recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vitenskapskomiteen for mat og miljø** (**VKM**, tidligere **Vitenskapskomiteen for mattrygghet**) er et faglig uavhengig statlig organ som gjennomfører vitenskapelige risikovurderinger på områdene trygg mat, matproduksjon og miljø, på oppdrag fra Mattilsynet og Miljødirektoratet. VKM vurderer i tillegg spørsmål knyttet til dyrehelse, plantehelse, dyrevelferd og kosmetikk for Mattilsynet, og mikrobiologiske produkter og fremmede organismer og handel med truede arter (CITES) for Miljødirektoratet. Dessuten gjør komiteen miljørisikovurderinger av genmodifiserte organismer for Miljødirektoratet. Vurderingene brukes som kunnskapsgrunnlag for innspill til de ulike departementene i Norge. Vurderingene er også grunnlag når Mattilsynet gir råd og fastsetter regelverk. Komiteen kan også selv ta opp saker på eget initiativ. Risikovurderingene gjøres på uavhengig grunnlag etter internasjonalt fastsatte metoder. 

VKM er administrativt underlagt Folkehelseinstituttet. Vitenskapskomiteen oppnevnes av Helse- og omsorgsdepartementet for fire år av gangen. Rundt 100 eksperter fra vitenskapelige institusjoner i Norden er medlemmer av komiteen. De oppnevnes i kraft av sin faglige ekspertise, og ikke på bakgrunn av hvor de er ansatt. VKM består av en hovedkomité og elleve faggrupper. Hovedkomiteen arbeider med overordnede og prinsipielle saker, tverrfaglige problemstillinger og spørsmål som faller utenfor de enkelte faggruppenes områder. Arbeidet med risikovurderinger utføres av VKMs faggrupper. Ved behov hentes også eksterne eksperter inn. Et vitenskapelig sekretariat står for den daglige driften.

En risikovurdering i VKM er en gjennomgang, sammenstilling og vurdering av vitenskapelig kunnskap og data. Bakgrunnen for vurderingene er blant annet forskningsresultater publisert i fagfellevurderte, vitenskapelige tidsskrifter, risikovurderinger fra nasjonale eller internasjonale organer og analyseresultater fra kartlegging og overvåking. Risikovurderingene publiseres på VKMs nettside. 

VKM er norsk kontaktpunkt for den europeiske myndighet for næringsmiddeltrygghet, European Food Safety Authority (EFSA). EFSA gjennomfører uavhengige, åpne, vitenskapelige risikovurderinger knyttet til mat. EFSA gir råd til EU-kommisjonen, EU-parlamentet og til medlemslandene i EU.

Kirstin Færden var direktør for VKM-sekretariatet fra opprettelsen i 2004 til 2012, da Lars E. Hanssen overtok direktørstillingen frem til han gikk av med pensjon i 2019. Cecilie Rolstad Denby var direktør fra 2019 til 2021, da Harald Gjein ble utnevnt til ny direktør.

Referanser
----------

1. ↑  Dette er VKM
2. ↑  Antall ansatte ifølge Forvaltningsdatabasen.
3. ↑  Harald Gjein ny direktør i VKM

Eksterne lenker
---------------

* Vitenskapskomitéens nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Na'aman** eller **Nu'aman** (arabisk: نعمان ابن منذربن امريء القيس اللخمي‎) var den siste lakmidekongen av Al Hīra, en oldtidsby lokalisert sør for Kufa i sørsentrale Irak. Han styrte i tiden 582-ca 602 e.Kr. og var en kristen araber.

Bakgrunn
--------

Na'amans far var al-Mundhir IV ibn al-Mundhir, som regjerte i perioden 575–580. Hans mor het Salma og var datter av en jødisk gullsmed fra Fadak som het Wa'il ibn Atiyyah. Salma hadde vært slave hos al-Harith ibn Hisn, som tilhørte Banu Kalb-stammen. Det faktum at Na'amans mor ikke bare var «en kvinne av folket», men sågar hadde vært tjener, var en kilde til mange harsellerende versestrofer fra samtidige trubadurer. I tillegg beskriver samtlige arabiske kilder Na'aman som en usedvanlig stygg mann, som var liten og rødhåret med masse fregner.

I følge den persiske historikeren al-Tabari var det den kristne poeten Adi ibn Zayd som oppdro Na'aman da han var barn; Adi ibn Zayd og hans brødre fungerte som sassanide-kongens sekretærer med ansvar for arabiske saker

Monark
------

Ifølge sikre historiske opptegnelser krevde den sasanidiske kongen Khosrau II Na'amans kristne datter Hadiqah som en del av sitt omfattende harem. Som et svar på avslaget han fikk, skal Khosrau II i henhold til en syrisk krønike fått Na'aman henrettet ved å la elefanter trampe ham ihjel. Han ble først invitert til en fest, deretter vanæret, og så drept. En annen syrisk krønike hevder at Khosrau tok Na'aman til fange sammen med hans sønner og deretter fikk dem forgiftet. Dette var starten på en serie hendelser som førte fram til slaget ved Dhi Qar.

Hva som ble Na'amans skjebne etter at han kom til Ktesifon er i stor grad omstridt, selv i nær samtidige kilder. Na'aman ble enten øyeblikkelig henrettet, eller fengslet for en tid og deretter henrettet. Det man kan slå fast med sikkerhet er at han var død i år 609, for da ble hans tidligere venn Iyas innsatt som konge, noe som markerte slutten på hans Na'amans dynasti. Riktignok forsøkte Na'amans sønn al-Mundhir å gjenvinne kongedømmet i løpet av Ridda-krigene, og hersket i regionen Bahrain i en periode på 8 måneder før han ble tatt til fange.

Referanser
----------

1. ↑  De Souza, Philip; France‏, John (2008): *War and peace in ancient and medieval history*, Cambridge University Press, s. 139; *Khuzistan Chronicle* Arkivert 27. juli 2011 hos Wayback Machine. 9
2. ↑  Scher, Addai (red.) (1911): *Histoire Néstorienne Inédite (Chronique de Séert)*, Séconde Partie (I), ss. 536, 546
3. ↑  *Addai Scher Chronicle Of Seert* **(English)**. Internet Archive.

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
***BZFlag*** (forkorelse av *Battle Zone* *capture the Flag*) er et videospill basert på åpen kildekode og OpenGL. Spilleren kjører en stridsvogn fra et førstepersonsperspektiv. Spillerne er delt opp i lag, og skal skyte stridsvogner fra det andre laget. En spiller må først koble seg opp til en server på Internett som definerer regler og utseendet til den verdenen en spiller i. Den som kjører server kan sette opp egne regler for sitt spill. En verden kan bli satt opp som «Capture the flag» (Fang flagget), der hvert lag skal beskytte sitt flagg og samtidig prøve å fange motstanderens flagg. «Rabbit Chase» (Kaninjakt) går ut på at en av spillerne fungere som kanin og skal jaktes på av de andre spillerne. «Free for all»(Fritt frem) går ut på å skyte motstanderen uten noe videre objektiv.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 21. juli 2023.
2. ↑  «Free Games for Linux | Linux Journal». *www.linuxjournal.com*. Besøkt 1. mars 2016.
3. ↑  «Bzflags». *Free Software Magazine*. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 1. mars 2016.
4. ↑  «BZFlag - Multiplayer 3D Tank Game / Code / [r22835]». *bzflag.svn.sourceforge.net*. Arkivert fra originalen 25. desember 2012. Besøkt 1. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *BZFlag* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *BZFlag* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Ole Aass** (født 3. desember 1884 på Midt-Sukkestad i Østre Toten, død 18. desember 1945 samme sted) var ordfører i Østre Toten fra 1929 til 1931. Aass representerte Bondepartiet.

Aass var sønn av gardbruker *Julius Aass* og *Karen Otilie*, f. *Sukkestad*. Han tok middelskoleeksamen i 1900 og eksamen fra Storhove landbruksskole i 1906. I 1914 ble Aass gift med gardbrukerdattera *Johanne Skramstad* (1891–1973) fra Totenvika. Samme år tok han over farsgarden Sukkestad.

I 1922 kom han første gang inn i herredsstyret. Etter å ha vært ordfører fortsatte han som formannskapsmedlem fra 1934 til 1937. I tillegg hadde Aass ei rekke verv på kommunalt og fylkeskommunalt nivå, både innafor politikk og næringsliv. På 1930-tallet var han gjeldsmeglingsmann for Østre Toten i *Lånekassen for jordbrukere*, i ei tid da konkursspøkelset hang over mange bønder.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Ole Aass, (03.desember 1884 - 18.desember 1945).», besøkt 2. januar 2023[Hentet fra Wikidata]

Kilder og litteratur
--------------------

* Gjørvad, O. (red.): *Totens bygdebok II*, s. 45.
* Opplandsarkivets avskrift av kommunevalgresultater Arkivert 16. april 2014 hos Wayback Machine.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Even Fodstad** | **Østre Totens ordfører**(1929–1931) | Etterfølger:**Ole Festad** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Nedal Abu Tabaq** (født 14. januar 1971 i Khafji i Saudi-Arabia, død 29. november 2020 i Lublin i Polen) var en polsk-palestinsk lege og imam, mufti for Den muslimske liga i Polen og fast rettsmegler den distriktsdomstolen i Lublin.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Nedal ble født i Saudi-Arabia i en palestinsk flyktningefamilie, som senere flyttet til Kuwait, der han gikk på videregående skole. I 1988 reiste han til Polen med studiestipend for medinstudier ved Det medisinske universitet i Lublin.

### Karriere

Han ble lege i 1997. I studietiden ble han involvert i arbeide blant muslimske studenter i Lublin, og grunnla Lublins muslimske studentforbund. 

Etter utdannelse i teologi og juss i Frankrike fikk han i 2004 tittel som spesialist i sharialov. Han ble imam i det islamske kultursenter i Lublin, mufti og formann for imamenes råd i Den muslimske liga i Polen, og nestformann for dens høyeste råd. Fra 2016 var han formann for Det muslimske forbund for kulturell utdannelse. Han deltok aktivt interkulturell og interreligiøs dialog, og ansvarlig for faktakorrekturer av oversettelsen av Sahih al-Bukhari, (arabisk: صحيح البخاري) en hadithsamling i Kutab al-Sitta tilhørende sunniislam og kompilert av den persiske lærde Muhammad al-Bukhari på 800-tallet.

### Død

Han døde 29. november 2020, i en alder av 49 år, av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑   mak.bn.org.pl[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Nie żyje lekarz z Lublina, Mufti Ligi Muzułmańskiej w Polsce. Przegrał walkę z Covid-19». *dziennikwschodni.pl*. 30. november 2020. Arkivert fra originalen 30. november 2020. Besøkt 6. mai 2021.
3. 1 2 3 4  «*Mufti Ligi Muzułmańskiej w RP*». *islam.info.pl* **(polsk)**. 23. februar 2017. Arkivert fra originalen 23. februar 2017. Besøkt 6. mai 2021.
4. ↑  «Lista stałych mediatorów przy Sądzie Okręgowym w Lublinie». 9. november 2020.
5. 1 2  «*Nedal Abu Tabaq*» (PDF). *biblioteka.teatrnn.pl* **(polsk)**. Besøkt 23. februar 2017.
6. ↑  «*Imamowie*». *islam.info.pl* **(polsk)**. Arkivert fra originalen 27. juni 2017. Besøkt 23. februar 2017.
7. ↑  Nedal Abu Tabaq nie żyje. Mufti Ligi Muzułmańskiej w Polsce miał 49 lat
8. ↑  Nie żyje lekarz z Lublina, Mufti Ligi Muzułmańskiej w Polsce. Przegrał walkę z Covid-19
9. ↑  Nie żyje Nedal Abu Tabaq, mufti Ligi Muzułmańskiej w Polsce. Miał 49 lat

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Et skip med baugport (MS «Christian IV» i Kristiansand 2006).
Et **roroskip** (et akronym for: roll-on–roll-off) er en betegnelse på en skipstype som har en konstruksjon der rullende last kan kjøres ifra kaien og direkte ombord og av skipet igjen. Det kan være biler, lastebiler, busser, båter på henger, anleggsmaskiner, jernbanevogner, – men også stykkgods som lastes med gaffeltruck eller ved hjelp av en trailer og da ofte i kombinasjon med gaffeltruck. Dette kan gjelde ferjer så vel som rene lasteskip. Bilferjer kan også defineres som roroskip.

En dobbel akterport.
Tidligere hadde enkelte tilfeller av denne skipstypen store porter i baugen som gikk nesten ned til vannlinjen. Denne typen er betraktet som en risikabel konstruksjon. Dersom porten ble utett og vann trengte seg inn i lasterommet, vil det i sjøgang samle seg vann på dekket som raskt kan forflytte seg fra side til side og skape ustabilitet med en mulig kantrings-konsekvens. Dette skjedde med MV «Princess Victoria» i 1953 hvor 132 mennesker omkom, «Herald of Free Enterprise» i 1987 hvor 193 mennesker omkom og «Estonia» i 1994 hvor 852 mennesker omkom.

På nyere roroskip er rampen plassert akter på skipet, og noen skip har sideramper.

Bilskip
-------

Bilskip eller bilfrakteskip er en form for roroskip som brukes hovedsakelig for å transportere nye biler fra bilprodusenter til bilmarkedene i de forskjellige landene rundt i verden.

Galleri
-------

* Bilferge ved kaia.Bilferge ved kaia.
* Togferge mellom Calabria og Sicilia.Togferge mellom Calabria og Sicilia.
* Bilfergen MS «Ulysses» ankommer Dublin.Bilfergen MS «Ulysses» ankommer Dublin.
* MS «SuperSpeed 2», er en hurtiggående bilferge som trafikkerer strekninga Larvik og Hirtshals.MS «SuperSpeed 2», er en hurtiggående bilferge som trafikkerer strekninga Larvik og Hirtshals.
* Fergeterminal for fergeselskapet Peninsula Searoad Transport.Fergeterminal for fergeselskapet Peninsula Searoad Transport.
* MS «Color Magic» er verdens største bilferge.MS «Color Magic» er verdens største bilferge.
* Bastø Fosen er et norsk fergeselskap som driver bilferger på den korte strekninga mellom byene Horten og Moss, og dermed forbinder de to metropolene Tønsberg og Fredrikstad. MF «Bastø Electric» på bildet er verdens største helelektriske bilferge.Bastø Fosen er et norsk fergeselskap som driver bilferger på den korte strekninga mellom byene Horten og Moss, og dermed forbinder de to metropolene Tønsberg og Fredrikstad. MF «Bastø Electric» på bildet er verdens største helelektriske bilferge.

Referanser
----------

1. ↑  TV2 (28. september 2009): *15 år siden Estonia-katastrofen*, hentet 23. mai 2018
2. ↑  VG (6. februar 2009): *Bilskip blir flytende parkeringshus*, hentet 23. februar 2012

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** KulturNav
 |
**Limbomaniacs** var et funk metal-band fra Bay Area i San Francisco. Magasinet Spin beskrev Limbomaniacs som mer rap-orienterte enn andre band i samme sjanger fra samme område. Sangtekstene hadde gjerne humoristisk vri.

Limbomaniacs bestod av Tony "Butthouse" Chaba, Marc "Mirv" Haggard, Bryan "Brain" Mantia og Pete Scaturro. Bandet var aktivt i periodene 1984-1989 og 1990-1991. I 2010 ble bandet gjenforent for å holde konsert under arrangementet City of Hope Cancer Benefit.

Bandets debut-album, Stinky Grooves, ble produsert av Bill Laswell. Bootsy Collins og Maceo Parker hadde gjesteopptredener på enkelte låter. Det ble brukt flere samples på albumet. En av de mest fremtredene samplingene var av Commodores' Slippery When Wet på låten Shake It.

Medlemmer
---------

* Tony "Butthouse" Chaba, vokalist, bassist
* Marc "Mirv" Haggard, gitarist
* Bryan "Brain" Mantia, trommeslager
* Pete Scaturro, keyboardist

Diskografi
----------

### Album

* *Stinky Grooves* (1990)

### Singler

* «Caffe Latte» (1987)
* «Butt Funkin'» (1990)

Referanser
----------

1. ↑  LLC, SPIN Media (januar 1991). *SPIN* **(engelsk)**. SPIN Media LLC.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** AllMusic
 |
Dimona er senteret for svarte hebreere i Israel
**Dimona** (דִּימוֹנָה, arabisk ديمونة) er en israelsk by i Negevørkenen, 36 kilometer sør for Beersheba og 35 kilometer vest for Dødehavet over Aravakløften i Sørdistriktet. Byens navn stammer fra en bibelsk by, nevnt i Josva 15, 21–22.

Historie
--------

### Byen blir grunnlagt

Lokalstyret Dimona var en av utviklingsbyene som ble grunnlagt i 1950-åra under lederskap av Israels første statsminister, David Ben-Gurion. Dimona ble grunnlagt i 1953 og bosatt i 1955, for det meste av immigranter fra Nord-Afrika, som også konstruerte byens hus. Dimonas emblem (som et lokalstyre) ble vedtatt 2. mars 1961 og dukket første gang opp på frimerker 24. mars 1965.

Da det israelske nukleærprogrammet startet senere samme tiår, ble Negev Nuclear Research Center lagt i nærheten av byen fordi den på grunn av ørkenen var isolert, samtidig som det var mulig å bo der.

### Dimona i dag

På tross av en nedgang i befolkningstall i 1980-årene, begynte byens befolkning å øke i begynnelsen av den russiske immigrasjonen i 1990-årene. I dag er Dimona den tredje største byen i Negev, med en befolkning på 33 900. Omtrent en tredjedel av byens befolkning er sysselsatt i industrien (kjemiske anlegg ved Dødehavet, som Dødehavsfabrikken, høyteknologi og klesbutikker), og en annen tredjedel i servicesektoren. På grunn av ny teknologi har mange arbeidere blitt overflødige de siste årene, hvilket gjør at arbeidsløsheten er på 10 %. 4. februar 2008 ble en israelsk kvinne drept og 38 andre skadet av en palestinsk selvmordsbomber i et terrorangrep.

Befolkning
----------

Dimonas rådhus
Dimona er hjemmet til det svarte hebraiske samfunnet, som blir styrt av grunnleggeren og den spirituelle lederen Ben Ammi Ben-Israel. Det bor omtrent 2000 svarte hebreere i Dimona, med kontakter i Arad, Mitzpe Ramon og Tiberiasområdene. Deres offisielle status i Israel var en omdiskutert sak i mange år, men i mai 1990 ble problemet løst ved utstedelsen av først B/1-visum, og et år senere, utstedelse av midlertidig residens. Status ble utvidet til august 2003, da Israels innenriksdepartement godkjente permanent opphold.

Transport
---------

I begynnelsen av 1950-årene ble en jernbanelinje anlagt fra nord til sør. Jernbanen bandt Beersheba og Dimona sammen med Sentral- og Nord-Israel.

Søsterbyer
----------

* Tysklands flagg Andernach, Rheinland-Pfalz, Tyskland (1975)

Referanser
----------

1. ↑   Dimona, Israel *Citypopulation.de*
2. ↑  African Hebrew Israelites of Jerusalem

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dimona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Israel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Scene fra pasjonsspillet
**Pasjonsspillet i Škofja Loka** finner sted hvert sjette år i den slovenske byen Škofja Loka. Det foregår som en prosesjon gjennom byens gater, og med deltakelse av mer enn 900 personer, de fleste amatørskuespillere. I tillegg bistår mer enn 400 frivillige i produksjonen.

Spillet er basert på et gammelt manuskript laget av en kapusinermunk og viser 20 scener fra korsveiens stasjoner, slik de er beskrevet i det gamle og det nye testamentet. Deltakerne fremfører teksten med den dialekt som ble brukt på stedet, da manuskriptet ble skrevet.

Pasjonsspillets kompleksitet gjør at det ikke kan fremføres oftere enn hvert sjette år. Kunnskapen om spillet bringes videre fra den ene generasjonen til den neste. Spillet inngår i de lokale skolenes pensum. Det ble i 2016 oppført på UNESCOs liste over den immaterielle kulturarv.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «UNESCO - Škofja Loka passion play». *ich.unesco.org* **(engelsk)**. Besøkt 23. september 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC
 |
**Johanna Ögren** (født 1976 og oppvokst i Vittangi, Sverige) er en svensk forfatter og skribent. Hun har bodd lenge i Stockholm, men siden 2012 har hun vært tilbake i Vittangi.

Ögren har gitt ut bøkerne *Lilla Gummans gör det själv-guide* (Ica Bokförlag, 2011) og *När två blev tre: Förstagångsföräldrars funderingar, farhågor och fantasier* (Natur & Kultur, 2012). Hun var en av personene bak bokforlaget Norstedts litteraturtidsskrift *Album* for 2009.

Ögren er også en kjent profil i svensk bloggmiljø, og har vært med å starte flere betydningsfulle blogger, blant disse Bokhora. Våren 2012 ble hun av avisen Internetworld plassert på 17.-plass i en oversikt over det digitale Sveriges mest kreative personligheter. Hun er gift med forfatteren Daniel Åberg.

Referanser
----------

1. 1 2   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 22. januar 2013, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. mars 2012. Besøkt 27. juni 2012.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. juli 2012. Besøkt 27. juni 2012.
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Ulrikke Falch** (født 17. juli 1996 i Oslo) er en norsk skuespiller, forfatter og samfunnsdebattant. Hun er mest kjent for rollen som Vilde Lien Hellerud i NRK-serien *Skam*. På sosiale medier har hun engasjert seg mot kroppspress, og fortalt hvordan hun ble frisk fra spiseforstyrrelser. Nettavisen kåret henne i 2017 til en av de 25 mest innflytelsesrike på internett i Norge.

I april 2018 ga Ulrikke ut en podkast gjennom NRKP3, som omhandlet alt fra kroppspress til religion. Senere samme år, i august 2018, gav hun og medforfatter Sofie Frøysaa ut boken *Jenteloven*.

I august 2019 kom Ulrikke ut med dokumentarserien F-ordet på NRK, en tv-serie som forsøkte å overbevise ungdom på videregåendeskole om at de var feminister. 

Falch har hatt over en million følgere på Instagram, men har de siste årene trukket seg unna sosiale medier. I mars 2020 slettet hun kontoen sin og kom tilbake først ett år etterpå. 

I juni 2020 ga hun ut dokumentarserien "Ulrikke uden SKAM" for danske TV2PLAY, som aldri ble vist i Norge.

I 2021 spilte hun hovedrollen Line i Discovery+ sin storsatsning *Ligge, kunsten å komme over eksen sin*.

Bibliografi
-----------

* *Jenteloven : Feministisk førstehjelp*, sammen med Sofie Frøysaa, 2018, Gyldendal, ISBN 9788205505872

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 293342[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «De 25 mest innflytelsesrike på internett i Norge». *Nettavisen*. Besøkt 9. juli 2017.
3. ↑  Trine Saugestad Hatlen (30. august 2018). «Ulrikke Falch og Sofie Frøysaa: «Jenteloven»: – Velment, men ikke helt vellykket». *VG*. Besøkt 11. desember 2018.
4. ↑  Julie Solberg (15. desember 2020). «nominert til pris for serie hun nektet å vise».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ulrikke Falch på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Ulrikke Falch på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Ulrikke Falch hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Ulrikke Falch på Twitter Rediger på Wikidata

* Ulrikke Falch på Facebook Rediger på Wikidata

* Ulrikke Falch på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Ringsveen** er et småbruk i Lillehammer kommune, fem kilometer fra sentrum. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom maleren Jakob Weidemann (1923–2001) bodde her i årene 1968–2001.

Jakob Weidemann oppdaget stedet da han i 1967 utførte en monumentaldekorasjon på Maihaugen i 1967. Sammen med kona Anne Marie f. Frøisland (1921–2010) flyttet han hit fra Oslo i 1968, og de hadde siden stedet som base for liv og kunst. Bruket er på rundt 30 mål innmark og 200 mål skog. Bygningsmassen på stedet omfatter hovedbygningen fra 1780, og tre små laftede stuer, et stabbur og noe annet. De fleste bygningene ble flyttet til Ringsveen etter at Anne og Jakob Weidemann overtok i 1967. 

Weidemanns faste motivkrets i senere år var *skogbunnen*, i abstrahert form, og det er få konkrete spor etter Ringsveen i hans kunst.

Huset eies i dag av *Stiftelsen Ringsveen*, som har til formål å stille huset til disposisjon som bolig for yngre kunstnere. Stiftelsen ble opprettet i 1999 av Jakob og Anne Weidemann, og mottok i tillegg til eiendommen Ringsveen en samling bondeantikviteter og en kapital på cirka åtte millioner kroner. Hovedbygningen er siden 2006 satt i stand av stiftelsen, men flere andre bygninger på stedet er i dårlig forfatning og kan bli revet.

Litteratur og andre kilder
--------------------------

* nrk.no, 16.6.2008 «- Raserer kunstnerhjemmet»
* Aftenposten, 2.6.2009 «Tilstanden på Ringsveen», av Anders Eckhoff, styreleder Stiftelsen Ringsveen
* Klassekampen, 2.1.2004 «Mytemaker og fargemester», intervju med Karin Hellandsjø, i forbindelse med lansering av Weidemann-biografi
* Gudbrandsdølen Dagningen, 24.10.2017 «Arven etter Weidemann satt i stand», av Gunnar Tore Larsen
*For artikkelen om den tidligere kommunen, se Astafjord.*

**Astafjorden** (nordsamisk: *Ásttavierda*) er et sund i Troms. Astafjorden skiller øyene Rolla og Andørja i nordvest fra fastlandet i sørøst. I nordøst går Astafjorden over i fjorden Salangen. Fra Astafjorden skjærer Grovfjorden, Gratangen og Lavangen seg inn i fastlandet.

I vest starter sundet mellom Sørrollnes i nordøst og bygda Renså i sørvest. Andre bosetninger på sørsiden er Hilleshamn helt i øst. Herfra går Gratangsfjorden eller Gratangen sørøstover. En annen fjordarm er Grovfjorden som går sørover omtrent midtveis i fjorden. 

På nordsiden ligger i tillegg til Sørrollnes bygdene Forså og Breivoll. Tettstedet Hamnvik er administrasjonssenter i Ibestad kommune og ligger helt øst i fjorden på Rolla. Her krysser Fv848 under sundet Bygda via Ibestadtunnelen over til øya Andørja på den andre siden. Videre innover på sørsiden av Andørja ligger Salangen (Salangsfjorden). 

I tillegg til Fv848 går Fv825 langs sørsiden av fjorden.

Referanser
----------

1. ↑  Astafjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Kågsundet** (kvensk: *Pangalannuora*) er et sund som går mellom øyene Arnøya og Kågen i Skjervøy kommune og forbinder Lyngen i vest med Kvænangen i øst. I nordvest går Grunnfjorden med bygda Arnøyhamn inn og i sørvest går sundet Kjølmangen mellom øyene Kågen og Vorterøya. I nordøst går Lauksundet utover mellom øyene Arnøya og Laukøya og i sørøst har vi Skattørsundet mellom øyene Kågen og Skjervøya. På det smaleste mellom Singla på Arnøya og Vittnes på Kågen er sundet 1 300 meter bredt. Fjellene stiger bratt opp på begge sider av sundet. Singeltinden på Arnøya er 743 meter høy, og den nordligste av Kågtindan går opp til 999 meter.

Hovedskipsleia og hurtigruteleia går gjennom Kågsundet.

Det er tatt initiativ for en undersjøisk tunnel under Kågsundet mellom Vittnes på Kågen og Haugen på Arnøya samt bru til Laukøya (Arnøy og Laukøyforbindelsen).

Referanser
----------

1. ↑  «Kvenske stedsnavn». *www.kvenskestedsnavn.no*. Besøkt 12. juli 2017.
2. ↑  Kågsundet på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Starbucks** er en kaffebarkjede med hovedkvarter i Seattle i USA. Starbucks ble grunnlagt av Jerry Baldwin, Zev Siegl og Gordon Bowker og åpnet sin første kaffebar i Seattles Pike Place Market i 1971. Opprinnelig ble kaffebaren kalt Starbucks Coffee, Tea and Spices men endret senere navnet til Starbucks Coffee Company. Navnet Starbucks er hentet fra den kjente historien om Moby Dick. Selskapet markedsfører også musikk og underholdningstilbud gjennom det heleide selskapet Hear Music.

Kart som viser hvilke land Starbucks er etablert i.
Per juli 2023 har Starbucks mere enn 32 000 butikker fordelt på 80 land i verden. I Norge finnes det 23 butikker. Det første salgsstedet i utlandet åpnet i Tokyo, og Starbucks har i dag mer enn 800 kafeer i Japan, bare forbigått av Canada (1 100) og hjemmemarkedet USA (10 000 utsalgssteder). Salgsstedene åpnes gjennom franchise. I 2008 annonserte derimot selskapet at om lag 600 ulønnsomme salgssteder skal stenges, som ledd i kostnadsbesparelser i de vanskelige økonomiske tidene.

Kjeden arbeider for å ha gode arbeidsforhold for de ansatte og har vært på Fortunes liste over de 100 beste arbeidsplassene. Hovedkritikken mot Starbucks har vesentlig vært at kjeden fortrenger frittstående og selveide kaffebarer og kafeer, og dermed bidrar til mindre mangfold av kaffebarer og menyer. I Minneapolis har lokale investorer startet kjeden Caribou Coffee for å ta opp konkurransen mot Starbucks, og denne konkurrenten er etablert over store deler av Midtvesten.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 16040440-X, verkets språk tysk, besøkt 22. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  ; *Form 10-K*; utgivelsesdato: 18. november 2022.
3. ↑  «Yahoo! Finance Starbucks Corporation (SBUX) Stock Key Data» **(engelsk)**.
4. ↑  «starbucks.no». Besøkt 31. juli 2023.
5. ↑  «Coffee Crisis? Starbucks Closing 600 Stores». *Blah, Blah, Blog* **(engelsk)**. 1. juli 2008. Besøkt 21. september 2019.

Kilder
------

* E24:Starbucks rykker inn i Norge

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Starbucks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Starbucks – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
Det rekonstruerte høvdinghuset på Lofotr Vikingmuseum på Borg i Vestvågøy.  
Foto: Jorge Andrade (2011)
MS «Finnmarken» er en del av Hurtigrutemuseet på Stokmarknes i Hadsel
Museum Nord - Narvik i NSBs tidligere administrasjonsbolig i Narvik.  
Foto:TorbjørnS (2014)
**Museum Nord** er en konsolidert museumsenhet for nordre del av Nordland fylke: Lofoten, Vesterålen og Ofoten. Museet er organisert som en stiftelse og ble etablert 13. desember 2002. Virksomheten tok til 1. januar 2004 og er en av tre museumsenheter i Nordland. De andre er Helgeland Museum og Nordlandsmuseet.

Museumsenheten har ca. 53 fast ansatte samt ca. 13 årsverk i selskapet Lofotr Næringsdrift AS, som er heleid av Museum Nord. Museum Nords administrasjon ligger på Melbu i Hadsel (personal og arkiv) og Borg i Vestvågøy (økonomi og markedsføring). Direktør for museumsenheten, med kontorsted på Melbu, er per 2021 Geir Are Johansen.

Museene som omfattes av Museum Nord mottar driftsstøtte fordelt på 60 % fra staten, 20 % fra fylket og 20 % fra kommunene.

Museer
------

Museum Nord har 21 museer fordelt på 11 kommuner. Lofotr Vikingmuseum var opprinnelig en egen museumsenhet, med samme stilling som Museum Nord, Nordlandsmuseet og Helgeland Museum, men er senere tatt inn som en avdeling av Museum Nord. De 21 museene fordeler seg geografisk slik:

### Ofoten

* Museum Nord - Narvik (tidligere Ofoten Museum) i Narvik
* Ballangen Museum i Ballangen
* Museum Nord Divtasvuodna Tysfjord, Kjøpsvik og Korsnes

### Vesterålen

* Andøymuseet i Andøy
* Øksnes Museum i Alsvåg i Øksnes
* Sortland Museum i Sortland
* Bø Museum i Vinjesjøen i Bø
* Hurtigrutemuseet i Stokmarknes
* Norsk Fiskeindustrimuseum i Melbu
* Vesterålsmuseet i Melbu

### Lofoten

* Lofoten Krigsminnemuseum i Vågan
* Skrei opplevelsessenter, som omfatter
	+ Lofotmuseet i Vågan. Lofotmuseet er samtidig en del av Kystverksmusea
	+ Galleri Espolin i Vågan
	+ Lofotakvariet i Vågan
* Lofotr Vikingmuseum i Vestvågøy
* Skaftnes Gård/Vestvågøy Museum, Skaftnes i Vestvågøy
* Fygle museum/Vestvågøy Museum, Fygle
* Telemuseet avd. Sørvågen i Moskenes
* Norsk Fiskeværsmuseum i Å i Moskenes

Referanser
----------

1. ↑  «Ansatte – Museum Nord». Besøkt 21. januar 2021.
2. ↑  «Om oss – Museum Nord». Besøkt 21. januar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Museum Nord – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Museum Nord: Om oss (besøkt 13. november 2014)
* Museum Nord: Bakgrunn for etableringen av Museum Nord (27. september 2006, besøkt 13. november 2014, arkivert av Internet Archive)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Generalhagen tidlig i mai 2008 med Carl G. Fleischer-statuen i forkant
**Generalhagen** er en park i Harstad. Parken ligger ved siden av Storgata, og dekker to kvartaler mellom  Hans Egdes gate og Storgata. Parken dekker 6,2 dekar. Parkanlegget ligger i en svak skråning som er hevet fra bakken og adskilt fra veien med støyvoller. I Generalhagen finnes også en  musikkpaviljong.

Generalhagen var opprinnelig den private hagen til generalen, derifra navnet, og ble bygget av forsvaret for kommandøren av 6. divisjon. Generalboligen brant ned i 1941, og etter 2. verdenskrig ble hagen tatt i bruk som offentlig parkområde.

Musikkpaviljongen og en liten del av Generalhagen i februar 2008
På midten av 1980-tallet ble parken renovert og utvidet med lekeplass, fontene, trapper, amfi og beplantning. Det finnes også en rekke statuer i parken:

* Generalmajor Carl Gustav Fleischer
* Musikkløytnant Alfred Evensen
* FN-minnesmerke
* Et barnemonument

Bruk av Generalhagen
--------------------

Generalhagen er hvert år sted for åpningen av Festspillene i Nord-Norge og det er også mange andre aktiviteter i parken i løpet av festspillene.

Hver vår og under Festspillene holder Forsvarets Musikkorps Nord-Norge (bedre kjent som *Divisjonsmusikken*) flere konserter i musikkpaviljongen i parken. Også mange andre korps holder konserter i Generalhagen, spesielt på våren og sommeren.

I mai 2008 ble musikkpaviljongen flyttet til skråningen nedenfor fontenen.

Eksterne lenker
---------------

* Generalhagen og musikkpaviljongen i Harstad
* Skråfoto av Generalhagen[*død lenke*] fra Gule Sider
* Bilder fra åpningen av Festspillene i Nord-Norge 2000
* Flyttinga sprakk kraftig[*død lenke*] fra Harstad Tidende 1.10.2008, med video fra hele byggeprosessen.
Ullsfjordferga legger til kai på Breivikeidet. Lyngsalpan i bakgrunnen.
**Breivikeidet** (nordsamisk: *Guohcavuopmi*) er ei bygd og et dalføre i Tromsø kommune. Navnet brukes både om Breivikelvas dalføre, som strekker seg fra Ullsfjorden i øst til Fagernes ved Ramfjorden i vest, og om bygda som ligger lengst øst ved Ullsfjorden. Bygda Breivikeidet ligger rundt 40 km sørøst for Tromsø sentrum (kjørelengde 50 km). I 2015 hadde grunnkretsen Breivika 48 innbyggere, og grunnkretsen Ullsfjordmoane, som omfatter området mellom Breivikeidet bru og Fv51, hadde 61 innbyggere.

Fylkesvei 91 går langs hele dalføret, med fergeforbindelse videre østover til Svensby i Lyngen kommune. Fra Hov, 3 km fra fergeleiet, går Fv51 sørover gjennom Nakkedalen til Sjursnes og de øvrige bygdene på vestsida av Sørfjorden.

På Breivikeidet ligger Tromsø golfpark, verdens nordligste 18-hulls golfbane. Ved munningen av Breivikelva mot Ullsfjorden ligger Sandbukta naturreservat.

Referanser
----------

1. ↑  Breivikeidet på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *19023309 Breivika*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 16. oktober 2015.
3. ↑  Tromsø Golf Course

Eksterne lenker
---------------

* Tromsø golfpark

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Den Constitutionelle*** var en norsk dagsavis i perioden 1836–47.

*Den Constitutionelle* ble grunnlagt av den danskfødte bokhandleren Johan Dahl med juristene Carl Fougstad, U. A. Motzfeldt og A. M. Schweigaard som de første redaktørene. Fougstad trakk seg ut av redaksjonen etter ett år.

Bladet fikk betydning som et politisk og litterært organ, særlig for den kretsen som sluttet seg om Welhaven i dennes kamp mot patriotene med Wergeland i spissen. Det er derfor en verdifull kilde for studiet av brytningene som Welhavens dikt *Norges Dæmring* fremkalte («Dæmringsfeiden»), samt for de politiske kampene mellom stortingsopposisjonen innledet i 1833 og «Intelligenspartiet», som ble forsvart av *Den Constitutionelle*. På folkemunne ble avisen gjerne kalt «Nella».

Henrik Wergeland skrev i 1839 «Nissespillet» *Den Konstitutionelle*, som et innlegg i debatten om avisa. Karakteren «dr. Motziuz» er en karikatur av Motzfeldt som da var redaktør. Wergeland refererer ellers til avisa i flere av sine satirer.

Camilla Collett debuterte i 1842 som forfatter i *Den Constitutionelle* med essayet "Nogle Srikketøisbetragtninger".

Fra september 1841 til juli 1846 sto dikteren Andreas Munch for redaksjonen. Dette kostet ham i 1845 den lille posten han hadde som kopist i Finansdepartementet, som straff for noen artikler i bladet. Hans overordnede mislikte artiklene, som ikke var skrevet av Munch selv. Juli 1846 ble det overtatt av den ivrige skandinaven G. A. Krogh, men hadde nå utspilt sin rolle, og i april 1847 ble det slått sammen med *Den norske Rigstidende*.

Referanser
----------

1. ↑  Husby, Egil (1943). *Den Constitutionelle: et dagblad for hundre år siden*. Kristiansund: Sverdrups Bokhandel.
2. ↑  «Den Constitutionelle 24.3.1842». *www.nb.no* **(norsk)**. Besøkt 11. mars 2018.

Kilder
------

* *Salmonsens konversationsleksikon. Anden udgave*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |

Portal: Litteratur
**Drammens kvindelige tjenerhjem** ble stiftet i 1897 under navnet «Hjem for gamle veltjente tjenestepiker i Drammen» ved at 15 damer og 9 herrer kom sammen etter initiativ fra Louise Børresen (f. Bache), Henriette Moltke-Hansen (f. Juel) og Tina Rolfsen, (f. Steenstrup). Villaen i Dronninggata 18 ble tegnet av arkitekt Bjarne Thinn-Syvertsen og oppført 1932 via av midler foreningen samlet inn. Bygningen bestod av opprinnnelig av åtte små leiligheter, der kunne eldre, fortjente tjenestepiker holde en rimelig leilighet. Den lave husleien gjorde at foreningen hadde beskjedne inntekter og leieboernes situasjon gjorde at det ikke var mulig å øke husleien nevneverdig. Foreningen søkte og fikk bidrag til drift fra diverse lokale bidragsytere, men måtte til slutt gi opp driften. Villaen har i årene deretter stått tomt og ubrukt noe som har ført til et kraftig forfall, nåværende eier, Vestre Viken helseforetak (per. 2021) hadde opprinnelig planer om å rive bygningen for å utvide parkeringen til Drammen sykehus, disse planene ble stanset grunnet verneverdighet. Bygningen som er oppført i mur beskrives som en "godt bevart ruin".

Referanser
----------

1. ↑  «Drammens kvindelige tjenerhjem | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 21. september 2023.
2. ↑  «Vil redde Tjenerhjemmet». *Drammens Tidende* **(norsk)**. 22. januar 2009. Besøkt 21. september 2023.
3. ↑
Sidestikken til en F-16-simulator (for høyre hånd)
Gasspaken til en F-16-simulator (for venstre hånd)
***Hands on throttle-and-stick*** (**HOTAS**), eller "**hendene på gass og stikke**", er et prinsipp om å integrere ofte brukte knapper og brytere på gasspaken og styrestikken slik at en pilot ikke skal behøve å ta hendene av styreanordningene for å utføre viktige funksjoner i et fly.

Prinsippet har også blitt brukt utenfor luftfart, og har hatt merkbar innvirkning på både bildesign og spillindustrien. For eksempel har rattet på mange moderne biler knapper for justering av fartsholder, styring av musikk og navigasjon, og håndtering av telefonsamtaler slik at sjåføren kan holde hendene på rattet og slipper å se bort fra vegen.

Historie
--------

HOTAS-konseptet startet i slutten av 1950-årene med det britiske avskjæringsflyet English Electric Lightning. Konseptet ble raskt tatt i bruk i mange andre fly som F-16, MiG-29 og Eurofighter Typhoon.

I moderne fly kombineres HOTAS ofte med andre støttesystemer som talestyring og hjelmmontert siktlinjeindikator (*head-up display*) for å ytterligere redusere pilotens arbeidsbelastning samt fordele oppmerksomheten mellom de primære og sekundære systemene.

I tillegg til førerkabiner på fly brukes også HOTAS-prinsipper av operatører av ubemannede fly som driver fjernoperasjoner fra bakken.

Fordeler
--------

Målet er å forbedre pilotens situasjonsbevissthet, evnen til å manipulere stikken og gassen i turbulens, under stress eller under manøvre med høye g-krefter, dette for å forbedre reaksjonstiden, minimere antall tilfeller der hendene må fjernes fra flyets styreanordninger og redusere den totale tiden som brukes for å utføre viktige funksjoner.

Se også
-------

* Flyratt, senterstikke eller sidestikke, tre alternative styreanordninger for høyde- og balanseror
* Rorpedaler
* Gasspak
* Fly med elektronisk styring

Referanser
----------

1. ↑  Hall-Geisler, Kristen. «How Steering Wheel Controls Work». auto.howstuffworks.com. Besøkt 8. august 2020.
2. ↑  «Add comfort and safety with a multifunctional steering wheel!». autopartspro.co.uk. Besøkt 8. august 2020.
3. ↑  «Portable Ground Control Stations (GCS) for UAVs, Drones and UGVs». unmannedsystemstechnology.com. Besøkt 8. august 2020.
4. ↑  «Using a ground station mission planner» (PDF). Besøkt 17. november 2016.
5. ↑  «Hand on Throttle & Stick (HOTAS)». eurofighter.com. Besøkt 17. desember 2011.
6. ↑  «The Human Factor». eurofighter.com. Arkivert fra originalen 18. september 2021. Besøkt 24. juli 2023.
**Måsørbrua** er ei trebru på E6 i Steinkjer. Det er eneste trebru på en europavei og den trebrua i verden med størst årsdøgntrafikk. Den var klar i september 2005.

Brua er 83 meter lang og har to kjørefelt. Den er 9,1 meter bred med plass til tre kjøretøy. Brua henger over elva Figga i den overliggende buen, og bruas to sidespenn går over land. Selve brudekket er et tverrspent dekke som består av 96x223 milimeter limt plank som er spent opp med henholdsvis Dywidag 15FW og dywidag 20FW (dvs. Stagdiameter er hhv. 15 og 20mm). 15mm stag spennes opp med 135 kN og 20mm stag spennes opp med 226 kN. Oppå brudekket ligger det et 9 centimeter lag med asfalt. Mellom tre – og asfaltlaget ligger det en fuktisolerende membran. Brua har fuktighetsmålere som er koblet til en datamaskin slik at tilstand og utvikling i treverket kan registreres av Norsk Treteknisk Institutt.

Se også
-------

* Måsørtunnelen
* Fretheim bru

* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Eksterne lenker
---------------

* Diskusjonsforum med bilder av brua.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonal vegdatabank
 |
**Tadeusz Józef Zawistowski** (født 16. januar 1930 i Sztabin i Polen, død 1. juni 2015 i Łomża) var en polsk katolsk prelat og hjelpebiskop i Łomża.

Liv og virke
------------

### Prest

Tadeusz Zawistowski gikk inn på presteseminaret i Łomża i 1950 og studerte filosofi og teologi. Den 3. juli 1955 ble han ordinert til prest av biskopen av Łomża, Czesław Falkowski. Fra 1956 til 1961 studerte han klassisk filologi ved Det katolske universitet i Lublin. Fra 1962 til 1990 underviste han i latin og gresk ved presteseminaret i Łomża. Han var senere prefekt (1969–1970) og rektor for seminaret i Łomża (1970–1973).

### Hjelpebiskop i Łomża

Pave Paul VI utnevnte ham til hjelpebiskop i Łomża og titulærbiskop av *Hospita* den 12. mai 1973. Paven ordinerte ham personlig til biskop i Peterskirken den 29. juni 1973; medkonsekratorer var Agostino Casaroli, sekretær for Kirkens råd for offentlige anliggender, og Bernardin Gantin, sekretær for Kongregasjonen for folkenes evangelisering. I 1973 ble han også generalvikar for bispedømmet. I 1982/83 var han apostolisk administrator av bispedømmet. I 1973 ble han utnevnt til prelat-erkediakon for Łomża katedralkapittel. 

I den polske bispekonferansen var han medlem av den stående komité, samt av komiteene for presteskapet, kommunikasjon og sjelesorg.

Den 11. februar 2006 innvilget pave Benedikt XVI hans aldersbetingede avskjedssøknad.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) \*1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) \*1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) \*1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) \*1777
* Kardinal  Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) \*1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) \*1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) \*1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833–1903) \*1871
* Pave Pius X (1835–1914) \*1884
* Pave Benedikt XV (1854–1922) \*1907
* Pave Pius XII (1835–1958) \*1917
* Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884–1972) \*1937
* Pave Paul VI (1897–1978) \*1954
* Biskop *Tadeusz Józef Zawistowski* (1930-2015) \*1973

Referanser
----------

1. ↑  www.catholic-hierarchy.org zawi, lest 8. oktober 2023

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** VIAF
 |
**Carlos Augusto José de Lira** (født 2. april 1966), kjent som **Lira**, er en brasiliansk tidligere fotballspiller som spilte venstreback.

Lira startet karrieren hos Taguatinga Esporte Clube i hjembyen Brasilía. Kort tid etter debuten på seniorlaget som 17-åring, dro han videre til Vasco da Gama, hvor han ble del av et juniorlag som også inneholdt framtidige toppspillere som Romário og Mazinho. Som juniorspiller for Vasco var han involvert på brasilianske U-landslag, men ble utelatt fra den endelige troppen til U20 VM i 1985 - et mesterskap som Brasil vant. Seniordebuten for Vasco fikk han i 1985. Året etter fikk han sitt gjennombrudd på seniorlaget. I 1987 ble han utlånt til Esporte Clube Taubaté. Han fikk mye spilletid for Vasco i 1988, men fant det vanskeligere å få plass på laget i 1989. Han ble derfor utlånt til Portuguesa ut sesongen.

Ferden gikk så videre til Goiás, hvor han gjorde det så bra at landslagstrener Paulo Roberto Falcão ga ham hans landslagsdebut i november 1990 i en vennskapskamp mot Chile, og inkluderte ham i troppen til Copa América i 1991 som erstatter for skadede Leonardo. I 1991 gikk Lira videre til Grêmio, og i 1992 ble han hentet av Fluminense. Lira var involvert på landslaget fram til 1993, da spilte den siste av sine totalt åtte landskamper. I 1995 ble han kjøpt av Flamengo, hvor han erstattet landslagsveteranen Branco. Lira imponerte ikke like mye i Flamengo, og tilbragte i 1996 perioder på utlån til både Atlético Mineiro og Atlético Paranaense.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carlos Augusto José de Lira – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Carlos Augusto José de Lira – Sambafoot Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Brasils tropp – Copa América 1991 andreplass |
| --- |
| 
* 1 Taffarel
* 2 Mazinho
* 3 Cléber
* 4 Ricardo Rocha
* 5 Mauro Silva
* 6 Branco
* 7 Renato Gaúcho
* 8 Valdir
* 9 Careca
* 10 Neto
* 11 João Paulo
* 12 Sérgio
* 13 Cafu
* 14 Wilson Gottardo
* 15 Márcio Santos
* 16 Lira
* 17 Márcio
* 18 Raí
* 19 Luís Henrique
* 20 Mazinho Oliveira
* 21 Sílvio
* 22 Ronaldo
* Landslagstrener: Falcão

 | Flagget til Brasil |
**Ingrid Marianne Lundquist**, gift *Grane* (født 24. juli 1931 i Karlskoga i Sverige, død 10. april 2020 i Stockholm) var en svensk svømmer. Hun deltok ved de olympiske leker i London i 1948 og i Helsingfors i 1952. I London gikk hun til semifinale på 100 meter fri og i Helsingfors var hun med i det svenske laget som i finalen nådde en sjetteplass på 4x100 meter fri.

Ved EM i svømmesport i Wien i 1950 ble Lundquist bronsemedaljevinner med det svenske laget på 4x100 meter. Hun ble fem ganger svensk mester på 100 meter fri 1950–1954 og svensk mester 1951 og 1953 også på 400 meter fri.

Lundquist ble dessuten svensk mester på 4x100 meter fri i 1950 for Karlskoga SS og fire ganger i perioden 1952-1956 for SK Neptun. I 1954 vant hun SM-gull på 50 meter fri og tidlig på 1950-tallet flere mesterskap for SK Neptun i 4x100 meter medleylagkamp. Lundquist var unik ved at hun holdt svensk toppklasse på såvel 100 som 400 meter fri.

Lundquist var lenge aktiv som konkurransesvømmer og deltok sist i Veteran-VM 2012. Hun var småskolelærer og var fra 1955 gift med Kjell Grane. Paret døde av covid-19 åtte dager etter hverandre.

Kilder
------

* Dagens Nyheter 24.-29. juli 1952.
* SK Neptun Historia.
* Idrottsbladet 22.-29. august 1950.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Marianne Grane, sok.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Expressen, «Gifta i 65 år – Marianne och Kjell dog i corona», besøkt 17. april 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Gifta i 65 år – Marianne och Kjell dog i corona». Expressen. Besøkt 17. april 2020.
4. ↑  Ingrid Marianne Grane Ratsit.se, lest 18. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ingrid Marianne Lundquist – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Ingrid Marianne Lundquist – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Ingrid Marianne Lundquist – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ingrid Marianne Lundquist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Ingrid Marianne Lundquist – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata