recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ding Yaokang** (kinesisk: 丁耀亢, Wade-Giles: *Ting Yao-kang*, født 1599 i Zhucheng i Shandong i Kina, død 1669) var en kinesisk forfatter og dramatiker som levde i slutten av Ming- og begynnelsen Qingtiden, Han benyttet også fofatterpseudonymene *Zeyang Daoren* og *Ye Hu*.

I 19-års alderen avla Ding førstegrads mandarineksamenen *xiucai*. Etter eksamen reiste han omkring i Sydkina, og hadde omgang med berømte lærde og grunnla med dem et litterært selskap. Etter hjemkomsten skrev han et historisk verk i ti bind (*Tianshi* 天史). Senere for han til Beijing og fikk etter dispens gå opp direkte i den tredje og høyeste gradens eksamen. Deretter fikk han stilling som lærer under det mandsjuiske hvite banner. Senere ble han utnevnt til skoleinspektør og til slutt til provinsråd. I sekstiårsalderen ble han rammet av en øyensykdom.

Referanser
----------

1. 1 2   Trove, oppført som Yaokang Ding, Trove person-ID 1376291, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   CERL Thesaurus, oppført som Yaokang Ding, CERL-ID cnp00814227, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Yaokang Ding, FAST-ID 256929, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Artnet, Artnet artist ID ding-yaokang, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Barnes Cray** er et område i Bexley i sørøstlige London. Det er lokalisert ved Stor-Londons grense mot grevskapet Kents distrikt Dartford og nordvest for denne. Det er et arbeiderklasse boområde grunnet at Barnes Cray ble industrialisert i siste halvdel av 1800-tallet med teglverk i innlandet, møller og brygger langs elven, og fabrikker langs jernbanen.

Historie
--------

Inntil viktoriansk tid var stedet en liten landsby omkring en kilometer fra Crayford, med bare seksten hjem og et trykkeri drevet med vannkraft fra Wansunt. Trykkeriet ble senere omgjort til produksjon av gummiartikler, så filt og til sist tepper. I 1890 ble bygningen revet. 

I årene 1915 til 1919 under den første verdenskrig ble den lille bosetningen gradvis innlemmet i Crayford, på grunn av stadige utvidelser av Vickers’ våpenfabrikk. Etter krigen begynte byggingen av boligområder mot nord. Disse grenset etterhvert mot boligområder i Erith. I 1933 ble Barnes Cray House, som ble brukt som sykehjem og da var den eneste store bygningen fra tiden før krig som var bevart på stedet, også jevnet med jorden.

Teater
------

Teateret Geoffrey Whitworth Theatre ligger i Barnes Cray, og har navn etter forfatteren Geoffrey Whitworth (1883-1951) som var en ledende forkjemper for popularisering av teater og drama. I 1918 var han tilstede av en dramalesning av Vickers-arbeidere i Crayford som inspirerte ham til å opprette British Drama League og var medvirkende i opprettelsen av det britiske nasjonalteater Royal National Theatre. Bygningen som bærer hans navn ble åpnet i 1959 som lokalscenen til British Theatre Group, lokalisert ved Beech Walk. Teateret har deltatt i Royal Shakespeare Companys prosjekt Åpen scene, som har resultert i oppsetninger som Stormen sommeren 2012.

Transport
---------

Bussrute 428 mellom Erith og Bluewater Shopping Centre er den eneste ruten som betjener Barnes Cray.

Referanser
----------

1. 1 2   «Barnes Cray, Bexley», *Hidden London*
2. ↑   «Geoffrey Arundel Whitworth CBE (1883-1951)» Arkivert 27. juli 2011 hos Wayback Machine. *Geoffrey Whitworth Theatre*
3. ↑  «The Tempest» Arkivert 21. september 2020 hos Wayback Machine. *Geoffrey Whitworth Theatre*
***Hush*** er en amerikansk skrekkfilm fra 2016, regissert av Mike Flanagan. Hovedrollene spilles av John Gallagher Jr. Michael Trucco og Samantha Sloyan.

Sammendrag
----------

Maddie Young (Kate Siegel) er en ung døv forfatter som mistet hørselen i en alder av 13 år. Hun er venn med nabo Sarah (Samantha Sloyan) som en dag blir angrepet og drept av en maskert mann. Den maskerte drapsmannen innser at Maddie er døv, og han bruker dette til sin fordel. Han sniker seg inn i huset hennes, og tar mobiltelefonen hennes - som han bruker til å ta bilder av henne i smug. 

Disse fotografiene sender han til hennes bærbare datamaskin, for å gjøre henne oppmerksom på hans nærvær. Maddie innser at hun blir overvåket og forfulgt, så hun låser seg inne i huset. Mannen kutter strømmen til huset, og ødelegger bilen hennes – for å hindre at hun kommer seg unna. Kvelden og natten utvikler seg til en dødelig katt og mus-lek, og Maddie gjør gjentatte forsøk på å komme seg unna.

Rolleliste
----------

* Kate Siegel som Maddie Young
* John Gallagher Jr. som den maskerte mannen
* Michael Trucco som Sarahs kjæreste
* Samantha Sloyan som Sarah

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hush* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Hush* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Hush* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Hush* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Hush* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Hush* på Metacritic Rediger på Wikidata
* Trailer, youtube.com
*AEA-medlem John Alexander Douglas McCurdy ved stikka på AEA Silver Dart under en flyoppvisning nærheten av Toronto, Canada, august 1911. Styrbord side viser skulderåket, balanseroret er synlig ved siden av piloten.*
**Aerial Eksperiment Association** (AEA) var en kanadisk-amerikansk luftfartsorganisasjon med fokus på forskning. Den ble etablert 30. september 1907 etter initiativ av dr. Alexander Graham Bell.

AEA bygde flere forskjellige fly i rask rekkefølge med hvert medlem som oppdragsgiver, konstruktør og bygger. AEA innførte viktige tekniske nyvinninger, sesielt balanserorene og trepunkts underderstell.

Ifølge Bell, AEA var det en «co-operative scientific association, ikke for de få, men for kjærligheten til kunsten og gjøre hva vi kan for å hjelpe hverandre.» Selv om AEA ikke hadde noen betydelig kommersiell innflytelse, etablerte ett medlemmene, Glenn Curtiss, senere en stort og vellykket produksjonsbedrift, Curtiss Aeroplane and Motor Company. AEA ble oppløst 31. mars 1909.

Opprinnelse
-----------

AEA ble etablert da John Alexander Douglas McCurdy og hans venn Fredrik W. "Casey" Baldwin, utdannet ved University of Toronto bestemte seg for å tilbringe sommeren i Baddeck, Nova Scotia. McCurdy hadde vokst opp der og hans far var personlig sekretær for dr. Bell. Han hadde vokst opp i nærheten av Bells og ble godt mottatt i deres hjem. En dag, som de tre satt med Dr. Bell og diskutererte luftfartens problemer foreslo Mabel Bell, Alexander's kone å opprette en formell forskningsgruppe for å dra fordel av deres kollektive idéer. For at AEA skulle være økonomisk uavhengig lovet hun et bidrag på 35 000 dollar (tilsvarte 920 000 dollar 2015 for å finansiere foreningen, med 20 000 dollar omgående og resten etterhvert.

Glenn Curtiss, en amerikansk motorsykkelkonstruktør og produsent og anerkjent ekspert på bensinmotorer ble rekruttert som medlem. Curtiss hadde besøkt brødrene Wright motorproblermer og tilbudt sin 50 h/k motor. Wilbur avslo og sa at deres egen passet bedre. Brødrene forstod ikke at AEA kom til å bli en alvorlig konkurrent. Bell skrev til president Theodore Roosevelt for å få en nyutdannet offiser, Thomas Selfridge overført til Baddeck. Selfridge ble plassert ved Aeronautical Division US Signal Corops i august, to dager etter eksamen og sendt til Nova Scotia. Et år senere, i september 1908, mens han fløy som passasjer med Orville Wright på en demonstrasjonstur for den amerikanske hæren ble han ble den første personen som ble drept i en flyulykke.

Referanser
----------

1. ↑  Milberry 1979, pp. 12–13.
2. ↑  Milberry 1979, p. 13.
3. ↑  Gillis, Rannie.
4. ↑  "First Airplane Flight In Canada." Arkivert 19. desember 2009 hos Wayback Machine.
5. ↑  Toward 1984, pp. 141–155.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Huset med den blinde glassveranda*** er en roman av den norske forfatteren Herbjørg Wassmo, utgitt i 1981. Boka var hennes gjennombrudd, etter at hun tidligere hadde gitt ut to diktsamlinger. Hun vant Kritikerprisen for boka.

Handlingen er lagt til et øysamfunn i Vesterålen på 1950-tallet. Hovedpersonen *Tora* er en pike på vei inn i puberteten. Hun bor sammen med mora *Ingrid* og stefaren *Henrik* til leie i «fattighuset» *Tusenhjemmet*, som er huset i romanens tittel. Av andre personer i romanen er den viktigste Toras moster *Rakel* og hennes mann *Simon*.

Tora fremstår som et «vesalbarn», utsatt for omgivelsenes overgrep. Hun er tyskerunge og mobbes for dette, hun blir misbrukt seksuelt av stefaren når han har drukket, og hun føler skam og uro i møte med puberteten – en uro som moren ikke har ressurser til å hjelpe henne gjennom. Lyskreftene i Toras liv er mosteren, og lærerinna *Gunn*. 

Romanen var den første i trilogien om Tora. Den ble videreført i *Det stumme rommet* (1983) og *Hudløs himmel* (1986). Wassmo vant Bokhandlerprisen for den andre boka, og Nordisk råds litteraturpris for den tredje. Romanen ble i en Dagbladet-serie sommeren 2006 kåret til en av de 25 beste romanene fra de siste 25 år.

Eksterne lenker
---------------

* Utgaven fra 1990 | 1994 | 1997 hos Nasjonalbiblioteket.
«Holmenkollen» har flere betydninger.
**Holmenkollen** er et boligstrøk i bydel Vestre Aker i Oslo. Kollens høyeste punkt ligger 371 meter over havet. Holmenkollen, og da spesielt Holmenkollbakken, er en av Norges mest kjente turistattraksjoner med over 1 million besøkende hvert år. Egennavnet **Besserud** er en del av området, det er her Holmenkollen nasjonalanlegg med den kjente hoppbakken ligger.

Historie
--------

Holmenkollen stasjon.
Boligbyggingen i Holmenkollen tok til for alvor i forbindelse med anlegget av Holmenkollbanen i 1898. Tomter langs med banen ble solgt for å sørge for et jevnt kundegrunnlag, ut over trafikken av ski- og turgåere. Den fine utsikten og korte avstanden til Marka gjorde at strøket ble svært attraktivt, og området er i dag preget av villabebyggelse. I de senere årene har det i tillegg foregått en tildels omstridt fortetting og utbygging av boligområdene, særlig i området ovenfor Holmenkollbakken (Voksenkollen). 

Holmenkollbanen bidro også sterkt til at området ble tatt i bruk som rekreasjonsområde for Oslos befolkning. Området er brukt som inngangsport til Nordmarkas vestre del og sommerstid er turgåing, fiske, sykling og kanopadling populære aktiviteter. Vinterstid er området tilrettelagt med oppkjørte og tildels opplyste skiløyper til konkurransetrening og turgåing.

Holmenkollbakken
----------------

Holmenkollbakkens profil 1982-2009
Utsikt fra toppen Foto: Lukas Riebling 

Utdypende artikkel: Holmenkollbakken

Holmenkollbakken ble åpnet i 1892 med en bakkerekord på 21,5 meter, men er ombygd mange ganger siden. Bakken var arena for det olympiske hopprennet i 1952 samt VM i 1966, 1982 og i 2011

Ny bakkerekord ble satt under Holmenkollen Skifestival og Raw Air 2019 den 9. mars 2019 av Robert Johansson. Bakkerekorden er 144 meter.

Holmenkollanlegget er Norges best besøkte turistmål, med 686 857 betalende gjester i sesongen 2006.

Holmenkollbakken ligger ca. 425 meter over havet.

Den gamle Holmenkollbakken ble revet i 2008, for å gi plass til en ny.

### Skimuseet

Skimuseet i Holmenkollen er verdens eldste museum for ski og skihistorisk utstyr. Skisamlingen til slottsforvalter Hjalmar Welhaven dannet grunnstammen i samlingen.

Holmenkollen kapell
-------------------

Holmenkollen kapell Foto: B. E. Pedersen 

Utdypende artikkel: Holmenkollen kapell

Holmenkollen kapell ligger like ved Holmenkollbakken. Det ble bygget i 1903, og gjenoppbygget i 1996 etter en påsatt brann. Kapellet er ettertraktet for vielser, og Kongefamilien har som tradisjon å feire julen med et besøk her.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Holmenkollen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hjemmeside for Ski-VM 2011
* Holmenkollen.com
* Skiforeningen Holmenkollen
* Holmenkollen World Cup
* Aktiviteter og tilbud i Holmenkollen-området

* ScenicNorway, bilder fra Holmenkollen

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
Eisbein
Saltet eisbein
Saltet eisbein, kokt med Sauerkraut
Grillet *Stelze* (bakt Schweinshaxe)
**Eisbein** er en matrett gjort av skank av svin. I Tyskland kalles den også **hachse**, **hechse**, **haxe**, **haspel**, **hämmche**, **vötel**, **schweinshaxe** eller **knöchla**, i Østerrike **stelze**, i Bayern **schweinshaxn**, i Franken **adlerhaxe**, i Sveits **gnagi** eller **wädli**. Skanken er en del av svinets bein, mellom kne- eller albueleddet og det ytterste leddet (labben).

Eisbeinen er omgitt av et tykt fettlag. Kjøttet er aromatisk, men må undergis en lang varmebehandling. Det må kokes eller grilles helt til kjøttet løsner fra beinet.

Tilberedningsmåtene varierer mellom regionene, men det finnes to hovedvarianter: I Nord-Tyskland blir kjøttet gjerne saltet og deretter kokt, mens det i Sør-Tyskland, Tsjekkia og Østerrike som regel blir bakt eller grillet i usaltet form.

Etymologi
---------

### Eisbein

Eisbein kommer sannsynligvis fra gammelhøytysk *īsbēn*, et gammelt uttrykk fra fagspråket til jegere og medisinere for hoftebeinet, trolig utlånt fra latin *ischia* (hofteledd), senere gresk *ischion* (hoftebein).

### Haxe

Betegnelsen *hachse*, *hechse* eller *haxe* går tilbake til det gammelhøytyske *hāhs(i)na* (akillessenen). Det kan kanskje også knyttes til det latinske *coxa* (hofte).

Referanser
----------

1. ↑  Friedrich Kluge: *Ethymologisches Wörterbuch*, de Gruyter, Berlin/New York 1995, ISBN 3-11-012922-1
2. ↑  Friedrich Thiele: *Deutscher und englischer Sprachgebrauch in gegenseitiger Erhellung*. German Quarterly, 1938
3. ↑  *Duden Etymologie*. Bibliografisches Institut Mannheim, 1963
4. ↑  Friedrich Kluge, Elmar Seebold: *Etymologisches Wörterbuch der deutschen Sprache*, Verlag De Gruyter, 24. Auflage 2002. ISBN 978-3-11-017473-1

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eisbein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Eisbein – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** TasteAtlas
 |

Portal: Tyskland
**Holmen leir** er en nedlagt militærleir i Øverbygd, Målselv kommune. Leiren ble anlagt på *Storholmen* i Fjellfrøselva i 1953, etter å ha vært i bruk som forlegning og flystripe av tyskerne under andre verdenskrig. Et tysk sykehus lå også på Holmen. Holmen leir stod ferdig i 1955 og ble tilholdssted for Ingeniørkompaniet, senere Ingeniørbataljonen, og var ansett for å være en av de bedre leirene å komme til.

Den 5. mars 1986 under Nato-øvelsen «Anchor Express» omkom 16 ingeniørsoldater fra Holmen leir i et snøskred i Vassdalen (Narvik). Vassdal-ulykken er den største enkeltulykken i Brigade Nords historie og det ble reist et minnesmerke over de døde ved siden av kapellet på Holmen. Leiren hadde i tillegg til kapell, en stor rekkehuskaserne, befalsboliger, undervisningsbygg, garasjeanlegg, depot, lavvo, flere historiske tømmerhus og et kjøkken med messe. Ingeniørbataljonen ble flyttet til den nærliggende Maukstadmoen leir den 1. juni 2002. Leiren fortsatte imidlertid å fungere som lager for kjøretøy og som treningsanlegg for ingeniørvåpenet til den 15. desember 2005. Da ble Holmen overtatt av Målselv kommune og gjort om til senter for filmproduksjon.

Eksterne lenker
---------------

* mil.no - Ingeniørbataljonen ut av Holmen leir
* Overtakelsen til Filmcamp Holmen
Figuren Jack Shephard ble spilt av Matthew Fox.
**Doktor Jack Shephard** var en fiktiv figur i den amerikanske TV-serien *Lost* som ble framstilt av amerikanske skuespilleren Matthew Fox. Han var en av hovedpersonene i serien.

*Lost* følger de overlevende etter et flykrasj på en mystisk øy i Stillehavet og deres forsøk på å overleve og slippe unna, samtidig som de langsom avdekker stadig mer av øyas hemmeligheter. Skuespilleren Matthew Fox fikk en del innflytelse på figurens utvikling i serien. Eksempelvis ble Fox' egne tatoveringer bakt inn i figurens bakgrunnshistorie. Selv om figuren i seriens innledende produksjon skulle ha omkommet, besluttet seriens manusforfattere å endre det og la Jack bli seriens hovedperson fra første episode og samtlige påfølgende episoder og sesonger.

Jack Shephard ble den faktiske lederen av de overlevende, og i de første fire sesongene var han framstilt som en lege og en fornuftstro vitenskapsmann. Han fungerte som en antitese til den troende John Locke (spilt av Terry O'Quinn). Imidlertid i løpet av sesong fem ble han en troende i en slik grad at han ble framstilt som John Lockes åndelige veileder i den siste sesongen. Hans lederskap kulminerte med at han kortvarig overtok som beskytter av øya fra dens udødelige vokter Jacob (spilt av Mark Pellegrino) og ble en som var engasjert en av seriens skurker, «Mannen i svart» (O'Quinn) i en klimatisk kamp til døden. I Jacks fortelling ble det lagt inn en kjærlighetshistorier: blant de andre som overlevde, Kate Austen (spilt av Evangeline Lilly), Juliet Burke (spilt av Elizabeth Mitchell), en av de mystiske «andre».

Rolleinformasjon
----------------

**Tilbakeblikkepisoder:** Pilot, del 1, White Rabbit, All the Best Cowboys Have Daddy Issues, Do No Harm, Exodus, del 1, Man of Science, Man of Faith, The Hunting Party, A Tale of Two Cities, Stranger In A Strange Land, Through the Looking Glass, del 1

Se også
-------

* Liste over rollefigurer i Lost
**Eppeland** er ei gårdsgrend på Dølemo i Åmli i Aust-Agder.

Navnet Eppeland
---------------

I Oluf Ryghs bok, Norske Gaardnavne, står følgende om Eppeland: «Rimeligvis opr. \*Eplaland, jfr. GN. 37, Epletveit. Den 2den
Stavelse -la- er bortfalden ved Dissimilation foran -land, ligesom i \*Myklaland, nu Nøkkeland, Rygge, GN. 28 (Bd. I S. 356»

Historie
--------

Det er rimelig grunn til å tro at det har vært fast bosetting på Eppeland siden folkevandringstiden noe også arkeologiske funn tyder på (

Frans-Arne Stylegar, cand. philol. med hovedfag i nordisk arkeologi fra UiO, har laget en artikkel som tar for seg hvordan, og i hvilke perioder begrepet "-land" oppstod i navn på gårder. Ut fra artikkelen og sammenholdt med de arkeologiske funn, er det rimelig å tor at Eppeland ble etablert rundt år 200 e.Kr.
Et utskiftingskart over Eppeland innmark viser at det var 6 gårder på Eppeland i 1873. Tre av disse var samlet i et gårdstun midt i grenda. Dette var Nergard, det som i dag er Berget og Laskeberget. Laskeberget er på et senere tidspunkt lagt ned, og innmarka overført til Nergard.

Nåtid
-----

Eppeland består av 5 gårder. (2008)   

* Nergard
* Oppigard
* Ekra
* Lundevoll
* Berget.

I tillegg har Eppeland en gammel skole (Eppeland skule) som ble nedlagt på slutten av 1950-tallet. Ny skole ble da bygd på Dølemo og elevene ble overført dit. Eppeland er ofte utgangspunktet for turer på Kallingsheia både til fots og på ski. To av gårdene er i aktiv drift med husdyrhold (sau), og skogsdrifta blir ivaretatt på alle bruka (2008). Grunnet husdyrhold er kvaliteten til kulturlandskapet på og rundt Eppeland godt holdt i hevd.

Referanser
----------

1. ↑  Fornminneregisteret Fornminneregisteret – søk "Eppeland" i feltet "gårdsnavn"
2. ↑  117 land i Lyngdal

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Jack Straw*** er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1920, regissert av William C. deMille og med Robert Warwick i hovedrollen. Filmen er basert på et skuespill fra 1908 av W. Somerset Maugham.

En ny versjon ble påbegynt i 1926 med tittelen *The Waiter from the Ritz*. Den ble aldri utgitt og ble muligens heller ikke fullført. Den har i ettertid antatt å ha gått tapt.

Handling
--------

Jack Straw forelsker seg i stemmen til Ethel Parker Jennings, som han hører i leilighetsbygningen hvor de bor i Harlem. Når Jennings-familien skaffer seg formue gjennom en olje-investering, flytter de til California. Jack bestemmer seg snart for å følge etter dem. Jack skaffer seg en jobb som servitør og møter Holland, som bærer nag til den snobbete fru Jennings.

Holland verver Jack i et opplegg for å ydmyke den hovmodige kvinnen, ved å overtale servitøren til å etterligne erkehertugen av Pommern. Jack samtykker og griper dene muligheten til å være i nærheten av Ethel, og under Jacks opphold hos Jennings-familien blir paret snart forelsket. Men etter hvert bestemmer Holland seg for at spøken hans har gått alt for langt, og avslører Jacks virkelige identitet.

Skuespillere
------------

* Robert Warwick som Jack Straw
* Carroll McComas som Ethel Parker Jennings
* Charles Ogle som Mr. Parker Jennings
* Irene Sullivan som Mrs. Wanley
* Monte du Mont som Ambrose Holland
* Frances Parks som Rose
* Lucien Littlefield som Sherlo
* Robert Brower
* Sylvia Ashton som Mrs. Parker Jennings

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 26. mars 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 26. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jack Straw (1920 film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Jack Straw* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Jack Straw* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Jack Straw* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Jack Straw* på Silent Era Rediger på Wikidata
Typisk fremvinge fra en bladtege, med den lukkede åren, som danner to vingeceller, på den membrane vingespissen.
**Epletege** (*Lygocoris rugicollis*) er en tege som tilhører familiegruppen bladteger (Miridae). 
Epletege er den vanligste av de norske bladtegene i slekten *Lygocoris*. Den er vanligst lengst sør, men finnes på egnede steder i hele Norge. Vanlig sørover i Europa.

Utseende
--------

Epletege er 5,5-7 millimeter lang. Den er grønn, nesten uten hårbekledning og får derfor et litt glinsende utseende. Foran på brystskjoldet (pronotum) og på sidene av dekkvingene er den ofte litt mer gulfarget. Membranen er fargeløs med grønne årer. Årene danner to lukkede celler, som hos de fleste bladtegene (Miridae). Antennene er grønne. Beina er lyse grønne, føttene (tibia) er noe mørkere farget. 

Det er en fargevariant som har fått sitt eget navn. 
  
…*f. picea* Reut. – oversiden er mer brunlig farget og føttene (tibiene) har brunlig spiss.

Levevis
-------

Epletege lever på vierarter (*Salix sp.*) også på frukttrær, særlig på eple (*Malus*). 

Hunnen legger egg om høsten. Eggene overvintrer og klekkes om våren. Nymfene suger plantesaft fra vertstreet.

Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte. 

De voksne (imago) finnes i juni og juli.

Skadedyr
--------

Epletege kan ha masseangrep på eple. Men arten regnes ikke som alvorlig skadedyr i normale år, og motangrep er normalt ikke nødvendige.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* nebbmunner (Hemiptera)
	+ underorden **teger** (Heteroptera)
		- gruppe **Cimicomorpha**
			* familie **bladteger** (Miridae)
				+ underfamilien **Mirinae**
					- slekten *Lygocoris*
						* **epletege** *Lygocoris rugicollis* (Fallén, 1807) [=*Plesiocoris rugicollis*]

Referanser
----------

1. ↑   Artsdatabanken takson-ID 109846, besøkt 13. september 2022[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Coulianos, C.-C. 1998. *Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway.* Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39.
* Gaun, Sven 1974. *Blomsterteger (Miridae).* Danmarks Fauna nr.81, 279 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *epletege* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *epletege* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *epletege* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *epletege* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *epletege* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *epletege* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lygocoris rugicollis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Store Magleby sogn
**Store Magleby sogn** er et sogn i Store Magleby pastorat, Amagerland provsti og Københavns stift. Fra 1. april 1970 til 1. april 1974 var Store Magleby sogn en av Danmarks 277 kommuner. Siden 1. april 1974 har sognet vært en del av Dragør kommune. I sognet ligger Store Magleby kirke.

Sognet hadde i 2004 8 950 innbyggere og 7 548 medlemmer av Den danske kirke.

Nederlendere på Amager
----------------------

Store Magleby ble kjent som «Hollenderbyen» etter at Christian II fikk hentet 163 nederlandske familier til Amager, som skulle dyrke grønnsaker for hans ektefelle dronning Isabella. Det sies at innvandrerne kom fra Waterland i den nederlandske provinsen Noord-Holland. 

Nyere forskning tyder på at innvandrerne kom fra flere steder i de daværende Nederlandene, inklusive det nåværende Belgia. Bl.a. fra grønnsaksområdet rundt Mechelen hvor Isabella kom fra og hvor det fantes en sterk tradisjon for foredling av grønnsaker i 1500-tallet. 

Havnebyen Nieuwpoort i grevskapet Flandern hvor Christian IIs sekretær Scepperus kom fra, nevnes også. Waterland i provinsen Holland selv var for sumpete område til at grønnsaksdyrkingen kunne ha foregått på særlig høyt nivå. Det vet man fra detaljerte samtidige innberetninger. Imidlertid kunne alminnelige bønder ha kommet herfra mens de mer spesialiserte gartnerne må ha kommet fra andre områder i Nederlandene.

Førstehåndskilder som redegjør for hvor eksakt i Nederlandene innvandrerne kom fra er gått tapt. Beboerne fra Maglebylille, som lå der hvor Københavns Lufthavn (norsk: Københavns lufthavn) ligger nå, ble flyttet hit da lufthavnen skulle bygges.

Eksterne lenker
---------------

* Sogneportalen
* Autoriserede stednavne i Danmark

Portal: Danmark
«Biskopens hus», Coventry.
**Biskop av Coventry** er en engelsk geistlig i bispesetet Coventry i provinsen Canterbury. I middelalderen var biskop av Coventry en tittel benyttet av biskopene som i dag er kjent som biskop av Lichfield.

Dagens bispesete dekker det meste av fylket Warwickshire. Setet er i byen Coventry hvor setet er lokalisert i katedralkirken som er dedikert erkeengelen Mikael, Coventry-katedralen. Biskopens bolig er The Bishop's House, Coventry.

Historie
--------

Fra 1102 til 1238 var det tidligere benediktinerklosteret i byen setet for de første biskopene, tidligere kjent som biskoper av Chester eller av Lichfield. Det var senere det ene av de to setene til biskop av Coventry og Lichfield som ble flyttet til Lichfield da katedralen ble revet ved reformasjonen på 1530-tallet. Tittelen forble biskop av Lichfield og Coventry fram til 1837 da Coventry ble forent med bispesetet Worcester.

På slutten av 1800-tallet ble det opprettet to underbiskoper av biskopen av Worcester som tok tittelen som biskop av Coventry:

* Henry Bond Bowlby (1891–1894)
* Edmund Arbuthnott Knox (1894–1903), deretter overført til Manchester

Biskoper av dagens bispesete
----------------------------

Dagens bispesete ble opprettet i 1918 av Georg V da sognekirken ble framhevet til status av katedral. Katedralen ble ødelagt under bombingen av Luftwaffe om natten den 14. november 1940 og har forblitt fram til i dag som en ærverdig ruin ved den nye katedralen som ble innviet den 25. mai 1962. Den åttende biskop av Coventry var Colin James Bennetts som trakk seg tilbake den 31. januar 2008

Christopher John Cocksworth ble ordinert og innviet som den niende biskop av Coventry den 3. juli 2008 ved Southwark Cathedral.

Liste over moderne biskoper av Coventry
---------------------------------------

1. Huyshe Wolcott Yeatman-Biggs (1918–1922); (født 1845 – død 1922). Overført fra Worcester
2. Charles Lisle Carre (1922–1931); (1871–1942). Overført til Hereford
3. Mervyn George Haigh (1931–1943); (1887–1962). Overført til Winchester
4. Neville Vincent Gorton (1943–1952); (1888–1955)
5. Cuthbert Killick Norman Bardsley (1952–1976); (1907–1991). Overført fra Croydon
6. John Gibbs (1976–1985); (1917–2007). Overført fra Bradwell
7. Simon Barrington-Ward (1985–1998); (1930-2020)
8. Colin James Bennetts (1998–2008); (født 1940). Overført fra Buckingham
9. Christopher John Cocksworth (begynte 2008); dagens (født 1959)

Referanser
----------

1. ↑  «New Bishop of Coventry» Arkivert 16. mars 2008 hos Wayback Machine.. Coventry Diocese. 3. mars 2008.
2. ↑  «Start the Week – Consecration of the new Bishop of Coventry» Arkivert 8. mai 2011 hos Wayback Machine.. Coventry Cathedral newsletter. Coventry Diocese. 27. mai 2008

Eksterne lenker
---------------

* Listings — *Crockford's Clerical Directory*
**Biskop Arnald** (*Arnalder*) var den første biskopen i Hamar fra 1152. 

Han kom opprinnelig fra England, og var munk inntil han i 1124 ble viet til biskop av Grønland av erkebiskop Asser av Lund. Først i 1126 nådde han frem til Grønland, der han begynte byggingen av domkirken i byen Garðar. Domkirken ble viet St. Nicolaus. Allerede i 1150 måtte han forlate Grønland, da han skulle bli biskop i Hamar etter pave Eugenius III befaling. Han ble viet i 1152. I Hamar begynte han byggingen av Domkirken (ferdig ca. 1200) i Middelalderbyen.

Se også
-------

* Liste over biskoper i Hamar i katolsk tid

Referanser
----------

1. ↑  Arnessen (1937): 96
2. ↑  Arnessen (1937): 2, 10

Litteratur
----------

* Arnessen, Arne: *Hamar-Krøniken : med andre kilder til kunnskap om det gamle bispesæte ved Mjøsen*, Oslo 1937

Eksterne lenker
---------------

* Hamar bispedømmes historie, artikkel på Den norske kirkes hjemmesider

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
**Michael Duxbury** (født 1. september 1959 i Accrington, Lancashire) er en tidligere engelsk fotballspiller.

Han begynte karrieren som høyreback i Everton og i 1975 kom han til Manchester United som skolegutt. Han ble profesjonell i 1976 etter en sesong hos United-juniorene. Han debuterte på førstelaget 23. august 1980 i en bortekamp mot Birmingham City etter å ha blitt bytta inn for Kevin Moran. Han spilte en del kamper de to første sesongene, mest som midtstopper, men på slutten av 1981/82-sesongen begynte han å spille i favorittposisjonen på høyre back.

Han spilte begge FA-cupfinalene mot Brighton & Hove Albion i 1983. Den første kampen endte i omkamp, som United vant 4–0 i omkampen. Denne sesongen spilte han 60 kamper for United. I 1985 vant han FA-cupen igjen, etter å ha kommet inn for Arthur Albiston i finalen. Han spilte i United i fem år til, fram til juni 1990. Mike Duxbury spilte til sammen 378 United kamper og han scora syv mål.

I juni 1990 gikk han til Blackburn Rovers, og spilte 27 ligakamper til 1992. Da ble han kjøpt av Bradford City, hvor han spilte til 1994. Han spilte 65 ligakamper for Bradford City.

Han avslutta karrieren i Golden i Hongkong i 1995.

Mellom 1983 og 1984 spilte han 10 landskamper for England.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mike Duxbury – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Mike Duxbury – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Mike Duxbury – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Mike Duxbury – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
«Fon» har flere betydninger.
En **fon** er en lydrealisering av en allofon. Det er de lydene en kan høre og som tilhører en bestemt type lyd. Flere lignende foner kan høre til den samme allofonen. Den norske skarre-r-en blir for eksempel regnet som én allofon ([ʁ]), men finnes som tre ulike foner: stemt velar frikativ [ɣ], velar approksimant [ɰ] og ustemt uvular frikativ [ʁ].

Når en fon, eller en gruppe foner, utgjør en meningsgivende forskjell i et språk, kalles det et fonem.

Alle ytringer er bygd opp av et begrensa antall lydtyper på samme måter som en tekst er bygd opp av et begrensa antall bokstaver. Ved å kombinere alfabetets 29 bokstaver på ulike måter kan en produsere en uendelighet av skrevne ord.

Opprinnelse
-----------

Ordet kommer fra gresk φωνή, som betyr lyd eller stemme.

Eksempler
---------

Ordet «veve» inneholder fire skrevne bokstaver, men det er bare 2 av de 29 bokstavtypene vi finner i alfabetet, som er representert, nemlig <v> og <e>. Hver av disse er imidlertid brukt to ganger. 

Dersom en uttaler ordet «rir», hører en at ordet inneholder tre språklyder, men den ene av disse gjentas. Den første og den siste lyden er altså representanter for den samme type språklyd. De lydene en kan høre, og som tilhører en bestemt type lyd, kalles foner.

Litteratur
----------

* Olaf Husby (1988): Uttaleundervisning. Norsk som andrespråk. Et kompendium. Trondheim: Informasjonssenter for språkundervisning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Eurychoromyiidae** er en liten familie av fluer som bare omfatter én art. Denne er bare kjent fra fire hunn-eksemplarer som ble innsamlet i Bolivia i 1903, og denne familien har derfor blitt kalt "verdens sjeldneste fluer".

Utseende
--------

En tettbygd, mørke, lite hårete flue. Bare hunnen er kjent. **Hodet** er svært bredt, utvidet til sidene, med små, runde fasettøyne. Pannen er svært bred, med en stor, langsmal, trekantet plate i midten og brede, blanke, grunne groper på sidene. Ocellartrekanten (området der punktøynene sitter) er ganske liten. Det er ingen kraftige børster på hodet. Antennene er ganske små, tre-leddete, det tredje leddet er rundt og bærer er lang antennebørste (*arista*). Kinnene (området under fasettøynene) er høye med kraftige tverrstriper. **Brystet** (thorax) har korte hår, men mangler lange børster. **Vingene** er ganske store, brunlige, men uten tydelige fargeflekker. **Beina** er kraftige, leggene (*tibiae*) er krumme og noe utvidet, særlig på det bakerste beinparet. **Bakkroppen** er kølleformet med en smal "vepsetalje" innerst.

Levevis
-------

Ingenting er kjent om disse fluenes levevis.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen tovinger, Diptera
	+ Fluer, Brachycera
		- Underordenen høyere fluer, Cyclorrhapha
			* Gruppen Schizophora (Acalyptrata)
				+ Overfamilien Lauxanioidea
					- Familien **Eurychoromyiidae**
						* *Eurychoromyia mallea* Hendel, 1910

Kilder
------

The Diptera Site. USDA nettside.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Eurychoromyiidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Kristen Borgar Dahler Eik-Nes** (født 28. september 1922 på Sparbu i Nord-Trøndelag, død 23. februar 1992 i Trondheim) var en norsk lege med spesialfelt hormonforskning som startet sin karriere i USA.

Familie og motstandsarbeid
--------------------------

Han ble født på Sparbu som sønn av sogneprest Kristen Eik-Nes og lærer og santitetskvinne Nina Eik-Nes (født Dahler). Han hadde en søster, filolog Eli Oftedal. Selv forble han ugift. Han gikk på Steinkjer landsgymnas. På grunn av en tuberkuløs pleuritt ble han forsinket i skolegangen og tok artium i 1942. Han deltok i motstandbevegelsen og kommanderte som 22-åring 140 mann som områdesjef i Milorg, den yngste i Norge.

Forskerkarriere
---------------

Etter medisinsk embedseksamen i 1951 gikk han til USA og starten en forskerkarriere ved universitet i Utah, der ble han full professor i 1958. Senere bygget han opp sin egen forskningsgruppe ved University of Southern California i Los Angeles. Han hadde da etablert seg som en av verdens ledende forskere på mannlige kjønnshormoner. I 1972 bestemte han seg, ikke minst av familiære grunner, for å flytte tilbake til Norge og fikk professoratet i biofysikk ved NTH i Trondheim. Han fikk bygget opp et moderne og stort institutt i biomedisinsk teknikk ved linjen for teknisk fysikk. Hans forbindelser til USA sørget før tilgang til betydelig økonomiske midler.

Kunstsamling
------------

Han var privat en samler av kunst, på sine reiser kjøpte han ofte brukskunst og etnisk kunst. Hans etterhvert omfattende samling testamenterte han i sin helhet ble testamentert til Trondhjems Kunstforening.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Kristen Eik-Nes, Store norske leksikon-ID Kristen\_Eik-Nes[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kristen B. Eik-Nes i Norsk biografisk leksikon
* Kristen Borgar Eik-Nes sitt privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Arbeid med ny rørledning til Bisletbekken under Universitetsgata ved Nasjonalgalleriet, på begynnelsen av 1930-tallet. Foto: Ukjent / Oslo byarkiv 
**Bislettbekken** var en bekk i Aker og Oslo. Den gikk fra området nord for nåværende Ullevål sykehus og endte omtrent ved Rådhusplassen. Det aller meste av bekken ligger i dag i rør.

Bekken starta omtrent ved dagens Nils Lauritssøns vei 34. Den hadde tilsig fra jordene til gårdene Store Berg og Ullevål, gikk gjennom det som i dag er sykehusområde, og fulgte så et løp parallelt med Thereses gate og Pilestredet til Bislett, som har gitt bekken navn. Deretter kryssa bekken området der Frydenlunds bryggeri blei anlagt (nå Bislet høgskolesenter), og fløt så videre ned mot Tullinløkka og Studenterlunden. Her var det myrområder og vanndammer med et rikt fugleliv. Den fulgte så omtrent dagens Tordenskiolds gate og munna ut i Oslofjorden nedafor Akershus festning, lengst øst på Rådhusplassen.

Bekken var åpen i sentrumsområdet til midt på 1800-tallet. Den var vannrik og gikk til tider over sine bredder. Dette er en av grunnene til at bygningene her (blant annet Nasjonalgalleriet, Historisk museum, Universitetet og Nationaltheatret) måtte fundamenteres med kraftige peler. Økt byggevirksomhet langs bekken førte også til mer forurensing, og rundt 1850 begynte en å legge den i rør. Cirka 1880 var heile bekkefaret sør for Bislett tildekt, og fra 1893 var Bislettbekken i rør på heile strekninga fra Ullevål. 

Da Frydenlund rundt 1990 blei ombygd til høgskolesenter, valgte en å la et lite stykke av bekken komme opp i dagen som en del av en indre park i kvartalet.

Kilder
------

* Bekkeregister, hos Oslo Elveforum; besøkt 28. juli 2013.
* «Oslos gjemte/glemte bekker med utløp i fjorden», hos Oslo Elveforum; besøkt 28. juli 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Lyden av Bislettbekken (fra Oslo byarkivs formidlingsblogg)
* T-banen i Oslo sentrum, 1972 (video fra Oslo byarkiv som dokumenterer omlegging av bekkens underjordiske løp)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Mike Hoeffel** (født 9. april 1989) er en amerikansk-tysk profesjonell ishockeyspiller som for øyeblikket spiller for Iserlohn Roosters i Deutsche Eishockey Liga (DEL). Hoeffel spilte collegialt for Minnesota Golden Gophers ishockey herre som konkurrerer i WCHA etter å ha spilt videregående hockey for Hill-Murray Pioneers of Minnesota. Han ble valgt av New Jersey Devils i 2. runde (57. totalt) i 2007 NHL Entry Draft, og fikk sin profesjonelle debut med New Jersey AHL-tilknyttet, Albany Devils.

25. juli 2014 ble Hoeffel signert som fri agent til en ettårig AHL-kontrakt med Springfield Falcons. I sesongen 2014–15 bidro Hoeffel til Falcons i en kontrollrolle og noterte en profesjonell høy 9 mål på 62 kamper.

I den påfølgende sesongen 2015–16 ble Hoeffel ikke signert før han sent kom tilbake til Falcons, som hadde endret NHL-tilknytning, på en profesjonell prøvekontrakt 27. november 2015. Etter å ha spilt i bare 4 poengløse spill med Falcons, Hoeffel søkte løslatelse fra sin prøve med Springfield og signerte sin første kontrakt i utlandet for å godta en kontrakt for resten av året med den norske klubben, Stavanger Oilers i GET-ligaen 14. desember 2015. 

Da Hoeffel hadde fått tysk pass gjennom, spilte han først i Tyskland med Eispiraten Crimmitschau fra DEL2, før han ble med og spilte de neste tre sesongene i DEL med Fischtown Pinguins.

Ved avslutningen av sesongen 2018–19 forlot Hoeffel Fischtown for å signere en ettårskontrakt med andre DEL-klubben, Iserlohn Roosters, 29. mars 2019.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mike Hoeffel – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Mike Hoeffel – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Kristen Arnesen** (født 29. mars 1918 i Kyrkjebø, død 28. desember 2005), var en norsk lege og professor i patologi. Arnesen ble cand.med. i 1947 og tok sin doktorgrad i 1956 på en avhandling om leukemi hos mus. 

Arnesen var første overlege i patologi ved det skandinavisk-finansierte National Medical Center i Korea fra 1958 til 1960. Han ble dosent ved Universitetet i Oslo i 1961 og var professor i patologi ved Universitetet i Oslo fra 1963 til 1988. Han var formann i Det norske medicinske Selskab fra 1971 til 1974 og medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1974. Arnesen var også styreformann i Kreftforeningen.

I 1988 ble han utnevnt til ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for fortjeneste innen medisinsk forskning. Han var æresdoktor ved Norges Veterinærhøgskole og æresmedlem av Den norske patologforening.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Kristen Arnesen i BIBSYS
* *The adrenothymic constitution and susceptibility to leukemia in mice – A study of the AKR/O and WLO strains and their hybrids*. Doktoravhandling 1954
* *Moderne medisin og etikk* 1985 ISBN 82-508-0666-2

Referanser
----------

1. ↑  Minnetale over professor Kristen Arnesen i Det Norske Videnskaps-Akademi 22. april 2006
**Embalse kjernekraftverk** (spansk: *Central Nuclear Embalse*) er et kjernekraftverk i Argentina som produserer elektrisk kraft. Det ligger på sørsiden av en kunstig innsjø på Río Tercero, i nærheten av byen Embalse i provinsen Córdoba. Anlegget ligger omtrent 110 km sørvest for byen Córdoba, og er et av Argentinas i alt to operative kjernekraftverk. Byggingen av kjernekraftverket begynte i 1974, og det ble satt i gang i 1981. 

Anleggets ene reaktor er av typen CANDU tungtvannsreaktor (PHWR), og den benytter naturlig uran (med 0,72 % av 235U) som brensel og tungtvann som kjølemiddel og moderator. Kraftverket har en termisk effekt på 2 109 MW og produserer maksimalt om lag 648 MW elektrisk kraft. Dette utgjorde i 2005 ca. 4,5 % av elektrisitetsproduksjonen i det argentinske strømnettet. I 2006 var årsproduksjonen på rundt 5 052 GWh. Anlegget har ikke vært i drift siden 2015.

Produksjon
----------

Årsproduksjonen ved kjernekraftverket i GWh:

Referanser
----------

1. 1 2  ; *Power Reactor Information System*; besøksdato: 28. oktober 2019; utgiver: Det internasjonale atomenergibyrået.
2. ↑  ; besøksdato: 28. oktober 2019; utgiver: Det internasjonale atomenergibyrået.
3. 1 2 3   Det internasjonale atomenergibyrået, Power Reactor Information System, pris.iaea.org, besøkt 29. oktober 2019[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  «Power Reactor Information System». Det internasjonale atomenergibyrået. Besøkt 29. oktober 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Embalse Nuclear Power Plant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Galeries Lafayette på boulevard Haussmann i Paris
Fra Galeries Lafayette på boulevard Haussmann, julen 2004.
**Les Galeries Lafayette Haussmann** er en fransk stormagasinkjede. Stamhuset ligger på Boulevard Haussmann i Paris, og i tillegg har selskapet et magasin i Berlin.

I 1893 åpna Théophile Bader og Alphonse Kahn Les Galeries Lafayette på hjørnet av Rue de la Chaussée d'Antin og Rue La Fayette. Magasinet hadde en ideell beliggenhet i nærheten av operaen, de store bulevardene og Gare Saint-Lazare. Ganske snart tiltrakk magasinet seg et kjøpekraftig publikum blant offentlig ansatte og storborgerskapet, og ble etter hvert et symbol på «La Belle Epoque».

I 1896 kjøpte eierne kvartalet på andre sida av Rue de la Chaussée d'Antin, mot Boulevard Haussmann, for å utvide virksomheten. Det nye magasinet sto ferdig i 1912. Det hadde fem etasjer med til sammen 96 avdelinger, en tesalong, et bibliotek og en frisørsalong. Den 33m høye kuppelen i bysantinsk-inspirert stil i smijern og farga glass er sentralt plassert, og gir lys til hele bygningen.

Mellom 1952 og 1956 fikk bygningen to nye etasjer, og de første heisene ble satt inn. I 1974 ble den store sentraltrappa tatt vekk. I 1969 ble et nytt magasin for menn åpna på andre sida av Rue de Mogador. 

Galeries Lafayette er en viktig aktør i motebransjen. Ved åpninga av hver sesong stiller de lokaler til disposisjon for yngre og lovende moteskapere. Daniel Hechter, Pierre Cardin, Cacharel og Yves Saint-Laurent er navn som Galeries Lafayette har hjulpet fram.

På grunn av magasinets unike evne til å trekke til seg et kjøpekraftig publikum gjennom over 100 år, kan det brukes som et barometer på internasjonal økonomi. I dag utgjør kineserne den største gruppa av utenlandske kunder, fulgt av amerikanere og japanere. I det siste har Galeries Lafayette ansatt mange mandarin- og kantonesisktalende medarbeidere, og skilting på kinesisk har begynt å komme opp.

Berlin
------

Galeries Lafayette åpnet sin Berlin-filial i 1996. Varehuset ligger i Friedrichstrasse ved hjørnet av Französische Strasse, i en bygning tegnet av den franske arkitekten Jean Nouvel. Det er den eneste filialen utenfor Frankrike.

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Galeries Lafayette Haussmann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Provinskandidat**, eller **embetsmannskandidat på provinsnivå** (tradisjonell kinesisk: 舉人, forenklet kinesisk: 挙人, pinyin: *jǔrén*), eller «anbefalt mann», var en tittel som ble benyttet i eldre tider i Kina i forbindelse med rekruttering til offentlige embeter. Tittelen har hatt forskjellig innhold til forskjellige tider.

Under Han-dynastiet (ca 200 f.Kr. - 200 e.Kr.)
----------------------------------------------

Under Han-dynastiene var det ingen eksamen til grunn for utvelgelsen av kandidatene, som ble utvagt av en administrativ leder i de enkelte fyrstedømmer.

Under Tang- og Song-dynastiene (ca. 600 - ca. 1200)
---------------------------------------------------

Under Tang- og Song-dynastiene ble tittelen benyttet om kandidater som hadde avlagt **Jìnshì-eksamenen** (進士科).

Under Ming- og Qing-dynastiene ca 1400 - ca. 1900
-------------------------------------------------

Etter Wang Anshis reformer fikk tittelen **Jìnshì-eksamenen** (進士科) den status den hadde under Ming- og Qing-dynastiet, altså en sentralt administrert, høyere embetseksamen, og kandidater som hadde bestått **Xiāngshì-eksamenen** (郷試) fikk i stedet tittelen 舉人. **Xiāngshì-eksamenen** (郷試) ble administrert på provinsnivå hvert tredje år.
**Mary Bente Bringslid** (født i Molde 1955) er en norsk sosialantropolog og forfatter av barnebøker.

Hun ble cand.polit. i 1986, tok doktorgrad i 1996 og har siden 1996 vært førsteamanuensis ved *Institutt for sosialantropologi* ved Universitetet i Bergen. Hennes forskning har dreid seg om norske bygdesamfunn.

Hun debuterte som skjønnlitterær forfatter i 2003 med barnediktsamlinga *Dei blå revane*, illustrert av Inger Lise Belsvik. Bringslid fikk Kultur- og kirkedepartementets debutantpris for boka. I oppfølgeren *Hunden Parabol tenkjer på månen* (2006) er det familiens hund som er tema for diktene.

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, NORAF-ID 90247123, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Mary Bente Bringslid i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Mary Bente Bringslid i BIBSYS
* cv, fra uib.no
* om barnebøkene hennes, fra nynorskbok.no[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |