recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Synapse
**Synapse** er en overgang mellom to nerveceller der et nervesignal kan overføres fra en nervecelle til en annen. En synapse består av en aksonende, en mottakercelle og spalten mellom dem. Synapsespalten er ca. 20 nm bred, og er fylt med væske.

En nerveimpuls går langs en nervefiber (akson) som en elektrisk bølge der et oppbygget spenningspotensial over cellemembranen brytes ned. Cellemembranen inneholder spenningsregulerte ionekanaler som styres av membranpotensialet (elektrisk spenningsforskjell mellom cellens indre og ytre). Natrium+ og kalium+ ioner pumpes gjennom disse ionekanalene. Når nerveimpulsbølgen er passert, pumpes natriumioner, Na+, fra innsiden av nervecellemembranen til utsiden. Kaliumioner, K+, diffunderer inn i cellen. Dette gjør membranpotensialet mer negativt. Denne bevegelsen av ioner er en kontinuerlig prosess, der resultatet er en høy konsentrasjon av kaliumioner inne i cellene og høy konsentrasjon av natriumioner utenfor cellene. 

Når nerveimpulsen kommer langs den ene nervefiberen til aksonenden, påvirkes kalsium-kanalene til å åpnes. Når mengden av kalsiumioner (Ca+) øker i aksonenden, frigjøres transmittersubstanser som rask diffunderer over synapsespalten til mottakercellen og bindes til reseptorregulerte ionekanaler. Dette medfører at ionekanalene i mottakercellen åpnes. Ioner strømmer inn i cellen og endrer membranpotensialet. Dersom terskelverdien (ca. -60 mV) nås, starter ny nerveimpuls i motakercellen. 

Det finnes mange kjemiske stoffer som fungerer som transmittersubstanser i forskjellige typer synapser. Eksempler på disse er

* Acetylkolin
* Serotonin
* Noradrenalin

Mange medikamenter virker på enzymer som bryter ned eller bygger opp transmittersubstanser. Enzymene øker eller hemmer oppbygging eller nedbrytning av transmittorsubstanser. Disse medikamentene øker eller hemmer synapsens evne til å overføre en nerveimpuls til den neste nervecellen. 

Det er sannsynlig at fremtidig forskning vil gi mye kunnskap om hvordan dagens og fremtidens medikamenter, rusmidler, konserveringsmidler, matvarer og miljøgifter virker på enzymer, transmittorsubstanser og cellevegger i forskjellige typer synapser.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Hvis dette er et menneske*** (italiensk: *Se questo è un uomo*) er en selvbiografisk roman fra 1947 av Primo Levi som handler om tiden han tilbrakte som jødisk fange i Auschwitz. Boken er den første i en serie på to bøker, hvor den andre, *Våpenstillstanden* (italiensk: *La Tregua*), beskriver den strabasiøse ni måneder lange hjemreisen fra konsentrasjonsleiren til Torino i Italia.

Primo Levi begynte å skrive på *Hvis dette er et menneske* like etter at han ble frigjort av Den røde armé i 1945 for å fortelle verden hva som skjedde i konsentrasjonsleirene under andre verdenskrig. Levi har beskrevet «trangen til å la "de andre" få vite» som «et umiddelbart og absolutt behov, påtrengende nok til å kunne sammenlignes med ethvert annet primærbehov».

I 1947 fikk Levi antatt manuset hos De Silvia i Torino etter å ha blitt refusert av to forlagshus. Førsteutgaven kom ut i 2 500 eksemplarer, hvorav bare 1 500 ble solgt[] til tross for at boka fikk god mottakelse. I 1957 ble den trykt opp igjen på et større forlag og interessen økte. I 1959 ble den oversatt til engelsk og i 1961 til fransk og tysk. I 1990 ble den oversatt til norsk av Tommy Watz og utgitt på Document forlag.

Referanser
----------

1. ↑  Primo Levi (1990) *Hvis dette er et menneske*, s. 1
2. 1 2 3 4  Levi, Primo. Note to the Theatre version of *If This Is a Man*, pp. 23–25.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Caernarfon Castle sett vestfra
**Caernarfon Castle** er et slott i Caernarfon i det nordlige Wales. Det ble reist av Edvard I av England etter erobringen av Wales i 1277. Ifølge en tradisjon ble hans sønn Edvard II født der 1284, men det finnes ingen samtidig kilde som bekrefter dette. 

Edvard I bygde flere slott i det nordlige Wales for å sikre området etter av han hadde slått Llywelyn ap Gruffydd. Andre viktige festninger i «jernringen» han opprettet var Beaumaris, Conwy og Harlech, men Caernarfon er det fremste av dem. Det ble påbegynt i 1283 under Llywelyns mislykkede opprør, og var ferdig i omtrent den tilstand det har i dag i 1323. Det ble aldri fullført, og det er tydelige spor på vegger etter slisser som det skulle være festet ytterligere bjelker i. Ifølge samtidige regnskaper kostet det 20 000 pund, noe som var en enorm sum, tilsvarende den årlige inntekten til det kongelige skattkammer. 

Den konsentriske planen var avansert i forhold til tidligere britiske slott. Murene er inspirert av Konstantinopels bymurer, et resultatet av Edvard Is forkjærlighet for korstogene. Slottet kontrollerer Menaistredet, som var av stor strategisk betydning under Edvards felttog i Wales. 

Slottet har blitt beleiret flere ganger. I opprøret 1294–1295 holdt garnisonen ut fordi den fikk forsyninger sjøveien slik at den kunne vente på forsterkninger som kom våren 1295. I 1403 og 1404 holdt den ut en beleiring under Owain Glyndŵrs opprør. Den siste beleiringen kom i 1646, da rojalistene ble beleiret og måtte overgi seg til parlamentarianerne. 

Slottet har dessuten blitt brukt til den formelle innsettelsen av fyrsten av Wales. I 1911 fant innsettelsen av den fremtidige Edvard VIII som fyrste av Wales sted ved slottet. Dette ble gjentatt ved innsettelsen av prins Charles i 1969. 

Slottet huser regimentsmuseet til Royal Welch Fusiliers, og er et verdensarvsted. 

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Storbritannia (liste) |
| --- |
|  | England | 
* Blenheim Palace
* Canterburykatedralen, St. Augustine’s Abbey og St. Martins kirke
* Bath
* Gruvelandskapet i Cornwall og Devon
* Derwent Valley-møllene
* Durham Castle og katedralen
* Hadrians mur
* Ironbridge Gorge
* Jurassic Coast
* Kew Gardens
* Maritime Greenwich
* Palace of Westminster, Westminster Abbey og St. Margarets kirke
* Saltaire
* Stonehenge og Avebury og Silbury Hill
* Studley Royal Park og Fountains Abbey
* Tower of London

 | Storbritannias flagg |
| Skottland | 
* New Lanark
* Edinburgh
* St. Kilda
* Skara Brae og Maeshowe
* Forthbroen

 |
| Wales | 
* Kong Edward Is slott og bymurer i Gwynedd: Harlech, Beaumaris, Caernarfon og Conwy
* Blaenavon industrielle landskap
* Pontcysyllteakvedukten

 |
| Nord-Irland | Giant's Causeway og Causewaykysten |
| Oversjøiske | 
* Hendersonøya
* Gough og Inaccessible Island
* St. Georges
* Gorhams grotte

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Interiøret i synagogen.
**Synagogen i Trondheim** ligger i Arkitekt Christies gate 1b, og ble innviet i 1925, i en tidligere stasjonsbygning for den gamle Throndhjem stasjon. Bygningen ble tegnet av Georg Andreas Bull og ferdigstilt 1864[] til åpningen av Trondhjem–Størenbanen. I 1884 ble den nedlagt som jernbanestasjon og senere kjøpt av Frelsesarméen. Det Mosaiske Trossamfund kjøpte bygningen i 1924, og etter omfattende ombyggingsarbeid ble den nye synagogen innviet tirsdag kveld den 13. oktober 1925. Samtidig ble den gamle synagogen i St. Jørgensveita nedlagt.

Under andre verdenskrig ble synagogen konfiskert av de tyske okkupasjonsstyrkene i 1941 og brukt til forlegning, og det ble gjort mye skade på interiøret. Etter en omfattende reparasjon ble synagogen igjen innviet høsten 1947. 

I 1997 ble det jødiske museet åpnet i et rom i synagogebygningen. Restitusjonsfondet gjorde det mulig å utbedre bygningen, og fra sommeren 2000 ble det utført en omfattende restaurering og ominnredning av 1. etasje. Synagogen ble gjenåpnet i 2001 med bibliotek, multimediasenter og et kraftig opprustet jødisk museum.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Synagogue in Trondheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Det mosaiske trossamfunn, Trondheim
* Det jødiske museum i Trondheim - nettutstilling

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Cæsar von Hofacker** (noen ganger **Cäsar**) (født 2. mars 1896, død 20. desember 1944) var en tysk offiser i flyvåpenet som deltok i 20. juli-attentatet mot Adolf Hitler. Han ble for dette dømt til døden og henrettet. 

Hofacker deltok i hæren i første verdenskrig hvor han avanserte til løytnant. I 1916 ble han en del av hærens flyavdeling. Han ble tatt til fange av franske styrker i 1918 og var krigsfange til 1920. Etter krigen utdannet han seg som jurist og ble deretter ansatt som prokurist i Vereinigten Stahlwerke. Han meldte seg inn i Stahlhelm i 1931. 

Han hadde graden som oberstløytnant i Luftwaffe. 

Hofackers viktigste aktivitet i forhold til hendelsene kulminerte i 20. juli-attentatet på *Wolfsschanze* (Ulvehiet) 20. juli 1944 og bestod å opptre som et hemmelig bindeledd mellom sin fetter og en annen i det okkuperte Paris, general Carl-Heinrich von Stülpnagel, Frankrikes militærguvernør, som han var personlig rådgiver for. Hofacker vurderte sjansene for at kuppforsøk kunne lykkes som «bare ti prosent sjanse». Han hadde tidligere blitt introdusert til feltmarskalk Erwin Rommel som han betraktet som sin far, noe av en helt, etter å ha tjenstgjort under ham i første verdenskrig. Han prøvde å trekke ham inn i attentatet for at Tyskland kunne bli kvitt Hitler, men selv om Rommel ga sin støtte til sammensvergelse, aksepterte han ikke at Hitler skulle drepes.

Den 26. juli 1944 ble Hofacker arrestert i Paris, og ført for *Volksgerichtshof* (Folkedomstolen). Han ble funnet skyldig i landsforræderi og dømt til døden. Han ble hengt i Plötzensee fengsel i Berlin.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Cäsar von Hofacker, Find a Grave 23304295, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Hofacker's memorial, using the umlaut spelling variant
5. ↑  Joachim Fest, *Plotting Hitler's Death: The German Resistance to Hitler, 1933–1945*, 1996, p. 362.
6. ↑  Caddick-Adams, Peter. *Monty and Rommel: Parallel Lives*. Preface Publishing. ISBN 1-84809-152-4.
7. ↑  Peter Hoffmann, *The History of the German resistance, 1933–1945*, McGill-Queen's Press, 1996, p. 354
8. ↑  William L. Shirer, *The Rise and Fall of the Third Reich*, Simon and Schuster, 1960, p. 1047.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Otto Lilienthal Museum** i Anklam i Tyskland er et teknisk museum for «glideflykongen» Otto Lilienthal, flypioner, så vel som en pioner på det tekniske, sosiale og kulturelle området. Byen Anklam er også fødestedet for Otto Lilienthal, betraktet som den første vellykte flyveren i verden.

Historie
--------

Byen Anklam var Lilienthals fødested. Ulike objekter som kan knyttes til Lilienthals liv og virke, blant dem en rekonstruksjon av et glidefly fra 1925 er en del av den lokale historie. Museet ble grunnlagt i 1927. I dag omfatter museet den største samling av Lilienthals rekonstruerte fly.

Samlingene
----------

Museets arkiver inneholder alt som er kjent omkring den vellykkede gliderpilot); essayer, dokumenter, inklusive et fotoarkiv, etterligninger og modeller av alle kjente glidefly fra Lilienthal. Dessuten, brødrene Otto og Gustav Lilienthal var profilerte oppfinnere av dampmaskiner, leker, såvel som initiativtakere til mange sosiale og kulturelle prosjekter.

Museet har en stor samling hangglidere med modeller av fly, fra tiden før de første vellykte flyvninger. Den representerer den tidlige flyvningens historie og før-historie.

Anerkjennelse
-------------

Fra utstillingen.
I 1996 ble museet tildelt tittelen *FAI Recognized Museum* fra den internasjonale luftsportorganiasjon, Fédération aéronautique internationale (FAI) og i 1999 ble museet det første i det tidligere Øst-Tyskland som ble nominert til Årets museum i Europa - etter anbefaling fra European Museum Forum. Prisen gikk imidlertid til et annet museum, men siden 2001 er museet et tysk nasjonalt minnesmerke; *German National Memorial*.

Referanser
----------

1. ↑  The Otto Lilienthal Museum (Aviation), Anklam Arkivert 19. oktober 2017 hos Wayback Machine. Germany Travel

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Otto-Lilienthal-Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fotoarkiv ved Otto Lilienthal Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Canadas konservative fremskrittsparti** (engelsk: *The Progressive Conservative Party of Canada*, fransk: *Parti progressiste-conservateur du Canada*) var et politisk parti i Canada, som ble grunnlagt den 10. desember 1942. Partiet ble oppløst den 7. desember 2003, da det slo seg sammen med Canadisk allianse og dannet Canadas konservative parti.

Partiets politiske ideologi var en blanding av konservativisme, liberalkonservatisme og (siden 1984) nyliberalisme.

Etter 2003 fortsatte enkelte av partiets tidligere representanter i Canadas senat, som var motstandere av sammenslåingen med Canadisk allianse, å benytte det gamle partinavnet. Navnet er også fortsatt i bruk i de fleste Canadiske provinser. Den 29. mars 2004 dannet tidligere partimedlemmer Canadas Fremskrittsparti.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Progressive Conservative Party of Canada – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Otto Lagarhus** (født 30. oktober 1945) er en tidligere Luftfartsdirektør og flyger i SAS.

Lagarhus var flyger i SAS i 30 år og innehadde flere lederstillinger i flyselskapet. Fra 1979 til 1985 hadde han ansvaret for trening av nye piloter, deretter for all pilottrening til 1988. Deretter var han sjef for SAS Flight Academy. I 1993 kom han inn i konsernledelsen med ansvar for produksjon (vedlikehold, piloter, kabinpersonale osv.), en stilling han hadde frem til omorganiseringen i 1997. Han startet deretter eget rådgivningsfirma med større internasjonale flyselskaper som kunder.

I forbindelse med flyttingen av Luftfartstilsynet til Bodø, ble han i januar 2005 forespurt om å overta som Luftfartsdirektør på kort varsel. Dette oppdraget fullførte han i mai 2006 og fortsatt da sin konsulentvirksomhet. 

I mars 2007 ble han valgt til president i Norges Luftsportforbund og i 2010 til styremedlem i Fédération aéronautique internationale.

Referanser
----------

1. ↑  «Otto Lagarhus styremedlem i FAI». Norges Luftsportforbund. 9. oktober 2010. Arkivert fra originalen 18. desember 2010. Besøkt 18. oktober 2010.

Eksterne lenker
---------------

* 
* 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Per-Arne Skogstad** | **Luftfartsdirektører**(2005–2006) | Etterfølger:**Heine Richardsen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Gameshow** er en type TV-program som kjennetegnes ved at deltagere konkurrerer om premier eller heder og ære i et TV-studio. Konkurransene gjennomføres ved hjelp av runder basert på kunnskap, gjetting, fysiske utfordringer eller lignende. Det er store forskjeller på ulike typer slike konkurransedrevne programmer i verden, der man går fra det enkle spørreprogrammet *Mastermind* i Storbritannia til de ekstreme gameshowene i Japan. Rene spørreprogrammer omtales ofte som quiz-programmer.

Game show-sjangeren har også blitt en av de store eksportartiklene innen tv-konsepter, der spesielt amerikanske og britiske konsepter har blitt produsert i lokale varianter over store deler av verden. Amerikanske konsepter, som for eksempel *Wheel Of Fortune*, har hatt suksess i hjemlandet gjennom en årrekke.

I Norge
-------

Den første norske gameshowsuksessen var *Kvitt eller dobbelt* på NRK allerede i 1961. Den første suksessen på en kommersiell kanal var *Casino* som gikk på TVNorge med Hallvard Flatland som programleder.

Mange av de norske versjonene av denne programtypen er basert på konsepter laget i andre land. Eksempler på dette er *Vil du bli millionær?*, *Deal or No Deal* med flere.

Referanser
----------

1. ↑  «gameshow - Det Norske Akademis ordbok». *www.naob.no* **(norsk)**. Besøkt 9. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Game shows – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Canadair North Star**, også kjent som **Argonaut** var et Candisk passasjer- og fraktfly. Det var en 1940-talls utvikling av Douglas C-54 / DC-4.

DC-4 versus North Star
----------------------

Den vesentlig endring som ble foretatt var at stjernemotorene ble byttet ut med Rolls-Royce Merlin rekkemotorer i den hensikt å oppnå høyere fart. Flyet fikk da også 50 km/t høyere marsjfart. Prototypen fløy første gang den 15. juli 1946 og North Star ble valgt av flere selskaper, såvel som det Canadiske flyvåpen RCAF. Det beviste sin pålitelighet, men ble kjent og kom noe i miskredit på grunn av den sterke støy fra Merlimotorene. Flyet var i tjeneste gjennom hele 50-tallet til langt ut i 60-årene. Enkelte var fortsatt i drift som rene fraktfly opp til 1980-årene.

  

### Flytypen i bruk

Flyet ble først og fremst brukt i Canada og England, av de to canadiske selskapene Trans-Canada Air Lines, Canadian Pacific Air Lines samt det Canadiske flyvåpen. På eksportmarket ble flyet kjøpt det britiske BOAC og East African Airways

Det tidligere danske charterselskapet Flying Enterprise overtok fem Argonauts fra BOAC og brukte disse til chartertrafikk til middelhavsdestinasjoner i fem år til selskapet gikk konkurs i 1965.

### Varianter

Flyet ble bygget i flere varianter i tilsammen 71 eksemplarer, med og uten trykk-kabin. Det britiske selskapet overtok 20 som hadde trykk-kabin. Som BOAC-fly gikk de under navnet «Argonaut»

Spesifikasjoner
---------------

(DC-4-M2 North Star)

### Dimensjoner

* Besetning: 7
* Kapasitet 44 passasjerer eller 5 216 kg. last
* Lengde: 28.89 m.t
* Vingespenn 35.8 m)
* Høyde 8.38 m
* Vingeflate 135.82 m²
* Vekt, tom: 19 731 kg
* Vekt lastet 33 112 kg
* Motorer: 4× Rolls-Royce Merlin 622 Rekkemotorer, 1 760 hk hver

### Ytelser

* Toppfart: 568 km/h
* Marsjfat: 282 knots (325 mph, 523 km/h)
* Rekkevidde 6 212 km.

* Marsjhøyde: 10 970 m

Eksterne lenker
---------------

* Mer om flytypen
* Fotos av flytypen på Airliners net.
* 22 ulykker med flyet. Fra Aviation Safety net´s database
**Hijoo Moon** (født 1967 i Incheon, Sør-Korea) er en sørkoreansk organist, cembalist, pianist og dirigent.
Hun var åtte år da hun begynte med pianotimer hos professor Juon Jun. Fra 1986-1990 studerte hun kirkemusikk, korledelse, musikkpedagogikk og teologi ved Seoul teologiske universitet (Diplomeksamen).
Fra 1991 til 1993 studerte hun orgel hos professor Zsigmond Szathmáry ved Staatliche Hochschule für Musik i Freiburg (Konserteksamen).
Fra 1993 til 1994 studerte hun hos professor Rocus van den Heuvel ved Hogeschool voor de Kunsten Utrecht (Solisteksamen).
Hun gjennomførte også privatstudier hos professor Guy Bovet i Basel, professor Piet Kee i Haarlem og professor Wolfgang Zerer i Hamburg. Etter eksamen debuterte hun ved Sejong Center for the Performing Arts i 1995 i Seoul, Sør-Korea.

Karriere
--------

I senere år har hun arbeidet som kantor og organist ved en rekke kirker i Sør-Korea,Tyskland og Norge, og som kunstnerisk leder for festivaler og konsertserier. Hun har medvirket i mange konserter, radio- og TV-opptak i sitt hjemland, i Hongkong, Norge, Danmark, Portugal, Ungarn, Nederland og Tyskland.

I 1996/97 var hun kantor ved Ljan kirke i Oslo og fra 1997-2005 på Nesodden. Dessuten har hun vært kunstnerisk leder for Nesodden Internasjonale musikkfestival og De internasjonale sommerkonserter i Ringebu stavkirke. Fra 2005 til 2008 har hun vært ansatt som kantor i Ringebu, og hun var dirigent for Ringebu Sangkor i samme periode. Hun var ansatt som høgskolelektor for korledelse, klaver og orgel ved Ringebu folkehøgskole, Vinstra vidaregående skule og Ringebu kulturskole.

Hun har deltatt i flere crossoverprosjekter sammen med ballett og billedkunstnere som bl.a. Olga Papalexiou og Terje Risberg og Kristian Kvakland, folkemusikere som Sondre Bratland og Knut Buen, klassiskmusikere som Tine Thing Helseth, solooboist i Oslo-Filharmonien David Friedemann Strunck, David Coucheron,  Eldbjørg Hemsing og popartist  Alexander Rybak, Kari Bremnes, Ola Bremnes og Lars Bremnes.
Fra august 2008 til juli 2010 var hun fungerende domkantor i Tromsø domkirke. Hun ble fast ansatt som domkantor i Tromsø domkirke i august 2010.

NRKs direktesendinger: tv- og radio gudstjenester fra Tromsø domkirke
---------------------------------------------------------------------

* Høytidsgudstjeneste på 1. juledag 2011
* Familiegudstjeneste på julaften 2011
* Høytidsgudstjeneste på 1. påskedag 2009
* Pasjonsgudstjeneste på langfredag 2009
* Familiegudstjeneste på palmesøndag 2009
* Radiogudstjeneste på nyttårsdag 01. 01. 2009 › Kultur-og-underholdning

Portal: Korea
**Otto Kubberud** (født 11. september 1856 i Østre Toten, død 28. november 1940 samme sted) var en norsk håndverker, bonde og politiker, som representerte Arbeiderdemokratene.

Som ungdom gikk Kubberud i lære hos og arbeidde for sin far, som var kopperslager. Fra 1878 dreiv han for seg sjøl. Han dreiv blant annet en fabrikk for finere vognaksler og var formann på en knappefabrikk. Han bosatte seg etter hvert på gården Skjefstad på Østre Toten. Her starta han – ved sida av gårdsdriften – produksjon av hagesprøyter. Han fikk flere gullmedaljer på utstillinger, og i 1932 gav Havedyrkningens Venner ham en gullmedalje for sprøytene.

Fra 1914 til 1919 var han medlem av kommunens herredsstyre og formannskap, og han hadde også andre offentlige og private verv.

Han var vararepresentant på Stortinget fra Kristians amt i periodene 1916–18 og 1919–21. Han møtte noen uker i 1916, 1918 og 1921.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 423[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 423–424.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Otto Kubberud hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Garpetjernet**, også kalt «**Jomfrudammen»**, er et lite tjern på toppen av Våkenskaret opp til Munkebotn ved Sølvberget mellom Eidsvågsfjellet og Sandviksfjellet, like overfor boligblokkene i Skytterveien som ligger i Ytre Sandviken Bergen. Tjernet er ca. 100 meter langt og 40 meter bredt.

Historie
--------

Grusveien som nordfra fører fra Munkebotsvatnet opp til Garpetjernet, er bygget i 1786, og er en del av veitraseen til Den Trondhjemske postvei. Sydfra går en bit av postveien opp bak de store boligblokkene i Skytterveien og til Garpetjernet.

Tjernet har fått tilnavnet «Jomfrudammen» i forbindelse med sagnet om en kvinne som ble mishandlet og drept av munker fra Munkeliv kloster, som dumpet henne i tjernet.

I 1963 ble liket av 15 år gamle Rita Håkonsen funnet i en kum like ved Garpetjernet.

Utvidelser
----------

November 2012 ble det anlagt tursti på vestsiden av tjernet av Bergens Skog- og Træplantningsselskap, og i mai 2013 ble det ferdigstilt en grindverksbu på østsiden av tjernet.

Referanser
----------

1. ↑  NRK og Meteorologisk institutt. «Værvarsel for Garpetjernet». *yr.no*. Arkivert fra originalen 16. april 2018. Besøkt 8. april 2018.
2. ↑  «Garpetjernet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 5. april 2018.
3. 1 2  «Garpetjern». *folk.uio.no*. Besøkt 8. april 2018.
4. ↑  Garpetjernet på Norgeskart.no fra Statens kartverk
5. ↑  Adriansen, Jan (1969-) (2000). *Vegminner i Hordaland*. [Bergen]: Statens vegvesen Hordaland. s. 19.
6. ↑  NRK. «En bit av Den trondhjemske postvei». *NRK*. Besøkt 15. april 2018.
7. ↑  «Rita's lik ble funnet». *Bergens tidende*. Bergen. 11. februar 1963. s. 1, 8, 20.
8. ↑  «Ny vei rundt Garpetjern». *www.byfjellskogene.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 16. april 2018. Besøkt 5. april 2018.
9. ↑  «Nytt grindverksbygg åpnet.». *www.byfjellskogene.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 18. april 2018. Besøkt 17. april 2018.
Garottering på Filippinene, 1901
En **garotte** (også stavet **garrote** og **garrotte**) er et kvelningsredskap, gjerne bestående av en lenke, et tau eller en vaier som legges rundt halsen på offeret bakfra og strammes. Garotten er brukt som henrettelsesredskap, da normalt med en mekanisme som strammer snoren fremfor stramming for hånd.

I Storbritannia refererer garottering også til en spesiell gruppe ranere, som særlig i det 19. århundre kvalte sine ofre inntil de mistet bevisstheten, og som så tømte lommene deres. Det synes ikke å ha vært et særlig problem, men pressen slo de få tilfellene som var stort opp, blant annet parlamentsrepresentanten Hugh Pilkington som ble ranet på denne måten.

Henrettelser med garotte
------------------------

Som henrettelsesmetode er garottering kjent fra Spania, og fra områder som har vært under spansk styre, som Cuba, Mexico, Puerto Rico og Filippinene. Garotten ble også brukt i Portugal inntil 1867. Garotten som brukes besto opprinnelig av et tau som ble lagt om halsen på den dømte, som satt på en stol, og som så ble strammet ved hjelp av en pinne. På et tidspunkt innførte man en mer mekanisk form for garotte, som bruker et metallbånd som legges rundt halsen og strammes med en skrue. Etterhvert ble det også innført et nytt element, et skarpt blad som ble ført inn i nakken og som da kuttet hovednerven. Dette medførte at døden inntraff noe raskere.

Metoden ble brukt i Spania helt frem til 1974. Det er ikke lenger noen stater som bruker garottering som henrettelsesmetode.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «The Garrote». torturemuseum.net. Besøkt 5. mai 2019.
2. ↑  «THE LONDON GARROTTING PANIC OF THE MID-19TH CENTURY». todayifoundout.com. Besøkt 5. mai 2019. «In particular, the so-called "garrotting" cases, where someone strangles someone else, often using their arm or a length of wire, cord, or cloth, seemed to touch the rawest nerve with the people of London, with the fear of garrotting reaching a fever-pitch in the 1860s.»
3. ↑  «The Garotte». capitalpunishmentuk.org. Besøkt 5. mai 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Garrote – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Garrote», fra *Encyclopaedia Britannica*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Otto Liebing** (født 31. mars 1891, død 7. november 1967) var en tysk roer som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Liebing vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den tyske båten, med mannskap fra roklubben *Berliner Ruderverein von 1876*, som kom på tredjeplass i rokonkurransen for åttere. De tapte semifinalen til den britiske båten med mannskap fra *Leander Club* som siden vant finalen over *New College* en annen britisk åtter.

Totalt deltok elleve båter fra åtte nasjoner og konkurransen ble avholdt i perioden 17 til 19. juli 1912. Deltakerne på *Berlins* åtter var Otto Liebing, Max Bröske, Max Vetter, Willi Bartholomae, Fritz Bartholomae, Werner Dehn, Rudolf Reichelt, Hans Matthiae og Kurt Runge (styrmann).

OL-medaljer
-----------

* OL 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i roing, åtter Keiserriket Tysklands flagg Tyskland

Referanser
----------

1. 1 2   sports-reference.com, «Otto Liebing», Sports-Reference.com olympisk utøver-ID li/otto-liebing-1, besøkt 31. januar 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Otto Liebing – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Otto Liebing – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Otto Liebing – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Otto Liebing – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Otto Liebing – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Otto Liebing – FISA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**James Ralph Williams** (født 28. juli 1878 i Cardiff, død 21. desember 1929) var en walisisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Williams vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det walisiske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen, bak England og Irland. Wales tapte sin første og eneste kamp i turneringen, semifinalen mot Irland med 1-3. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag; Gull til England, sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) James Williams – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) James Williams – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) James Williams – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Princess Jones*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Gustav von Seyffertitz.

Handling
--------

Jones drømmer om rikdom og bedre sosial posisjon, tar seg en ferie ved et fasjonabelt feriested i nærheten – uten å innse hvor mye det egentlig koster å overnatte der – og hun møter den velstående Arthur Forbes, hvis onkel sendte ham til landsbygda for å begynne som kunstner. Arthur blir snart forelsket i Jones, og dette fører til at han kjøper en veldig kostbar kjole til henne.

Men de kostbare klærne gjør at Jones snart blir forvekslet med en prinsesse av alle de andre gjestene. Hun blir også kidnappet, fordi kidnapperne tror at de kan få masse løsepenger for henne. Men Arthur klarer å redde henne, og han mottar onkelens godkjenning for å gifte seg med Jones.

Skuespillere
------------

* Alice Calhoun som Princess Jones
* Vincent Coleman som Arthur Forbes
* Helen Dubois som Matilda Cotton
* Robert Lee Keeling som Roger Arlington
* Robert Gaillard som Carey
* Joseph Burke som Jed Bramson
* Sadie Mullen som Tessa

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 11. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Princess Jones* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Princess Jones* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Kåre Strande** (født 29. mai 1961 i Etnedal) er en norsk friidrettsutøver og trener i Fagernes Idrettslag. 

Han har trent fram utøvere som Vetle, Oda og Hedda Utsi Onstad, som alle har tatt medaljer i norske seniormesterskap i friidrett. Han har også trent søstrene Sidsel og Synnøve Bjørgo Adam, som i henholdsvis 2014 og 2015 var deltakere i 100 meter hekk under junior-VM i friidrett i Eugene i USA og junior-EM i friidrett i Eskilstuna, Sverige. I 2015 førte han også Kristine Berger Akervold til U18-VM i friidrett i Cali, Colombia, der hun deltok på 200 meter og 4x400 meter miksstafett. I 2017 deltok Berger Akervold i U20-EM i italienske Grosseto, der det ble semifinale på 100 meter hekk på 14,17 sekunder.

Strande er trener i Hedmark og Oppland friidrettskrets og er også kursholder i Norges Friidrettsforbund.

Strande har vært aktiv utøver siden 1972. Han har over 100 NM-gull samt tolv gull, åtte sølv og to bronse i nordiske mesterskap.

Hans beste internasjonale plassering er bronsemedalje i lengde under veteran-VM i Porto Allegre i Brasil i oktober 2013. Han tok bronse i innendørs-VM for veteraner i finske Jyväskylä i april 2012 i lengdehopp og har også en sjetteplass på 60 meter fra innendørs-EM i Bordeaux i Frankrike i 2001, der han løp på 7,37 sekunder i en alder av 40 år.

Utmerkelser
-----------

I februar 2012 ble han, sammen med mossingen Morten Røraas, kåret til «årets mannlige friidrettstrener» av Norges Friidrettsforbund.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**IKT-hjelpemiddel** er et hjelpemiddel som inneholder datateknologiske komponenter, eller er et hjelpemiddel som tilpasser betjeningen av datamaskinen. Det kan også være et hjelpemiddel som tilpasser responsen fra datamaskinen. Begrepet brukes ofte i forbindelse med tilpasninger for mennesker med funksjonsnedsettelser. I den engelske litteraturen brukes det mest begrepet "Computer accessibility", selv om dette ikke er en én til én oversettelse. På norsk derimot har man brukt begrepet "assisterende teknologi" også om høyteknologiske eller datatekniske hjelpemidler, altså synonymt med IKT-hjelpemidler, mens på engelsk betyr "Assistive technology" hjelpemiddel generelt.

Tekniske muligheter og begrensninger
------------------------------------

Dagens teknologi gjør det mulig å finne en tilpasning til datamaskinen for nesten alle former for funksjonsnedsettelser. Den eneste betingelsen er at personen kan gi uttrykk for en viljestyrt handling som kan tolkes på en eller annen måte.

### Eksempler på betjeningshjelpemidler

* Spesialtastatur
	+ ulike ergonomisk utformede tastaturer
	+ tastaturemulering
* Alternative pekeredskaper, dvs. ulike ergonomisk utformede mus
* musemulering
	+ hodemus
	+ øyestyring
* talegjenkjenning

### Eksempler på tilpasset respons fra datamaskinen

* skjermleser med tilleggsutstyr
	+ leselist
	+ syntetisk tale eller tekst til talesystem

Referanser
----------

1. ↑  Marit Grønntun - Masteroppgave ved Avdeling for forvaltningsinformatikk ved Det juridiske fakultet UNIVERSITETET I OSLO s. 13
2. ↑  It's Learning om assisterende teknologi

Eksterne lenker
---------------

* NAV Kompetansesenter for tilrettelegging og deltakelse
**Kåre Wicklund** (født 22. september 1914 i Kabelvåg i Lofoten, død 26. april 1986) var en norsk skuespiller.

Han var oppvokst på Hemnesberget på Helgeland, der faren Aksel Wicklund (1881–1969) var skolestyrer på Fylkesskolen 1927–47. Moren het Sigrid Gøytil (1883-1963) og var fra Lårdal (nå Tokke) i Telemark.

Kåre debuterte i 1936 på Det norske teatret der han var hele karrieren, bare avbrutt av gjesteopptreden ved Det Nye Teater 1938–1940, Trøndelag Teater 1940–1941 og ved Fri Norsk Scene i Sverige under krigen. Hans repertoar besto blant annet av humoristiske roller som Erasmus Montanus, Carolus Magnus i Arne Garborgs *Læraren* og Morten Kiil i Henrik Ibsens *En folkefiende*. Repertoaret omfattet også absurd teater og lyriske roller som Semjon i Anton Tsjekhovs *Måken*. Han debuterte på film i 1936 med *Norge for folket*, og spilte blant annet også i *Godvakker-Maren* (1940).

Under andre verdenskrig flyktet Wicklund, hans jødiske kone Annie og svigermoren, til Sverige. Fluktruten gikk fra Korgen via Røsvatnet og fikk hjelp av bøndene Kåre Johnsen og Anton Skog. Transporten førte razziaer i bygda og Kåre Johnsen flyktet selv over grensen mens Anton Skog senere ble arrestert. Annie Wicklund (1911-1998) kom til Norge fra Tyskland som flyktning i 1938 med hjelp av Kåre Wicklund. Sønnen Erling ble født i Sverige.

Han ble dekorert av den franske stat for innsatsen under kampene ved Narvik våren 1940.

Skuespiller Ottar Wicklund (1911–78) var hans bror. Kåre var gift med Annie Sachs (1911–98). Deres sønn Erling Wicklund (1944–2019) og datter Miriam Wicklund (1949–) ble begge journalister i NRK.

Referanser
----------

1. ↑  *Slektene Wikborg, Wicklund og Wikstrøm*. Drammen. 1957. s. 21.
2. ↑  Dette er nevnt av Hedda Elvestad i *Det er som å komme hjem etter en lang og vond reise* i Rana Blad den 10. august 2014.
3. ↑  Sigrid Tovsdotter fra geni.com.
4. ↑  «Kåre Wicklund». *Store norske leksikon*. Besøkt 11. desember 2011.
5. ↑  Ulstein, Ragnar: *Jødar på flukt*. Samlaget, 1995, s.161.
6. ↑  Aftenposten 25.7.1986.
7. ↑  «"Det er som å komme hjem etter en lang og vond reise"». *Rana Blad*. Besøkt 15. mars 2016.
8. ↑  Aftenposten 6.5.1986.
9. ↑  Konas fødsels- og dødsår er fra gravferdsetaten i Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kåre Wicklund på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Kåre Wicklund hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Kåre Wicklund i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Kåre Wicklund på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Kåre Wicklund på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Kåre Wicklund på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

* (en) Kåre Wicklund hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Evklid fra Megara** (engelsk translitterasjon: *Euclid*; født ca. 450 f.Kr. i Megara i Hellas, død i 374 f.Kr.) var en gresk filosof og elev av Sokrates. 

Evklid fra Megara grunnla den filosofiske skoleretning som kalles *Megara-skolen* (eller den eristike eller dialektiske skole). På en tid da borgere av Megara ved dekret var forbudt å besøke Athen, skal Evklid ha kledd seg i kvinneklær for å komme seg ubemerket inn i byen for å være nær Sokrates. Han skal ha vært en av dem som hørte Sokrates' siste tale. Etter at Sokrates var død, trakk Evklid og noen av hans filosofvenner seg tilbake til Megara. Selv om det ikke finnes noen direkte beviser for det, kan dette ha sammenfalt med den tiden da filosofen Platon bodde i Megara.

Evklid skal ha skrevet seks dialoger, men bare titlene deres er blitt bevart for ettertiden. 

Hans lære var en kombinasjon av Parmenides' og Sokrates' prinsipper.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
**IHC Leuven**, også kjent som **IHC Leuven Chiefs** er et ishockeylag fra Leuven i Belgia. IHC Leuven spiller i den belgiske Eredivisie, og hjemmekampene spilles i IJsbaan Leuven. 

Klubben ble startet i 1993 og hentet hjem sin første nasjonale mester-tittel da de vant finalen mot White Caps Turnhout 3:2 i 2005. Året etter ble de belgiske cupmestere, og i 2010 ble de igjen belgiske mestere ved å vinne 4:2 over HYC Herentals i finalen.

IHC Leuven deltok i IIHFs Continental Cup i 1998 og 1999. I 1998 endte den med null poeng på sisteplass etter gruppespillet i første runde. Den var da i gruppe A sammen med Frisk Tigers fra Norge, Club Esbjerg IK fra Danmark og Lyon Hockey Club fra Frankrike. The Chiefs tapte alle sine kamper med tosifrede tall, Frisk Tigers 1:26, Lyon Hockey Club 1:15 og Esbjerg IK 0:18. I 1999 spilte IHC i gruppe F sammen med ASG Angers fra Frankrike, Irbis Kiew fra Ukraina og CH Txuri Urdin San Sebastián fra Spania. Igjen tapte laget alle sine kamper, 0:26 mot ASG Angers, 0:19 mot Irbis Kiew og 3:4 mot Team CH Txuri Urdin.

I sesongen 2011-2012 deltok IHC Leuven Chiefs i det belgiske mesterskapet, den belgiske cupen, den nederlandske cupen og North Sea Cup.

IIHFs Contintental Cup
----------------------

### 1998 Gruppe A

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pl. |  | Kamper | Seier | Uavgjort | Tap | Mål | Poeng |
| 1. | Norges flagg Frisk Tigers | 3 | 2 | 1 | 0 | 35:05 | 5:1 |
| 2. | Frankrikes flagg Lyon Hockey Club | 3 | 2 | 1 | 0 | 24:07 | 5:1 |
| 3. | Danmarks flagg Esbjerg IK | 3 | 1 | 0 | 2 | 20:10 | 2:4 |
| 4. | Belgias flagg IHC Leuven | 3 | 0 | 0 | 3 | 02:59 | 0:6 |

### 1999 Gruppe F

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pl. |  | Kamper | Seier | Uavgjort | Tap | Mål | Poeng |
| 1. | Frankrikes flagg ASG Angers | 3 | 3 | 0 | 0 | 45:04 | 6:0 |
| 2. | Ukrainas flagg Irbis Kiew | 3 | 1 | 1 | 1 | 38:08 | 4:2 |
| 3. | Spanias flagg CH Txuri Urdin San Sebastián | 3 | 1 | 1 | 1 | 06:31 | 2:4 |
| 4. | Belgias flagg Chiefs Leuven | 3 | 0 | 1 | 2 | 03:49 | 0:6 |

Meritter
--------

* Belgisk mester (2): 2005, 2010
* Belgisk cupmester (1): 2006

Referanser
----------

1. ↑  «hockeyarchives: «Championnat de Belgique 2004/05», besøkt 18. mars 2012». Arkivert fra originalen 13. juni 2012. Besøkt 18. mars 2012.
2. ↑  «RBIHFs nettsider, besøkt 18. mars 2012». Arkivert fra originalen 4. mai 2012. Besøkt 18. mars 2012.
3. ↑  eurohockey.com: «IHC Leuven Chiefs», besøkt 18. mars 2012
4. ↑  «hockeyarchives: «Championnat de Belgique 2009/10», besøkt 18. mars 2012». Arkivert fra originalen 15. juni 2012. Besøkt 18. mars 2012.
5. ↑  kempenactueel.be: «Ijshockey: IHC Leuven is Kampioen van België», besøkt 18. mars 2012 Arkivert 13. desember 2011 hos Wayback Machine.
6. ↑  eurohockey.com: «IHC Leuven Chiefs», besøkt 18. mars 2012

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens offisielle nettsider
Superellipser:  
*a* = 1,0, *b* = 0,75  
*n* = 0,15, 2/3, 1, 2, 2,5 og 500
En **superellipse** er en matematisk kurve som kan oppfattes som en mellomting mellom en ellipse og et rektangel. En superellipse kan i et kartesisk koordinatsystem beskrives som mengden av punkter (*x*, *y*) som oppfyller ligningen

\left|\frac{x}{a}\right|^n\! + \left|\frac{y}{b}\right|^n\! = 1
hvor *n*, *a* og *b* er reelle tall > 0.

*a* og *b* er figurens halvakser. Formelen er en generalisering av formelen for en ellipse hvor *n* = 2. For n større enn 2 fås en **superellipse**, og for n mellom 0 og 2 fås en **subellipse**.

Kurvene ble først beskrevet av den franske fysiker og matematiker Gabriel Lamé (1795–1870), men de ble gjort kjent og navngitt *superellipse* av Piet Hein.

Praktisk bruk
-------------

Byplanleggere i Stockholm hadde problemer med et rektangulært torg i byen, *Sergels torg*. Ønsket var en bløt og smidig kurve som kunne bryte opp det firkantede inntrykket, uten å ende i sirkler. Piet Hein løste problemet ved å legge inn en superellipse med *n* = 2,5. Piet Hein brukte også superellipsen i arkitektur og møbeldesign.

En bordplate med superelliptisk form gir noe bedre albuerom og rommer litt mer enn en elliptisk bordplate gjør. 

Selskabet for Oslo Byes Vel valgte en superelliptisk form på sine blå skilt som er satt opp siden 1987. 

Superegget
Piet Hein oppfant også det såkalte **superegg** som er en tredimensjonal **superellipsoide** (en superellipse med *n* = 2,5, *a* = 4 og *b* = 3 rotert omkring x-aksen):

\left|\, \sqrt{\frac{x^2+y^2}{3^2}} \,\right|^{2{,}5} + \; \left|\, \frac{z}{4} \,\right|^{2{,}5} = 1

Superegget kan i motsetning til en alminnelig ellipsoide stå oppreist på en flat overflate fordi krumningsradiene i toppunktet er uendelig. Det vil si, superellipsoidener er flat på enden og om den bringes litt ut av vertikal posisjon vil den svinge tilbake til vertikal orientering. Dette i motsetning til en ellipsoide som er i labil likevekt på enden, men som straks vil falle til en stabil tilstand på siden ved den minste forstyrrelse,

Referanser
----------

1. ↑  Leif, Gjerdal (3. november 2017). «Oslos historiske veivisere». *Aftenposten, del 2*. s. 11.

Eksterne lenker
---------------

* Matematikksider om Heins superellipse
* Eksempler på superellipser Arkivert 10. desember 2004 hos Wayback Machine.
* Tegn din egen superellipse, beregn omkrets og areal – skriv ut mal
* Tegn din egen superellipse med Java

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** MathWorld
 |
**Institut de hautes études internationales et du développement (IHEID)** eller **Graduate Institute of International and Development Studies** er en forsknings- og utdanningsinstitusjon i Genève, Sveits. Instituttet tilbyr utdannings- og forskningsprogrammer på master- og doktorgradsnivå innen fagene statsvitenskap, internasjonal jus, internasjonal økonomi, internasjonal historie og utviklingsstudier. IHEID ble opprettet 1. januar 2008 da Institut universitaire de hautes études internationales (HEI; etablert 1927) ble slått sammen med Institut universitaire d’études du développement (IUED; opprettet 1961).[]

IHEID er Europas eldste studiested for internasjonale relasjoner.[] I mellomkrigstiden utdannet IHEID mange av Folkeforbundets diplomater i Genève. IHEID er som uavhengig utdanningsinstitusjon løst knyttet til Universitetet i Genève. Undervisningen foregår på engelsk og fransk.

Flere anerkjente professorer har forelest ved IHEID, blant dem Ludwig von Mises, Wilhelm Röpke, Robert Mundell, Hans Kelsen og Maurice Allais.[]

Blant tidligere studenter finner man blant andre nobelprisvinnerne Kofi Annan og Mohammed ElBaradei.[]

Referanser
----------

1. ↑  IHEID

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Graduate Institute of International and Development Studies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC
 |
**TSB-katalogen** er en typekatalog over nordiske middelalderballader. Katalogens fullstendige tittel er ***The Types of the Scandinavian Medieval Ballad***. Den er redigert av Bengt R. Jonsson, Svale Solheim og Eva Danielson i samarbeid med Mortan Nolsøe og W. Edson Richmond. Den ble utgitt på Universitetsforlaget i 1978.

Bakgrunn
--------

Balladene i de nordiske landene henger så tett sammen at det nordiske språkområdet må regnes som ett av de europeiske balladeområdene. De fleste balladetyper finnes i flere av de nordiske landene. Derfor var det hensiktsmessig å lage en nordisk typekatalog.

Eksempel
--------

Helt fra starten av folkeviseforskningen var det et problem å identifisere samme visetype fra forskjellige land. Den visa som i Norge kalles «Villemann og Magnhild» eller «Gudmund og Signeliti» kalles på dansk og svensk «Harpens kraft» og på islandsk «Gautakvæði». En løsning på dette var å identifisere visetypene med det nummer de har i det store standardverket *Danmarks gamle Folkeviser*. Dermed kunne alle disse nasjonale variantene identifiseres som DgF 40, siden de danske variantene av «Harpens kraft» sto som nummer 40 i dette bokverket. Men det var ingen løsning for visa «Hermod Ille», som bare fins i Norge og på Færøyene.

Om typologisering
-----------------

Typologisering av produkter av menneskelig fantasi kan naturligvis alltid diskuteres; men siden TSB-katalogen kom ut, har den vært et nyttig arbeidsredskap for balladeforskere. De fleste seriøse utgaver av nordiske ballader oppgir nå TSB-nummer, og de finnes også på omslaget til mange CD-utgivelser.

Oppdeling
---------

TSB-katalogen deler balladene opp i seks hovedgrupper:

* **A** Naturmytiske ballader Ballads of the supernatural
* **B** Legendeballader Legendary ballads
* **C** Historiske ballader Historical ballads
* **D** Ridderballader Ballads of chivalry
* **E** Troll- og kjempeballader Heroic ballads
* **F** Skjemteballader Jocular ballads

Når visa «Villemann og Magnhild» identifiseres som TSB A 50, betyr det at TSB-katalogen fører de nordiske variantene av denne visa opp som nummer 50 i gruppa naturmytiske ballader.
**IKA Kongsberg** er et interkommunalt selskap organisert etter lov om interkommunale selskaper. Selskapets fulle navn er Interkommunalt arkiv for Buskerud, Vestfold og Telemark IKS. 

Nåværende og potensielle eiere er kommuner og fylkeskommuner i Buskerud, Telemark og Vestfold. IKA Kongsberg startet sin virksomhet i 1992 etter et initiativ fra Statsarkivet i Kongsberg. Den 13. november 2002 ble det nye interkommunale selskapet stiftet med hjemmel i lov om interkommunale selskaper. 

IKA Kongsbergs visjon er å være «En kilde til kunnskap».

Formål
------

IKA Kongsbergs hovedoppgave er å legge forholdene til rette for eiernes gjennomføring av arkivlovens intensjoner og bestemmelser, samt å bevare og formidle deponerte arkiver som har rettslig, forvaltningsmessig og kulturell verdi.

Siden 2000 har IKA Kongsberg hatt mulighet til å ta imot arkiver til deponering. Dette kom som en følge av arkivforskriftens § 5-1 som krever at alle kommuner og fylkeskommuner skal opprette egne enheter for arkivdepot. Forskriften gir kommunene anledning til å overføre disse depotoppgavene til en interkommunal ordning. Depotordningen er en integrert tjeneste for alle eierne av IKA Kongsberg. Alle IKA Kongsberg sine arkivkataloger er tilgjengelige i den nasjonale søketjenesten Arkivportalen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Digitalt fortalt