recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sherpatrappa fra Aksla  Foto: Harald Groven 
**Sherpatrappa** er en steintrapp i Tromsdalen. Trappa ligger i et av Tromsøs mest populære turområder og leder fra en sti 0,7 km sørøst for Ishavskatedralen som leder opp til Fjellheisen (420 moh.).

Sherpatrappa i Tromsø går i traseen til Akslastien, som løper i sikksakk opp langs hjørnet av fjellet der Tromsdalen møter Tromsøysundet. Stien starter i Fløyvegen (85 moh.) og ender på platået nedenfor Fjellheisen. Selve trappa starter på høyden Lilleaksla og ender i bratthenget ved en radiomast på fjellplatået ved Fjellheisen.

Trappa ble bygd av de nepalske fjellveiarbeidere fra Khunde Village 3840m i Nepal, et avsidesliggende område i nærheten av Mount Everest. I 2016 ble det bygd 315 trinn og i 2017 607 trinn. I 2018 hadde trappa til sammen 922 trinn, ved fullføring i 2019 var det 1203 trinn.

Steinen er hentet fra Skibotn og flydd opp med helikopter, men det er også benyttet lokal kalkstein. Målet med å bygge Sherpatrappa var å minke erosjon og slitasje på stien og ta bedre vare på natur og vegetasjon. Byggingen ble finansiert av kommunen (4 mill. kr) og spillemidler via fylkeskommunen (1,4 mill. kr).

Referanser
----------

1. ↑  «Norske fjellstier bygges i rekordfart av sherpaer fra Nepal». *www.visitnorway.no* **(norsk)**. Besøkt 11. august 2019.
2. ↑  «kongen-av-ekstremloepet-eirik-haugsnes-vant-igjen». *www.kondis.no* **(norsk)**. 23. august 2020. Besøkt 8. juli 2021.
3. ↑  «Nå tar sherpaene farvel med Tromsø - Tromsø kommune». *www.tromso.kommune.no* **(norsk)**. Besøkt 1. oktober 2017. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Yngve Olsen Sæbbe *Steintøff jobb Arkivert 28. september 2017 hos Wayback Machine.* 05.06.2016

Portal: Tromsø
**Tomb videregående skole**, tidligere kjent som **Tomb videregående skole og landbruksstudier** og **Tomb Jordbruksskole**, er en offentlig godkjent frittstående skole. Skolen ligger ved Krokstadfjorden i Råde kommune i Østfold.

Tomb er en internatskole og har elever fra hele landet. Skolen har følgende utdanningsprogram: Naturbruk (landbruk, hest, friluftsliv, realfag), Byggteknikk/tømrer/anleggsteknikk, Teknologi- og industrifag/kjøretøy, Studiespesialisering, samt påbygging til studiekompetanse. Mer å lese på tomb.no, Facebook og Instagram.

Skolen ble i 1939 bygget rundt en eldre stor herregård med et omfattende parkanlegg og ble først til en jordbruksskole og senere en videregående skole. På eiendommen ligger også et gårdsmuseum og en husmannsplass. Skolen har et totalareal på 2 267 dekar, deriblant 1 024 dekar fulldyrket jord og 955 dekar med skog. På den fulldyrkede jorden dyrkes det gras, havre, hvete, bygg og rug. Skolen driver med sau, ku, gris, hest, kornproduksjon og skogbruk. 

Johan Lyche var skolens første rektor. Lars Korvald, som var Norges statsminister 1972–1973, var i mange år rektor ved Tomb jordbruksskole overtok som rektor etter Lyche. Skolens neste rektorer: Kristian Mangrud, Jan-Erik Sundby, Astrid Langmoen Olsen og Morten Thomassen (dagens rektor, des 2021).

Utdanningstilbud
----------------

* Naturbruk (Landbruk og gartnernæring eller Heste- og hovslagerfag i Vg2, Landbruk eller Naturbruk studieforberedende i Vg3)
* Teknikk og industriell produksjon (Kjøretøy i Vg2)
* Bygg- og anleggsteknikk (Byggteknikk eller Anleggsteknikk i Vg2)
* Studiespesialisering (3 årig)
* Studieforberedende (Påbygg til generell studiekompetanse Vg3)

Eksterne lenker
---------------

* Skolens hjemmeside
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |


1. ↑  .
**Youngstown** er en by i delstaten Ohio i Amerikas forente stater. Byen ligger øst i Ohio, ved Mahoning River, omtrent 105 km sørøst for Cleveland og 100 km nordvest for Pittsburgh i Pennsylvania. Youngstown er administrasjonssentrum i Mahoning County, men strekker seg også inn i Trumbull County. Youngstown har sin egen storbyregion, men blir ofte innlemmet kommersielt og kulturelt i Pittsburghs tre-statsregion og stor-Cleveland. Youngstown ligger 16 km vest for delstatsgrensen til Pennsylvania, midtveis mellom New York og Chicago langs Interstate 80.

Byen har fått navn etter nybyggeren John Young, som kom fra Whitestown, og etablerte bosetningens første sagbruk og mølle. Youngstown ligger i den delen av USA som ofte kalles Rustbeltet. Tradisjonelt har byen vært et senter for stålproduksjon, men Youngstown ble tvunget til å omstille seg da den amerikanske stålindustrien ble rammet av nedgangstider på 1970-tallet, noe som førte til at mange samfunn i området mistet sine viktigste industribedrifter. Youngstown ligger i området Appalachian Ohio, ved foten av fjellkjeden Appalachene. Den amerikanske folketellingen i 2010 viste at Youngstown hadde en befolkning på 66 982, noe som gjør den til Ohios niende største by. Byen har mistet over 60% av befolkningen siden 1960.

Ifølge folketellingen fra 2010, har Youngstown-Warren-Boardman, OH-PA Metropolitan Statistical Area (MSA) totalt 565 773 innbyggere og består av fylkene Mahoning og Trumbull i Ohio, og Mercer County i Pennsylvania. Steel Valley-området i sin helhet har 763 207 innbyggere.

Referanser
----------

1. ↑  «Find a County». National Association of Counties. Besøkt 15. august 2015.
2. ↑  
«OUR COMMUNITY». Youngstown State University. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 5. august 2015.
3. ↑  Bruno (1999), p. 10.
4. 1 2  «American FactFinder». Arkivert fra originalen 8. januar 2015. Besøkt 5. august 2015.
5. ↑  «Annual Estimates of the Population of Combined Statistical Areas: April 1, 2000 to July 1, 2007». U.S. Census Bureau. Besøkt 10. juli 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Youngstown, Ohio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Youngstown, Ohio – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
* Offisielt nettsted for City of Youngstown

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
Ulstein Verft fra luften. Ulstein Verft er et av flere selskaper i Ulstein Group, og ble etablert i 1917.
Ulstein Groups hovedkontor på Osneset i Ulsteinvik. 
Dokkhallen
Ulstein Verft fra sjøen
**Ulstein Group** er et norskeid og familieeid industrikonsern med virksomhet innen designutvikling og bygging av skip, system og løsninger innen kraft og kontrollstyring av skip og maritime systemer. Hovedkontoret ligger i Ulsteinvik i Møre og Romsdal, et sentralt område for den norske maritime klyngen. Konsernsjef er Gunvor Ulstein. Styreleder er Tore Ulstein. Ulstein Verft er det største enkeltselskapet.

Datterselskaper
---------------

* Shipbuilding
	+ Ulstein Verft AS
	+ Ulstein Elektro Installasjon AS
* Design & Solutions
	+ Ulstein Design & Solutions AS
	+ Ulstein Design & Solutions B.V.
	+ Ulstein Power & Control AS
	+ Ulstein Poland LTD SP. Z.O.O.
	+ Ulstein Marine Systems (Shanghai) Co. Ltd.
	+ Ulstein Marine Equipment (Ningbo) Co Ltd.
	+ Ulstein Electrical Technology (Ningbo) Co Ltd
* Annet
	+ Blue Ctrl
* Shipping
	+ Ulstein Shipping
	+ Blue Ship Invest

Ulstein Verft spesialiserer seg på å bygge avanserte skip, og har de senere årene bygd kabelleggere, ekspedisjonscruiseskip, serviceskip til havvindindustrien, yacht og Ropax-hybridferge. Verftet har også bygd en rekke skip for offshore olje og gass. To av de seneste nybyggene fra verftet er kabelleggeren Nexans Aurora (2021) og ekspedisjonscruiseskipet National Geographic Resolution (2021). Hovedsatsingen er på nybygg og større ombygginger, men verftet tar også på seg større reparasjoner, oppgraderinger, klassing, sliping, maling, kran- og løftearbeid. En avdeling i verftet tilbyr også transport- og kranløfttjenester langs kysten.

X-BOW, X-STERN og TWIN X-STERN
------------------------------

Mange, men ikke alle, skipene som blir bygget er basert på Ulstein sine egne design, Ulstein-design, der skroginnovasjonene X-BOW, X-STERN og TWIN X-STERN ofte er innarbeidet. X-BOW ble tildelt Årets Ingeniørbragd av Teknisk Ukeblad i 2005.. 10 år etter markerte konsernet mer enn 100 solgte X-BOW-design..

Historie
--------

Konsernet har opphav fra **Ulstein Mekaniske Verksted**, som Martin Ulstein startet i 1917.

Referanser
----------

1. ↑   Research Organization Registry Data (ROR release v1.19)[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑  John Inge Vikan (22. juni 2022). «Satsar på innovativt ULSTEIN TWIN X-STERN SOV-konsept». Maritimt Magasin. Besøkt 8. desember 2023.
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Ulstein Group på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Ulstein Group på LinkedIn Rediger på Wikidata

* (no) Ulstein Group på Vimeo Rediger på Wikidata
* (no) Artikkel om Ulstein Group
* (no) Ulstein Group historiebok 90 år 2007

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** NKC **·** KulturNav **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Gjøvik Guttekorps** var et buekorps med sete i Gjøvik, Innlandet. Etablert i 1907 under navnet kjøpmann Schjerpens guttegarde. Guttene var utstyr med vakre uniformer, tregevær og drev eksersiser og idrett etter mønster av de bergenske buekorpsene.  Da korpset ble dannet i 1907 var det underlagt idrettsforeningen og hadde 65 medlemmer under ledelse av kjøpmann Erik Schjerpen. Som buekorps alene fikk ikke Gjøvik Guttekorps noen lang historie. I 1910 bestemte Schjerpen at gruppen også trengte et musikkorps, også dette kortlivet. Allerede i 1912 ble hele korpset avviklet, både som musikkorps, buekorps og som garde.  I løpet av sin korte levetid som musikkorps spilte de blant annet da Carl Cederström gikk opp i fly fra idrettsplassen på Gjøvik.

Selv om buekorpset la ned etter kort tids drift, gjenoppsto det som skolekorps under ledelse av lærer Olav Engen, med sterk innflytelse av Sigurd Islandsmoen. Også dette skolekorpset var kalt Gjøvik Guttekorps.

Referanser
----------

1. ↑  Blichfeldt, Leif (1985). «Drammetur, Schjerpen og standsforskjell». *Gjøvik-glimt fra en svunnen tid II*. Gjøvik: Utgitt på eget forlag. s. 40. ISBN 82-990816-1-0.
2. ↑  Mollgard, Reidar (1960). *På fedres gamle veier*. Gjøvik: Gjøvik Kommune. s. 293, 298, 299, 303.
3. ↑  Blichfeldt, Leif (1981). «Sang og musikk». *Gjøvik-glimt fra en svunnen tid I*. Gjøvik: Eget forlag. s. 58. ISBN 82-990816-0-2.
Magnus Barfot kinosenter åpnet i 2004. Foto fra 2010.
Forum kino fotografert mai 2006.
**Bergen Kino AS** er et aksjeselskap som driver kinovirksomhet i Bergen. Selskapet driver de to kinokompleksene Konsertpaleet og Magnus Barfot. 

Historisk har det vært kinofremvisninger flere steder i byen, blant annet Eldorado (åpnet 1905, nedlagt 1981) som lå i krysset mellom Håkonsgaten/Nygårdsgaten og Olav Kyrresgate. Den viste primært actionfilm, inklusive Western, og gikk populært under navnet «Revolverhuset». Virksomheten ble nedlagt i forbindelse med at Grieghallen ble åpnet (1978) og Konsertpalæet som tidligere huset Bergen filharmoniske orkester ble tilgjengelig for fast kinodrift. 

Konsertpalæet og Engen kino (åpnet i 1961) er med tiden bygd ut og slått sammen til en moderne storkino med flere saler, under navnet Konsertpaleet i 1989. Magnus Barfot, som åpnet i 2004, noe meter unna i gaten, er på tilsvarende vis en flersalskino. Den største kinosalen i Bergen er KP1 i Konsertpaleet, som har 485 sitteplasser. Salen ble pussrt opp i 2009 og 2018, og flere andre kinosaler har også gjennomgått større endringer.

Forum kino på Danmarksplass var den største kinoen i Bergen frem til den ble lagt ned påsken 2005.

Referanser
----------

1. ↑   no.linkedin.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Nævdal Bygg AS - Renovering og Ombygging - Bergen Kino KP1». *www.naevdalbygg.no*. Arkivert fra originalen 10. desember 2022. Besøkt 15. april 2022.
3. ↑  «Nå blir det kamp om kinosetene i Bergen. Bergen kino pusser opp og øker prisene.». *www.bt.no*. Besøkt 15. april 2022.
4. ↑  «Forum | Bergen byleksikon». *www.bergenbyarkiv.no*. Besøkt 15. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Bergen Kino på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Bergen Kino på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Bergen Kino på TikTok Rediger på Wikidata
* Bergen byleksikon på nett, om Bergen Kino AS
* Forum kino – besøkt 1. september 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Torvild Aakvaag** (født 18. januar 1927 i Bærum, død 9. april 2020) var en norsk jurist og bedriftsleder. Han var generaldirektør i Norsk Hydro 1984–1991. Sammen med generaldirektør i Årdal og Sunndal Verk, Håkon Sandvold, var han toneangivende i fusjonsprosessen som førte til at Hydro Aluminium ble opprettet i 1986. 

Aakvaag ble cand.jur. i 1949 og arbeidet deretter som politifullmektig og dommerfullmektig. I 1951 ble han tatt opp som aspirant i utenrikstjenesten. Han var deretter attaché ved ambassaden i Paris og arbeidet i Utenriksdepartementet til 1956, da han ble ansatt som jurist i Norsk Hydro. Fra 1964 arbeidet han tre år som advokat og ble høyesterettsadvokat. I 1967 ble han leder for Norsk Hydros juridiske seksjon. Han gikk over til Hydros oljedivisjon i 1970 og ble administrerende direktør i 1975. Han var generaldirektør fra 1984 til 1991 og senere styreleder.

I 1988 ble Aakvaag utenlandsk medlem av Det kongelige svenske ingeniørvitenskapsakademiet. I 1989 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden for fortjeneste av norsk industri og oljevirksomhet. Han var også ridder av den franske Æreslegionen.

Referanser
----------

1. ↑   E24.no, «Tidligere Hydro-sjef Torvild Aakvaag er død», utgitt 14. april 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, oppført som Torvild\_Aakvaag[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Tidligere Hydro-sjef Torvild Aakvaag er død». E24.no. 14. april 2020. Besøkt 14. april 2020.
4. ↑  Egil Myklebust: *Torvild Aakvaag* - Minneord i Aftenposten 18. april 2020

Eksterne lenker
---------------

* Torvild Aakvaag - Store norske leksikon
* Torvild Aakvaag - Norsk biografisk leksikon
* Torvild Aakvaag, tidligere administrerende direktør i Hydro, er gått bort - Hydro 14. april 2020


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Odd Narud** | **Konsernsjef i Norsk Hydro**(1984–1991) | Etterfølger:**Egil Myklebust** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Rolvsøy kirke
**Rolvsøy prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende tidligere Vestre Borgesyssel prosti (fra 1973: Fredrikstad domprosti) i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Rolvsøy kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Rolvsøy kirke.

Rolvsøy prestegjeld og dets sogn er nå en del av Fredrikstad kirkelige fellesråd underlagt Fredrikstad domprosti.

Historikk
---------

Rolvsøy var historisk sett en del av Tune prestegjeld, uten eget herredsstyre eller egen kirke.

På begynnelsen av 1900-tallet økte kravet fra Rolvsøys stadig større befolkning om å få egen sognekirke og helst bli eget kirkesogn. Etter kgl. res. 12.12.1903 ble det bestemt at Rolvsøy skulle være eget annekssogn under Tune, og Rolvsøy kirke ble innviet 02.10.1908.

1. januar 1911, som følge av kgl. res. 09.12.1910, ble Rolvsøy skilt ut fra Tune som eget herred og prestegjeld, og omfatter den nordre og den østre delen av Rolvsøy.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Rolvsøy

Referanser
----------

1. ↑  Eliassen, Sven G. (Sven Gøran) (1994). *Rolvsøy 1500-1994*. [Rekustad]: Rolvsøy kommune. s. 369.
2. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Prestegjeld og sogn i Østfold
Rælingen kirke
**Rælingen prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nedre Romerike prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Rælingen kommune i Akershus fylke, og hovedkirken var Rælingen kirke.

Rælingen prestegjeld og dets sogn er nå en del av Rælingen kirkelige fellesråd underlagt Nedre Romerike prosti.

Historikk
---------

*Rœlingr sókn* har sin opprinnelse fra kristningen av landet,, og dagens kirke ser ut til å være tredje kirke på stedet. Om den første middelalderkirken vet vi lite, men når det i Jens Nilssøns visitasbøker fra 1590-årene heter at kirken «staar paa fallende fod», kan det tyde på at middelalderkirken fremdeles sto, men at den var i dårlig forfatning. Kirkeregnskapene fra 1600-årene beretter imidlertid om en liten, men temmelig velholdt tømmerkirke. Det later derfor til at den falleferdige middelalderkirken er blitt erstattet av en tømmerkirke en gang mellom biskop Jens Nilssøns visitas i 1590-årene og 1620, da kirkeregnskapene begynner. Tømmerkirken ble forlenget mot vest i 1700. Dagens tømmerkirke er en langkirke fra 1828 som ble relativt sterkt ombygget i 1887, etter at den opprinnelig var oppført før den egentlig ble godkjent.

Kirken er omtalt i Biskop Eysteins jordebok fra 1397 som *Rœlings kirkja*, og Rælingen var sognekirke i middelalderen. Ble etter reformasjonen tillagt som annekskirke til Fet.

### Nyere tid

Rælingen annekssogn dannet grunnlaget for Rælingen kommune opprettet 1. juli 1837.

Ved forskrift om opprettelse av soknekall 21. august 1970, ble annekssognet Rælingen utskilt som eget prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Rælingen
* Øvre Rælingen

Referanser
----------

1. ↑  Indrebø, Gustav (1935). *Fjordung*. [s.n.] s. 188.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 14.
3. ↑  Rælingen kirke, norgeskirker.no
4. ↑  Rælingen kirke, norske-kirker.net
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Rælingen prestegjeld, lovdata.no
7. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Sentrum av Joplin i 2009.
**Joplin** er en by i Jasper County og Newton County sørvest i delstaten Missouri i USA. Joplin er den største byen i Jasper County, men er ikke administrativt senter. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 50 150 innbyggere.

Selv om mange tror at byen er oppkalt etter ragtime-komponisten Scott Joplin, som bodde i byen Sedalia litt lengre nord, så er Joplin i virkeligheten oppkalt etter pastor Harris Joplin, en tidlig nybygger og grunnlegger av områdets første metodistiske menighet. Joplin ble grunnlagt i 1873 og fikk betydelig vekst som følge av utvinning av sink. Veksten stanset imidlertid etter andre verdenskrig, da prisen på metallet falt kraftig. Den kjente veien Route 66 passerer gjennom byen, som nevnes i Bobby Troups legendariske sang om veien.

22. mai 2011 ble Joplin rammet av en svært kraftig tornado, som medførte 160 omkomne og over 900 skadede, i tillegg til total ødeleggelse av flere tusen hus og bygninger.

Referanser
----------

1. ↑  «2010 City Population and Housing Occupancy Status». U.S. Census Bureau. Arkivert fra originalen 21. juli 2011. Besøkt 24. januar 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Joplin, Missouri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Innbyggertall 2010–2019 – United States Census Bureau


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
***Cantharis pellucida*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger.

Utbredelse
----------

*Cantharis pellucida* finnes i Europa, østover i Asia. Finnes i Norge, den er ikke uvanlig.

Utseende
--------

*Cantharis pellucida* er 10-13,5 mm lang. Hodet er lyst foran. Pannen har en forhøyning mellom antennefestene. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennenes tredje ledd vanligvis lengre enn det andre leddet. Brystskjoldet (pronotum) er helt rødgult, uten mørk midtflekk, overflaten er nær helt glatt uten punktur. Brystskjoldet har bare en svak innbuktning i bakkanten og har en overflaten som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets bakhjørner er avrundet avsatt, ikke utstående. Beina er ganske lyse. Leggene på bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Den ene kloen på alle beina har en liten, men tydelig rottann. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har en svart eller brunsvart grunnfarge. Buken er normalt rødgul, likeså brystet, men dette kan være svart.

Levevis
-------

*Cantharis pellucida* finnes på blomster, trær og busker. juni og juli. i juni og juli.
Larvene lever som predatore (rovdyr).

*Cantharis pellucida* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. (344 sider) Side 30. ISBN 8712166936
* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cantharis pellucida* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Cantharis pellucida* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Cantharis pellucida* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis pellucida* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis pellucida* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cantharis pellucida* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cantharis pellucida* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Cantharis pellucida* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
**Ola Johnny Bernhus** (født 2. april 1948 på Setskog i Aurskog-Høland, død 4. juni 2021) var en norsk journalist og redaktør.

Ola Bernhus ble eksaminert fra Halden lærerskole i 1970, men valgte å bli journalist. Han begynte sin karriere i lokalavisen, *Akershus Arbeiderblad* og gikk deretter til Dagbladet og NRK Dagsnytt, hvor han blant annet jobbet som NRKs korrespondent i Stockholm. Han returnerte til Dagbladet, hvor han ble ansatt som sportsredaktør.

I 1990 ble Bernhus nyhetsredaktør i *Akershus og Romerikes Blad*. Et par år senere ble han hentet til TV 2 som sportssjef, og han ble ansatt som nummer sju i TV-kanalen som gikk på luften i september 1992. En viktig del av jobben i TV 2 var å reise verden rundt og sikre avtaler for kommende store sportsbegivenheter. 

I 1995 ble han nyhetsredaktør for Aftenposten, og senere også stedfortredende sjefredaktør. Han satt i jobben til 2008, før han senere ble redaktør i Schibsted med ansvar for redaksjonelt samarbeid mellom de fem største regionavisene – Aftenposten, Bergens Tidende, Adresseavisa, Stavanger Aftenblad og Fedrelandsvennen. 

Bernhus ble deretter ansatt som Aftenpostens sportskommentator, en stilling han hadde til 31. desember 2020. 

Bernhus døde i juni 2021 etter flere års kamp mot kreft.

Referanser
----------

1. 1 2   www.nrk.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Nyhetsstudio - Redaktør Ola Bernhus er død». *www.dagbladet.no*. 5. juni 2021. Besøkt 6. juni 2021.
4. ↑  «Einar Hanseid: *Ola Bernhus er død - En nyhetsredaktør med lun form og mild klokskap*». *www.aftenposten.no*. Besøkt 6. juni 2021.
5. ↑  NRK (5. juni 2021). «Nyhetsredaktør Ola Bernhus er død». *NRK*. Besøkt 6. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* aftenposten.no/ Ola Bernhus er død (minneord)

| * v
* d
* r
Vinnere av Norske Idrettsleder-Veteraners Sportsjournalistpris |
| --- |
| 
* 2008: Dag Vidar Hanstad (Aftenposten)
* 2009: Mette Bugge (Aftenposten)
* 2010: Truls Dæhli (VG)
* 2011: Kjetil Kroksæter (Adresseavisen)
* 2012: Reidar A. Sollie (Arbeiderbladet / Dagsavisen)
* 2013: Ola Bernhus (Aftenposten)
* 2014: Davy Wathne (TV2)
* 2015: Esten O. Sæther (Dagbladet)
* 2016: Arne Hole (Aftenposten)
* 2017: Ole Kristian Strøm (VG)
* 2018: Karen-Marie Ellefsen (NRK)
* 2019: John Rasmussen (Dagbladet)
* 2020: Jan Petter Saltvedt (NRK)
* 2021: Arnfinn Johnsen (frilans)
* 2022: Ole John Hostvedt (Laagendalsposten)

 |
Brøttum kirke
**Brøttum prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Hamar domprosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Brøttum sogn i Ringsaker kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Brøttum kirke.

Brøttum prestegjeld og dets sogn er nå en del av Ringsaker kirkelige fellesråd underlagt Hamar domprosti.

Historikk
---------

*Brjóteimr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet.

Ved kgl. res. 8.1.1925 med virkning fra 1.1. 1925 ble det vidløftige Ringsaker prestegjeld delt i tre: Ringsaker, Veldre og Brøttum, hvert svarende til soknet med samme navn.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Brøttum

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 35.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 40.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Hedmark, arkivverket.no
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Kart over Egeerhavet med Det trakiske hav («Thracian Sea») vist øverst.
**Det trakiske hav** (gresk: Θρακικό Πέλαγος – *Thrakiko Pelagos*, tyrkisk: *Trakya Denizi*) er et havstykke som utgjør den nordligste delen av Egeerhavet. Rundt havet ligger områdene Makedonia og Trakia samt også det nordvestlige Tyrkia. Hele havområdet ligger nord for 40°N og strekker det seg fra Khalkidiki i vest til Gallipoli i øst, og fra Dardanellene og nordkysten av Limnos i sør til kysten av Makedonia og Trakia i nord.

Det ligger mange øyer i dette havet, blant annet Thasos og Samothraki i Hellas og Gökçeada (gresk: *Imvros*) og Bozcaada (gresk: *Tenedos*) i Tyrkia. Av bukter finnes Ierissósbukta i sørvest, og nord for denne ligger Strymónasbukta, hvor elva Strymonas munner ut, og i øst ligger Kavalabukta og Sarosbukta i Tyrkia. Foruten Strymonas munner også elvene Nestos og Evros ut i Det trakiske hav.

Havnebyer
---------

* Amfipolis
* Kavala
* Alexandroupolis
* Thasos
* Samothraki
* Bozcaada


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Tromsø byfogd** var et byfogdembete i Troms. Da Tromsø ble etablert som by i 1794, skulle det ifølge kjøpstadsrettighetene også opprettes et byfogdembete. Det ble imidlertid ikke opprettet et slikt embete da. Inntil videre skulle sorenskriveren og fogden i Senja og Tromsø utføre byfogdforretninger. Eget byfogd- og byskriverembete ble først opprettet ved kgl.res. 16. juli 1838. Byfogden var også dommer, skifteforvalter og rettsskriver på Svalbard (kgl.res. 9. oktober 1925) og Jan Mayen (kgl. res. 11. juli 1930). Fra 1. januar 1964 ble embetsdistriktet utvidet. Det skulle nå omfatte hele Tromsøya. Resten av Tromsø storkommune ble delt mellom Lyngen sorenskriveri (øyene) og Malangen sorenskriveri (fastlandet). Tromsø byfogdembete og Malangen sorenskriveri ble lagt ned ved lov 18. mai 1984 (i kraft fra 1. april 1985). De to embetene ble avløst av Tromsø byrett*.* Ved lov 15. juni 1990 ble Tromsø byrett og Lyngen sorenskriveri slått sammen til Nord-Troms herredsrett fra 1. juli 1990.

Arkiv
-----

Tromsø byfogdembete sitt arkiv oppbevares ved Statsarkivet i Tromsø.

Eksterne lenker
---------------

Arkivkatalog ved Statsarkivet i Tromsø  Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
**Giacinto Tredici** (født 23. mai 1880 i Milano i Italia, død 19. august 1964 i Brescia) var en italiensk katolsk ordensgeistlig og erkebiskop.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han ble født i Milano og studerte ved seminaret *San Pietro Martire*-seminaret. 

### Prest

Den 23. november 1902 ble han ordinert til prest i kongregasjonen for Oblatene av de hellige Ambrosius og Karl (*Oblati dei Santi Ambrogio e Carlo*).

Han var filosof og teolog, og var blant grunnleggerne av tidsskriftet **for nyskolastisk filosofi**. Fra 1904 til 1910 underviste han i filosofi ved presteseminaret i Monza, og fra 1910 til 1924 i teologi ved presteseminaret i Milano. Han skrev en berømt filosofihistorie for videregående skoler, brukt i de fleste italienske bispedømmeseminarer og også oversatt til spansk. I Italia var han den mest autoritative representant av Leuvenskolens epistemologiske teser til Leuven-skolen, og spesielt sterkt tilhenger av kardinal Mercier.

Den 5. oktober 1924, etter å ha avsluttet sitt engasjement i undervisningen, ble han dekan for dekanatstkirken *Santa Maria del Suffragio* i Milano. Fra 23. mai 1930 til desember 1933 var han generalvikar for erkebispedømmet Milano, valgt til dette av kardinal Alfredo Ildefonso Schuster. I denne rollen innviet han sentralstasjonen i Milano 1. juli 1931 sammen med Italias kommunikasjonsminister Costanzo Ciano.
Satellittbilde av Sirtegulften (2007).
Relieffkart over Libya, med Sirtegulfen øverst.
**Sidrabukta** (arabisk: *خليج السدرة*‎‎, *Khalij as-Sidra*), også kjent som **Sirtegulfen** (arabisk: *خليج سرت*‎‎, *Khalij Surt*), er en bukt utenfor Libyas kyst. Navnet *Sirte* kommer av det greske ordet for sandbanke.

Bukta er også historisk kjent som **Store Syrte** (latin: *Syrtis Major*; gresk: *Σύρτις μεγάλη*), dette som motstykke til Lille Syrte (*Syrtis Minor*), ved Tunisia.

Bukta måler 439 kilometer fra Boreum-odden (dagens Ras Teyonas) på østsiden, til Cephalae-odden (dagens Ras Kasr Hamet) i vest. Buktas største utbredelse inn i landet er 177 kilometer, og totalt dekker gulfen et område på 57 000 kvadratkilometer.

Historie
--------

Bukta nevnes i antikke kilder, blant annet i Apostlenes gjerninger i Det nye testamente.

De britiske krysserne HMS «Cleopatra» (røykteppeskaper) og HMS «Euryalus» (i forgrunnen) seiler inn i kamp under det andre slaget ved Sirte i 1942.
Under andre verdenskrig ble det utkjempet to sjøslag i Sidrabukten mellom den italienske marinen og britiske marinen: det første slaget ved Sirte fant sted 17. desember 1941, og det andre 22. mars 1942.

Referanser
----------

1. ↑  Askheim, Svein. (2011, 19. mars). Sidrabukta. I Store norske leksikon. Hentet 29. mars 2017 fra .
2. 1 2  Syrte. (2012, 21. januar). I Store norske leksikon. Hentet 29. mars 2017 fra .
3. 1 2  Ripley, George & Dana, Charles A. «Syrtis Major And Syrtis Minor». *The American Cyclopaedia* **(engelsk)**. chestofbooks.com. Besøkt 29. mars 2017. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
4. ↑  Blum, Yehuda Z. (Juli 1986). «CURRENT DEVELOPMENT: THE GULF OF SIDRA INCIDENT». *American Journal of International Law* **(engelsk)**. LexisNexis. Besøkt 29. mars 2017.
5. ↑  Apg 27,17 hos Bibel.no
6. ↑  Bennett, Geoffrey (2003). *Naval Battles of World War II* **(engelsk)**. Yorkshire: Pen and Sword. s. 133. ISBN 0 85052 989 1. Besøkt 29. mars 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Korintbukta
**Korintbukta** (gresk: Κορινθιακός Kόλπος, *Korinthiakόs Kόlpos*) er en dyp og smal havbukt som skiller halvøya Peloponnes fra det greske hovedlandet. I enden av bukta i øst danner Korintkanalen en menneskeskapt forbindelse gjennom det smale Korinteidet til Saroniabukta og Egeerhavet. I vest ender den i Rionstredet som utvider seg til den kortere Patrasbukten som er en del av Det joniske hav og hvor det smaleste punktet siden 2004 krysses av Rio-Antirio-broen.

Bukten grenser mot store administrative inndelinger (prefekturer): Etoloakarnania (Aetolia-Akarnania) og Fokis i nord, Boiotia i nordøst, Attika i øst, Korinthia i sørøst og sør, og Akhaia i sørvest. Bukten er i en tektonisk bevegelse sammenlignbar til bevegelsene i deler av Island og Tyrkia, og vokser med 10 mm i året.

I middelalderen var bukten kjent som «Lepantobukten» grunnet den italienske formen for byen Nafpaktos.

Referanser
----------

1. ↑  Flyfoto av Rio-Antirio-broen Arkivert 9. juni 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑  Computerized Visual Inspection System & Structural Health Monitoring of Rion Antirion Viaduct Arkivert 19. juli 2011 hos Wayback Machine. (PDF), IBC 4. juni 2008, teknisk beskrivelse av broen
3. ↑  Soter, Steven (1988): «Holocenne uplift and subsidence of the Helike Delta, Gulf og Corinth, Greece» i: Stewart, Iain S.; Vita-Finzi, Claudio: *Coastal Tectonics*, Geological Society of London

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gulf of Corinth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Grinimuseet** er et museum på Grini i Bærum kommune i Akershus, og er en del av Akershus største gruppering av museer: MiA - Museene i Akershus. Museet åpnet den 8. mai 1996, og jobber med å formidle livet i Grini fangeleir under andre verdenskrig.

I 2017 startet MiA - Museene i Akershus arbeidet med å utvikle nye utstillinger for en 500 kvm stor brakke på Grini. Brakken inneholder en rekonstruksjon av et fangerom, auditorium og utstillingsrom.

Om Grini fangeleir
------------------

Leiren ble opprettet av tyskerne 14. juni 1941 i kvinnefengselet på Ila i Østre Bærum. Fengselet var påbegynt 1938 og praktisk talt ferdig 1940, men ennå ikke tatt i bruk. Det var blitt brukt til internering av krigsfanger (offiserer) i april–juni 1940. Den første tiden var det ikke flere fanger enn at de kunne innkvarteres i fengselsbygningen, men så steg fangetallet utpå våren 1942 til over 1000. Etter at områdene rundt den opprinnelige fengselsbygningen var ryddet for skog, ble det reist en «brakkeby» med over 30 brakker for innkvartering, verksteder, sykesaler, osv. Til tross for store transporter til Tyskland (særlig 1943, da ca. 2000 ble sendt) steg fangetallet meget sterkt, særlig høsten 1942 og i 1944, og leiren ble helt overfylt. Toppbelegget var på ca. 5400, hvorav ca. 600 kvinner.

Grini var den største tyske fangeleiren i Norge under 2. verdenskrig. Av de nesten 20 000 fangene som var innom leiren i krigsårene, var det mange «tause helter». Men ikke minst var det en rekke personligheter som senere skulle bidra til å forme etterkrigstidens Norge, slik som Einar Gerhardsen, Obos-leder Martin Strandli og Odd Nansen, samt Ingrid Bjerkås, Johan Borgen, Ingeborg Refling Hagen, Arnulf Øverland og Francis Bull – for å nevne noen.

Referanser
----------

1. ↑  «Hva skjer på Grinimuseet?».
2. ↑  «Om Grini fangeleir».
3. ↑  «Om Grinimuseet».
For andre personer som heter Hans Blom, se Hans Blom.

**Hans Blom** (født 15. november 1819 i Gjerpen, død 7. februar 1881 i samme bygd) var en norsk pedagog og rektor ved den høyere skolen i Tromsø. Han regnes som grunnleggeren av slavistikken i Norge.

Liv
---

Hans Blom tilhørte den såkalte slekten  *Blom fra Skien*, og var onkel til maleren Erik Werenskiold. Hans Blom ble *cand. philol.* i 1844 og *cand. theol.* i 1848, men slo inn på en karriere i skolen. I 1849 ble han utnevnt til rektor ved Tromsø høyere skole, og giftet seg inn i en av byens kjøpmannsfamilier. Her kom han i forbindelse med russere og fikk interesse for russisk språk og kultur. I 1863 ble han forflyttet til skolen i Fredrikshald, og ble etterfulgt som rektor i Tromsø av senere statsminister Johannes Steen.

Arbeid
------

I 1870 fikk Blom et stipend for å gjennomføre en studiereise til St. Petersburg. Han utga i 1876 den første russiske grammatikken på norsk, *Russisk Sproglære*. Blom var også den første som oversatte russisk litteratur til norsk, nemlig Pusjkins «Peter den Stores Morian» i *Norsk Folkeblad* (1867), og dikt og noveller av Pusjkin av Lermontov i L. K. Daas tidsskrift *Tids-Tavler* (1873). Han utga dessuten *Meddelelser fra den russiske Kirke*, som dels er en beskrivelse av kirkebygningene i Kreml, dels en beskrivelse av de gammeltroende. Blom skrev også lærebøker i fransk.

Verker
------

* *Fransk sproglære til Skolebrug* (1854)
* *Kortfattet fransk Sproglære til Skolebrug* (1866)
* *Fransk-engelsk-norsk og norsk-engelsk-fransk Ordbog over Udtryk fra Skibsfarten* (1874)
* *Meddelelser fra den russiske Kirke* (1874)
* *Russisk Sproglære til praktisk Behov* (1876)

Referanser
----------

Kilder
------

* Egeberg, Erik: «General Trends in Norwegian Slavonic Studies», i *A Centenary of Slavic Studies in Norway*. Norwegian Academy of Science and Letters, 1998. NBdigital

Litteratur
----------

* Egeberg, Erik: *Rektor Hans Blom som slavist*. Oslo: Universitetet i Oslo, Slavisk-baltisk institutt, 1978. Meddelelser (Universitetet i Oslo. Slavisk-baltisk institutt), nr. 18.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Ross Sisters** var en trio av sangere og dansere som bestod av tre søstre som blant annet sang og drev med akrobatikk.

Gruppen bestod av Aggie Ross, Elmira Ross og Maggie Ross (hvis egentlige navn var Veda Victoria, Dixie Jewel og Betsy Ann Ross). Deres offentlige oppmerksomhet toppet seg i 1940, hvor de ble omtalt i den fremtredende filmen *Broadway Rhythm*. Dette opptaket har siden vunnet popularitet på nettstedet YouTube. Dette klippet vises også i samlingen til filmer som Entertainment! III fra 1994.

Biografier
----------

The Ross Sisters ble født i det vestlige Texas, til foreldrene Charles Adolphus og Veda Cordelia Ross. Kort tid etter at de var med på produksjonen «Broadway Rhythm» flyttet de til Europa hvor de blant annet dukket opp i «Piccadilly Hayride» i en scene fra etterkrigstidens London som gikk fra 1946 til 1948. Det var dem som opprinnelig spilte inn sangen «Five Minutes More» på plate. Denne sangen er senere også blitt sunget av Frank Sinatra. 

**Betsy Ann Ross** ble født 26. juni 1926 i Colorado City i Texas. Hun giftet seg med Robert «Bunny» Hightower, en amerikansk danser, den 11. januar 1947. Han var alkoholiker og hadde schizofreni. Ved en flere anledninger slo han Betsy til hun nesten døde. De hadde en sønn sammen som het Dana. Paret viste seg sammen ved flere anledninger på The Ed Sullivan Show. 

Robert Hightower var tidligere gift med danseren Vera-Ellen, som er mest kjent som søsteren til Rosemary Clooney i White Christmas. **Veda Victoria (Vickie) Ross** ble født 8. november 1927 i Roscoe i Texas. Hun giftet seg med Robert Lamouret, den 10. mars 1950, i Paris. De skilte seg og hun hadde senere sitt andre ekteskap med Bob Hender. 

**Dixie Jewel Ross** ble født den 9. august 1929 i Loraine i Texas. Hun giftet seg 10. juli 1948 til Richard (Dickie) Henderson, i et ekteskap som varte mellom 30. oktober 1922 og 22. september 1985. Dixie døde i en alder av 34 år, den 10. juli 1963, og ble gravlagt i Gunnersbury Cemetery i London i England.
**Vatsje Gabrieljan** (født 1968) er en armensk økonom, som siden desember 2010 har vært landets finansminister. Før dette var han visesentralbanksjef for Armenias sentralbank, fra 3. juli 2008.

Han er utdannet innen økonomi og offentlig administrasjon. Han han en diplomutdanning i økonomi fra Yerevan State University, og har senere tatt universitetsutdanning ved Yerevan State University, Master of Public Administration ved Rutgers University og Ph.D. i Public Administration ved Rutgers University. 

Gabrieljan startet sin karriere i Armenias sentralbank i 1998, som rådgiver. Fra 1999 til 2008 var han styremedlem, inntil han i juli 2008 ble utnevnt til visesentralbanksjef. Den 23. desember 2010 ble han utnenvt til finansminister, mens Nerses Yeritsjan overtok hans post som visesentralbanksjef.

Referanser
----------

1. ↑  Central Banking – *Yeritsyan rejoins Armenian central bank in reshuffle*, besøkt 6. desember 2011.

Eksterne lenker
---------------

* CBA – *Vache Gabrielyan*[*død lenke*]
**Ole Berner** (født 17. mai 1874 i Christiania, død 22. desember 1944 i Aker) var en norsk lege og patolog.

Berner var sønn av venstrepolitiker og kvinnesaksforkjemper Hagbart Berner og Selma Hovind. Han ble cand.med. ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1900 og ble dr.med. i 1913 på avhandlingen *Die Cystenniere: Studien über ihre pathologische Anatomie*. I 1924 ble han medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi. Han var prosektor ved Ullevål sykehus fra 1926. Fra 1940 til 1943 var han bestyrer av Rikshospitalets patologisk-anatomiske institutt. Han hadde en omfattende vitenskapelig produksjon om ulike patologiske temaer.

Referanser
----------

1. ↑  *Doctores kreert ved Universitetet i Oslo*. Universitetsforlaget. 1962.
2. ↑  *Norges leger*. Den norske lægeforening. 1996. ISBN 8290921403.
3. ↑  Berner, Jørgen H. (1947). *Slekten Berner i Norge*. Oslo: Cammermeyers boghandel.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Må ikke forveksles med Akademikerne.

**Akademikerforbundet** er en medlemsorganisasjon for personer med minimum tre års universitet- eller høyskoleutdanning, dvs. minst 60 vekttall / 180 studiepoeng. Medlemmene jobber hovedsakelig innen administrasjon, ledelse, økonomi, HR, kommunikasjon og IKT. Akademikerforbundet dekker alle tariffområder innen offentlig sektor og det arbeides med å etablere avtaler i privat sektor.
Akademikerforbundet er ett av tolv medlemsforbund i Unio, som er landets nest største hovedorganisasjon på arbeidstakersiden.

Historikk
---------

Forbundet har sitt utspring i Norsk Bedriftsøkonomisk Forening som ble etablert på 1970-tallet. Navnet ble endret til Norsk Økonomforbund i 1985. Senere ble målgruppen utvidet til også å gjelde høyskoleutdannede generelt. Høyskoleutdannedes Forbund (HF) ble navnet fra 1991. HF var en del av Akademikernes Fellesorganisasjon (AF) frem til oppløsningen i 2001. Siden ble navnet endret til Universitet- og Høyskoleutdannedes Forbund (UHF) fra 1997. I 2003 ble UHF tatt opp som medlem i UHO, nå Unio. Akademikerforbundet er navnet fra 1. juni 2010.
Akademikerforbundet har pr. 1. januar 2023 rundt 5900 medlemmer.

Leder er Mizanur Rahaman.

Referanser
----------

1. ↑   Enhetsregisteret[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.unio.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Info om Akademikerforbundet – Om oss». Akademikerforbundet. Besøkt 17. november 2023.
4. ↑  «https://www.unio.no/forbund/akademikerforbundet/».  Ekstern lenke i `|title=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Akademikerforbundet på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Akademikerforbundet på Instagram Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Unios medlemsorganisasjoner |
| --- |
| 
* Utdanningsforbundet
* Norsk Sykepleierforbund
* Forskerforbundet
* Politiets Fellesforbund
* Norsk Fysioterapeutforbund
* Det norske maskinistforbund
* Norsk Ergoterapeutforbund
* Norsk Radiografforbund
* Presteforeningen
* Akademikerforbundet
* Det Norske Diakonforbund
* Skatterevisorenes forening
* Bibliotekarforbundet

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Portalplanke fra Imshaug, nå på Kulturhistorisk museum i Oslo
**Imshaug stavkirke** var en tidligere kirke. Den lå ved gården Imshaug i Sørum, ikke langt fra Blakersund. Den var viet til jomfru Maria morgenen etter Blasi dag, altså 4. februar. Kirken er omtalt som *Imishaughs kirkia* i Biskop Eysteins jordebok (ca. 1400). Det antas at kirken ble nedlagt før eller omkring reformasjonen, for biskop Jens Nilssøn omtaler i sin visitasskildring *Imisshoug capel* som «aldeles øde».

Gjenstander fra kirken
----------------------

Tre bevarte planker fra den nedlagte kirken tyder på at det dreide seg om en stavkirke. Den ene planken, som har vært brukt i et stabbur, har rankeutskjæringer og er nå i Kulturhistorisk museum i Oslo, mens de to andre fortsatt finnes lokalt på gården. Et bevart hjulkors viser at det var kirkegård på stedet.

Referanser
----------

1. ↑  H.J. Huitfeldt-Kaas, red. (1878). *Biskop Eysteins Jordebog (Den røde Bog). Fortegnelse over det geistlige Gods i Oslo Bispedømme omkring Aar 1400. Tredje Hefte*. Christiania. s. 443.
2. ↑  Yngvar Nielsen, red. (1885). *Biskop Jens Nilssøns visitatsbøger og reiseoptegnelser 1574-1597*. A.W. Brøgger. s. 9.
3. ↑  Riksantikvarens Kulturminnesøk.

Kilder
------

* Imshaug, forsvunnet kirke i Norges kirker

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Imshaug stavkirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
***Gazas tårer*** er en norsk antikrigsfilm fra 2010 som omhandler Gaza-krigen sett gjennom øynene til en gruppe palestinske barn. Regissør Vibeke Løkkeberg har i samarbeid med befolkningen i Gaza dokumentert desperasjonen og maktesløsheten den palestinske befolkningen opplevde under Israels bombing av Gaza vinteren 2008/2009. Filmen er basert på billedmateriale tatt av befolkningen selv inne i Gaza mens krigen pågikk, samt noe materiale fra de få utenlandske journalistene som var til stede mens konflikten pågikk. Løkkeberg slapp ikke selv inn under krigen.

Filmen ble møtt med sterke reaksjoner, blant annet fra Israel-venner og Med Israel for fred fordi filmen blir ansett som en propagandafilm for Palestina. Det har blitt hevdet at filmen kun ble laget for å sverte Israel, og at den har blitt produsert slik at Israel fremstår som verdens mest brutale krigsmakt. Hamas blir nesten ikke nevnt gjennom hele filmen, men det er av regissørene blitt forklart med at det ikke er Hamas som blir hardest rammet i en slik krig. Det er de sivile, og at det er dette produsentene har prøvd å sette fokus på gjennom denne filmen. I 2011 ble filmen vist for et israelsk publikum på Jerusalem Film Festival.

Gazas tårer mottok Gullprisen under Gaza Film festival, og pengepremien fra denne tildelingen ble utdelt til de palestinske barna som hadde vært med i filmen. Filmen mottok Menneskerettsprisen (*Public Liberties and Human Rights Award*) for beste langfilm under Al Jazeeras internasjonale dokumentarfilmfestival i Doha i april 2011.

Referanser
----------

1. ↑  ««Gazas tårer» vises for israelsk publikum». Dagen. 15. juli 2011.
2. ↑  «Gullpris til Gazas tårer under Gaza Film Festival». Norsk filminstitutt. 10. desember 2010. Arkivert fra originalen 1. juli 2011.
3. ↑  «Hovedpris til Gazas tårer». Norsk filminstitutt. 26. april 2011. Arkivert fra originalen 1. juli 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Gazas tårer* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Gazas tårer* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Gazas tårer* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Gazas tårer* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Gazas tårer* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Gazas tårer* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Gazas tårer* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Gazas tårer* på Metacritic Rediger på Wikidata