recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Derancistrodes*** er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare en kjent art.

Utseende
--------

En ganske stor (30-35 millimeter), avlant, blankt svart trebukk. Antennene er ganske korte, rundt halvparten så lange som kroppen hos hannen og bare litt lengre enn hode + pronotum hos hunnen. Hodet er forholdsvis lite, kjevene ikke forstørrede. Pronotum er litt uregelmessig sekskantet, kraftig innsnevret bakerst bak en skarp pigg. Overflaten er grovt og uregelmessig punktert. Hos hannener midtfeltet av pronotum hevet over sidene, avgrenset ved skarpe lengdekjøler, dette er mindre utpreget hos hunnen, men det synes å være en god del variasjon. Pronotum kan være svart eller brunrødt. Dekkvingene er nokså smale, parallellsidige med stumpvinklede "skuldre", tett og kraftig punkterte. Hver dekkvinge har en bred, regelmessig oransje lengdestripe. Beina er nokså korte.

Levevis
-------

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra Hispaniola.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
						* Stammen Solenopterini Lacordaire, 1869
							+ Slekten *Derancistrodes* Galileo & Martins, 1993 - én art, ofte plassert i *Solenoptera*
								- *Derancistrodes vittatus* (Olivier, 1795)

Kilder
------

* Liste over artene
* Prioninae of the World - Solenopterini

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Derancistrodes* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Derancistrodes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Wang Wenjiao** (kinesisk: 王文教; født 22. november 1933 i Surakarta (Solo) i Nederlandsk Ostindia, død 25. desember 2022 i Beijing i Kina) var en kinesisk badmintonspiller og -trener.

Bakgrunn
--------

Wang Wenjiao kom fra det kinesiske folkegruppen på øya Java, og hans slekts *jiaxiang* (hjemstavn) i Kina er Nan’an i provinsen Fujian. 

Han ble Indonesias stjernespiller i badminton tidlig på 1950-tallet. Ut på 1950-tallet besøkte han Kina som indonesisk badmintonspiller, og bestemte seg for å bosette seg i Kina og bidra til å bygge opp badmintonsporten i forfedrenes hjemland.

Karriere
--------

Wang Wenjiao ble kinesisk verdensmester i 1957. Ved de kinesiske nasjonallekene i 1959 vant han både individuelt gull og gull i double. I 1962 begynte han som trener, og ble etter hvert trener for det kinesiske herrelandslaget, som under hans ledelse vant blant annet Thomas Cup, Asialekene, og enkeltdisiplinene i verdenscupen.

I 21 år svar han Kinas hovedtrener i disiplinen, og trente en rekke verdensmestere, som Han Jian, Yang Yang, Zhao Jianhua, Xiong Guobao, Li Yongbo, og Tian Bingyi, som i alt vant 56 verdenstitler. Kineserne vant Thomas Cup tre ganger, i 1986, 1988 og 1990, og fem andre verdensmesterskap. 

Wang var medlem av den 5. og den 6. kinesiske folks politisk rådgivende konferanse fra 1978 til 1988. 

Han gikk i pensjon i 1993.

Wang døde den 25. desember 2022, i en alder av 89 år, av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑  *中国人物年鉴* **(kinesisk)**. 华艺出版社. 1989.
2. ↑  郭凯. «Recognizing the heroes of 70 years of the PRC». *global.chinadaily.com.cn*. Besøkt 12. januar 2023.
3. ↑  «国羽功勋教练王文教病逝 | 每日经济新闻». *m.nbd.com.cn*. Besøkt 12. januar 2023.
4. 1 2 3  «羽球功勋 王文教被授予"人民楷模"国家荣誉称号». *China Badminton Association*. 19. september 2019. Arkivert fra originalen 6. februar 2020.
5. ↑  «国羽功勋教练王文教病逝». National Business Daily (NBD). 25. desember 2022.
6. ↑  «更多文体界名人大面积病亡 包括葛优母亲,冰壶冠军… | 文学城». *www-wenxuecity-com.translate.goog* **(kinesisk)**. Besøkt 12. januar 2023.
7. ↑  «殡仪馆离奇告示：逝者家属须承诺非因新冠去世». *Radio Free Asia* **(kinesisk)**. Besøkt 12. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* badmintoncn.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Kvantisering** i kvantemekanikk er en prosedyre for å definere et kvantemekanisk system. Resultatet av kvantiseringen er at størrelser ikke lenger kan ha vilkårlige verdier, men bare spesielle verdier som avhenger av Plancks konstant. Utgangspunktet for kvantisering er som regel et klassisk system formulert med analytisk mekanikk.

Kvantisering kan deles i førstekvantisering og annenkvantisering. Førstekvantisering vil si at energi, impuls, og tid er kvantisert, mens bølgefunksjonen og felter er klassiske. Schrödingerteori og alt eldre enn
den er førstekvantisert. Annenkvantisering vil si at også felter og kraftutvekslinger er kvantisert og resultatet av en annenkvantisering kalles en kvantefeltteori. Kraftutvekslinger er i annenkvantisert formalisme utveksling av virtuelle partikler. Diraclikningen, statistisk kvantemekanikk, samt all partikkelfysikk er eksempler på annenkvantiserte teorier.

Det finnes flere skjemaer for kvantisering. De vanligste er

* Kanonisk kvantisering, som tar utgangspunkt i den klassiske hamiltonfunksjonenen.
* Veiintegralkvantisering, som tar utgangspunkt i den klassiske virkningen og Lagrangemekanikk.

Se også
-------

* Kanonisk kvantisering
* Veiintegralkvantisering
* Førstekvantisering
* Annenkvantisering
* Schrödingerteori
* Diraclikningen
* Standardmodellen
* Statistisk kvantemekanikk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sør-Koreas flagg Sør-Korea |
| Kjelkehockey |
| Paralympiske vinterleker |
| Bronse | 2018 Sør-Koreas flagg Pyeongchang | Kjelkehockey |

**Kim Dea-jung** (født 7. juli 1970) er en sørkoreansk kjelkehockeyspiller. Han har en paralympisk bronsemedalje i kjelkehockey for Sør-Korea. 

Han har også konkurrert i parafriidrett, særlig kastøvelser som diskos, kulestøt og spydkast.

Bakgrunn
--------

Kims funksjonshemming skyldes en trafikkulykke i 1992, der han måtte amputere begge beina etter ulykken. Han begynte med kjelkehockey i 2004, og debuterte på det sørkoreanske landslaget i 2005.

