**Frederik van Zyl Slabbert** (født 2. mars 1940 i Pietersburg i Sør-Afrika, død 14. mai 2010 i Johannesburg) var en sørafrikansk politisk analytiker, sosiolog, forretningsmann og politiker. Han var leder for den offisielle opposisjonen – Progressive Federal Party (PFP) – i House of Assembly mellom 1979 til 1986.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Frederik van Zyl Slabbert kom fra en afrikaans familie og vokste opp i Pietersburg (senere Polokwane) i det nordlige Transvaal i Sør-Afrika. Han ble immatrikulert ved Pietersburg Afrikaans High School i 1958.

Van Zyl Slabbert studerte teologi og sosiologi ved det da svært konservative Universitetet i Stellenbosch. Under sine studier utviklet van Zyl Slabbert en aktiv interesse for politikk. Han ble apartheid-motstander og stilte til valg til universitetets studentråd.[] Han tapte dette valget fordi han ble ansett å være for liberal.[]

Han disputerte med en doktorgrad i sosiologi ved Stelenbosch-universitetet i 1967. I 1973 ble han utnevnt til dekan ved institutt for sosiologi ved universitetet i Witwatersrand.

### Politikk

I det sørafrikanske valget i 1974 stilte van Slabbert for PFP i valgkretsen Rondebosch. Selv om han ikke var forventet å vinne setet, slo han United Party (UP) sin kandidat med 1600 stemmer. Van Zyl Slabbert forsvarte og beholdt dette setet i parlamentsvalget ved valgene i 1979 og igjen i 1981. Van Zyl Slabbert steg etterhvert i gradene innen partiet, og kom til å spille en viktig rolle i utviklingen av partiets ideologi, spesielt som leder av konstitusjonskomitéen.[]

I 1979 ble han leder for PFP, en gruppering bestående av diverse andre liberale elementer, spesielt Harry Schwarz's Reform Party. PFP gjorde det bra under valget i 1979 og 1981, og van Zyl Slabbert fungerte dermed som leder for den politiske opposisjonen i 12 år. 

I 1986 trakk van Zyl Slabbert seg fra sin stilling som leder av opposisjonen, fordi han følte at parlamentet var å blitt til en irrelevant institusjon i sammenheng med Sør-Afrikas politiske problemer.[] Han publiserte en bok på denne tiden kalt The Last White Parlament, der han forklarte sine tanker og handlinger, samt hans spådommer for fremtiden til Sør-Afrika. På slutten av 2008 fikk han et hjerteinfarkt, noe som førte til at han fikk pacemaker. 

I begynnelsen av mai 2010 ble Van Zyl Slabbert utskrevet fra sykehuset etter å ha mottatt behandling for en leversykdom. Han døde i sitt hjem den 14. mai 2010. 

Van Zyl Slabbert etterlot seg sin kone Jane og to barn fra hans første ekteskap, Tania og Riko. Mange offentlige personer i Sør-Afrika hyllet van Zyl Slabbert for rollen han spilte mot slutten av apartheidtiden.[]

Verker
------

* (med David J. Welsh): *South Africa’s options. Strategies for sharing power*, 1979, ISBN 0-312-74696-2.
* (utgiver): *South Africa. Dilemmas of evolutionary change*, 1980, ISBN 0-86810-028-5.
* *The last white parliament*, 1985, ISBN 0-86850-113-1.
* *The quest for democracy. South Africa in transition*, 1992, ISBN 0-14-015853-7.
* (med Heribert Adam og Kogila Moodley): *Comrades in business. Post-liberation politics in South Africa*, 1997, ISBN 0-624-03601-4.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Frederik Van Zyl Slabbert, BNF-ID 101393150[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 20. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.sahistory.org.za[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.washingtonpost.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Nicolaides, Gia (14. mai 2010). «Frederik van Zyl Slabbert dies». *Eyewitness News*. Besøkt 16. august 2010. [*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |