recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Utsikt fra Höhlensteintal mot den markante fjellgruppa *Drei Zinnen*
**Höhlensteintal** (italiensk *Val di Landro*) er en smal, 15 km lang sydlig sidedal til Pustertal i Syd-Tirol. Dalen ligger i Dolomittene og skiller Fanesgruppa i vest (2839 moh. i *Dürrenstein*) fra Haunoldgruppa (opptil 2905 moh.) og Sexten-Dolomittene i øst (2998 moh. i *Drei Zinnen*). Dalen begynner på nordsiden av *Monte Cristallo* (3221 moh.) og munner ut i Pustertal ved Toblach. Gjennom dalen renner elven Rienz, som har sin kilde nedenfor fjellgruppa *Drei Zinnen* og danner innsjøen *Toblacher See* før den når Pustertal.

Med to fjellpass mot Veneto lengst syd i dalen (Cimabanchepasset til Cortina d'Ampezzo og San Angelo-passet til Valle d'Ansiei) utgjorde Höhlensteintal en viktig transportforbindelse mellom to av middelalderens storbyer, Venezia og Augsburg. Fra 1921 til 1963 gikk også jernbanelinja mellom Toblach og Cortina gjennom dalen.

Dalen er for det meste skogkledd. Det eneste tettstedet er *Schluderbach*, som består av en hotell og noen få fastboende. Dalen skiller også det ladinske språkområdet i vest fra det tyske i øst (og nord; italiensk i syd).


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Utsyn over Tiksi (2007)
Byporten
**Tiksi** (russisk Тикси, jakutisk Тиксии/Tiksii) er en kommune og en bymessig bosetning i republikken Sakha i Russland med havneby og stor flyplass. Havna ligger til Laptevhavet nær et av utløpene i Lenadeltaet. Innbyggerantallet er 5.566 (2009).

Historie
--------

I august 1901 lette den russiske polarskipet «Zarya» i Laptevhavet etter det legendariske Sannikov Land (Zemlya Sannikova) men ble snart blokkert av drivisen omkring Nysibirøyene. Polarforskeren baron Eduard Toll forlot skipet sammen med tre andre og forsvant. Skipet endte opp på øya Brusneva i Tiksibukta, og ble liggende der.

Byen ble grunnlagt i 1933 med havn som et viktig anløpssted på den nordlige sjørute, den russiske maritime transportlinjen i Arktis betjent av isbrytere, med forbindelsen til en handelsrute langs elva sørover til resten av Sakha og så langt sør som Ust-Kut ved Irkutsk. 
Siden 1939 har stedet hatt status som bymessig bosetning.

Flyplassen ble anlagt 1 km lenger mot nord på 1950-tallet med en rullebane på 3000 m. Samtidig ble to andre flystriper av samme størrelse anlagt lenger fra byen. Disse er senere nedlagt. Plassene var framskutte baser med bombefly som skulle nå til USA.

Ved sammenbruddet av Sovjetunionen i 1989 og den økonomiske nedgangen som fulgte, forsvant det meste av transportvirksomheten, og en stor del av befolkningen flyttet.

Flyplassen er fortsatt en viktig base for det russiske luftforsvaret. På plassen er det vesentlig stasjonert Tupolev Tu 95-MS bombefly. Persontransport går med Antonov An-24.

Befolkningsutvikling
--------------------

| År | Innbyggerantall |
| --- | --- |
| 1989 | 11.649 |
| 2002 | 5.873 |
| 2009 | 5.566 |
| 2016 | 4.556 |

Tallene fra 1989 og 2002 er folketellinger

| * v
* d
* r
Byer i Sakha |
| --- |
| Hovedstad: Jakutsk |
| Sakhas riksvåpen | 
* Aldan
* Lensk
* Mirnyj
* Nerjungri
* Njurba
* Oljokminsk
* Pokrovsk
* Srednekolymsk
* Tommot
* Udatsjnyj
* Verkhojansk
* Viljujsk

* *Bymessig bosetning* : Tiksi

 | Sakhas flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Appreciation Index** (**AI**) er et tall mellom 0 og 100 som brukes som en indikator på hva publikum synes om et spesifikt TV-program i Storbritannia. Frem til 2002 ble AI regnet ut av BARB, som også regner ut seertall for de største kringkasterne i Storbritannia. Etter 2002 fortsatte BBC å regne ut AI for sine egne programmer.

Mens seertall kan regnes ut natten over, tar det opp til to uker å regne ut et programs AI. Det er derfor ikke sett på som like viktig av TV-industrien i Storbritannia. AI kan dog være nyttig for å finne ut hvordan TV-programmer laget for en spesiell gruppe seere blir mottatt, og spesielt i tilfeller der seertall alene kan være upålitelige. Hvis et program har fått brukbare seertall, men en høy AI, så kan det hjelpe når det skal avgjøres om flere episoder av programmet skal lages.

Referanser
----------

1. 1 2  
«ITC Notes». Ofcom. Besøkt 22. mai 2008.
2. 1 2  «No one knows if anybody's watching». The Daily Telegraph. 11. januar 2002. Besøkt 22. mai 2008. [*død lenke*]
3. ↑  
Ian Beaumont (1. januar 2004). «Street Cred». Transdiffusion Broadcasting System. Besøkt 22. mai 2008.

Eksterne lenker
---------------

* BARB
**«Livin' on a Prayer»** er Bon Jovis andre singel fra deres album *Slippery When Wet* fra 1986 og kanskje deres mest kjente sang.

Jon Bon Jovi likte i utgangspunktet ikke originalinnspillingen av sangen, men Richie Sambora overtalte ham til å utgi sangen likevel. De omredigerte den og tok den med på albumet *Slippery When Wet*. Denne sangen skulle komme til å bli en av bandet signatursanger og lå på førsteplass *Billboard Hot 100* i fire uker i 1987 og fikk en fjerdeplass i Storbritannia.

Sangen handler om arbeiderklasse-paret Tommy og Gina som kjemper seg gjennom hverdagen, både økonomisk og for å holde forholdet sammen. Første verset er om «gamle dager», andre verset er mye senere, hvor Gina «*dreams of running away*», noe som antyder at de har det vanskelig.

Siden referansene i første verset går på at Tommy var med i fagforeningene da han arbeidet som havnearbeider, men «*union's been on strike, he's down on his luck*», har dette blitt tolket som at sangen har et anti-fagforeningsbudskap. På den annen side indikerer dette bare at de har hatt tøffe tider, og ikke at fagforeningens handlinger er årsaken til dette. I tillegg har ikke resten av sangen noe tydelig politisk budskap.

«*I wrote that song during the Reagan era and the trickle-down economics are really inspirational to writing songs...*», fortalte Jon Bon Jovi senere. («Jeg skrev sangen i Reagan-perioden, og trickle-down-økonomien er virkelig inspirerende tid for å skrive sanger» (trickle-down=politisk retorisk benevnelse fra motstandere av politikken med å senke skattene for de rikeste i den hensikt å frigjøre kapital til nye investeringer).

Referanser
----------

1. ↑  Top40-charts.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Livin' on a Prayer* på MusicBrainz Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«This Is the World Calling» med Bob Geldof | **Nummer 1 på VG-lista**(Uke 3–5 1987) | Neste mottaker:«You Keep Me Hangin' On» med Kim Wilde |
Livingstonefallenes begynnelse
En katarakt i **Ingafallene**, den mest spektakulære del av Livingstonefallene
**Livingstonefallene** er en rekke store stryk i Kongoelven oppkalt etter oppdageren David Livingstone. De ligger i elvens nedre del i Den demokratiske republikken Kongo. Fallene begynner nær Kinshasa, nedenfor Malebo og slutter ved Matadi.

Historie
--------

Selv om David Livingstone var i øvre delen av Kongo, var han aldri i nærheten av Livingstonefallene. De fikk navnet av Henry Morton Stanley, som på denne måten hedret oppdageren. Siden strykene hindrer skipsfart til Kinshasa, ble jernbanen fra Matadi til Kinshasa, Kongobanen, bygget for å omgå problemet.

Beskrivelse
-----------

Livingstonefallene består av stryk som faller 270 meter på 350 km. Da Kongoelven er verdens mest vannrike elv etter Amazonas, som bare har stryk nær begynnelsen, kan man om man aksepterer stryk som fossefall, si at Livingstonefallene er verdens mest vannrike fossefall. Bredden på elva her er heller ikke stor, på flere strekninger er elva mindre enn 300 meter bred, og mesteparten av strekningen er ikke mer enn 800 meter bred. Når så elven har en vannføring på 42 000 kubikkmeter i sekundet, er det naturlig å planlegge et vannkraftverk i området.

**Grand Inga** er et slikt planlagt vannkraftverk. Ingafallene har en høydeforskjell på 96 meter og med 42 000 kubikkmeter i sekundet har man kalkulert at det er mulig å produsere nesten 40 GW her. Allerede er det to kraftverk i området, men om man bygger Grand Inga, vil det bli mer enn dobbelt så stort som det nåværende største vannkraftverket i verden, Tre kløfters demning-anlegget i Yangtze i Kina.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Livmoren (uterus) med eggstokk (ovarium) og eggleder.
**Livmor** eller **uterus** er en del av kjønnsorganene hos kvinner og pattedyr av hunkjønn. Livmoren er en kraftig muskel med tre åpninger, dels i de begge øvre hjørner ut mot egglederene, dels i nedre delens munning mot livmorhalsen (cervix). Denne munningen kalles den ytre livmormunn, og er livmorens ytre grense mot skjeden (vagina).

Hos kvinner i fruktbar alder vokser livmorens innerste sjikt, livmorslimhinnen (endometrium), hver måned som ett ledd i menstruasjonsyklysen. Dette avsluttes om kvinnen ikke blir gravid. Etter den fruktbare fasen i kvinnens liv, opphører denne månedlige tilveksten.

Litteratur
----------

* Nina Brochmann og Ellen Støkken Dahl *Gleden med skjeden* Aschehoug 2017 ISBN 9788203296741

Se også
-------

* Graviditet
* Endometriose
* Hysterektomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Lykketiøringen** (noen ganger *lykkeskillingen*) er en mynt i den fiktive Disney-tegneserieverdenen, og eies av Skrue McDuck. I den amerikanske originalen er det snakk om en *dime*.

Ifølge Skrue selv skal den være den første mynten han tjente, og som den pengefikserte person han er, skatter han den som utgangspunktet for all hans senere rikdom. 

Mange i Andeby tror Skrue har blitt så rik fordi mynten bringer lykke. Seriene har vært inkonsekvente på om «lykketiøringen» virkelig har overnaturlige egenskaper, enn om den bare har affeksjonsverdi for Skrue. I noen serier blir det vist at hvis Skrue midlertidlig mister mynten, begynner forretningsimperiet hans straks å gå i oppløsning, hvorpå alt blir bra igjen når han får mynten tilbake. En naturlig forklaring kunne være at "lykketiøringen" er så viktig for Skrue, og å miste den så traumatisk, at han ikke er i stand til å skjøtte forretningene sine hvis den er borte.

De fleste av historiene om lykketiøringen har å gjøre med heksen Magica fra Tryll, som har som sitt livs prosjekt å stjele den fra Skrue og smelte den om til en amulett hun tror vil gi henne evnen til å forvandle alt hun rører ved, til gull. Dette skal være en magisk egenskap hos den første mynten tjent av verdens rikeste mann. Vanligvis klarer Magica å stikke av med tiøringen, men hun kommer aldri så langt at hun rekker å faktisk smelte den om før Skrue (normalt med god hjelp fra nevøene) lykkes i å ta den tilbake.

Skrues første tiøring forekom i Carl Barks' historier også noen få ganger før han skapte Magica i 1961, men hun var en figur han fra første stund planla å bruke flere ganger. Det at Magica bare skal stjele en eneste mynt og ikke (som B-gjengen) hele Skrues enorme formue, gjør det enklere å lage historier uten å måtte ta tak i de praktiske problemene med å frakte hele innholdet i pengebingen.

Opphavshistorien
----------------

Ti år gamle Skrue hadde fått skopusserverktøy fra sin far, Fergus McDuck på fødselsdagen. Mens Skrue arbeider hardt og prøver å finne kunder, treffer Fergus sin gamle venn, Hallgrim Grøftegraver. Fergus ber vennen gå bort og be Skrue pusse skoene og betaler ham med en amerikansk mynt Fergus har funnet. 

Hallgrim går bort, får skopuss og betaler en utmattet og besvimt Skrue. Etterpå skjønner Skrue at verden er urettferdig, og han blir inspirert til å jobbe hardere enn hardest, bli smartere enn de smarteste, tøffere enn de tøffeste.

Kilder
------

* Nyere versjon: Donald Duck & co nummer 28/2011
**Tomatsvermer** (*Manduca quinquemaculata*) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den lever i den østlige delen av Nord-Amerika. Larven går på forskjellige planter i søtvierfamilien, blant andre tomat og tobakk. De store larvene kan fort snauspise vertsplantene og gjøre betydelig skade i hager.

Utseende
--------

En stor (vingespenn 90 – 135 mm) og kraftig, grå svermer. Kroppen er spoleformet, hodet stort og bredt med store fasettøyne og en sugesnabel som utstrakt er minst dobbelt så lang som kroppen. Bakkroppen har grå midtstripe og fem par gule flekker på sidene. Forvingene er brungrå med streker av svart og brunt. Bakvingene, som er tilspisset i forhjørnet, er bleke med et bredt, mørkt tverrbånd og to smale siksakstriper innenfor dette. **Larven** er grønn med V-formede, hvite tegninger på siden av hvert kroppsledd, hornet på bakkroppen er svart. Det finnes også en mørk fargevariant. **Puppen** utmerker seg ved at den lange sugesnabelen er fri fra kroppen og går i en bue utover.

* ♂♂
* ♂ △♂ △
* ♀♀
* ♀ △♀ △

Levevis
-------

Larvene blir oftere oppdaget enn de nattflygende svermerne. De lever på ulike planter i søtvierfamilien, inkludert de dyrkede artene tomat, potet, tobakk, aubergine og paprika. De kan gjøre betydelig skade i hager. De voksne sommerfuglene flyr om natten og besøker blomster for å drikke nektar.

Utbredelse
----------

Tomatsvermeren lever i den østlige halvdelen av Nord-Amerika fra Nicaragua nord til det sørlige Canada.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Manduca quinquemaculata*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *tomatsvermer* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *tomatsvermer* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Manduca quinquemaculata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca quinquemaculata* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Manduca quinquemaculata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Ruinene av Lykkeby slott
**Lykkeby** (**Lyckeby**, **Lyckå**) var en dansk middelalderby i Øster Herred i Blekinge.

Historie
--------

Byen nevnes første gang i 1449. I 1507 ble Blekinge herjet av svenskene, og Lykkeby med slottet ble plyndret og brent. I 1564 under Den nordiske syvårskrig brant byen igjen ned.

I år 1600 mistet Lykkeby sine køpstadsprivilegier, fordi Christian IV ville styrke den nyanlagte festningsbyen Christianopel. I 1601 befalte kongen at Lykkeby slott skulle rives ned, og stenene brukes til å forsterke befestningen av Christianopel. Den årlige markedsdag ble også flyttet til den nye by. I 1636 beskrives byen som et magert fiskeleie.

Etter freden i Roskilde i 1658 gikk Lykkeby over til Sverige. I 1690 var fattigdommen så stor, at man ikke hadde råd til holde seg med en prest. I 1736 styrtet kirken sammen.

Der hvor middelalderens by lå ligger i dag den svenske Lyckby, som nå mere eller mindre er vokst sammen med Karlskrona.

Se også de tidligere blekingske byene
-------------------------------------

* Avskær
* Elleholm
* Kristianopel

Referanser
----------

1. ↑  Blom, K. Arne og Moen, Jan: Försvunna städer i Skåneland, Liber, 1983

Eksterne lenker
---------------

* Flere bilder av Lykkeby slott

Portal: Danmark
**«April Love»** er en amerikansk sang med melodi av Sammy Fain og tekst av Paul Francis Webster. Den ble skrevet som en temasang til filmen med samme navn med Pat Boone og Shirley Jones i hovedrollene og med Henry Levin som regissør. Boone fremførte sangen. «April Love» ble nominert til en 1958 Academy Award for Best Original Song.

I filmen forlater Pat Boones rollefigur Nick Conover Chicago etter å ha blitt dømt til betinget fengsel for å ha stjålet en bil. Mens han bor og arbeider på farmen i Kentucky hos sin onkel Jed Bruce og sin tante Henrietta, forelsker han seg i naboens datter, spilt av Shirley Jones.

På samme måte som Boone ble kritisert for å synge utvannede versjoner av rhythm and blues-sanger kan filmen ses på som en mildere versjon av James Deans *Rotløs ungdom (*Rebel Without a Cause*) eller Marlon Brandos* Vill ungdom *(*The Wild Ones*).*

Boones versjon ble utgitt på singlen Dot 45-15660

Norsk versjon
-------------

Putte Rønneberg har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Velg April».

### Innspilling

* Anita Thallaug med Carsten Kloumans orkester. Utgitt på 78-platen His Master's Voice AL 6065 og på singlen His Master's Voice 45-AL 6065 i 1958.

Listeplassering
---------------

Boones' versjon lå på toppen av Billboard Hot 100-listen i én uke i 1957

Referanser
----------

1. 1 2
2. ↑  LP Discography Arkivert 16. juni 2010 hos Wayback Machine.
3. ↑  Se plateetiketten
**V-type-asteroider** eller **vestoider** er asteroider med like spektrum som 4 Vesta, den langt største asteroiden i klassen og som er opphavet til navnet.

En stor del av asteroidene har baneelement like som de til Vesta, enten nære nok til å være en del av Vesta-familien, eller med like eksentrisiteter og inklinasjoner, men med en store halvakse mellom ca. 2,18 AE og Kirkwoodgapet ved 2,50 AE. Dette hinter til at de fleste av dem eller alle har sitt opphav som biter av Vesta sin overflate, kanskje blåste av som følge av et eneste kjempekraftig nedslag en viss tid i historien. Det enorme nedslagskrateret på Vestas sørlige halvkule er hovedkandidat for nedslagsplass.

V-typene er moderat lyse og lignende den mer vanlige S-typen, som består av stein–jernasteroider og ordinære kondritter. Den relativt sjeldne V-typen inneholder mer pyroksen enn S-typen.

Spekteret til V-typen har et kraftig absorpsjonstrekk opp mot 0,75 μm, et rundt 1 μm og er veldig rød ned mot 0,7 μm. I de synlige bølgelengdene er spektrumet til V-typene, inkludert Vesta selv, like spektrumene til basalte akondritt HED-meteoritter.

En J-type har blitt foreslått for asteroider med et særlig kraftig 1 μm absorpsjonstrekk likt det av diogenittmeteoritter. Disse kommer sannsynligvis fra dypere deler av Vestas jordskorpen.

Fordeling
---------

De aller fleste av V-type-asteroidene er medlemmer av Vesta-familien sammen med Vesta selv. Det er noen marskryssere som 9969 Braille, og noen jordnære objekt som 3908 Nyx.

Det er også en spredd gruppe av objekt i nærheten av Vesta-familien, men som ikke er en del av den. Disse inkluderer:

* 809 Lundia – har bane innenfor Flora-familie-regionen
* 956 Elisa
* 1459 Magnya – går i bane i det ytre av hovedbeltet
* 2113 Ehrdni
* 2442 Corbett
* 2566 Kirghizia
* 2579 Spartacus – inneholder en større del olivin, som kan bety at den kommer fra en dypere del av Vesta enn andre V-typer
* 2640 Hallstrom
* 2653 Principia
* 2704 Julian Loewe
* 2763 Jeans
* 2795 Lepage
* 2851 Harbin
* 2912 Lapalma
* 3849 Incidentia
* 3850 Peltier – går i bane innenfor Flora-familie-regionen
* 3869 Norton
* 4188 Kitezh
* 4278 Harvey – går i bane innenfor Flora-familie-regionen
* 4434 Nikulin
* 4796 Lewis
* 4977 Rauthgundis
* 5379 Abehiroshi

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Lykkensborgveien** er en gate i strandstedet Barbu i Arendal kommune.

Lykkensborgveien er en gammel gangvei fra vest til øst gjennom den sentrale del av strandstedet. Veien går fra Hulveien til Kuviga, der det har ligget en eiendom med navnet *Lykkensborg*.

Lykkensborgveien er en spesiell vei, med innkjøring fra vest og fra øst, men et langt stykke på midten, bl.a. med en steintrapp, er forbeholdt fotgjengere.

Fra Lykkensborgveien er det god utsikt mot Byfjorden Galtesund og Tromøysund. Denne utsikten blir i 2016 sterkt redusert; to boligblokker reiser seg på den tidligere jernbanekaia og rager høyt over bakenforliggende gammel bebyggelsen. Strandstedet Barbu er knapt synlig fra sjøen. 

* Et parti av Lykkensborgveien er bare et smalt smau mellom husene.Et parti av Lykkensborgveien er bare et smalt smau mellom husene.
* Lykkensborgveien går på tvers gjennom bebyggelsen på bildet.Lykkensborgveien går på tvers gjennom bebyggelsen på bildet.
* Utsikt fra Lykkensborgveien mot Galtesund 2004.Utsikt fra Lykkensborgveien mot Galtesund 2004.

Referanser
----------

1. ↑  Johan Werner Oftedal: Gammelt og nyt fra Barbu. Særtrykk av Vestlandske Tidende. Arendal 1930.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Fontini Forlags logo er laget av forfatteren og illustratøren Jakob Martin Strid.
**Fontini Forlag** er et norsk forlag som spesialiserer seg på barne- og ungdomslitteratur. 

Fontini Forlag har utgitt noen av de mest populære barnebøkene i Norge de siste årene, som bestselgerne *Amuletten* og *Gutta i trehuset*. Forlaget utgir også prisvinnende og illustrerte faktabøker, i tillegg til klassiske gavebøker til de store anledningene som dåp, navnedag, konfirmasjon, bursdag og jul. Av ungdomsbøker har de blant annet utgitt den populære boken *Vi var løgnere,* av den kritikerroste forfatteren E. Lockhart. 

Fontini gir ut barnebøker fra hele verden, og har også noen norske forfattere, som Kokotopia-forfatter Simon Stranger. 

Forlaget ble etablert i 2013 av Lindy Andersen og Font Forlag. Fontini og Font ble kjøpt av Cappelen Damm i 2017. Nå drives begge forlag som selvstendige imprints.

Fontini jobber bevisst og systematisk med å skape humor, spenning og høy visuell kvalitet i bøkene sine. Forlagets ambisjon er å utgi de beste barnebøkene fra hele verden og skape leselyst og leseglede hos barn.

Referanser
----------

1. ↑  Sentrum, Fontini Forlag | Postadresse: Postboks 1900; informasjonskapsler, 0055 Oslo | Besøksadresse: Akersgata 47/49 | Telefon sentralbord: 21 61 65 00 © Cappelen Damm AS | Personvern og. «Om Fontini». *Fontini Forlag* **(norsk)**. Besøkt 19. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Park fra Norges miljø- og biovitenskapelige universitet som er et av utdanningsstedene for landskapsarkitekter i Norge
**Landskapsarkitekten** planlegger og formgir arealer utendørs som gater, torg, små hager, regulerings- og kommuneplaner til store landskapsområder. Tidligere kaltes landskapsarkitekter for hagearkitekter, men landskapsarkitektur er et mye bredere fagfelt som inkluderer både detaljprosjektering, overordnet planlegging (som byplanlegging) og forvaltning. Fagområdet ble etablert på Institutt for landskapsplanlegging allerede i 1916. Dette fagmiljøet er et av de eldste fagmiljøene innen landskapsarkitektur i verden og det største i Norge.

Utdannelsen kan i Norge tas ved Institutt for landskapsplanlegging ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU) og Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo (AHO). NMBU tilbyr et femårig masterprogram, mens AHO har en to-årig mastergrad. Man kan også studere landskapsarkitektur som del av arkitekturfaget ved Bergen Arkitektskole (BAS) og som del av samfunnsfag om Landskapsplanlegging ved Høgskulen i Sogn og Fjordane.

I Norge organiserer landskapsarkitektene seg i NLA som ble stiftet i 1929. For å bli medlem kreves en mastergrad i landskapsarkitektur, og medlemmer titulerer seg MNLA.

Institutt for landskapsplanlegging på NMBU utdanner også landskapsingeniører.

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av landskapsarkitekt
* Institutt for landskapsplanlegging NMBU[*død lenke*]
* Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** GND **·** GND **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** NKC **·** NKC **·** NKC
 |
***Foolproof*** er en kanadisk ransfilm fra 2003, som er regissert av William Phillips. Filmen var det første forsøket fra et kanadisk studio på å lage en ransfilm. Filmen ble en økonomisk fiasko og fikk stort sett dårlige kritikker.[]

Handling
--------

Kevin, Sam og Rob spiller et spill, kjent som "Foolproof" hvor de lager planer for å infiltrere og bryte inn på forskjellige mål. Men de gjennomfører aldri noen av disse planene i praksis. De foretrekker bare å simulere disse planene ved hjelp av nødvendige tekniske og fysiske evner for å utføre oppgavene som kreves for tyveriene. Men en beryktet kriminell, Leo Gillete, bryter seg inn i leiligheten til Sam, stjeler deres planer, og gjennomfører en av planene. Deretter utpresser han gruppen til å designe en plan for å stjele 20 millioner dollar i obligasjoner fra en bank. 

Ettersom Leo sitter på bevis som inkriminerer dem i planene, godtar de. Spenningen eskalerer i gruppen når Rob etter hvert blir venn med Leo. Men Kevin og Sam forsøker å hindre planene hans. De får tak i sikkerhetskodene til safe, og bytter ut obligasjonene. Men situasjonen snur seg raskt mot dem når Leo og Rob tvinger Kevin til å gjennomføre ett tyveri, og deretter planlegger Leo å tipse politiet om dem.

Roller
------

* Ryan Reynolds som Kevin Kraft
* Kristin Booth som Sam
* Joris Jarsky som Rob
* Sean Sullivan som Stan
* Tara Slone som Maggie
* Soo Garay som Hamish Receptionist
* William House som Stanley Q. Hamish
* Wai Choy som Harry
* James Allodi som Detektiv Mason
* Mif som Kenny
* Duff MacDonald som Harlon
* David Suchet som Leo Gillette
* David Hewlett som Lawrence Yeager
* Laura Catalano som Sandi
* Philip Craig som Albert Humphrey

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Foolproof* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Foolproof* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Foolproof* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Foolproof* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Foolproof* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Foolproof* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Foolproof* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Foolproof* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Foolproof* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
* Official Website
**Tomaz Brzyski** (født 10. januar 1982 i Lublin) er en polsk fotballspiller som spiller i forsvar for den polske klubben Legia Warszawa. Han har tidligere spilt for klubbene Radomiak Radom, Korona Kielce, Ruch Chorzów og Polonia Warszawa. Brzyski har spilt flere landskamper for Polens herrelandslag og på aldersbestemte landslag.

Klubbkarriere
-------------

Brzyski startet sin fotballkarriere med ungdomsfotball hos KS Lublinianka før han i 2003 meldte overgang til Orlęta Radzyń Podlaski. I 2004 var han på utlån til Górnik Łęczna, og i januar 2005 meldte han overgang til Radomiak Radom, hvor han fikk sitt gjennombrudd og etablerte seg på førstelaget på nivå to i Polen. I juli 2006 meldte han overgang til Korona Kielce, som da spilte i den øverste divisjonen Ekstraklasa. I januar 2008 skrev han under på en treårskontrakt med storklubben Ruch Chorzów, hvor han etablerte seg fast på backplass og omsider spilte seg inn til en plass på det polske landslaget ledet av Franciszek Smuda.

I januar 2010 meldte han overgang til den polske hovedstadsklubben Polonia Warszawa, hvor han spilte 77 seriekamper og scoret seks mål frem til januar 2013. Den 13. januar 2013 ble Brzyski presentert som ny spiller for Legia Warszawa. Med Legia var han med å vinne sitt første seriemesterskap i 2012/2013-sesongen, en bedrift som ble gjentatt den påfølgende sesongen. Han var også med på å vinne det polske cupmesterskapet Puchar Polski i 2013.

Landslagskarriere
-----------------

Brzyski fikk i en alder av 28 år sin offisielle landslagsdebut for Polen i en vennskapskamp under King's Cup mot Danmark den 17. januar 2010 (1–3), hvor han kom inn som innbytter for Piotr Brożek. Han scoret sitt første landslagsmål i en vennskapskamp borte mot Norge den 18. januar 2014 (3–0).

Meritter
--------

Legia Warszawa
* Ekstraklasa (2): 2013, 2014
* Puchar Polski (1): 2013

Referanser
----------

1. ↑  Legia.com – Tomasz Brzyski legionistą (Publisert 14. januar 2013, besøkt 14. august 2014)
2. ↑  National-football-teams.com – Players, Poland, Tomasz Brzyski (Besøkt 14. august 2014)
3. ↑  90minut.pl – 2009/2010 Polska 1-3 Dania (Besøkt 14. august 2014)
4. ↑  Fotball.no – Kampfakta Polen-Norge, lørdag 18. januar 2014 (Besøkt 14. august 2014)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tomasz Brzyski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Tomaz Brzyski – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Tomaz Brzyski – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Tomaz Brzyski – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Tomaz Brzyski – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Tomaz Brzyski – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Tomaz Brzyski – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Tomaz Brzyski – FBref Rediger på Wikidata

* (es) Tomaz Brzyski – as.com Rediger på Wikidata
* Spillerprofil hos 90minut.pl

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Lygus wagneri*** er en tege som tilhører familiegruppen bladteger (Miridae). 

*Lygus wagneri* er vanligst lengst sør, men finnes på egnede steder i sørlige Norge, nord til grensen av Trøndelag. Finnes bare i fjellområdene i det sydlige Europa.

Utseende
--------

*Lygus wagneri* er 5,4-6,5 millimeter lang. Den er blek gyllengrå til olivenbrun. Ikke sjelden er den litt rødfarget, eller har rødlige flekker. Disse flekken er aldri orangerød som hos den svært nært beslektede *Lygus punctatus*. 

Hodet har ofte mørkere lengdelinjer mellom øynene og antennenes festepunkt. Antennene er gråbrune. Brystskjoldet (pronotum) er som regel ensfarget. Scutellet har vanligvis en W-formet mørk tegning.

Levevis
-------

*Lygus wagneri* lever på flere ulike urter. Den foretrekker åpne, udyrkede lokaliteter. 

Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Nebbmunner (Hemiptera)
	+ underorden **teger** (Heteroptera)
		- gruppe **Cimicomorpha**
			* familie **bladteger** (Miridae)
				+ underfamilien **Mirinae**
					- slekten *Lygus*
						* ***Lygus wagneri* Remane, 1955** [ =*Exolygus wagneri* Remane, 1955]

Kilder
------

* Coulianos, C.-C. 1998. *Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway.* Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39.
* Gaun, Sven 1974. *Blomsterteger (Miridae).* Danmarks Fauna nr.81, 279 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lygus wagneri* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Lygus wagneri* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Lygus wagneri* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Lygus wagneri* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Lygus wagneri* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lygus wagneri* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**«Fontenen»** er en fontene modellert som en monumental skulpturgruppe i bronse av Gustav Vigeland og plassert som en av hovedenhetene langs hovedaksen i Vigelandsanlegget i Frognerparken i Oslo.

Selve fontenen ble modellert i 1909 og tregruppene rundt fra 1906 til 1914. Fontenen fikk sin endelige plass og form i 1924. Monteringen ble avsluttet i 1947. Monumentet omfatter en fontene som forestiller seks giganter som bærer en enorm skål, på en sokkel i et basseng. Bassengkarmen har 20 tregrupper med menneskefigurer under kronene og bronserelieffer langs yttersidene.

* Modell til «billedhugger Wigelands Fontæne».  Foto: Narve Skarpmoen (1868–1930) / Nasjonalbibliotekets bildesamlingModell til «billedhugger Wigelands Fontæne».  Foto: Narve Skarpmoen (1868–1930) / Nasjonalbibliotekets bildesamling
* Foto: Jac Brun, 1973 / Nasjonalbiblioteket Foto: Jac Brun, 1973 / Nasjonalbiblioteket
* Foto: Andy Mitchell, 2008 Foto: Andy Mitchell, 2008
* Foto: 2014 Foto: 2014

Vigelandsanlegget består av «Hovedportalen» i øst (utenfor bildet), «Broen» med «Barneplassen», «Fontenen», «Monolittplatået» og «Livshjulet» i vest langs en 850 meter lange akse i Frognerparken. Luftfoto: 1965 
Vigelandsanlegget omfatter 320 mål i Frognerparken og inneholder tilsammen 214 skulpturer i bronse og granitt, tretten smijernsporter og to bronsedører, med i alt nærmere 600 figurer. Parken er 850 meter lang, og skulpturene er gruppert i fem større enheter: «Hovedportalen», «Broen» med «Barneplassen», «Fontenen», «Monolittplatået» og «Livshjulet». Anlegget stod først ferdig rundt 1950.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Great Fountain in Vigeland Sculpture Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Vigeland-museets presentasjon av «Fontenen»

| * v
* d
* r
Gustav Vigeland og Vigelandsanlegget i Frognerparken |
| --- |
| **Vigelandsanlegget**: Hovedportalen **·** Broen (med Sinnataggen) **·** Fontenen **·** Monolitten **·** Livshjulet **·** Slekten  **Andre Vigeland-verk**: Abelmonumentet **·** Collett-monumentet **·** Snorremonumentet |
| Vigelandmuseet i Oslo **·** Vigeland hus i Mandal **·** broren Emanuel Vigeland |

Portaler: Kunst | Oslo
**Landsnevndin** (*Landsutvalget*) var en utøvende politisk instans på Færøyene 1929–1948. Den hadde som oppgave å ta seg av administrasjonsoppgaver mellom Lagtingets samlinger, og flyttet dermed en del av disse oppgavene fra amtmannen og over til de lokale myndighetene. De syv medlemmene av Landsnevndin var valgt av Lagtinget, og alle de politiske partiene på Lagtinget var representert.

Edward Mitens foreslo opprettelsen av Landsnevndin allerede i 1918, noe som ble virkelighet etter at Sjálvstýrisflokkurin og Javnaðarflokkurin fikk flertall på Lagtinget i 1928. Mitens var formann i Landsnevndin i en årrekke fra 1929. Etterhvert fikk Landsnevndin sitt eget administrasjonskontor, med Mitens som kontorsjef fra 1939, og dette ble overført til Lagtinget fra 1948. Landsnevndin fungerte i praksis som regjering på Færøyene under andre verdenskrig. Med Hjemmestyreloven av 1948 ble Landsnevndins oppgaver delt mellom Lagtinget, Lagtingets formannskap og den nye regjeringen.

Portal: Færøyene
Gibbsbreen på kartet over AntarktishalvøyaGibbsbreenGibbsbreen på kartet over Antarktishalvøya
**Gibbsbreen** er en isbre, om lag 30 km lang, som siger sørøstover og ut i den nordlige delen av Mercator forlandsbre på østsiden av Antarktishalvøya. Sammen med Nenybreen, som siger nordvestover, dekker den et tverrgåande søkk mellom Mercator forlandsbre og Nenyfjorden på vestsiden av Antarktishalvøya.

Gibbsbreen ble fotografert fra luften og først kartlagt av U.S. Antarctic Service i 1939–41, og Ronne Antarctic Research Expedition i 1947–48. Den ble navnsatt av UK Antarctic Place-Names Committee etter Peter M. Gibbs fra Falkland Islands Dependencies Survey, en landmåler ved Horseshoe Island i 1957 og sjef på Stonington Island i 1958, som var ansvarlig (sammen med P. Forster) for den første bakkebaserte landmålingen av isbreen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Gibbs Glacier». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey. Besøkt 6. april 2016.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Livius Smitt** (født 8. oktober 1840 på Vinje prestegård, død 4. mars 1890 i Brevik) var en norsk politiker (H).

Liv
---

Han var sønn av presten Elias Smitt (1805–1875) og Livia Gundelle Margrethe Sverdrup (1808–1840), og bror av biskop Jacob Sverdrup Smitt og agronomen Jonas Smitt. Som sin første lærer hadde han A. O. Vinje, som var huslærer i Vinje prestegård. Senere ble faren sogneprest i Voss. Etter konfirmasjonen ble Smitt sendt til Christiania for å gå på skolen og ble student i 1858. Etter *examen artium* var han huslærer i flere år, først for sine yngre søsken. Deretter arbeidet han som kopist ved Høyesterett og tok juridisk embetseksamen i 1865.

I 1867 slo Smitt seg ned som sakfører i Florø, hvor han bodde til 1881, da han ble utnevn til byfogd i Brevik.

Politikk
--------

Smitt var med i kommunalpolitikken i Florø og var byens ordfører fra 1874 til 1881. Han ble valgt som 3. representant til Stortinget fra Nordre Bergenhus amt for perioden 1880–82. I periodene 1883–85 og 1886–88 møtte han som representant fra Brevik. Han var også valgt for perioden 1889–91, men måtte melde forfall på grunn av sykdom. Smitt tilhørte Høyre.

Utmerkelser
-----------

Smitt ble ridder av St. Olavs Orden i 1890.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 807[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Halvorsen, J.B. (1901). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880*. Kristiania: Den Norske Forlagsforening. s. 354.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Livius Smitt hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Ottar Starheim: «Livius Smitt» ved allkunne.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Roza Sabirjanovna Akkutsjukova** (russisk: Роза Сабирьяновна Аккучукова, basjkirsk: Роза Сабирйән ҡыҙы Аҡкучукова; født 12. februar 1950 i Abzakovo i Den basjkiriske autonome sovjetiske sosialistiske republikk i RSFSR i Sovjetunionen, død 8. februar 2021 i Ufa i Russland) var en russisk og basjkirisk popsangerinne. Hun begynte å synge profesjonelt i 1973.

Hennes foreldre var høyt respekterte i det basjkiriske samfunn, og mange av hennes søsken fikk lederskapsverv i regjeringen. Hun flyttet til Ufa der hun gikk på musikkskole, og tok eksamen i 1972. Samme år ble hun med i Basjkortostans statlige filharmoniske selskap og begynte å turnere i mange byer og landsbyer i Sovjetunionen. I 1997 ble hun direktør for Basjkortostans statlige filharmoniske selskap, en stilling hun innehadde til sin død. Hun ble i 2009 hedret som Folkets kunstner i Republikken Basjkortostan.

Roza Akkutsjukova døde av covid-19 i Ufa den 8. februar 2021 i en alder av 70 år, fire dager før hun ville ha fylt 71.

Referanser
----------

1. ↑   «От коронавируса скончалась народная артистка республики Роза Аккучукова», verkets språk russisk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Өфөлә Башҡортостандың халыҡ артисы Роза Аккучукова вафат булды», verkets språk basjkirsk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Өфөлә Башҡортостандың халыҡ артисы Роза Аккучукова вафат булды». *башинформ.рф* **(Bashkir)**. 8. februar 2021.
4. ↑  «От коронавируса скончалась народная артистка республики Роза Аккучукова». Arkivert fra originalen 9. februar 2021. Besøkt 16. februar 2021.
**Livmarka** eller **Vesternmarka** (lokalt også kalt *Livskauen* og *Liv*) er et udefinert lite skogs- og boligområde som befinner seg direkte nordøst for Vesterntangen, nord for Vesterntoppen, sør og øst for Randselva, og vest for de nedre delene av Haugsbygd. Området ligger i tidligere Norderhov herredskommune, men inngår i dag i Ringerike kommune. Livmarka lå og ligger under gården Vestern (gnr. 95 bnr. 1) i Ringerike.

Verken *Livmarka* eller *Vesternmarka* framkommer i Kartverkets digitale «Norgeskart», men begge navnene er velkjente for ringerikingene. Noen bruker det ene, andre det andre. Betegnelsen *Livmarka* kom i bruk etter at Idrettsforeningen Liv (stiftet i 1895) bygde en hoppbakke der i 1900–1901 – Livbakken. Livmarka nevnes også ved navn i en utskrift fra ei møtebok i Ringerike kommune datert 7. august 1985, i forbindelse med en reguleringsplan, samt i en artikkel i det lokalhistoriske heftet «Ringerike» i 2017.

Deler av Livmarka er utbygd med eneboliger og grenser mot Vesterntangen. I sin tid lå det en liten hoppbakke der, kalt Livbakken. Livveien fører inn til området fra Vesterntangen, og den vesle veistubben kalt Livbakken er oppkalt til minne om hoppbakken, som som ble revet i 1983, og bebygd etter at den ble revet. Også Idrettsforeningen Liv har sin opprinnelse fra dette området.

I Livmarka finner man også Holtbekken og Gampefossen. Bekken renner ut i Randselva ved **Høneholt**, som er et oppdyrket område i Livmarka.

Se også
-------

* Gampefossen

Referanser
----------

1. ↑  Olav Norheim (2011) *Livmarka.* Historien her vi bor, 09. februar 2011. Besøkt 2022-07-17
2. ↑  Ingebjørg Flatin, Arne Sørland (1985) *Sak 364/85 Utskrift av møtebok.* Ringerike Bygningsråd. Ringerike kommune, 7.8.85. Besøkt 2022-07-17
3. ↑  Per H. Stubbraaten (2017) *Øvre Vesterntangen 1945–1964 – en ny bydel blir til.* Heftet Ringerike 2017, (89)32–36 ISBN 978-82-93113-12-6
**Royal Ulster Rifles** (tidligere **Royal Irish Rifles**) var et infanteriregiment i den britiske hæren. Det var i kamp under boerkrigen, første verdenskrig, andre verdenskrig og Koreakrigen, før det i 1968 ble slått sammen med andre regimenter til Royal Irish Rangers.

Historie
--------

Regimentets historie går tilbake til 1793, da den britiske hæren ble utvidet på grunn av krigen mot den første franske republikk. Som del av utvidelsen ble det opprettet to regimenter (83rd og 86th).

Under Childers-reformene i 1881 ble disse to regimentene slått sammen til ett enkelt regiment, som fikk navnet Royal Irish Rifles. Det var ett av i alt åtte regimenter som ble rekruttert og forlagt i Irland, og var regimentet for grevskapene Antrim, Down og Louth, med hovedkvarter i Belfast.

### Første verdenskrig

Soldater fra Royal Irish Rifles under slaget ved Somme i 1916.
Under første verdenskrig var regimentet delt etter politiske linjer og underlagt to forskjellige divisjoner, 36th (Ulster) Division og 16th (Irish) Division. Unionistene var en del av 36. regiment, mens nasjonalistene var en del av 16. regiment.

I 1921 ble Irland delt i to. De to delene ble kalt henholdsvis Nord-Irland og Den irske fristaten. Todelingen fikk også følger for hærstrukturen i Irland. Royal Irish Rifles hadde en sterk tilknytning til Nord-Irland, og var et av få regimenter som ble videreført noenlunde intakt. Riktignok ble navnet forandret til *Royal Ulster Rifles*.

På tross av navneforandringen etter første verdenskrig, fortsatte regimentet å akseptere rekrutter fra resten av Irland. Da 1. bataljon ble sendt til Koreakrigenhadde nesten 50 % av mannskapene irsk statsborgerskap.

### Andre verdenskrig

Soldater fra 1st Battalion i Normandie.
1. bataljon var utstasjonert i India ved krigsutbruddet i 1939, og da de senere returnerte til Storbritannia ble de satt opp som luftbårne tropper med glidefly. Bataljonen tok senere del i landgangen i Normandie i 1944, og i Operasjon Varsity i 1945.

2. bataljon kjempet som del av British Expeditionary Force i Nord-Frankrike, frem til de ble evakuert fra Dunkerque i 1940. Også denne bataljonen deltok senere i landgangen i Normandie i 1944. Royal Ulster Regiment var den eneste allierte enheten som inntok Normandie både fra sjøen og fra luften.

1. bataljon tok del i slaget ved Imjinelva under Koreakrigen.

I 1968 ble regimentet slått sammen med Royal Inniskilling Fusiliers og Royal Irish Fusiliers til Royal Irish Rangers.

Museum
------

**Royal Ulster Rifles Museum** ligger ved Cathedral Quarter i Belfast.

Victoriakors
------------

Totalt har regimentet mottatt tre Victoriakors, alle fra første verdenskrig.

* Rifleman William Frederick McFadzean. 1st Bn Royal Irish Rifles. 1916. Thiepval.
* Rifleman Robert Quigg. 12th Bn Royal Irish Rifles. 1916. Hamel, Somme.
* Second Lieutenant Edmund De Wind. 15th Bn Royal Irish Rifles. 1918. Grugies i Frankrike.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. desember 2011. Besøkt 17. desember 2011.

Portal: Andre verdenskrig
**Tomaž Dolar** (født 27. oktober 1966 i Jesenice) er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt for Jugoslavia i årene 1977-1989. Han representerte SK Triglav Kranj.

I junior-VM i Murau 1982 ble han nummer 33, året etter ble det 34.-plass i junior-VM i Kuopio. I 1984 deltok han i tre mesterskap i løpet av tre uker. Han ble nummer 11 i junior-VM i Trondheim, deretter fikk han samme plassering i storbakken i OL i Sarajevo, før han var på det jugoslaviske laget som fikk 5.-plass i lag-VM i Engelberg. I VM i 1985 ble han nummer 41 i normalbakken i Seefeld. Skiflygings-VM i Planica 1985 ga 26.-plass.

Dolar deltok fire ganger i den tysk-østerrikske hoppuka. I verdenscupen var hans beste plassering i enkeltrenn 12.-plass i storbakken i Sapporo 20. desember 1987. Han ble nummer 2 sammenlagt i europacupen 1987/88 og nummer 4 i 1988/89.

Sammenlagtplasseringer i Hoppuka:

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1983/84 | 1984/85 | 1985/86 | 1987/88 |
| Plassering | 75 | 44 | 54 | 59 |

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 15 beste i hvert renn):

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1981/82 | 1982/83 | 1983/84 | 1984/85 | 1985/86 | 1986/87 | 1987/88 | 1988/89 |
| Plassering | - | - | 65 | 57 | - | - | 68 | - |

Referanser
----------

1. 1 2  Sports Reference: Tomaž Dolar Arkivert 15. desember 2012 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 20. mars 2016)

Hovedkilde
----------

* Adam Kwieciński: Hoppresultater Tomaz Dolar Arkivert 3. august 2020 hos Wayback Machine. (besøkt 20. mars 2016)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tomaž Dolar – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tomaž Dolar – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tomaž Dolar – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Schleich** var på slutten av 1800-tallet en vinrestaurant som lå i Brienner-Straße 6 i München.

Henrik Ibsens stamsted
----------------------

> Middag spiser jeg i almindelighed hos ​Schleich, hvor det er bedre end i ​Musæum og ikke synderlig dyrere. For 1.75 får jeg en udmærket suppe, fisk, to kødretter med allehånde ​gemüse og kompot, samt derefter kage og ost, smør og brød. Dette er sågodtsom mit eneste måltid; thi jeg er altid hjemme om aftenerne og spiser da kun et lidet stykke smørrebrød.
> 
> 
> Henrik Ibsen i brev til Suzannah Ibsen.
> 
> 

Restauranten lå på hjørnet mot Wittelsbacherplatz. Dikteren Henrik Ibsen fant frem til stedet under sitt første opphold i München, 1875-1878, og tok opp igjen dette som stamsted i sin siste periode i München, 1885-1891, da familien bodde i Maximilian–Straße. Spesielt fra det siste halvåret før Ibsen vendte hjem er det tallrike invitasjoner til venner og bekjente om å møte ham til middag og drikke på Schleich.

Referanser
----------

1. ↑  Henrik Ibsen (21. august 1877). «Kære Suzannah!». UiO: Henrik Ibsens skrifter. Besøkt 12. april 2018.
2. ↑  «Søkeside: "Schleich"». UiO: Henrik Ibsens skrifter. Besøkt 12. april 2018.
Teksten foregir å være skrevet av apostelen Tomas, et vanlig grep for å gi autoritet til apokryfe tekster. Maleri av Diego Velázquez, 1600-tallet.
**Tomas' barneevangelium** eller **Thomas' barndomsevangelium** er et apokryft verk som forteller om under Jesus skal ha gjort som barn, fra 5 til 12 år alder. 

Også to andre apokryfe verk er tilskrevet apostelen Tomas: *Tomasevangeliet*, et verk som angivelig inneholder sitater fra Jesus, og *Apostelen Thomas' gjerninger*, som skildrer apostelens martyrdød i India.

Tomas' barneevangelium ble kanskje skrevet på slutten av 100-tallet. Flere av dets beretninger ble henvist til av tidlige skribenter, og flere av fortellingene kom til å bli populære. Skriftet er ikke en sammenhengende fortelling, men frittstående episoder, med særlig vekt på såkalte «hevnunder», hvor Jesus straffer den som opponerer mot ham eller tviler på hans autoritet, noen ganger endog med døden. Straffen ble opphevet hvis man angret, og anerkjente Jesu makt. Dette gjør det naturlig å anta at teksten er skrevet i en kontekst hvor det var en konflikt mellom dem som anerkjente Jesus, og dem som ikke gjorde det.

En oversettelse av Einar Thomassen ble utgitt i samlingen *Apokryfe evangelier* i serien Verdens Hellige Skrifter i 2001.

Referanser
----------

1. ↑  Resonnementet er hentet fra Halvor Moxnes' innledning til *Apokryfe evangelier*, 2001

| * v
* d
* r
Apokryfe tekster som tilskrives apostelen Tomas |
| --- |
| Tomasevangeliet **·** Tomas’ barneevangelium **·** Tomas’ gjerninger **·** Tomasboken |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |