recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lü Meng** (forenklet kinesisk: 吕蒙, tradisjonell kinesisk: 呂蒙, pinyin: *Lǚ Méng*, Wade-Giles: *Lu Meng*; født 178; død 219) var en betydelig general fra Wu-dynastiet i De tre rikers tid i det gamle Kina.

Liv og virke
------------

Lü Meng kom fra krigerbakgrunn. Han var øverstkommanderende under flere feltslag, som for eksempel ved Hefei. Han ble oppfordret av Sun Quan til å ta skolastiske studier, og dermed ble han en enda dyktigere strateg. Han studerte under den berømte Lu Su, som ble svært imponert av Lü Mengs evner. Senere var Lü Meng læremester for Lu Xun og sa til ham at han en dag skulle bli hans etterfølger.

Lü Meng klarte med sin seier i slaget ved Fancheng å erobre tilbake provinsen Jing fra Shu Han-riket og seiret over Guan Yu ved krigslist, ved det at han la seg syk og satte inn den til da ukjente Lu Xun som kommandant. Guan Yu lot seg lure og slappet av på sine forsvarsforanstaltninger. Da angrep Lü Meng og erobret provinsen. Han behandlet befolkningen godt, og dermed gikk de over til hans side og vendte seg mot Guan Yu.

Død - tre versjoner
-------------------

Etter å egenhendig å ha henrettet Guan Yu og hans sønn Guan Ping, syknet Lü Meng inn og døde.

I *Historien om de tre riker* blir Lü Meng besatt av Guan Yus rasende spøkelse og drept. Ifølge andre beretninger ble Lü Meng forgiftet av Guan Yus etterfølgere.

Referanser
----------

1. 1 2   Trove, oppført som Meng Lü, Trove person-ID 1352213, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Meng Lü, FAST-ID 159090, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Valborg Seeberg** (født Sissener 16. november 1851 i Kristiania, død 1929) var en norsk forfatter.

Liv og virke
------------

Valborg Seebergs forfatterskap omfatter et beskjedent antall utgivelser fra årene 1908 og 1909. Hun benyttet psevdonymer som *En badegjæst*, *Palle* og *V.Sg.*. I 1908 utga hun *Badetyper* og *Stemninger*, og året etter kom *Cirkus-Artisten*. *Badetyper* skildrer miljøet på Sandefjord kurbad.

Seeberg ga også musikkundervisning.

Familie
-------

Valborg Seeberg var datter av kaptein Johan Peter Brandt Sissener og hans første hustru Oline Riiser, og søster av norsk forfatter, lyriker, redaktør og oversetter Wilhelmine Gulowsen.
Hun ble 12. desember 1876 gift med kaptein Franz Gustav Seeberg, og var mor til forretningsmann og idrettsmann Christen Seeberg.

Bibliografi
-----------

* 1908: *Badetyper – iagttagelser og stemninger* ved *En badegjest*
* 1908: *Stemninger* ved *V.Sg.*
* 1909: *Cirkus-Artisten* ved *Palle*

Referanser
----------

1. ↑  *Kurbadet 1837-1987*. Kurbadets venner. 1987. s. 135. ISBN 8299158303.
2. ↑  *Aftenposten 1909.12.31*. Norge, Oslo. 1909. s. 3.
3. ↑  Barth, Bj. Keyser (1930). *Norges militære embedsmenn*. Hanche. s. 529.
4. ↑  Sundt, Mikael (1906). *Lærere og lærerinder ved Kristiania borger- og realskole 1806-1906*. Kristiania: J.Chr. Gundersens. s. 52.
5. ↑  Barth, Bj. Keyser (1930). *Norges militære embedsmenn*. Hanche. s. 528.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 196–197. ISBN 8257900109.

Portal: Litteratur
«Valdaj» har flere betydninger.

Det gjenoppbygde Iverskijklosteret.
**Valdaj** (russisk: Валда́й) er en by i Novgorod oblast i Russland. Den ligger ved Valdajsjøen, rundt 140 km sørøst for Velikij Novgorod. Innbyggertall: 18 703 (folketelling 2002), 19 173 (folketelling 1989).

Historie
--------

Bosetningen ble først nevnt i dokumenter i 1495, og ble innvilget status som by av Katarina II i 1770, da byens befolkning lå på rundt 2 000. Byen ble det ledende senter for fremstilling av klokker i Russland. Det berømte Iverskijklosteret (grunnlagt i 1653) og Uspenskijkatedralen (bygget i 1656) ligger på en av øyene i Valdajsjøen.

Turisme
-------

Valdaj er et populært turistmål, da den ligger midt i nasjonalparken i Valdajhøydene. De fleste besøkende kommer til innsjøen og byen om sommeren. Valdaj har mange hvilehjem og sanatorier. Mange campingplasser er tilgjengelige rundt innsjøen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Valday – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Byer i Novgorod oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Velikij Novgorod  |
| Flag of Novgorod Oblast | Borovitsji **·** Kholm **·** Malaja Visjera **·** Okulovka **·** Pestovo **·** Soltsy **·** Staraja Russa **·** Tsjudovo **·** Valdaj | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |

1. ↑  ; besøksdato: 4. juli 2017.
**Stonebridge** er et område i distriktet Brent i nordvestlige London. Det utgjør den vestlige delen av Harlesden. Det er også navnet på en stor valgkrets i kommunen som omfatter blant annet også Stonebridge selv, Park Royal, Brent Park og St Raphael's Estate. Stonebridge er den valgkrets i Brent med størst befolkning på 16 903 personer, i henhold til folketellingen i 2011, og hvor flertallet er av afro-karibisk opphav.

Stedsnavnet Stonebridge har sitt navn fra en bro fra 1745 som ble bygget i stein (i en tid da de fleste broer ble bygget i tømmer) og som førte veien Harrow Road nordover over elven Brent.

Boligområdet Stonebridge Estate er beryktet for mye kriminalitet. I 2000-årene begynte en større fornyelse av området, ledet av Housing Action Trust. 

Stonebridge Park stasjon ligger der, og det er også fire bussruter som går gjennom området.

Referanser
----------

1. ↑   «Brent Ward population 2011» Arkivert 21. oktober 2016 hos Wayback Machine. Neighbourhood Statistics. Office for National Statistics.
2. ↑   «Stonebridge, Brent», *Hidden London*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
Stoner metal-bandet Electric Wizard (aktiv siden 1993) på konsert ved Hole in the Sky 2008.
**Stoner rock** (eller *stoner metal*) er en undersjanger av rock som blander elementer fra heavy metal med blant annet doom metal, psykedelisk musikk og acid rock. Betegnelsen «stoner rock» refererer til forbruk av cannabis, da det å være ruset på dette betegnes med «å være stein», på engelsk «*being stoned*».

Stoner rock karakteriseres ved tunge og seige gitarriff, langsom til mellom-tempo, tung og forvrengt basslyd, melodisk sang, til dels med elementer av bluesrock i seg, og retro produksjon.

Stilen oppsto på begynnelsen av 1990-tallet, og kan regnes som en videreføring av hardrock. De som først fremmet den var band fra California som Kyuss og Sleep. Stoner rock er inspirert av psykedelisk tungrock fra 1970-tallet, som Black Sabbath og Hawkwind. Blant sjangerens mest kjente band er Monster Magnet, Fu Manchu og Queens of the Stone Age. Kjente norske band i denne sjangeren er Thulsa Doom, Honcho og WE.

Referanser
----------

1. ↑  «Stoner age: Priestess marries metal and melody», *Buffalo News*. Arkivert fra originalen den 13. februar 2012.
2. ↑  Ellis, Iain (2008): *Rebels Wit Attitude: Subversive Rock Humorists* Arkivert 19. august 2014 hos Wayback Machine. Soft Skull Press, ISBN 1-59376-206-2, s. 258.
3. ↑  Sharpe-Young, Garry: «Kyuss biography» Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. *MusicMight*. Sitat: «[Kyuss] almost single handed invented the phrase 'Stoner Rock'. They achieved this by tuning way down and summoning up a subterranean, organic sound...»
4. ↑  «Stoner Metal», *Allmusic*. Sitat: «Stoner metal could be campy and self-aware, messily evocative, or unabashedly retro.»
5. ↑  Rivadavia, Eduardo: «Kyuss biography», Allmusic. Sitat: «...they are widely acknowledged as pioneers of the booming stoner rock scene of the 1990s...»
6. ↑  Rivadavia, Eduardo: «Sleep biography», *Allmusic*.

Eksterne lenker
---------------

* Stonerrock.com
**Stoner metal** karakteriseres ved tunge og seige heavy metal-riff, til dels med elementer av bluesrock i seg. Stilen utviklet seg fra stoner rock som oppsto på begynnelsen av 90-tallet. Stoner rock kan regnes som en videreføring av hard rocken og er på mange måter en videreføring av tung og psykedelisk 70-tallsrock som Black Sabbath og Hawkwind.

Stoner metal kjennetegnes av de samme tingene som stoner rock og sjangerbegrepene stoner metal og stoner rock brukes ofte om hverandre. Sjangeren stoner metal er bredt akseptert som en egen heavy metal-stil, selv om det egentlig er en slags "krysning" mellom stoner rock og heavy metal.

Blant sjangerens mest kjente band er Kyuss, Soundgarden og Stonegard.

Ordet «stoner» kommer fra mange av musikerne i denne sjangeren, og deres tilhengere, som er «stonere», dvs marihuanarøykere.

| * v
* d
* r
Heavy metal |
| --- |
| Sjangere | 
* Avant-garde
* Black
* Death
* Doom
* Folk
* Glam
* Gothic
* Groove
* Industriell
* Power
* Progressiv
* Sludge
* Speed
* Stoner
* Tradisjonell
* Thrash
* Viking

 |
| Krysningssjangere | 
* Crossover thrash
* Alternativ
* Deathcore
* Deathgrind
* Melodisk black
* Metalcore
* Nu
* Symfonisk black

 |
| Scener og perioder | 
* Bay Area thrash
* New Wave of American
* New Wave of British
* Gothenburg death
* True Norwegian Black
* Neue Deutsche Härte

 |
| Andre betegnelser | 
* Ekstrem
* Melodisk
* Nyklassisk
* Symfonisk
* Teknisk
* Shred
* Kristen

 |
East Base på Stonington Island
**Stonington Island** er en liten øy i Antarktis. Den ligger på vestkysten av Den antarktiske halvøy, et par kilometer nordøst for Neny Island i østre del av Marguerite Bay.

Under United States Antarctic Service Expedition (1939–1941) ble Stonington Island valgt ut som beliggenhet for den østlige basen, *East Base*. Basen var bemannet fra 11. mars 1940 til 22. mars 1941. Stonington Island har også vært benyttet som base for British Antarctic Survey i perioder fra 1946 til 1975 (*Base E*), Ronne-ekspedisjonen og flere andre antarktisekspedisjoner. Base E ble ryddet og restaurert i 1992.

Øya er oppkalt etter Stonington i Connecticut, hjemmehavnen til sluppen «Hero» med kaptein Nathaniel Palmer som fikk øye på det antarktiske kontinent i 1820.

Bygningene etter East Base og Base E er oppført på listen over historiske steder og kulturminner i Antarktis og er beskyttet av bestemmelsene som er gitt i Antarktistraktaten.

Referanser
----------

1. 1 2  Stonington Island SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Storbritannia). Katalognr. 14072
2. ↑  «Stonington Island - Antarctic Historic Site and Monument». British Antarctic Survey, Natural Environmental Research Council. Arkivert fra originalen 23. desember 2010. Besøkt 26. juni 2010.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**«Maxwell's Silver Hammer»** er en sang spilt av rockegruppen The Beatles, innspilt på albumet Abbey Road.

«Maxwell's Silver Hammer» er skrevet av Paul McCartney, selv om sangen som alltid oppgis å være skrevet av duoen Lennon/McCartney. Bandmedlem George Harrison beskrev i 1969 sangen som «en av de øyeblikkelig nynnbare sangene som noen hater og som andre virkelig liker. Det er en morsom sang, skjønt den er egentlig ganske syk ettersom Maxwell holder på å drepe folk...»

Struktur
--------

Stilen er «vaudevillisk», det vil si en form for amerikansk-engelsk folkelig revysang som var populær i tiden 1880–1920, og sangen er ’patafysisk inspirert. Teksten handler om medisinerstudenten Maxwell Edison som ved hjelp av en sølvhammer dreper sin venninne, deretter sin lærer, og endelig en dommer. Ifølge McCartney symboliserer sangen nedturene i livet. Han sa i 1994:

*«Maxwell's Silver Hammer» er min analogi for når noe helt plutselig går galt, som det så ofte gjør, og som jeg selv etter hvert oppdaget på denne tiden i mitt liv. Jeg søkte etter noe symbolsk for å uttrykke dette, slik som den oppdiktede personen ved navn 'Maxwell med sølvhammeren'. Jeg vet ikke hvorfor hammeren måtte være av sølv, det bare lød bedre enn Maxwells hammer. Vi bruker stadig dette uttrykket når noe uventet skjer...*
Det tok tre dager å legge overdubbing på sangen fordi McCartney så for seg at den kunne bli en framtidig singleutgivelse. John Lennon fortalte senere at McCartney «gjorde alt for å gjøre den om til en single, men den var det aldri og ville aldri kunne bli det heller». Ifølge Lennon brukte The Beatles mer penger på denne ene sangen enn på noen annen del av *Abbey Road*.

Kilder
------

* The Beatles Ultimate Experience Database
* Turner, Steve. *A Hard Day's Write: The Stories Behind Every Beatles' Song*, Harper, New York: 1994

Eksterne lenker
---------------

* Sangteksten Arkivert 26. februar 2001 hos Wayback Machine.
* Animasjon til sangen
**May Lise Solem Hoel** (født 25. september 1960) fra Trondheim er en norsk kunstner. Hun er først og fremst kjent for sine fargesterke malerier, men jobber også med foto, collage, silketrykk og grafikk. Hun er autodidakt, men har bakgrunn som grafisk designer gjennom 20 år før hun begynte å male. Hoel ble en av rundevinnerne i Saatchi Gallery, Londons Showdown 2009 hvor hun også ble utstilt. Hun har også vunnet en runde i 2010 med bildet «The First Cut Is The Deepest».

Hoel er også grunnlegger og driver av det alternative visningsrommet for kunst, Trondheim Prosjektrom, som ligger på gamle Persaunet Leir utenfor Trondheim sentrum. Høsten 2011 lanserte boligprodusenten Nordbohus en boligkatalog med Hoels kunst som et sentralt element.

Utstillinger
------------

Hun har medvirket på en del kollektivutstillinger og hatt separatutstillinger i Trondheim, Oslo og Tromsø.

«Faen Heller»
-------------

På 2000-tallet var Hoel aktiv i arbeid mot seksuelle overgrep og incest. 8. oktober 2003 ble *Stiftelsen mot seksuelle overgrep og incest* grunnlagt i forbindelse med arrangementet, «En dag mot incest». Arrangementet bestod av et faglig seminar med påfølgende støttekonsert. 

Under stiftelsen etablerte Hoel den ideelle organisasjon «Faen Heller». I 2007 ble den tildelt 100 000 kroner som den første norske organisasjon med støtte fra *The Body Shop Foundation*. Per desember 2012 viser ikke organisasjonens nettside tegn til aktivitet.

Referanser
----------

1. ↑  «Nordbohus.no Huskatalog fra Nordbohus». Arkivert fra originalen 15. februar 2012. Besøkt 16. november 2011.
2. ↑  Byggmesteren.no Satser luksuriøst i ny katalog
3. ↑  thebodyshop.no: *The Body Shop Foundation*[*død lenke*], hentet 4. desember 2012
4. ↑  faenheller.no Arkivert 23. januar 2013 hos Wayback Machine. hentet 4. desember 2012

Eksterne lenker
---------------

* May Lise Hoel Arkivert 18. februar 2020 hos Wayback Machine.
* Saatchi Gallery, London
* Trondheim Prosjektrom
**Walsingham** er landsby (bestående av to sammenvokste landsbyer; Little Walsingham and Great Walsingham) og verdslig sogn i distriktet North Norfolk i grevskapet Norfolk, England. Stedets berømmelse skyldes dets status som valfartssted. Det er ruiner etter to middelalderklostre i kommunen for jomfru Maria. Arealet er på 18,98 km². I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen og sognet 819 innbyggere.

Historie
--------

Kommunen består også av en fraflyttet middelalderlandsby ved navn Egmere.

På 1000-tallet ble Walsingham valfartssted. I 1061 skal jomfru Maria ha vist seg for adelskvinnen Richeldis de Faverches og vist henne sin bolig i Nasaret. Det fortelles at Maria bød henne å bygge en kopi av huset til ære for Herrens Bebudelse. I 1150 ble det i tillegg til dette valfartsstedet også etablert et augustinerkorherrekloster i Walsingham. Da det ble bygget hadde det hellige huset i Walsingham panel av treverk, og inneholdt en utskåret statue i tømmer av jomfru Maria på tronen, og med jesubarnet på sitt fang. Blant dets relikvier var en liten flaske som det ble hevdet inneholdt jomfruens brystmelk.

Bygningene ble ødelagt under den engelske reformasjonen. På 1800- og 1900-tallet ble valfartstradisjonen gjenopplivet, og både katolikker, anglikanere og ortodokse har valfartskirker i kommunen.

Referanser
----------

1. ↑   Ordnance Survey (2002). OS Explorer Map 251 – Norfolk Coast Central. ISBN 0-319-21887-2.
2. ↑  «Welcome to Walsingham» Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. Walsingham Parish Council Clerk
3. ↑  «Civil Parish population 2011» Arkivert 5. oktober 2016 hos Wayback Machine. Neighbourhood Statistics
4. ↑  «Brief History of the Shrine of Our Lady of Walsingham» Arkivert 4. april 2017 hos Wayback Machine. *Archdiocese of Southwark*
5. ↑  «Our Lady of Walsingham» Arkivert 27. september 2013 hos Wayback Machine. *The Table*t, 24. juli 1948, s. 8.

Eksterne lenker
---------------

(en) Walsingham – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Walsingham Village
* Walsingham Abbey
* Walsingham history

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Walsall Town Football Club** var en engelsk fotballklubb som eksisterte fra 1879 til 1888. Klubben var fra Walsall, West Midlands som ligger i den engelske regionen Vest-Midlands.

Historie
--------

Klubben ble stiftet i 1879, og deltok i FA-cupen for første i 1882/83-sesongen, da de tapte 2-1 for Aston Villa den 27. januar 1883 i turneringens 4. runde. Totalt deltok klubben seks ganger i denne turneringen på 1880-tallet.

I 1888 ble klubben fusjonert med Walsall Swifts og dannet den nye klubben Walsall Town Swifts som i 1895 endret navn til Walsall.

FA-cup historie
---------------

* 1882/83: Slått ut i 4. runde av Aston Villa.
* 1883/84: Slått ut i 2. runde av Wednesbury Town.
* 1884/85: Slått ut i 2. runde av Aston Villa.
* 1885/86: Slått ut i 1. runde av Aston Villa.
* 1886/87: Slått ut i 3. runde av Birmingham St George's.
* 1887/88: Slått ut i 1. runde av Birmingham St George's.

Kilder
------

* Rollin, Glenda & Rollin, Jack (2006): *SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2006-07*.   
 Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X

Eksterne lenker
---------------

* (en) FA-cupen 1882/83 (RSSSF)
Buddhisttempel i Foshan.
Foshans beliggenhet (alt det røde og gule) i provinsen Guangdong
**Foshan** (kinesisk: 佛山; pinyin: *Fóshān*, på kantonesisk *Fat Saan* eller *Fatshan*) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. Befolkningen anslås (2004) til 5,4 millioner. I byen ligger Foshan University.

Historie
--------

Foshan er en mange århundrer gammel by, og den ble tidlig kjent for sin porselensindustri. Med den voldsomme økonomiske vekst i den sentrale del av Guangdong er byen nå (2010) blitt til provinsens tredje største.

Administrasjon
--------------

Byprefekturet Foshan har jurisdiksjon over 5 distrikter (区 *qū*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| 1 | Chancheng | 禅城区 | Chánchéng Qū | 580 000 | 154 | 3 766 |
| 2 | Nanhai | 南海区 | Nánhǎi Qū | 1 070 000 | 1 074 | 996 |
| 3 | Shunde | 顺德区 | Shùndé Qū | 1 120 000 | 806 | 1 390 |
| 4 | Sanshui | 三水区 | Sānshuǐ Qū | 390 000 | 874 | 446 |
| 5 | Gaoming | 高明区 | Gāomíng Qū | 290 000 | 960 | 302 |

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 325 (*Guangnan-veien*) løper gjennom området. Den fører vestover fra Guangzhou i Guangdong til Nanning til den autonome region Guangxi.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Foshan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lokalregjeringens hjemmesider
* Kart over Foshan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Mats Stjernstedt** (født 1968 i Gävle, Sverige) har studert kunsthistorie ved Lunds universitet og har bakgrunn som kurator og skribent, blant annet i Artforum, Flash Art, Art+Text, SIKSI the Nordic Art Review og Aftonbladet. I 2011 tiltrådte han som kunstnerisk leder på Kunstnernes Hus i Oslo. Før dette hadde han ledet Index the Swedish Contemporary Art Foundation i ti år, en uavhengig kunsthall og stiftelse for samtidskunst i Stockholm. Ved siden av kuratorvirksomhet på institusjonene han har ledet, har Stjernstedt kuratert utstillinger for IASPIS, Svenska Institutet og laget utstillinger i samarbeid med europeiske institusjoner som Åbo Kunstmuseum, tranzit i Praha og Kunsthalle Bern.

Under Mats Stjernstedts ledelse har aktivitetsnivået gått kraftig opp på Kunstnernes hus, fra 40 arrangmenter i 2011 til over 160 i 2014.

Mats Stjernsted bor og jobber i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «'About Index, history', fra Index sine hjemmesider». Besøkt 28. januar 2015. [*død lenke*]
3. ↑  «Thomas André Syvertsen, ‘Mats Stjernstedt til Kunstnernes Hus’, Kunstforum, 25. oktober 2010». Besøkt 28. januar 2015.
4. ↑  «‘Kunstnernes Hus skal snu etter seks år med røde tall’, Dagbladet, 17. november 2014». Besøkt 28. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Kunstnernes hus
* Index

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Patroner med randtenning
**Randtenning** (eng: rimfire) eller **kragetenning** er en avfyringsmåte for en patron til et skytevåpen. 

I stedet for at tennladningen består av en tennhette, er det anbragt et knallstoff (originalt knallkvikksølv) i en krage rundt bunnen av hylsen. Denne treffes av tennstempel fra våpenet slik at det ustabile knallstoffet reagerer og antenner kruttet i patronen. Fordi pantronhylsen må ha tynt gods, også i randen, er det begrenset hvor stort trykk det kan være i en randtenningspatron. Dette setter begrensninger på hvor stort kaliber og høy utgangshastighet en slik patron kan ha.

Randtenning og sentertenning er de eneste overlevende av en rekke metoder for å få antent kruttet i patroner. Den mest populære patronen med randtenning etter 1800-tallet er .22 Long Rifle.

Referanser
----------

1. ↑  Bussard, Michael (2010 )"The Impossible .22 Rimfire" Arkivert 6. oktober 2014 hos Wayback Machine. American Rifleman

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
| Guerre franco-syrienne |
| --- |
| Général Gouraud inspiserer sine soldater under slaget om Khan Maysalun.Under: Det arabiske kongedømmet Syria. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1919-1921 |
| Sted | Det arabiske kongedømmet Syria |
| Resultat | Fransk seier; kongedømmet Syria oppløst; opprettelsen av Syria-Libanon-mandatet. |

 |
| Stridende parter |
| Frankrikes flagg Frankrike |  Det arabiske kongedømmet Syria |
| Kommandanter og ledere |
| Frankrikes flagg Henri Gouraud  Frankrikes flagg Mariano Goybet |  Fayṣal ibn Ḥusayn   Yusuf al-‘Aẓmah † |
| Styrker |
| 9000+ | 3000+ |
| Tap |
| Til sammen ~5000, hvorav de fleste syrere. |
|  |

**Den fransk-syriske krig** (fransk: *la Guerre franco-syrienne*) ble utkjempet fra 1919 til 1921 mellom den tredje franske republikk og det arabiske kongedømmet Syria. 

Under araberoppstanden under første verdenskrig, hvor britene støttet araberne i Arabia og Levanten mot det osmanske riket, som de var i krig med, lovet de å støtte arabisk uavhengighet etter krigen. Dette stred mot Storbritannia og Frankrikes interesser, og sammen inngikk de i 1916 den hemmelige Sykes-Picot-avtalen, hvor deler av Midtøsten ble delt inn i britiske og franske interesseområder. 

I 1920 ble den første moderne arabiske staten, det arabiske kongedømmet Syria, opprettet, med Fayṣal ibn Ḥusayn, en av heltene fra araberoppstanden, som konge. 

23. juli 1920 ble slaget om Khan Maysalun utkjempet mellom syriske og franske styrker. Kong Fayṣal hadde da overgitt seg til franskmennene, siden han forsto hvor enorm deres militære overlegenhet var, men hans forsvarsminister, general Yusuf al-‘Aẓmah, insisterte på at syrerne ikke kunne la franskmennene okkupere landet uten å møte motstand. Ved Maysalunpasset vest for Dimašq ble al-‘Aẓmahs nyrekrutterte styrke av frivillige irregulære, tilsammen kanskje 3 000 mann med eldre, lett utstyr, knust av general Mariano Goybets franske styrker på 9 000 mann med nytt utstyr, og den trettiseks år gamle al-‘Aẓmah ble drept. 318 syrere ble drept i slaget. 42 franskmenn falt, mens 154 ble såret. 

Krigen endte med at franskmennene erobret det som i dag er Syria og Libanon. Kong Fayṣal ble utvist til Storbritannia, og britene, som var bekymret for sin stilling i deres mandat Irak, godtok at Fayṣal ble Iraks nye konge. 

Stor-Syria ble delt inn i to mandater: Det franske Syria-Libanon-mandatet og det britiske Palestinamandatet, inkludert det autonome Transjordan. Syria-Libanon-mandatet ble oppløst i 1946, Libanon ble uavhengig i 1943 og Syria i 1946.

Syriske soldater under slaget om Khan Maysalun.
Fransk medalje gitt i 1922 til soldater som kjempet i Syria og Kilikia.
**Serhij Hennadijovytsj Arbuzov** (ukrainsk: **Сергій Геннадійович Арбузов**, født 24. mars 1975 i Donetsk) er en ukrainsk økonom og politiker, som var sentralbanksjef for Ukrainas nasjonalbank fra januar 2011 til desember 2012, og var fungerende statsmininister i Ukraina fra januar til februar 2014.

Yrkeskarriere
-------------

De siste seks og et halvt årene fram til 19. mai 2010 var han styreleder for UkrBusinessBank, mens han fra 20. mai ble forfremmet til *president* i samme bank. 26. mai ble han gitt plass i representantskapet i Ukreximbank, og i juni ble han valgt som leder av representantskapet.

I september 2010 ble han utnevnt til *første visesentralbanksjef* i Ukrainas nasjonalbank, og erstattet da Anatoliy Shapovalov i denne stillingen. Den 23. desember 2010 valgte parlamentet ham som ny sentralbanksjef. Han tiltrådte denne stillingen 19. januar 2011. Etter Mykola Azarovs fratreden som statsminister 28. januar 2014, ble Arbuzov som første stedfortredende statsminister, også sjef for regjeringen som fungerer som et forretningsministerium.

Den 27. februar overtok Arsenij Jatsenjuk som Ukrainas statsminister.

Referanser
----------

1. ↑   Davos 2014 Participant List, uttrykt i referansen som 1976[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  MIGnews – *Parliament approves Arbuzov as NBU governor* Arkivert 19. november 2011 hos Wayback Machine. besøkt 25. oktober 2011.
3. ↑  Ukrainas nasjonalbank – *Board of the National Bank of Ukraine* Arkivert 6. august 2010 hos Wayback Machine. besøkt 25. oktober 2011.
4. ↑  Interfax.com: *Ukrainian First Deputy PM Arbuzov to act as prime minister, says Azarov's spokesman* 28. januar 2014
5. ↑  Sveriges Television - *Jatsenjuk blir ny premiärminister*, besøkt 8. mai 2014.
**Todekker** er et linjeskip med to kanon/batteridekk fra seilskipenes ære 1650 til 1850. Denne skipstypen har stor variasjon i størrelse og bestykning så lenge man hadde to fullendte batteridekk. I skandinavisk praksis er definisjonen på *orlogsskipet* ved år 1700 for den dansk-norske orlogsflåten og den svenske *flottan* bestemt av størrelsen på bestykningen, omtrent 50 kanoner. De største todekkere i historien med kun to lukket batteridekk kan ha opptil 101 kanoner og ha flere ganger større bruttotonnasje enn de minste.

Galleri
-------

* Den franske 74-kanoners todekker «Invincible» i britisk tjeneste, 1752Den franske 74-kanoners todekker «Invincible» i britisk tjeneste, 1752
* HMS «Asia» sjøsatt i 1811 som 74-kanoners todekker.HMS «Asia» sjøsatt i 1811 som 74-kanoners todekker.
* Modell av det nederlandske linjeskipet «Delft» med 56 kanoner, sjøsatt 1783.Modell av det nederlandske linjeskipet «Delft» med 56 kanoner, sjøsatt 1783.
* Det dansk-norske orlogsskipet «Gyldenløve» med 56 kanoner, sjøsatt i 1669.Det dansk-norske orlogsskipet «Gyldenløve» med 56 kanoner, sjøsatt i 1669.
* HMS «Donegal», sjøsatt i 1858 som 101-kanoners todekker.HMS «Donegal», sjøsatt i 1858 som 101-kanoners todekker.

Se også
-------

* Linjeskip
* tredekker
Et pentagolat heksekontaeder brettet ut over en todimensjonal flate.
Et **pentagonalt heksekontaeder** er et catalansk legeme med 60 pentagoner som sider, 150 hjørner og 92 kanter. Det duale polyederet er det sløve dodekaederet.

Det pentagonale heksekontaederet er ikke lik speilvendt, slik mange andre polyedre er. Dermed har det to speilvarianter:

* Speilvariant 1 (med klokka)Speilvariant 1 (med klokka)
* Speilvariant 2 (mot klokka)Speilvariant 2 (mot klokka)

Areal og volum
--------------

Arealet *A*, volumet *V*, radiusen *p* av en innskrevet kule, midtradiusen *r* og grunnflaten *G* til et pentagonal ikositetraederr med sidelengde *a*, er:

{\displaystyle V={\frac {40a^{3}(1+t)(2+3t)(1-2t^{2})^{2}}{(1+2t)^{3}{\sqrt {1-2t}}}}={\frac {5b^{3}(1+t)(2+3t)}{(1-2t^{2}){\sqrt {1-2t}}}}}
{\displaystyle A={\frac {120a^{2}(2+3t)(1-2t^{2})}{(1+2t)^{2}}}{\sqrt {1-t^{2}}}={\frac {30b^{2}(2+3t)}{(1-2t^{2})}}{\sqrt {1-t^{2}}}}
{\displaystyle r={\frac {a\,(1-2t^{2})}{1-4t^{2}}}{\sqrt {2\,(1+t)(1-2t)}}=b\,{\sqrt {\frac {1+t}{2\,(1-2t)}}}}
{\displaystyle \rho ={\frac {a\,(1-2t^{2})}{1+2t}}{\sqrt {\frac {1+t}{(1-t)(1-2t)}}}={\frac {b}{2}}\,{\sqrt {\frac {1+t}{(1-t)(1-2t)}}}}
{\displaystyle G={\frac {2a^{2}(2+3t)(1-2t^{2})}{(1+2t)^{2}}}{\sqrt {1-t^{2}}}={\frac {b^{2}(2+3t)}{2\,(1-2t^{2})}}{\sqrt {1-t^{2}}}}

Nære polyedre og tesseleringer
------------------------------

Dette polyederet er topologisk knyttet til en del av en sekvens over polyedre og tesseleringer med pentagoner med sidesammensetningene (V3.3.3.3.*n*). Disse figurene har like sider og har (n32) roterende symmetri.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| V3.3.3.3.3(332) og (532) | V3.3.3.3.4(432) | V3.3.3.3.5(532) |
| V3.3.3.3.6(632) | V3.3.3.3.7(732) |

| * v
* d
* r
Polyedre |
| --- |
| Platonske legemer | Tetraeder **·** Heksaeder/Kube **·** Oktaeder **·** Dodekaeder **·** Ikosaeder |  |
| Arkimediske legemer | Avstumpet tetraeder **·** Kuboktaeder **·** Avstumpet kube **·** Avstumpet oktaeder **·** Rombkuboktaeder **·** Sløv kube **·** Ikosidodekaeder **·** Avstumpet dodekaeder **·** Avstumpet ikosaeder **·** Rombikosidodekaeder **·** Avstumpet ikosidodekaeder **·** Sløvt dodekaeder **·** (Pseudorombkuboktaeder) |
| Catalanske legemer | Triakistetraeder **·** Rombedodekaeder **·** Triakisoktaeder **·** Tetrakisheksaeder **·** Deltoidalikositetraeder **·** Disdyakisdodekaeder **·** Pentagonal ikositetraeder **·** Rombetriakontaeder **·** Triakisikosaeder **·** Pentakisdodekaeder **·** Deltoidalheksaeder **·** Disdyakistriakontaeder **·** Pentagonal heksekontaeder |
| Andre | Parallellepiped **·** Prisme **·** Antiprisme **·** Pyramide **·** Trapesoeder **·** Johnson-legeme **·** Kepler-Poinsot-polyeder |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Selvbevissthet** er personens opplevelse av egen identitet og selvkunnskap i vid forstand. Viktige bidrag til kunnskaper om hvordan etablering av selvbevissthet skjer er gitt av G. H. Mead.. Innenfor sosialpsykologi, spesielt sosial kognisjon, er forståelsen av hvordan selvbevissthet oppstår og endres mye studert.

En vanlig antakelse er at individet, for eksempel gjennom introspeksjon, kan få tilgang til genuin kunnskap om seg selv. Motsatt av dette hevdet sosialpsykologene Nisbett og Wilson i en artikkel fra 1977 at ens mulighet for selvkunnskap egentlig er sterkt begrenset. Første del av tittelen på deres artikkel var derfor «Telling more than we can know».

Referanser
----------

1. ↑  Rommetveit, R. (1958): *Ego i moderne psykologi*. Oslo: Universitetsforlaget
2. ↑  Nisbett, R.E. & Wilson, T.D. (1977) Telling more than we can know: Verbal reports on mental processes.Psychological Review, Vol 84(3), 231-259.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NKC
 |
Selvamputasjon er enkelte dyrs frivillige avbryting av kroppsdeler. Bildene viser en skink som har kastet halen. Ofte vil den adskilte delen bevege seg så dyret kan utnytte forvirringen hos rovdyret og slippe unna. Fargen på kropp og hale varierer i de to bildene på grunn av ulik lyssetting.
**Selvamputasjon** eller **autotomi** (dannet av gresk *autos*, 'selv' og *tome*, 'snitt, skjæring') er evnen hos noen dyr til å kaste av seg egne kroppsdeler, vanligvis lemmer. Selvamputasjon skjer oftest hos virvelløse dyr, ikke minst leddyr, men også hos virveldyr (øgler).

Grunnen til selvamputasjon kan være at dyret er kommet i plutselig fare, for eksempel når firfisler kaster halen eller krabber kaster klør eller bein, eller at livsbetingelsene brått forandrer seg, for eksempel når rørormer kaster av tentakkelkransen. Det kan også skje i tilnytning til forplantning, for eksempel når blekkspruthanner kaster av seg en omformet arm.

Særlige amputasjonsinnretninger kan finnes i form av svake bruddsømmer i halevirvler og kitinskall. Krabber har i lemmene egne bruddmuskler og avstengningshinne til å framkalle bruddet og å lukke såret. Når sjøpølser ved irritasjon kvitter seg med tarmkanal og vannlunge, skjer det ved heftig sammentrekning av en ringmuskel.

Selvamputasjon er oftest kombinert med evnen til å danne de avkastede kroppsdelene på nytt, en funksjon som kalles regenerasjon. Noen marine ormer formerer seg ved selvamputasjon, og de tapte delene regenereres etter hvert. Når firfisler danner ny hale, likner den på den gamle, men er oftest litt kortere, og de indre strukturene er mangelfullt utviklet. Dyret kan ikke kaste den nye halen. Også vevkjerringer har mulighet til selvamputasjon av beina, men de vokser ikke ut igjen.

* En gekko som har kastet halenEn gekko som har kastet halen
* Voksen hann av Lacerta bilineata, en firfisle, med utvokst halestump etter selvamputasjonVoksen hann av *Lacerta bilineata*, en firfisle, med utvokst halestump etter selvamputasjon
* Lygodactylus luteopicturatus, en omkring 7 cm lang gekko, med regenerert halestump*Lygodactylus luteopicturatus*, en omkring 7 cm lang gekko, med regenerert halestump
* Øglehale som er kastet avØglehale som er kastet av
* Fishing spider, en edderkopp i slekten Dolomedes, som mangler to bein på grunn av selvamputasjon*Fishing spider*, en edderkopp i slekten *Dolomedes*, som mangler to bein på grunn av selvamputasjon

Se også
-------

* Amputasjon, fjerning av lemmer eller organer
* Regenerasjon, naturlig fornyelse av tapt eller ødelagt vev, lemmer eller organer

Referanser
----------

1. ↑  *Store medisinske leksikon*
2. ↑  Oppslagsordet 'autotomi' i *Det Norske Akademis ordbok*
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Artikkelen «selvamputasjon» i *Store norske leksikon* (2005 - 2007)
4. ↑  Havforskningsinstituttet om å rive av beina av krabber

Eksterne lenker
---------------

* (en) Autotomy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
Bjørndalen sett fra enden av veien fra Longyearbyen
Bjørndalen ligger i SvalbardBjørndalen (Svalbard)BjørndalenBjørndalen (Svalbard)
**Bjørndalen** er en dal på Spitsbergen på Svalbard. Den ligger i Nordenskiöld Land, rundt 8 kilometer vest-sørvest for Longyearbyen. Den er rundt 10 kilometer lang og ligger mellom Nordenskiöldfjellet og Platåberget i øst og Fuglefjella i vest. Øverst i dalen ligger Håbergbreen og Grumantbreen, og fra disse to breene kommer Bjørndalselva, som renner gjennom Bjørndalen ned til Isfjorden.

Dalen har navn etter dyret bjørn, her isbjørn.

Bjørndalen er mye brukt til friluftsliv, skisport og scooterfart vestover, her er det mulig å gå over Grumantdalen til Grumantbyen i vest, og over Lindströmfjellet til Colesdalen i sør.

Bjørndalen har mobildekning fra Bjørndalen basestasjon, som sannsynligvis er verdens nordligste. Ytterst i Bjørndalen står også en radiolinjesender med 155 Mb/sek radiolinje-forbindelse nordover til Ny-Ålesund (via Kongsvegpasset), og vestover til Isfjord Radio (via Barentsburg). Denne senderen gir bredbåndssignaler til de nevnte stedene.

Nord i Bjørndalen kommer baksiden av Gruve 3 ut, gruven er gravd tvers gjennom Platåberget fra ovenfor flyplassen og fikk gjennomslag i fjellsiden over Bjørndalen, hvor tippene har stedlig kulturvern.

Referanser
----------

1. ↑  Bjørndalen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 9. mars 2013

* *In Bjørndalen, Norway, a Small Cabin Enjoys Some of the World's Fastest Internet* March 31, 2014 The Wall Street Journal (Engelsk)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Erik Steineger** (født 12. juni 1949) er en norsk lærebokforfatter, lektor og miljøverner. Han har utgitt et titalls lærebøker i naturfag, biologi og miljøvern. Han er cand. real. med hovedfag i biologi (etnobotanikk i Nepal) og har arbeidet ved Foss videregående skole i Oslo. I 2011-2015 var han styreleder i Det faglitterære Fond, som forvaltes gjennom Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening, og han har vært nestleder i WWF-Norge.

Steineger har tidligere arbeidet i Miljøverndepartementet, Norges Naturvernforbund, WWF-Norge og SABIMA. Han var blant initiativtakerne til FIVAS (1988) og Regnskogsfondet (1989).

Han har bl a skrevet læreverkene *Miljø og konflikter* (1994, med Rune Ottosen), *Globus naturfag 5-7* (2006-08, med Else B. Johansen), *Natur og univers 1-3* (2006-08, med Kirsten Fiskum), *Nova 8-10* (2013, med Andreas Wahl) og *Naturfag fra Cappelen Damm 8-10* (2021, med Andreas Wahl)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Erik Steineger i BIBSYS
* Panikk på fjellhylla - Artikkel i Harvest.as om hovedfagsarbeidet i Nepal Arkivert 13. desember 2013 hos Wayback Machine.
* Ut og telle arter - Bokessay i Prosa om biomangfold Arkivert 3. desember 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Debye** (symbol: **D**) er en CGS-enhet av elektrisk dipolmoment, oppkalt til ære for fysikeren Peter J. W. Debye. Det er definert som 1 × 10−18 statcoulomb-centimeter. Historisk ble debye definert som dipolmomentet som følge av to ladninger med motsatt tegn, men lik størrelse 10−10 statcoulomb (vanligvis kalt e.s.u. (elektrostatisk enhet) i eldre litteratur), som ble skilt av 1 Ångström. Dette ga en praktisk enhet for molekylære dipolmomenter.

Typiske dipolmomenter for enkle diatomiske molekyler er i området fra 0 til 11 D. Symmetriske homoatomiske arter, f.eks. klorid, Cl2, har null dipolmoment, og høyt ioniske molekylspecier har et veldig stort dipolmoment, f.eks. gassfase kaliumbromid, KBr, med et dipolmoment på 10,5 D.

Debye brukes fortsatt i atomfysikk og kjemi fordi SI-enheter er upraktisk store. Den minste SI-enheten med elektrisk dipolmoment er yoctocoulomb-meteren, som er omtrent 300 000 D. Det er foreløpig ingen tilfredsstillende løsning på dette notasjonsproblemet uten å ty til bruken av vitenskapelig notasjon.

Referanser
----------

1. ↑  Hofstad, Knut (4. oktober 2019). «debye». *Store norske leksikon*. Besøkt 18. mars 2021.
2. ↑  «Hva er Debye?». *www.netinbag.com*. Arkivert fra originalen 1. august 2021. Besøkt 18. mars 2021.
3. ↑  «CCCBDB Charge and Dipole Units». *cccbdb.nist.gov*. Besøkt 18. mars 2021.
4. ↑  «What is the unit called a debye?». *www.sizes.com*. Besøkt 18. mars 2021.
5. ↑  «BLAKISTON DIVISION McGRAW-HILL BOOK COMPANY». *Analytical Chemistry*. 6. 38: 70A–70A. 1. mai 1966. ISSN 0003-2700. doi:10.1021/ac60238a772. Besøkt 18. mars 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Fylkesvei 913 ved Oppsåta i Bø, juli 2007. Området midt i bildet tilhører matrikkelgården Verhalsen
**Verhalsen** er ei grend og en matrikkelgård i Bø kommune i Nordland. Stedet ligger på Langøya, innerst i Jørnfjorden. Verhalsen tilhørte opprinnelig Øksnes Vestbygd og var den sørligste gården i Øksnes, men ble sammen med nabogården Jørland overført fra Øksnes til Bø så tidlig som i 1866.

Navnet Verhalsen forklares vanligvis som «et sted der været tar hardt». Det er også mulig at førsteleddet kan komme fra det samiske ordet *vierra*, som betyr langstrakt ås eller rygg. I skriftlige kilder i 1723 nevnes at Verhalsen hadde ligget øde i lang tid, og fortsatt lå øde, men det er likevel trolig at gården på den tida var bebodd av samer. Det var samisk bosetning på Verhalsen fram til 1848, da norske brukere overtok.

Verhalsen lå vanskelig til for vinterfiske, innerst i en fjord som kunne fryse til om vinteren. I likhet med folk fra Jørland rodde folkene på Verhalsen derfor helst fiske fra fiskevær på yttersida av Bø: Nykvåg, Hovden og Åsan.

Befolkningen på Jørland og Verhalsen sognet til kirke i Øksnes, men hadde lang kirkevei, særlig etter at korshuset i Finnvågan på Nærøya ble nedlagt på 1700-tallet og Øksnes-kirka på Skogsøya ble sognets gudshus. Kirka i Bø lå mye nærmere. Visstnok etter ei nestenulykke under ei dåpsferd til Skogsøya i 1860 tok Karen Olsdatter, «ho Karen på Jørland», initiativ til å få endret kommunegrensa slik at folkene på de to gårdene heller kunne bruke Bø-kirka.

Fylkesvei 913 (Guvågveien) passerer Verhalsen.

Jørland har gårdsnummer 6 i Bø kommune.

Kilder
------

* Johan Borgos: *Gård og slekt i Øksnes. Bind I*. Øksnes Historielag, Myre 1990. ISBN 82-992259-1-4 (s. 131 og 141-142, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Bø kommune: Gnr. 6 - Verhals Arkivert 10. oktober 2014 hos Wayback Machine. (skrevet av Arve Elvik, besøkt 16. mai 2017)
Barack Obama bak skrivebordet i Det ovale kontor i Det hvite hus.
**«Resolute»-skrivebordet** er skrivebordet til USAs president.

Det ble gitt i gave fra dronning Victoria til president Rutherford B. Hayes i 1880 og er laget av tømmer fra det britiske skipet HMS «Resolute». Alle presidenter etter Hayes har brukt skrivebordet bortsett fra Lyndon B. Johnson, Richard Nixon og Gerald Ford.[] President George H.W. Bush flyttet skrivebordet fra Det ovale kontor og til Treaty Room i Det hvite hus, men president Bill Clinton flyttet skrivebordet tilbake til Det ovale kontor.

En gave fra dronning Victoria
-----------------------------

HMS «Resolute» var et av skipene som under Edward Belcher ble sendt ut i de tidlige 1800-årene for å søke etter den kjente engelske oppdagelsesreisende John Franklin, som lette etter Nordvestpassasjen til Asia.

Referanser
----------

1. ↑  «Decorative Arts in the White House». *WHHA (en-US)* **(engelsk)**. Besøkt 6. januar 2022.
2. ↑  «From the Arctic to the Oval Office — the story of HMS Resolute | Christie's». *www.christies.com* **(engelsk)**. Besøkt 6. januar 2022.
**«Schmack»** er et norsk kulturprosjekt som består av en bok, en dokumentarfilm, en fotoutstilling og en CD. Prosjektet handler om Even Evensen, en tretten gammel gutt født med Downs syndrom.

Boken består av betraktninger formulert som poetiske tekster av psykiater Brit Hunstad. Hun bor i Sandefjord og er Even Evensens mor. Hunstad har initiert og er forfatter av boken. Hun har fra 2005 jobbet med Trine Mikkelsen, som har bidratt med fotografier og Lena Dybdahl har stått for design. Bildene blir også utstilt i en galleriutstilling.

Lydprosjektet som følger med tar utgangspunkt i Evens stemme og lyder, som møter profesjonelle jazzmusikere. Bassisten Terje Gewelt har vært musikalsk ansvarlig. Gitaristen Bjørn Klakegg og slagverkeren Kenneth Ekornes har medvirket som musikere. Lydopptakene er gjort av Even Evensen hjemme hos seg selv. CD-platen følger med boken.

Tidligere statsminister Kåre Willoch bidro med tekst i boken.

Prosjektet ble tildelt 549.000 kroner i Extra-midler fra ExtraStiftelsen Helse og Rehabilitering.

Prosjektet ble lansert i slutten av august 2008.

Referanser
----------

1. ↑  «Fakta Schmack». *Østlands-Posten* **(norsk)**. 30. september 2008. Besøkt 22. april 2023.

Eksterne lenker
---------------
Antarktiske ekspedisjoner før 1897
**William Smith** (født i oktober 1790 i Blyth i Northumberland i England, død 1847) var en engelsk kaptein som i 1819 oppdaget øygruppen Sør-Shetlandsøyene i Antarktis.

Smith var i 1819 kaptein på det britiske handelsskipet «Williams», da han på vei til Valparaiso i Chile kom ut av kurs ved Kapp Horn i et forsøk på å dra nytte av gunstig vind. Den 19. februar oppdaget han Sør-Shetlandsøyene, men foretok ingen ilandstigning. På returen fra Chile forsøkte han å nå øygruppen igjen, men han hadde lagt kursen for langt mot vest. Senere samme år var han tilbake og gikk i land på King George Island, der han 16. oktober gjorde krav på øyene for kong Georg III.

I begynnelsen av 1820 ble Smith og «Williams» hyret av den britiske marinen og med Edward Bransfield som ekspedisjonsleder sendt for å utforske øyene. De seilte ut fra Valparaiso og brukte to måneder på å kartlegge øyene.

Smiths oppdagelse førte til at øygruppen i et par sesonger var et eldorado for britiske og amerikanske selfangere, før den antarktisk pelsselen i 1822 nesten var utryddet i området. Smith selv deltok i fangsten sesongen 1820/21 med to selskuter, som reiste hjem med tilsammen 60 000 selskinn.

Referanser
----------

1. ↑   Oxford Dictionary of National Biography, Oxford Biography Index Number 37986[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Robert K. Headland (1989). *Chronological List of Antarctic Expeditions and Related Historical Events* **(engelsk)**. CUP Archive. ISBN 0521309034.
* Jeff Rubin (2008). *Antarctica* **(engelsk)**. Lonely Planet. ISBN 1741045495.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
***Ålen*** (うなぎ, ****Ålen****) er et japansk dramafilm fra 1997, regissert av Shohei Imamura. 

Filmen vant Gullpalmen under Filmfestivalen i Cannes i 1997.

Handling
--------

Takuro Yamashita får en anonym beskjed, som fører til at han velger å reise hjem tidligere enn planlagt en kveld - hvor han oppdager hans kone i seng sammen med en annen mann. Han dreper sin kone, og melder seg deretter for politiet. Etter å ha blitt løslatt fra fengsel åpner han en frisør-salong, og tar med seg en kjæledyr-ål som han snakker til, samtidig som han stort sett ignorerer samtaler med andre mennesker.

Men en dag hjelper Takuro til med å redde Keiko Hattori (spilt av Misa Shimizu) fra et selvmordsforsøk, og hun begynner snart å utvikle romantiske følelser for ham. Keiko oppdager at hun er gravid med babyen til Eiji Dojima (spilt av Tomorowo Taguchi) en lånehai, og at det er alt for seint for å gjennomføre abort.

Medvirkende
-----------

* Kōji Yakusho – Takuro Yamashita
* Misa Shimizu – Keiko Hattori
* Mitsuko Baisho – Misako Nakajima
* Akira Emoto – Tamotsu Takasaki
* Fujio Tsuneta – Jiro Nakajima
* Show Aikawa – Yuji Nozawa
* Ken Kobayashi – Masaki Saito
* Sabu Kawahara – Seitaro Misato
* Etsuko Ichihara – Fumie Hattori
* Tomorowo Taguchi – Eiji Dojima
* Chiho Terada – Emiko Yamashita
* Teresa Saponangelo

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 27. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ålen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Ålen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Ålen* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Ålen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Ålen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Ålen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Ålen* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** VIAF
 |
Ålekar med renne, montert fra en gammel demning.
**Ålekar** eller **ålekasse** er en fast montert fangstinnretning for ålefiske i elver. Et ålekar er vanligvis bygd ut fra en stem eller demning på tvers i ei elv eller bekk. Lavt nede i demningen er det en åpning og fra denne fører en renne ned i ålekaret som er utformet som en kasse og den fungerer som en rist. I bunnen er det åpninger slik at vannet renner ut. I kapitellet om ål og ålefiske i boka Jakt og fiske i Norge II brukes begrepet ålekasse. 

Langs Skagerakkysten er det mange stedsnavn der "ålekar" er ett ledd. Eksempelvis "Ålekartjern" i Bamble, "Ålekardalen" i Drangedal og "Ålekartjern" i Arendal.

Et kart fra 1735 over gården Langsæ i Arendal viser Barbuelva og alle økonomiske interesser knyttet til den. I elvas største foss er det ålekar, og de er markert på kartet som kasse-liknende ikon. Dette viser at ålekar var kjent og ble brukt i området tidlig på 1700-tallet.

*Ålekar* må ikke forveksles med *ålekiste* som er en flytende beholder til å oppbevare levende ål i, en variant av fiskekiste til oppbevaring av levende fisk. En slik *kiste* er en kasse med lokk, og mange små hull i sidene for utskifting av vann.

Litteratur
----------

* Ingvar Svanberg, "Ståndkrok och ålkista." *Människan och naturen. Etnobiologi i Sverige.*  1. Stockholm 2001, s. 183-192.

Referanser
----------

1. ↑   stedsnavnsøk "Ålekar"
2. ↑  Nytt om gammelt 1995

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |