bygdøy Kongsgårds bestyrer, kammerherre Christian Holst, ble det også planlagt en samling av tilflyttede bygninger på *Badstuebråten* på Kongsgårdens grunn. Den åpnet året etter.

I årene frem til 1890 ble fem bygninger fra forskjellige steder i Norge innsamlet og gjenreist rundt stavkirken fra Gol. Anlegget er kjent som verdens første friluftsmuseum. Etter unionsoppløsningen i 1905 ga Oscar II samlingen til Den norske stat, og i 1907 ble den innlemmet i Norsk Folkemuseum på nabotomten. 

I tillegg til stavkirken inneholder samlingen *Hovestua* fra Heddal i Telemark, datert 1738, *Berdalsloftet* fra Vinje i Telemark, 1750-årene, *Rolstadloftet* fra Sør-Fron i Gudbrandsdal og en «setabu» fra Støylsemne i Hylestad i Setesdal.
 Setabua er satt opp på tuftene etter en årestue fra Valle i Setesdal som opprinnelig var en del av Oscar IIs samling. Årestua står i dag i Setesdalstunet på Norsk Folkemuseum, og er den eldste delen av *Kjellebergstua*.

Se også
-------

* Bygningene i friluftsmuseet på Norsk Folkemuseum

Referanser
----------

1. 1 2  Oscar IIs Samling fra Norsk Folkemuseum (Besøkt 25. januar 2014)

Litteratur
----------

* Bygninger fra Norges middelalder hvilke hans maj. kong Oscar den anden har ladet flytte til Bygdø Kongsgaard 1888. Christiania 1888.
* Hegard, Tonte 1984: *Romantikk og fortidsvern*. Universitetsforlaget, Oslo.
* Lars Roede 1985: «Skansenologisk thriller» (bokanmeldelse, Hegards bok). *Årbok 1985 Fortidsminneforeningen*, s. 177–181.

Eksterne lenker
---------------

* «Oscar IIs Samling». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Sveamål** er en dialekt i språket svensk. Sveamål regnes som ett av de seks dialektområdene i svensk. Uppland i Svealand er sentrum for dette språkområdet, og Gästrikland, sødre Hälsingland, sydøstre Dalarna, Västmanland øst for en grense mellom Hedströmmen og Kolbäcksån samt nordre og østre Södermanland regnes også til dette dialektområdet. Dialektene i dette området kan kalles *uppsvenska mål*.

Resten av Södermanland, Närke, Östergötland (utenom den sørvestre delen), nordøstre Småland (Kalmar län nord for Kalmar) og Öland utgjør et overgangsområde mot götamålet. Dialektene i dette området kalles *mellansvenska mål*.

*De egentliga dalmålen* i øvre Dalarna regnes også til sveamålsområdet. Den nordlige delen av Hälsingland utgjør et overgangsområde til *Norrlandske mål*.

Referanser
----------

1. ↑  Dahl Östen, Edlund Lars-Erik, Wastenson Leif, Elg Margareta, red. (2010). *Sveriges nationalatlas. Språken i Sverige* **(swe)**. Stockholm: Norstedt. ISBN 9789187760570. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
2. 1 2 3  *Våra folkmål* **(swe)**. Stockholm: Fritze. 1969.
3. ↑  Nationalencyklopedin, band 17 (1995), s. 463–464
Den norske maleren Edvard Munch (1863-1944) på lit de parade («paradeseng»), høytidelig, seremoniell likvake, på Ekely i Oslo. Foto: Nasjonalbiblioteket 
**Likvake**, også kalt **vaktstue**, er en gammel skikk der man våker over eller holder vakt over en avdød frem til begravelsen. Skikken går langt tilbake, kanskje til førhistorisk tid og var vanlig flere steder i Norge.

Folkeminnegranskeren Kjell Bondevik (1901–1983) hevder i *Norsk Allkunnebok* at formålet med likvake var å berge liket fra onde ånder.

Det forekom at det gikk lystig for seg i våkestuen, med både drikk og dans. Dette er kjent fra maleren Nikolai Astrups maleri «Likdansen» som han også skrev en tekst til med samme navn.

Ved et dødsfall kan det også være flere syninger der pårørende og kjente får mulighet til å se den døde på sykehuset, hjemme eller i gravkapellet før gravferden. Noen har åpen kiste under begravelsesseremonien.

Se også
-------

* Lit de parade («paradeseng»), høytidelig, seremoniell likvake der avdøde, berømte personer vises fram
* Syning, visning av et lik eller samling rundt kista medlinger før lokket legges på
* Likstrå

Referanser
----------

1. ↑  Birkeli, Emil (1877-1952) (1943). *Fedrekult: fra norsk folkeliv i hedensk og kristen tid*. Oslo: Dreyer. s. 54.

Eksterne lenker
---------------

* Om *Likdansen* i Sogn og Fjordane fylkeskommune/Fylkesarkivet
* Om katolsk likvake og «lit de parade» i *Religioner, livssyn og gravferd : en håndbok om gravskikker* (1993, side 96)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Likestillingsutvalget** er et offentlig utvalg som skal utrede norsk likestillingspolitikk med utgangspunkt i livsløp, etnisitet og klasse. Utvalget ble opprettet ved kongelig resolusjon 12. februar 2010, og ledes av Hege Skjeie. Utvalgets første utredning *NOU 2011:18 Struktur for likestilling* ble levert 15. november 2011, og tar utgangspunkt i de rettslige og organisatoriske rammene for likestilling. Likestillingsutvalget skal legge fram sin andre utredning for Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet 25. september 2012.

Mandat
------

Ved opprettelsen av Likestillingsutvalget i februar 2010 fikk utvalget et mandat om å utrede norsk politikk for kjønnslikestilling og utfordringer for dette i et livsløps-, klasse-, og etnisitetsperspektiv. Senere fikk utvalget en utdyping av mandatet fra departementet knyttet til institusjonelle og organisatoriske rammer for likestillingsarbeidet i offentlig regi. Oppdraget omfattet virkemiddelapparatet på sentralt, regionalt og lokalt nivå, og flere sider ved Likestillings- og diskrimineringsombudets (LDO) og Likestillings- og diskrimineringsnemndas (LDN) virksomhet. Denne delen av arbeidet ble utredet i *NOU 2011:18 Struktur for likestilling*.

Tiltak og anbefalinger
----------------------

Ved overlevering av *NOU 2011:18 Struktur for likestilling*, påpekte utvalgsleder Hege Skjeie at utredningen ikke er lystig lesning for de som er opptatt av gjennomføringsevne. Det påpekes i utredningen at offentlige myndigheter har høye ambisjoner i likestillingspolitikken, men at det mangler en effektiv iverksettingsstruktur. For å styrke dette arbeidet, ble det anbefalt å opprette et direktorat for likestiling med regionale kontorer. Vektlegging av et flerdimensjonalt perspektiv er sentralt i utredningen. Det påpekes at direktoretets arbeide bør omfatte alle grunnlag som har et lovfestet diskrimineringsvern. Utvalget foreslår at det etableres et 10-årig utviklingsprogram for lokalt likestillingsarbeid, som forvaltes av et direktorat for likestilling. Likestillingsutvalget foreslo også en styrking av organisasjoner innen sivilt samfunn som jobber med likestillingsspørsmål, og en bedre samordning av disse organisasjonene. Denne anbefalingen ble oppnådd i 2014 da kvinneorganisasjonene gikk sammen i Norges kvinnelobby.

Utvalgets medlemmer
-------------------

Utvalget ledes av Hege Skjeie, professor i statstivenskap ved Universitetet i Oslo. 
Øvrige medlemmer av utvalget er:

* Ronald Craig
* Helga Eggebø
* Anne Britt Flemmen
* Cathrine Holst
* Øystein Gullvåg Holter
* Anders Todal Jensen
* Kjell Erik Lommerud
* Marjam Nadim
* Sevil Sümer
* Mari Teigen
* Thomas Michael Walle

Litteratur
----------

* *NOU 2011:18 Struktur for likestiling*. Oslo. ISBN 978-82-583-1113-0
* *Nytt Norsk Tidsskrift 02/2012*. ISSN Online: 1504-3053

Referanser
----------

1. ↑  Gratulerer, Norges kvinnelobby! Arkivert 29. januar 2014 hos Wayback Machine. Likestillings- og diskrimineringsombudet
2. ↑  Norsk kvinnebevegelse slår seg sammen i ny lobby, *Kureren*, 29. januar 2014

Eksterne lenker
---------------

Likestillingsutvalgets side hos Kilden Sett 4. september 2012.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Høydehopp |
| Konkurrerte for Hellas’ flagg Hellas |
| Friidrett EM i friidrett innendørs |
| Sølv | Praha 2015 |  2,31 |
| Friidrett U23-EM i friidrett |
| Bronse | Tammerfors 2013 |  2,26 |
| Friidrett Balkanmesterskapet i friidrett |
| Sølv | Eskişehir 2012 |  2,25 |
| Friidrett Balkanmesterskapet i friidrett innendørs |
| Gull | Istanbul 2013 |  2,26 |

**Adónios Mástoras** (gresk: **Αντώνιος Μάστορας**, født 6. januar 1991 i Thessaloniki) er en gresk friidrettsutøver som konkurrerer i høydehopp. Han har sølv fra EM i friidrett innendørs 2015 som fremste internasjonale meritt.

Idrettskarriere
---------------

Mástoras deltok ved ungdoms-VM i friidrett i 2007, men kom på 22.-plass i kvalifiseringen, og kom ikke til finalen. Samme år deltok han ved European Youth Olympic Festival, og kom der på 5.-plass med 2,08 meter. Året etter deltok han ved junior-VM i friidrett 2008 i Bydgoszcz, der han kom på 8.-plass med 2,17 meter. Han deltok også ved junior-VM i friidrett 2010, der han kom på 7.-plass i den ene av de to kvalifiseringsgruppene, og nådde ikke finalen. Han hoppet 2,14 meter som beste hopp. 

Han deltok ved Universiaden 2009, og i finalen hoppet han 2,00 meter og endte på 12.-plass. Han nådde ikke finalen ved junior-EM i friidrett 2009, men endte på 16.-plass i kvalifiseringen. 

I 2012 kom han på 2.-plass ved Balkanmesterskapet i friidrett, bak Mihai Donişan, og i 2013 vant han Balkanmesterskapet innendørs. Ved EM i friidrett innendørs 2013 satte han ny personlig rekord med 2,29, og kom på 4.-plass. Han kom på delt 3.-plass (med Allan Smith) ved U23-EM i friidrett 2013, bak Douwe Amels og Daniil Tsyplakov, og 5.-plass ved Middelhavslekene 2013. Han representerte også Hellas ved Lag-EM i friidrett 2013, der Hellas deltok i Super League, og med 8.-plass i høyde skaffet han Hellas 5 poeng i lagkonkurransen. Hellas kom på 11.-plass av 12 lag, og rykket dermed ned til First League ved Lag-EM i friidrett 2014. I august deltok han også ved VM i friidrett 2013, der han kom på 13.-plass, og nådde ikke finalen. 

Han greide bare 2,15 meter i kvalifiseringen ved EM i friidrett 2014 i Zürich, og kom ikke til finalen, men endte på 21.-plass sammenlagt. 

Ved EM i friidrett innendørs 2015 satte han ny personlig rekord i finalen, der han hoppet 2,31 meter. Dette holdt til delt 2.-plass, sammen med italienske Silvano Chesani. Russiske Daniil Tsyplakov vant dette mesterskapet, også han med 2,31 meter, men han greide denne høyden på første forsøk, mens Mástoras og Tsyplakov begge trengte to førsøk på denne høyden.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 236697, oppført som Ad&#243;nios Mastoras[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Antonios Mastoras – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Antonios Mastoras – Diamond League Rediger på Wikidata

* (en) Antonios Mastoras – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
**Luxembourgs økonomi** er veldig avhengig av bank- og stål-sektorene, og har verdens tredje høyeste BNP per innbygger, ifølge GLOBALIS oversikt for 2012.

Selv om Luxemburg i turistbrosjyrer blir omtalt som «Europas grønne hjerte», er landet meget industrialisert, med eksport som en viktig faktor i landets økonomi. Faktisk har Luxemburg en unik industriell fremgang blant verdens demokratier.

Luxembourg har også en meget avansert IKT-sektor, med hele fire GSM mobiltelefoni-nett og hovedkvarter for verdens nest største private TV- og kommunikasjonssatellittoperatør – *SES*.

Bankenes innflytelse på økonomien
---------------------------------

Mellom 1970 og 1990 ble antall banker og bankansatte firedoblet. Luxembourg har utviklet en finanssektor som operer verden rundt. En tradisjon for fortrolig bankvirksomhet praktiseres parallelt med av verdens strengeste lovverk når det gjelder hvitvasking av penger. Luxembourgs geografiske plassering og den ivrige etablererånden til regjeringen har også tiltrukket seg investorer. Bankene har spilt en viktig rolle i Luxembourgs økonomiske utvikling, og utgjør et sikkert bidrag på 15 % til landets nasjonalprodukt. De skaffer også arbeidsplasser til en stor del av den yrkesaktive befolkningen, og bidrar med nesten en femtedel av de samlede skatteinntekter.

Referanser
----------

1. ↑  GLOBALIS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Sosthenes, Apollo, Cephas, Tychicus, Epaphroditus, Cæsar og Onesiphorus
**Tykikos**, **Tychicus**, eller **Tychikos**, var ifølge Apostlenes gjerninger 20,4 en av apostelen Paulus' følgesvenner på en av dennes misjonsreiser. I eldre almanakker var navnet hans ført på 29. april.

Ifølge tradisjonen ble han biskop. Det er ikke sikkert hvor. Flere byer har tatt ham til sin; han skal således ha vært en av de første biskoper enten i Chalcedon, Kolophon og det kypriotiske Neapolis (Limassol). I et skrift fra 600-tallet om den hellige Auxibius blir det fortalt at erkebiskopen for hele Kypros, Herakleidios, innsatte Tychicus som biskop i Neapolis.

Litteratur
----------

* (de) Ekkart Sauser: «Tychikos» i *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Bind 17, Herzberg 2000, ISBN 3-88309-080-8, sp. 1436.
* *Tychicus*, i: *Vollständiges Heiligen-Lexikon*. 1858
* *Das Heilige Kloster des Heiligen Eraklidios*. Nicosia, Zypern.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Tygerberg** er en av de nordøstlige forstedene til Cape Town i Sør-Afrika. Det er også navnet på høydedraget over byen. Tygerberg Mountain Bike Club holder til i dette området. De er oppsynsmenn i Majik Forest som har flott utsikt og noen morsomme stier. Forstaden ligger omtrent 25 km fra sentrum av Cape Town.

Historie
--------

Nederlandske og tyske bosettere som slo seg ned i Cape-regionen fra 1652, oppkalte åsen «Tigerberg» etter det stripete og spraglete inntrykket de fikk av den gamle vegetasjonen her, selv om det fantes en rekke store rovdyr i området på den tiden, men ingen tigre. 

I 1996 ble de seks bydelene Bellville, Durbanville, Goodwood, Parow, Khayelitsha og Mfuleni slått sammen til *City of Tygerberg*.

Infrastruktur
-------------

En del av åsen er utpekt som et naturreservat, *Tygerberg Nature Reserve*. I Tygervalley finnes et nyetablert boligområde med kunstige innsjøer og flere restauranter, modellert etter Victoria & Alfred Waterfront i Cape Town og kjent som *Tygervalley Waterfront*. I nærheten ligger også det store kjøpesenteret *Tygervalley Shopping Centre*.

Sør for Tygerberg ligger Tygerberg sykehus. Det er et universitetssykehus tilknyttet Universitetet i Stellenbosch. I campusen er det også flere boliger og et studentsentrum med spisesal.

Sammen med Bellville tilhører City of Tygerberg campusen til University of the Western Cape (UWC).

Se også
-------

* Graaff Baronets

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Dark Roast** er et norsk band som startet opp i 2016. Bandet består av Johan Helland (vokal), Audun Haave Reknes (keyboard), Markus Hafsund Gundersen (bass), Bård Jønland Berg (trommer), Adrian Barstad Andresen (trompet) og Daniel Deltchev (saksofon). 

De slapp debutalbumet sitt, *First Brew,* 11. mai 2018. Albumet ble godt mottatt og fikk blant annet terningkast fem av Audiophile.

I forkant av albumet slapp Dark Roast 3 singler. Først singel var "Break" som kom 3. juni 2017, etterfulgt av "Take the Son of a Bitch Down" 31. august 2017 og til slutt "Seasons In Oslo" 30. mars 2018. "Seasons In Oslo" fikk også sin førpremiere hos Ruben på NRK P3.

Medlemmer
---------

* Johan Helland
* Audun Haave Reknes
* Markus Hafsund Gundersen
* Bård Jønland Berg
* Adrian Barstad Andresen
* Daniel Deltchev

Diskografi
----------

### Album

* *First Brew* (2018)

### Singler

* *Break* (2017)
* *Take the Son of a Bitch Down* (2017)
* *Seasons In Oslo* (2018)

Eksterne lenker
---------------

* Dark Roast - Facebook
**Rósa Guðmundsdóttir** (født 23. desember 1795, død 28. september 1855), kjent under kunstnernavnet **Vatnsenda-Rósa**, var en islandsk lyriker, forfatter av mange kjente dikt og sanger. Flere av sangene hennes er i senere år blitt tilsatt musikk av islandske artister, deriblant Björk.

Biografi
--------

Rósa Guðmundsdóttir var datter av bonde Guðmundar Rögnvaldssonar. Tolv år gammel mistet hun sin mor. Rósa fikk ingen formell skolegang, men foreldrene hadde et stort antall bøker hjemme, og hun viste tidlig interesse for poesi og litteratur.

Rósas kjærlighetsliv er blitt beskrevet som dramatisk, og har gitt grobrunn til en rekke myter om henne. I tenårene skal hun ha vært i et forhold med en islandsk embedsmann, men detaljene rundt dette er omstridt. Hun giftet seg i 1818 med Olaf Ásmundason og paret fikk fem barn, men ekteskapet var etter sigende ulykkelig og Rósa inngikk et forhold med en mann ved navn Natan Ketilsson. Ketilsson ble myrdet i 1828; de to drapspersonene ble tatt og dømt til døden, og skal ha vært de siste personene som ble henrettet på Island. Ketilssons død gikk kraftig inn på Rósa. Hun egnet seg de neste årene som jordmor.

Etter at skilsmisse med Olaf Ásmundason ble fullbyrdet i 1837, giftet Rósa seg med den tjue år yngre matrosen Gísli Gíslason. Forholdet til Gislason gikk imidlertid dårlig, angivelig delvis på grunn av Gislasons alkoholmisbruk. Sommeren 1855 ble Rósa plutselig syk, og døde 28. september samme år under en ferd til den islandske småbyen Efri-Núpur.

Forfatterskap
-------------

Så vidt vites ble ingen av Rósa Guðmundsdóttirs verk utgitt før etter hennes død i 1855. Det skal også råde viss tvil om hun skrev alle diktene som i senere år er blitt tilskrevet henne. Det regnes imidlertid som uomtvistelig at hun skrev diktet som hun antagelig er mest kjent for, *„Augað mitt og augað þitt"* ("Øyet mitt og øyet ditt"), som finnes oversatt til nynorsk i boken *Islandske dikt: Frå Sólarljód til opplysningstid* (Fonna forlag, 1977).

I 1978 ble et teaterstykke basert på Rósa Guðmundsdóttirs liv, *Skáld-Rósa*, satt opp i Reykjavik, skrevet av dramatikeren Birgir Sigurðsson (1937-2019).

Referanser
----------

1. 1 2   www.ismus.is[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Discogs.com - Rósa Guðmundsdóttir».
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  «Hvaða heimildir eru til um Vatnsenda-Rósu og hvað er vitað um hana?».
4. 1 2 3 4  «Vatnsenda-Rósa: a legendary poet.».
5. 1 2 3 4 5 6  «Rósa Guðmundsdóttir (Vatnsenda-Rósa) (1795-1855)».
6. ↑  *Islandske dikt: Frå Sólarljód til opplysningstid*. Fonna forlag. 1977. s. 382.
7. ↑  «DAGBLAÐIÐ. MÁNUDAGUR 28. ÁGUST 1978. I þjóðlegum stíl».
8. ↑  «Skáld-Rósa». *Adresseavisen*: 14. 1. august 1983.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rósa Guðmundsdóttir på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Rósa Guðmundsdóttir på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Må ikke forveksles med Senter for likestilling.

**Likestillingssenteret** var et statlig kontor som eksisterte fra 1997 til 1. januar 2006 og som hadde som oppgave å arbeide for likestilling mellom kvinner og menn. Likestillingssenteret var en videreføring av sekretariatet i det tidligere statlige Likestillingsrådet, som ble opprettet i 1972 etter initiativ fra Norsk Kvinnesaksforening. Likestillingssenteret må ikke forveksles med Likestillingsombudet, som også eksisterte i samme periode som en separat statlig institusjon med et mandat om å fremme likestilling. I 2006 ble Likestillingssenteret og Likestillingsombudet fusjonert inn i Likestillings- og diskrimineringsombudet.

Senterets formelle navn ved etableringen var *Kompetansesenter for likestilling*, men senteret ble profilert under navnet *Likestillingssenteret*, herunder i logoen. Lederen for senteret ble ofte omtalt som *likestillingsdirektør*. Stillingen var en videreføring av den tidligere sekretariatslederstillingen i Likestillingsrådet.

Det tidligere statlige Likestillingssenteret har ingen tilknytning til den private organisasjonen Likestillingssenteret på Hamar, som drives av Stiftelsen Kvinneuniversitetet og som tok i bruk navnet *Likestillingssenteret* på sin utadrettede virksomhet i 2008.

Direktører
----------

* Ingunn Yssen (1997–2002)
* Long Litt Woon (2003–2005)

Kontorsjef Mona Larsen-Asp fungerte i stillingen mellom Yssens fratredelse og Long Litt Woons tiltredelse.

Referanser
----------

1. ↑  Likestillingssenteret, *Store norske leksikon*, Kunnskapsforlaget, 2005

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** Forvaltningsdatabasen
 |