Idrettskarriere
---------------

Jang deltok i VM i kjelkehockey 2009, der Sør-Korea kom på fjerdeplass. Året deltok han i Paralympiske vinterleker 2010, der Sør-Korea kom på sjetteplass. 

I VM i kjelkehockey 2013 kom de på sjuendeplass, og de kom på samme plass i kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014. 

I 2018 representerte han Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Sør-Korea vant der bronsefinalen 3-1 over Italia, og fikk bronse.

Referanser
----------

1. ↑  Pyeongchang2018.com - *Athlete Profile - KIM Dea Jung* Arkivert 2. april 2018 hos Wayback Machine. besøkt 2. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 2. april 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
Fingersymbaler
**Fingersymbaler**, også kjent som **zill** (fra tyrkisk *zil*; «symbaler»), er små symbaler av metall som brukes i magedans og lignende forestillinger. De kalles *sājāt* (صاجات) på arabisk. Instrumentet ligner på tibetanske tingshabjeller.

Egenskaper
----------

Et sett av zill består av fire symbaler, to for hver hånd. Moderne fingersymbaler kommer i en rekke størrelser, men de vanligste har en diameter på ca. 5 cm. Fingersymbaler i forskjellige størrelser og utforminger vil skape lyder som skiller seg i volum, tone og resonans. For eksempel vil en danser som opptrer sammen med et orkester bruke større fingersymbaler med mer volum, mens en kabaretdanser vil bruke fingersymbaler med en mer delikat lyd. Amerikanske stammedansere bruker vanligvis langt større fingersymbaler med en roligere tone.

De som lager fingersymbaler bruker vanligvis kobber i stedet for bronse, som brukes for større symbaler, men det kan også brukes mange andre legeringer. Noen fingersymbaler kan dekkes med et tynt lag av metall for å få en sølvblank farge eller lysere overflate. Fingersymbaler varierer i utforming og kan være blanke, mørke, glatte, enkle eller graverte.

Moderne dansere bruker elastikk for å sikre grepet på fingersymbalene, en strikk festet til tommelen og en til langfingeren. Fingersymbaler beregnet for profesjonell bruk har to hull som gjør det mulig å tre elastiske strikker gjennom fingersymbalene, mens billigere utgaver (inkludert utgaver for turister) bare har ett hull. 

Fingersymbaler kan spilles på flere måter, enten for å skape ringetoner eller en ujevn «clack»-lyd.

Se også
-------

* Tyrkisk musikk

Referanser
----------

1. ↑  The American Heritage Dictionary of the English Language
2. ↑  Dictionary.com – *definition of zill*

Litteratur
----------

* Foreman, Kelly Marie. *Zills, the Idiophone of the Middle Eastern Belly Dancer: Their History, Pedagogy, Techniques of Playing, and Role in the Context of Bodily Expression* (1994). M.A. thesis. Kent, Ohio: Kent State University.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Introduction To Finger Cymbals

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Wang Xianliang** (kinesisk: 王献良; pinyin: *Wáng Xiànliáng*; født i mai 1957 i Jianli i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina, død 26. januar 2020 i Wuhan) var en kinesisk politiker og embedsmann som tjenestegjorde som leder av Wuhans komite for etniske og religiøse anliggender.

Biografi
--------

Wang Xianliang studerte ved Hubei Shayang lærerskole og Wuhans lærerskole i 1976. Etter slutteksamen arbeidet han ved Shayang lærerskole og bydistriktet Jingzhous skolekontor. Han ble overført til Hubei utdannelseskollegium i 1988 og var der visedirektør og etterhvert direktør for dekanens kontor. I 1999 ble han visedirektør for Wuhans byrå for sivile anliggender.

Den 29. februar 2012 besluttet den stående komite for Wuhand 13. folkekongress å godkjenne en rekke personalombesetninger, og da ble Wang Xianliang utnevnt til direktør for Wuhans komite for etniske og religiøse anliggender. Dette kontoret hadde hatt problemer med sløsing med og feilbruk av offentlige midler, og det måtte ryddes opp. Etter fem år i stillingen begynte Wang å fremstå i massemedier som leder på byrånivå av Wuhan-borgernes patriarkalklanskomite. Fra april 2017 var ikke Wang lengre direktør, man han fungerte lederskapsstatus for Wuhans komite for etniske og religiøse anliggender.

Wang døde 62 år gammel av covid-19 den 26. januar 2020. Han var den første regjeringsembedsmann som ble medt å ha dødd av infeksjonssykdommen, ifølge det kinesiske Caixin.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Caixin Media, «武汉市民宗委原主任王献良因感染新型冠状病毒去世», verkets språk forenklet kinesisk, utgitt 26. januar 2020, besøkt 18. februar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Wang Xianliang, former director of Wuhan civil lineage Committee, died of new coronavirus infection». *JQKNews*. 27. januar 2020. Arkivert fra originalen 21. mars 2020. Besøkt 19. april 2020.
3. ↑  News, Taiwan (27. januar 2020). «Wuhan government official dies in China coron...». *Taiwan News*.
4. ↑  «Wuhan virus: Chinese Premier visits ground zero of virus outbreak». *The Straits Times* **(engelsk)**. 28. januar 2020.
**«Fingra ta fatet»** er en tradisjonell coverlåt med norsk tekst som ble skrevet av Øystein Sunde og Lillebjørn Nilsen. Første versjon av sangen ble utgitt høsten 1971 på konsertalbumet *Vise og lyrikkfestivalen i Haugesund 1971*. Versjon 2 ble utgitt høsten 1973 på albumet *Portrett* med Lillebjørn Nilsen. Begge versjoner er konsertopptak.

Låten er en allsang bestående av en setning som synges tre ganger etter hverandre. Derfor har publikum muligheten til å synge med. På fjerde linje i hvert vers veksler Sunde og Nilsen på å synge tøysete strofer.

Musikere og instrumenter (1971-utgivelse)
-----------------------------------------

* Lillebjørn Nilsen: vokal
* Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar
* Finn Kalvik: sveive-gitar

Opptaket stammer fra Vise- & lyrikkfestivalen i Haugesund som ble avviklet 1. – 4. juli 1971. Verken Sunde, Nilsen eller Kalvik var edru på scenen, og Nilsen bidro ikke på gitar siden han hadde brukket den ene armen.

Musikere og instrumenter (1973-utgivelse)
-----------------------------------------

* Lillebjørn Nilsen: vokal, banjo
* Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar
* Fredrik Wibe: vaskebaljebass

Dette opptaket stammer fra Statens sykepleierskole i 1968. Teksten på sistnevnte versjon, er gjengitt på det utbrettbare platecoveret på *Portrett*, og teksten er ikke helt identisk med Haugesund varianten.

Referanser
----------

1. ↑  *Portrett* – informasjon på omslaget
2. ↑  *Øystein Sundes 40 beste* – informasjon i CD-heftet
3. ↑  P4's krønike om Øystein Sunde (program 2 sendt 1996)
**Wang Xizhi** (kinesisk: 王羲之, pinyin: *Wáng Xīzhī*, Wade-Giles: *Wang Hsi-chih*; født 303 i Linyi i provinsen Shandong i Kina, død 361) var en kinesisk kalligraf, av mange ansett som den fremste noensinne. Man var en mester i alle kalligrafiske stiler, men er best kjent for sin *xingshu* skrivestil.

Wang Xizhi selv gikk først i lære hos sin far, og senere hos den berømte kalligrafen Wei Shuo (kalt *Fru Wei*).

Ingen av hans originalverker er bevart, men derimot finnes flere kopier som kan anses å ligge originalet svært nær. Han tilbragte størstedelen av sitt produktive liv i dagens Shaoxing i Zhejiang, og fikk sju barn som alle vokste opp til å bli store kalligrafer. Den mest kjente av dem var den yngste sønnen, Wang Xianzhi.

Wangs i dag mest kjente verk er *Forord til dikt skapt ved Orkidépaviljongen.*

*Forord til dikt skapt ved Orkidépaviljongen*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NDL **·** NKC
 |
**Ernst Wursthorn** (født 2. august 1941 i Föhrwald, Breitnau) er en tysk tidligere skihopper og kombinertløper som konkurrerte for Vest-Tyskland.

Han begynte som kombinertløper, og var nær ved å kvalifisere seg til OL i Grenoble i 1968. Resten av karrieren satset han som spesialhopper. Han ble tatt ut på det vesttyske landslaget i 1969, og deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1969-1974. Etter at han i 1971/72 oppnådde sin beste sammenlagtplassering i Hoppuka med 26.-plass og ble best av de vesttyske hopperne, var han igjen aktuell for OL, men han ble ikke tatt ut. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 21.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1972. I VM i skiflyging i Planica i 1972 ble han nummer 40 av 43 deltakere. Han ble vesttysk mester i skihopping i 1971 og 1972.

I senere år har Ernst Wursthorn gjort seg bemerket som trener for yngre talenter i klubben Ski-Zunft Breitnau. Også Ernsts bror Albert Wursthorn har vært skihopper på internasjonalt nivå og trener for yngre talenter.

Referanser
----------

1. ↑  Badische Zeitung: Talentschmiede Ski-Zunft Breitnau (18. desember 2009, besøkt 1. august 2012)

Kilder
------

* Badische Zeitung: 1,5 Punkte fehlten zu Olympia (2. august 2011, besøkt 1. august 2012)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sport-Komplett.de: Skispringen - Deutsche Meisterschaften (besøkt 1. august 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ernst Wursthorn – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Ernst Wursthorn – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Ernst Stavro Blofeld** er en fiktiv person og en av erkefiendene fra James Bond-seriens bøker og filmer. Karakteren ble skapt av Ian Fleming og Kevin McClory. Blofeld er et ondskapsfullt geni og leder av den globale kriminelle organisasjonen **Spectre**, en organisasjon som hadde ambisjoner om verdensherredømme. Han kalles gjerne **Number 1** noe som viser til ham som leder i et numerisk hierarki.

Blofeld opptrer i syv James Bond-filmer; *From Russia with Love* fra 1963, *Thunderball* fra 1965, *You Only Live Twice* fra 1967, *On Her Majesty's Secret Service* fra 1969, *Diamonds Are Forever* fra 1971 og *For Your Eyes Only* fra 1981. I sistnevnte får vi i sekvensen før rulletekst ved starten se en person som ligner Blofeld falle i døden. Han er også med i filmen *Never Say Never Again*, en ny versjon av *Thunderball* fra 1983. Sist var han med i No Time to Die fra 2021.

Fem skuespillere har hatt rollen som Blofeld i James Bond-filmene. Disse er Donald Pleasence, Telly Savalas, Charles Gray, Max von Sydow og Christoph Waltz. I de tidlige filmene fikk vi ikke se Blofelds ansikt, kun nærbilder der han klapper sin perserkatt.

Kilder
------

* Cork, John; Stutz, Collin (2007). *James Bond Encyclopedia*. London: Dorling Kindersley. ISBN 978-1-4053-3427-3.
* Smith, Jim (2002). *Bond Films*. London: Virgin Books. ISBN 978-0-7535-0709-4.
**Liåna** (også kalt **Liåni** og **Litlåna**) er ei elv i Lund kommune i Rogaland. Den har utspring fra Svarttjørn, øst for Øykjaheia, og renner i vestlig retning gjennom en rekke små innsjøer. Etter Ljosvatnet (404 moh.) faller elva ned dalsida mot Hovsvatnet og møter Sideelva Sætraåna som kommer inn fra nord. Liåna munner ut i Hovsvatnet ved Handeland, bare 200 meter øst for Storånas munning. Liåna er 7,5 kilometer lang.

Elva er utbygd til kraftproduksjon i tre kraftverk. Nedre Neset kraftverk (2,56 MW) utnytter et fall på 118 meter helt nederst i elva, og ble satt i drift i 2012. Østre Neset kraftverk (1,6 MW) utnytter fallet på 207 meter fra Ljosvatnet til inntaksdammen for Nedre Neset, og Vestre Neset kraftverk (1,5 MW), som ligger i samme bygning, utnytter et fall på 155 meter i Sætraåna. Østre og Vestre Neset kraftverk ble satt i drift i 2014.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 30. juni 2016
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 30. juni 2016
3. ↑  «Liåni». *Fakta om stedsnavn*. Kartverket. Besøkt 7. oktober 2016.
4. ↑  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Vannkraftverk.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 30. juni 2016
|  |
| --- |
| Artikkelen inngår i serien om |
| 

| Finanskrisen fra 2008 |
| --- |
| 

| Hovedårsaker |
| --- |
| * Subprime
* Subprime-krisen
* Energikrisen på 2000-tallet
* Resesjon i Europa 2008-2009
 |

 |
| 

| Redningspakker |
| --- |
| * USA 2008
* Kina 2008
* Norge 2008 og 2009
 |

 |
| 

| Aktuelle bedrifter |
| --- |
| * Bradford & Bingley
* Citigroup
* Dexia
* Fannie Mae
* Fortis
* Freddie Mac
* Glitnir
* Grupo Santander
* Lehman Brothers
* Merrill Lynch
* Northern Rock
* Wachovia
* Washington Mutual
 |

 |
| 

| Relaterte artikler |
| --- |
| * Finanskrise (begrep)
* Matvareprisøkningen i 2007–2008
* Too big to fail
* Statens finansfond
* Statens obligasjonsfond
 |

 |

 |

**Redningspakken for det norske finanssystemet (2008)** (også kalt **Norges Banks bytteordning** og ofte omtalt som **Bankpakke I**) er en redningspakke for de norske bankene under finanskrisen i 2008. Pakken består av 350 milliarder kroner i form av statspapirer som norske banker skal kunne bytte til seg mot obligasjoner som er sikret i eiendom.

Bankene er avhengige av å få låne av hverandre, og når tilliten mellom bankene blir lav, vil prisen på å låne gå opp. Dette fører igjen til høyere rente på lån for bankenes kunder. Finanskrisen toppet seg med konkursen av den store investeringsbanken Lehman Brothers den 15. september 2008. Dette førte til lav tillit mellom bankene. Mange regnet også med at USA skulle gå inn og redde Lehman Brothers. Det at de ikke gjorde det gjorde bankenes fremtid enda mer usikker og forverret også tilliten mellom bankene.
Statspapirene som bankene kan bytte til seg er ansett som tryggere og skal dermed sørge for å skape tillit i finansmarkedene. Banker med disse papirene kunne bli ansett som mer solide og vil kunne få lettere tilgang til kreditt via pengemarkeder.

Bytteordningen ble offisiell den 24. oktober 2008. Denne dagen fikk finansdepartementet fullmakt til å sette igang. Norges Bank administrerer ordningen som foregår ved et auksjonsprinsipp.
**Ernst Zachrisson** (født 28. desember 1808 i Stockholm, død 16. mai 1872) var en svensk forretningsmann.

Han vokste opp på Norrmalm i Stockholm som sønn av Zacharias Lorentz Zachrisson og Maria Sophia Bahrman. Faren var svensk generalkonsul i Hamburg og eide en sukkerfabrikk. Etter farens død i 1834 ble moren gift med friherre Fabian Wilhelm Staël von Holstein.

Ernst Zachrisson utvandret til Amerika i 1829, og ankom New York med skipet «Plato». Som handelsmann i New York med firmaet Zachrisson & Co. var han svensk konsul 1837–1839 og visekonsul 1839–1841. Zachrisson eide bomullsplantasjer i Sør-Carolina, Mississippi og Louisiana, men mistet dem under den amerikanske borgerkrigen. Han flyttet i 1847 til Panama, der han var svensk konsul 1847–1854. Fra 1852 hadde konsulatet også ansvar for Mexico, Ny-Granada og andre deler av Mellom-Amerika, blant annet Guatemalas stillehavskyst. Zachrisson eide flere kaffeplantasjer i Mellom-Amerika. Sammen med den amerikanske konsulen i Panama, William A. Nelson, drev han spedisjonsfirmaet Zachrisson, Nelson & Co.

Ernst Zachrisson var først gift med Anselma Josefa Herrera, datter av en kaptein i spansk tjeneste i Panama. I slutten av 1840-årene dro ektefellen og parets fire barn fra Panama til Zachrissons slektsgård i Skåne, mens Ernst Zachrisson ble værende i Panama. Han giftet seg på nytt med María del Carmen Vallarino, som han fikk ni barn med. Sønnen Carlos Ernesto Zachrisson fra hans første ekteskap forpaktet farens kaffeplantasjer i Guatemala. Ernst Zachrisson ble farfar til den guatemalanske finansministeren Carlos O. Zachrisson og oldefar til jordbruksminister Roberto Zachrisson.

Han omkom på en sjøreise i Mellom-Amerika, og ble begravet i La Unión i El Salvador.

Referanser
----------

1. ↑  Navnet forekommer som både «Ernst», «Ernest» og «Ernesto» (i Panama).
2. ↑  «SE/SSA/0752. Zacharias Lorentz Zachrisson» **(svensk)**. Riksarkivet. Besøkt 14. november 2014.
3. ↑  *Longworth's American Almanac, New-York Register, and City Directory* **(engelsk)**. T. Longworth & Son. 1841. s. 783.
4. 1 2  Estefania, Carlos M. «"Jag har en rancho". Sobre los suecos en Guatemala» **(spansk)**. Guatemala - dansk portal. Arkivert fra originalen 13. november 2014. Besøkt 12. november 2014.
5. ↑  Schott, Joseph L. (1967). *Rails Across Panama. The Story of the Building of the Panama Railroad, 1849-1855* **(engelsk)**. Indianapolis: Bobbs-Merrill.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Otto Borchgrevinkfjellet** er et fjell i den vestlige delen av fjellmassivet Sør-Rondane i Dronning Maud Land. Det ligger mellom Widerøefjellet og H.E. Hansenbreen, fem kilometer sør for Tanngarden. Fjellet har en utstrekning på ti kilometer og høyeste punkt måler 2390 moh.

Området ble fotografert fra fly under Operasjon Highjump i 1946–47. Kart over området, basert på de amerikanske flyfotografiene, ble utarbeidet av Norsk Polarinstitutt i 1957. Fjellet er oppkalt etter kaptein Otto Borchgrevink som i 1930-31 ledet en hvalfangstekspedisjon til Sørishavet med det flytende kokeriet «Antarctic». Ekspedisjonen kartla kysten av det antarktiske kontinentet fra 51°30' til 59° østlig lengde.

Referanser
----------

1. ↑  Borchgrevink, Mount GeoNames.org
2. 1 2  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 1601

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
Lizard Point
**Lizard Point** i Cornwall er den sørligste del av halvøya Lizard. Det er det sørligste punktet på øya Storbritannia, og med unntak av deler av Scillyøyene det sørligste punktet i England. Den lille landsbyen Landewednack ligger en kilometer fra Lizard Point mens Helston ligger 18 kilometer mot nord.

Lizard Point er for mange skip startpunktet for kryssing av Atlanterhavet og er historisk kjent som et farlig område for sjøfarten. Det er etablert et fyrtårn på Lizard Point, og Royal National Lifeboat Institution (RNLI) driver en redningsbåtstasjon tre kilometer lenger nordøst. Ved stasjonen er det en kabelbane for å transportere redningsmannskaper mellom båthuset og parkeringsplassen på toppen av klippene.

Den største redningsaksjonen i RNLIs historie foregikk 17. mars 1907 da linjeskipet DS «Suevic» grunnstøtte på Maenheere-revet nær Lizard Point. I sterk storm og tett tåke reddet frivillige mannskaper fra RNLI alle de 456 passasjerene. Mannskapene rodde ut gjentatte ganger til skipet i en manøver som varte i 16 timer.

Referanser
----------

1. ↑  BBC news – Biggest RNLI rescue is remembered

Eksterne lenker
---------------

* The Lizard
* The Lizard redningsbåtstasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Ernst Simon Glaser** (født 1975 i Ålesund) er en norsk musiker (cello) og musikklærer sønn av fiolinist Ernst Glaser (1904-79), og bror av pianisten Liv Glaser (1935–).

Biografi
--------

Glaser flyttet til England i en alder av seks år, og fikk sin musikalske eksamen på Royal Northern College of Music i Manchester. I 2002 ble han kåret til årets unge solist av Rikskonsertene, og han holdt en bemerkelsesverdig debutkonsert i Universitetets aula i Oslo 2003. Han fikk Debutantprisen i 2004 og ble [*når?*] oppnevnt som alternativ solocellist i Trondheim Symfoniorkester og Den norske Opera Og Ballett for en periode på ti år, og er/har vært hovedcellist ved Gøteborg Symfoniorkester. I 2014 begynte han som lærer ved Norges Musikkhøgskole sammen med cellisten Truls M Flesjå. Han har turnert mye i Europa og Asia, og spiller verker av Olav Anton Thommessen blant annet under Festspillene I Bergen 2015.

Diskografi
----------

* 2004: *Schubert & Schumann* (Simax Classics)
* 2012: *Zvezdochka I Bane* (Aurora Records)

Referanser
----------

1. 1 2  «Ernst Simon Glaser: Cellist». MIC.no. Arkivert fra originalen 04.03.2016. Besøkt 10. mai 2015.
2. ↑  «Ernst Simon Glaser: Siljustøl». Gaffa.com. Arkivert fra originalen 20. mai 2015. Besøkt 10. mai 2015.
3. ↑  «Ernst Simon Glaser». AllMusic.com. Besøkt 10. mai 2015.
**George Cumine Strahan** (født 9. desember 1838, død 17. februar 1887) var en britisk militæroffiser og koloniadministrator, best kjent som guvernør av Tasmania fra 1881 til 1886.

Bakgrunn og virke
-----------------

Strahan ble født i Fraserburgh i Aberdeenshire i Skottland. Etter at han utdannet seg ved Royal Military Academy i Woolwich i London, sluttet han seg til Royal Artillery–korpset i British Army som løytnant i 1857.

Han ble *aide-de-camp* til de siste to høykommissærene på De joniske øyer, William Gladstone og Henry Knight Storks. Da Storks ble utnevnt til guvernør på Malta i 1864, fulgte Strahan ham og tjente under hans etterfølger Patrick Grant frem til 1868 da han ble sjefssekretær på Malta. Ytterligere administrative utnevnelser fulgte på Bahamas (kolonisekretær 1868–72 og fungerende guvernør 1872–73), Lagos (1873–74), Gullkysten (guvernør 1874–76) og Windward Islands/Barbados (guvernør 1876–80). 

Strahan ble utnevnt til guevrnør i Tasmania i april 1880 og ble adlet kort tid etterpå. Men han inntok ikke stillingen før han ankom Hobart i desember 1881. Den lange forsinkelsen skyldtes at Strahan fungerte som guvernør for Kappkolonien og høykommissær for det sørlige Afrika til Hercules Robinson ankom.

Han var en populær guvernør i Tasmania og regnet som oppmerksom mot utdanning, helse og jordbruksindustrien. Det ble til tider stilt spørsmål ved hans egen helse, og periodene med sykdom i løpet av hans periode skyldtes at han hadde tilbrakt så mange år i tropisk klima i Karibia og Afrika.

Strahan forlot Tasmania i oktober 1886, og returnerte til England via Melbourne. Han ble utnevnt til guvernør i Hongkong for å erstatte George Bowen, men døde i Bournemouth den 17. februar 1887 før han kunne innta stillingen.

Byen Strahan på vestkysten av Tasmania ble oppkalt etter George Strahan i 1892.

Litteratur
----------

* Neil Smith, Strahan, «Sir George Cumine (1838 – 1887)», *Australian Dictionary of Biography*, nr 6, Melbourne University Press, 1976, s 203-204

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Australian Dictionary of Biography **·** Prabook
 |
**Condictio indebiti** er en sivilrettslig regel med utspring i romerretten om at tilbakebetaling kan kreves når en ytelse har blitt ytt uten at det har foreligget en rettslig forpliktelse. Vilkårene er at yteren må ha vært uforpliktet (*indebitum solutum*) og at vedkommende må ha en unnskyldelig villfarelse (*solutio per errorem*).

Læren om condictio indebiti gjelder i norsk rett som en rettslig standard på ulovfestet grunnlag. Regelen får ikke ubetinget anvendelse, men anvendes etter en helhetlig rimelighets- og rettferdighetsvurdering hvor reelle hensyn utgjør en sentral rolle. Det er spesielt to motstående hensyn som er fremtredende: *Oppgjørshensynet*, som er hensynet til at mottakere av et pengebeløp skal kunne innrette seg etter at oppgjøret er endelig, og *korreksjonshensynet*, som er hensynet til at utbetalingen skyldes en feil og at feil i alminnelighet bør korrigeres.

Referanser
----------

1. ↑  Viggo Hagstrøm (2011). *Obligasjonsrett* **(norsk)** (2 utg.). Universitetsforlaget. s. 701-705. ISBN 978-82-15-01776-1.
**Concurrent Versions System** (**CVS**) er et versjonskontrollsystem som er en videreføring av RCS, og som etter hvert erstattes av **Subversion**. CVS var det mest brukte versjonskontrollsystemet rundt år 2000, mye fordi det er dekket av GPL-lisensen og dermed er fritt tilgjengelig. Opp gjennom årene har CVS vist seg å være meget stabilt og sikkert, selv med mange hundre utviklere som jobber parallelt med mange tusen filer. Eksempler på store prosjekter som bruker CVS er nettleseren Mozilla, webserveren kompilatoren GCC og Gnome-prosjektet.

Mange prosjekter har etter hvert begynt å konvertere CVS-depotene til blant annet **Subversion** som er ment å være *arvtakeren til CVS*. 

Hovedgrunnen til dette er at CVS har en del "aldringstegn", bl.a. følgende tekniske begrensninger:

* CVS lagrer versjonsdataene i RCS-filer og er derfor basert på enkle filer. Dette fører til begrensninger som at filer ikke kan skifte navn uten at det gjøres manuelt i depotet, noe som forstyrrer historien.
* En slettet fil kan ikke gjenoppstå som en ny fil med egen historie, den vil alltid arve versjonshistorien til den tidligere filen med samme navn.
* CVS har ikke mulighet til atomisk innlegging (commit). Ved konflikt(er) under innlegging av mange filer samtidig kan dette føre til at kun en del av filene blir lagt inn i depotet, noe som kan føre til ustabilitet i kildekodebasen.
* Inneholder ikke støtte for metadata, ekstra informasjon som kan lagres sammen med revisjonen eller elementet som legges inn.

Mange av disse begrensningene er blitt forbedret i alternative versjoner av CVS, som for eksempel Meta-CVS.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikibøker | Wikibøker: Introduksjon til CVS – bøker |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Albin Konrad Eines** (født 9. juni 1886 i Östersund i Sverige, død 19. mai 1947) var en norsk politiker (Det norske Arbeiderparti, Norges Kommunistiske Parti, Nasjonal Samling) og pressemann.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Albin Eines, som var halvt svensk, var utdannet bokbinder og jobbet flere år i Sverige der han ble inspirert av syndikalismen før han i 1909 flyttet til Trondheim og meldte seg inn i Arbeiderpartiet. 

### Karriere

Arbeiderpartiet
I Arbeiderpartiet ble han aktiv i Fagopposisjonen av 1911 og kjent som en av de mest prinsippfaste antiparlamentarikerne, noe som etter hvert satte ham i et motsetningsforhold til Martin Tranmæl. 

Fra 1915 var han tilknyttet redaksjonen i flere aviser, blant annet *Vest-Finnmarkens Arbeiderblad*, *Folkets Dagblad* i Vestfold og *Østfold Dagblad.*

Kommunistpartiet
Eines fulgte etter noe nølen kommunistene ved splittelsen i 1923. Fra 1924 jobbet han i partiavisa *Ny Tid* i Trondheim, og i 1927 overtok han redaktøransvaret i NKPs hovedorgan *Norges Kommunistblad*.

Nyttårsaften til 1928 bekjentgjorde Eines sin utmeldelse fra partiet, og allerede to dager etterpå sto hans første artikkel på trykk i *Tidens Tegn*, en borgerlig avis tilknyttet Frisinnede Venstre som også hadde uttrykt sympati for Benito Mussolinis fascistiske styre i Italia. Han var ansatt i avisa frem til 1940 og arbeidet også opp mot Fedrelandslaget, og var blant annet forfatter av skriftet «Den kommunistiske fare».

Nasjonal Samling
I 1940 ble Eines medarbeider i NS-avisa *Fritt Folk* og meldte seg inn i partiet. Ved nyttårstider 1942/1943 ble han redaksjonssekretær for *Norsk Arbeidsliv*, organ for det NS-kontrollerte LO. Et års tid senere overtok han som redaktør, et verv han ble fratatt sommeren 1944. Han fortsatte imidlertid som typograf for avisa og som rådgiver for den nye redaktøren som også var en av Eines' sønner. På denne tiden ga han ut boka *Babels tårn*, som blant annet ble brukt i nazistisk skoleringsarbeid.

Etter krigen ble Eines dømt til fire års fengsel for landssvik. Han var på dette tidspunktet blitt syk og døde kort tid etter påbegynt soning.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, side(r) 11, type referanse dødsannonse, utgitt 24. mai 1947[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Arbeidernes leksikon, bind 2 (1933) og Arbeiderbevegelsens historie bind 3, Per Maurseth: *Gjennom kriser til makt* (Tiden 1987, side 602) angir fødeår 1888, men
Folketelling 1910 for 1601 Trondheim kjøpstad og Einhart Lorenz: *Det er ingen sak å få partiet lite* (Pax 1983, side 289) angir fødeår 1886.
3. ↑  Arbeidernes leksikon, bind 2 (1933)
4. ↑  Aftenposten – Eines idømt 4 års tvangsarbeid (7. januar 1947, side 3)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Sebastiano del Piombo** - "Kristus vekker til live Lasarus" (1517–1519). National Gallery, London.
**Sebastiano del Piombo** (født 1485 i Venezia, død 21. juni 1547 i Roma, var en italiensk maler av religiøse motiv og portrett.

Han het opprinnelig *Sebastiano Luciani* men kom til å bli kjent som *del Piombo* (italiensk, ’sigill’) etter sin utnevning til pavens seglbevarer. 

«Vittoria Colonna»
Han fant inspirasjon til sine tidligere malerier i Giorgiones verk. 1511 dro han til Rom for å delta i arbeidene på Villa Farnesina. Der ble han kjent med Rafael. Senere ble han venn og etterfølger til Michelangelo, som bidro med skissene til noen av hans malerier, blant annet *Kristi pisking* (ca 1519) i kirken San Pietro in Montorio på Janiculum i Roma.

Sebastiano del Piombos sene verk utgjør en forbindelse mellom den venetianske skole og den romerska høyenessansen.

Sebastiano del Piombo malte også et portrett av Christofer Columbus.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   data.bnf.fr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.britannica.com[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   rkd.nl[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   RKDartists, rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
Bygging av feltbro under annen verdenskrig
**Ingeniørtropper** (eller **ingeniørsoldater**) er en våpenart.

Ingeniørtroppenes oppgaver består i å bane vei for andre tropper, for eksempel å rydde landminer, å oppstille leirer og å bygge feltbroer. De arbeider i forreste rekke sammen med kamptroppene. En av deres viktigste oppgaver er også å bremse fiendtlige tropper ved mineutlegning og ved å sprenge broer og veier.

Den danske hærs ingeniørtropper er samlet i Ingeniørregimentet, forlagt til Skive Kaserne. Fra 1952 til 1997 var Jyske Ingeniørregiment kasernert på Randers Kaserne sammen med Jyske Telegrafregiment. I samme tidsrom var Sjællandske Ingeniørregiment kasernert på Farum Kaserne, sammen med Hærens ABC-skole.[]

Oppgaver
--------

Ingeniørtroppenes oppgaver inndeles normalt i fire kategorier:

Mobilitetsfremmende
Oppgaver som øker vennligsinnede styrkers muligheter for bevegelse. Både oppstilling av midlertidige taktiske broer og veier, og konstruksjon av mere permanente broer og veier. Rydning av miner for å skape passasje gjennom minefelter, samt oppklaring for, og rydning av ueksploderte ammunisjonsgjenstander. Bortsprengning av hindringer som for eksempel veltede trær, piggtråd eller panser-hindringer (for eksempel hitlertenner). Også mindre oppgaver som sprengning av dører og vegger under strid i bebygget område.
Mobilitetshemmende
Oppgaver som minsker fiendtlige styrkers muligheter for bevegelse. Utlegning av miner, sprengning av broer og jernbaner. Utlegning av hindringer, så som tsjekkiske pinnsvin, piggtråd, samt å velte trær på veier.
Overlevelse
Oppgaver som øker vennligsinnede styrkers muligheter for å overleve. Primært utbedring av kampstillinger og leirer av alle størrelser, med for eksempel beskyttende murer, løpeganger og nedgravde stillinger til kjøretøyer. Ingeniørtropper har normalt også ekspertise innen beredskap mot ABC-våpen.
Generelle oppgaver
Dekker de fleste konstruksjonsoppgaver, både til militære styrker (for eksempel leirer) og til lokalbefolkningen (for eksempel utbedring av infrastruktur).

Se også
-------

* Pioner (militær)
* Sappør

Referanser
----------

1. ↑  «sappør». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 20. februar 2018. Besøkt 26. juli 2019.
2. 1 2  Forsvaret. «Ingeniørbataljonen». *forsvaret.no*. Arkivert fra originalen 26. juli 2019. Besøkt 26. juli 2019.
3. ↑  «Military engineering». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 26. juli 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**George Camsell** (født 27. november 1902, død 7. mars 1966) var en engelsk fotballspiller, mest kjent for sin spilleperiode i Middlesbrough FC.

Camsell ble født i Framwellgate Moor i Durham City i 1902. Han spilte en kort periode for Durham City AFC før han signerte for Middlesbrough. Han debuterte for Middlesbrough 31. oktober 1925 mot Nottingham Forest. 

Camsell scoret 18 mål for det engelske landslaget. Blant disse var en hat-trick mot Wales i 1929  og fire mål mot Belgia samme året. Han scoret faktisk mål i hver eneste kamp han spilte for England og vil nok derfor bli husket som den mest profilerte målscoreren i Englands historie.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 418184, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Camsell – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) George Camsell – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) George Camsell – EU-Football.info Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Utla med grenda Vetti i bakgrunnen. Hovedgården øverst, husmannsplassen Flaten nederst.
**Vetti** er en fjellgård og turisthytte som ligger i Utladalen i Vest-Jotunheimen, like ved Vettisfossen.

Som turistdestinasjon markedsføres stedet som *Vetti Gard Turiststasjon.* 

Vetti er egentlig ei grend som består av tre gårdsbruk: Vetti (hovedgård og turiststasjon), Lauvhaugen og Flaten. De to sistnevnte ble drevet som husmannsplasser. Grenda fikk veiforbindelse (traktorvei) i 1977. Veien fikk navnet Folkevegen og ble bygget på dugnad. Det ble nedlagt totalt ca. 50.000 arbeidstimer. Før 1977 var det kløvsti på strekningen mellom Hjelle og Vetti.[]

Vetti (hovedgården) ble fraflytta i 1985. Etter det har gården kun vært bebodd i sommerhalvåret, i forbindelse med drift av turistvirksomheten.

Referanser
----------

1. ↑  Hjemmesidene til *Vetti Gard Turiststasjon* Arkivert 15. november 2016 hos Wayback Machine. vettigard.no

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesidene til *Vetti Gard Turiststasjon* Arkivert 15. november 2016 hos Wayback Machine. vettigard.no
* *Vetti Gard Turiststasjon*, ut.no
* (no) Vetti i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Fenchurch Street** er ei gate i City of London. Den forbinder de sentrale delene av City ved Lombard Street med Aldgate og East End.

Romertiden
----------

Navnet *fenchurch* skriver seg fra latin *faenum* (= høy) på grunn av høytorget der Fenchurch Street i dag møter Gracechurch Street. Man mener at det opprinnelig lå et romersk fort her, reist i all hast for å trygge Londinium etter Boudiccas angrep i år 60. Den vestlige enden av veifaret munnet ut på torget; mens den østlige enden rakk frem til bymuren ved Aldgate, der den møtte hovedveien til Colchester. Fortet tidfestes til år 63 og dekker fire mål. Mer en ti år var anlegget neppe i bruk, siden det ikke er funnet spor av permanent innkvartering. Trolig har mannskapet sovet i telt.

Gjennom årene er det gjort mange funn fra romertiden ved utgravninger av Fenchurch Street. Under nr 20 ble det funnet en kjeller der folk hadde forsynt seg av steinen til gjenbruk.

Det er utgitt en bok om utgravningene under nr 60-63.

Nyere tid
---------

Fenchurch Street domineres i dag av kontorbygg og etter hvert av høyhus. *Fountain House* på hjørnet av Cullum Street ble oppført i årene 1954-58, på en tomt tilhørende kleshandlerlauget som har satt opp en minnetavle om dette. På andre sida av gata ligger *Plantation Place* fra 2004, et gigantisk kontorbygg som opptar et helt kvartal. Tidlig i forrige århundre var *Plantation Place* et viktig temarked.

Nr. 71 er *Lloyd's Registry*, som utgir skipsregisteret *Lloyd's Register*. Den gamle Lloyds-bygningen i Fenchurch Street er bygd rundt romerske ruiner i 1901 av Thomas Edward Collcutt, mens Richard Rogers' nye *Lloyd's Building* fra 1999 ligger i parallellgata Fenchurch Avenue like ved.

På hjørnet av Lime Street sto inntil 1878 en av Christopher Wrens mange kirker, St Dionis Backchurch. Tilnavnet *Backchurch* skyldes at den stod bak St Gabriel-kirken, som frontet gaten. St Dionis ble først nevnt i 1288. Samuel Pepys gikk til gudstjeneste her. St Dionis ble ødelagt i brannen i London 1666, men gjenoppbygd av Christopher Wren i 1674, og et spir tilføyd ti år senere.

St Gabriel-kirken ble ikke gjenoppbygd etter brannen i 1666, men det er satt opp en minnetavle. Kirkegården ble flislagt og beplantet av folk i de nærliggende bygningene i 1960.

Like ved Fenchurch Street ligger jernbanestasjonen med samme navn.

Se også
-------

* Fenchurch Street stasjon

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. 1 2
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑
**Inga Valborg Fergstad** (født 13. mai 1855 i Meråker, død 28. september 1948 i Trondheim) var en norsk misjonær, lærer og forfatter.

Familie
-------

Inga Fergstad var datter av sogneprest, prost, ordfører og stortingsrepresentant Sivert Andreas Fergstad (1813-1886) og Ovidia Widerøe (1820-1881), datter av prost Falch Andreas Widerøe. Hennes far var en yngre bror av kobberslager og senere stortingsmann Johan Peter Bye. Hun forble ugift.

Liv og virke
------------

Inga Fergstad tok middelskoleeksamen og lærerinneeksamen i Trondheim i 1887. Deretter virket hun flere tiår i misjonens tjeneste, og konsentrerte sin virksomhet om Sør-Afrika, hvor hun var misjonær i Zulu-området på vegne av det Norske missionsselskab. Hun var i 1888-1891 lærer ved den norske skolen i Umpumulo i Natal, før hun i 1891-1896 var bestyrerinne samme sted. Etter et opphold i Norge i perioden 1896-1901, vendte hun tilbake til Sør-Afrika, hvor hun i årene 1901-1911 bestyrte hjemmet for misjonærbarn i Durban. I 1911 reiste hun hjem til Norge for godt.

Etter hjemkomsten skrev hun flere bøker, der inspirasjonen i stor grad var hentet fra hennes opplevelser i Afrika. Henns første utgivelse, *Gondane – en missionsfortælling for barn*, kom i 1914, med *Andrea Fergstad* oppgitt som forfatter. Fortellingen om *Gondane* finnes også i hennes bok *Fortellinger fra Zululand* fra 1946.

Bibliografi
-----------

* 1914: *Gondane – en missionsfortælling for barn*, den Norske kirkes mission, Kristiania
* 1920: *Tandekile – en missionsfortælling for barn*, det Norske missionsselskab, Stavanger
* 1923: *U Samuele – en fortælling fra Zulu*, Kristiania
* 1938: *Pers julehefte*, Lunde, Bergen
* 1946: *Fortellinger fra Zululand*, Schreudermisjonen, Oslo

Referanser
----------

1. 1 2   Misjonsarkivet, «Inga Fergstad», besøkt 27. mai 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Danbolt, Erling (1948). *Det norske misjonsselskaps misjonærer 1842-1948*. Det Norske misjonsselskap. s. 70.
3. ↑  Fergstad, Inga (1946). *Fortellinger fra Zululand*. Oslo: Schreudermisjonen.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 67. ISBN 8257900109.
* *Norsk misjonsleksikon*. Nomi. 1966. s. 16.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Vevermaur lager bolet av «sammensydde» blad
**Vevermaurene** (slekten *Oecophylla*) er en gruppe maur som er kjent for å bygge avanserte bol av blader som de setter (vever) sammen. Vevermaur hører hjemme i deler av Afrika og Asia.

Arter
-----

Det er bare to gjenlevende arter i slekten. Det er 11 utdødde arter.

* *Oecophylla longinoda* – finnes i Afrika.
* *Oecophylla smaragdina* – finnes i Asia og Australia.

Utseende
--------

Vevermaurene har arbeidere av to størrelser. Iblant kan man se de større bære de mindre langt av gårde for at de skal utføre arbeid på fjernere steder.

Levevis
-------

Små arbeidere tar seg av egg og larver. De større arbeiderne utfører andre oppgaver. Vevermaurene bygger bol som de syr eller setter sammen av blader på en komplisert måte.

Det mest bemerkelsesverdige trekket ved disse maurene er deres måte å bruke trådene de største larvene spinner til å binde sammen blader til bolet. De er ikke de eneste maurene som gjør bruk av trådene til larvene, men de gjør det i større grad enn andre maur. 

I over tusen år har man i Kina samlet inn bol fulle av vevermaur og hengt dem opp i dyrkede planter for at maurene skal ta skadeinsekter, og larvene er også ettertraktet som mat for mennesker.

Referanser
----------

1. ↑  Tree of Life Web Project. 2004. *Oecophylla*. Version 11 September 2004 (temporary). in The Tree of Life Web Project,

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vevermaur* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vevermaur* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *vevermaur* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vevermaur* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *vevermaur* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *vevermaur* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Oecophylla* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Oecophylla* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Oecophylla* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Tree of Life Web Project. – Vevermaur (Oecophylla)
«***Gjerrigknarken***» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Alf Prøysen presenterte det i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957.

Teksten
-------

**1.**Jeg har kjent en mann som var gjerrig kan De tru,  

og var'n ikke gjerrig så jadden var han slu.  

Han spiste bare mat når han hos andre kunne få,  

og det var det eneste han hadde råd til å.  

  

**2.**Skulle han sette seg så dro han buksebaken ned,  

så sparte han mye bukser og var lykkelig med det.  

Skulle han gå noen steder, kom han alltid langsomt frem,  

slitasjen under skoa samla han opp og tok med hjem.  

  

**3.**Hushjelp hadde han bare i den kalde vinterstid,  

så sparte han mye brensel hu var varm og hyggelig.  

Han spiste ikke mye heller, denne svinepels  

satte magen fram mot ovnen og varma middagen opp til kvelds.  

  

**4.**Så fikk han da en gris som skulle slaktes da til slutt  

skyte han kunne han ikke for da måtte han kjøøpe krutt.  

Men tror du ikke han fikk livet av grisen likevel  

han kilte den på skinka til den lo seg kvekk ihjel.

Kilder
------

* De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1974