recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hull i en asfaltert vei
Sprekker i en asfaltert veibane
Reparasjon av hull i veien
Et **hull i veien** forekommer både i grusveier og i asfalterte veier, og kan utgjøre en fare for trafikksikkerheten og bidra til trafikkulykker. Hull i veien kan dessuten skade dekk, felger og hjuloppheng. Hull i veien kan oppstå i alle deler av verden, men oppstår lettere i kaldt klima der vann i veilegemet utvider seg når det fryser til is. De fleste hull forårsakes av gjentatt belastning fra trafikken, hovedsakelig fra tunge kjøretøyer.

Hull i grusveier
----------------

Når små hull i grusveier fylles med stillestående vann, slammes en del av veimaterialet opp og følger med når et passerende hjul skvetter bort vannet. På den måten vokser hullet. På grusveier oppstår også vaskebrett, som er bølgeformede ujevnheter. Både hull og vaskebrett kan jevnes med en veiskrape.

Hull i asfalterte veier
-----------------------

På asfalterte veier oppstår hull der det har oppstått en skade i dekket. Når det oppstår sprekker i dekket, veves de etter hvert sammen til et mønster av sprekker. Asfaltbiter mellom sprekkene brytes av, og det oppstår hull. 

Et hull vokser fordi veimateriale rives opp. Hullene kan bli flere desimeter (titalls centimeter) brede eller lange. Hull i asfalterte veier må fylles med asfalt, men det krever at den asfalten som fylles i hullet binder seg til underlaget, ellers vil det raskt oppstå et nytt hull på samme sted.

Hvordan unngås hull i veien
---------------------------

Hull i veien unngås ved at veien dimensjoneres med tilstrekkelig bæreevne. Mange hull i veien er en indikasjon på at veien er underdimensjonert for den trafikken som trafikkerer veien.

Se også
-------

* Aksellast
* Telehiv
* Fartshump
* Synkehull

Eksterne lenker
---------------

* (en) Potholes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Standard for drift og vedlikehold, håndbok 111 Arkivert 23. juli 2010 hos Wayback Machine. – Statens vegvesen
* Standard for drift og vedlikehold, temahefte Arkivert 23. juli 2010 hos Wayback Machine. – Statens vegvesen
* Pothole Primer – US Army Corps of Engineers

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BBC Things
 |
**Anna Dworak** (født 9. april 1971) er en norsk skuespiller. Hun har sin utdannelse fra Nordisk Teaterskole i Danmark, og har arbeidet mange år bl.a. i Tyskland og Østerrike. I 1999 startet hun det norske teaterkompaniet Krement X sammen med Morten Traavik, som de drev frem til 2004.

Hun har medvirket i en rekke norske TV-serier og filmer som filmene *Mot Moskva* (2003) og *Verdens verste menneske* (2021) og TV-seriene *Kampen for tilværelsen* (2015) *Exit* (2019).

Anna Dworak er gift med regissør og koreograf Jo Strømgren.

Referanser
----------

1. ↑   www.dansenshus.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Anna Dworak». *SceneWeb*. Besøkt 24. februar 2018.
3. ↑  «Anna Dworak». *imdb.com* **(engelsk)**. Besøkt 26. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anna Dworak på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Anna Dworak hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Anna Dworak hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Anna Dworak hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Aston Martin DB11** (2016–23) er en fire-seters sportsbil fra britiske Aston Martin. Den er en Grand tourer med 270 liters bagasjerom og Isofix for innfesting av barneseter i baksetene, 78 liter bensintank og setevarme. Modellen tar over etter Aston Martin DB9 som ble laget fra 2004 til 2016. Den er utstyrt med LED-lys og et panser som åpner som et kamskjell. DB11 har en egenutviklet 600-hesters V12 på 5,2 liter, dobbelturbo (første gang turbo benyttes på en Aston Martin produksjonsbil), samt et 8-trinns automatgir fra tyske ZF Friedrichshafen AG. Dette er den første nye modellen fra Aston Martin etter at tyske Daimler AG i 2014 kjøpte seg inn med 5 % og en avtale om å bidra med blant annet motorer fra Mercedes-AMG.

* 
* 
* 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Aston Martin DB11***
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑  *Vårens bileventyr!* fra det norske bilbladet Autofil den 7. april 2016.
2. ↑  *The new V12 sports car* fra britiske *Car* den 2. mars 2016.
3. ↑  db11.astonmartin.com Arkivert 14. april 2016 hos Wayback Machine. fabrikkens websider.
**Relevans**: Denne artikkelen omtaler et emne som kan ha tvilsom relevans for Wikipedia. Artikkelen bør endres slik at det fremkommer hvorfor emnet er relevant for Wikipedia, ellers kan den bli slettet. Angitt grunn: *Nystiftet tankesmie av ukjent betydning.*
**Senter for langsiktig politikk (Langsikt)** er en norsk tankesmie. Daglig leder er Eirik Mofoss, tidligere fagdirektør i Norad. Senterets fagsjef er Aksel Braanen Sterri, fagfilosof ved OsloMet og tidligere Dagbladet-kommentator. Tankesmien ble stiftet i 2023.

Formål
------

Ifølge nettsiden er Langsikt "en politisk uavhengig organisasjon med mål om å belyse noen av de viktigste, men mest neglisjerte, utfordringene i vår tid. Senteret jobber i skjæringspunktet mellom forskning og politikk, for en bedre prioritering av samfunnets ressurser og skal drive samfunnsanalyse, utvikle forslag til politikk, bidra i offentlige diskusjoner og være en møteplass for alle som er interessert i langsiktig og kunnskapsbasert politikk."

Virke
-----

Senterets prioriterte områder er å utvikle politikk som gjør samfunnet tryggere i møte med trusler som pandemier, ekstreme klimaendringer og fra avansert kunstig intelligens, bedre ivaretar interessene til framtidige generasjoner og bidrar til økt global velferd for mennesker og dyr.

Langsikt deltar i samfunnsdebatten, rådgir politikere og næringslivsledere, og utgir publikasjoner. De organiserer arrangementer og jevnlige seminarer i Oslo. Senteret publiserer notater om tema de jobber med, gir innspill på politiske høringer og skriver kronikker i nasjonale medier.

Personer tilknyttet Langsikt
----------------------------

Eirik Mofoss (daglig leder), Aksel Braanen Sterri (fagsjef), Sigrid Bratlie (seniorrådgiver), Peder Skjelbred (stabssjef).

Fagrådet består av Camilla Stoltenberg, Vidar Helgesen, Steinar Holden, Sirianne Dahlum, Ingrid Hjort, Dan Banik, Tore Wig, Live Kleveland og Andreas Kotsadam.

Finansiering
------------

S‍enter for langsiktig politikk er et ideelt AS og er finansiert av frivillige gaver fra stiftelser og privatpersoner.

Referanser
----------

1. ↑  «Senter for langsiktig politikk - Om oss». *www.langsikt.no*. Besøkt 9. oktober 2023.
2. ↑  «Senter for langsiktig politikk – Arrangementer». *www.langsikt.no*. Besøkt 9. oktober 2023.
3. ↑  «Finansiering». *www.langsikt.no*. Besøkt 9. oktober 2023.
**Leirskredet i Gjerdrum 1924**, også kalt «Kogstadfallet», var et kvikkleireskred natten mellom 20. og 21. oktober 1924, nord for Ask i Gjerdrum på Romerike i Akershus. De fleste klarte å redde seg fra skredet, men en mann forsvant, og en kvinne ble så skadet at hun døde noen år senere. Flere gårder ble ødelagt, og over 1600 meter vei ble ubrukelig.

Man regner med at raset begynte på Øvre Kogstad like overfor garden Kogstadgropa, og så gled ned Kankedalen. Leirvellinga gled til alle kanter hvor den kunne komme frem, og fulgte for det meste hoveddalen som ble fylt langt oppover dalsidene, for til slutt å havne i Gjermåa ved Hellen. Derfra fylle den elva både opp- og nedover.

Raset tok med seg flere gårder. Først tok raset gården Kogstadgropa hvor til slutt alle husene gled ut. Nesten én kilometer derfra tok raset med seg telefonsentralen ved Hellen og smadret husene. Deretter tok raset Toralf Grues gård som lå nedenfor.

En ung mann fra Holter hadde syklet gjennom Kankedalen da raset gikk, og han ble aldri funnet. Telefonistinnen på telefonsentralen klarte å komme seg ut av huset, men gikk ut i leirsørpa hvor hun ble sittende fast til hun ble reddet om morgenen. Hun døde noen år senere av skadene.

Omfang
------

Området som sank ned, var på omkring 40–50 mål. Leiren stuvet seg opp på den motsatte dalsiden og dekket der et tilsvarende areal. I tillegg ble et område nedover Kankedalen og Gjermådalen på omkring 40 mål oversvømmet av leirsuppen. Leirflommen var mellom 8 og 10 meter dyp og 60–70 meter bred over dalbunnen i Kankedalen. På strekningen fra rasgropens kant til Gjermåa falt leirstrømmen 9,4 meter og var 600 meter lang. På strekningen fra Kankedalen nedover Gjermåa til dammen ved Svendsrud dekket leirsuppen bortimot 120 mål, og leirmassene fylte ut elveleiet nedenfor Hellen så fossen der forsvant.

En ny og forholdsvis kostbar bygdevei mellom Vestby og Kankedalen ble gjort ubrukelig i 600 meters lengde, og hovedveien til Nannestad som lå i Kankedalen, ble ødelagt i 1080 meters lengde.

Referanser
----------

1. ↑  Kirkeby, Birger (1974). *Gjerdrum bygdebok. 3 : Bygdehistorie : Gjerdrums historie fra de eldste tider til ca. 1550*. Kommunen. s. 20-21, 76.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Rud, Ole (1982). «II Istida og perioden etter den». *Lokalhistorie for skole og heim i Gjerdrum*. Lions Club. s. 18-19. ISBN 8299089905.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Holmsen, Gunnar (1929). «Lerfaldet ved Kokstad i Gjerdrum». *Lerfaldene ved Kokstad, Gretnes og Braa*. *Norges geologiske undersøkelse nr. 132*. Oslo: I kommisjon hos H. Aschehoug. s. 3-15.
**«Trym»-forliset** var forliset av det norske fartøyet DS «Trym» i Nordsjøen den 20. januar 1937.

Lasteskipet var på vei fra Kirkenes, via Kopervik, til Middlesbrough i Storbritannia med jernmalm. Like etter at de forlot Norge blåste det opp til storm. Mannskapet hadde i noen dager hatt problemer med manøvreringen og 18. januar knakk en av rorboltene på styrbord side, noe som førte til at de mistet kontrollen over fartøyet. Det begynte like etter å ta inn vann gjennom en flenge i skroget og de så seg nødt til å sende ut nødsignaler ved telegrafi. Det norske passasjerskipet MS «Venus» kom til unnsetning og etter over et døgn ved havaristen klarte besetningen på «Venus» å redde samtlige av besetningen på «Trym». Først og fremst fordi lettmatros Perry Opsahl klarte å svømme over fra havaristen til «Venus» sin livbåt med en line. Seks av mannskapet ble reddet av livbåten, og etter at vinden avtok noe ble resten firt over fra «Trym» til «Venus» via en trosse.

Opsahl fra «Trym» og de av besetningen på MS «Venus» som deltok direkte i redningsaksjonen ble tildelt medaljen for edel dåd. Førstestyrmann Brynjulf Bjarnir og ni besetningsmedlemmer ble den 6. februar 1937 tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull. Redningsaksjonen ble bredt dekket i media, både med avisartikler, omtale i radio og bøker. Kystradiostasjonene i Wick i Skottland og på Utsira deltok i redningsaksjonen.

Referanser
----------

1. ↑  "Redningsaksjonen som aldri blir glemt"; besøksdato: 17. september 2019; utgiver: NRK Hordaland; forfatternavn: Tom Arne Moe; utgivelsesdato: 20. januar 2017.
2. ↑  Nordanger, Trygve (1916–1994) (1973). *Full storm!: en saga om menn og skip*. Bergen: Nordanger. s. 52. ISBN 8270510297.

Litteratur
----------

* Christian Gierløff, *Stormen i nordsjøen*, Gyldendal, 1937 (Ebok fra bokhylla.no)

Eksterne lenker
---------------

* «Redningsaksjonen som aldri blir glemt», artikkel fra NRK 20. januar 2017
* Redningsmedaljer tildelt Perry Kasper Opsal, Ålesund, i forbindelse med "Tryms forlis i Nordsjøen 20.1.1937[*død lenke*] [sic] hos Stiftinga Sunnmøre Museum
* Diplomet for "Edel dåd" tildelt Perry Kasper Opsal, Ålesund, i forbindelse med "Tryms forlis i Nordsjøen 20.1.1937[*død lenke*] [sic] hos Stiftinga Sunnmøre Museum
Fetsund jernbanebru
Tømmervase ved Fetsund bru 1910
Fetsund bru 1876
**Fetsund bru** er navnet på to bruer, ei veibru og ei jernbanebru som krysser Glomma ved Fetsund i Lillestrøm kommune i Akershus.

Bakgrunn
--------

Den første brua, bygget i tre, ble bygget i 1860 for Kongsvingerbanen. Fet og Høland herreder spleiset på kostnadene til en kjørebane for hest og kjerre på nedstrøms side av brua. I 1877 ble brua ombygd og peleåket ble erstattet påler i stål, skrudd ned i elvebunnen.

Brua førte til at lensene ble flyttet fra Bingen til Fetsund. Etter noe tid viste det seg at den gamle brua kunne føre til store tømmeropphopninger under fløtingen. Dette førte til at en ny og høyere bru ble bygget noen titalls meter oppstrøms for den gamle trebrua. Den nye jernbanebrua ble utført i stål med 7 spenn, hvert på ca. 60 m, og med brukar i sten. Stålbrua, med en lengde på 420 m ble åpnet 27. juli 1918. Denne var da bygget som en kombinert jernbane- og veibru med en kjørebane på hver side. Etter at den nye veibrua kom, ble kjørebanene i 1959 stengt for bilkjøring mens oppstrøms veibane fortsatt ble brukt som gang- og sykkelvei. På ca. 1980-tallet ble begge veibruene revet og på nordsiden ble oppsatt en smal gangbru. Med dette forsvant en av de siste kombinerte jernbane- og veibruene i Norge. 

For å beskytte overgangen over den gamle jernbanebrua ble Fetsund batteri anlagt i skråningen vest for bruene i årene 1902–1903.

Etter andre verdenskrig lå det i mange år en feltbru, en flytebro lagret på Stasjonsstranda, mellom bruene.

Fetsund nye bru for riksvei 22 ble åpnet 12. desember 1959 noen hundre meter nedstrøms for jernbanebrua.

Se også
-------

* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser
----------

1. ↑  Lokalhistorisk Ressurssenter Fet: Fetsund bruer, nye bru ligger på rv 22
2. ↑  Jernbaneverket: Jernbanestatistikk 2005
3. ↑  Bjerke, Thor (2004). *Banedata 2004*. Oslo: Norsk jernbaneklubb. s. 65. ISBN 8290286287.
4. ↑  Breili, Magnus (14. desember 1959). «Privat bygging av enkelte hovedveier med bompenger». *Aftenposten*: 1 og 12.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)

Litteratur
----------

* Teknisk Ukeblad: Ombygging av Fetsund bro, 1918, nr. 61, s 603

Eksterne lenker
---------------

* Kulturnett Akershus: Brubygging over Glomma

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Strekning av Hell-Sunnanbanen ved Nesvatnet Foto: Fotograf Aune, Trondhjem (Karl Ove Lynum) 
Hell-Sunnanbanen på kart fra 1914
**Hell–Sunnanbanen** er et gammelt navn på første del av Nordlandsbanen, strekningen mellom Hell i Stjørdal og Sunnan ved enden av Snåsavatnet i Steinkjer. 

Banen ble åpnet fram til Levanger 27. oktober 1902, til Verdal 1. november 1904 og til Sunnan 14. november 1905. Da banen gikk til Levanger ble den kalt Levangerbanen.

Fra 1905 til 1926 var Sunnan endestasjon for den senere Nordlandsbanen, på grunn av uenighet i Innherred om hvor man skulle legge videreføringen nordover. De to alternativene var Namsos og Snåsa, og til slutt ble Snåsa valgt, mens man bygde Namsosbanen som en sidelinje fra Grong.

Referanser
----------

1. ↑  Bakken, Arne Gunnar (1979). *NSB 75 år i Verdal 1904–1979*. [Verdal]: [Forfatteren]. s. 12, 32, 47.
2. ↑  «Hell-Sunnan 100 år». Steinkjer-Avisa. 11. november 2005. Arkivert fra originalen 20. juli 2010.

Litteratur
----------

* Hoås og Stene (red.): *Hell-Sunnanbanen. Nordlandsbanens begynnelse. 1905–2005* (2005).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Audi TT** (1998–2023) er en todørs sportsbil produsert av tyske Audi som fireseters coupe og toseters cabriolet (roadster).

Navnet TT kommer av «Tourist Trophy», et rally der det Audi-eide NSU gjorde det godt i sin tid. Den blir produsert i Győr i Ungarn.

Første serie (1998–2006 *Typ 8N*) ble bygget på Volkswagen Group A4 (PQ34)plattformen. Bilen er ikke bygget på samme plattform som Audi A4, til tross for navnet. og hadde 1.8 liters turbo bensinmotor på 180 og 225 hk, begge kom endten som forhjul- eller firhjulsdrift. Fra 2003 kunne den fås med 3.2 V6 på 250 hk og automatiserte manuellgiret *Direct Shift Gearbox* (DSG). Audi TT var et av de første produksjonsbilene i verden med dobbelclutchet girkasse. Den 75 kg lettere Club Sport fra 2006 var en kupé med 237 hk 1.8-liter.

Andre serie (2006–14, *Typ 8J*) hadde mere aluminium, og bygget på Volkswagen Group A5 (PQ35). Bilen er ikke bygget på samme platform som Audi A5, selv om navnet. Fra lansering var det tre tilgjengelige bensinmotorer: 1.8 TFSI I4 med 160 hk (118 kw) og 250 nm dreiemoment. Denne var først bare tilgjengelig i Tyskland, men i 2009 resten av verden. 2.0 TFSI I4 med 200 hk (147 kw) og 280 nm dreiemoment. Den siste var en 3.2i V6 (VR6) motor med 250 hk (184 kw) og 320 nm dreiemoment, denne var den eneste som hadde haldex quattro. Fra 2008 fikk Europa en 2.0 TDi I4 motor som valg, denne fikk man også bare med manuellgir og Haldex quattro. Audi TTS kom i 2008. Bilen hadde samme motor som 2.0 TFSI i den vanlige TTen, men med større turbo. Bilen hadde 272 hk (200 kw) og 350 nm dreiemoment. Som alle Audi S-modeller leveres med quattro og valg mellom 6-trinns manuell eller 6 S-tronic dobbelclutchet girkasse. I 2009 ble det laget en RS modell av Audi TT. Dette var den første Audien på en stund som hadde en femsylindret turbomotor. Bilen hadde en 2.5 TFSI I5 med 340 hk (250 kw) og 450 nm dreiemoment. I 2012 kom det en pluss-modell som hadde 360 hk (265 kw) og 464 nm dreiemoment. Originalt hadde bilen bare en 6-girs manuell på grunn av at S-tronic dobbelclutchede girkasse på den tiden ikke tålte dreiemomentet fra motoren. På pluss-modellen var problemet omvendt. Nå hadde Audi lagd en 7-trinn S-tronic girkasse som tålte en del dreiemoment, men 6-trinns manuellkassen tålte ikke det ekstra dreiemomentet. 

Tredje serie (2014–2023, *Typ 8S*) bygges på MQB-plattformen. RS fra 2016 har 400 hk.

Bilder
------

* Serie ISerie I
* serie IIserie II
* serie III serie III

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Audi TT*** 
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Embret Sæter, *Nå blir det kamp om sportsbilkundene* i Dagens Næringsliv den 27. april 2016.

Portal: Tyskland
**Trollkona tunnel** på Bergensbanen går mellom Dale i Vaksdal og Bolstadøyri i Voss og er 8 043 meter lang. Den åpnet i 1987. Det er den 6. lengste jernbanetunnelen i Norge.

Tunnelen erstattet ti kortere tunneler som til delvis ble brukt som trase ved omlegging av hovedveien Bergen-Voss (E16). Kløftefjell tunnel ble ikke gjenbrukt til vei og Kluftafjellstunnelen ble lagt parallelt i berget innenfor. Med Trollkona tunnel ble Bergensbanen flyttet fra bredden av Bolstadfjorden og langt inn i berget. Dalseid holdeplass ble nedlagt da jernbanen ble flyttet til Trollkona tunnel.

Trollkona tunnel var en 717 meter lang jernbanetunnel som gikk ut av bruk da den nye lange tunnelen ble tatt i bruk i 1987. Den gamle traseen ble overtatt av Vegvesenet til E16. Bergsenden tunnel (721 meter) ved Dalseid gikk ut av bruk.

Trollkonetunnelen er en 734 meter lang veitunnel på E16 som går nærmere Bolstadfjorden.

Referanser
----------

1. 1 2  Aspenberg, Nils Carl (1999). *Fra Roa til Bergen: historien om Bergensbanen*. Oslo: Baneforlaget. ISBN 8291448280.
2. ↑  Rødland, Kjartan (2000). *Tut og køyr!: vegar og vegplanar i Hordaland 1970-2000*. Bergen: Alma mater og Statens vegvesen Hordaland. s. 79. ISBN 8241902638.
3. ↑  Gubberud, Ivar J. (1983). *Vossebanen 1883-1983*. Norsk jernbaneklubb. ISBN 8290286058.

Eksterne lenker
---------------

* Trollkona tunnel i Openstreetmap

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Gianni Vernetti**, født 27. november 1960 i Torino, er en italiener journalist og politiker som er en del av [[Det demokratiske partiet (Italia)] ].

Han ble valgt inn i det Italias deputertkammer i 2001 og 2008 og til det italias senat i 2006. Han er gift med Laura De Donato, en journalist. De har fire barn.

Fra mai 2020 vil han være spaltist for La Repubblica hvor han skriver mange lederartikler, rapporter og intervjuer som beskriver de viktigste globale krisene, den økende konfrontasjonen mellom demokratier og autoritære regimer , de nye truslene mot internasjonal sikkerhet, utfordringene mot Vesten fra regimene i Russland og Kina.

I mars 2022 publiserte han bindet *Dissidenti* for Rizzoli hvor han analyserer den økende konfrontasjonen mellom demokratier og autokratier ved å følge leseren på en reise gjennom fjellene i Kurdistan, der de kurdiske krigere beseiret ISIS jihadist-milits; i bakkene av Himalaya, hvor en håndfull modige munker reddet den tusen år gamle tibetanske kulturen; i det lille og stridbare Litauen, som opplevde totalitarisme fra 1900-tallet og i dag tar imot dissidenter fra Russland og Hviterussland; på øya Taiwan, som står i mot kinesisk autoritarisme.

Referanser
----------

1. ↑  «Sen.Gianni Vernetti».
2. ↑  «Gianni Vernetti, Autore, La Repubblica».
3. ↑  «Dissidenti. Rizzoli».

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Stortunnelen** er en 2 163 meter lang jernbanetunnel i Drangsdalen i Lund kommune. Tunnelen ble ferdig 11. desember 1931, og ble laget som nødsarbeid for arbeidsledige til erstatning for den første traséen til Flekkefjordbanen som gikk gjennom flere mindre tunneler i Drangsdalen. Denne traséen kan ennå ses i terrenget. Til forskjell fra den første Flekkefjordbanen som var smalsporet, ble den nye tunnelen bygget med normalsporet profil, med tanke på den kommende Sørlandsbanen. 

Det er nå planer om en enda lengre tunnel som vil rette ut svingen om Hovsvatnet, og gå fra Haukland ved Moi til Ligningstjørna nær Eide/Heskestad. Hvis planen blir vedtatt, kommer man utenom en rasutsatt strekning, og togene vil kunne holde betydelig høyere hastighet enn dagens 40 km/t oppover og 20 km/t nedover.

Referanser
----------

1. ↑  Bilder av den gamle jernbanetrasé i Drangsdalen
2. ↑  Lokomotivmands Tidende nr 5-2007, side 5 Arkivert 30. oktober 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  Innspill til nasjonal transportplan 2010–2019, Lund kommune. Arkivert 22. mai 2021 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Samuel Mandrup Hanssøn Bugge** (født 25. september 1605 i Kambo, Etne, Hordaland, død 21. august 1663 på Eid, Sogn og Fjordane) var en norsk prost og forfatter. Han var sogneprest i Eid fra 1627 og ble senere også prost i Nordfjord.

Han ble gift i 1626, og fikk 12 barn, hvorav kun to sønner. Den ene, Jens Samuelsen Bugge, ble gift med Christine Dorothea Skjelderup Bugge, datter av Jens Pedersen Skjelderup, biskop i Bergen. Jens Bugge ble sogneprest i Leikanger i 1658, 27 år gammel, og frem til han druknet i Sognefjorden på tjenestereise til Fresvik. Etter hans død tok sønnen Samuel Bugge over som sogneprest i Leikanger.

Sommeren 1658 skal Bugge ha vitnet mot tiggeren Gjertrud Andersdotter Hunskår. Der fortalte han at hun hadde stått opp fra de døde to ganger. Den ene gangen skal hun ifølge presten våknet og sparket lokket av kisten, etter at den var plassert i kirken. Han viste også til at Gjertruds bestemor var brent for hekseri, og at det derfor «lå i slekten». Gjertrud ble halshugget for hekseri.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, oppført som Samuel Hanssøn Bugge, Store norske leksikon-ID Samuel\_Hanssøn\_Bugge[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, oppført som Samuel Hanssøn Bugge, Norsk biografisk leksikon ID Samuel\_Bugge, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  geni.com: *Samuel Mandrup Hanssøn Bugge (1605-1663)*, hentet 18. mai 2011
4. ↑  nrk.no, fylkesleksikon: *Halshoggen for hekseri*, hentet 18. mai 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Geni **·** VIAF
 |
**Carsten Jacob Helgeby** (født 12. januar 1895 i Svanviken i Eide på Nordmøre, død 25. desember 1951 i Oslo) var en norsk diplomat.

Etter examen artium 1913 og den militære høyskole 1919, studerte han handelsfaget ved Harvard University i USA før han i 1921 ble tilsatt i Utenriksdepartementet. Han avla aspirantprøven i 1925 og tok juridisk embetseksamen (cand.jur.) ved Universitetet i Oslo i 1933. Fra 1936 til 1939 var han legasjonssekretær ved Norges representasjoner i Berlin (hvor bosatt), Wien og Budapest. I 1939 ble han hjemkalt til forhandlingskontoret i Direktoratet for utenrikshandel. Efter krigen ble han ekspedisjonssjef i Utenriksdepartementet og sjef for krigsoppgjørsavdelingen og var også norsk representant i Det interallierte erstatningsbyrå (IARA) i Brussel. I 1947 ble han utnevnt til sjef for den norske militærmisjon i Berlin. 
Han var Norges ambassadør til Sovjetunionen fra 1949 til sin død i desember 1951.

Carsten Jacob Helgeby var kommandør med stjerne av St. Olavs Orden (1950).

Helgeby var sønn av dosent ved Norges landbrukshøgskole Ole Martinius Helgeby (1857–1933) og Louise Cathrine Sørensen (1869–1945). Han var fra 1935 gift med amerikanske Astrid Rice (1913–1996), som andre gang ble gift med Camillo Eitzen (1912 - 1969). Han var far til ambassadør og jurist C. J. Helgeby (1939-2011).

Referanser
----------

1. ↑  Helgeby, Carsten Jacob i Hvem er Hvem, 1948.
2. ↑  *Ambassadør Helgeby døde første juledag*, Aftenposten 27. desember 1951.
3. ↑  Studentene fra 1913: Biografiske opplysninger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Torstrand
Nedlagt hoppbakke på Øybyfjellet (Aubyfjellet)  Foto: Morten Bakkeli 
**Torstrand** er en bydel i Larvik by (Larvik kommune). Det bor rundt 2000 mennesker i bydelen (2005). Disse blir ofte kalt for «sandlopper». Bydelen er trolig oppkalt etter en Tor som drev gården Fjellsnes på 1640-tallet.

Torstrand er bygget nesten utelukkende på sandbunn, og er et av de eldste bebygde områdene i Larvik kommune, med bebyggelse som stammer helt fra 1600-tallet. Det er også blitt funnet rester etter mennesker fra jernalderen.Tradisjonelt sett har Torstrand vært arbeidernes bydel, og industri, blant annet glassverk, fantes langs sjøsiden. I dag er dette forandret, og man har sett en økende popularitet som bo-område, takket være en sentral beliggenhet og et vidt spekter av skoler og utdanningsmuligheter som finnes i denne bydelen.
Likevel er Larvik havn, en av Norges største havner, å finne på Torstrand. Man har også sett et skifte i boligenhets-strukturen; der det tidligere kun var eneboliger, har det de siste 15 årene dukket opp boligblokker.

Gustav Wikstens båtbyggeri lå på Torstrand. Det er nå overtatt av Ivar Hesselberg.

Kjente personer fra Torstrand
-----------------------------

* Kristian Albert Christiansen (1888-1966), stortingsrepresentant (Arbeiderpartiet)
* Sverre Hansen (1913–1974), fotballspilleren
* Arnold Jacoby (1913–2002), forfatter
* Richard Herrmann (1919–2010, journalist, kåsør og forfatter
* Else Marie Christiansen (1921), skøyteløper, nr. 2 i VM 1947
* Bernt Kristian Børresen (1951) forfatter og dramatiker
* Louis Jacoby (1952), trubadur

Natur-og rekreasjonsområder
---------------------------

Torstrand er mest kjent for sine lange badestrender, som er nærmest unike i norsk sammenheng grunnet sin nærhet til tett bebyggelse. Karistranda og Smiestranda er grunnet sin status som bystrender, noen av de best besøkte i Larvik om sommeren. Et særtegn er det høye innholdet med brakkvann, som kommer av at elva Lågens (Numedalslågen) utløp befinner seg like i nærheten. Torstrand er også preget av en rekke parker og naturområder, deriblant Furumoa og Mesterfjellet.

Skoler
------

* Mesterfjellet skole og Thor Heyerdahl videregående skole er beliggende på Torstrand.

Karistranda
-----------

Larvik Båtforenings hus «Jugebua» på Karistranda  Foto: Morten Bakkeli 
Karistranda er en småbåthavn beliggende øst for Hospitalfjellet. Den var en vanlig sandstrand til båthavna ble bygget i begynnelsen av 1900-tallet og ble modernisert i 1998. Den er oppkalt etter Kari Rolfsdatter fra Bø i Telemark. Hun flyttet i 1870 til Yttersø, men som enke ervervet hun et hus på nåværende Karistranda.

Torstrand-dagen
---------------

Torstrand-dagen blir arrangert av Torstrand Vel i Furumoa, første lørdagen etter skolestart. Tanken er et uformelt, enkelt arrangement der Torstrand-folk kan møtes.

Se også
-------

* Vestre Halsen

Referanser
----------

1. ↑  Nyhus, Per: *Larvik fra A til Å*. Side590

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Sonderweg** (tysk: «vei for seg», «egen vei») brukes om en kontroversiell teori i tysk historiografi (historieforskning), som anser at de tysktalende landene, eller landet Tyskland, har fulgt en særegen vei fra aristokrati til demokrati, forskjellig fra de andre europeiske landene.

Begrepet Sonderweg ble først brukt av tyske historikere på 1800-tallet. Bakgrunnen var blant annet den mislykkede tyske samlingen i 1848 (revolusjonen i Tyskland i 1848). Ved Tysklands samling i 1871 ble Sonderweg forstått som en tysk middelvei, mellom autokratiet i Russland og det liberale demokratiet i Frankrike og Storbritannia. Etter andre verdenskrig ble begrepet igjen tatt i bruk, men da for å forklare hvordan Tyskland kunne utvikle seg i en så katastrofal retning som det skjedde under diktatoren Adolf Hitler. Etter Tysklands gjenforening i 1990 ble Sonderweg offisielt ansett å være et tilbakelagt stadium. I det gjenforente Tyskland var imidlertid Ostpolitik fremdeles fremtredende, hvor handel med Russland ble knyttet til beskjeden satsing på forsvaret. Russlands invasjon av Ukraina i 2022 endret tyskernes syn på både ostpolitik og Sonderweg i løpet av noen dager - Tyskland var igjen et vanlig land i verden, tvunget til å forholde seg til trusler fra en nærliggende makt.

Referanser
----------

1. ↑  Andreas Kluth (18. mars 2022). «Putin Has Finally Ended Two Centuries of German Exceptionalism». Bloomberg. Besøkt 18. mars 2022. «Germany has long been on a "special path" — a Sonderweg — of messianic naivete. Russia’s attack on Ukraine put an end to that.»

Kilder
------

* «German History before Hitler: The Debate about the German Sonderweg», av Jurgen Kocka, Universitetet i Oslo

Eksterne lenker
---------------

* «"The" Sonderweg: Germany's four special paths to modern statehood», i et foredrag fra 2006 av professor Harold Marcuse, ved University of California, Santa Barbara

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Snever:** Denne artikkelen er snevrere enn hva tittelen skulle tilsi. omhandler bare ett system og for lite om utbredelse, tilgjengelighet og samkjøring fra lege/apotek m.fl. til NAV
**Elektronisk pasientjournal (EPJ)** er i Norge en nedtegnelse av alle relevante og nødvendige opplysninger relatert til en pasient i forbindelse med helsehjelp. I tillegg må det ofte føres en del opplysninger relatert til norske myndigheters krav til rapportering.

Den elektroniske pasientjournalen føres i egne IT-systemer tilpasset dette arbeidet. Disse IT-systemene har svært høye sikkerhetskrav grunnet at opplysningene som administreres er veldig sensitive.

Det finnes en rekke selskaper som utvikler og selger EPJ-systemer, deriblant CGM, DIPS ASA, SOMA, Infodoc AS, Steria og Pridok.

Historikk
---------

I Norge ble standarder for elektronisk pasientjournal tidligere utarbeidet av Kompetansesenter for IT i helse- og sosialsektoren (KITH), som var et statlig aksjeselskap som eksisterte fra 1990 til 2012.

Se også
-------

* Norsk pasientregister (NPR)
* Kommunalt pasient- og brukerregister (KPR)

Litteratur
----------

* Sverre Engelschiøn og Elisabeth Vigerust *Pasientjournalloven og helseregisterloven - Kommentarutgave* Universitetsforlaget 2015 ISBN 9788215023946

Referanser
----------

1. 1 2  «Kontaktinformasjon for NPR og KPR». *Helsedirektoratet* **(norsk)**. Besøkt 13. februar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* KITHs nettsider om elektronisk pasientjournal (Arkivert per 1. januar 2012.)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NDL **·** BBC Things
 |
**Basesett 2** kalles også *Force Protection* (styrkebeskyttelse) og har ansvaret for å beskytte de andre avdelingene i Luftforsvaret.

Historie
--------

Basesett 2 ble opprettet i 2002, og var først lokalisert i Bodin Leir i Bodø. Sommeren 2007 ble avdelingen flyttet til Rygge flystasjon, og ble organisert under Bakkeoperativ Skvadron i 137 Luftving.

Organisering
------------

1. NIS Tropp 1
2. NIS Tropp 2
3. Hundetroppen
4. Sambandsseksjonen
5. EOD-seksjonen
6. Ingeniørseksjonen

Oppdrag
-------

Når vakt- og sikringstroppene når operativ status, vil de tjene som NIS-tropp (Nasjonal Innsatsstyrke). Dette innebærer at de vernepliktige som utgjør troppene vil kunne bli sendt på skarpe oppdrag innenfor Norges grenser. Et eksempel på et slikt oppdrag kan være å holde vakthold ved en flystasjon under en stor internasjonal øvelse som Cold Response. Et annet eksempel er å utføre eskortetjeneste i sammenheng med besøk av utenlandske V.I.P o.l.

Se også
-------

* Bodin leir
* Bodø hovedflystasjon

Eksterne lenker
---------------

* Forsvarsnett: Nasjonal Innsatsstyrke:
**Lucy Pevensie** er en av hovedpersonene i serien av bøker om Narnia skrevet av C.S. Lewis. Hun er 9 år gammel og er en livlig jente som de fleste i Narnia liker. Hun er nysgjerrig og beskrives som ærlig og trofast. (Hun beskrives av Aslan, kongen av Narina).

Bakgrunn
--------

Lucy Pevensie er oppkalt etter Lucy Barfield, som *Løven, heksa og klesskapet* også ble dedikert til.

Handling
--------

Hun er den yngste av de fire Pevensiebarna. Søsknene hennes heter Peter, Susan og Edmund. Hun er den første av Pevensiebarna som oppdager Narnia i boken Løven, heksa og klesskapet. 

Av det man får lese i boka eller se på filmen går det fram at Lucy har en livelig fantasi. Hun blir kronet som Lucy den tapre. Hun er også veldig lojal og står for sine meninger. Hun lyver aldri og er ganske så moralsk. Man kan absolutt stole på henne. Ellers er hun ganske følsom, selv om hun nesten alltid er munter og glad. 

I filmen *Legenden om Narnia – Løven, heksa og klesskapet* (org: *The Chronicles of Narnia: The Lion, the Witch and the Wardrobe*), blir rollen som Lucy spilt av Georgie Henley

Lucy er med i følgende Narniabøker: *Løven, heksa og klesskapet*, *Hesten og hans gutt*, *Prins Caspian*, *Reisen til det ytterste hav* og i en liten rolle i den siste boken om Narnia, *Den siste striden*.

Referanser
----------

1. ↑  Nicholas Roe. The Lion, The Witch and the real Lucy. The Times (UK), 11 January 1999: pp. 4–5

| * v
* d
* r
Narnia-bøkene av C.S. Lewis |
| --- |
| Bøkene | *Drømmen om Narnia* **·** *Løven, heksa og klesskapet* **·** *Hesten og hans gutt* **·** *Prins Caspian* **·** *Reisen til det ytterste hav* **·** *Sølvstolen* **·** *Den siste striden* |
| Film & tv | *Drømmen om Narnia* (1988–90) | Legenden om Narnia (film): *Løven, heksa og klesskapet* (2005)  **·** *Prins Caspian* (2008)  **·** *Reisen til det ytterste hav* (2010) |
| Rollefigurer | Digory **·** Polly **·** Jadis (Heksa Hvit) **·** Peter **·** Susan **·** Edmund **·** Lucy **·** Eustace **·** Jill **·** Caspian **·** Aslan **·** Tumnus  **·** Dysterpytt **·** Rippipip |
| Steder | Charn **·** Narnia **·** Cair Paravel **·** Calormen **·** Telmar |

Portal: Litteratur
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2024-02}}* etter påstanden. *2015-12*

**Satinder Vir Singh** (født 1959) er en norsk gründer, forretningsmann, hotelleier, og designer.

Da Satinder Vir Singh som ung kom til Norge var allerede flere av hans onkler og tanter i Oslo. 

Etter handelsskole i Oslo startet Singh flere virksomheter i Norge. I 1984 begynte han med skinnmotebutikk på Karl Johans gate, hvis navn senere ble endret til Leatherman. Storebroren gikk til USA, mens lille brødrene Gurpreet og Amar preet Singh drev Leatherman i Norge

Satinder Vir Singh er også eiendomsinvestor og eiendomsutvikler.

Han var gift før med en dame som var kalt Eva, før han giftet seg med Subeen vir Randawa

I det siste årene har han vært i en person konflikt med søsken om familie verdier, hvorav DN skrev "**Singh-dynastiet slår sprekker"**

Satinder Vir Singh er også eiendomsinvestor og eiendomsutvikler. 

Tidlig på 90-tallet tok Singh initiativ til etablering av et handelskammer for næringslivsfolk med asiatisk bakgrunn i Norge.

Velgjører
---------

Singh-familien har i samarbeid med Verdensbanken bidratt til å skaffe rent vann og bedre sanitærforhold til landsbyen de vokste opp i. Singh støtter også norske sikhorganisasjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «I skyggen av Røkke & Co.». *www.aftenposten.no*. Besøkt 17. oktober 2009.

2. Krangler med «alle» (dagbladet.no)

3. Singh-dynastiet slår sprekker (+) | DN

4 Kontakt oss - Arkivverket
**Casiquiare** (spansk: *Brazo Casiquiare* – «Casiquiare-armen», portugisisk:*Canal do Cassiquiare* – «Cassiquiare-kanalen» eller *Rio Cachequerique*) er ei elv i Venezuela. Den oppstår som en bifurkasjon (forgreining) fra den øvre delen av elva Orinoco, og renner derfra mot sør og inn i elva Negro, ei sideelv til Amazonas. Den er den største bifurkasjonen i verden og danner en unik naturlig kanal mellom elvesystemene til Orinoco og Amazonas. Elva er 354 kilometer lang og har et nedbørfelt på 42 300 km².

Forgreiningen fra Orinoco ligger 14 km nedstrøms fra bosetningen La Esmeralda, på 3°8′17″N 65°52′49″V, og rundt 123 meter over havet. Elva er her rundt 90 meter bred. Casiquiare renner i en hovedsakelig sørvestlig retning og tar opp en lang rekke store og små sideelver underveis. Ved munningen i Rio Negro, som ligger nær byen San Carlos, ved grensa til Colombia og 91 meter over havet, er elva rundt 500 meter bred.

Oppdagelse
----------

En jesuittprest ved navn Fader Roman reiste oppover Orinoco i 1744, og møtte noen portugisiske slavehandlere fra bosetningene ved Rio Negro. Han fulgte med dem da de returnerte, via Casiquiare, og fulgte deretter samme vei tilbake til Orinoco. Syv måneder senere kunne Charles Marie de La Condamine gi en beretning om Fader Romans reise til *Académie française*, og dermed bekrefte eksistensen av denne vannveien, som første gang ble rapportert av Cristóbal de Acuña i 1639. Det ble imidlertid ikke festet særlig lit til Fader Romans beretning før den i 1756 ble bekreftet av en spansk grensekommisjon ledet av Yturriaga og Solano. I 1800 ble elva utforsket av den tyske vitenskapsmannen Alexander von Humboldt og den franske botanikeren Aimé Bonpland.

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Einar Lyche** (født 26. september 1830, død 19. desember 1904) var en norsk teolog og skolebestyrer. Han var en av tre bestyrere og medeiere i Nissens Pikeskole, i dag Hartvig Nissens skole, fra 1865 til 1897.

Han var sønn av Halvor Heyerdahl Lyche, som var kontrollør i Christiania, og Dorothea Christine f. Holter.

Underveis i utdannelsen ved Det Kgl. Frederiks Universitet ble han huslærer for Henrich Bolman Biørn, sønnen til skipsreder Henrich Biørn jr. i Kragerø. Etter en tid dro han tilbake til Christiania for å bli ferdig med studiene, og Henrich Bolman Biørn flyttet da inn hos familien Lyche i Christiania. Einar Lyche ga ham privatundervisning samtidig som han selv fortsatte sine teologiske studier. Som nyutdannet cand.theol. giftet Einar Lyche seg 3. januar 1859 med sin tidligere elevs søster, Christiane Bolette Biørn (1835-1907).

Etter bryllupet arbeidet Lyche som lærer ved Nissens Pikeskole, der han allerede i studietiden hadde undervist blant annet i norsk og tysk. Som fast ansatt lærer underviste han også i engelsk og religion, og han foretok flere reiser i Europa for å styrke sine språkkunnskaper ytterligere. Da Hartvig Nissen ble ekspedisjonssjef for skolevesenet i 1865 ble Lyche og Johan Carl Keyser bestyrere og medeiere i skolen; Nissen fortsatt formelt som medbestyrer til 1872, da han ble etterfulgt av Bernhard Pauss i skolens leder- og eiertriumvirat. Den yngste av Christiane og Einar Lyches to sønner, Henrich Biørn Lyche (1863–1936) ble selv lærer ved Nissens Pikeskole.

Referanser
----------

1. ↑  «Studenterne fra 1880 : biografiske meddelelser samlede i anledning af deres 25-aars studenterjubilæum». *Nasjonalbiblioteket - www.nb.no*. 1880. Besøkt 22. juni 2020.
2. ↑  Maja Lise Rønneberg Rygg (1999). «Hartvig Nissens skole 150 år : 1849-1999». *Nasjonalbiblioteket - www.nb.no*. s. 32. Besøkt 22. juni 2020.
3. ↑  Maja Lise Rønneberg Rygg (1999). «Hartvig Nissens skole 150 år : 1849-1999». *Nasjonalbiblioteket - www.nb.no*. s. 40. Besøkt 22. juni 2020.
4. 1 2 3 4 5 6  «Søndre Kalstad og Kragerø-slekten Biørn i byen og på landet». *Nasjonalbiblioteket - www.nb.no*. Besøkt 22. juni 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
*Se også Rolls-Royce Phantom for andre modeller med samme navn*

**Rolls-Royce Phantom VI** var en ultra-eksklusiv bilmodell fra Rolls-Royce som ble produsert mellom 1968 og 1991.

Til tross for at det var alminnelig antatt at dagene var talte for bilmodeller som Rolls-Royce Phantom V lanserte Rolls-Royce etterfølgeren *Phantom VI* i 1968. Phantom VI hadde en ny front, og ble drevet av en motor utviklet for datidens Rolls-Royce Silver Shadow. I 1979 fikk modellen en økning i sylindervolum (til 6 750 cm³) og en ny, tretrinns automatisk girkasse som erstattet den tidligere automatgirkassen med fire trinn. Dette var Rolls-Royces siste modell med separat chassis, og ble produsert frem til 1991.

Motor
-----

Phantom var utstyrt med en 90° V8-motor med et sylindervoloum på 6 230 cm³ (104 mm boring, 91,5 mm slaglengde). Dette ble i 1979 økt til 6 750 cm³ ved å bruke motoren fra Rolls-Royce Silver Shadow. Doble forgassere ble også benyttet. Bilen hadde en firetrinns automatgirkasse (fra 1979 en tretrinns automatgirkasse).

Da produksjonen ble stoppet var 374 eksemplarer produsert.
Den antarktiske sirkumpolare strømmen er med 125 sv den mest volumsterke havstrømmen i verden.
**Sørishavsstrømmen** (også *den antarktiske sirkumpolare strøm* og *Sydpolstrømmen*) er en kraftig, kald havstrøm som kretser om det antarktiske kontinentet på rundt 45-55 grader sørlig bredde. 

Sørishavstrømmens retning, med jordrotasjonen, forårsakes av vindene i Vestavindsbeltet som hovedsakelig blåser fra vest mot øst. Alternative navn på strømmen er derfor *Vestavindstrømmen* eller *Vestavindsdriften*. 

Strømhastigheten er ikke så stor, 0,1 m/s eller mindre, men strømmen er både bred og dyp, og er med en vannføring på rundt 125 sv den havstrømmen i verden som transporterer mest vann. Til sammenligning er den sterkt varierende Golfstrømmen mellom 100–150 av ved maksimumet sør for Newfoundland og den nordatlantiske strømmen, som bl.a. går mot norskekysten er på 8 sv.

Så lenge Antarktis var landfast med Australia og Sør-Amerika ble varme strømmer transportert sørover, og Antarktis var isfritt. Men platetektoniske bevegelser førte til at det antarktiske kontinentet ble revet løs fra de australske og sør-amerikanske kontinentene, og med åpningen av Tasman- og Drakestredet startet den kalde sirkumpolare strømmen opp og hindret varmt overflatevann i å trenge sørover. Dermed startet en nedkjøling som for rundt 35 millioner år siden resulterte at den antarktiske iskappen la seg over det nå isolerte kontinentet, og jorda gikk med det inn i den pågående kenozoiske istida.

Litteratur
----------

* Lynne D. Talley et al.: *Descriptiv Physical Oceanography. An Introduction.* 6th edition. Elsevier, Amsterdam o. a. 2011, ISBN 978-0-7506-4552-2.
* P.F. Barker, G.M Filippelli, F. Florindo, E.E. Martin og H.D. Scher: *Onset and Role of the Antarctic Circumpolar Current*, (pdf-fil), Deep-Sea Research del II. 54 (21): 2388–2398. doi:10.1016/j.dsr2.2007.07.028. Hentet 6. januar 2017.

Referanser
----------

1. ↑  Ryan Smith, Melicie Desflots, Sean White, Arthur J. Mariano, Edward H. Ryan: *Surface Currents in the Southern Ocean: The Antarctic CP Current* Arkivert 14. juni 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Joanna Gyory, Arthur J. Mariano, Edward H. Ryan: "The Gulf Stream"». Arkivert fra originalen 28. april 2020. Besøkt 9. januar 2017.
3. ↑  Kristin Straumsheim Grønli: *Golfstrømmen stabil i Norskehavet*, forskning.no, 29. september 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Milorgs bedriftsorganisasjon** (også kalt **B.org** eller **B-org**) ble etablert i 1942 som et hemmelig bedriftsvern for industrien. B.org var organisert etter mønster av Milorg. Organisasjonens formål var å drive «stille sabotasje» ved krigsviktige bedrifter og forberede lammelse av disse bedriftene i tilfelle en alliert invasjon. Det siste krigsåret ble den viktigste oppgaven beskyttelsesplaner mot mulig tysk ødeleggelse i Norge. B-org var underlagt Forsvarets Overkommando gjennom Milorgs Sentralledelse, men drev i grenselandet mellom militær og sivlil motstand. Medlemmer ble tildelt en nål for å vise at de var medlemmer.

B.orgs aktive innsats bestod i «stille sabotasje» innenfor industrien på samme måte som Milorgs jernbaneorganisasjon (J.org) drev sabotasje innenfor jernbanen og Milorgs etatsorganisasjon (E.org) drev sabotasje innenfor offentlige tjenestegrener, transport, politi og andre etater. Således var lederen for B.org på Rjukan, Rolf Sørlie, aktiv i aksjonen for å senke DF Hydro på Tinnsjøen. En annen som var med, var Nils Antonsen (1901-1944) fra Kongsberg som var formann på Den Kongelige Mynt.

Milorgs bedriftsorganisasjon disponerte ca 350 mann mai 1945.

«Catterick» var navnet på B.orgs plan for beskyttelse av vitale anlegg ved krigsavslutningen. I Sandefjord gjaldt dette følgende: Prioritet A Sandar Fabrikker, Vera Fabrikker, Prioritet B: Framnes mekaniske verksted, Stub transformatorstasjon

Referanser
----------

1. ↑  Dramaet på Syrebekkstøylen (pdf)
2. ↑  «Special Forces - Roll Of Honour». *www.specialforcesroh.com*. Besøkt 7. desember 2015.
3. ↑  «Motstandsbevegelsen». *www.slektsdata.no*. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 7. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* 11.6.4.2 Beredskaps- og sabotasjegrupper i NOU 1988-12

Portal: Andre verdenskrig
**Carl Grann** (født 1833 i Trondheim, død 1883 i Selva i Agdenes) var gårdbruker, agronom, handelsmann i Selva og ordfører i Ørland i 1878–1879.

Han var utdannet agronom, og forpaktet flere eiendommer, bl.a. Roan prestegård i Bjørnør, før han i 1868 kjøpte gården Selva i Agdenes og startet landhandel. Selva/Agdenes var inntil 1896 en del av Ørland kommune, og Grann var medlem av herredsstyret 1870–1879, og ordfører i Ørland de to siste årene. 

Etter at det ble startet dampskipsrute fra Trondheim og ut fjorden, tok Grann i 1877 initiativ til å få opprettet skipsanløp og poståpneri i Selva. Han var også initiativtakeren til den første veien i Agdenes, mellom Selva og Rishaug; og for byggingen av den første fastskolen i Agdenes: Lysheim skole.

Han var født i Trondheim, men vokste opp på Grande i Ørland. Kommunens 100-årsberetning skriver at han vokste opp hos «morbroren Ole Svendsen» (1803–1854), mens bygdeboka *Ørlandsboka* mener at slektskapsforholdet er annerledes: Ole Svendsen er halvbror til Carls far Hans Hjort (1809–1875). I 100-årsberetningen omtales han som *Carl Gustav Nornstrøm Grann* i ordførerlista, men som *Carl Grann* i et avsnitt om «Leiande menner i Agdenes».

Referanser
----------

1. ↑   media.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  *Ørland kommune gjennem hundrede år 1837–1937*. 1937. s. 95f og 117f.
3. ↑  Karl Grann; Folketelling 1865 for 1632P Bjørnør prestegjeld
4. ↑  Inge Rian. *Ørlandsboka. I. Fra Kråkvåg til Flatnes*. Utgitt av Ørland kommune 1986. Side 310-311