recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Herbert Charles Pinder** (født 24. desember 1946 i Boston i Massachusetts), canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble.

Pinder vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det canadiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia.

Det var åtte lag som deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med tolv poeng foran Tsjekkoslovakia med elleve poeng. Canada vant fem kamper og tapte to og ble nummer tre med ti poeng. Turneringen var også det 35. verdensmesterskapet i ishockey. Pinder var forward og spilte fire kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Frankrikes flagg Grenoble - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada

VM-medaljer
-----------

* 1967 Østerrikes flagg Wien - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada
* 1968 Frankrikes flagg Grenoble - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. ↑  «Games Score». *Grenoble 1968, Vol. 2* (Offisiell rapport utg.). 1968. s. 384.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Herbert Pinder – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Herbert Pinder – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Herbert Pinder – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Herbert Pinder – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
***Encyclopedia of Earth***, EoE, er et elektronisk oppslagsverk om jorden, naturmiljøet og samvirket med samfunnet. Oppslagsverket er omtalt som en fri og søkbar samling av artikler som er skrevet av fagfolk, lærere og andre utdannete og godkjente eksperter som samarbeider og går gjennom arbeidet. Artiklene er skrevet i en språkform slik at både studenter, lærde og profesjonelle, så vel som vanlige mennesker kan lese dem. I september 2006 ble verket første gang tilgjengelig over Internett med omkring 360 artikler, i oktober 2007 var tallet på artikler økt til over 4 000.

EoE er en del av et større prosjekt, Digital Universe, som er en samstilling av mange portaler med emnespesifikk informasjon, felles tjenester som søk, utsending av informasjon om hendelser, og de byr også på tilgang på andre ressurser.

Skriving og utgivelse
---------------------

Artikler blir skrevet, redigert og utgitt ut i en totrinnsprosess:

1. En gruppe eksperter skaper, holder vedlike og styrer stoff for oppslagsverket gjennom en lukket wiki.
2. Ferdig innhold blir vurdert og godkjent av en gruppe redaktører før det blir lagt ut åpent på nettstedet.

Forfatterne kan gjøre vedvarende forbedringer og oppdateringer på alle artikler, men det er et krav om at hver nye versjon av artikkelene får en gjennomgang og en ny godkjenning før den blir vist fram på det åpne nettstedet til EoE.

Det finnes politiske ledetråder for behandling av artikler som rører emnene som kan skape strid eller kan være krenkende. Politikken skal sikre nøytralitet og rettferdighet, alle ulike syn på en sak skal få sine meninger og argumenter presentert i artikkelen, uttrykt så riktig og så sympatisk som råd er. Etter denne politikken skal ikke oppslagsverket selv forfekte standpunkt i miljøspørsmål.

Politikk for opphavsrett
------------------------

Innholdet i EoE er utgitt etter vilkårene i Creative Commons-lisensen «Attribution-Share Alike». Enhver har anledning til å (1) kopiere, distribuere og å vise frem innholdet, (2) endre på, sette sammen med annet innhold, begrense og å bygge videre på materialet, også å benytte det ut kommersielt, men brukeren må samtykke i disse vilkårene:

* **Attribution.** Brukeren må gi navnet på / godskrive forfatteren slik som opphavsretteigaren krever.
* **Share Alike.** Om brukeren har endret på eller utvidet arbeidet på noen måte og han distribuerer resultatet må han gjøre det på vilkår som er identiske til «Attribution-Share Alike» lisensen.

Referanser
----------

1. ↑  *The Encyclopedia of Earth*, Cutler J. Cleveland, Editor (Washington, D.C.: Environmental Information Coalition, National Council for Science and the Environment).
2. ↑  "The Encyclopedia of Earth neutrality policy", Cutler J. Cleveland, Editor (Washington, D.C.: Environmental Information Coalition, National Council for Science and the Environment).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**«All That You Love Will Be Carried Away»** er en novelle av Stephen King som først ble utgitt i magasinet *The New Yorker*, og senere i samlingen *Everything's Eventual: 14 Dark Tales*.

Handling
--------

Alfie Zimmer, en reisende selger som tilbyr hurtigmiddager og strekkodelesere, stanser på et Motel 6 i Nebraska for en natt. Han finner seg til rette, og finner frem en pistol, klar til å begå selvmord fordi han ikke lenger klarer å leve på den måten han nå lever.

Alfie har en kone, en datter, og en rar hobby: han samler på toalettgraffiti som han har kommet over på sine mange, lange og ensomme reiser. Han begynte å skrive ned skribleriene på vegger som uten synlig grunn fanget hans oppmerksomhet, men ble senere fascinert av disse meldingene. Alfie har fylt opp en hel notisblokk med sitater som "Save Russian Jews, collect valuable prizes" og "Mammon is the king of New Jersey."

I hans ensomme liv som en reisende selger, med kun mil etter mil med tom vei som sitt reisefølge ble disse "stemmene på veggene" hans venn; noe han kunne tenke på mens han kjørte, noe viktig, noe som "snakket" til ham.

Alfie bestemmer seg for at å ta sitt eget liv ville være lettere enn å endre livet sitt, men hver gang han gjør seg klar til å begå selvmord, bekymrer han seg for at det å etterlate en notisblokk, stappfull med det som ser ut som en gal manns skriblerier, vil fremstille han som gal for de som finner ham. Alfie vil skrive en bok om graffitien, og kommer også på en tittel, men vet at å fortelle videre vil gjøre vondt. Mens han ståre ute i den bitende kulden en vintersnatt, mens han sutrer for seg selv, bestemmer han seg for en plan: på andre siden av et jorde bak motellet ligger det et gårdshus med lys i vinduene. I snøstormen forsvinner lyset ofte. Han bestemmer seg for, at om lyset skulle dukke opp igjen før han har telt til 60, skal han skrive boken. Hvis lyset derimot ikke dukker opp igjen, vil han kaste notisblokken inn på jordet, for så å gå inn, og skyte seg selv.

Historien avsluttes med at Alfie står i snøstormen, og begynner å telle.

TV-, film- og teaterversjoner
-----------------------------

Denne historien ble gjort om til seks forskjellige Dollar Baby kortfilmer. Filmene ble laget av Scott Albanese, Brian Berkowitz, Mark Montalto, Chi Laughlin & Natalie Mooallem, James Renner og Anthony Kaneaster.

Merknader
---------

Sitatet "Save Russian Jews! Collect Valuable Prizes!" finnes også i *It*.

Eksterne lenker
---------------

* Scott Albaneses filmversjon – All That You Love på International Movie Database
* All That You Love – Nettsted for filmene
* James Renners filmversjon – All That You Love Will Be Carried Away på International Movie Database
* Stephen King Short Movies
* The World of Stephen King
* Chris Francis' filmversjon - All That You Love Will Be Carried Away
Dronning Emma mottar *Encomium Emmae Reginae*, en form for lovprisning, med sine to sønner Hardeknut og Edvard i bakgrunnen.**Encomium Emmae Reginae** eller **Gesta Cnutonis Regis** er latinsk *encomium* (lovtale) fra 1000-tallet til ære for dronning Emma av Normandie. Den ble skrevet i 1041 eller året etter. Ett enkelt manuskipt som overlevd er overdådig illustrert og antatt å være den kopien som ble sendt til dronning Emma eller en nøyaktig reproduksjon av denne kopien. Et blad har derimot gått tapt fra manuskriptet i moderne tid, men dets tekst har overlevd i senere papirkopier.

*Encomium Emmae Reginae* er delt i tre bøker. Den første delen handler om Svein Tjugeskjegg og hans erobring av England. Den andre delen handler om hans sønn, Knut den mektige, hans gjenerobring av England, hans ekteskap med Emma og hans karriere som konge. Den tredje delen handler om det skjedde etter at Knut døde, Emmas stridigheter under regimet til Harald Harefot og hennes sønner Hardeknut og Edvard Bekjennerens ferd til den engelske tronen.

*Encomium Emmae Reginae* er et meget subjektivt og selektivt verk. Det ble bestilt av dronning Emma selv. Det forsøker å vise henne og kong Knut i et meget favoriserende lys. Eksempelvis unngår det helt å nevne Emmas første ekteskap. Interessant nok nevner verket Emmas dåpsnavn, men ikke hennes dronningnavn «Ælfgifu». Hun velger selv å bli husket for det normanniske navnet hun ble født med framfor det angelsaksiske navnet som hennes første ektemann ga henne.

Til tross for verkets mangler er *Encomium Emmae Reginae* en meget viktig primærkilde for engelsk og norrøn historie tidlig på 1000-tallet.

Litteratur
----------

* Campbell, Alistar (redactor og oversetter) og Simon Keynes (tilleggsintroduksjon) (1998): *Encomium Emmae Reginae*. Cambridge University Press. ISBN 0-521-62655-2

Eksterne lenker
---------------

* Encomium Emmae Reginae Oversikt ved Stephen J. Murray
* Encomium Emmae reginae Georg Heinrich Pertz's 1865 edition
* *Overarkivar Ivan Boserup om Courtenaykompendiet*, Det Kongelige Bibliotek, youtube.com. Besøkt 10.august 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**HMS «Barham»** var et slagskip i Queen Elizabeth-klassen. Det ble bygget ved John Brown-verftet i Clydebank i Skottland.

Under den første verdenskrig deltok HMS «Barham» med den 5. slagskipskvadron i Jyllandsslaget i 1916. Hun skjøt 337 skudd med 15" kanonene sine. Ett av dem traff den tyske slagkrysseren SMS «Von der Tann» i akterenden og forårsaket at den tyske slagkrysseren tok inn 600 tonn vann. Selv ble HMS «Barham» truffet seks ganger, blant annet av slagkrysseren SMS «Lützow», og ett av skuddene trengte i gjennom sidepanseret ved «B»-barbetten og satte fyr på et lager med korditt. Etter slaget måtte hun til reparasjon, men var klar igjen 4. juli 1916.

Under den andre verdenskrig deltok hun i flere militære operasjoner. Blant annet Operasjon «Menace» som var et forsøk på å tilintetgjøre den Vichy-franske flåten som lå ved Dakar. Her kom hun blant annet i kamp med det franske slagskipet «Richelieu». Under kampene ble HMS «Barham» truffet av to granater fra kystbatterier. Etter dette ble Operation «Menace» stoppet.

Den 25. november 1941 ble HMS «Barham» truffet av tre torpedoer fra den tyske undervannsbåten «U 331» utenfor Sollum. Etter kort tid tippet hun til den ene siden, før et ammunisjonslager eksploderte, som gjorde at hun hurtig sank.

Kilder
------

* Robert Gardiner, red. (2006). *All the Worlds Fighting Ships 1906-1921*. London: Conway Maritime Press. s. 33. ISBN 0-85177-245-5.

Portal: Andre verdenskrig
**Angelika Neuner** (født 23. desember 1969), østerriksk aker som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville, 1994 i Lillehammer, 1998 i Nagano og 2002 i Salt Lake City.

Neuner vant en olympisk sølvmedalje i aking under Vinter-OL 1992 i Albertville. Hun kom på andreplass i ener for damer, bak sin lillesøster og landsmann Doris Neuner.

Fire år senere, under vinter-OL 1998 i Nagano ble hun nummer tre i ener for damer, bak 
Silke Kraushaar og Barbara Niedernhuber begge fra Tyskland.

Neuner ble verdensmester i aking to ganger, 1996 i Altenberg og 1997 i Innsbruck begge i mixed.

Hun var Østerrikes flaggbærer under åpningsseremonien både i OL 1992 i Albertville og 2002 i Salt Lake City.

OL-medaljer
-----------

* 1992 Frankrikes flagg Albertville - Sølv Sølv i aking, ener damer Østerrikes flagg Østerrike
* 1998 Japans flagg Nagano - Bronse Bronse i aking, ener damer Østerrikes flagg Østerrike

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Angelika Neuner – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Angelika Neuner – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Angelika Neuner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Angelika Neuner – FIL Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
***Encore*** er det femte studioalbumet til den amerikanske rapperen Eminem på et større plateselskap. Det skulle egentlig blitt sluppet 16. november 2004, men ble i stedet gitt ut 12. november på grunn av lekkasje av albumet på internett.

De tre første dagene ble det solgt over 711 000 kopier. *Encore* ble etter hvert det tredje bestselgende albumet i 2004 med 3 517 097 solgte kopier, og det 27. bestselgende albumet i 2005 med 1 385 256 kopier solgt det året. Det ble totalt 4.9 millioner solgte kopier mot slutten av 2006. Det har blitt solgt over 10 millioner eksemplarer av albumet over hele verden. 

Sangen «Mockingbird» ble nominert til Best Rap Solo Performance på Grammy Awards i 2006, men tapte for Kanye Wests «Gold Digger». *Encore* ble nominert til Best Rap Album, men Kanye West tok seieren igjen med sitt eget album, *Late Registration*. *Encore* er Eminems første album på et større plateselskap som ikke vant prisen for Best Rap Album, siden The Slim Shady LP, The Marshall Mathers LP og The Eminem Show vant den prisen det året de ble sluppet ut.

Karakteren Slim Shady ble drept i den siste sangen, Encore/Curtains Down. Eminem sier i slutten av sangen: «Don't worry about that Detox album. It's coming. We're gonna make Dre do it.» Deretter tar han frem en pistol og skyter hele publikumet, og skyter dermed seg selv gjennom munnen. Men i sangen «When I'm Gone» fra albumet Curtain Call: The Hits, skyter han seg selv nok en gang. I et uttak fra sangen sier han: «I turn around/Find the gun on the ground and cock it/Put it to my brain/Scream 'die Shady' and pop it». 

I dette albumet viser Eminem sitt kompliserte elsk/hat-forhold til hans eks-kone Kim Mathers. I låta «Puke» hater han henne og mener at hun får han til å kaste opp. Men i «Crazy in Love» elsker han henne høyt.

Sporliste
---------

1. «Curtains Up» (Encore Version) – 0:46
2. «Evil Deeds» – 4:19
3. «Never Enough» (med 50 Cent & Nate Dogg) – 2:39
4. «Yellow Brick Road» – 5:46
5. «Like Toy Soldiers» – 4:56
6. «Mosh» – 5:17
7. «Puke» – 4:07
8. «My 1st Single» – 5:02
9. «Paul» (Skit) – 0:32
10. «Rain Man» – 5:13
11. «Big Weenie» – 4:26
12. «Em Calls Paul» (Skit) – 1:11
13. «Just Lose It» – 4:08
14. «Ass Like That» – 4:25
15. «Spend Some Time» (med 50 Cent, Obie Trice & Stat Quo) – 5:10
16. «Mockingbird» – 4:10
17. «Crazy in Love» – 4:02
18. «One Shot 2 Shot» \* (med D12) – 4:26
19. «Final Thought» (Skit) – 0:30
20. «Encore/Curtains Down» (med Dr. Dre & 50 Cent) – 5:48

\* Proof (medlem av D12) var i live da dette albumet ble laget, men han rapper ikke i denne sangen selv om D12 medvirket i sangen.

### Bonus CD

1. «We As Americans» – 4:39
2. «Love You More» – 4:47
3. «Ricky Ticky Toc» – 2:49

Kilder
------

* 

* (en) *Encore* på Discogs Rediger på Wikidata

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Encore* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Encore* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Encore* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Encore* på AllMusic Rediger på Wikidata

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** MusicBrainz
 |
Oppsett av bakgrunnskorrektor  Foto: Daniel Aleksander 
Innenfor analytisk kjemi er **kontinuerlig deutetiums bakgrunnskorreksjon** eller **deuteriums BK** ett grep for å rette for absorpsjon fra molekyler eller spredning fra partikler under atomabsorpsjonsspektorskopi (AAS).

Bakgrunnskorreksjon generelt
----------------------------

Bakgrunnskorreksjon er basert på følgende målinger:
{\displaystyle (t\_{t},t\_{bg},t\_{t},t\_{bg},t\_{t},t\_{bg},t\_{t}...)}

tt: måler absorpsjon av analytt og bakgrunn (AA+BG)

tbg: måler bare bakgrunnen (BG)

Det korrigerte signalet vil være {\displaystyle (t\_{t}-t\_{bg})}

Kontinuerlig deuteriums bakgrunnskorreksjon
-------------------------------------------

Stråling fra HCLen og den kontinuerlige strålingskilden sendes vekselvis gjennom flammen/grafittovnen. Deuteriumslampe (D2 benyttes i UV-området, og wolframlampe benyttes i den synlige området av e.m.s.

Referanser
----------

1. ↑  1948-, Harris, Daniel C.. *Quantitative chemical analysis* (Ninth edition utg.). New York. ISBN 9781464135385. OCLC 915084423. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)
**Mette Kongshem** (født 7. mai 1941 i Oslo) er en tidligere norsk diplomat og politiker (H).

Hun er cand.mag. fra Universitetet i Oslo fra 1973 og var ansatt i Utenriksdepartementet 1974–2010. Kongshem har også vært stasjonert ved Norges FN-delegasjon i New York, statssekretær i Handels- og skipsfartsdepartementet 1981–1983, ambassaderåd ved Norges ambassade i Washington, D.C. 1984–1990, avdelingsdirektør i Utenriksdepartementet 1990–1996, Norges ambassadør i Tsjekkia 1996–1999, ekspedisjonssjef i Utenriksdepartementet 1999–2002 og Norges ambassadør i Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE) i Wien 2002–2007. Fra 2006 var hun Norges ambassadør i landene i Sentral-Asia

Kongshem er ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden fra 1998, kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden og innehaver av flere utenlandske ordener.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «70 år: Mette Kongshem». *Dagsavisen*. NTB: 63. 7. mai 2011.
2. ↑  «Mette Kongshem». *Store norske leksikon*.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Mette Kongshem hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Øyvind Gimse** (født 9. september 1968 i Kongsvinger) er en norsk cellist, utdannet ved Norges musikkhøgskole og Hochschule für Musik und Darstellende Kunst i Wien.

Han var solocellist i Trondheim Symfoniorkester (1991–97), var med i Det Norske Kammerorkester (1988–2001) og har gjestet som solocellist i Kringkastingsorkestret og Stavanger Symfoniorkester. Gimse var kunstnerisk leder for TrondheimSolistene fra 2002 til 2017, og de har sammen turnert store deler av Europa, i tillegg til USA, Sør-Amerika og Asia. Samarbeidet mellom TrondheimSolistene/Gimse og plateselskapet 2L har resultert i til sammen 7 GRAMMYnominasjoner til ensemblets fem innspillinger. Med broren Håvard Gimse piano, ga han ut *T. Tellefsen – Chopin* (Niente/Sonor Records, 2001). Han har samarbeidet med Anne-Sophie Mutter (*Vivaldi – Four seasons*, Deutsche Grammophon, 1999), og vært med i samtidsmusikkgruppen ter Jung Sekstett (*Hexa*, Hemera Music, 2000).

Gimse er førsteamanuensis ved Institutt for musikk ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (1998–). Har har også hatt gjesteundervisning i Danmark, Polen, Spania, Sør-Afrika, Brasil og Vietnam. Gimse har innehatt Statens arbeidsstipend for yngre etablerte kunstnere og har gjestet de fleste større, norske kammermusikkfestivaler. Han spiller på en Francesco Goffriller (1735) utlånt fra Sparebankstiftelsen/Dextra Musica. For sin innsats for Trondheims kulturliv ble han tildelt Trondheim kommunes kulturpris for 2013.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Øyvind\_Gimse[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Adresseavisen*, 30. august 2016, side 35.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Øyvind Gimse i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Øyvind Gimse i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** CRIStin **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Halsløsningsgåte** er en gåte som ikke lar seg gjette av de elementene som vanligvis ligger gjemt i gåtespørsmålet, men må kjenne situasjonen som beskrives.[1]

Hva tenker jeg på nå?
---------------------

Gåten kan eksempelvis bero på en opplevelse gåtestilleren har opplevd. Vi finner ofte slike gåter stilt i eventyr og religiøse tekster. Det er også en forestilling om at dødsdømte fanger kunne redde livet gjennom å stille en gåte som ingen klarer å løse. Mindre vanlig at den dømte kan redde seg ved finne svaret på en gåte dommeren gir. Et eksempel er:

* Rådløs eg var,
* råd har eg funne,
* sju tunger i ein haus
* og alle munne sjunge.
* Svar: Et fugleleir med sju unger som fangen så i en okseskalle.[2]

Referanser
----------

1. ↑  Grambo 1984, s. 62.
2. ↑  Alver (red) 1969, s. 12.

Litteratur
----------

* Alver, Brynjulf (red) 1969: *Et utvalg folkloristiske termini med definisjoner til bruk for grunnfagsstuderende i Folkeminnevitskap*. Oslo:
* Grambo, Ronald 1984: *Folkloristisk håndbok: Begreper - termer*. Oslo: Universitetsforlaget ISBN 8200072428
**Øyvind Fiksen** (født 6. september 1968 på Nesodden) er en norsk marinbiolog, opprinnelig fra Drøbak, men som hadde sin oppvekst på Frekhaug. Han tok cand.scient. graden ved Institutt for fiskeri og marinbiologi på Universitetet i Bergen i 1993, jobbet ett år ved Havforskningsinstituttet før han begynte med en gang på dr.scient.-studiet som han fikk den 26. juni 1997 på avhandling om fisk og dyreplankton, hvilke livsstrategier de har.

> Dyreplankton har ein tendens til å symje opp mot overflata om natta og ned på større djup om dagen. Denne vandringa er truleg ein måte å redusere risikoen for å bli fanga av fisk og fiskelarver som treng lys for å sjå byttet. Samstundes beiter planktonet nok alger til å vekse, reprodusere og byggje opp fettreservar til vinterdvalen.
> 
> 
> Fra pressemeldingen da han fikk doktorgrad i 1997
> 
> 

 I 2002 vant han Meltzerprisen på 100 000 kroner med yngre forskere, fordi han hadde studert de evolusjonære drivkrefter og utvist evne til analytisk tenkning og matematisk formulering av problemene. Han ble da også professor og er i modelleringsgruppen ved Institutt for biologi, der han i sin tid studerte.

Referanser
----------

1. ↑  «Livsstrategiar hos fisk og dyreplankton». Arkivert fra originalen 20. juli 1997. Besøkt 12. september 2012.
2. ↑  «Pengedryss fra Meltzerfondene». Bergens Tidende. 9.3.2002.
3. ↑  «Øyvind Fikskens hjemmeside på jobb». Arkivert fra originalen 29. januar 2012.
**Hals i båtbord** er den delen av et båtbord som går ut mot enden av båten.

Trebåter er bygd av bord (planker). Ut mot endene (stevnene) heter gjerne bord-delene *halser*. Særlig ved og under vannlinjen er formen på halsene avgjørende for båtens egenskaper; det er viktig at halsene har riktig form for at motstanden i vannet skal bli minst mulig, og/eller for å øke *sjøfestet*, altså båtens motstand mot å drive til siden under seilas.

I en del robåttyper hogges halsene til av en halvklovning av en tømmerstokk, eller en tykk planke, eller de kiles ut «vins» (vridd) av en stokk, og hogges og høvles i form. Dette er sannsynligvis en arv fra den tid *alle* bordgangene ble kilt ut av tømmerstokker, og kunne hogges og høvles til akkurat den form båtbyggeren ville ha. Etter at sagde bord ble vanlig utover 1700- og 1800-tallet, fikk mange av bordene i båten flatere form, men mange båtbyggere fortsatte med å hogge til halsene i bunnbordene – og dels også bunnbordene mellom halsene – for at bunnen skulle bli helt riktig. 

Utsiden av hogde halser på bunnbordene har konkav form og går fra å være nærmest loddrette i innløpet ved lottene, til å nærme seg vannrett der halsene møter bunnbordene. Formen på halsene er dermed vridd, en nærliggende sammenligning kan være et propellblad eller kanskje mest et plogskjær. 

En båt med hogde halser regnes uten videre som mye finere og bedre enn båter uten. Halsene kan utformes med mer eller mindre huling, alt etter hva båten skal brukes til; seilbåter har helst mer innhule halser enn robåter.

I moderne tid er oselvere de som er best kjent for hogde halser, men nordmørsbåtene har flest, og kanskje de fineste, og alle robåtene på Vestlandet og i Nord-Norge har/hadde slike.

Åfjordsbåtene har det som kalles *langhalser*, et slags kjølrennebord langs kjølen og mye av lottene, og som er høvlet krumt på tvers.
**Kontingent** (fra latin av *contingere*, «berøre, vedkomme») i betydningen det som angår, men brukes vanligvis om bidrag, medlemsavgift i lag og foreninger, avisavgifttilskudd til et felles foretak, medlemspenger og lignende. Innbetalinger kan skje i intervaller fra månedlig (gjelder for mange fagforbund, ofte med avtale om lønnstrekk) til årlig. Kontingenten skal vanligvis dekke foreningens løpende utgifter og eventuelt avsetning til fond for formål innenfor foreningens målsetting. Kontingent fastsettes av generalforsamling/årsmøte.

Kontingent kan også brukes om særskilte grupper med oppdrag, som eksempelvis FN-soldater som avgis til internasjonal tjeneste, eller om en adskilt gruppe, som eksempelvis en kontingent nordmenn i Calcutta.

Som filosofisk begrep kan kontingent henvise til det som er logisk mulig, men ikke nødvendig.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «kontingent» Arkivert 3. januar 2018 hos Wayback Machine. *Bokmålsordboka*

Litteratur
----------

* Taule, Ragnvald (1995): *Escolas ordbok - bokmål*, Escola forlag, ISBN 82-7423-001-9
Nash papyrus
**Nash-papyrusen** eller *Nash Papyrus* består av 24 bibelske tekstlinjer fordelt på fire papyrusfragmenter, som tilsammen utgjør en enkelt side, og er fra det 2. århundre før Kristus. De er sammen med dødehavsrullene de eldste kjente bibelske fragmenter på hebraisk. De ble i 1902 ervervet av W.L. Nash, *Society of Biblical Archaeology*, fra en egyptisk selger, og beskrevet året etter av Stanley A. Cook i artikkelen *A Pre-Massoretic Biblical Papyrus*.

De oppbevares i dag på biblioteket ved *Cambridge University*.

Fragmentene, som hver er ca. 7,5 x 12,5 cm, inneholder utdrag av Annen Mosebok 20,2-17, det vil si De ti bud (dekalogen), og Femte Mosebok, 6,4-5, også kalt *Shema Yisrael*-bønnen. Tetragrammet, *JHWH*, forekommer i alt syv ganger i fragmentene.

Rækkefølgen av de 10 bud i *Nash Papyrus* adskiller seg fra den man findnr i Biblia Hebraica og Septuaginta.

Da fragmentene foruten de 10 bud også inneholder *Shema Jisrael*-bønnen, tyder det på at de er en kopi av et liturgisk skrift, idet det i begge Talmud dokumenteres at *dekalogen* ble lest før *Shema Jisrael*-bønnen i Egypt.

Teksten, som er uten vokaler, adskiller seg fra samtidige skrifter ved at ordene er klart adskilte. I andre skrifter fra samme tid er ordene skrevet uten mellomrom.

*Nash Papyrus* er det eldste bibelske skrift på hebraisk man har funnet i Egypt.

Litteratur
----------

* Francis Crawford Burkitt: The Hebrew Papyrus of the Ten Commandments (PDF; 346 kB), *The Jewish Quarterly Review*, **15**, 392-408 (1903)
* Stanley A. Cook: *A Pre-Massoretic Biblical Papyrus.* Proceedings of the Society of Biblical Archaeology 25 (1903), S. 34–56
* William F. Albright: *A Biblical Fragment from the Maccabean Age: The Nash Papyrus.* Journal of Biblical Literature 56 (1937), S. 145–176
* Paul Kahle: *Die hebräischen Handschriften aus der Höhle* (1951), S. 5f
* Ernst Würthwein: *Der Text des Alten Testaments*, 4. Auflage 1973, S. 37

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nash Papyrus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Religion and Technology Center, Inc.: Nash Papyrus
* Bible Research: Introduction to the Old Testament of the New English Bible
* Welkom op Godswoord.nl: Papyrus Nash

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**HMS «Bellerophon»** var et britisk slagskip.

Bellerophon-klassen var de første slagskipene som fulgte HMS «Dreadnought» og bygde på de samme prinsippene med noen små forbedringer. Blant de viktigste var et «torpedoskott», indre skott som løp langs hele lengden av skipet og gav bedre beskyttelse mot torpedotreff.

HMS «Bellerophon» hadde en hovedbestykning bestående av ti 12" kanoner plassert parvis i fem tårn, og en sekundærbestykning bestående av 16 4" kanoner. I tillegg hadde hun tre torpedorør, to i baugen og et akter. Aktre torpedorør ble fjernet i 1917. I 1918 hadde hun fått plattformer for å operere fly fra på «A»-tårnet og «Y»-tårnet. Flyplattformene ble brukt av et Sopwith Pup jagerfly og et Sopwith 1½ Strutter rekognoseringsfly.

HMS «Bellerophon» ble sjøsatt 27. juli 1907 og ble operativ i februar 1909. I august 1914 sluttet hun seg til den britiske «Grand Fleet» og 31. mai 1916 var hun i kamp under Jyllandsslaget. Hun ble overført til reserven i 1919 og tatt ut av tjeneste i 1920. Hun ble solgt for opphugging 8. november 1921.

Kilder
------

* Robert Gardiner, red. (2006). *All the Worlds Fighting Ships 1906-1921*. London: Conway Maritime Press. s. 22. ISBN 0-85177-245-5.

Portal: Første verdenskrig
**Øyvind Dybvad** (født 3. februar 1908 i Stjørdal, død 12. desember 1989 i Asker) var en norsk barnebokforfatter, tegneserieskaper og redaktør av *Norsk barneblad*.

Han ble født i Stjørdal, men vokste opp på Frosta. Han var sønn av lærer Sivert Andreas Dybvad og hustru Lorentse Johansdatter Hellesleiret, begge fra Lånke. Han giftet seg med Borghild Økset fra Hernes.

Dybvad hadde bakgrunn fra handelsskole, folkehøgskole og underoffisersskole før han i 1941 begynte å arbeide i *Norsk barneblad*. Fra 1949 til 1954 var han redaktør sammen med Andreas Haavoll. Dybvad skrev i denne perioden tekst til *Smørbukk*, *Peik* og *Bamsemann*, i tillegg til at han skapte tegneserien *Tuss og troll* i 1944.

Han mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1986, var æresmedlem i Noregs mållag og flere perioder leder av Bondeungdomslaget i Oslo og Trønderlaget i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  «Dødsfall». *Aftenposten* (morgen utg.): 15. 14. desember 1989.
2. ↑  Moksnes, Leif (red.) (1970). *Frostaboka. Gards- og slektshistorie*. 2. Frosta historielag. s. 151–152.
3. 1 2  Berthelsen, Herman (red.) (1987). *Hvem er hvem i norsk kulturliv?*. Oslo: Dreyer. s. 88.
4. ↑  Grepstad, Ottar (2006). *Viljen til språk. Ei nynorsk kulturhistorie*. Oslo: Samlaget.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Ole Andreas Lindeman** (født 17. januar 1769 i Øye i Surnadal, død 26. februar 1857 i Trondhjem) var en norsk organist og musikkpedagog.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Etter examen artium ved katedralskolen havnet Lindeman i København, hvor han studerte jus. Etter hvert skulle det vise seg at musikken tok gradvis mer tid, og han avbrøt studiet i 1799. Ole Andreas ble elev av kapellmester Israel Gottlieb Wernicke og opptrådte på konserter med klaver eller fiolin. 

### Karriere

Etter en anmodning fra biskop Johan Christian Schønheyder flyttet Lindeman til Trondhjem for å bli organist i Vår Frue kirke.

Ole Andreas Lindeman ble den dominerende musikkpedagog i Trondhjem – «privilegert stadsmusicus» – gjennom et halvt århundre. Han var også sang- og musikklærer ved Trondhjems Borgerlige Realskole. I 1835 utga han med offentlig støtte den aller første norske koralbok, som ble distribuert til alle kirker i Norge som hadde orgel.

Lindeman ble gift med Anne Severine Hickmann i 1802, og tilsammen fikk de fem sønner. Av disse ble hele tre organister, mens én ble prest og en annen lege. Den eldste sønnen, Frederik Christian, etterfulgte faren i Vår Frue kirke, Just Riddervold ble organist i Domkirken og Ludvig Mathias reiste til Vår Frelsers kirke i Oslo. Sistnevnte var far til musikkpedagog Peter B. Lindeman, som ledet Musikkonservatoriet i Oslo i mange år, og organist Kristian T. M. Lindeman som overtok som organist etter sin onkel i Domkirken.

Ole Andreas Lindeman døde 88 år gammel, og var i hele sin tid som organist knyttet til Vår Frue kirke i Trondheim.

Referanser
----------

Kilder
------

* Ole Andreas Lindeman i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**HMS** «**Berwick**» var et tredjegrads linjeskip med 74 kanoner som ble bygget i Portsmouth i 1775. Skipet hadde en besetning på 550 menn og hadde 28 32-punds, 28 18-punds og 18 nipunds kanoner.

Som et av de nyeste linjeskipene, ble hun umiddelbart satt i tjeneste da Frankrike gikk inn i den amerikanske uavhengighetskrigen i 1778 og sluttet seg til flåten i Den engelske kanal. I juli deltok hun i slaget ved Ushant, ledet av kaptein Keith Stewart. Hun var i kanalflåten gjennom hele 1779.

Hun ble sendt til Karibia i 1780 som del av en skvadron under kommodor Walshingham som ble sendt for å forsterke flåten under admiral George Rodney. Men Walshinghams skip ankom for sent for slagene det året og ble sendt til Jamaica.

Mens hun var stasjonert ved Jamaica, ble «Berwick» alvorlig skadet i en orkan i oktober 1780. Hun mistet alle mastene, drev ut til sjøs og tvunget tilbake over Atlanterhavet til England.

Etter reparasjonene ble «Berwick» sendt til Nordsjøen hvor kaptein Stewart ble øverstkommanderende på stasjonen. Nordsjøen ble en stadig viktigere konvoirute siden franske og spanske skvadroner som patruljerte i den vestlige ankomstruten i Den engelske kanal hadde gjort ruten utrygg for britiske konvoier.

Da britene fikk nyheter om at nederlenderne som hadde sluttet seg til de allierte i begynnelsen av 1781, utrustet en skvadron til tjeneste i Nordsjøen, ble «Berwick» forsterket med en skvadron under viseadmiral Hyde Parker. Da skvadronen eskorterte en konvoi over Nordsjøen, møtte Parker en nederlandsk skvadron, noe som resulterte i slaget ved Doggerbank. Etter krigen gikk «Berwick» i opplag.

Hun ble utrustet igjen ved utbruddet til de franske revolusjonskrigene og sendt til Middelhavet for å slutte seg til flåten under lord Hood. «Berwick» seilte for å slutte seg til den britiske flåten ved Leghorn, men traff på den franske flåten om morgenen den 7. mars 1795. Klokka 11.00, da hun var nær Cape Corse, passerte fregatten «Alceste» på utsiden av skipet og åpnet ild på «Berwick»s akterdel. «Minerve» og «Vestale» angrep også skipet.

En time etter at hun ble angrepet, var seilene hennes skåret i stykker. Ute av stand til å flykte, overgav hun seg. Kaptein Littlejohn var den enste som omkom. Hun ble så tauet til Toulon som bytte.

For hennes etterfølgende karriere i den franske marine, se Berwick (fransk skip). Hun ble til slutt tatt tilbake i slaget ved Trafalgar i 1805 bare for å bli ødelagt i stormen som fulgte.

Litteratur
----------

* Gossett, William Patrick (1986). *The lost ships of the Royal Navy, 1793-1900*. Mansell. ISBN 0-7201-1816-6.
* Lavery, Brian (2003) *The Ship of the Line - Volume 1: The development of the battlefleet 1650-1850.* Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-252-8.
* Michael Phillips. *Berwick* (74) (1775). Michael Phillips' Ships of the Old Navy. Retrieved 26 November 2008.
* Troude, Onésime-Joachim (1867). *Batailles navales de la France* **(fransk)**. 2. Challamel ainé.
* Winfield, Rif (2008). *British Warships in the Age of Sail 1793–1817: Design, Construction, Careers and Fates*. Seaforth. ISBN 1-86176-246-1.
***Varezjka*** (originaltittel: *Варежка*) er en sovjetisk animert film fra 1967, regissert av Roman Katsjanov.

Handling
--------

Historien følger en jente som ønsker seg en hund. Hun tar med seg en valp hjem, men moren hennes nekter å la valpen bo der. Jenta blir opprørt og går ut til en lekeplass, hvor alle de andre barna går tur med hundene deres. Hun begynner å leke med den ene votten sin, og later som om votten er en ordentlig hund. Med fantasiens kraft forvandler votten seg til en valp, som beholder vottens røde farge og svarte flekker på ryggen. Valpen begynner snart å jage etter en katt, som ender opp med å finne ly på toppen av annonse-tavlen hvor det står "Alle som har hund er velkommen til å delta i en konkurranse!" og jenta tar derfor med seg valpen til denne konkurransen.

Hunden hennes er flinkere enn mange av de andre hundene. Men en av trådene i valpens strikkede pels setter seg fast på en spiker, og hunden taper derfor konkurransen. Jenta tar med seg hunden hjem. Men når hun forsøker å gi den mat, forvandler den seg tilbake til en vott. Når moren hennes legger merke til at jenta forsøker å mate denne votten, bestemmer hun seg for å skaffe datteren sin en ordentlig valp.

Referanser
----------

1. ↑  Кинофестиваль в Торонто подвел итоги
2. ↑  ВАРЕЖКА (1967)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Varezjka* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Varezjka* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
Jernbanestasjonen i Chenzhou under snøværet i februar 2008
Chenzhous plass i provinsen Hunan
**Chenzhou** (kinesisk: 郴州, pinyin: *Chēnzhōu*) er en by på prefekturnivå i provinsen Hunan i Sør-Kina. Befolkningen anslås (2008) til 4 510 000.

Det er større forekomster av wolfram, vismut og molybden i prefekturet.

Administrative enheter
----------------------

* Beihu distrikt (北湖区)
* Suxian distrikt (苏仙区)
* Zixing byfylke (资兴市)
* Guiyang fylke (桂阳县)
* Yongxing fylke (永兴县)
* Yizhang fylke (宜章县)
* Jiahe fylke (嘉禾县)
* Linwu fylke (临武县)
* Rucheng fylke (汝城县)
* Guidong fylke (桂东县)
* Anren fylke (安仁县)

Samferdsel
----------

### Jernbane

Chenzhou vestbanegård
Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her.

### Vei

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell webside for Chenzhou

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Albansk kriger fra rundt 1913 iført qeleshe.  Foto: Carl Pietzner/Metapolisz 
**Qeleshe** (IPA: [cɛˈlɛʃɛ]) eller **qeleshja**, også kalt **plis**, er en tradisjonell albansk hatt. Det er en hvit filthatt uten brem som blir brukt av albanske menn i Albania, Kosovo, Nord-Makedonia, Serbia, Montenegro og de arbëreshëalbanske samfunnene i Italia. Hatten er en distinkt identitetsmarkør for etniske albanere.

Historie
--------

Hodeplagget stammer trolig fra den illyriske hatten. Den minner om den eldre greske *pileus* eller *pilos* (gresk: πῖλος, «filt»), som er beslektet med den eldre greske *petasos*, men uten brem. Navnet *qeleshe* er avledet fra albansk *lesh*, «ull». Hattens form varierer mellom områdene. I det sørlige Albania er hatten formet som en kjegle uten topp, og hatten er forholdsvis høy, især i prefekturene Gjirokastër og Vlorë. I det nordlige Albania er hatten kortere og mer eggformet.

Siden 1990-årene har hatten i stor grad gått ut av daglig bruk, spesielt i det sentrale og sørlige Albania. Hatten brukes noe oftere i det nordlige Albania og i Kosovo. Hatten brukes ofte i kombinasjon med folkedrakter ved høytidelige anledninger. Hatten produseres av profesjonelle håndverkere, som i den historiske byen Krujë.

Referanser
----------

1. ↑  Vomvyla, Eleni (2013). «Constructing Identity and Heritage at the Crossroads: Albanian Families’ Cross-Border Connections and Homemaking Projects in Athens». *Present Pasts* **(engelsk)**. 4 (1): 1–21.
2. ↑  Stipčević, Aleksandar (1977). *The Illyrians. History and Culture* **(engelsk)**. Noyes Press. s. 89. ISBN 0-8155-5052-9.
3. ↑  *Recherches albanologiques. Folklore et ethnologie* **(albansk)**. Instituti Albanologijik i Prishtinës. 1982. s. 52.
4. ↑  Drude, Saskia (2008). *Hundert Wochen Kosovo. Alltag in einem unfertigen Land* **(tysk)**. Frankfurt av Main: Karin Fischer Verlag. s. 156–157. ISBN 978-3-89514-836-1.
5. ↑  Belkaïd, Leyla (2013). «Albania». I Condra, Jill. *Encyclopedia of National Dress. Traditional Clothing Around the World* **(engelsk)**. Santa Barbara: ABC-CLIO. s. 15. ISBN 978-0-313-37637-5.
6. ↑  Gloyer, Gillian (2012). *Bradt Albania* **(engelsk)**. Bradt Travel Guides. s. 49. ISBN 978-1-84162-387-0.
**Alexander Marian Bradshaw** (født 12. juli 1944 i Bushey i Storbritannia) er en britiskfødt tysk fysiker. Han var vitenskapelig direktør for Max-Planck-Institut für Plasmaphysik i Tyskland. Fra 1998 til 2000 var han president for Deutsche Physikalische Gesellschaft og fra 2000 til 2002 visepresident.

Bradshaw studerte kjemi ved Queen Mary College ved University of London og tok doktorgraden i fysikalsk kjemi i 1969. I 1974 fulgte hans habilitasjon ved Institut für physikalische Chemie ved Technische Universität München. Fra 1976 til 1998 arbeidet Bradshaw ved
Fritz-Haber-Institut der Max-Planck-Gesellschaft i Berlin. I 1980 ble han vitenskapelig medlem og medlem av direktørkollegiet ved instituttet. Samtidig var han vitenskapelig forretningsfører for Berliner Elektronenspeicherring-Gesellschaft für Synchrotronstrahlung fra 1981-85 og 1988-89.

I 1997 ble han utnevnt til professor II ved Technische Universität Berlin og 2000 ved Technische Universität München.

Fra 1999 til 2008 har han vært vitenskapelig direktør ved Max-Planck-Institut für Plasmaphysik. Siden desember 2008, er Bradshaw aktiv igjen på Fritz-Haber-Institut som professor emeritus.

Bradshaw er medgrunnlegger og tidligere sjefredaktør for *New Journal of Physics*. Han er medlem av Berlin-Brandenburgische Akademie der Wissenschaften, Academia Europaea, acatech og Akademie der Wissenschaften Leopoldina.

Utmerkelser
-----------

I 1994 fikk han Max-Planck-Forschungspreis og i 2001 *European Physical Society for Public Understanding of Physics'* medalje. Han er æresdoktor ved University of London og æresmedlem av American Institute of Physics. I 2007 ble han utnevnt til *Commander of the Order of the British Empire* av dronning Elisabeth II.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 6. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.ae-info.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   web.archive.org, besøkt 1. mai 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Utførlig CV
* (de) Verk av og om Alexander M. Bradshaw i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Tyskland
Den gamle terminal (1945) på Meenambakkam
**Chennai internasjonale lufthavn**, **(Chennai International Airport)** (IATA: **MAA**, ICAO: **VOMM**) er den primære flyplass for den sørindiske byen Chennai. Flypassen ligger i områdene Meenambakkam, Pallavaram og Tirusulam.

Drift
-----

I regnskapsåret 2014-15 var den Indias fjerde største, hva angår passasjerer, etter Indira Gandhi i New Delhi, Chhatrapati Shivaji i Mumbai og Kempegowda i Bangalore og den tredje i internasjonal trafikk etter Delhi og Mumbai. I 2014-15 hadde den 14,29 millioner passasjerer og 342 flybevegelser daglig. Flyplassen forventes å tilfredsstille behovet frem til 2016–17. Etter det blir det nødvendig å bygge ny flyplass.

Begge terminaler, innenlands og utenriks, har fått navn etter tidligere statsministere, henholdsvis Tamil Nadu K. Kamaraj og C. N. Annadurai. Det er den første flyplass i India som har begge terminaler «vegg i vegg».. De indiske luftfartsmyndigheter "Airports Authority of India" (den Sørindiske avdeling) som omfatter statene Tamil Nadu, Andhra Pradesh, Telangana, Karnataka, Kerala samt territoriene Puducherry Lakkadivene har kontor på flyplassen 

Flyselskapene SpiceJet, Jet Airways, Air Costa, Blue Dart Aviation har base på Chennai. Air India benytter Chennai som sekundær base, og plassen benyttes hyppig av GoAir og IndiGo.

Galleri
-------

* KLM Cargo Boeing 747KLM Cargo Boeing 747
* Air Mauritius Boeing 767-300ERAir Mauritius Boeing 767-300ER
* Emirates Boeing 777-300Emirates Boeing 777-300
* Jade Cargo Boeing 747-400FJade Cargo Boeing 747-400F
* Lufthansa Cargo og World Airways McDonnell Douglas MD-11FsLufthansa Cargo og World Airways McDonnell Douglas MD-11Fs
* Air Mauritius Boeing 767-300ERAir Mauritius Boeing 767-300ER
* Japanese Air Force One og Blue Dart Aviation Boeing 757Japanese Air Force One og Blue Dart Aviation Boeing 757
* British Airways Boeing 787British Airways Boeing 787

Referanser
----------

1. ↑  «TN proposes second greenfield airport». *The Hindu Business Line*. Chennai, India. 22. mars 2012. Besøkt 22. mars 2012.
2. ↑  «Chennai Airport». Indian Logistics Info.com. Besøkt 20. desember 2012.
3. ↑  «Regional Headquarters». Airports Authority of India. Arkivert fra originalen 27. desember 2012. Besøkt 30. desember 2012.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 27. desember 2012. Besøkt 1. desember 2015. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Qi** (kinesisk: 淇县 ; pinyin:  *Qí Xiàn*) er et fylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det er underlagt byprefekturet Hebi.

Befolkningen er 252.459 (1999).

Kulturminner
------------

Den gamle hovedstaden for oldtidsstaten Wey (*Weiguo gucheng*, 卫国故城) og Yunmengshan-steinrelieffene (*Yunmengshan moya*, 云梦山摩崖) utført fra Songdynastiet og inn i Republikken Kinas tid ble i 2006 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner**: 

* Chaoge 朝歌镇, Gaocun 高村镇, Beiyang 北阳镇,

**Kommuner**:

* Qiaomeng 桥盟乡, Miaokou 庙口乡, Huangdong 黄洞乡, Xigang 西岗乡.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Infoside
* Henan Qi xian Songzhuang Dongzhou yizu mudi
* Wo xian liang chu wenwu danwei rongdeng "guobao" (tu)[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ola Lillenes** (født 31. august 1970) er en norsk kommunikasjonsrådgiver, oppvokst i Tjørvåg på Sunnmøre.

Han har en cand.mag-grad fra Høgskulen i Volda, innen fagene mediekunnskap (informasjon og samfunnskontakt), engelsk og musikk.

Lillenes har siden 2009 arbeidet ved Nasjonalt forskningssenter innen komplementær og alternativ medisin (NAFKAM); først som redaktør for senterets underavdeling Nasjonalt informasjonssenter for alternativ behandling (nifab.no) og senere som informasjonssjef , plassert i senterets ledergruppe med ansvar for informasjonsavdelingen og senterets samfunnsoppdrag innen informasjons- og opplysningsvirksomhet. 

Han innehar også rollen som Technical Editor for nettstedet til senterets internasjonale ekspertgruppe innen oppsummering av forskning på alternativ behandling ved kreft; CAM-Cancer. Fra 2013-2020 var han også redaktør for senterets database CAM-Regulation, som samlet, systematiserte og presenterte lovgivningen på området alternativ behandling i 39 europeiske land.

Lillenes har tidligere arbeidet som informasjonssjef for Tromsø Boligbyggelag (1996-2009). Der representerte han Tromsø i flere av boligsamvirkets (NBBLs) nasjonale faglige utvalg innen kommunikasjon, markedsføring og profilering, samt boligsamvirket i Kommunal- og regionaldepartementets Byggekostnadsprogram i perioden 2004-2006.

Lillenes har hatt flere verv i næringslivet (boligforvaltning, -utvikling og -utleie) og frivillige organisasjoner (velforening, menighetsråd), og har siden 1996 vært medlem av kriseinformasjonsstaben hos Statsforvalteren i Troms og Finnmark (tidl.Fylkesmannen i Troms).

Referanser
----------

1. ↑  «Profil på LinkedIn med CV». Besøkt 25.10.2022.
2. ↑  «Ny alternativ redaktør». *Nordlys* **(norsk)**. 2. februar 2009. Besøkt 25. oktober 2022.
3. ↑  «Lillenes, Ola | UiT». *uit.no*. Besøkt 25. oktober 2022.
4. ↑  «About CAM Cancer». *Cam-Cancer* **(engelsk)**. Besøkt 25. oktober 2022.
5. ↑  «Styre byggekostnadsprogram» (pressemelding). Kommunal- og regionaldepartementet (KRD). Regjeringen.no. 18. november 2004. «Nedsatt 18. november 2004 av KRD og BAE-rådet»

Eksterne lenker
---------------

* UiT personkort

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |