recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tai-kadai-språk**, også kalt **kadai-** eller **kradai-språk**, er en språkfamilie som omfatter språk i Sørøst-Asia og det sørlige Kina, blant annet thai og laotisk. Disse språkene ble tidligere sett på som en del av den sinotibetanske familien, men blir i dag sett på som en uavhengig familie.[]

Den rike variasjonen av tai-kadai-språk i det sørøstlige Kina gjør at en mener at dette kan være opphavsstedet til språkfamilien.[] Den største undergruppa av tai-kadai-språkene er tai-språkene, som inneholder både thai, laotisk og zhuang.

Roger Blench har foreslått at om slektskapet med austronesiske språk er riktig er det trolig ikke tale om søsterfamilier, men at kadai-språkene i så fall er en gren av austronesiske språk som etter at talere hadde migrert fra Filippinene til øya Hainan og derfra videre til Kinas fastland ved møtet med de der talte Hmong-mienspråkene og sinittiske språkene gjennomgikk en radikal omstrukturering.[]

Den store spredningen blant tai-kadaispråk i sørøstre Kina antyder at dette området trolig er det område der de først ble talt.[] Talerne av dagens taispråk migrerte sørover til Sørøstasia i historisk tid, og grunnla der de stater som vi i dag kjenner som Thailand og Laos i et område der tidligere talere av austroasiatiske språk dominerte.

Edmonson & Solnits inndeling
----------------------------

Inndelingen av de språk som inngår i gruppen er det ennå ikke nådd konsensus om. Her er et forslag fra Edmonson og Solnit. Se Ethnologue for en alternativ inndeling.

* hlaispråkene
	+ jiamao (Hainan)
	+ hlai (Hainan)
* geyanspråkene
	+ yerong (Fastlandskina)
	+ gelao (Vietnam)
	+ lachi (Vietnam)
	+ vit lachi (Vietnam)
	+ buyang (Fastlands-Kina)
	+ cun (Hainan)
	+ en (Vietnam)
	+ qabiao (Vietnam)
	+ laqua (Vietnam)
	+ laha (Vietnam)
* kam-taispråkene
	+ be-taispråkene
		- be (Hainan)
		- taispråkene
		- saek (Laos)
	+ lakkia-kam-suispråkene
		- lakkia-biaospråkene (Fastlands-Kina)
			* lakkia
			* biao
		- kam-suispråkene (Fastlands-Kina)
			* ai-cham
			* cao miao
			* nordlig dong
			* sydlig dong
			* kang
			* mak
			* mulam
			* maonan
			* sui
			* t'en

Litteratur
----------

* Edmondson, J.A. og D.B. Solnit (red.): *Comparative Kadai: the Tai branch*. Dallas: Summer Institute of Linguistics and the University of Texas at Arlington, 1997.
* Roger Blench (engelskspråklig PDF)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** SUDOC **·** UNESCO lang
 |
***The Blue Envelope Mystery*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Wilfrid North.

Handling
--------

Leslie Brennan oppdager plutselig at hun står nesten pengeløs, og må derfor forsøke å tjene til livets opphold på egen hånd. Men hun møter også en kaldhjertet lykkejeger, og så blir hun desillusjonert når hun oppdager at mannen bare er tiltrukket utelukkende av hennes antatte rikdom. Leslie begynner å studere maskinskriving. Hun sikrer seg deretter en stilling hos en brysk ung kjemiker, som er midt i en viktig oppdagelse som kan ha stor verdi for amerikanske myndigheter.

Men Leslie blir etter hvert oppmerksom på intrigene til en utenlandsk spion, og hun må redde sin unge arbeidsgivers hemmeligheter før disse blir avslørt, samtidig som hun oppdager at kjemikeren faktisk har forelsket seg i henne.

Skuespillere
------------

* Lillian Walker som Leslie Brennan.
* John Drew Bennett som Ewen Kennedy.
* Bob Hay som Harry Heath.
* Charles Kent som onkel Bob.
* Josephine Earle som Miss Lacy.
* Harry Northrup som Fischer.
* Florence Radinoff som Mrs. Davis.
* Isabel West som Mrs. Harris.
* William Shea som George.

Referanser
----------

1. ↑  THE BLUE ENVELOPE MYSTERY
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Blue Envelope Mystery* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Blue Envelope Mystery* på American Film Institute Rediger på Wikidata
«Docklands» har flere betydninger.
Dockland sett fra Greenwich
**Docklands** er et område i det østlige London. Bryggene ligger øst for City of London og hovedsakelig nord for elven Themsen. Havneanlegget, eller dokkene, navnet viser til var tidligere en del av London havn, strekker seg fra Tower Bridge til Woolwich, og består av deler av bydelene Southwark, Tower Hamlets og Newham. Det meste av området er nå brukt til annen kommersiell virksomhet og til boligområder. Londons nyeste flyplass, London City lufthavn, ble anlagt her i 1987. Navnet ble først brukt i 1971 i en rapport fra regjeringen om planer for utvikling av området, og har siden blitt tatt i bruk som et halvoffisielt navn. Fotballklubben Millwall holder til i denne delen av byen.

Området har gått fra å være verdens største haveområde (i den britiske kolonitiden) til å være et fraflyttet, øde industriområde, for dermed å gjenoppstå som et av Storbritannias dyreste tomteområder.Havneanleggene fikk nedgang i tiden etter den andre verdenskrig, men på 1980-tallet begynte regenereringen. De fleste lagerhusene og bryggene har blitt revet eller blitt ombygget til leiligheter, og på Isle of Dogs har finanssenteret Canary Wharf blitt opprettet.

Havneanleggene
--------------

London City lufthavn
De havneanleggene som ligger innenfor Docklands er fra vest mot øst:

* St. Katharine Docks (Wapping)
* London Docks (Wapping)
* Regent's Canal Dock (nå Limehouse Basin, Limehouse)
* Surrey Commercial Docks (nå Surrey Quays, Rotherhithe)
* West India and Millwall Docks (Isle of Dogs)
* East India Docks (Canning Town)
* Royal Docks (Royal Victoria Dock, Royal Albert Dock og King George V Dock)

De områdene som regnes med er i hovedsak de som ble forvaltet av London havnevesen. Det lå enda et stort offentlig havneanlegg ved Tilbury, men dette regnes ikke som en del av Docklands. Noen havneanlegg langs nedre del av Themsen er fortsatt aktive havner, og disse regnes heller ikke med.

Referanser
----------

1. 1 2 3   «Docklands», *London Visitor's Guide*

Litteratur
----------

* d'Arcy, Kevin (2012): *London's 2nd City: Creating Canary Wharf*, Rajah Books

Eksterne lenker
---------------

(en) London Docklands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* History of Docklands redevelopment

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Barrett Martineau** (født 4. september 1991 i Calgary) er en canadisk skeletonkjører og tidligere kombinertløper.

Han begynte med kombinert som sjuåring, og deltok blant annet på et talentlag ledet av hopptreneren Jindřich Mayer, som kom til å bety mye for ham. Martineau konkurrerte i kontinentalcupen (tidligere kalt B-verdenscupen), men oppnådde bare svake resultater. Hans eneste to renn i verdenscupen var i Whistler 16. og 17. januar 2009, men i begge rennene ble han diskvalifisert på grunn av feil på utstyret i hopprennet. Han deltok i junior-VM i 2007, 2008, 2009 og 2010. I Tarvisio i 2007 ble det 58.-plass i Gundersen HS100 / 10 km og 63.-plass i sprint HS100 / 5 km. Zakopane 2008: 58.-plass i Gundersen HS94 / 10 km, 60.-plass i sprint HS94 / 5 km. Štrbské Pleso 2009: 55 i Gundersen HS100 / 5 km, 53 i Gundersen HS100 / 10 km, 13 i lagkonkurranse HS100 / 4 x 5 km. Hinterzarten 2010: 46 i Gundersen HS106 / 5 km, 45 i Gundersen HS106 / 10 km. Martineau la opp som kombinertløper etter OL i Vancouver i 2010, der han var prøvehopper. Han begynte i stedet som hopptrener, og var blant annet en av trenerne for Canadas kvinnelige skihoppere fram til 2014.

Selv om han hadde sluttet som aktiv utøver, fortsatte han å trene, og han fant raskt ut at han ville satse på en annen idrett. Valget falt på skeleton. I sin nye idrett oppnådde han raskt resultater. Han tok bronsemedalje i junior-VM i Igls i 2012 og ble nummer 7 i Winterberg i 2014. Sesongen 2012/13 vant han Nord-Amerika-cupen sammenlagt. I desember 2014 debuterte han i verdenscupen i skeleton. Han ble nummer 17 sammenlagt i verdenscupen 2014/15 og nummer 9 i 2015/16, med 8.-plass som beste resultat i enkeltkonkurranse, i Park City 16. januar 2016 og i Whistler 23. januar 2016. Han deltok i VM i 2015 og 2016. I Winterberg i 2015 tok han 20.-plass, i Igls i 2016 ble det 19.-plass i skeleton og 8.-plass i lagkonkurranse skeleton / bobsleigh.

Referanser
----------

1. 1 2  Barrett Martineaus offisielle nettsted (besøkt 21. juli 2016)
2. 1 2  CBC / The Canadian Press: Barrett Martineau makes transition from skis to skeleton (24. november 2015, besøkt 21. juli 2016)
3. ↑  FIS: Resultater kombinert (besøkt 21. juli 2016)
4. ↑  Calgary Herald: Calgarian makes swift transition from ski jumping to skeleton (31. mars 2016, oppdatert 2. april 2016, besøkt 21. juli 2016)
5. ↑  IBSF: Resultater Arkivert 23. mai 2016 hos Wayback Machine. (besøkt 21. juli 2016)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Barrett Martineau – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Barrett Martineau – IBSF Rediger på Wikidata

* (en) Barrett Martineau – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Barrett Martineau – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Barrett Martineau – TheSports.org Rediger på Wikidata
Skip på Tai Hu
**Tai Hu** eller **Taisjøen** (kinesisk: 太湖; pinyin: *Tài Hú*, «Store sjø») er med sine 2.250 km² den tredje største innsjøen i Folkerepublikken Kina. Den ligger i Yangtzeflodens delta nær byen Wuxi.

Sjøen er kjent for sine taihusteiner, som er gjennomhullede og underlig utformede kalksteiner som ofte benyttes i kinesiske hager. Det beste utblikket over Tai Hu er av Xihui-parken (錫惠公園), vest for Wuxi ved Dragelyspagoden (龍光塔; pinyin: *Lóngguāngtǎ*).

Innsjøen er i gjennomsnitt bare to meter dyp, og har rundt 90 øyer. Den er knyttet sammen til Keiserkanalen og er hovedvannkilde for flere elver, som for eksempel Suzhou.

På Sanshanøyene er det store statuer av Buddha, bl.a. er Lingshanbuddhaen på Ma Shan-halvøya 88 meter høy.

Eksterne lenker
---------------

* Staatlicher Geopark des Taihu-Sees und Xishan-Berges in Suzhou in der Provinz Jiangsu

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NDL **·** GeoNames
 |
**Droop kvote**, eller Droops forholdstall, er en formel som brukes til å finne antall stemmer som trengs ved noen typer forholdstallsvalg, blant annet sammen med single transferable vote (STV) eller sammen med største brøks metode i et proporsjonalt system med listevalg. Droop kvoten er den mest brukte kvoten i land som bruker single transferable vote.

Droop kvoten er oppkalt etter Henry Richmond Droop (1831–1884) som lanserte den i 1868 som erstatning for den tidligere Hare kvoten.

Formel
------

Droop kvote = {\displaystyle \left({\frac {\mbox{Antall gyldige stemmer}}{\left({\mbox{Antall seter}}+1\right)}}\right)+1}

* *Antall gyldige stemmer* er antallet korrekt utfylte stemmer avgitt ved et valg.
* *Antall seter* er antall posisjoner som skal fylles i valget.

Det er bare heltallsdelen som brukes, så eventuelle desimaler rundes aldri av oppover.

Eksempel med STV
----------------

I et valg kan 3 kandidater kjemper om 2 seter: Kåre, Gro, Kjell Magne. Det er 102 velgere, der 2 stemmer er ugyldige.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **60 stemmer**1. Kåre
2. Gro
 | **14 stemmer**1. Gro
 | **26 stemmer**1. Kjell Magne
2. Kåre
 |

Det er 100 stemmer og 2 seter, så Droop kvoten blir:

{\displaystyle {\frac {100}{2+1}}+1=34{\frac {1}{3}}}
Heltallsdelen er 34, dermed er Droop kvoten 34.

I første opptellingsrunde er preferansene de følgende:

* Kåre: 60
* Gro : 14
* Kjell Magne: 26

Kåre har over 34 stemmer og når kvoten. Han velges direkte, og har 26 overflødige stemmer som overføres til Gro. I andre opptellingsrunde blir det som følger:

* Gro: 40
* Kjell Magne: 26

Gro når kvoten og erklæres som vinner av det siste mandatet.

Fordeler og ulemper
-------------------

Droop kvote er mindre enn Hare kvote, og flere kandidater når derfor kvoten, noe som gir færre opptellingsrunder. Droop kvote er litt mindre proporsjonal enn Hare kvote, avhengig av størrelsen på valgkretsen, og favoriserer store partier mer enn med Hare kvote. De samme stemmetallene og bruk av Hare kvote gjør at Kjell Magne blir valgt, mens med Droop favoriserer den store mengden som stemte på Kåre og Gro, og gjør at Gro blir valgt.
I valg med bare èn kandidat (instant-runoff voting) kan Droop kvoten brukes, og vil gi en kvote på 50 % av stemmene pluss èn.

Se også
-------

* Hare kvote
* Imperiali kvote
* Forholdstallsvalg

Referanser
----------

1. ↑  Which Electoral Formula Is the Most Proportional? Arkivert 24. juni 2010 hos Wayback Machine. K. Benoit

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Petrus Christus** - "Portrett av en ung dame" (ca. 1470).  Gemäldegalerie, Berlin.
**Petrus Christus** (født 1410/1420 i Baarle nær Breda, død 1475/1476 i Brugge) var en tidlig nederlandsk maler som arbeidet i Brugge fra 1444.

Petrus Christus var elev og etterfølger av Jan van Eyck, og alle hans malerier har en eller annen gang blitt forvekslets med van Eyck sine. Ved van Eycks død i 1441 overtok han mesterens verksted. Den nyeste forskningen ser ikke lenger på Christus som bare en dårlig etterligner av den store mesteren, men framhever den selvstendige kunstneren. Christus malerier viser forøvrig tydelige påvirkninger fra blant annet Dirk Bouts, Robert Campin og Rogier van der Weyden.

Det er fortsatt ikke fastslått at Christus besøkte Italia og på den måten var den som overførte stilen og de tekniske framstegene hos de fremste nordeuropeiske malerne til Antonello da Messina og andre italienske malere.

*Portrett av en ung dame* regnes som et av mesterverkene i nederlandsk maleri. Bildet markerer en ny utviklingsfase i det nederlandske portrettmaleriet. Den viser ikke lenger den unge kvinnen framfor en ubestemt bakgrunn, men i et konkret definert rom av veggpanelene. Den ukjente kvinnen utstråler adelig eleganse, og bildet har en både fascinerende og uoppnåelig virkning. De utsøkte klærne gir kanskje et vink om at den unge damen kommer fra Frankrike.

Referanser
----------

1. 1 2   Art UK, BBC Your Paintings artist-ID petrus-christus, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.kulturarv.dk, besøkt 15. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Petrus Christus hos getty.edu

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BPN **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** BNE **·** KulturNav
 |
Tekstilet cupro.Tekstilet cupro.
**Cupro** (cuprammonium rayon), tidligere kalt *kobbersilke*, er et kunstfiber fremstilt ved at cellulose løses opp i kobberoksidammoniakk. Cupro er beslektet med viskose, modal og lyocell, som alle er regenerte fibre. Dette vil si at det er fibre fremstilt av cellulose som bringes over i en løsning.

Fremstilling
------------

Cupro fremstilles ved å bringe cellulose over i løsning og kombinere dette med kobber og ammoniakk. Når dette gjøres gjenvinnes polymeren i fiberform uten at den kjemiske sammensetningen endres.

Egenskaper
----------

Cupro er et mykt og fint tekstil, med samme evne som bomull til å puste og regulere kroppstemperatur. Stoffet brukes ofte som en erstatning for silke, men har den fordel at det kan vaskes og tørkes i maskin uten at dette ødelegger fibrene. Cupro mister i likhet med andre kunstsilkesorter som chardonnetsilke og viskose noe av sin styrke i våt tilstand.

Referanser
----------

1. ↑  *Store norske leksikon* Cupro
2. ↑  «Cupro: A Cellulose Fiber Made From Recovered Cotton Waste». *www.ecouterre.com*. Besøkt 7. november 2015.
3. ↑  Jensen, Peder Mosgaard (1932). *Tekstilstoffer: kortfattet varekunnskap*. Oslo: Cappelen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Kinoen Babylon, tegnet av Hans Poelzig
Hedersbevisning ved monumentet for Paul Anlauf og Franz Lenk, 1937
**Rosa-Luxemburg-Platz** er en trekantet plass i Tysklands hovedstad Berlin i bydelen Mitte. Under den kalde krigen lå plassen i Øst-Berlin. Den ligger i den såkalte Spandauer Vorstadt, nærmere bestemt Scheunenviertel (*scheune, norsk låve etter tidliger høylåver som fantes på stedet*). Ved plassen ligger teatret Berliner Volksbühne. 

Plassen har fått navn etter den kjente sosialdemokraten og antimilitaristen Rosa Luxemburg. Den har tidligere hett **Babelsberger Platz** (1907–1910), **Bülowplatz** (1910–1933), **Horst-Wessel-Platz** (1933–1945), **Liebknechtplatz** (1945–1947) og **Luxemburgplatz** (1947–1969). Sitt nåværende navn fikk plassen av SED-myndighetene i 1969.

I den sydlige enden av plassen ligger kinoen Babylon, bygget 1927-1929 etter tegninger av Hans Poelzig.

Plassen er bl.a. kjent som åsted for et drap på to politimenn, Paul Anlauf og Franz Lenk, utført av Erich Mielke og Erich Wichert i 1931. De to morderne flyktet til Sovjetunionen. I 1934 ble det bygget et monument for ofrene, utført av Hans Dammann. Det ble avduket 29. september. Monumentet ble skrottet i sammenheng med en råstoffsammling under andre verdenskrig. Sokkelen ble revet i oppdrag av Erich Mielke i begynnelsen av 1950. Mielke ble dømt for disse drapene *in absentia* i 1934 og igjen i 1993.

Eksterne lenker
---------------

* Den polske politisjefen besøker Berlin i 1936. Bilde fra kransnedleggelse på monumentet for de falne politioffiserene

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Villa Doria Pamphilj (Casino Algardi) i Roma
Vannspill i Villa Doria Pamphilj
**Villa Doria Pamphilj** (eller **Villa Doria Pamphili**) er et stort parkanlegg ved Via Aurelia Antica i Roma vest for den historiske bydelen Trastevere, ca. 1,5 km sør for Vatikanet. Den ble anlagt på 1600-tallet for familien ved samme navn og omgestaltet mot slutten av 1700-tallet av Francesco Bettini. Den dekker ca. 1,8 km² og er såledet et av Romas største parkanlegg.

Til villaen hører det barokke landhuset *Casino del bel respiro* (eller *Casino Algardi*), bygd 1644–1652 av Alessandro Algardi (1598–1654) og Giovanni Francesco Grimaldi (1606–1680) for prins Camillo Pamphilj, en slektning av pave Innocens X. Den kom i statens eie i 1957. Staten bruker den gjerne til representasjon, særlig tilø mottagelser for statsledere.

Det fant et slag sted her under *risorgimento*, i 1849. På dlagstedet bygde man i 1859–1860 en triumbue på det sted der *Casino dei Quattro Venti*, som vat blitt ødelagt under kampene, hadde stått. Den ble tegnet av arkitekten Andrea Busiri Vici (1817–1911). I 1960 bygde man gaten *Via Olimpica* gjennom parken. Siden 1971 har parken for det aller meste vært fritt tilgjengelig for almenheten.

Når italienere taler om *Villa Doria Pamphilj* sikts det til hele parken og dens regjeringstilhørige bygninger. Disse bygningene for seg er *Casino dell’Algardi* (etter arkitekten) eller *Casino del Bel Respiro*.

Litteratur
----------

* Heinz-Joachim Fischer: *Rom. Zweieinhalb Jahrtausende Geschichte, Kunst und Kultur der Ewigen Stadt.* DuMont Buchverlag, Köln 2001, ISBN 3-7701-5607-2, S. 350–351.
* Anton Henze: *„Kunstführer Rom".* Philipp Reclam GmbH, Stuttgart 1994, ISBN 3-15-010402-5, S. 309.
* Rossi, Giovanni Giacomo: *Villa Pamphilia, eiusque palatium, cum suis prospectibus, statuae, fontes, vivaria, theatra, areolae, plantarum, viarumque ordines, cum eiusdem villae absoluta delineatione.* Rubeis, Rom ca. 1675 (Digitalisierte Ausgabe der Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Villa Doria Pamphilj (Rome) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Villa Doria Pamphili
* Villa Pamphili

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
***Cuphead*** er et run and gun-plattformspill utviklet og utgitt av StudioMDHR Entertainment.

Spillet handler om Cuphead, som må gjennom en serie bosskamper for å betale tilbake en gjeld til djevelen. Grafikkstilen i spillet er inspirert av amerikanske tegnefilmer fra 1930-årene, slike som ble produsert av blant andre Max Fleischer og Walt Disney. *Cuphead* kom ut til Microsoft Windows og Xbox One 29. september 2017, Nintendo Switch i 2019 og PlayStation 4 i 2020.

Det ble også lagt en TV-serie som kom ut på Netflix basert på spillet.

Handling
--------

På Inkwell Isle er Cuphead og broren hans, Mugman, to morsomme kopper. En vannkoker de kjenner advarer dem, men de to brødrene går likevel til Devil's Casino. De vinner flere runder, før Djevelen selv dukker opp og tilbyr seg å heve innsatsen: Hvis Cuphead og Mugman kan vinne en runde til, skal de motta alle pengene i hele kasinoet. Men hvis de taper, skal djevelen ta sjelen deres. Når de taper neste runde, går Djevelen med på en avtale med dem: Hvis de to kan samle inn nok sjeler innen midnatt neste kveld, skal Djevelen spare de to brødrene.

Brødrene må deretter reise over hele Inkwell Isle, og få tak i nok sjeler i tide. Deretter skal de vende tilbake til Devil's Casino. Men dens leder, King Dice, sperrer deres vei. Han påstår at brødrene har fått ham til å tape et spill mot Djevelen, og han tvinger dem til å slåss mot flere av hans håndlangere før King Dice konfronterer dem direkte.

TV-serie
--------

*The Cuphead Show!*, en animert TV-serie basert på videospillet, hadde premiere på strømmetjenesten Netflix 18. februar 2022.

Referanser
----------

1. ↑  «Cuphead har fått ny slippdato». *Gamer.no*. Besøkt 29. september 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cuphead* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Cuphead* på GOG.com Rediger på Wikidata

* (en) *Cuphead* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Cuphead* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Cuphead* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Cuphead* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Cuphead* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Cuphead* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Cuphead* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Cuphead* hos GameSpot Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Denne artikkelen omhandler boligtypen.  For brusen, se Villa (brus).
Villa i New Zealand.
**Villa** (fra italiensk *villa* via latin *villa*, «gård (på landet), herregård») er en frittliggende bolig, som oftest med hage. Villa kommer fra latin og betydde opprinnelig et hus på landet og fikk senere betydningen by (fransk *ville*). En villa var opprinnelig et gammelt romersk landsted for overklassen. Siden dens opprinnelse i den romerske villaen, har ideen og funksjonen til en villa utviklet seg betraktelig. Romerne skilte mellom *villa urbana* eller *villa suburbana*, som lå i nærheten av en by, og *villa rustica*, som var en staselig landeiendom. Særlig den første ble oppført med stor kunstnerisk omhu. 

Etter den romerske republikkens fall ble villaer små jordbrukskomplekser, som ble stadig mer befestet i senantikken, noen ganger overført til kirken for gjenbruk som et kloster. Deretter utviklet de seg gradvis gjennom middelalderen til elegante landsteder for overklassen. I tidlig moderne tid ble enhver form for komfortabel enebolig med hage nær en by eller tettsted sannsynligvis beskrevet som en *villa*. I moderne språkbruk kan *villa* referere til ulike typer og størrelser boliger, alt fra den forstadsmessige tomannsboligen til, i noen land, spesielt rundt Middelhavet, boliger av over gjennomsnittlig størrelse på landsbygda.

Referanser
----------

1. ↑  «villa», *NAOB*
2. ↑  «villa (n.)»; «-ville», *Online Etymology Dictionary*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Dronningens personlige australske flagg
**Dronningens personlige australske flagg** er flagget for Elisabeth II i rollen som dronning av Australia. Dronningens personlige australske flagg ble godkjent av dronningen 20. september 1962. Det er basert på Australias riksvåpen, samt symboler for føderasjonen og kronen, og er delt i seks felter (tre over tre) innenfor en hermelinsbord. Feltene er utformet som følger:

* Første felt: New South Wales, rødt georgskors på hvitt felt med løve, gull i midten og stjerne, gull, på hver korsarm.
* Andre felt: Victoria, krone og fem stjerner, hvite på blått felt.
* Tredje felt: Queensland, malteserkors, blått med krone på hvitt felt.
* Fjerde felt: Sør-Australia, delstatens *Piping Shrike* på gullfelt.
* Femte felt: Vest-Australia, svane, svart på gullfelt.
* Sjette felt: Tasmania, løve, rød på hvitt felt.
* I midten: Syvtakket stjerne (for delstatene og territoriene), med blå skive med dronning Elisabeth IIs monogram.

Flagget skal offisielt være i størrelsesforholdet 22:32, men andre mål er også vanlige, særlig 1:2. Dronningens personlige australske flagg benyttes på bygninger, kjøretøyer og fartøyer for å indikere statsoverhodets nærvær. Flagget ble først benyttet under dronningens besøk i Australia i 1963. 

De daglige utøvelsen av rollen som statsoverhode ivaretas av Australias generalguvernør og for denne finnes et eget flagg.

Se også
-------

* Australias flagg
* Storbritannias kongelige flagg

Litteratur
----------

* Commonwealth of Australia: *Australian flags*, 1995
* Elizabeth Kwan: *Flag And Nation: Australians And Their National Flags Since 1901*, 2006
***Rorri Racerbil*** (orig: *Roary the Racing Car*) er en britisk animert barneserie som gikk på Channel 5 fra 2007 til 2010. Serien handler om en ung racerbil på eventyr. Rorri er en rask, rød, tøff og energisk racerbil. Handlingen utspinner seg rundt Hårnålsvingen (Silver Hatch) og bygger på Rorris vennskap med racerbilsvennene og mekanikeren Store Kris, som elsker karaoke. 

Skaperen av Rorri er David Jenkins. David jobbet på Brands Hatch Race Circuit, en racingbane nær West Kingsdown, da han kom på idén til serien. Peter Curtis, kreativ regissør hos HIT Entertainment, tegnet og utviklet serien. Peter Curtis har tidligere funnet opp serier som Lokomotivet Thomas og vennene hans, Barney & Friends, Byggmester Bob, Angelina Ballerina, Pingu, Postmann Pat, Brannmann Sam, Firemannsbåt og Fiffi og blomsterbarna.

Serien er en blanding mellom stop-ram-animasjon. Hver episode har en avslutning med sanger og humor. Hver episode har varighet på omtrent ti minutter.

Serien har også gått på NRK.

Norske stemmer
--------------

**De norske stemmene gjøres blant annet av**

* Bjørn Eivind Aasland
* Lena Meieran
* Christian Greger Strøm
* Mona Grenne
* Hans Rønningen
* Magnus Nielsen
* Kristine Rui Slettebakken
* Simen Sand
* Stig Krogstad
* Bjørn Alexander

**Den norske versjoneringen er ved**

* Nordubb Studios AS
* Produsent og instruktør:
* Harald Lindebrekke

**Prosjektleder for NRK**

* Nils Stokke

DVD
---

*Rorris første dag*
* *Rorris første dag*
* *Med flagget til topps*
* *Blixten går for langt*
* *Den gamle, gode tiden*
* *Instruksjonsboken*

*Rorri drar ivei*
* *Rorri bare flyger i vei*
* *Cici får skylden*
* *Store Chris i hardtrening*
* *En dag ved havet*

*Mekanikern Rorri*
* *Rorri, mekanikern*
* *Plåtis i toppform*
* *Mamma Mia*

Eksterne lenker
---------------

* Roary the Racingcar
**Alice Midelfart** (født 1914, død 1993) var en norsk bildekunstner, reklametegner og bokillustratør. Hun illustrerte blant annet de første norske utgavene av Astrid Lindgrens bøker om Pippi Langstrømpe (1946–49). 

Hun utdannet seg som illustratør i Sverige i mellomkrigstida, og arbeidet i 1950-årene som opplysningskonsulent i Landbrukets Sentralforbund, hvor hun turnerte med *Helseteatret*, et figurteater med forestillinger om kosthold og helse for skolebarn. Midelfart skapte to forestillinger for Helseteatret; *Reisen til Helseland* og *Den magiske ranselen*.

Foruten Lindgren illustrerte hun bøker av H.C. Andersen, Asbjørnsen og Moe og flere. Hun skrev egne dramatiseringer for figurteater (*Fem stykker for marionett-teater*, 1969) og en lærebok i faget (*Marionett-teater ABC : en praktisk instruksjonsbok med avsnitt spesielt for formingslærere basert på forsøksundervisning i ungdomsskolen*, 1969).

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Alice Midelfart, (18.november 1914 - 19.november 1993).», besøkt 7. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Anne Helgesen. «Den helsekulturelle skolesekken». I: *Ånd i hanske Arkivert 7. desember 2013 hos Wayback Machine.; nr 4, 2007*
3. ↑  Lasse Sagan. «Alice Midelfart : en av våre eventyr-illustratører fra krigstiden». I: *Bokvennen*; nr 1, 2005

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Alice Midelfart i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Jul i Juleland** er en dansk TV-julekalender fra 1993. Den ble sendt på TV 2 og er en fortsettelse av julekalenderen Skibet i Skilteskoven fra 1992.

Handling
--------

Julekalenderen handler om sjømannen Otto og papegøyen hans Bounty, som bor på skipet deres kalt Julia, som ligger midt i skogen. På bunnen av skipet flytter også nissene Karse, Brumle og Gyvel inn. Wilhelm Kayser har en plan for skogen til Otto. Han ønsker derfor å kjøpe hele skogen fra Otto, for å skape et gigantisk juleland.

Wilhelm overtaler snart ordføreren til å støtte planene hans. Men Wilhelm ønsker ikke at noen andre skal komme med på planene hans, og Otto er tross alt formelt eier av skogen.

Medvirkende
-----------

* Otto Brandenburg som Otto
* Kurt Ravn som Karse
* Tom McEwan som Brumle
* Sonja Oppenhagen som Gyvel
* Amalie Ihle Alstrup som Henry.
* Ulf Pilgaard som Borgmester van Brehmen
* Henrik Koefoed som Albert Arvidsen
* Waage Sandø som Wilhelm Kayser
* Lisbet Dahl som Viola Kayser
* Karin Jagd som Karen-Marie
* Tommy Kenter som Durtsfeldt Wittenborg / Børgesen / Villy Vox
* Charlotte Fich som en skogsfe
* Søren Thorup gir steemme til Bounty.
* Pernille Aalund som Adelaide.
**Erik Rinde** (født 17. mars 1919, død 28. mai 1994) var en av de sentrale personer i opprettelsen av og driften av Institutt for samfunnsforskning (ISF) i 1950. Han var styreformann ved instituttet 1950–74 og en periode på 1980-tallet. Han var også direktør ved instituttet og styreformann for Institutt for fredsforskning (PRIO) i perioden 1966–79. Erik Rinde spilte også en helt sentral rolle i grunnleggelsen av PRIO, som i de første årene (1959–66) var organisert som en avdeling på ISF.

Erik Rinde studerte sosiologi ved London School of Economics før andre verdenskrig, og ble cand.jur. ved Universitetet i Oslo i 1943. Etter krigen var han en del av kretsen rundt Arne Næss, sammen med bl.a. Vilhelm Aubert og Stein Rokkan.

I 1976 ble Erik Rinde æresdoktor ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet, Universitetet i Oslo. Han er også tildelt St. Olavs Orden.

Erik Rinde var sønn av forretningsmannen Sigurd Rinde, og økonomiske bidrag fra familien Rinde til ISF og PRIO var viktige i de første årene for begge disse uavhengige forskningsinstituttene.

Referanser
----------

1. ↑  Engelstad, Fredrik (red). (2000). *Kunnskap og refleksjon*. Oslo: Institutt for samfunnsforskning. s. 6. ISBN 8277631359.

Litteratur
----------

* Stein Rokkan; Vilhelm Aubert & Tor Bjørklund (1994): *Erik Rinde og Institutt for samfunnsforskning*. Rapport 1994:13. Oslo: Institutt for samfunnsforskning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
*For tekstforfatteren, se Juul Hansen.*

**Jul Halfdan Hansen** (født 4. november 1875, død 14. oktober 1928) var en norsk flypionér, og var en av de første nordmenn med flysertifikat.

Hansen var en velkjent velocipedist på begynnelsen av nittenhundretallet, med flere fartsrekorder, blant annet Trondheim–Oslo på 25 timer i 1909. Han var ansatt ved Kristiania Elektriske Sporvei da han i 1910 var til stede ved Carl Cederströms flyoppvisning på Etterstad som hjelpemekaniker.

I 1912 reiste Hansen til Deperdussins flyskole i Frankrike. Der fikk han i september, som den sjette nordmann tildelt sitt flysertifikat, eller flygerpatent som det da ble kalt. Han tok også med seg et fly fra Deperdussin som Norsk Flyveselskap, der han nå var ansatt, hadde bestilt. 

Jul Hansens Deperdussin på Norsk Teknisk Museum

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, side(r) 10, type referanse dødsannonse, utgitt 16. oktober 1928[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Fra Kontraskjæret til Tokio (Fasting, 1959)
* På vingene over Norge (Lindtveit, Thoresen, 1980)
* Til veirs på norske vinger (Arnesen, Sem-Jacobsen, 1930)
* Flyvningen – det moderne eventyr (Tvedte, 1958)
* Diverse artikler i Aftenposten 1910-1928
Gult azofargestoff.
**Azoforbindelser** er forbindelser som inneholder funksjonell gruppe R-N=N-R', der R og R' kan være enten aryl eller alkyl. N=N gruppen kalles en azogruppe, selv om utgangsforbindelsen, HNNH, heter diimide. De mer stabile derivatene inneholder to arylgrupper. Navnet azo kommer fra *azot,* (fransk: nitrogen) som kommer fra gresk *a* (ikke) + *zoe* (å leve).

Azofargestoff
-------------

**Azofargestoffer** (tjærefarvestoffer) anvendes i sukkertøy og brus.

I EU er 11 azofarvestoffer tillatte:

* Tartrazin E102
* Sunset Yellow FCF E110
* Azorubin E122
* Amaranth E123
* Ponceau 4R E124
* Red 2G E128
* Allura Red AC E129
* Black PN E151
* Brown FK E154
* Brown HT E155
* Rubinpigment E180

De er alle mistenkte for å være årsak til allergilignende symptomer som høyfeber, nældefeber, diarré og astma. Tartrazin, Sunset Yellow, Azorubin og Ponceau 4R kan enn videre medføre hyperaktivitet hos barn.

Azo-farvestoffer i sukkertøy og leskedrikk kan gjøre ellers helt friske barn til ADHD-pasienter (også kalt DAMP-barn).

Referanser
----------

1. ↑  Jim Stevenson et al: "Food additives and hyperactive behaviour in 3-year-old and 8/9-year-old children in the community: a randomised, double-blinded, placebo-controlled trial" i *The Lancet* – vol. 370, issue 9598, 3 november 2007, pp 1560-1567

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Axel Merckx** (født 8. august 1972 i Uccle) er en belgisk tidligere profesjonell syklist. Han er sønn av den femdobbelte Tour de France-vinneren Eddy Merckx.

Axel Merckx ble profesjonell syklist i 1993. Han syklet først for Team Telekom, og gikk i 1995 over til Motorola-laget, der han blant annet hadde Lance Armstrong som lagkamerat. Han var innom flere lag før han i 2005 gikk til Phonak før han avsluttet karrieren i T-Mobile.

Axel Merckx regnes som spesialist på de bratte fjelletappene. De største suksessene opplevde han i 2000, da han ble belgisk mester i landeveisritt, og vant 8. etappe i Giro d'Italia.

Under Sommer-OL i 2004 i Athen fikk han bronsemedalje i landeveisritt etter italieneren Paolo Bettini og portugiseren Sergio Paulinho.

I Tour de France 2007 ble han nr 2 på den 18. etappen. Han hadde kommet med i et firemannsbrudd tidlig på etappen, og han det var ingen spurtkanoner i bruddet så han hadde gode muligheter til å vinne, men dessverre for ham ble Sandy Casar for sterk. For å ta litt av for presset på Linus Gerdemann og Kim Kirchen, ble han utnevnt til co-kaptein for T-Mobile etter at Michael Rogers måtte bryte.   
 
Sin beste plassering sammenlagt i Touren fikk han i skandaleåret 1998, da han ble nr 10.

Han la opp like etter Tour de France 2007.

Referanser
----------

1. ↑   Roglo, Roglo person ID p=axel;n=merckx[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Axel Merckx – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (de) Axel Merckx – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Axel Merckx – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Axel Merckx – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Axel Merckx – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Axel Merckx – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Axel Merckx – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Axel Merckx – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Axel Merckx – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Axel Merckx – TheSports.org Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** Munzinger (sport)
 |
**Erik Otto Seligmann** (født 19. september 1916 i Oslo, død i Auschwitz ca 1942) var en norsk kunstner og reklametegner.

Snublestein til minne om familien Seligmann m.fl. Irisveien, Tåsen i Oslo
Han var sønn av Richard Sally Seligmann (født 1. juli 1884 i Wandsbek, Tyskland, død i Auschwitz i 1942) og hans kone Luise Benvenida Seligmann (født Heilbut 15. mars 1893 i Hamburg, død i Auschwitz i desember 1942). Richard hadde i 1905 innvandret til Norge fra Hamburg og etablert seg som handelsmann i Oslo. Familien bodde i det engelske kvarter på Frogner i Oslo. Erik hadde også en bror ved navn Rolf Sally Seligmann (født 23. september 1920 i Oslo, død i tysk fangeleir i 1943).

Seligmann gikk på tegneskole etter å ha fullført middelskolen. Deretter utdannet han seg til reklametegner. Jødisk Museum i Oslo har mottatt to malerier utført av Seligmann, som inngår i museets samlinger.

Kort tid etter at Seligmann hadde begynt å arbeide som reklametegner ble han den 26. oktober 1942 hentet av Statspolitiet i sitt hjem på Berg i Aker, og transportert til Berg interneringsleir i Tønsberg. Den 26. november 1942 ble Erik Otto Seligmann, faren Richard, moren Luise og mormoren Rosalia ført ombord i DS «Donau» og sendt til konsentrasjonsleiren Auschwitz der de alle ble drept. I 2016 ble det lagt ned snublesteiner i Irisveien i Oslo til minne om familien. Erik Otto Seligman hadde fangenummer 105025. Dødsdato er ukjent ifølge Ottosen, mens Louise og Richard er oppgitt med 1. desember 1942 som dødsdato.

Se også
-------

* Holocaust i Norge

Referanser
----------

1. ↑  Ording, Arne; Høibo, Gudrun Johnson; Garder, Johan (1951). *Våre Falne, 1939-1945. Bind 4*. Grøndahl forlag. s. 94.
2. ↑  Mette Breder (2013). «Familien Seligmann». Sogn kultur- og historielag. Besøkt 26.08.2016.
3. ↑  «Jødisk Museum henter frem de forsvunnes historier». *Jødisk Museum i Oslos venneforenings nyhetsbrev nr. 2/2016*. August 2016.
4. ↑  Mette Breder (2013). «Familien Seligmann». Sogn kultur- og historielag. Besøkt 26.08.2016.
5. ↑  Ording, Arne; Høibo, Gudrun Johnson; Garder, Johan (1951). *Våre Falne, 1939-1945. Bind 4*. Grøndahl forlag. s. 94.
6. ↑  «Jødisk Museum henter frem de forsvunnes historier». *Jødisk Museum i Oslos venneforenings nyhetsbrev nr. 2/2016*. August 2016.
7. ↑  «Jødisk Museum henter frem de forsvunnes historier». *Jødisk Museum i Oslos venneforenings nyhetsbrev nr. 2/2016*. August 2016.
8. ↑  Ottosen, Kristian: *I slik en natt - historien om deportasjonen av jøder fra Norge.* Aschehoug, 1995.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Fangeregisteret **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
**Azorehøytrykket** er et stort subtropisk høytrykk som ofte oppstår nær Asorene i Atlanterhavet, og danner den ene enden av den Nord-Atlantiske oscillasjonen (NAO) sammen med lavtrykkene nær Island. Systemet påvirker været og klimaet i store områder av Nord-Afrika og Europa. Den tørre luften fra Sahara og middelhavslandene fører til subsidens over Asorene. 

Om sommeren er lufttrykket i senteret omtrent 1025 hPa og flytter seg mot Den iberiske halvøy, og danner ofte høytrykksrygger mot Frankrike, Tyskland og Storbritannia. Dette fører med seg varmt og tørt vær i disse områdene. Noen år er Azorehøytrykket kraftigere og strekker seg vestover mot Bermuda, og påvirker været i østlige deler av USA. Amerikanerne kaller dette høytrykket for *Bermudahøytrykket*. Om vinteren flytter ofte høytrykket seg sør for Asorene, og trykksvingninger fører til mer variabelt vær. 

Høytrykket er blokkerende, og har antisyklonsk rotasjon der luften roterer rundt høytrykket med klokka. Dette fører til at atmosfæriske bølger fra Øst-Afrika forplanter seg vestover mot Nord-Amerika og Karibia, og disse fører noen ganger til dannelsen av tropiske orkaner, særlig i løpet av orkansesongen.

Se også
-------

* Hadleycelle
* Sibirhøytrykket
* Antisyklon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Denne artikkelen omhandler landskapet i Tyskland.  For den sunkne indiske atollen, se Angria Bank.Stamhertugdømmet Sachsen rundt år 1000, med Engern synlig i midten.
Engern innen Sachsen omtrent år 1000██ Engern

██ Andre deler av Sachsen

██ Resten av kongeriket Tyskland

**Engern** (latin: *Angria* eller *Angaria*) er et historisk område i dagens Tyskland, i delstatene Niedersachsen og Nordrhein-Westfalen. Navnet kommer av den germanske stammen angrivariere, som hadde blitt del av det saksiske stammeforbundet. Området var sentrert rundt byen Minden, sete for bispedømmet Minden siden 803.

I verket *Res gestae saxonicae* avgrenset kronikøren Widukind von Corvey området til å være den sentrale regionen av hertugdømmet Sachsen, liggende langs midtstrekningene av elven Weser mellom Westfalen og Ostfalen.

Angrivarienes landområder ble erobret av Karl den store under sakserkrigene. Ifølge *Annales regni Francorum* inngikk de angrivariske hærførerne en fredsavtale med karolingerriket ved Bückeburg i 775.

I 1180 avsatte keiser Fredrik 1. hertugen av Sachsen, Henrik Løve, og delte hertugdømmet inn i to deler gjennom den såkalte «Gelnhausen-bekjentgjørelsen». Hertugdømmet Westfalen ble tildelt erkebispedømmet Köln, mens Engern ble tildelt Bernhard av Anhalt, som brukte den saksiske hertugtittelen. Navnet «Engern» ble etter dette avleggs. På 1200-tallet ble det sentrale området langs Weser kjernen til grevskapet Hoya, som i 1582 ble arvet av huset Braunschweig-Lüneburg.

Se også
-------

* Enger, lite tysk tettsted

Referanser
----------

1. ↑  Westphalia hos Encyclopedia Britannica. Besøkt 7. desember 2018.
2. ↑  Loud, Graham A. & Jochen Schenk: *The Origins of the German Principalities, 1100-1350: Essays by German Historians*. Taylor & Francis (2017), s. 349. (hos Google Books)
**Axel Otto Normann** (født 23. januar 1884 i Fredrikstad, død 8. mai 1962 i Oslo) var en norsk journalist, redaktør, teaterkritiker og teatersjef. Han var to ganger sjef ved Nationaltheatret. 

Han kom fra en borgerlig familie, tok artium i 1901, og begynte å studere uten å fullføre noen høyere utdannelse. Han studerte ved Sorbonne i 1904, arbeidet i dagbladet Posten 1905-1907, i Aftenposten 1907-1915 og som redaktør i Verdens Gang 1915-22. I perioden 1922-29 bodde han i Paris, hvor han livnærte seg som korrespondent og oversetter. Han oversatte blant annet Alexandra Rachmanovas dagbøker fra den russiske revolusjon.

Han ble i 1929 ansatt som teaterkritiker i Arbeiderbladet, og målbar der sine krav om en mer ambisiøst program for Nationaltheatret så tydelig at han i 1935 ble ansatt som sjef ved teatret. Han tok avskjed under krigen, i 1941, men ble gjeninnsatt i stillingen 1945-46. Fra 1947 til sin død i 1962 var han sjef for *Det Nye Teater*, som i hans tid skiftet navn til Oslo Nye Teater. 

Normann var medstifter av Norsk Teater- og Kunstkritikerforbund i 1927, var formann i *Norsk Teaterlederforening* 1936-41 og hadde flere andre lignende verv. 

Han ble utnevnt til Ridder1 av St. Olavs Orden i 1951, og var også ridder av Dannebrogordenen, Vasaordenen, Finlands Lejons orden, den belgiske Leopoldsordenen og offiser av Æreslegionen. Han ble utnevnt til statsstipendiat i 1955.

Se også
-------

* *Johanne Dybwad*. 1937
* *Det Nye Teater 1929-1954*. 1954

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 13582289q[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Axel\_Otto\_Normann[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Arne Christiansen. «Axel Otto Normann». I: *Norsk biografisk leksikon*, 2. utg.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Axel Otto Normann hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Verdens Gang (1868–1923) – ansvarlige redaktører |
| --- |
| Peder Olsen (1868–76) **·** Johan Sverdrup (1876–78) **·** Ola Thommessen (1878–1910) **·** Mons Monsen Mjelde (1910–13) **·** Haldor Olsen Oppedal (1913–14) **·** Herman Kristoffer Lehmkuhl (1914–18) **·** Axel Otto Normann (1918–22) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Ås-Ski-trinnet** er et stadium av isavsmeltningen i slutten av siste istid, nærmere bestemt ca. 10 400 – 10 200 før nåtid (BP). 

Sekvensen av dette trinnet kan følges over store deler av Østlandet. Vest for Oslofjorden har isavsmeltningen gått relativt sakte, og trinnet kan følges som en avsetning fra Skien, der den danner Geiteryggen sørvest for byen. Den finnes igjen ved Hvittingfoss og derfra sør for Eikeren. Videre går den nord for Sande og østover til Svelvik der den dannet en stor morenerygg som nesten sperrer Drammensfjorden. Videre østover danner den en stor avsetning ved Storsand i Hurum, med store grustak, og her danner den terskelen mellom ytre og indre Oslofjord.

På østsiden av fjorden har isavsmeltningen gått raskere, og Ås-Skitrinnet kan her skilles ut i fem avsmeltingsfaser, hver med sin endemorene.

**Ås 1** er den sørligste. Den går fra Frogn sørøstover til Skiptvet, videre gjennom Degernes og krysser Haldenvassdraget nord for Femsjøen i Halden.

**Ås 2** kan følges sørøst forbi Kråkstad kirke ned til Eidsberg kirke, derfra østover forbi Otteid i Marker.

**Ås 3** kan følges fra Frogn østover og krysser Glomma like nord for Solbergfoss. Derfra går den over sørenden av Øgderen og forbi Rødenes kirke.

**Ski 1** er lite tydelig, og sees i et kort intervall inne i Sverige nord for Store Le.

**Ski 2** er svært markert mellom Frogn og like nord for Ski sentrum. Videre østover finnes det igjen ved Mørkfoss i utløpet av Øyeren.

Referanser
----------

1. ↑   Dagfinn Tromborg: Naturgeografi. 1969. s.108 digitalbiblioteket
2. ↑   Hans J. Rosenfeldt: Israndavsetninger i området Vestby - Ski. 1978.

Se også
-------

* Raet
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Øst-Tysklands flagg |
| Langrenn, menn |
| **FIS**-verdensmesterskap |
| Sølv | 1970 Vysoké Tatry | 4 x 10 km |

**Axel Lesser** (født 18. april 1946 i Brotterode) er en tidligere østtysk langrennsløper som konkurrerte på 1960- og 1970-tallet.
Han fikk sølvmedalje på 4 x 10 km stafett under VM på ski 1970 i Vysoké Tatry.
Lesser ble nummer 6 på 15 km under Vinter-OL 1972. Han var også på stafettlaget på 4 x 10 km som ble nr. 7 på stafetten under Vinter-OL 1968 og på laget som ble nummer seks under Vinter-OL 1972. I OL 1976 i Innsbruck gikk Lesser andreetappen for det østtyske stafettlaget som lå på andreplass da han kolliderte med en tilskuer, skadet kneet og måtte bryte løpet.

VM-medaljer
-----------

* Vysoké Tatry 1970 Tsjekkoslovakias flagg Sølv **Sølv** på 4×10 km stafett Øst-Tysklands flagg

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Axel Lesser – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Axel Lesser – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Axel Lesser – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata