recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Den konfidensielle*** – *«DK»* – var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Avisen var en videreføring av ***Nyhetene i dag***, senere ***Nyhetene i uken*** og atter senere ***For frihet og rett***.

Avisutgivelsen hadde sitt utspring i en lyttergruppe i Tønsberg, der en krets jevnlig var samlet rundt en av de ulovlige radioene som fortsatt var i bruk etter at okkupantene i 1941 inndro mottagerne. I forbindelse med jula 1941 var søstrene Gerd Hoff og Kjersti Hoff på besøk fra hovedstaden, for å tilbringe høytiden hjemme i Tønsberg. De var engstelige for den ulovlige radiolyttingen, der kretsen vokste og trafikken økte. Mest var det kvinner som deltok. Risikoen var ikke ubetydelig, en nazist hadde attpåtil kontorer i etasjen under.

Søstrene begynte derfor å skrive ned nyhetene, og sende daglige kopier til de som tidligere hadde møtt opp. Avskriftene ble laget med gjennomslag, i om lag 30 eksemplarer. I første omgang var dette kanskje tryggere, men slik det utviklet seg skulle risikoen snart øke.

Gjennom en av distributørene, via en motstandsgruppe i Tønsberg, fikk søstrene kontakt med den illegale «storavisen» *London-nytt* i Oslo. Gruppa bak *London-Nytt* var på jakt eller en kontakt i Tønsberg, for å få stensilert en ukentlig avis der. Først og fremst var de opptatt av å få spredt den på skipsverftet Kaldnes mek. Søstrene påtok seg jobben med å produsere lokalutgaven. De fikk en stensilmaskin fra Oslo og kunne nå stensilere både hovedstadsavisen og sin egen avis, som i utgangspunktet hadde vært navnløs. Den fikk nå navnet *Nyhetene i dag*. Senere fikk den navnet *Nyhetene i uken*, etter at kontakten med Oslo hadde blitt vanskeligere og de faste forsendelsene opphørte.

Da okkupantene slo til mot de illegale avisene ved det såkalte «pressekrakket» i februar 1944 var også søstrenes avis i faresonen. En kort periode måtte utgivelsen stanse. Men alt i mai startet de ukentlige utgivelser igjen, nå under avisnavnet *For frihet og rett*. Senere begynte de daglige utgivelser, og tok navnet *Den konfidensielle*. *DK* fortsatte utgivelsene helt til tyskerne kapitulerte.

Søstrene utga alt i alt nær tusen nummer av sin illegal avis, med et opplag som vokste fra rundt 100 eksemplarer den første tiden til rundt 500 ved krigens slutt.

Referanser
----------

1. ↑  Side 114 – 115. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)

Portal: Andre verdenskrig
**Den kombinerede Indretning** er et sykehusmuseum i Stavanger, som fra 1. juli 2010 hører til museumsanleggene til MUST – Museum Stavanger AS. Navnet er tatt fra Den kombinerte innretning i Stavanger.

Det er et museum for sykepleie, medisin og sykehus som er bygd opp av museumsforeningen med samme navn. Foreningen ble stiftet i 1989, og i 1995 åpnet de utstillingen med miljøer fra sykesal, legekontor, operasjonsstue, laboratorium m.m. 

Samlingene består av både medisinsk utstyr og gjenstander fra 1850 til 1970, møbler, bøker, uniformer og arkivmateriale. Blant annet finnes synstavle og brilleglasskassett. For å undersøke øyet, finnes fra 1850-årene håndspeil, forstørrelseslinjer og ophtalmoskop. Det finnes også en gynekologisk undersøkelsesbenk fra rundt 1900. I sykesalen finnes senger fra det katolske sykehuset  St. Fransiscus hospital. Sengene hadde ikke reguleringsmuligheter og hjul, noe som medførte tunge løft og ekstra arbeid når pasientene skulle transporteres til andre avdelinger, for eksempel røntgen.

Utstillingen lå fra starten av i Armauer Hansens vei 20, like ved siden av SUS ambulansesentral ved Stavanger Universitetssjukehus, men museet måtte flytte herfra. Det skal bygges opp nye utstillinger i Museum Stavanger ASs lokaler.

Eksterne lenker
---------------

* Byhistorisk Forenings sider[*død lenke*]
* Om Den kombinerede Indretning på Museum Stavangers nettside

| * v
* d
* r
Museum Stavanger |
| --- |
| Stavanger museum **·** Stavanger kunstmuseum **·** Stavanger maritime museum **·** Norsk barnemuseum **·** Norsk hermetikkmuseum **·** Utstein kloster **·** Ledaal **·** Breidablikk museum **·** Norsk grafisk museum **·** Stavanger skolemuseum |
**Den kinesiske brannmur** (fra engelsk *Great Firewall*) er et datasystem utviklet og driftet av myndighetene i Folkerepublikken Kina. Systemets formål er å drive sensur på Internett slik at myndighetskritisk informasjon ikke er tilgjengelig for kinesiske brukere, samt overvåke datatrafikk kinesere imellom, inkludert folks private samtaler.

I Kina kalles systemet «Det gylne skjold». Kallenavnet «Den kinesiske brannmur» er et ordspill basert på det historiske forsvarsverket Den kinesiske mur, og brannmur, programvare som beskytter mot uønsket datatrafikk. Begrepet har vært i bruk i alle fall siden 1997.

Den opprinnelige programvaren fra slutten av 1990-tallet ble utviklet av Fang Binxing, som etterhvert fikk kallenavnet «Den kinesiske brannmurs far». Programvaren lot myndighetene inspisere all data som ble sendt og mottatt, blokkere IP-adresser, og blokkere domenenavn. I september 2000 vedtok den kinesiske regjeringen en ny lov som påla alle landets internettleverandører å bruke programvaren.

Systemet fungerer slik at kraftige routere er plassert der den fysiske internettstrukturen i Kina kobles sammen med de fiberoptiske kablene som går til resten av verden. Disse routerne sjekker om en internettbruker i Kina etterspør et nettsted som er plassert på myndighetenes svarteliste. Hvis et etterspurt nettsted er på denne listen vil brukeren heller få en feilmelding om at siden ikke er tilgjengelig. Dersom forespørselen går igjennom denne første svartelistesjekken foretas det en ny sjekk mot enkeltord og -begreper som er ulovlige å diskutere, slik som Falun Gong eller massakren på Den himmelske freds plass. Systemet vil også avvise forespørsler som inneholder slike begreper. Også relativt uskyldige ting kan havne på denne svartelisten, for eksempel ble Ole Brumm sensurert etter at brukere hadde begynt å dele memer som sammenlignet bjørnen med president og generalsekretær Xi Jinping.

Den kinesiske brannmur har stadig blitt forbedret rent teknisk. Tidligere var det for eksempel mulig å bruke VPN-programvare for å omgå sensuren, men fra januar 2015 ble dette mye vanskeligere. Med innføringen av «Den store kanonen»-programvaren våren samme år begynte også kinesiske myndigheter å påvirke internett-trafikk utenfor selve Kina, og gjennom distribuerte tjenestenektangrep prøvde de å slå ut nettsteder som ble regnet som upassende. Det første angrepet var mot GitHub, som hadde lenker til den kinesiskspråklige utgaven av *The New York Times* og instruksjoner for hvordan man kunne bruke VPN til å komme seg rundt den kinesiske sensuren.

Referanser
----------

1. 1 2  Jacob Ø. Wittorff (10. desember 2008). «Det Gyldne Skjold». Computerworld Danmark. Besøkt 3. mars 2019.
2. ↑  Torbjørn Færøvik (26. april 2016). «Kinas ufeilbarlige leder». Dagsavisen. Besøkt 3. mars 2019.
3. ↑  Geremie R. Barme og Sang Ye (6. januar 1997). «The Great Firewall of China». Wired. Besøkt 3. mars 2019.
4. 1 2  Elizabeth C Economy (29. juni 2018). «The great firewall of China: Xi Jinping’s internet shutdown». The Guardian. Besøkt 3. mars 2019.
5. ↑  «Kina har fått nok – forbyr Ole Brumm». Dagsavisen. 7. august 2018. Besøkt 3. mars 2019.
***CIA – USAs hemmelige kriger*** (originaltittel: *CIA: Guerres secrètes*; på engelsk *CIA: Secret Wars*) er en engelskspråklig fransk dokumentarserie i tre deler fra 2003 som tar for seg CIAs historie fra 1947 til 2001. Serien er skapt av den franske dokumentarfilmskaperen William Karel og har et kritisk blikk på den amerikanske etterretningsorganisasjonen. Den er i stor grad basert på intervjuer av folk som har hatt ulike posisjoner i organisasjonen. Blant disse er Robert Baer, Frank Carlucci, William Cohen, Alexander Haig, Richard Helms, Stansfield Turner og James Woolsey. Tidligere KGB-agent Oleg Kalugin er også et hypping brukt intervjuobjekt.

Serien ble produsert av ARTE France og France 5, i samarbeid med NRK, australske SBS, canadiske Télé-Québec og belgiske RTBF.

Serien ble sendt på NRK1s *Dok1* fra 29. september til 13. oktober 2003.

Innhold
-------

Episode 1 «Hemmelige operasjoner»
Seriens første del tar for seg perioden 1947–1977. Her for vi se hvordan CIA var involvert i kuppene i Guatemala, Iran og Kongo i 1950-årene. Vi får også se deres innblanding i revolusjonen på Cuba, samt Cubakrisen og drapet på John F. Kennedy. Videre deres involvering i Vietnamkrigen og Operasjon Phoenix, i tillegg til Watergate-skandalen, Operasjon Chaos, komite-høringene i 1970-årene og deres rolle i statskuppet i Chile. Episoden tar også for seg CIAs kontakt med nazistene like etter krigen.

Episode 2 «Slutten på illusjonene»
Seriens andre del tar for seg perioden 1977–1989. Her for vi se hvordan CIA var involvert i Afghanistan, den islamske revolusjon i Iran og gisselaksjonen i 1980. Videre viser episoden deres rolle i Ronald Reagans vei til presidentembetet og deres rolle i Iran-Contras-skandalen i 1980-årene.

Episode 3 «Fra den ene krigen til den andre»
Seriens tredje del tar for seg perioden 1990–2001. Her for vi et dypere innblikk i hvordan CIA ble mindre relevant under Bill Clinton. Videre blir vi bedre kjent med deres rolle i Gulfkrigen i 1991, samt det første terrorangrepet mot WTC i 1993. Vi får også et innblikk i striden mellom CIA og FBI i 1990-årene, samt terroraksjonene den 11. september 2001. Episoden tar også for seg oljelobbyens sterke innflytelse på amerikansk politikk, samt CIAs jakt på Osama bin Laden. Det settes også et kritisk søkelys på George W. Bush og Bush-familiens tilknytning til oljelobbyen og deres forbindelse til Saudi-Arabia. Episoden viser hvor lydhøre amerikanske presidenter har vært overfor oljelobbyen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Under kappen på CIA». *arkiv.nrk.no*. Besøkt 21. april 2016.
2. ↑  «LES MERCREDIS DE L’HISTOIRE» (PDF). Arte. 2003. Besøkt 21.4.2016.
3. ↑  «CIAs tapte illusjoner». *arkiv.nrk.no*. Besøkt 21. april 2016.
4. ↑  «CIA og 11. september». *arkiv.nrk.no*. Besøkt 21. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *CIA – USAs hemmelige kriger* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Arkose fra Slovakia
**Arkose** er middel- eller grovkornig sandstein som minst en fjerdedel består av feltspat. Resten er vanligvis kvarts men biotitt og muskovitt kan forekomme. Sementeringen består ofte av jernoksid og kalsitt. Fargen er i allmennhet lys og varierer mellom grå og rosa.

Arkose er en sedimentær bergart som består av forvitrede og eroderte metamorfe og magmatiske bergarter som er rike på feltspat, for eksempel granitt og gneis. 

Arkoser dannes ofte omkring fjellkjeder som utsettes for omfattende erosjon eller i ferskvannsmiljøer.

Arkose regnes til de såkalte umodne bergartene hvilket betyr at kornene er kantete og ofte relativt dårlig sorterte. Dette tyder dels på en kort transportvei og rask avsetning og dels på et relativt tørt klima med begrenset kjemisk endring. Feltspaten i arkose er letteroderbar og skulle ha blitt omdannet til leirmineral om den ble eksponert i tøffere miljø.

Arkose er nært beslektet med kvartssandstein, gråvakke og konglomerat.

Se også
-------

* Liste over bergarter
* Mälarsandsten

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arkose – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Vi lever idag*** (originaltittel: *Today We Live*) er et amerikansk romantisk drama fra 1933 regissert av Howard Hawks med Joan Crawford, Gary Cooper, Robert Young og Franchot Tone

Handling
--------

Under første verdenskrig er Diana "Ann" Boyce-Smith, en britisk jente som bor på sin fars eiendom i Kent. Eiendommen kjøpes av en velstående amerikaner, Richard Bogard (spilt av Gary Cooper) som ønsker å flytte inn i hans nye eiendom. I det Bogard ankommer, oppdager Ann og husets tjenere at faren hennes har blitt drept i aksjon, men Ann flytter til gjestehuset uten klage. Bogard finner henne meget attraktiv, og blir raskt forelsket i henne. I mellomtiden er hennes bror, løytnant Ronnie Boyce-Smith og løytnant Claude Hope er begge britiske sjøoffiserer som snart skal ut for å slåss i krigen. 

Ann går med på å gifte seg med Claude. Imidlertid skjønner hun snart at hun har blitt forelsket i Bogard. Ann innrømmer hennes romantiske følelser for Bogard overfor Ronnie. Ronnie råder henne til å fortelle sannheten til Claude, men Ann er innstilt på å gifte seg med ham. Deretter viser Ronnie henne en artikkel fra en avis hvor det står at Bogard ble rapportert død i en ulykke. Imidlertid hadde det skjedd en feil, og Bogard kommer uskadd tilbake. Det oppstår rivalisering for Ann mellom Bogard og Claude.

Skuespillere
------------

* Joan Crawford som Diana "Ann" Boyce
* Gary Cooper som løytnant Richard Bogard
* Robert Young som løytnant Claude Hope
* Franchot Tone som løytnant Ronnie Boyce-Smith
* Roscoe Karns som "Mac" McGinnis
* Louise Closser Hale som Applegate
* Hilda Vaughn som Eleanor
* Eily Malyon som en tjenestepike.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Vi lever idag* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Vi lever idag* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Vi lever idag* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Vi lever idag* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Vi lever idag* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Vi lever idag* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Vi lever idag* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Vi lever idag* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |

Portaler: Film | Første verdenskrig
***Folkbladet*** (*Folkbladet Västerbotten*), fram til 18. april 2012 *Västerbottens Folkblad* eller *VF* er en svensk sosialdemokratisk dagsavis grunnlagt i 1917. Folkbladet blir utgitt i Umeå. Avisa dekker hovedsakelig nyhetsutviklingen i Västerbottens län. *Folkbladet* blir utgitt seks dager i uka, mandag til lørdag. Avisa hadde i 2004 et opplag på 15 700. I 2007 hadde opplaget falt til 14 000. I 2013 var opplaget 9 700. 

Avisa utkom første gang i 1917, da med en tydelig sosialistisk profil og nært knyttet til Sverges socialdemokratiska vänsterparti. Nåtidas *Folkbladet* gir på lederplass uttrykk for sosialdemokratiske holdninger. Pressekonsernet A-Pressen, hvori *Folkbladet* inngikk, ble slått konkurs i 1992 og deretter ble *Folkbladet* drevet videre av arbeiderbevegelsens representanter i Umeåregionen. Etter ei økonomisk krise i begynnelsen av 2000-tallet, ble *Folkbladet* i 2002 kjøpt opp av eierselskapet til den konkurrerende avisa *Västerbottens-Kuriren*.

Se også
-------

* Liste over dagsaviser i Sverige

Referanser
----------

1. ↑  Upplage- och räckviddsutveckling 2004-2013. TS. Besøkt den 4. mai 2014
2. ↑  Folkbladet, artikkel i Nationalencyklopedin, besøkt 4. mai 2014[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Folkbladets nettsted (sv)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
**Reginald Parnell** (født 2. juli 1911 i Derby, død 7. januar 1964 i Derby) var en britisk racerfører og racingteamsjef fra Derby i England. Han deltok i syv løp i Formel 1-verdensmesterskapet.

Parnell hadde gode resultater som racerfører allerede før andre verdenskrig, og vant løp på mange nivå med forskjellige biler, blant annet en Bugatti. Han fortsatte sin racingkarriere etter krigen, og vant løp med en Maserati og en ERA. I 1950 deltok han i det aller første løpet i Formel 1-verdensmesterskapet, på Silverstone, hvor han kjørte en Alfa Romeo og kom i mål på tredjeplass. I sine øvrige deltakelser i Formel 1-mesterskapet kjørte han en gang for BRM, en gang i en Ferrari «Thinwall Special» eid av Tony Vandervell (som senere var sjef for Vanwall-teamet), en gang i en Cooper-Bristol, og to løp for Scuderia Ambrosiana-teamet, første gang i en Maserati og det andre i en Ferrari. Han kjørte og vant også Formel 1-løp utenom verdensmesterskapet, fram til han la opp som fører i 1957.

Parnell dannet sitt eget racingteam, Reg Parnell Racing, som deltok i Formel 1 på 1960-tallet. Han var også sjef for andre racingteam, blant annet Aston Martin-teamet som vant 24-timersløpet på Le Mans. Parnell døde av bukhinnebetennelse etter en blindtarmoperasjon tidlig i 1964. Parnells sønn Tim, som også var en racerfører, overtok deretter ledelsen av teamet.

Resultater
----------

### Fullstendige Formel 1-resultater

(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer **pole position**, resultater i kursiv indikerer *raskeste runde*)

| År | Team | Chassis | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Plass | Poeng |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950 | Alfa Romeo SpA | Alfa Romeo158/50 | Alfa Romeo159 LBC 1,5 L8 | GBR3 | MON  | 500  |  |  |  |  |  |  | **9.** | **4** |
| Scuderia Ambrosiana | Maserati4CLT/48 | Maserati4CLT 1,5 L4 k |  |  |  | SUIDNA | BEL  | FRARet | ITADNA |  |  |
| 1951 | G.A. Vandervell | Ferrari375 Thinwall | Ferrari375 4,5 V12 | SUI  | 500  | BELDNA | FRA4 |  |  |  |  |  | **10.** | **5** |
| BRM Ltd. | BRMP15 | BRMP15 1,6 V16 k |  |  |  |  | GBR5 | GER  | ITADNS | ESPDNA |  |
| 1952 | A.H.M. Bryde | CooperT20 | BristolBS1 2,0 L6 | SUI  | 500  | BEL  | FRA  | GBR7 | GER  | NED  | ITA  |  | **NC** | **0** |
| 1954 | Scuderia Ambrosiana | Ferrari500/625 | Ferrari500 2,0 L4 | ARG  | 500  | BEL  | FRA  | GBRRet | GER  | SUI  | ITA  | ESP  | **NC** | **0** |

Referanser
----------

1. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 5310190, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «The World Championship drivers – Where are they now?». OldRacingCars.com. Besøkt 2. juli 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Reg Parnell på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Reg Parnell på Discogs Rediger på Wikidata
* (en) Reg Parnell – racing-reference.info Rediger på Wikidata

* (en) Reg Parnell – Driver Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Discogs
 |
**Regelasjon** er et fenomen der et stoff som minker i volum når det smelter kan bringes til å smelte ved at det blir utsatt for trykk, og størkne igjen når trykket oppheves, uten at det samtidig har blitt tilført eller avgitt varme.

En slik egenskap, tetthetsanomali, har for eksempel vann og is. Når to isblokker blir presset hardt sammen, vil isen på grenseflata smelte, og når trykket opphører, fryser isblokkene sammen. Forsøker en å skjære en isblokk over med en tynn tråd, vil trykket av tråden få isen til å smelte, men etter hvert som den skjærer seg inn, fryser vannet ogjen på baksida av tråden og blokka er fremdeles hel etter at tråden har skåret seg gjennom.

I en isbre kan det føre til trykksmelting på losida og frysing på lesida av en liten (<10cm) hindring som et resultat av brebevegelse. Prosessen omfatter vanntransport fra loside til leside og varmetransport fra leside til loside og er en viktig mekanisme for isens bevegelse over underlaget.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Regelrådet** er et norsk rådgivende forvaltningsorgan som skal kontrollere statlige utredninger og sikre bedre etterlevelse av utredningsinstruksen. Målet med rådet er hindre at nye lover og regler blir mer tyngende for norske bedrifter enn det som er nødvendig. Rådet er underlagt Nærings- og fiskeridepartementet og ble opprettet i 2015. Det er lokalisert til Hønefoss.

Regelrådet skal undersøke om nye foreslåtte regler har konsekvenser for næringslivet, og ta stilling til om konsekvensene er tilstrekkelig utredet. Uttalelsene fra rådet blir offentliggjort.

Medlemmer: Sandra Riise (leder), Siri Pettersen Strandenes, Just Hjalmar Johansen, Joar Grimsbu, Øystein Moan, Gry Agnete Alsos(vara)

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  nho.no Regelråd skal gi færre regler Arkivert 22. desember 2015 hos Wayback Machine.
3. ↑  NOU 2015: 14 Bedre beslutningsgrunnlag, bedre styring — Budsjett og regnskap i staten
4. ↑  regjeringen.no Offisielt frå statsrådet 11. desember 2015

Eksterne lenker
---------------

* regelradet.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Arkley** er et område i Barnet i London. Det ligger helt i utkanten av Stor-London, omkring 17 km nord-nordvest for Charing Cross, og regnes fortsatt som en landsby selv om folketallet har steget voldsomt. Stedet strekker seg mellom Barnet og Stirling Corner, med det nærmeste man kan komme et sentrum ved puben Gate. Arkley har en av det sørlige Englands eldste vindmøller.

Toponymi
--------

Opprinnelsen til stedsnavnet Arkley er uklart; det er først gang nedtegnet som *Arkleyslond* i 1332. Det første elementet synes å ha være avledet fra det angelsaksiske ordet *(e)arc* (eller *ark*), i betydningen en kiste, eske eller tilsvarende beholder gjort av tre, mens det andre elementet er fra *leāh*, en rydning/lysning i skogen. Det siste leddet i utgaven fra 1300-tallet, *-lond*, kan bety «dyrket mark». Navnet Arkley kan således ha betydningen av «skogsrydning ved kisten» eller «stedet hvor man bygger kister».

Historie
--------

Kirken St. Peter's Church i Arkley
Det er en teori at veien Hendon Wood Lane i Arkley opprinnelig var en mindre romersk vei. Man finner også navnet *Grendel's Gate* (og tidligere kjent som *Grims Gate*), nå Barnet Gate, like utenfor Arkley; dette er knyttet til det episke diktet *Beowulf*. Ut fra dette og andre faktorer er det antatt at Arkley var et sted av en viss betydning så tidlig som rundt år 1000.

I dokumenter fra middelalderen kalles området *Southaw*, og det er mulig at bosetningen er eldre enn den i Chipping Barnet. På 1200-tallet ble herregårdsretten for Barnet holdt på stedet. Som nevnt over kan stedsnavnet Arkley henvise til en lysning i skogen, men innen 1500-tallet var skogen som denne lysningen lå i borte. 

Fra begynnelsen av 1800-tallet, eller noe tidligere, ble Arkley kalt *Barnet Common* eller *West Barnet*. I 1894 ble det opprettet et verdslig sogn, som ble kalt *Barnet Town* til tross for at det var et landlig område og ikke noen by. Det inkluderte også steder et godt stykke unna, som Duck Island og Underhill. 

Kirken St. Peter's Church, som ble tegnet av George Becket, ble bygget i 1840 som et privat kapell til en kostnad av 5 000 pund. Den inneholdt en veggtavle av dens velgjører, Enoch Durant, som døde i 1848. Koret ble lagt til i 1898. Etter Durants død ble retten til kirken overført til sognepresten i Barnet, og et kirkesogn ble dannet i 1905.

På 1900-tallet begynte en voldsom befolkningsøkning, fra 483 innbyggere i 1901 til 16 832 i 1971. 

Racerbilføreren Graham Hill, som bodde mellom Borehamwood og Shenley, omkom da flyet hans krasjet på Arkley Golf Course i november 1975.

Transport
---------

De nærmeste undergrunnsstasjonene er High Barnet og Totteridge & Whetstone.

Referanser
----------

1. ↑  Mills, A.D. (2010): *A Dictionary of London Place-Names*. Oxford University Press, ISBN 9780199566785, s. 8.
2. ↑  «St Peter's Church, Arkley» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. *London Parks and Gardens Trust*.

Eksterne lenker
---------------

(en) Arkley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Arkley, en guide til Old Hertfordshire

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
**Globus** (også kjent som **Globus Music, Inc.**) er et datterselskap av trailermusikkfirmaet[*klargjør*] Immediate Music, og består av produsenter, musikere og vokalister. Hovedkomponistene er Yoav Goren og Jeffrey Fayman.

Globus' live verdenspremiere fant sted i The Grand Hall, Wembley, London, 26. juli 2006, og et album ble utgitt i august samme år. Feeders Mark Richardson spilte trommene.

Epicon
------

Globus's debutalbum *Epicon* ble utgitt i Storbritannia i 2006. Albumet ble utgitt i USA i august 2008.
DVD-en *Live at Wembley* ble lagt ut for salg 29. juli 2008. Globus sin single *Orchard of Mines*, var på Billboardlisten Hot Singles Charts i mer enn 9 uker på rad.

Globus gav ut et konsertalbum kalt *EPIC LIVE!* i februar 2010 etter *Trailer Music Live,* som ble holdt tidligere.

Diskografi
----------

Singler
* *Prelude (On Earth As In Heaven)*
* *Spiritus Khayyam*
* *Orchard Of Mines*

Album
* *Epicon* (2006)
* *Break From This World* (2011)

Konsertalbum
* EPIC LIVE! (2010)

DVD-er
* **Globus Live At Wembley** (2008)

I andre media
-------------

* Globus' «Orchard of Mines» ble covret av det progressive rockebandet Asia på albumet Phoenix.
* «Orchard of Mines» ble brukt som bakgrunnsmusikk til rulleteksten i videospillet NecroVisioN (2008).
* «Preliator» ble brukt i spillet Rome: Total War, spesielt da under kamper.

Referanser
----------

1. ↑  Kelly, Stephen (25. august 2011). «Movie trailer music: it's not what you think». Besøkt 2. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Globus på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Globus på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Globus på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Nina Hansine Josefine Jensen** (født *Borgen* 6. mars 1881 i Fredrikstad) var en norsk sanger og sangpedagog.

Familie
-------

Nina Jensen var datter av handelsborger Syver Borgen (f. 1845) og Josefine Olsen (1845-1891). Hun ble i 1906 gift med Oskar Jensen (f. 1879), forvalter av Christiania Banks låneavdeling.

Utdannelse
----------

Nina Jensen studerte sang hos Arne van Erpecum Sem i noe mindre enn et år, før hun i noen måneder var elev av fru Hedenskou. Deretter påbegynte hun sin solistkarierre. Senere hadde hun studieopphold i Wien og Berlin.

Liv og virke
------------

Nina Jensen utmerket seg i overveldende grad med sin debutkonsert i Aulaen 17. mars 1925. Hun høstet strålende kritikker i mange aviser, og den kjente kritikeren Hjalmar Borgstrøm skrev blant annet følgende i Aftenposten:  

*Stemmen, en stor, klangskjøn sopran, er av oppsiktsvekkende kvalitet, dertil er teknikken meget godt befæstet. Foredraget tydet paa langt fremskreden musikalsk modenhet, og fru Jensen sang med stor hengivelse, Den umiddelbare sangglæde gjorde især i behandlingen av Wagner et stort indtryk.*

Trygve Torjussen i Oslo Aftenavis skrev at *fru Jensen var gjenstand for ovationsmæssig applaus og ble avkrevet en hel række da capo og ekstranumre.*

Denne umiddelbare suksessen gjorde Nina Jensen svært etterspurt som konsertsangerinne, og i tiden som fulgte opptrådte hun i en rekke norske byer. En periode medvirket Jensen i en sanggruppe kalt *Kunstnerkvartetten*, sammen med Doris Haglund, Olav Sverénus og Alf Due ).

Under andre verdenskrig var Jensen nærmest fraværende fra konsertscenen, men hun vendte tilbake i 1946.

Nina Jensen virket også som sangpedagog, og blant hennes elever var Olav Werner.

Utmerkelser
-----------

* Aftenpostens debutantpremie på kr. 2000.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, urn.nb.no, utgitt 3. november 1970[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Aftenposten 1925.03.20*. Norge, Oslo. 1925. s. 6.
3. ↑  *Aftenposten 1925.03.19*. Norge, Oslo. 1925.
4. ↑  *Aftenposten 1929.03.27*. Norge, Oslo. 1929. s. 10.
5. ↑  *Arbeiderbladet 1946.03.25*. Norge, Oslo. 1946. s. 4.
6. ↑  *Arbeiderbladet 1945.09.18*. Norge, Oslo. 1945. s. 4.

Eksterne lenker
---------------

* Innholdsliste 1930 i Hjalmar Steenstrup, *Hvem er Hvem?* (2. utgave, 1930)
* Innholdsliste 1948 i Harald Gram og Bjørn Steenstrup, *Hvem er Hvem?* (5. utgave, 1948)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Tor Jevne** (født 21. november 1928, død 24. mai 2001) var en norsk fotballspiller for Skeid og landslagsspiller for Norge.

I hjembyen Lillehammer spilte han på Fremad, som var en sammenslåing av Fremad og Mesna FK. Han gikk til Skeid i 1952 og var en av storscorerne i Hovedserien 1952-53. Mest kjent er han for sine seks mål mot Strømmen i oktober 1952, da de vant 8–1. Jevne gikk tilbake til Lillehammer på vårparten i 1953, men ble i mai 1953 nevnt i media som mulig prøvespiller for den italienske klubben ACF Fiorentina. Et alvorlig beinbrudd avsluttet hans karriere på toppnivå, og han hadde scoret 23 mål på 14 kamper for Skeid. Han spilte igjen for Fremad rundt 1960. Han scoret to mål for de norske «Old Stars» da de spilte 3–3 mot det danske «Bronzeholdet» den 30. juni 1965. Det tredje ble besørget av Lazio-Larsen. På 1980-tallet var han formann i Lillehammer Fotballklubb. Også sønnen Knut Jevne ble fotballspiller.

Landslagskarriere
-----------------

Med Frank Soo som landslagssjef, fikk Jevne sin debut for Norges herrelandslag i fotball den 10. juni 1952 da de tapte 1–2 for Finland på hjemmebane. Jevne var med i truppen til fotball under Sommer-OL 1952 (15. juli til 2. august), men fikk ikke spilletid. Den 19. oktober 1952 scoret han Norges siste mål da de slo Danmark 3–1 i København og ble nummer tre i nordisk mesterskap i fotball 1952–55. Hans siste landskamp var en vennskapskamp den 19. mai 1953, han scoret da Norge og England spilte 1–1 i Oslo.

Se også
-------

* Liste over Norges landskamper i fotball for herrer 1950–1955

Referanser
----------

1. ↑  «Tor Jevne: Jeg reiser på dagen». VG. 29. mai 1953.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tor Jevne – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tor Jevne – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Tor Jevne – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Tor Jevne – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Tor Jevne – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* (en) Tor Jevne på Eu-Football.info
* (en) Tor Jevne på worldfootball.net

  


| * v
* d
* r
Fotball piktogram 0 Norges herrelandslag i fotball – Sommer-OL 1952 0 De olympiske ringer |
| --- |
| 
* 1 A. Hansen (gk)
* 2 Holmberg
* 3 Boye Karlsen
* 4 Olsen
* 5 Svenssen
* 6 Spydevold
* 7 Hvidsten
* 8 Thoresen
* 9 Wang Sørensen
* 10 Johannessen
* 11 Dahlen
* 12 Blohm (gk)
* 13 O. Hansen
* 14 Henriksen
* 15 Nilsen
* 16 Pedersen
* 17 Ødegaard
* 18 Jevne
* 19 Kristiansen
* 20 Orre
* Trener: Frank Soo (ENG)

 | Norges flagg |
**Lyst urtefly** (*Platyperigea montana*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae).

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 26 – 31 mm), kraftig, lysgrått nattfly. **Forvingen** er lysgrå, ofte med et litt blålig skjær, vanligvis bare med utydelig mønster. Det er gjerne 3 – 4 små, svarte flekker ved forkanten, enkelte ganger fortsetter disse som mørke siksak-tverrbånd. Nyremerket er ikke tydelig, men har 3 – 4 små, hvite flekker i bakkant. Langs ytterkanten av vingen går det en oppbrutt, svart linje, en slik finnes også i ytterkanten av den midtre del av bakvingen. **Bakvingen** er hvit, noen ganger med litt gråaktig bestøvning.

Levevis
-------

Arten kan finnes i mange ulike habitater, men helst i åpne områder. Larven lever på ulike lave planter. Den overvintrer i en kokong i bakken. De voksne sommerfuglene flyr i juli – august, av og til til begynnelsen av september.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Nord-Europa og i noen fjellområder lenger sør (Alpene, Appenninene) og videre østover til Sentral-Asia. I Norge er den utbredt i indre strøk av Sørlandet og Østlandet, sjeldnere ved kysten, og finnes dessuten i indre Sogn.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Lyst urtefly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *lyst urtefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *lyst urtefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata
**Lysing** (*Merluccius merluccius*) er en fisk i lysingfamilien. Den kalles også «svartkjeft» eller «kolkjeft».

Beskrivelse
-----------

Lysingen blir normalt 80 cm lang og 3 kg, men kan bli opptil 140 cm og 18 kg.
Den er grå, gråblå eller gråsvart i fargen på ryggen, mens sidene og buken er sølvgrå. Har en nesten rett, lys sidelinje. Munnhulen og innsiden av gjellelokkene er helt svart.

Lysingen har to ryggfinner, en kort og en lang, og en lang gattfinne. Hodet er smalt med en underbitt kjeve. Lysingen har skjeggtråd, men eldre individer mangler denne.

Adferd
------

Lysingen lever som oftest pelagisk i stim, men kan også leve langs bunnen. Finnes fra overflaten og ned mot 1000 m. Mest vanlig fra 150 til 500 m. Den spiser mest annen pelagisk fisk som sild, brisling og makrell, men tar også blekksprut og krepsdyr.

Hannfisken er kjønnsmoden fra 3-4 års alderen, mens hunnfisken er kjønnsmoden først rundt 10 år.
Den gyter på våren og sommeren.

Utbredelse
----------

Lysingen er vanlig øst i Atlanterhavet fra Nord-Afrika og nordover til Island, vest i Atlanterhavet fra Labrador til Nord-Carolina. Den finnes også i Middelhavet.
Utbredt langs norskekysten nordover til Lofoten.

Økonomisk betydning
-------------------

Den er en god matfisk, med fast, hvitt kjøtt.[] Fiske etter den er relativt begrenset i Norge, men arten er kommersielt svært viktig lenger sør i Europa, der den også er svært ettertraktet.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 3. august 2020. Besøkt 3. august 2020.

Litteratur
----------

* Moen, Frank Emil (2003). *Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna* (3 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 82-90823-54-1.
* Pethon, Per (2005). *Aschehougs store fiskebok* (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7.
* Nelson, Joseph S. (2006). *Fishes of the World* (4 utg.). Edmonton. ISBN 0-471-25031-7.

* Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *lysing* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *lysing* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *lysing* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *lysing* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *lysing* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *lysing* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *lysing* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *lysing* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *lysing* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Merluccius merluccius* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Merluccius merluccius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Det svarte punktet viser hvor stemmestokken kan plasseres i et strykeinstrument
**Stemmestokk** eller **lydpinne** i strykeinstrumenter er en trepinne av gran som er kilt inn mellom instrumentets lokk og bunn.

Stemmestokkens hovedoppgave er å overføre strengevibrasjonene fra lokket til bunnen og resonanskassen, men den hjelper også til å forhindre at instrumentet kollapser. Pinnen skal sitte på diskantsiden av stolen, og den eksakte plasseringen har betydning for klang og spillbarhet. Stemmestokkens betydning for instrumentets egenart har gitt den tilnavnet «instrumentets sjel», og på henholdsvis italiensk og fransk kalles den *anima* og *âme* («sjel»).

For at lyden skal bære i store konsertsaler brukes det i moderne instrumenter bredere stemmestokker enn før. Også andre tilpasninger gjøres for å forbedre lydstyrke, *sustain* og presisjon. Uten slike tilpasninger ville selv gamle stradivarius-instrumenter ikke strekke til overfor dagens krav.

Andre instrumenter
------------------

Enkelte klimpreinstrumenter har stemmestokk, eksempelvis er den i crwth direkte forbundet med stolen og trykker mot bunnen gjennom lydhullet på diskantsida. 

Hos siter, piano/flygel og cembalo er stemmenaglene gjort fast i en treblokk som kalles «stemmestokk».

Referanser
----------

1. ↑  geigenbau.com Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine.: «Die Position des Stimmstockes ist für den Klang einer Geige, Bratsche, Cello und Bass ausgesprochen wichtig.»
2. ↑  geigenbau.com Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine.: «Der Stimmstock wird im italienischen "Anima", die "Seele" des Instrumentes genannt. Er hat großen Einfluß auf die Ansprache und den Klang.»
3. ↑  Otto Möckel, Fritz Winkel: *Geigenbaukunst*, Nikol, 2005, ISBN 3-937872-09-4

Eksterne lenker
---------------

* «Stimmstock», Curt Sachs: *Real-Lexikon der Musikinstrumente*. Berlin, 1913, s. 358

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**«Maybe I Know»** er en amerikansk popsang, skrevet av Ellie Greenwich og Jeff Barry.

Innspillingen til Lesley Gore ble utgitt på singlen Mercury 72309 i 1964. Den ble produsert av Quincy Jones og arrangert av Claus Ogerman. B-siden var «Wonder Boy».[1]

Den britiske duoen The Seashells ga ut en coverversjon i 1972 som var svært lik originalversjonen. Denne ble en mindre hit på Tio i Topp på svensk radio det året.

Svensk versjon
--------------

*Ben Hur* har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Tänk om han vet».

### Innspilling

* Lill Babs, Sven-Olof Walldoffs orkester & kör. Utgitt på EP-platen Karusell KSEP 3331 i 1964.

Listeplasseringer
-----------------

Versjonen til Gore lå som # 14 på Billboard Hot 100-listen i 1964[2]
Den kom inn på den britiske singlelisten 26. september 1964 og lå der i åtte uker med # 20 som høyeste plassering.[3]

Referanser
----------

1. ↑   45cat4 - Lesley Gore - Maybe I Know / Wonder Boy - Mercury - USA
2. ↑   Lesley Gore - Awards: AllMusic
3. ↑   ChartArchive - Lesley Gore - Maybe I Know
**Yiewsley** er et område i distriktet Hillingdon i østlige London. Området utgjør den nordlige halvdelen av den sammensatte forstaden Yiewsley og West Drayton, som tidligere var et urban distrikt, som ble en del av Stor-London i 1965. I henhold til folketellingen i 2008 hadde stedet en befolkning på 11 767 innbyggere, noe som hadde økt noe til 12 979 innbyggere ved tilsvarende folketelling i 2011. Rockegitaristen Ronnie Wood vokste opp Yiewsley, og dannet The Birds her i 1964. Han spilte senere med Jeff Beck Group, The Faces og Rolling Stones.

Toponymi
--------

Stedsnavnet er avledet fra angelsaksisk *Wifeleslēah*, antagelig med betydningen «Wifels skogsrydning». Det er ikke omtalt i Domesday Book, men i 1235 var stedsnavnet dokumentert som Wiuesleg. Det var et chapelry, en administrativ undergruppering av et kirkesogn, i det gamle sognet Hillingdon i Middlesex.

Historie
--------

Arkeologiske undersøkelser har avdekket hundrevis av forhistoriske steinøkser og levninger av et gravsted fra bronsealderen. Det var først på 1400-tallet at en grend begynte å ta form her. Det er lite nedtegnet om Yiewsley før på slutten av 1700-tallet da Grand Junction-kanalen ble hogd ut. En sidegren av kanalen kjent som Otter Dock ble hogd ut mellom Yiewsley og West Drayton i årene 1876-1879 for å skaffe transport til Yiewsleys teglverk. Framstilling av murstein og landbruk var den fremste sysselsettingen i Yiewsley i løpet av slutten av 1700-tallet og 1800-tallet.

Åpningen av jernbanestasjonen i West Drayton i 1838 økte den industrielle veksten sammen med befolkningen, og hus for middelklassen vokste opp langs hovedgaten. Kirken St Matthew’s ble bygget i slutten av 1850-tallet, dedikert den 6. juli 1859, og utvidet i 1898.

Referanser
----------

1. ↑  «A focus on Yiewsley» Arkivert 18. mars 2012 hos Wayback Machine. (PDF). *London Borough of Hillingdon*. Januar 2010
2. 1 2 3 4 5  «Yiewsley, Hillingdon», *Hidden London*
3. ↑  «Yiewsley Ch/CP through time - Census tables with data for the Parish-level Unit», *Vision of Britain*
4. ↑  «St Matthew's Yiewsley», *Stmatthewsyiewsley.org.uk*

Eksterne lenker
---------------

(en) Yiewsley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Southlands Arts Centre

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
L-Tryptofan
**Tryptofan** er en essensiell aminosyre, som betyr at kroppen ikke produserer den selv. Tryptofan inntas gjennom mat og drikke. Tryptofan er den største av de 20 aminosyrene. Den er i tillegg et derivat av alanin, og har en indol erstatningskomponent på β-karbonet. Den indole funksjonelle gruppen absorberer kraftig energi fra det nære ultrafiolette området i spekteret. Indol nitrogen kan donere hydrogenbindinger, følgelig er tryptofan, i hvertfall nitrogen, som oftest i kontakt med oppløsninger i foldede proteiner. Den kjemiske formelen for tryptofan er C11H12N2O2.

Rundt 5% av tryptofanet som inntas vil normalt omgjøres til serotonin. På bakgrunn av dette har det vært spekulert i hvorvidt økt inntak av tryptofan kan dempe symptomer på depresjon.

Tryptofan finnes i omtrent alle matvarer hvor protein er en bestanddel, men er spesielt rikholdig i havre, melk, fisk, egg, kjøtt, sjokolade, tørkede dadler, og peanøtter. Tryptofan i matvarer kan ødelegges når maten tilberedes ved bruk av sterk varme.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel om tryptofan på Aminosyrer.net

| * v
* d
* r
De 20 alminnelige aminosyrene |
| --- |
| 
* Alanin
* Arginin
* Asparagin
* Aspartat
* Cystein
* Glutamat
* Glutamin
* Glycin
* Histidin
* Isoleucin
* Leucin
* Lysin
* Metionin
* Fenylalanin
* Prolin
* Serin
* Treonin
* Tryptofan
* Tyrosin
* Valin

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Trysil Privatbank** ble grunnlagt 16. april 1887 som lokal forretningsbank for Trysil kommune.

De fem initiativtakerne til banken var daværende ordfører Per Galaasen, Johan Rønningen, Martin P. Galaasen, Olaus Rønningen og John Johnsen fra Myrsjøberget. Per Galaasen ble bankens første styreformann, og broren Martin P. Galaasen ble den første bankkassereren. Med initiativtakere fra grendene Galaasen og Østby, var det naturlig å oppfatte banken som et initiativ for å utvikle de sørlige delene av kommunen. Dette var også den delen av kommunen hvor skogbruket og skogeierinteressene sto sterkest. Det er også en del av historien at den daværende kassereren i Trysil Sparebank (stiftet 1863), opptrådte på en måte som skapte utrygghet hos kundene.

Dette var den andre forretningsbanken som ble etablert i Hedmark.

Banken hadde først kontorer hjemme hos kassereren. Sønnen Gustav M. Galaasen arvet kassererjobben etter faren og hadde jobben fra 1909 til 1918. I 1918 flyttet banken til Nybergsund. I 1920 kjøpte de eiendommen Folkvang. Banken åpnet filial i Innbygda i 1957.

Banken fusjonerte med Christiania Bank og Kreditkasse i 1960. Mellom de andre tillitsvalgte i bankens historie kan nevnes ordførerne Otto Rundfloen og Martin Nyhuus.

Se også
-------

* Trysil Sparebank

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Bankene og brannkassen». *Trysil-boka : bidrag til bygdens historie. Bind 4 : Alminnelig del; andre halvbind*. Trysilboknemnda. 1964. s. 169-170.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Nordstoga, Olav (1987). *Trysil privatbank, Christiania bank og kreditkasse avdeling i Trysil, 1887-1987*. Banken.
3. ↑  Paul Akre og Trygve Skrinde. *Trysil Privatbank, Trysil : 50 års jubileum 1887-1937*. Utgitt av banken. 49 sider
4. ↑  *Det Norske næringsliv. 11. Hedmark fylkesleksikon*. Det norske næringslivs forl. 1952. s. 119.
5. ↑  Garaasen, Haakon (1923). *Frå grensebygder og finnskogar*. Det Norderlendske forl. s. 133.
**Trysilvassdraget** starter i grenseområdene mellom Trøndelag og Innlandet med den store innsjøen Femunden som senter. Nedbørfeltets areal er 5 430 km². Nedenfor Nybergsund i Trysil renner Trysilelva inn i Sverige, og under navnet Klarälven munner det svenske vassdraget i Vänern ved byen Karlstad. 

Trysilvassdraget er del av Göta älvs vassdrag som sett i sammenheng er Skandinavias lengste vassdrag, medregnet innsjøene underveis, og som skifter navn flere ganger. Kilden for denne elva er innsjøen Rogen på grensa mellom Norge og Härjedalen. Her heter elva Røa, og følger grensa mellom Røros i Trøndelag og Engerdal i Hedmark hele veien til Femunden. Fra Femunden flyter den under navnet Femundselva gjennom Engerdal kommune. Når elva når Trysil kommune heter den Trysilelva frem til svenskegrensen og heter derfra Klarälven helt ned til Vänern. Vänerns utløp er gjennom Göta älv, som renner ut i Kattegat ved Göteborg. 

Det er tre kraftverk i vassdraget – Sagnfossen kraftverk (3,2 MW) og Lutufallet kraftverk (14,7 MW) i Trysilelva, og Hylla kraftverk (2,7 MW) ovenfor Engeren. Vassdraget er idag vernet i Verneplan I for vassdrag.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Ved Trysilelvas utløp i Höljessjön.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 27. juli 2017

Eksterne lenker
---------------

* Trysileleva – Norges vassdrags- og energidirektorat
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for TsjekkiaTsjekkia Tsjekkia |
| Skiskyting |
| Skiskyting Vinter-EYOF |
| Gull | 2022 i Finlands flagg Vuokatti | Sprint |
| Sølv | 2022 i Finlands flagg Vuokatti | Miksstafett |

**Petr Hák** (født 30. mai 2003) er en tsjekkisk skiskytter som representerer klubben KB Jilemnice.

Han vant skiskyttersprinten under Vinter-EYOF 2022.

Idrettskarriere
---------------

Hák representerte Tsjekkia under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 53.-plass på normaldistansen, med seks bom på de fire skytingene. Oleg Domitsjek fra Russland vant denne øvelsen. På sprinten kom han på 35.-plass.

Han deltok i ungdomsklassen under Junior-VM i skiskyting 2022, og ble der nummer 16 på sprinten, nummer 13 på jaktstarten og nummer 25 på normaldistansen. Tsjekkia kom her på åttendeplass på stafetten. I mars 2022 deltok han i skiskyting under Vinter-EYOF 2022, og han vant der sprinten, foran Mattia Piller Hoffer og Lou Thiévent. I tillegg fikk han sølv på miksstafetten. På normaldistansen kom han på 31.-plass.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Lausanne 2020 - *Biathlon: Men's 12.5km Individual* Arkivert 15. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 12. januar 2020.
3. ↑  Biathlonworld.com - *Petr Hak - Results 2021/2022*, besøkt 1. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Petr Hak – Olympedia Rediger på Wikidata

* (cz) Petr Hak – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Petr Hak – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 19. januar 2020 hos Wayback Machine.
**Ricardo Silva Elizondo** (født 7. februar 1954 i Mexico by, død 7. februar 2021 samme sted) var en meksikansk sanger og skuespiller.

Han er best kjent for sin dubbing av amerikanske tegnefilmer og japanske *anime* til spansk. Han var blant annet stemmeskuespiller for de spanske latinamerikanske versjoner av Dragon Ball Z-tema, «Cha-La Head-Cha-La», og Digimon. Ved siden av dubbe- og syngekarrieren, var Silva skuespiller i mange meksikanske telenovelaer (såpeoperaer), som *El premio mayor*, *Amigas y rivales* og *Destilando amor*. Han var også med på humoristiske shows som *Al derecho y al derbez*.

Ricardo Silva døde den 7. februar 2021 av covid-19 i Mexico City.

Referanser
----------

1. ↑  www.lanoticia.com: Fallecio Ricardo Silva por Covid-19 Cantante de Ddragon Ball en español, 7. februar 2021, lest 8. februar 2021

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ricardo Silva på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Ricardo Silva hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata
* (en) Ricardo Silva på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ricardo Silva på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Ricardo Silva på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Ricardo Silva på Last.fm Rediger på Wikidata
* Guadalupe Jimenez, "Piratería y descargas en línea afectan a la música," i *Milenio*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |