recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kobarids omgivelser
**Kobarid** (italiensk: *Caporetto*, tysk: *Karfreit*) er et sted og en kommune i Slovenia. Den ligger ved elven Soča (Isonzo). 

Kommunen hadde totalt 4 395 innbyggere pr 30. juni 2008. Selve tettstedet hadde 1 158 innbyggere ved utgangen av 2007 og en utstrekning på 4,6 kvadratkilometer.

Kobarid var utgangspunktet for sentralmaktenes såkalte Caporetto-offensiven ved den italienske fronten under første verdenskrig i oktober 1917. Dette er grundig dokumentert i byen museum, og dette fikk Europarådets museumspris i 1993.

Det tilstøtende området for arkeologiske utgravninger Tonocov Grad archaeological inneholder rester av romerske bygninger fra 400-tallet.

Referanser
----------

1. ↑   Statistical Office of the Republic of Slovenia, Basic population groups by sex and municipalities
2. ↑  Statistical Office of the Republic of Slovenia Innbyggertall pr 31. desember 2007.
3. ↑  Kobarid musems nettsted

Eksterne lenker
---------------

* Kobarids offisielle nettside
* Kobarid musems nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Antoine Emmanuel *Ernest* Monis** (født 23. mai 1846 i Châteauneuf-sur-Charente i departementet Charente, død 25. mai 1929) var en fransk politiker.

Monis arbeidet som advokat først i Cognac, deretter i Bordeaux. Han ble i 1885 valgt som moderatliberal til deputertkammeret, men falt igjennom ved valget i 1889. Fra 1891 var han medlem av senatet för departementet Gironde. Han var eier av store vingods i nærheten av Cognac. Monis var i 1896 i senatet leder av den politiske opposisjon som brakte det radikale ministeriet Bourgeois til fall. I Waldeck-Rousseaus ministerium (juni 1899–juni 1902) var han justiseminister og ble senere en av senatets visepresidenter. 

Etter ministeriet Briands fall ble Monis (mars 1911) regjeringspresident. Hans ministerium, hvis mest betydningsfulle medlemmer var radikalerne Delcassé, Berteaux og Caillaux, led av uenighet och inntok en svak og uselvstendig holdning i forhold til deputertkammeret og særlig dets ytterste venstre. Beslutningen om en ekspedisjon til Fes (april) var dens mest betydningsfulle regjeringshandling. 

Ved en flymaskinstevling i Issy-les-Moulineaux ble Monis alvorlig skadet og krigsminister Berteaux drept av et aeroplan som ved starten suste inn blant tilskuerne (20. mai samme år), og dermed var ministeriets skjebne beseglet. 

Monis stedfortreder, justisminister Perrier, manøvrerte dårlig i deputertkammeret, og da ett ønsket tillitsvotum (23. juni) ble nektet, gikk ministeriet av. Det skjedde umiddelbart innen Marokkokonflikten med Tyskland, i hvilkens tidlige fase utenriksminister Cruppi hadde vist lite dyktighet, utviklet seg til akutt krise. 

Den 13. desember 1913 ble han av statsminister Gaston Doumergue kalt til marineminister i hans første kabinett, som han tilhørte frem til 20. mars 1914.

Monis spilte etter sitt fall en ganske underordnet rolle i senatet, der han satt frem til 1920.

Referanser
----------

1. 1 2   Sycomore, «Antoine, Emmanuel, Ernest Monis», Sycomore-ID 5343[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.senat.fr[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=ernest;n=monis[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   GeneaStar, GeneaStar person-ID monisantoin[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Monis, Ernest i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1913)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Ernest John Roney** (født 8. juni 1900 i London, død 1975) var en britisk seiler som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.

Roney vant en olympisk sølvmedalje i seiling under sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på den britiske båten «Emily» som kom på andreplass i 8-metersklassen, bak norske båten «Bera». Seilasene ble gjennomført utenfor Le Havre i perioden 21. til 26. juli. Mannskapet på «Emily» var; Ernest Roney, Edwin Jacob, Walter Riggs, Thomas Riggs og Harold Fowler

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i seiling, 8-meter klassen Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 25. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ernest Roney – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ernest Roney – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Koarktasjon av aorta** er en medfødt hjertefeil som innebærer en forsnevring av hovedpulsåren aorta, etter stedet der arterien utgår til hode og armer. Feilen kan føre til at hjertet blir belastet med et høyt trykk. Dersom det er veldig trangt, stilles diagnosen ofte tidlig, bare kort tid etter fødsel. Dersom det er bedre plass, oppdages feilen gjerne ikke før barnet er eldre, gjerne på grunn av bilyd, eller i voksen alder.

Feilen kan opereres ved at den biten av aorta hvor problemet ligger, fjernes og erstattes av et lite rør eller ved at endene sys sammen. De aller fleste lever helt normale liv etter operasjonen, med normalt forventet levealder. Personer operert for innsnevring kan være mer utsatt for på sikt å utvikle høyt blodtrykk, spesielt om operasjonen ble utført etter 7 års alder. Det er likevel viktig at pasienter med kjent koarktasjon tar blodtrykk i både bein og armer.

Noen kan oppleve at det på nytt blir trangt i aorta (re-koarktasjon), særlig om operasjonen ble foretatt i nyfødt-perioden. Dette lar seg som oftest rette opp endovaskulært, uten operasjon. Det er også økt sjanse for cerebrale aneurismer og aneurisme av aorta i voksen alder. Gravide med koarktasjon har økt sjanse for svangerskapsforgiftning (høyt blodtrykk), og må følges nøye opp.

Barn med koarktasjon av aorta går som regel til hjertelege, (kardiolog) eller barnelege, (pediater) 1 gang i året, mens i voksen alder er det ofte ikke nødvendig med mer en andrehvert eller tredjehvert år. Det er likevel nødvendig at voksne med koarktasjon følges opp av kardiologer med god kunnskap om GUCH (voksne med medfødt hjertefeil).

Pasienter som er operert for denne hjertefeilen, har som regel et arr rundt kroppen fra brystet, og til ryggen, og ikke ned, foran på brystet slik som mange hjerteopererte har.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
**Kobberamalgam** er en legering med kvikksølv og kobber.

Kobberamalgam som tannfyllingsmateriale
---------------------------------------

Kobberamalgam til dentalt bruk inneholdt 60-70% kvikksølv og 30-40% kobber. I 1859 ble kobberamalgam introdusert som tannfyllingsmateriale i Tyskland og England. Flere kobberamalgam, men langt fra alle, inneholdt kadmium. Tannfyllingsmaterialet hadde større plastisitet og bedre tilpasning til ferdig preparerte tannflater enn sølvamalgam, og ble særlig brukt til å reparere større kariesskader som man ikke klarte å reparere på annen måte. Materialet ble også anvendt i kariesaktive bitt, særlig melketannsbitt.[1]

Kobberamalgam korroderte med betydelig hastighet i munnen under frigjørelse av kobberioner, metallisk kvikksølv og kadmium/andre metaller. Kobberamalgamets raske nedbrytning i munnhulen ledet til klinisk lett noterbare substanstap og til kraftig misfargning av omkringliggende tannsubstans. Allerede i 1874 fordømte det ledende fagtidsskriftet Dental Cosmos kobberamalgamet for dets svartfargning og giftighet.[1]

I 1981 rådet Helsedirektoratet landets tannleger til å vise den største tilbakeholdenhet overfor kobberamalgam som tannfyllingsmateriale. I Sverige ble kobberamalgam forbydd i 1987. Til tross for dette viste en rundspørring foretatt i Norge av Statens helsetilsyn i 1994 at enkelte norske tannleger anvendte kobberamalgam helt frem til og med 1993.[2]

Referanser
----------

1. 1 2  Bjørklund G. Fra tannamalganets historie. Tidsskrift for Den norske lægeforening 1989; 109: 3582-3585
2. ↑  Bjørklund G. Helsemyndighetene og kobberamalgam. Tenner & Helse 1995, nr 2/3: 3-6

Eksterne lenker
---------------

* Bakke S. Det farlige amalgamet – Brennpunkt – NRK. (10.05.05)
**Avdeling for rettsmedisinske fag** er en avdeling i Klinikk for laboratoriemedisin ved Oslo universitetssykehus, opprettet 1. januar 2017 for å overta rettsmedisinske oppgaver fra Folkehelseinstituttet.

Avdelingen er organisert i ni seksjoner og har ca. 230 ansatte innen tjenesteproduksjon og forskning i de tre hovedvirksomhetsområdene rettstoksikologi, rettsgenetikk og rettspatologi/klinisk rettsmedisin. Rettsgenetikk og rettspatologi er lokalisert på Rikshospitalet og i Gaustadalléen 30, mens Rettstoksikologi holder til i Lovisenberggata 6.

Avdelingen har dessuten nasjonalt ansvar for å gi råd til Utlendingsdirektoratet om medisinske aldersvurderinger av enslige mindreårige asylsøkere.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. januar 2017. Besøkt 9. januar 2017.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. januar 2017. Besøkt 9. januar 2017.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. januar 2017. Besøkt 9. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Nettside
Deportasjon av polske, jødiske barn fra gettoen i Łódź under Holocaust, nazistenes masseutryddelse av jøder under andre verdenskrig.
Australske myndigheter deporterer srilankere fra Christmasøya i 2012.
**Deportasjon** (fra latin *deportare*, «bære eller føre bort») betyr vanligvis utvisning av et eller flere mennesker fra et land eller område. 

I norsk sammenheng brukes ordet mest i forbindelse med at et regime forviser grupper av «brysomme individer» til fjerntliggende strøk med frihetsinnskrenkning.

I moderne angloamerikansk rett brukes ordet om uttransportering av utlendinger etter lov eller offentlige vedtak og er en rett som alle land etter internasjonal rett har, ut fra suverenitetsprinsippet. Det benyttes særlig overfor personer uten gyldig oppholdstillatelse.

Deportasjon kan skje innenfor et land, hvor enkeltmennesker eller grupper tvangsmessig flyttes til andre deler av landet. I moderne tid er deportasjonene i forbindelse med andre verdenskrig mest kjent. I det nazistiske Tyskland ble jøder forflyttet til gettoer og østeuropeere til ulike tvangsarbeidssteder. I Sovjetunionen ble flere folkegrupper (tartarer, volgatyskere, estere, latviere og litauer) tvangsflyttet. I USA ble japansk-amerikanere deportert da de ble ansett som en sikkerhetsrisiko. 

Under krigen ble også jødene i Norge deportert til utryddelsesleire i Polen høsten 1942. Befolkningen i Finnmark og Nord-Troms ble tvangsflyttet sørover på slutten av krigen, i forbindelse med nedbrenningen og tvangsevakueringen av landsdelen fra oktober 1944 til mai 1945.

Se også
-------

* Deportasjoner fra Norge
* Uttransportering, utvisning
* Eksil, «indre eksil»
* Etnisk rensning

Referanser
----------

1. ↑  Johs Andenæs og Frode Sulland: deportasjon Store norske leksikon, hentet 30. mars, 2013
2. ↑  deportation Encyclopædia Britannica, hentet 30. mars, 2013
3. ↑  Deportation (betalingsmur) The Columbia Encyclopedia, 6 opplag, via Questia, hentet 30. mars, 2013
4. ↑  Deportation to the Death Camps, Yad Vashem (en)
5. ↑  Database of deportations during the Holocaust - The International Institute for Holocaust Research, Yad Vashem (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
***Avenged*** er en amerikansk stumfilm fra 1910.

Handling
--------

John Warren, en velstående ung kontorist, blir kjørt ned av en drosje mens han krysser en gate. Sjåføren, Allen - livredd for konsekvensene av sin uforsiktighet - slipper unna samtidig som en folkemengde samler seg rundt offeret hans. Han forlater deretter bilen sin på en øde landvei, og stikker av fra byen. Seks år senere er John fremdeles en krøpling, og bor i en gruve-by sammen med sin hengivne kone. Allen søker jobb som gruve-arbeider i samme by. 

Men de kjenner hverandre ikke igjen etter alle disse årene. Men John, fattig og syk, opplever deretter enda en annen ulykke. Hans elskede kone, som har støttet ham gjennom alle årene deres med motgang, blir syk og dør kort tid senere. Johns ene livsglede blir dermed tatt fra ham. Allen føler dyp sympati for den stakkars krøplingen. Når han får høre Johns triste historie, oppdager Allan at John var den samme mannen som han hadde alvorlig skadet mange år tidligere.

Referanser
----------

1. ↑  AVENGED

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Avenged* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Departementet for dyphavsforskning** i Russland (russisk: *Главное управление глубоководных исследований*, *Glavnoje Upravlenije Glubokovodnykh Issledovanij*, forkortet *ГУГИ*, GUGI) er et departement direkte underlagt Forsvarsdepartementet i Russland. Dette departementet var ansvarlig for å utføre tester og operere kjernefysiske forsvarsinstallasjoner på dype havområder under Den kalde krigen.

Siden slutten av den kalde krigen har det blitt mer åpen informasjon om virksomheten, og 22. mars 2012 ble et intervju med sjefen for departementet, viseadmiral Aleksej Burilitsjev, kringkastet. En enhet som er kjent underlagt dette departementet, er militærenhet nummer 45707. Det er også kjent at «Jantar» utfører oppdrag for departementet.

I intervjuet med Burilitsjev kommer det frem at virksomheten er forskning innen biologi, geologi, geomagnetisme og kartlegging av dypvannområdene rundt sokkelen i arktiske strok. Oppdraget kan også være ingeniørmessige forberedelser av traséer for kabler og rørledninger for naturgass og olje.

Norske og amerikanske media uttrykte i 2017 uro over denne virksomheten fordi kutting av disse kablene over Atalanterhavet på stor dybde ved en eventuell storkonflikt vil bevirke alvorlige konsekvenser for verdensøkonomien.

Referanser
----------

1. ↑  «19-й центр Министерства обороны». *oosif.ru*. Besøkt 8. juni 2020.
2. ↑
3. ↑  Sanger, David E.; Schmitt, Eric (25. oktober 2015). «Russian Ships Near Data Cables Are Too Close for U.S. Comfort». *The New York Times* **(engelsk)**. ISSN 0362-4331. Besøkt 8. juni 2020.
4. ↑  «NATO: Russerne kan sabotere internett med ubåt». *www.vg.no*. Besøkt 7. juni 2020.
5. ↑  Kramviken, Tarjei. «USA frykter at Russland kan lamme internett ved å angripe undersjøiske kabler». *Aftenposten*. Besøkt 7. juni 2020.
6. ↑  «Russisk «spionskip» ligger utenfor Lofoten». *www.lofotposten.no* **(norsk)**. 26. oktober 2015. Besøkt 8. juni 2020.
7. ↑  NTB, Mads Fremstad (26. oktober 2015). «Russisk «spionskip» utenfor norskekysten». *www.abcnyheter.no* **(norsk)**. Besøkt 8. juni 2020.
8. ↑  «Russisk «spionskip» ved kysten av Norge». *aldrimer.no*. Besøkt 8. juni 2020.
9. ↑  «U.S. Shadowing Russian Ship in Atlantic Near Nuclear Submarine Areas». *Washington Free Beacon* **(engelsk)**. 3. september 2015. Besøkt 8. juni 2020.
10. ↑  «Hevder Norge har bedt om ubåthjelp». *aldrimer.no*. Besøkt 8. juni 2020.
11. ↑  «Both the U.S. Russia Are Stalking the World's Undersea Cables». *interestingengineering.com* **(engelsk)**. 16. august 2019. Besøkt 8. juni 2020.
12. ↑  «NATO: Russerne kan sabotere internett med ubåt». *www.vg.no*. Besøkt 8. juni 2020.
Eske med apotekfremstilte dosepulver. Sterke Fenazon-Koffein dosepulver.
**Avdelte pulver** (dosepulver) er en legemiddelform som var mye brukt tidligere. Når legene foreskrev spesielle blandinger til den enkelte pasient, ble det for små mengder til at man laget tabletter. Avdelte pulver er beregnet til å tas inn gjennom munnen, eventuelt etter oppløsning i saft, syltetøy e. l. til pasienter og barn som har vanskeligheter med å svelge tabletter. Legemidlet holder seg bedre i tørt pulver enn ferdig utblandet i væske.

Et avdelt pulver skal veie minst 100 mg. Hvis mengden virkestoff er mindre, tilsettes melkesukker til ønsket vekt. De avveide pulverporsjoner anbringes på veieskip av horn, porselen eller metall og utleveres i papir- eller vokskapsler. En pulversaks kan reguleres til å måle riktig mengde pulver, og kunne brukes ved fylling av større mengder avdelte pulver.

Avdelte pulver brukes sjelden nå, man bruker heller gelatinkapsler eller tabletter.

Litteratur
----------

* Jermstad A og Schou A. *Lærebog i teknisk farmaci.* København 1951; 538.
Tittelbladet til en innbundet utgave av *Departements-Tidende* for 1830
***Departements-Tidende*** var et norsk tidsskrift som ble utgitt av ansatte i de norske departementene og publiserte nyheter fra statsadministrasjonen. Det ble utgitt fra 1829 til 1921.

Det var byråsjef i Finansdepartementet Ole Edvard Buck og fullmektigene Karelius August Arntzen og Erik Røring Møinichen i Justisdepartementet som i 1828 innbød til å abonnere på *Departements-Tidende*. Formålet var «at de Grundsætninger, der i den offentlige Forvaltning ere de herskende, at alle væsentlige og indgribende Foranstaltninger i det Større som i det Mindre, saavidt Omstændighederne tillade det, komme til offentlig Kundskab». Gjennom 1800-tallet hadde tidsskriftet alltid tre redaktører, mens det på 1900-tallet var to. I begynnelsen dekket redaktørene selv kostnadene ved utgivelsen, før Justisdepartementet i 1843 overtok utgiftene til trykning og ga redaktørene et lite honorar.

Departements-Tidende begynte å utkomme i 1829 og inneholdt nyheter fra departementene, innstillinger, kongelige resolusjoner, utlysninger av embeter, samt viktige dommer i Høyesterett. Det siste heftet utkom 1. juli 1921. Opplaget var da nede i 160 eksemplarer. Innholdet som hadde vært i *Departements-Tidende* ble senere trykket andre steder, men var nå vanskeligere tilgjengelig fordi det var spredt.

Redaktører
----------

* 1829–1833 Ole Edvard Buck
* 1829–1840 Karelius August Arntzen
* 1829–1843 Erik Røring Møinichen
* 1833–1837 Carl Arntzen
* 1837–1838 Christian Frederik Glückstad
* 1838–1843 Carl Andreas Fougstad
* 1840–1847 Christian Birch-Reichenwald
* 1843– Johan Christian Collett
* 1843–1855 Ludvig Kyhn
* 1847–1854 Carl Frederik Motzfeldt
* 1854–1859 Christian Jensen
* 1855–1898 Carl Emil Collett
* 1859–1860 Henrik Laurentius Helliesen
* 1860–1862 Niels Cornelius Bonnevie
* 1861–1876 Axel Kjerulf
* 1876–1884 Lars Otto Roll Grundt
* 1884–1897 Bertram Engelsen
* 1897–1898 Jacob von der Lippe
* 1898–1899 Frederik Beichmann
* 1898–1921 Frederik Olaf August Woxen
* 1899–1921 Jacob Christian Soldan

Litteratur
----------

* Kaare Haukaas: *Den norske rettslitteraturen – og dei som skreiv han*. Oslo, 1992

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Malin Head**, (på gaelisk: **Cionn Mhálanna**) er det nordligste punktet i Irland. Det ligger på Inishowenhalvøya i grevskapet Donegal, som er en del av staten Irland, selv om Malin Head ligger lenger nord enn hele Nord-Irland med sine seks grevskaper, som er del av Storbritannia. 

Værstasjonen Malin Head ble bygget i 1955 og er en av de viktigere stasjonene for det irske meteorologiske instituttet, Met Éireann. Stasjonen sender regelmessig værrapporter og inngår i det internasjonale meteorologisamarbeidet. Malin er betegnelse for et havområde som ofte har egen beskrivelse i værmeldingene for sjøfarten.

Værstasjonen er samlokalisert med Irish Marine Emergency Service, den irske sjøredningstjenesten, og er en av de viktigere stasjonene i organisasjonen.

**Banba's Crown** på Malin Head er Irlands nordligste punkt, selv om øya Inishtrahull ligger litt lenger nord og kan sees fra Malin Head. (Banba er et metaforisk navn på Irland.).

Landsbyen Malin ligger 16 km sør for Malin Head.

Bygninger
---------

«Tårnet» er en høy, forfallen bygning som ble bygget av den britiske marinen i 1908. 

Under annen verdenskrig bygget det irske forsvaret flere små vakthytter for å kontrollere havet utenfor, og for å beskytte den irske nøytraliteten.

Fyret på Malin Head lyser med ett blink hvert 30. sekund. Det første fyrtårnet ble tatt i bruk i 1813.

Geologi
-------

Mot øst sees «Ballyhillion-stranda», som er et område med tydelig strandsone 27 meter høyere enn sjøen. Denne høye strandsonen har betydelig internasjonal interesse. Ved slutten av istiden var det en tykk iskappe over hele Donegal, som antas å ha presset landskapet ned og gitt den høye strandlinjen.

Ved Lagg finnes Europas største sanddyner ved nordlige del av Trawbrega-bukta.

En grotte i en liten fjellside kalles «Wee house of Malin». Sagnet sier at grotten er hjemmet til St. Muirdealach, og at samme hvor mange som kom inn i grotten, var det alltid plass til flere. Ved siden av grotten er det ruiner av en kirke som ifølge sagnet ble bygget av St. Muirdealach. Det eneste som står nå er deler av nordøst og sørveggene.

Ornitologi
----------

Malin Head er et av de få stedene i Europa man kan høre den sky åkerriksen (vitenskapelig navn Crex crex). Vår og høst sees også trekkfuglene havsuler, lirer, joer, alkefugler og andre.

Kilder
------

* (no) Malin Head i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Avdeling for forvaltningsinformatikk** (**AFIN**) er en underavdeling av Institutt for privatrett ved  det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. 

AFINs forskning og studier berører spørsmål knyttet til elektronisk forvaltning (eforvaltning), personvern og informasjonssikkerhet. AFIN har primært sin forskningsaktivitet innenfor forskningsområdet eforvaltning. Forskningen er preget av tverrfaglighet, og er nært tilknyttet forskningen ved Senter for rettsinformatikk.

Senteret ledes av Dag Wiese Schartum.

Studieprogrammer og emner
-------------------------

AFIN administrerer ett bachelorprogram og ett masterprogram innenfor fagområdet forvaltningsinformatikk, og tilbyr flere emner innenfor fagområdet.

* Demokrati og rettigheter i informasjonssamfunnet (Bachelor)
* Forvaltningsinformatikk (Master)
* Emner innen forvaltningsinformatikk
* Etter- og videreutdanningstilbud innenfor forvaltningsinformatikk

Samarbeid
---------

AFIN har et utstrakt samarbeid med både offentlige og kommersielle aktører.

Personer med tilknytning til avdelingen
---------------------------------------

* Jon Bing
* Dag Wiese Schartum
* Olav Torvund

Eksterne lenker
---------------

* AFINs hjemmesider

Portal: Oslo
***Onedinlinjen*** (orig: *The Onedin Line*) er en britisk dramaserie som gikk på BBC fra 1971 til 1980. Serien var lagt til et skipsredermiljø i Liverpool på slutten av 1800-tallet. I hovedfokus sto det nystiftede rederiet Onedinlinjen, etablert av den ambisiøse James Onedin. Hovedrollene ble spilt av Peter Gilmore, Howard Lang og Jessica Benton. Serien ble skapt av Cyril Abraham. Den karakteristiske åpningvignetten til serien var basert på Aram Khatsjaturjans ballettmusikk *Spartacus*.

Serien ble meget populær både i Storbritannia og flere andre land, og ble i løpet av 1970-tallet solgt til rundt 20 land. Den gikk på NRK fra 1974 til 1975.

Handling
--------

Den ambisiøse kapteinen James Onedin vil bli skipsreder. Han vil ha andre til å seile for seg, slik at han selv får fortjenesten. Han hører snakk om at seilskuten "Charlotte Rhodes" skal selges. Eieren, den gamle alkoholiserte kaptein Joshua Webster, er uvillig innstilt overfor Onedin. Men det er ikke kapteinens datter Anne. Hun tar mot til seg og foreslår at hvis han gifter seg med henne, skal han få skipet i medgift. James Onedins eneste, ærgjerrige tanke er at han ved sitt ekteskap sikrer seg "Charlotte Rhodes" og at han derved kan etablere sitt eget rederi, Onedinlinjen. Men Onedin forandrer innstilling til sin Anne etterat de er blitt gift. Han begynner å nære hengivenhet for henne, og etter noen måneder oppstår ekte kjærlighet og forståelse mellom dem.

Rollebesetning
--------------

* Peter Gilmore : James Onedin
* Anne Stallybrass : Anne Onedin
* Mary Webster : Sarah Onedin
* Brian Rawlinson : Robert Onedin
* James Garbutt : Robert Onedin #2
* Christopher Douglas : Samuel Onedin
* Jill Gascoine : Letty Gaunt Onedin
* Laura Hartong : Charlotte Onedin
* Victoria Thomas : Charlotte Onedin #2
* Jessica Benton : Elizabeth (Isabel) Frazer
* Philip Bond : Albert (Elmar) Frazer
* Marc Harrison : William Frazer
* Michael Billington : Daniel Fogarty
* Tom Adams : Daniel Fogarty #2
* Howard Lang : Captain William Baines
* Jane Seymour : Emma Callon
* Kate Nelligan : Leonora Biddulph
* Caroline Harris : Caroline Maudslay

Trivia
------

Den norske seilskuta Christian Radich medvirket i en av episodene, med Harald Tusberg i en liten birolle. Skip som Statsraad Lehmkuhl, Sagres, Soren Larsen og Skoleskibet Danmark ble også benyttet i serien.

Referanser
----------

1. 1 2 3  VG - Med fem manus i hodet (25.1.1975, s.30) «I kveld tar norske fjernsynsseere avskjed med Onedinlinjen og dens kaptein.». «Men så ble serien en suksess. Opptil 20—30 forfattere ble satt til å skrive, og Onedinlinjen ble solgt til omtrent 20 land.»
2. ↑  VG - Onedin-linja (13.3.1974, s.38)
3. ↑  VG - Små muligheter for Onedin i NRK (11.4.1978, s.36)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Onedinlinjen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Onedinlinjen* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Malin Stensønes** (født 1968) er en norsk organisasjonsleder, sakprosaforfatter og tidligere KrF-politiker. Fra 1. oktober 2022 er hun generalsekretær i Norske Kvinners Sanitetsforening. Hun har tidligere arbeidet i Norges Rederiforbund, Osloregionens Europakontor og NORAD.

Yrkesliv
--------

Hun arbeidet i næringspolitisk avdeling i Norges Rederiforbund 1994-2010. Fra 2012 til 2014 var hun direktør for Osloregionens Europakontor i Brussel. Fra 2019 var hun kommunikasjonsdirektør i Norad og fra 2021 direktør for samfunnskontakt og konsernkommunikasjon i Aschehoug.

I tillegg til egne bøker, har hun også vært medforfatter på forsvarssjef Eirik Kristoffersens bok *Jegerånden* (Gyldendal, 2020).

Politisk arbeid
---------------

I 1989 var hun leder for Operasjon Dagsverk. I 2001 ledet hun TV-aksjonen for Kirkens Nødhjelp.

Fra 1997 til 1999 var hun politisk rådgiver i Forsvarsdepartementet under statsråd Dag Jostein Fjærvoll (KrF) i Kjell Magne Bondeviks første regjering. Hun kom da fra en stilling i Rederiforbundet, og gikk tilbake til nye oppgaver i Rederiforbundet.

Hun var fylkesleder i Akershus KrF fra 2011–2014, og var førstekandidat til Stortinget for Akershus KrF ved stortingsvalget i 2013, uten å bli valgt inn.

Bibliografi
-----------

* 2012 – *På våre vegne : soldatberetninger fra Afghanistan*, Aschehoug
* 2017 – *På vår vakt : beretninger fra politiets beredskapstropp*, Aschehoug
* 2021 - *Skyggejakt : fra innsiden av politiets kamp mot organisert kriminalitet*, Aschehoug

Referanser
----------

1. ↑  Malin Stensønes blir ny generalsekretær; sanitetskvinnene.no, 1.7.2022
2. ↑
3. ↑  Jegerånden; gyldendal.no
4. ↑  «Operasjon Dagsverk». *www.od.no*. Besøkt 26. september 2017.
5. ↑  «Med kurs for bøssa», *NRK*, 4. september 2001
6. ↑  «Malin Stensønes valgt til ny fylkesleder i Akershus KrF»[*død lenke*], *KrF*, 8. februar 2010
7. ↑  «Malin Stensønes topper stortingsvalg-listen»[*død lenke*], *KrF*, 27. november 2012

Eksterne lenker
---------------

* (no) Malin Stensønes hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Lysette Anthony** (født 26. september 1963 i London) er en engelsk skuespillerinne som har spilt innen engelsk film, fjernsyn og teater. I 1980 i en alder av 16 år ble Anthony proklamert som *Face of the Eighties* av fotografen David Bailey. Anthony ble en svært vellykket modell før hun debuterte som skuespiller i en alder av 20 år. Hun er best kjent for sine roller i Woody Allens film *Husbands and Wives* fra 1992 og situasjonskomedien *Three Up, Two Down*.

Hun bor sammen med komponist Simon Boswell og har en sønn som heter Jimi og ble født i 2004. I 2008 ble hun diagnostisert med leddgikt, men har kommet til hektene igjen etter en operasjon året etter. Hun bruker mye av sin tid til å samle midler til forskning. Anthony har også dukket opp i en rekke musikkvideoer for forskjellige artister, blant annet Bryan Adams' video Summer of `69.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6zc85pc, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lysette Anthony på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Lysette Anthony i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Lysette Anthony på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (fr) Lysette Anthony på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Lysette Anthony på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Lysette Anthony hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Lysette Anthony hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Lyset på heden*** er en roman av Margit Sandemo fra 1986. Originalens tittel var «*Ljuset på Heden*». Den ble først oppkjøpt av ukebladet Hjemmet, men ble aldri publisert av magasinet. Dette er en historisk roman fra Bretagne, hvor Roland som er på vei hjem fra krigen kommer innom. I Bretagne hvisker folk om den mystiske dystre borgen hvor ingen går, men hvor han har sett en kvinneskikkelse i et av borgtårnene flere ganger. Borgen viser seg å romme en personlig familietragedie, hvor den unge Dionne blir holdt fanget av sin sinnssyke mor og bestefar. Roland klarer å befri henne, men avdekker også menneskesmugling på høyt plan, drap, blodskam, men også en gryende kjærlighet. Romanen ble også utgitt som bok nr 38 i serien *Margit Sandemos beste føljetonger*.

Utgivelser i utvalg
-------------------

* *Margit Sandemos beste føljetonger nr.38*, Bladkompaniet 1988, ISBN 82-509-2088-0
* *Margit Sandemos beste*, dobbeltbok, Schibsted 2007

Litteratur
----------

* *Kjære Margit!: Et festskrift til Nordens folkelesningsdronning; Margit Sandemo 70 år*, Bladkompaniet 1994
**Liisa Savijarvi** (født 29. desember 1963 i Bracebridge, Ontario) er en tidligere kanadisk alpinist.

Det første toppresultatet kom i sesongen 1983/84 da hun i Megéve oppnådde en 3.-plass i storslalåm og en 4.-plass i kombinasjonen.

Med startnummer 34 i super-G-rennet i japanske Furano, kjørte Savijarvi i 1986 ned til sin første (og eneste) seier i verdenscupen. Et par uker tidligere hadde hun tatt andreplassen i Bad Gastein, bare slått av østerrikske Katharina Gutensohn. Etter sesongen 1985/86 endte hun på andreplass i super-G-cupen sammenlagt, og på femte i utforcupen.

I OL 1980 i Sarajevo kom hun på 9.-plass i storslalåm, og i VM 1985 i Santa Caterina kom hun på tiendeplass i den samme disiplinen.

Hun la opp i 1987 etter å ha pådratt seg en kneskade. Savijarvis foreldre stammer fra Finland.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liisa Savijarvi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Liisa Savijarvi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Liisa Savijarvi – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Liisa Savijarvi – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Liisa Savijarvi – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Kortportrett
**Folketellingen 1870** var en nominativ folketelling som ble utført i ladesteder og byer. 

Tellingen ble utført med skjemaer som ble trykt i de enkelte byer, og som derfor varierer noe i utforming. 

En rekke steder mangler i sin helhet: Hølen, Hamar, Åsgårdstrand, Stathelle, Kragerø, Farsund, Sandnes, Stavanger, Vardø og Vadsø. I tillegg mangler enkeltlister fra andre steder.

Arkivtilhørighet og digital tilgjengelighet
-------------------------------------------

Folketellingen 1870 inngår i arkivet «Statistisk sentralbyrå, Sosioøkonomiske emner, Folketellinger, boliger og boforhold» og oppbevares i Riksarkivet. Folketellingen 1870 er tilgjengelig i søkbar og skanna form i Digitalarkivet for byene Kongsvinger, Lillehammer og Gjøvik.

Kilder
------

* Artikkelen er hentet fra lokahistoriewiki, drevet av Norsk lokalhistorisk institutt. Se diskusjonssiden for historikkdetaljer.

Eksterne lenker
---------------

* Søkeskjema for folketellingen 1870 i Digitalarkivet
* Geografisk inngang til folketellingen 1870 i søkbar og skanna form i Digitalarkivet

| * v
* d
* r
Folketellinger i Norge |
| --- |
| Manntall 1664 **·** 1701 |
| 1769 **·** 1801 **·** 1815 **·** 1825 **·** 1835 **·** 1845 **·** 1855 **·** 1865 **·** 1870 **·** 1875 **·** 1885 **·** 1891 **·** 1900 **·** 1910 **·** 1920 **·** 1930 **·** 1946 **·** 1950 **·** 1960  **·** 1970  **·** 1980 **·** 1990  **·** 2001  **·** 2011  **·** *2021* |
| Kommunale Oslo 1923 **·** Trondheim 1925 |
**Utenlandsk aksent-syndrom** (**FAS**, fra engelsk **foreign accent syndrome**) er en meget sjelden lidelse eller syndrom. Syndromet innebærer at den rammede begynner å snakke med en annen uttale av sitt eget morsmål. Bare ca. 60 tilfeller er dokumentert i perioden mellom 1941 og 2009.
Forskning har pekt på en mulig sammenheng mellom syndromet og et mindre hjerneslag som har rammet hjernens talesenter. Det foreligger imidlertid ulike teorier om sykdommens direkte årsak.

Et av de tidligst dokumenterte tilfellene var en norsk kvinne i som i 1941 ble rammet av en hodeskade etter et flyangrep, og begynte å snakke med det man oppfattet som en kraftig tysk aksent. Et av de sist dokumenterte tilfellene var en kvinne fra Newcastle som begynte å snakke med noe man oppfattet som jamaicansk, kanadisk og slovakisk brytning.

Referanser
----------

1. ↑  Mariën P, Verhoeven J, Wackenier P, Engelborghs S, De Deyn PP. (2009). «Foreign accent syndrome as a developmental motor speech disorder.» *Cortex*. 45(7):870-878. PMID 19121521
Bane til bruk for 11-manns utendørshåndball
**Utendørshåndball** er en type håndball som ble spilt utendørs til forskjell fra den i dag helt dominerende håndballen som spilles innendørs. 

Da håndball for første gangen var med i OL under lekene i Berlin 1936 var det utendørshåndball med 11-mannslag som ble spilt. I 1938 ble både det første verdensmesterskapet i utendørshåndball og det første verdensmesterskapet i håndball innendørs arrangert. Begge turneringene fant sted i Berlin. Tyskland, og senere Vest-Tyskland og Øst-Tyskland, dominerte utendørshåndballen. Mot slutten av 1960-årene og begynnelsen av 1970-årene tapte sporten raskt sin popularitet til fordel for innendørshåndballen og det siste verdensmesterskapet ble spilt i 1966, men kun seks deltakerland. I 1972 kom håndballen tilbake til OL men nå handlet det om innendørshåndball.

VM-medaljører
-------------

| År | Verstland | Vinner | Sølv | Bronse | Anmerkninger |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1938 |  Tyskland | Tysklands flagg Tyskland | Sveits flagg Sveits | Ungarns flagg Ungarn | Tysklands første gull. |
| 1948 |  Frankrike | Sveriges flagg Sverige | Danmarks flagg Danmark | Sveits flagg Sveits |   |
| 1952 |  Sveits | Tyskland Tyskland | Sveriges flagg Sverige | Sveits flagg Sveits |   |
| 1955 |  Vest-Tyskland  | Tysklands flagg Vest-Tyskland | Sveits flagg Sveits | Tsjekkoslovakia  Tsjekkoslovakia |   |
| 1959 |  Østerrike | Tysklands flagg Tyskland | Romanias flagg Romania | Sveriges flagg Sverige | Felles tysk lag. |
| 1963 |  Sveits | Øst-Tysklands flagg DDR | Tysklands flagg Vest-Tyskland | Sveits flagg Sveits | DDRs første gull. |
| 1966 |  Østerrike | Tysklands flagg Vest-Tyskland | Øst-Tysklands flagg DDR | Østerrikes flagg Østerrike | Den siste tuneringen. |
|

Se også
-------

* Beachhåndball

Referanser
----------

1. ↑  Germany, SPIEGEL ONLINE, Hamburg. «Feldhandball: Der vergessene Sport - SPIEGEL ONLINE - Sport». *SPIEGEL ONLINE*. Besøkt 28. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Videoeksempel 1 (tysk ) på historisk utehåndball
* Videoeksempel 2 (tysk ) på historisk utehåndball
**Folketellingen 1865** ble gjennomført per 31. desember 1865. Det var den andre nominative tellingen i landet, etter folketellingen 1801, hvilket vil si at alle navn ble skrevet ned. Mellom de to hadde det blitt holdt fem numeriske folketellinger.

Folketall
---------

Man kom gjennom tellingen til at det bodde 1 701 756 i Norge på telledatoen.

Registreringen
--------------

Tellingen ble gjennomført på trykte skjemaer. Disse er samlet i spesiallister, fordelt på skolekretser på landet og eiendommer i byene. Opplysningene er så oppsummert på hovedlister, en for hver by, og på landet en for hver skolekrets. Ønsker man kun statistisk informasjon er hovedlistene tilstrekkelig, mens for den som ønsker personinformasjon kan hovedlistene brukes som et register for spesiallistene.

Hver gård på landet og hvert hus i byene ble ført for seg. Husmannsplassene ble konsekvent navngitt, noe som ikke var tilfelle i tidligere tellinger. Det er rubrikker for gårds- eller gatenavn, personenes navn, alder, ekteskapelig status, og yrke. Disse feltene hadde man også brukt i 1801, men denne gang kom det også til felter for fødested, trosbekjennelse og for fysisk eller psykisk funksjonshemning. Behovet for et felt for trosbekjennelse er et resultat av at dissenterloven hadde åpnet for trossamfunn utenfor Den norske kirke. 

Alder ble ført som alder ved førstkommende fødselsdag. En person som nettopp hadde fylt 20 ved tellingen ble dermed ført som 21 år gammel. Det er grunn til å tro at det er mange feil i aldersangivelsene.

Jordbrukstelling
----------------

Det ble som en del av folketellingen utført jordbrukstelling, slik at listene også inneholder opplysninger om husdyr og utsæd.

Arkivtilhørighet og digital tilgjengelighet
-------------------------------------------

Folketellingen 1865 inngår i arkivet «Statistisk sentralbyrå, Sosioøkonomiske emner, Folketellinger, boliger og boforhold» og oppbevares i Riksarkivet. Folketellingen 1865 er i sin helhet tilgjengelig i søkbar og skanna form i Digitalarkivet.

Kilder
------

* Artikkelen er hentet fra lokahistoriewiki, drevet av Norsk lokalhistorisk institutt. Se diskusjonssiden for historikkdetaljer.

Eksterne lenker
---------------

* Søkeskjema for folketellingen 1865 i Digitalarkivet
* Geografisk inngang til folketellingen 1865 i søkbar og skanna form i Digitalarkivet

| * v
* d
* r
Folketellinger i Norge |
| --- |
| Manntall 1664 **·** 1701 |
| 1769 **·** 1801 **·** 1815 **·** 1825 **·** 1835 **·** 1845 **·** 1855 **·** 1865 **·** 1870 **·** 1875 **·** 1885 **·** 1891 **·** 1900 **·** 1910 **·** 1920 **·** 1930 **·** 1946 **·** 1950 **·** 1960  **·** 1970  **·** 1980 **·** 1990  **·** 2001  **·** 2011  **·** *2021* |
| Kommunale Oslo 1923 **·** Trondheim 1925 |
**Havrettsminister** var en norsk statsråd uten eget departement som eksisterte fra september 1974 til utgangen av 1978. Jens Evensen var Norges første havrettsminister. Han hadde ansvar for fiskerigrenser og generelle spørsmål om havrett. Opprinnelig hadde Evensen ansvar for disse sakene som sjef for Handelsdepartementet og Evensen hadde arbeidet med slike saker fra 1949. Arne Treholt var statssekretær i havrettssekretariatet. Embetet ble opprettet under Trygve Bratteli videreført i Oddvar Nordlis regjering i 1976.

Evensen ble også leder av det nyopprettede Havrettssekretariatet, en stilling han hadde frem til 1. januar 1979. Som havrettsminister ble han en nøkkelperson – nasjonalt så vel som internasjonalt – i utformingen av den nye havretten i FNs tredje havrettskonferanse (1973–1982). I forberedelsene til denne konferansen var han norsk delegasjonsleder og visepresident for FNs Komité for fredelig utnyttelse av havbunnen utenfor nasjonal jurisdiksjon (1968–1973). Fra 1973 til 1982 ledet han den norske delegasjonen og var samtidig havrettskonferansens visepresident. Som leder av den uformelle «Evensen-gruppen» bidrog han sterkt til utformingen av den endelige konvensjonsteksten når det gjaldt 200 nautiske mil (370.4 km) økonomiske soner, kontinentalsokkelregimet og tiltak for å forebygge havforurensning. Gruppen maktet derimot ikke å få til enighet om regimet for høsting av mineraler fra dyphavsbunnen. Her ble Evensen beskyldt for å løpe utviklingslandenes ærend og ofre industrilandenes interesser på idealismens alter.

Journalistene Jahn Otto Johansen og Per Egil Hegge var særlig kritiske til Evensens forhandlingstaktikk som de mente var for ettergivende overfor Sovjetunionen.

Referanser
----------

1. ↑  «Biografi: Evensen, Jens Ingebret». *Stortinget* **(norsk)**. 9. mars 2008. Besøkt 11. november 2019.
2. ↑  Berg, Ole T. (2. mars 2018). «statsråd uten portefølje». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 11. november 2019.
3. ↑  Østreng, Willy (28. september 2014). «Jens Evensen». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 11. november 2019.
4. ↑  Retzer, Berit Ruud (1999). *Jens Evensen: makten, myten og mennesket : en uautorisert biografi*. [Oslo]: bbg forl. ISBN 8299506808.
5. ↑  Ustvedt, Yngvar (1991). *Det skjedde i Norge*. [Stabekk]: Den norske bokklubben. ISBN 8252520197.
6. ↑  Tamnes, Rolf (1951–) (1997). *Oljealder: 1965–1995*. Oslo: Universitetsforl. ISBN 8200226395.
7. ↑  *Internasjonal politikk*. Oslo: NRK Skoleradioen. 1978.
8. ↑  Nilsen, Bjørn (1998). *Skjult dagsorden: mediene og de hemmelige tjenestene*. Oslo: Universitetsforl. ISBN 8200129063.
**Kinn** var en tidligere selvstendig kommune i Sogn og Fjordane, opprettet som Kinn formannskapsdistrikt i 1837.
Kinn var også et sogn og prestegjeld i Sunnfjord prosti i Bjørgvin bispedømme, og en valgkrets ved storingsvalgene 1906-1918.

Kommunen (1838 - 1964)
----------------------

3. januar 1861 ble Florø skilt ut fra Kinn som egen kommune. Kinn hadde etter delingen 6 531 innbyggere.

1. januar 1866 skjedde en ny fradeling da Bremanger ble egen kommune. Kinn hadde nå et folketall på 4 679.

1. januar 1923 ble både Bru og Eikefjord skilt ut fra Kinn. Kommunen hadde nå 2 508 innbyggere.

1. januar 1964 ble Kinn slått sammen med Florø, Eikefjord, Bru (unntatt området sør for Førdefjorden) samt mindre deler av Bremanger og Vevring til den nye Flora kommune. Kinn hadde ved sammenslåingen 3 567 innbyggere.

Kommunen (2020-)
----------------

1. januar 2020 ble kommunene Flora og Vågsøy sammenslått til en ny Kinn kommune.

Referanser
----------

1. ↑  «Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen» (PDF). Statistisk sentralbyrå. 1999.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Bibliotek 2.0** betyr at bibliotekene vil levere sine tjenester til brukerne på nye måter. Forandringene vil først og fremst gjelde de digitale tjenestene. Det som tidligere ble kalte for *katalogen* (brukergrensesnittet til bibliotekenes samlinger) vil bli langt rikere og bedre tilpasset brukernes konkrete behov. Brukerne får adgang til langt flere og mer varierte nettbaserte tjenester. 

Den største endringen gjelder imidlertid samspillet med brukerne. Bibliotek 2.0 innebærer at brukerne får nye roller som partnere og medspillere. De blir like mye produsenter som forbrukere av alle de informasjonstjenestene som organiseres gjennom biblioteket.

Begrepet Bibliotek 2.0 er avledet av Web 2.0, og springer ut av den samme tankegangen. Forkjemperne for Bibliotek 2.0 regner med at de nye interaktive tjenestene etter hvert vil erstatte de gamle tilbudene som bare gikk en vei: fra biblioteket og til brukerne.

Bakgrunn
--------

Det ser ut til at den amerikanske bibliotekaren Michael Casey var den første som løftet fram begrepet, på bloggen LibraryCrunch Arkivert 27. november 2020 hos Wayback Machine.. Bloggen ble startet i 
september 2005. Her antydet Casey at bibliotekene – og spesielt folkebibliotekene – nå står ved et veiskille. Den økte datakraften – med bredbånd, trådløse forbindelser, raske prosessorer og nesten ubegrenset lagringskapasitet – gir grunnlag for en ny fase i nettets utvikling. 

En strøm av nye og mer sosiale IKT-anvendelser er på vei inn. Brukerne blir selv produsenter og organiserer selv sine ressurser på nettet. Bibliotek 2.0 beskriver bibliotek som tar i bruk de nye verktøyene – og som dessuten aksepterer tankegangen bak. Verktøyene er digitale, men tankegangen gjelder også de fysiske tjenestene. Bibliotek 2.0 er en bibliotekmodell som legger mindre vekt på hierarki og kontroll, og mer på nettverk, prosjekter og brukermedvirkning.

Eksterne lenker
---------------

* Miller, P. (2005), Web 2.0: Building the New Library, Ariadne No.45 October 2005. Arkivert 3. januar 2018 hos Wayback Machine.
* Boog, J. (2005), Library 2.0 Movement Sees Benefits in Collaboration with Patrons, Publish, November 2005.[*død lenke*]
* Chad, K. og Miller, P. (2005), Do libraries matter? The rise of Library 2.0

Portal: Litteratur
***Coptoplectus*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien køllebiller (Pselaphinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

Små (ca. 2 millimeter lange), avlange biller med korte dekkvinger. På farge er de gjerne mer eller mindre rødbrunlige. De skiller seg fra de fleste andre køllebiller på sin slanke kroppsform. Hodet er omtrent firkantet med markerte bakhjørner, små, runde fasettøyne og groper i pannen. Antennene er middels lange og ganske kraftige, leddene bredere enn lange. De tre ytterste leddene danner en løs kølle, særlig det siste leddet er forstørret. Pronotum er omtrent så langt som bredt, med rundede sider, bredest litt foran midten. Det har gjerne noen små groper. Dekkvingene er rundede, glatte, uten punktstriper, og ganske korte. Bakkroppen er sylindrisk, beina ganske korte med tre-leddete føtter.

Levevis
-------

De kan blant annet finnes under barken på døde trær, i råtten ved og hule trær..

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Kongo.

Systematisk oversikt
--------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien køllebiller Pselaphinae Latreille, 1802
					- Stammen Euplectini LeConte, 1862
						* Slekten ***Coptoplectus*** Leleup, 1974
							+ *Coptoplectus bifalcatus* Leleup, 1974

Referanser
----------

1. ↑  Leleup, N. 1974. Contributions à l'étude des Coléoptères Psélaphides de l'Afrique. 16. Cinq genres nouveaux et sept espèces inédites des régions intertropicales (Euplectini, Batrisini, Goniacerini, Brachyglutini). Description du male de Tapiloites pantosi Jeannel (Tmesiphorini). *Bulletin et Annales de la Société royale belge d'Entomologie* 110: 183–204.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Coptoplectus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Coptoplectus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Live Bertha Haukvik Aker** (født 2. mars 1963) er en norsk siviløkonom og næringslivsleder.

Fra 2012-2017 var hun CFO i Komplett Group, og fra 2017 er hun COO i Komplett Group.

Aker var administrerende direktør i Grenland Group Well Intervention 2008-2009 og var styremedlem i allmennaksjeselskapene, Revus Energy (siden 2005) og Borgestad (siden 2004). Hun er også nestleder i styret i Grenland Asis Global AS.

Aker er utdannet siviløkonom (*Litz. rer. pol*) fra Université de Fribourg i Sveits i 1988, og har mastergrad i ledelse fra BI i 2001. Hun har jobbet som revisor for KPMG i Norge og Tsjekkia, og har vært involvert i klesselskapet Adelsten og i smykkeselskapet A. Holthe i Arendal. Aker var konsernsjef i vannrensefirmaet Goodtech ASA fra 2001 til 2006. Hun var i 2004 en av kun to kvinner i Norge som styrte et børsnotert selskap. I 2006 ble hun finansdirektør i Tandberg Data, og i 2007 ble hun finansdirektør i Grenland Group ASA.

Aker bor i Tønsberg.

Referanser
----------

1. ↑  «Konsernledergruppe | Komplettgroup.com». *Plenum*. Arkivert fra originalen 9. oktober 2018. Besøkt 8. oktober 2018.
2. ↑  «Live Bertha Haukvik – 15 roller i norsk næringsliv». *www.proff.no*. Besøkt 8. oktober 2018.
3. ↑  «Roller, aksjonærer og styresammensetning av Grenland group Well Intervention AS - Regnskapstall». *www.regnskapstall.no*. Besøkt 8. oktober 2018.
4. ↑  Dagbladet Magasinet, 31. januar 2004: Børsmyggen