recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bad Homburg** eller **Bad Homburg vor der Höhe** er en by i Tyskland i delstaten Hessen og forvaltningssentrum for Hochtaunuskreis.

Byen ligger i Rhein-Main-området ved den sørlige fjellsiden av Taunus og grenser i nord mot kommunen Wehrheim og byen Friedrichsdorf, i øst mot byene Rosbach vor der Höhe og Karben, i syd til Frankfurt am Main, i vest mot byen Oberursel og i nordvest mot byen Neu-Anspach.

Byen er blant annet kjent for de medisinske mineralvannkildene og kurbadene (derfor *Bad* i navnet) og for kasinoet.

I dag er Bad Homburg igjen en av de rikeste byene i Tyskland, mye på grunn av nærheten til Frankfurt, og mange direktører og ansatte i bankene i Frankfurt bor i Bad Homburg.[]

Bydeler
-------

Bad Homburg vor der Höhe har seks bydeler:

* Bad Homburg
* Dornholzhausen
* Gonzenheim
* Kirdorf
* Ober-Erlenbach
* Ober-Eschbach

Historie
--------

Byen ble grunnlagt rundt 1180 og fikk byretter rundt 1330.

Fredrik I av Hessen-Homburg grunnla landgrevskapet Hessen-Homburg, og Fredrik II (1680 – 1708) ble kjent som fyrste av Homburg. Etter den østerriksk-prøyssiske krigen i 1866 ble byen en del av Preussen. Da kurbadet og kasinoet åpnet på midten av 1800-tallet ble byen et internasjonalt kjent kursted, særlig for russiske adelsfolk.[]

Erloeserkirche i Bad Homburg
Spaindustrien begynte da man oppdaget Elisabethenbrønnen i 1834. Den første bygningen tilknyttet badet og det første kasinoet ble bygget i 1841–1842 av brødrene François (1806–1877) og Louis Blanc (1806–1852), som senere tok over kasinoet i Monte Carlo. I 1860 fikk byen jernbaneforbindelse med Frankfurt am Main.

I 1888 ble Bad Homburg kjent gjennom hele Det tyske keiserriket da keiser Vilhelm II erklærte slottet i Bad Homburg som sin sommerresidens.

Kurbadet gikk dårlig i krigsårene, men tok seg kraftig opp igjen i etterkrigstiden og gjennom siste halvdelen av 1900-tallet var byen et populært feriested for rikfolk.[]

30. november 1989 ble Alfred Herrhausen, direktør for Deutsche Bank, drept av en bilbombe i Bad Homburg. Det ble hevdet at dette var et angrep fra Rote Armee Fraktion, men dette ble aldri avklart.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bad Homburg vor der Höhe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Bad Homburg vor der Höhe – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Tyskland
Et **flystevne** er et show/oppvisning hvor det vises frem fly og dets egenskaper, både ved oppvisning i luften, og med utstilling på bakken. De fleste store flystevner arrangeres av landets flyvåpen, med et sterkt innslag av militære fly. Ofte er det også noen sivile fly med. Oppvisningene avsluttes ofte av store formasjoner med mange fly som flyr forbi uten kompliserte manøvre.

Oppvisningsteam
---------------

Det er flere nasjonale oppvisningsteam fra flyvåpnene som flyr militære jetjagere i formasjon med opptil 10 fly med akrobatiske øvelser. De mest kjente teamene er Red Arrows, Frecce Tricolori, Patrouille de France, Russian Knights, Thunderbirds og Blue Angels.

Akro-demo oppvisninger
----------------------

Ved flere flystevner er det vanlig å vise spesialbygde akrobatikkfly som gjennomfører sine programmer. Dette krever spesialtillatelse fra det nasjonale luftfartstilsynet og et spesielt akro-demo sertifikat for flygeren. Det er sikkerhetskomite på bakken som har myndighet til å avbryte oppvisningen via radio, for eksempel hvis flyet kommer nærmere publikum enn en definert oppvisningslinje (display-line), eller lavere enn en definert minstehøyde.

Faste arrangement
-----------------

Royal International Air Tattoo ved RAF Fairford i sørvestlige England arrangeres årlig, mens andre stevner som Roskilde airshow arrangeres annet hvert år.

Historiske stevner
------------------

I Duxford i England arrangerer Imperial War Museums og The Fighter Collection i juli et to dagers oppvisningsstevne med militære fly fra 2. verdenskrig.

Salgsstevner
------------

Noen store salgsshow er først og fremst beregnet på flyfabrikker, importører og kunder som skal selge/kjøpe fly, både sivile og militære. Flyfabrikkene benytter ofte slike stevner til å lansere nye modeller. På slike stevner kan enkelte dager være reservert viktige kunder for utstillerne, for eksempel innkjøpsansvarlige i flyselskap og flyvåpen og for journalister med spesiell fokus på fly.
De mest kjente salgsshowene er Farnborough Airshow i England. Berlin Airshow i Berlin (Ila) og Moskva Airshow (Max). I Friedrichshafen er det hvert år en utstilling av småfly, mikrofly og seilfly.

### Store flystevner i Norge

| År | Sted | Hovedattraksjoner |
| --- | --- | --- |
| 1975 | Rygge | Red Arrows Lockheed Martin F-16 Fighting Falcon Hawker Siddeley Harrier |
| 1984 | Gardermoen | Frecce Tricolori United States Air Force Thunderbirds |
| 1989 | Kjevik | Royal Jordanian Falcons A10 |
| 1994 | Gardermoen | Russian Knights Patrouille de France Frecce Tricolori |
| 2004 | Sola | Viggen Jaguar |
| 2005 | Flesland | Frecce Tricolori |
| 2007 | Sola | Patrouille Suisse Jas Gripen |
| 2007 | Rygge | Aerostars Jas Gripen Eurofighter |
| 2009 | Rygge | Patrouille Suisse Aerostars |
| 2012 | Sola | Patrouille de France, Turkish Stars, Aerostars Display Team |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
*Secessio plebis* ved Mons Sacer, gravering av B. Barloccini, 1849.
***Secessio plebis*** (latin for «plebeiernes løsrivelse») var en uformell maktutøvelse av plebeierne i den romerske republikk, lik dagens form for streik. 

Under en *secessio plebis* ville plebeierne ganske enkelt forlate byen i stort antall og overlate all drift til patrisierne (adelen). Av den grunn betydde en *secessio* at alle butikker, verksteder og virksomheter ble stengt, og bydriften opphørte. Dette var et svært viktig våpen under stenderkampene, der plebeierne kjempet om å få de samme politiske rettighetene som patrisierne. Siden plebeierne utgjorde majoriteten av bybefolkningen og sto for all produksjon, måtte patrisierne gi etter. 

Det er usikker på hvor mange *secessiones* det var. Cary & Scullard hevder det var fem mellom 494 og 287 f.Kr.

Referanser
----------

1. ↑  Cary, M; Scullard, H.H. (1980): *A History of Rome*, s. 66.

Litteratur
----------

Primærlitteratur
* Titus Livius: *Ab Urbe Condita*

Sekundærlitteratur
* Cary, M; Scullard, H.H. (1980): *A History of Rome: Down to the Reign of Constantine*, 3. utg. Bedford/St. Martin's, ISBN 0-333-27830-5
* Cornell, T.J. (1995): *The Beginnings of Rome*, Routledge.
* Forsythe, G. (2005): *A Critical History of Early Rome*, Berkeley
Alexandre Cabanel, *Venus' Fødsel* (1863).
**Akademisk kunst** er en stil innenfor maleri og skulptur på 1700 og 1800-tallet slik den ble praktisert ved ulike europeiske akademier og universiteter. Akademisk kunst er særlig den kunsten og de kunstnerne som ble påvirket av standardene ved det franske Académie des Beaux-Arts, slik de ble utviklet under den nyklassisistiske og romantiske perioden. Kunstnere som William-Adolphe Bouguereau, Thomas Couture og Alexandre Cabanel søkte å kombinere disse to stilartene, og skapte en blandingsstil som har blitt karakterisert som «akademisme» eller «eklektisme», og blir satt i sammenheng med historismen.

Karakteristisk for den akademiske kunsten er en utpreget perfeksjonistisk stil, fremstillingen av historiske eller mytologiske motiver og kunstverkets «moralske tone», dvs. at kunstneren formidler et moralsk budskap.

«Akademisk kunst» i videre forstand kan også bety den til enhver tid rådende stil eller holdning innenfor akademier eller universiteter. I en slik sammenheng vil enhver nyskapende retning som vinner aksept i akademiske og institusjonelle miljøer bli ansett som «akademisk». Slik vil det som engang ble ansett som et opprør mot akademisk kunst, i sin tur også få status som akademisk kunst.

Kunstnere
---------

* Lawrence Alma-Tadema

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Akagera nasjonalpark** er en nasjonalpark øst i Rwanda, ved grensen mot Tanzania. Parken ble opprettet i 1934 og hadde opprinnelig et areal på 2500 km², noe som etter borgerkrigen i Rwanda i 1997 ble redusert til 1122 km². Den er oppkalt etter elva Akagera (eller Kagera), som danner parkens østlige grense.

I nasjonalparken er det mange pattedyr som er typiske for den afrikanske savannen, inkludert «Afrikas fem store». Flodhester og krokodiller lever også ved Kageraelva. Ulike primater som olvinebavian, *Cercopithecus doggetti* og *Chlorocebus pygerythrus* finnes også her. Av fugler er det registrert mer enn 750 forskjellige arter, inkludert den savanneråke, papyrusgonolek, gråtoko og treskonebb.

Referanser
----------

1. 1 2  «Akagera National Park Rwanda: Fact Sheet» (PDF). *Africanparks.org*. Besøkt 11. september 2020.
2. 1 2 3  «Akagera National Park». *Akageranationalpark.org*. Besøkt 11. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Akagera National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Akagera nasjonalpark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Erling Sigfred Bøhle** (født 20. april 1945 på Kvål i Melhus) er en tidligere norsk lærer og lokalpolitiker (Ap) som var ordfører i Melhus kommune fra 2003 til 2011. 

Bøhle ble Arbeiderpartiets ordførerkandidat i 2003 etter å vunnet voteringen foran daværende ordfører Solfrid Løvseth. Ved lokalvalget i 2003 fikk partiet tilstrekkelig med stemmer til at Bøhle kunne overta ordførerstillingen og dermed videreføre Arbeiderpartiets ordfører-posisjon i kommunen. Han ble gjenvalgt i 2007, men tok ikke gjenvalg ved kommunestyrevalget 2011. Ved siden av Melhus satt også Bøhle flere år i kommunestyre på Hitra.

Bøhle vokste opp på småbruket Flålykkja på Kvål. Som 14-åring meldte han seg inn i arbeiderungdomslaget, og ble kort tid etter leder der. Han ble også med i Ungdommens kommunestyre. Han tok artium på Trondheim katedralskole. Etter det arbeidet han to år som journalist, først i Gauldalsposten og siden i Arbeider-Avisa. Etter det arbeidet han som lærer ved Kvenvær skole på Hitra og ble i denne perioden gift. Deretter utdannet han seg til lærer ved Lærerskolen på Stord. Etter fullført utdannelse søkte han seg til Hitra ungdomsskole og ble der i 18 år. I disse årene satt han flere år i kommunestyret på Hitra og fikk tilbud om å stille som ordførerkandidat to ganger. I 1988 flyttet han tilbake til Kvål og arbeidet ett år ved Flå skole på Ler. Deretter ble det fast stilling ved Rosmælen skole. Der arbeidet han til han ble valgt til ordfører i 2003.

Referanser
----------

1. ↑  «Skviset fra ordførerjobben». Adresseavisen. 31. juli 2003. Besøkt 10. januar 2010.
2. 1 2 3  «- Oppgavene står i kø». *www.tronderbladet.no*. 24. oktober 2003. Besøkt 27. november 2017.

| * v
* d
* r
Ordførere i Melhus |
| --- |
| 
* Gustav Berg (1964-1971)
* Johan Hogstad (1972-1973)
* Bjørn Havdal (1974-75)
* Johan Hogstad (1975-1987)
* Per O. Rimolsrønning (1988-1989)
* Sigurd Busklein (1989-1995)
* Anders Estenstad (1995-2001)
* Solfrid Løvseth (2001-2003)
* Erling Bøhle (2003-2011)
* Jorid Jagtøyen (2011-2015)
* Gunnar Krogstad (2015-2019)
* Jorid Jagtøyen (2019–)

 |
**Den Europeiske Unions Assosieringsavtale** eller bare **Assosieringsavtale** (**AA**) er en avtale mellom Den europeiske union (EU), dens medlemsstater og ikke-EU-land som skal skape et rammeverk for samarbeid mellom dem. Områder som ofte omfattes av slike avtaler, gjelder utvikling av følgende områder: politikk, handel, sosiale-, kulturelle- og sikkerhetsmessige forhold. Det juridiske grunnlaget for inngåelse av assosieringsavtaler er gitt av art. 217 TFEU (tidligere art. 310 og art. 238 TEC).

Assosieringsavtaler er brede rammeavtaler mellom EU (eller dets forgjengere) og dets medlemsstater - og en ekstern stat som styrer sine bilaterale relasjoner. Bestemmelsen for en assosieringsavtale ble inkludert i Roma-traktaten som etablerte Det europeiske økonomiske fellesskap som et middel for å muliggjøre Fellesskapets samarbeid med Storbritannia, som hadde trukket seg tilbake fra traktatforhandlingene på Messina-konferansen av 1955. For at en avtale skal kunne klassifiseres som en assosieringsavtale, må den - ifølge Den Europeiske Utenrikstjenesten, oppfylle flere kriterier:

* 1. Det rettslige grunnlaget for gjennomføring er artikkel 217 TFEU (tidligere art. 310 og art. 238 TEC)
* 2. Intensjon om å etablere et nært økonomisk og politisk samarbeid (mer enn enkelt samarbeid);
* 3. Opprettelse av spesielle organer for styring av samarbeidet, kompetent til å ta beslutninger som binder avtalepartene;
* 4. Tilby mest favorisert nasjonsbehandling;
* 5. Sørge for et privilegert forhold mellom EU og dets partnere;
* 6. Siden 1995 er klausulen om respekt for menneskerettigheter og demokratiske prinsipper systematisk inkludert og utgjør et vesentlig element i avtalen;
* 7. I et stort antall tilfeller erstatter assosieringsavtalen en samarbeidsavtale som dermed intensiverer forholdet mellom partnerne.

Referanser
----------

1. ↑  «Association Agreements» (PDF). European External Action Service. Arkivert fra originalen (PDF) 1. april 2012. Besøkt 9. august 2013.
**Erling Grønland** (født 17. juli 1860 i Enebakk, død 21. august 1930 i Oslo) var en norsk prest og billedhugger.

Grønland ble cand.theol i 1884 og begynte som prest i 1885, da som personellkapellan i Hol i Hallingdal. Fra 1886 til 1897 var han personellkapellan og senere sogneprest i Ullensaker på Romerike.

Han drømte om en karriere som kunstner og dro i 1897 til København, hvor han lagde sin første skulptur, *Længsel – over de høie fjelle*. Den forestilte en ung gutt som skuet lengselsfullt omkring seg. Den ble godt mottatt i Danmark, men ble knust da den ble fraktet tilbake til Norge for å bli vist fram. Dette ble det siste han gjorde av store skulpturer, men han fortsatte å lage mindre verker og er kjent for en portrettbyste av Hans Nielsen Hauge, som er plassert ved Bredtved gård i Oslo. Han var medlem av juryen for skulpturer på Høstutstillingen i 1903.

Etter den knuste kunstnerdrømmen ble han prest igjen, og etter et kort opphold på Ås ble han i 1900 utpekt av Gustav Jensen til å bli lasaronsprest i Vaterlandskirken, en del av bymisjonens arbeid. Dette var et arbeid han passet godt til. Han jobbet for kristen vekkelse og sosial rettferdighet og holdt i 1901 et foredrag for Norges kristelige Studenterforbund om kristensosialisme.

Han kom tilbake til Romerike i 1904 som prest og senere som lærer på folkehøgskole.

På starten av 1900-tallet pågikk det en teologisk diskusjon rundt konfirmasjonen. Grønland markerte seg sterkt i denne debatten og hevdet at konfirmasjonen ikke var et løfte, men undervisning i kristen tro og en velsignelse, et syn som vant fram. Kirkestriden preget også denne perioden, og i denne striden søkte Grønland å skape et miljø for samtale mellom fraksjonene.

Erling Grønland gav ut en rekke skrifter om teologiske emner, i tillegg til at han etterlot seg en del skulpturer.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Erling\_Grønland[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Erling\_Grønland, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID fd924490-107b-4e3a-a9f2-6018e6edf9af, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Knut Are Tvedt (red): *Oslo byleksikon*, side 648, Kunnskapsforlaget, 2010, ISBN 978-82-573-1760-7

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel i *Norsk biografisk leksikon*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** KulturNav
 |
«Baden» har flere betydninger.
Badens gamle fyrstevåpen med kroner, våpenkappe og ordenskjeder. I midten er Badens gull skjold med den røde skråbjelken og holdt av to griffer
Baden 1806–1945
**Baden** er et område i den sydvestlige delen av det nåværende Tyskland, og utgjør grovt sett den vestlige delen av den nåværende delstaten Baden-Württemberg. Markgrevene av Baden var en gammel fyrsteslekt med navn etter borgen Hohenbaden i Baden-Baden. I løpet av middelalderen og de senere århundrene skaffet de seg et territorium mellom Schwarzwald og Rhinen og delte seg i flere linjer, som ble samlet til ett markgrevskap i 1771.

Napoleon
--------

I forbindelse med oppløsningen av det hellige tysk-romerske riket i 1806 opphøyde Napoleon Baden til et storhertugdømme og Baden fikk tildelt så mange nye territorier at arealet femdoblet seg. Baden var deretter en suveren stat, og etter revolusjonen i 1848 også en av de aller mest liberale blant de tyske statene.

Det tyske keiserrike
--------------------

I 1871 ble Baden ett av forbundslandene i det nye tyske keiserriket og grenset dengang til rikslandet Elsass-Lothringen, kongeriket Bayern, storhertugdømmet Hessen (Hessen-Darmstadt), kongeriket Württemberg, kongeriket Preussen (Hohenzollern) og Sveits. Hovedstad var Karlsruhe.

Det 20. århundre
----------------

I 1918 ble Baden republikk. I 1952 ble Baden slått sammen med Württemberg-Baden og Württemberg-Hohenzollern og dannet den nye staten Baden-Württemberg.

Annet
-----

* Baden er i dag et kulturelt begrep og særlig Syd-Baden er kjent for sitt milde klima og gode viner. Den gamle stammesbetegnelsen *alemannisk* brukes ofte både som betegnelse for den badiske dialekten og om badiske særegenheter generelt.
* Sverige-Norges siste felles kronprinsesse, Viktoria, var en badisk prinsesse.
* Badische Staatseisenbahnen bygget jernbanen fra Mannheim til Basel. Fra tanken oppsto i 1835 gikk det 20 år før var linja ferdig frem til Basel.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** HDS **·** NKC
 |

Portal: Tyskland
**Bjørg Tosterud** (født 1943 på Modum i Buskerud) er universitetslektor i latin ved Universitetet i Oslo.

Hun er oversetter, grammatikkbokforfatter og dessuten en viktig aktør innenfor de siste revideringer av «Rektorordboken», standardverket innenfor norsk latinsk filologi. 

Hun har undervist som latinlærer på Oslo katedralskole og ved Universitetet i Oslo.

Bibliografi
-----------

### Oversettelser

Legenda aurea
Helgenlegender fra middelalderen : i utvalg
Jacobus de Voragine erkebiskop av Genova; Fondet for Thorleif Dahls kulturbibliotek (Utgiver); Det Norske akademi for sprog og litteratur (Utgiver) ; m.fl. (2008)

Langobardenes historie
Paulus Diaconus ; Fondet for Thorleif Dahls kulturbibliotek (Utgiver); Det Norske akademi for sprog og litteratur (Utgiver); m.fl. (2003)

Johannes Nicolai
biskop Jens Nilssøns latinske skrifter
Jens Nilssøn; Egil Kraggerud (Redaktør); Mette Heuch Berg (Oversetter); m.fl. (2004)

### Ordbok og grammatikk

Latinsk ordbok. Latinsk-norsk
av Egil Kraggerud / Bjørg Tosterud / Jan Johanssen / M. Nygaard / Emil Schreiner (1998)

Latinsk grammatikk
Samson Eitrem; Bjørg Tosterud Danielsen (Redaktør) ; Egil Kraggerud (Redaktør) (1996)
(Morfologidelen).

Omnibus I & II

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Diplomatarium Islandicum** (*Íslenzkt fornbréfasafn*) er et diplomatarium over islandske middelalderdokument frem til ca 1570.

Verket ble utgitt av det islandske litterære selskap (Hið Íslenzka Bókmentafjelag), og prosjektet ble igangsatt av Jón Sigurðsson, Jón Þorkelsson med flere. Verket ble utgitt i 16 bind fra 1857 til 1976. Første bind utkom 1857-1876 og ble bearbeidet med kritisk omhu av selskabets formann, Jón Sigurðsson (død 1879). Han gjorde også gjorde omfattende forarbeider til de følgende bind. Første bind inneholdt ca. 160 aktstykker (diplomer) som omhandlet Island og islandske personer inntil unionen med Norge i 1264. Det eldste islandske aktstykke, som finnes oppbevart i original, er en fortegnelse over Snorre Sturlasons gård, Reykholts, kirkegods og inventarium for både 1100- og 1200-tallet. Det er den berømte "Reykholtsmáldagi", hvor den eldste del stammer fra ca. 1185, og altså er det eldste originaldiplom i nordisk språkform, mens i det minste tre av dens syv avsnitt stammer fra Snorre Sturlasons tid i Reykholt (ca. 1206-1241). Jo lengre en kommer frem i tiden, desto flere diplomer er bevart. Fra 1300-, 1400- og 1500-tallet finnes det samlinger av "máldagar", foretatt av biskopene. Også noen brevbøker, som enkelte biskoper førte, finnes fra 1400- og 1500-tallet.

Se også
-------

* Diplomatarium Norvegicum

Eksterne lenker
---------------

* Internet archive Diplomatarium Islandicum innskannet bokverk på norrønt/islandsk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Bjørg Storhaug** (født 9. mai 1962) er en norsk bonde og tidligere landslagsspiller i fotball fra Klepp i Rogaland. 

I likhet med lillesøsteren Turid Storhaug (født 1968) spilte Bjørg på hjemstedet for Klepp IL som i sin tid ble ledet av deres bestefar Lars Storhaug. De er døtre av bonde, friidrettsmann og stortingspolitiker Lars Storhaug (født 1935) som var bror til turneren Åge Storhaug (1938–2012).

For Klepp IL vant hun 1. divisjon fotball for kvinner 1987.

Bjørg spilte ellers 25 landskamper mellom 1986 og 1988. Debuten kom i Sverige, og søstera Rønnaug passet gården. Hun vant gull EM i fotball for kvinner 1987. Året efter vant hun det uoffisielle VM i fotball for kvinner ("Prøve-VM"). Men hun scoret ingen mål.

Hun ga seg med fotballen i 1988. Etter karrieren har hun drevet bondegård.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  (no) Bjørg Storhaug i Store norske leksikon
3. ↑  Arild Sandven, *Alltid no godt fra Storhaugdynastiet* i Aftenposten den 3. oktober 1987.
4. ↑  *Storbonden skal stoppe Sverige* i Aftenposten den 7. mai 1986.
5. ↑  Anne Berit Hatlem, *Fotballspelar og bonde* i Jærbladet den 9. mai 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bjørg Storhaug – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Bjørg Tysdal Moe** (født 6. mars 1954 på Sand) er en norsk politiker (KrF). 

Bjørg Tysdal Moe ble født på Sand, men har vært bosatt i Stavanger i en årrekke. Moe har utdannelse innen samfunnsfag, økonomi og kristendomsfag. Moe var medlem av Stavanger bystyre 1991–1995, og medlem av Stavanger formannskap 1995–2019. I kommunens helse- og sosialstyre var hun nestleder 1991–1995 og leder 1995–1999. Hun var medlem av hovedstyret i KS fra 1999 og nestleder fra 2008 til 2012. Bjørg Tysdal Moe var også varaordfører i Stavanger fra 1999 til 2019. 

Som varaordfører har hun vist et sterkt engasjement for bærekraftig byutvikling og miljø. Hun ledet blant annet Grønn By og Agenda 21, og satt som styremedlem i Forus Næringspark, Stavanger Utvikling KF og Nordic Edge. 

Moe var 3. vararepresentant til Stortinget fra Rogaland 2005–2009.

Hun ble valgt til 2. nestleder i Kristelig Folkeparti i 2011 og var 2.nestleder i 4 år.

Bjørg Tysdal Moe er valgt inn i Rogaland fylkesting for perioden 2019-2023, og er medlem i Regional-, kultur- og næringsutvalget. Hun er også leder for Stavanger kirkelige fellesråd, Hinna menighetsråd og sitter i styret i Stavanger Symfoniorkester.

Misjonsengasjement
------------------

I oppveksten ble hun engasjert i Det Norske Misjonsselskap, og ble valgt til leder av landsungdomsrådet. I 2020 ble hun valgt som ny styreleder i organisasjonen.

Referanser
----------

1. ↑  Nesvåg, Øyvind. «Regional-, kultur- og næringsutvalget - Rogaland fylkeskommune». *www.rogfk.no*. Besøkt 21. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bjørg Tysdal Moe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Bjørg Tysdal Moe hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Bjørg Tysdal Moe hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Bjørg Tysdal Moe styrevervregisteret KS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Alisonstrømmen** er en isstrøm som er om lag 15 km lang og som flyter ut i Eltanin Bay sør for Wirthhalvøya i Antarktis. Isstrømmen ble navngitt 31. januar 2003 av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Alison Cook, en dataspesialist i British Antarctic Survey som tok del i samarbeidsprosjektet mellom USA og Storbritannia for å lage kart over glasiologiske endringer og kystendringer på Antarktishalvøya sent i 1990-årene og tidlig i 2000-årene.

Se også
-------

* Liste over isstrømmer i Antarktis

Referanser
----------

1. ↑  John Stewart (2011). *Antarctica: An Encyclopedia*. 1 (2 utg.). McFarland. s. 26. ISBN 978-0786435906.

Kilder
------

* Alison Ice Stream SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA nameid = 135848). Katalognr. 17442

 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Alison Ice Stream» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).

  

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Bjørg Øygarden** (født 2. juli 1960) er en norsk psykolog og forfatter. Hun vokste opp på Fie i Risør kommune mellom Tvedestrand og Risør. 

Hun studerte psykologi på Universitetet i Oslo og er spesialist i klinisk nevropsykologi og i barne- og ungdomspsykologi. Før hun flyttet tilbake til Sørlandet, jobbet hun flere år i Kongsvinger. Bjørg Øygarden bor nå i Arendal med mann og to barn. Hun arbeider ved Habiliteringstjenesten for voksne ved Sørlandet sykehus Arendal. 

Øygarden fikk publisert en del dikt i Agderposten som tenåring, men det var først i 1990 hun fikk gitt ut sin første bok, *Især Unni*. Hennes bok *Askeladden og de nye hjelperne* ble nominert til Sørlandets litteraturpris for 2009. Fra 2001 har hun også bidratt som tekstforfatter til Granerevyen, og hun har fått bronse i NM i teatersport sammen med sitt lag fra Arendal Dramatiske Selskab.

Bibliografi
-----------

* *Især Unni*, roman, Aschehoug (1990)
* *Fjell*, roman, Aschehoug (1994)
* *Siste time*, noveller, Cappelen (2001)
* *Askeladden og de nye hjelperne*, barnebok, Cappelen Damm (2008)
* *Dronningen av Myrion*, barnebok, Cappelen Damm (2012)

Kilder
------

* Presentasjon av Bjørg Øygarden i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
* Artikkel i Fædrelandsvennen Kultur 25. februar 2009 side 4-5

Eksterne lenker
---------------

* Bjørg Øygardens hjemmeside
* Bjørg Øygardens side hos Cappelen Damm[*død lenke*]
* Fagartikkelen *Barnebøker om døden* fra Tidsskrift for Norsk Psykologforening, februar 1999

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
En ambassadør er en diplomat. Her ses Estlands ambassadør i Helsingfors overlevere sine akkreditiver til Finlands president Tarja Halonen
En **diplomat** er en representant som er utsendt av en senderstat til en vertsstat eller til en internasjonal organisasjon, for å representere senderstatens særinteresser. Diplomater arbeider i offentlig tjeneste for en senderstats utenriksdepartement. Disse utsendte representantene er akkreditert eller meldt til vertsstaten gjennom regulerte avtaler.

Den øverste diplomatiske representanten i en stat er, nest etter statsminister eller president,[] utenriksministeren. Utover dette foretas diplomati som yrkesposisjon av spesialisert personell fra utenriksdepartementet, der ambassadører (eller nuntier) er øverste representater for senderstaten i det gitte land de er stasjonert. Dernest er rangordenen sendemenn, ministre (internuntier), og til sist chargés d'affaires.

I den norske utenrikstjenesten rangeres diplomater slik: ambassadør, minister, ministerråd, ambassaderåd, første ambassadesekretær, andre ambassadesekretær, tredje ambassadesekretær og attaché.

Diplomatisk virksomhet reguleres gjennom Wien-konvensjonen om diplomatisk samkvem, som er utarbeidet gjennom FN-systemet. 

For diplomatisk virksomhet som sådan, se *diplomati*.

Referanser
----------

1. 1 2  Iver B. Neumann og Halvard Leira: *Aktiv og avventende. Utenrikstjenestens liv 1905–2005*, Oslo: Pax Forlag, 2005, s. 543.
2. ↑  Artikkel 14, *Vienna Convention on Diplomatic Relations*, FNs traktatarkiv.

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av diplomat

  


| * v
* d
* r
Diplomati |
| --- |
| Myndigheter | 
* Ambassade
* Delegasjon
* Generalkonsulat
* Gesandtskap
* Konsulat
* Legasjon
* Protokoll
* Utenriksdepartement
* Utenriksstasjon
* Visekonsulat

 |
| Stillinger | 
* Ambassaderåd
* Ambassadesekretær
* Ambassadør
* Attaché
* Chargé d’affaires
* Diplomat
* Doyen
* Generalkonsul
* Gesandt
* Høykommissær
* Konsul
* Kurer
* Legat
* Minister
* Ministerresident
* Ministerråd
* Nuntius
* Protokollsjef
* Sendemann (Envoyé)
* Utenriksråd

 |
| Uttrykk | 
* Agrement
* Aide-mémoire
* Akkreditiver
* Corps consulaire
* Corps diplomatique
* Démarche
* Depeche
* Depositar
* Diplomati
* Diplomatisk immunitet
* Diplomatisk note
* Diplomatisk rang
* Diplomatpass
* Eksekvatur
* Ekstraterritoriell status
* Kanselli
* Paradiplomati
* Persona non grata
* Promemoria
* Rappellbrev
* Sideakkreditering
* Signatarmakt
* Statsbesøk
* Wien-konvensjonen

 |
| Se også Kategori:Diplomati |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC
 |
**Xinzhai** (forenklet kinesisk: 新砦遗址; pinyin: **Xīnzhài yízhǐ**) er en oldtidsby og et arkeologisk utgravningssted i Henan i Kina som også er navngivende for **Xinzhaikulturen** (forenklet kinesisk: 新砦文化; pinyin: **Xīnzhài wénhuà**). Xinzhai ligger drøyt 20 km sørøst for byen Xinmi i Zhengzhous storbyområde.

Xinzhaikulturen er en tidlig bronsealderkultur under Xia-dynastiet som eksisterte omtrent fra 1870 f.Kr. til 1720 f.Kr. Xinzhaikulturen er en kulturell lenke mellom den eldre Longshankulturen og den etterfølgende Erlitoukulturen, og utgravningene ved Xinzhai viser spor av de begge de tilgrensende kulturene. Den muromsluttede byen kan ha blitt grunnlagt av Xiandynastiets andre konge Qi og vært hovedstad for Xiadynastiet frem til at kong Shao Kang tok makten.

Ruinene etter Xinzhai ble funnet i 1964 og utgravningene begynte i 1979, hvorpå en rekke utgravninger har fulgt etter 1999.

Utgravningsstedet inneholdt gjenstander fra tre epoker. 

Den eldste epoken er fra Longshankulturen og er datert 2050 f.Kr. til 1900 f.Kr. Fra denne perioden ble det funnet artefakter som steinverktøy, pilspisser og mye leirgods, og det var også flere sirkulære askegroper.

Den andre epoken tilhører Xinzhaikulturen, som kan deles i to underfaser; den tidlige Xinzhaikulturen er datert 1870 f.kr. til 1790 f.Kr. og den senere følger fra 1790 f.kr. til 1720 f.Kr. Fra Xinzhaikulturen har man funnet husfundamenter, diker og flere askegroper. Også en rekke gjenstander av stein og bein som spader, økser, kniver, pilspisser og nåler fra epoken er funnet. Av keramikk har man gravd ut for eksempel kar, gryter, kanner og tallerkener.

Fra den tredje epoken har det hovedsakelig blitt funnet keramikk som minner meget om den første fasen av Erlitoukulturen. Sannsynligvis var den tredje epoken samtidig med Fase I fra Erlitoukulturen (1750 f.Kr. til 1705 f.Kr.).

Se også
-------

* Longshankulturen
* Erlitoukulturen

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Carbon dating confirms age of 3,800-year-old pottery bird statue» **(engelsk)**. The Institute of Archaeology, Chinese Academy of Social Sciences (IA CASS). Besøkt 14. juli 2017.
2. 1 2 3 4  «Establishing and Refining the Archaeological Chronologies of Xinzhai, Erlitou and Erligang Cultures» (PDF) **(engelsk)**. Zhang, Qiu, Cai, Bo, Wang, och Zhong. Arkivert fra originalen (pdf) 16. november 2016. Besøkt 15. november 2016.
3. ↑  «新砦遗址» **(kinesisk)**. baike.com. Besøkt 14. juli 2017.
4. 1 2  *The Archaeology of China: From the Late Paleolithic to the Early Bronze Age* **(engelsk)**. Cambridge University Press. 2012. s. 261–262. ISBN 978-0521643108.
5. 1 2 3 4 5 6  «Excavation report on Xinzhai Site in 1999 and 2000 in Xinmi» **(engelsk)**. The Institute of Archaeology, Chinese Academy of Social Sciences (IA CASS). Besøkt 16. juli 2017.
6. 1 2 3 4  «2002 Excavations on the Xinzhai Site in Xinmi City, Henan» (PDF) **(engelsk)**. Henan Xinzhai Archaeological Team, Institute of Archaeology, CASS and. Besøkt 16. juli 2017.

Litteratur
----------

* *The Archaeology of China: From the Late Paleolithic to the Early Bronze Age* **(engelsk)**. Cambridge University Press. 2012. ISBN 978-0521643108.
**OpenLeaks** er et varsler-nettsted som har som formål å lekke dokumenter fra styresmakter og andre organisasjoner, og samtidig holdes kildene anonyme. Nettstedet ble grunnlagt senhøsten 2010 av to tidligere WikiLeaks-aktivister. OpenLeaks skal etter planen fungere på samme måte som WikiLeaks, men her har den som leverer dokumentene mulighet til å bestemme hvem som skal få tilgang til lekkasjen.

En av lederne skal være Daniel Domscheit-Berg, også kjent under psevdonymet Daniel Schmitt. Domschelt-Berg var talsmann for Wikileaks i Tyskland, men hoppet i september 2010 av sammen med flere andre sentrale Wikileaks-støttespillere. Årsaken til splittelsen var Julian Assange, som Domsheit-Berg og hans meningsfeller mente kjørte for mye av et sololøp.

Referanser
----------

1. 1 2  Dagbladet - I dag lanseres Openleaks (13.12.2010)
2. ↑  IT-avisen – Glem Wikileaks – her er Openleaks (10.12.2010) Arkivert 13. desember 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Serra da Mesa** er en demning og et vannkraftverk i Tocantins-elven i det sentrale Brasil, nord i delstaten Goiás. Installert effekt for vannkraftproduksjon er 1 275 MW, fordelt på 3 turbinstasjoner – en av de største stasjonen i Tocantins-elva, men langt mindre enn Tucuruí-demningen (8 000 MW). 

Arbeidet med dammen ble sluttført i 1998, og med 14.750 m³/s er avrenningen ikke spesielt høy i forhold til elvas potensial. Dammen er 154 meter høy og 1 544 meter lang. Selve damfyllingen er på 12,7 millioner m³. 

Reservoaret, *Lago Serra da Mesa*, har et betydelig areal på 1 784 km², og et meget stort oppdemmet vannvolum på 54,4 km³ (54,4 mrd m³).

Referanser
----------

1. ↑   www.cpfl.com.br, besøkt 12. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.furnas.com.br, besøkt 12. desember 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Ministereo dos Transportes – «Resumo Informativo da Barragem da UEH Serra da Mesa» (portugisisk)


| * v
* d
* r
Demninger i Tocantins |
| --- |
| Serra da Mesa **·** Cana Brava **·** São Salvador **·** Peixe Angical **·** Luiz Eduardo Magalhães **·** Tucuruí | Brasils flagg |
Badeand flytende i en bolle vann.
En **badeand** er et leketøy som ligner en andunge, framstilt av gummi eller gummilignende materialer. Vanligvis er badeanda laget slik at den kan flyte, og er beregnet til å leke med i badekaret. 

Mens den klassiske badeanda er gul med rødt nebb og er laget for å være en barneleke, kommer det nå badeender i mange utførelser og farger. Disse har blitt populære samleobjekter blant entusiaster. 

Badeand-race har tidvis blitt arrangert av veldedige organisasjoner: Bidragsytere «kjøper» badeender, som så blir sluppet ut i en elv i hundretusenvis. Denne praksisen har etter hvert avtatt noe, ettersom miljøvernere påpeker de konsekvensene denne forsøplingen av vassdragene innebærer.

I 1992 ble en container som inneholdt 29 000 badeender mistet overbord fra et frakteskip i Stillehavet. Vind og havstrøm førte tusenvis av badeender til strendene i Alaska, og noen hundre fortsatte gjennom Beringstredet, hvor de innefrosset i de arktiske ismassene driver over Nordpolen. Badeender fra dette partiet har mange år senere blitt funnet på strender langs USAs atlanterhavskyst fra Maine til Massachusetts, og bringer ny og verdifull kunnskap om havstrømningene. Badeendene har vist seg å kunne holde seg flytende til tross for å ha blitt utsatt for påvirkning av naturkreftene i årevis, ettersom de er laget for å tåle å bli gnagd på av små barnetenner.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder fra en badeand-derby (engelsk)
* Gummiender var skipbrudne i 11 år (Aftenposten)
**OpenRefine**, tidligere kalt *Google Refine* og *Freebase Gridworks*, er et frittstående skrivebordsverktøy basert på åpen kildekode for å vaske og transformere data til andre format, det som på engelsk kalles «data wrangling». Verktøyet er ligner på et regneark, og det kan da også behandle filer fra flere typer rgeark, men strukturen minner mer om en database.

Programmet opererer på rader (*rows*) av data som har celler med verdier organisert i kolonner (*columns*), som er mer likt en relasjonsdatabase enn et regneark. Et prosjekt i OpenRefine er definert som en tabell. Brukeren kan filtrere rader ved å bruke fasetter (*facets*) som definerer filterkriterier. Et eksempel på en slik fasett er å vise rader hvor en gitt kolonne inneholder verdier. Ulikt regneark blir de fleste operasjoner i OpenRefine gjort mot alle synlige rader under en kolonne, opprettelse av en ny kolonne basert på eksisterende data fra en annen kolonne, og så videre. Alle aksjoner som blir gjort på et datasett blir lagret i et prosjekt og kan senere bli avspilt på andre tilsvarende datasett.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *GitHub*, GitHub brukernavn OpenRefine/OpenRefine/graphs/contributors, Wikidata Q364,
2. ↑  «Release 3.7.3». 26. juni 2023. Besøkt 1. juli 2023.
3. ↑  «Cleaning Data with Refine — Data Wrangling Handbook 0.1 documentation». *datapatterns.readthedocs.org*. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 12. januar 2016.
4. ↑  «Editing by transforming: Cell Editing wiki page from Refine documentation». Besøkt 18. april 2012.

Litteratur
----------

* Verborgh, Ruben; De Wilde, Max (2013). *Using OpenRefine*. PACKT Books. ISBN 978-1-78328-908-0. Besøkt 10. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) OpenRefine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) OpenRefine på Twitter Rediger på Wikidata

* OpenRefine på Mastodon Rediger på Wikidata

* (en) OpenRefine på GitHub Rediger på Wikidata
Astrakhan-khanatet 1466-1556
**Astrakhan-khanatet** var en tatarisk føydal stat som oppsto etter Den gylne horde kollapset. Khanatet eksisterte på 1400- og 1500-tallet i området rundt munningen av elva Volga, hvor byen Astrakhan i dag ligger.

Khanatet ble opprettet i 1466 av Mäxmüd av Astrakhan. Hovedstaden var Xacítarxan, også kalt Astrakhan i russiske krøniker. Dets territorium omfattet Volgas nederste dalføre og Volga-deltaet, herunder storparten av dagens Astrakhan oblast og steppelandet på Volgas høyre bredd, i det som nå er Kalmykia. Mot vest grenset det til Krim-khanatet.

Før khanatet
------------

Området rundt nedre Volga var befolket av forskjellige tyrkiske stammer i alle fall siden 400-tallet. Etter invasjonen av mongolske stammer fra øst, kom området under styret til Den gylne horde. Da dette riket gikk under ble det halv-uavhengige Astrakhan-khanatet etablert av Qasim I rundt 1466. Beliggenheten ved Volgas munning og viktige handelsveier gjorde at det tiltrakk seg betydelig rikdom, men også oppmerksomheten til omkringliggende stater og nomadestammer, som utsatte khanatet for tallrike invasjoner. Meñli I Giray, khanen av Krim-khanatet, som hadde ødelagt Den store hordes hovedstad Sarai, forårsaket betydelige ødeleggelser i khanatet.

Demografi og samfunn
--------------------

Mesteparten av befolkningen i Astrakhan-khanatet var bofaste Astrakhan-tatarer og nomadiske nogajer. Nogajene drev for det meste med kveg, mens tatarene hovedsakelig var bønder, handelsmenn og håndverkere. Handelsmenn drev med transitthandel mellom Storfyrstedømmet Moskva, Kazan-khanatet, Krim-khanatet, Sentral-Asia og Transkaukasus-regionen.

Adelen besto av føydale ranger, som fra høyest til lavest var: khan, sultan, bey og morza. Resten av befolkningen ble kalt *qara xalıq*, *svarte folk* – det vanlige tyrkiske uttrykket for vanlige mennesker. Statsreligionen var islam.

Historie
--------

På 1530-tallet samarbeidet Astrakhan med Krim-khanatet og Nogaj-horden i et felttog mot Russland. Senere var Astrakhan innblandet i konflikter mot sine tidligere tatar-allierte. I 1552 ble Kazan erobret av Tsar Ivan IV av Russland, bedre kjent som Ivan den grusomme, og like etter overtok en gruppering som støttet Moskva makten i Astrakhan.

Ivan sendte soldater til Astrakhan, og innsatte Darwish Khan som en vasallhersker over Astrakhan-khanatet i 1554. Moskva-tro adelsmenn og Nogajiske stammefolk støttet russiske styrker som okkuperte Astrakhan. Etter trusselen om angrep fra Krim mot Astrakhan hadde avtatt, konspirerte Darwish Khan med Krim-khanatet for å drive russerne ut av området. Ivan IV sendte russiske strelets- og kosakk-armeer, som erobret og annekterte området i 1556. Xacitarxan ble beleiret og brent, og khanatet oppløst. Darwish Khan flyktet til borgen Azov. Etter khanatets fall ble tatarer angrepet av kalmyker, som fordrev de nogajiske nomadene.

Mange nogajer ble flyttet til Kasakhstan og Dagestan. Det bor imidlertid fortsatt rundt 70 000 Astrakhan-tatars i Astrakhan oblast.

Hovedstaden i khanatet var Xacitarxan (or *Khadjitarkhan*), som lå rundt 12 km fra dagens Astrakhan.

Eksterne lenker
---------------

* Astrakhans historie
**Amanda Ghost** (født **Amanda Louisa Gosein**) er en sanger og låtskriver fra Enfield i Nord-London.

Karriere
--------

Hennes mor er fra Gibraltar mens faren er indisk. Ghost begynte tidlig å spille gitar. 

Ghost begynte først som soloartist. Hun fikk sin første platekontrakt hos Warner Bros. Records i Los Angeles i California. Her utga hun sitt første album Ghost Stories. Hennes neste album ble utgitt i 2006 på hennes eget selskap Plan A Records. Fra februar 2009 til desember 2010 var hun også leder av Epic Records. Hun forlot etter hvert denne jobben til fordel for låtskriver karrieren og musikkproduksjonen. Hun har også sitt eget plateselskap, Outsiders.

Som låtskriver har Ghost samarbeidet med artister som James Blunt, Beyoncé, Jordin Sparks og Shakira.

Ghost har vunnet Ivor Novello Awards tre ganger. Hun har også blitt nominert til Golden Globe og fått tre nominasjoner til Grammy Awards.

Referanser
----------

1. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator xx0200424, besøkt 29. januar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Amanda Ghost på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Amanda Ghost på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Amanda Ghost på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Amanda Ghost på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Amanda Ghost på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Amanda Ghost på AllMusic Rediger på Wikidata
* Amanda Ghost på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Fucinosjøen** (italiensk: *Lago Fucino* eller *Lago di Celano*) var en stor innsjø sentralt i Italia. Den ble tømt for vann i 1875.

I antikken ble innsjøen kalt Fucinus Lacus og romerne grunnla bosetninger ved bredden, som Marruvium. Den var åsted for slaget ved Fucinosjøen i 89 e.Kr. Selv om innsjøen gav frodig jord og mye fisk, trivdes også malaria i området rundt innsjøen. Uten naturlige utløp førte den ofte til flom i det omliggende området. Keiser Claudius prøvde å kontrollere innsjøen ved å grave en 5,6 km lang tunnel gjennom Monte Salviano, et prosjekt 30 000 arbeidere brukte ti år på å fullføre.[] Men det var til ingen nytte. Den opprinnelige innsjøen hadde et areal på om lag 140 km², som ble redusert til 90 km² etter Claudius' tunnel ble bygd.[] En 4,5 km lang kanal ble forlenget og gjort dypere av keiser Hadrian og dette reduserte arealet til 57 km².[] En større tunnel som ble laget på 1800-tallet ødela den romerske tunnelen. 

På 1800-tallet ble den sveitsiske ingeniøren Franz Mayor de Montricher utnevnt av fyrst Alessandro Torlonia til å drenere innsjøen. I perioden 1862 til 1875 sto han for byggingen av en 6,3 km lang og 21 meter bred kanal og alt vann i innsjøen rant ut. Sletten som oppstod er en av de frodigste i Italia og kilden til elven Garigliano. 

Fucino i dag sett fra Monte Sirente.

Kilder
------

* A. Campanelli (ed.) 2001 *Il Tesoro del lago, L'archeologia del Fucino e la collezione Torlonia*
* Sandro D'Amati 1960 *Il prosciugamento del Fucino*, Avezzano
* Cesare Letta 1972 *I Marsi e il Fucino nell’antichità*, Milan.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Serra da Estrela** er den høyeste fjellkjeden i Portugal og inneholder det høyeste fjellet på det portugisiske fastlandet (Ponta do Pico på Asorene er høyere) med en høyde på 1993 meter over havet. Toppen kalles Torre (betyr «tårn») og ligger i Loriga i kommunen Seia. Det er et skisenter i området ved navn Vodafone skisenter.

Fjellkjeden, som ligger mellom kommunene Seia og Covilhã, er omtrent 100 km lang og 30 km på det bredeste. Den består av en stor granittrygg som en gang dannet Portugals sørlige grense. Med bratte knauser og gjel, elver og innsjøer, vakre skoger og flott utsikt, er området et av de flotteste naturområdene i landet. 

Fjellkjeden er i dag en del av en naturpark med gode muligheter for skisport. 

Det er tre elver som har sine utspring i Serra da Estrela: Mondego, som er den største elven som renner innenfor Portugals grenser, Zêzere, som er en sideelv til Tejo, Alva, en sideelv til Mondego. 

Serra da Estrelahund (*Cão da Serra da Estrela*) er en hunderase som har fått navn etter dette området, der den har vært avlet som vokterhund gjennom århundrer av de lokale bøndene. 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Serra da Estrela – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Serra da Estrela – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Serra da Estrela-hunden
* Turisme i området
* Postkort frå Serra da Estrela
* Turbilete frå Serra da Estrela Arkivert 28. februar 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |