recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vårkrattmåler** (*Lampropteryx suffumata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet over hele Norge.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 25 – 32 mm), slank, brunlig måler. Den kan ligne flere andre arter, men kan kjennes på de trekantede, mørke feltene i forvingens hårfrynser. **Forvingen** er lysbrun, mørkere ved roten. Rundt midten er det et bredt, brunt tverrbånd med hakkete, hvitkantede sider. Dette båndet er omtrent dobbelt så bredt ved forkanten av vingen som ved bakkanten. Vingens ytterkant er mer eller mindre mørkebrun, i vingespissen med hvit skråstrek, langs ytterkanten med noen små, hvite flekker. Hårfrynsene langs vingekanten er nokså lange, lyse med trekantede (kileformede), brune felter. **Bakvingen** er silkeaktig hvit, bakhjørnet mørkere. 

Larven er slank, litt knudrete med påfallende, korte, utstående børster. Ryggen er gråbrun, litt lysere på de bakerste kroppsleddene. Hvert kroppsledd utenom de fremste og bakerste har en mørk, U-formet tegning, området inne i U-en er blekt med en liten, svart flekk.

Levevis
-------

Vårkrattmåler kan finnes i mange ulike miljøer, i skog, på enger, på buskmark og også opp i fjellet. Larvene lever på maurer (*Galium* spp.). De voksne målerne flyr mellom april og juni, senest i fjellet.

Utbredelse
----------

Vårkrattmåler finnes i Europa, videre er den kjent fra Altaj, fra Kamtsjatkahalvøya og Japan. Det er usikkert om den forekommer i de mellomliggende områdene. I Norge er den funnet over hele landet.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. juli 2020. Besøkt 17. juli 2020.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *stor krattmåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *stor krattmåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *stor krattmåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *stor krattmåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *stor krattmåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *stor krattmåler* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *stor krattmåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lampropteryx suffumata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* UK moths, *Lampropteryx suffumata*
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 22. juli 2019 hos Wayback Machine.
**Klaffehorn** er et messingblåseinstrument utstyrt med klaffer som gjør det mulig å spille kromatisk, dvs. også toner som ikke tilhører naturtoneskalaen.

Klaffehornet er et overgangsinstrument mellom naturhorn og moderne ventilhorn, som valthorn, flygelhorn og lignende. Joseph Halliday, som utviklet klaffehornet i 1810, bygget instrumenter med 5 klaffer, men senere modeller fikk opp til 12 klaffer.

Klaffehorn fikk rask innpass i militærmusikken og i europeiske og amerikanske orkestre. I flere verk fra 1820-tallet har klaffehorn solostemmen, blant annet *Semiramide* av Rossini (1823).

I 1813 oppfant Heinrich Stölzel og Friedrich Blühmel uavhengig av hverandre ventilsystemer som gir instrumentene en reinere tone. Klaffehornet falt deretter raskt ut av vanlig bruk, men det enkle og billige instrumentet ble brukt som folkeinstrument en god stund framover. 

Saksofonen er en form for videreutvikling av klaffehornet, men med klarinett-munnstykke. De seinere årene har klaffehornene fått en liten renessanse, framfor alt gjelder det bassinstrumentet ofikleide.

Litteratur
----------

* Ralph T. Dudgeon. Keyed bugle i *The New Grove Dictionary of Music and Musicians* (New York: Grove, 2001)

Eksterne lenker
---------------

* «DigitaltMuseum: Søk: 'klaffehorn'». DigitaltMuseum.
* (no) Klaffehorn i Store norske leksikon
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) 1911\_Encyclopædia\_Britannica/Ophicleide – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Edwin Hartwell «Ted» Frazier** (født 21. januar 1907 i Massachusetts, død 2. november 1971 i Massachusetts) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Lake Placid.

Frazier vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han spilte på det amerikanske laget som kom på andreplass, bak Canada, i OL-turneringen. Det var fire lag som deltok og alle lagene møttes to ganger. Det var to meget jevne kamper mellom USA og Canada, den første vant Canada med 2-1 etter forlengning og den andre sluttet uavgjort 2-2. Canada vant sitt fjerde strake olympiske gull i ishockey foran USA og Tyskland. Den fjerde olympiske turneringen i ishockey var også det sjette verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på USAs lag var Osborn Anderson, John Bent, John Chase, John Cookman, Douglas Everett, Franklin Farrell, Joseph Fitzgerald, Edwin Frazier, John Garrison, Gerard Hallock, Robert Livingston, Francis Nelson, Winthrop Palmer og Gordon Smith.

Frazier spilte en kamp i OL-turneringen som målvakt.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL 1932 USAs flagg Lake Placid - Sølv Sølv i ishockey, USAs flagg USA
* VM 1932 USAs flagg Lake Placid - Sølv Sølv i ishockey, USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edwin Frazier – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edwin Frazier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edwin Frazier – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edwin Frazier – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Edwin Frazier – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Edwin Frazier – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Vårhettefly** (*Cucullia chamomillae*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet ved Oslofjorden og i Agderfylkene i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 43 – 50 mm), kraftig, lysgrått nattfly. Kroppen er mer tettbygd og mindre spoleformet enn hos de andre norske hetteflyene. Kroppen og forvingene er lysgrå, vingene med markerte, smale, mørke lengdestreker. Bakvingen er lysgrå med mørke årer. Larven er naken, grønn med lyse tegninger, langs ryggen med V-formede, mørkgrønne tegninger.

Levevis
-------

Arten finnes på åpne områder, som åkre, veikanter og skrotemark (ruderat-lokaliteter). Larvene lever på planter i kurvplantefamilien, den viktigste vertsplanten i Norge er kanskje balderbrå (*Matricaria* spp.) men den kan også gå på kamilleblom (*Chamomilla recutita*), prestekrage (*Leucanthemum vulgare*) og hvit gåseblom (*Anthemis arvensis*). Larven utvikler seg i juni – august, arten overvintrer som puppe og de voksne nattflyene flyr fra slutten av april til begynnelsen av juni, tidligere enn de andre hetteflyene som forekommer i Norge.

Utbredelse
----------

Vårhetteflyet finnes i Nord-Afrika, i Europa bortsett fra lengst i nord, østover til Ural og Kaukasus. I Norge er den bare funnet noen få ganger, første gang i 1980, langs kysten vestover til Vest-Agder.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Vårhettefly[*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Svenska Fjärilar med bildegalleri
* Cucullia chamomillae på UK moths

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vårhettefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vårhettefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vårhettefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vårhettefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vårhettefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *vårhettefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cucullia chamomillae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cucullia chamomillae* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
***Klabb og Babb*** var en norsk barneserie som ble sendt på NRK Barne-TV fra 1974 til 1976. Serien handlet om to landstrykere, Klabb og Babb, som dro langs landeveien med kjerra si. Klabb og Babb var to uvanlige personer som opplevde verden litt på siden i forhold til de andre. De sov ofte under åpen himmel og drev med spill og gjøgleri for å tjene til livets opphold. De var alltid fulle av muntre innfall og opplevde mye rart på reisen. Rollene som Klabb og Babb ble spilt av Øivind Blunck og Sverre Anker Ousdal. Manus var ved Bjørn Rønningen. Han lagde også musikken og skrev visene.

Det første året gikk serien under tittelen «*Krumelurer med Klabb og Babb*», siden bare *Klabb og Babb*.

Serien ble sendt i reprise i 1978, 1980, 1981, 1983, 1986 og 1987.

TV-serien var også opphav til revygruppen Klabb og Babb, som blant annet gav ut to LP-plater. Også denne med Øivind Blunck og Sverre Anker Ousdal.

Barne-TV-seriens åpningsmelodi var Gammel jegermarsj med en nyskrevet tekst.

> To noe enkle figurer (...) skjøv en kjerre foran seg. I god sosialrealistisk stil etter Prøysens Romeo Clive og Lingrens Rasmus på loffen, var de landeveis-fanter i merkelige klær og rallarhatter. Tross dette var Klabb og Babb fornøyd med lite, og påtatt undrende og velvillige overfor verden rundt seg. 
> 
> 
> Norske klassikere s. 168
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten morgen TV-bilag - Henki i Skomakergata (30.11.1979, s.24)
2. ↑  Aftenposten aften - TV-Program i dag (8.8.1978, s.11)
3. ↑  Aftenposten morgen TV bilag - Klabb og Babb igjen (15.8.1980, s.6)
4. ↑  Aftenposten morgen - TV-program i dag (13.10.1981, s.58)
5. ↑  Aftenposten morgen TV-bilag - Gjensyn med Klabb og Babb (4.3.1983, s.3)
6. ↑  Aftenposten morgen - Klabb og Babb (13.5.1986, s.79)
7. ↑  Amagasinet - TV-program 12. januar (10.1.1987, s.57)
8. ↑  Norske klassikere s. 168

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Klabb og Babb* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Programmene på NRK Nett-TV
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
|  i langrenn: |
| De olympiske ringer Vinter-OL for ungdom |
| Gull | 2016 Lillehammer | Mikslag |
| Bronse | 2016 Lillehammer | 10 km |

**Igor Fedotov** (født 5. juni 1998) er en russisk langrennsløper, som har gull i kombinert stafett for mixlag ved Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer som fremste internasjonale meritt.

Idrettskarriere
---------------

2014/15
Fedotov debuterte internasjonalt 15. november 2014, ved et FIS-renn i Olos i Finland. Ved det russiske juniormesterskapet i langrenn i mars 2015 fikk han 22.-plass på 10 km fristil som beste resultat. Her kom han på 25.-plass på 15 km klassisk og 35.-plass på 10+10 km skiathlon.

2015/16
Han deltok ved Vinter-OL for ungdom 2016, der han fikk to medaljer. På 10 km fri teknikk fikk han bronse, bak Magnus Bøe (Kim Magnus) og Vebjørn Hegdal. I øvelsen kombinert stafett, der to langrennsløpere, to skihoppere og en kombinertløper utgjorde et lag, fikk Russland gull, der han gikk sammen med Sofja Tikhonova, Vitalij Ivanov, Maksim Sergejev og Maja Jakunina.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Igor Fedotov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Igor Fedotov – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos ungdoms-OL 2016 Arkivert 20. februar 2016 hos Wayback Machine.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia |
| VM i turn |
| Gull | VM 1938 i Praha |  Lagkonkurranse |
| Sølv | VM 1938 i Praha |  Bøylehest |
| Bronse | VM 1938 i Praha |  Ringer |

**Vratislav Petráček** (født 22. februar 1910 i České Budějovice) er en tidligere tsjekkoslovakisk turner. Han var med i to OL og et turn-VM. 

Hans første OL var i 1936, her fikk han 4.-plass i lagkonkurransen som beste resultat. Tyskland vant denne konkurransen. Hans beste individuelle plasseringer ble 12.-plass i ringer og 16.-plass i skranke. I neste OL, i 1948 i London, kom det tsjekkoslovakiske laget på 6.-plass i lagkonkurransen. Hans beste individuelle plassering denne gangen på 25.-plass i ringer. 

I VM-sammenheng har han tre medaljer fra VM i 1938. Tsjekkoslovakia vant gull i lagkonkurransen, med Petráček på laget. Individuelt fikk sølv i bøylehest og bronse i ringer.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som PETRÁČEK Vratislav, biography.hiu.cas.cz[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 31. januar 2016[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Sport-komplett.de – VM-deltakere

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vratislav Petráček – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vratislav Petráček – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Vratislav Petráček – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Louis-Jérôme Gohier** (født 27. februar 1746 i Semblançay i Indre-et-Loire, død 29. mai 1830 i Eaubonne) var en fransk politiker i den revolusjonære perioden.

Liv og virke
------------

Louis-Jérôme Gohier var sønn av en notarius og han ble sendt til å representere hjembyen i stenderforsamlingen i 1789. I den lovgivende forsamlingen representerte han Ille-et-Vilaine, og han tok en fremtredende rolle under de politiske drøftingene. Han er blant annet kjent for å ha krevd beslaglegging av emigranters eiendom, en mening som han fremsatte for første gang, den 7. februar 1792. 

Gohier satt som Frankrikes justisminister i litt over ett år mellom mars 1793 og april 1794. Han hadde ansvaret for arrestasjonen av flere av medlemmene innenfor den republikanske fraksjonen til girondinerne. 

Han var medlem av femhundrerådet, og han representerte republikanernes meninger foran den voksende rojalistiske opposisjonen. Han var for en kortere periode mellom 23. september 1799 og 10. november 1799 president for det franske utøvende organ, Direktoriet. Napoléon Bonaparte tok deretter over makten, den 11. november 1799.

Hans kone var en stund intim med Josephine Bonaparte som var ektefellen til Napoléon Bonaparte. I 1802 utnevnte Napoleon ham til generalkonsul og sendte ham til Amsterdam og senere ble han tilbudt en tilsvarende oppgave i USA. Men hans helse tillot ikke en ny tur utenlands og han døde i Eaubonne i 1830, i en alder av 84 år.

Verker
------

* *Mémoires d'un vétéran irreprochable de la Révolution* (publisert i 1824)

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 6. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Sycomore, «Louis, Jérôme Gohier», Sycomore-ID 13460[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=louis+jerome;n=gohier, oppført som Louis Jérôme Gohier[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.tombes-sepultures.com[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Le cimetière du Père-Lachaise, side(r) 178[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   La sculpture dans les cimetières de Paris, 1897, side(r) 132[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louis Gohier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BPN **·** NKC **·** BNE
 |
**Espen Fjone Børufsen** (født 4. mars 1988) er en norsk tidligere fotballspiller.

Han er fra bydelen Vågsbygd i Kristiansand. Han har tidligere spilt for Våg, og er midtbane- og angrepsspiller.

Børufsen ble nøye fulgt av Lyn, men valgte til slutt Start som sin nye klubb. Han meldte overgang til Start før 2005-sesongen. Da Børufsen begynte å spille for Start 2 (rekruttlaget til Start) spilte laget i 3. divisjon. Han spilte svært bra for rekruttlaget i 2005 og 2006, og ble belønnet for sin gode innsats av Stig Inge Bjørnebye med debut for A-laget 15. oktober 2006. Dette var mot Stabæk, en kamp som endte 2-2.

Like etter 2006-sesongen ble Børufsen offisielt medlem av A-stallen i Start. Dette skjedde 13. desember og var første gang på hele to år at klubben hadde tatt opp spillere fra egen juniorstall. Børufsen har representert Norge på de fleste aldersbestemte nivåer. Da han kom til Start var han fast inventar på G17-landslaget. Han ble etter 2006-sesongen tatt opp på G19-landslaget, og ble etter den gode våren i 2007-sesongen rekruttert til U-landslaget.

Espen Børufsen er 1,80 meter høy og spilte på Start som regel i en rolle som venstre kantspiller.

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID 394d80b0[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, oppført som Espen Börufsen, Transfermarkt spiller-ID 50436, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Espen Børufsen fotball.no
4. ↑  En Start-legende legger opp
5. ↑  Kampreferat av Stabæk - Start, IK - 15.10.2006 18.00

Eksterne lenker
---------------

* (en) Espen Børufsen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Espen Børufsen – Soccerway Rediger på Wikidata

* (no) Espen Børufsen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Espen Børufsen – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Trafalgar Square med Nelsonsøylen
**Nelsonsøylen** er et monument på Trafalgar Square i London i England.

Søylen
------

Søylen ble reist mellom 1840 og 1843 til minne om admiral Horatio Nelsons død under slaget ved Trafalgar i 1805. Den 5,5 m høye statuen av Nelson står på en 46 m høy sokkel av granitt. Statuen skuer sørover, retning Westminster-palasset og gaten Pall Mall, der alle Nelsons skip er avbildet på spissene av flaggstangene. Komposittkapitelet på søylen som er etter korintisk og jonisk orden er utsmykket med akantus-blader i bronse som stammer fra britiske kanoner. Pidestallen er smykket med fire bronsetavler av material som stammer fra franske erobrede skip, og som beskriver Nelsons fire store seirer.

Søylen ble tegnet i 1838 av arkitekten William Railton og bygd av firmaet Peto & Grissell. Railtons originale 1:22-modell av stein er utstilt i National Maritime Museum i Greenwich i London. Sandsteinstatuen på toppen ble laget av E. H. Baily fra Royal Academy, en liten bronseplakett på sokkelen er til minne om ham. Kostnaden for hele monumentet kom på 47.500 £.

I 2006 ble monumentet polert fordi luftforurensning og fuglers etterlatenskaper hadde gjort stor skade. 

* Skulptuen av Nelson på toppen av søylenSkulptuen av Nelson på toppen av søylen
* Nordsiden, som viser Nelsons dødNordsiden, som viser Nelsons død
* Østsiden, slaget ved Kapp St. Vincent, 1797Østsiden, slaget ved Kapp St. Vincent, 1797

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nelson's Column – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Nelson's Column – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* Nelson's Column is 16ft shorter than everybody thought Arkivert 18. april 2008 hos Wayback Machine. *The Daily Telegraph*, 12. juli 2006
* Webcam på Trafalgar Square Arkivert 6. april 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** SkyscraperCenter
 |
Plasseringen av Zemun i Beograd.
**Zemun** (serbisk: *Земун*, ungarsk: *Zimony*, tysk: *Semlin*) er en av de 17 bykommunene i Beograd by. Zemun ligger like ved samløpet av elvene Sava og Donau. Kommunen hadde 152 950 innbyggere i 2002, og er en av de største bydelene i Beograd, hovedstaden i Serbia, og er også en av de 10 bymessige bebygde bydelene av Beograd.

Navn
----

Navnet *Zemun* stammer fra det serbiske ordet «zemlin» som betyr «jord». Før i tiden var denne delen av byen også kjent som *Taurunum*.

Historie
--------

Zemun området har blitt bebodd helt siden neolittisk tid. De første keltiske bosetningene i *Taurunum* dukket opp i det 3. århundret f.kr. Taurunum, som i dag er Zemun ble del av den romerske provinsen Pannonia omkring år 15. Etter folkevandringstiden var området under styre av forskjellige stammer og stater. Frankerne nevnte det som Mallevila, et toponym fra det 9. århundret. 

I 1777 hadde Zemun-området rundt 1 130 hus med 6 800 beboere. Halvparten av befolkningen som bodde der var etniske serbere, mens den andre halvdelen av befolkningen besto av katolikker, jøder og muslimer. Blant den katolske befolkningen var det mest tyskere som bodde der.

| * v
* d
* r
Beograds kommuner |
| --- |
|  | Barajevo **·** Čukarica **·** Grocka **·** Lazarevac **·** Mladenovac **·** Novi Beograd **·** Obrenovac **·** Palilula **·** Rakovica **·** Savski Venac **·** Sopot **·** Stari Grad **·** Surčin **·** Vozdovac **·** Vračar **·** Zemun **·** Zvezdara | Serbias flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Litografi fra 1857 av Armand Gautier, med personifiseringer av demens, **megalomani**, akutt mani, melankoli, idioti, hallusinasjon, erotomani og paralyse i Hospice de la Salpêtrières hage.
**Megalomani** (fra gresk: *μεγαλο* (*megalo*), «stor, storhet» og *μανία* (*mania*), «galskap, mani») eller **storhetsvanvidd** er et begrep kjent både fra psykiatrien og fra litteraturen - og fra dagligtalen.

Tidligere psykiatrisk diagnose
------------------------------

Megalomani var tidligere en psykiatrisk diagnose. Ordet kunne også bli brukt som en deldiagnose, der hovedsykdomstilstanden var beskrevet under andre diagnoser (schizofreni, manier, syfilitisk demens). Det mere folkelige uttrykket *stormannsgalskap* blir vanligvis brukt i videre og mere uspesifikk betydning.

Symptomene kunne gå ut på at en var fast forvisset om at en var en annen og mere betydningsfull person enn en var. Denne personen kunne enten være hemmelig, eller en presenterte seg som keiser Napoleon eller Kong Haakon den syvende og krevde service i tråd med dette. 

For manikere gikk det gjerne med et overdådig pengeforbruk som ikke samsvarte med realitetene (kassabeholdningen). Sykdomsbildet og behandlingsmetodene i moderne psykiatri har gjort disse trekkene mere utvisket. Begrepet finnes ikke i moderne diagnoselister.

Begrepet stormannsgalskap blir gjerne brukt om hendelser der noen satser større og sterkere enn det er rimelig å forvente at vedkommende kan fullføre, eller en mener at ressurser brukt ville gjort bedre nytte på annet og ikke så prangende vis.

Litteraturen
------------

Et kjent men sjablongartet eksempel som har krysset grensen fra psykiatri til litteratur (og dagligtale) er den pasient på en psykiatrisk institusjon som tror seg være keiser Napoleon. Blant fiktive eksempel på personer med megalomani er hovedpersonen Rodion Romanovitsj Raskolnikov i Fjodor Dostojevskijs roman *Forbrytelse og straff* (1866) og hovedpersonen Jan i Skrolycka i romanen *Kejsaren av Portugallien* (1914) av Selma Lagerlöf.

Se også
-------

* Dunning-Kruger-effekten
* Hovmod
* Hybris
* Narsissisme

Litteratur
----------

* Lewis, Michael J. *Ego, vanity & megalomania. (Frank Lloyd Wright & Lewis Mumford: Thirty Years of Correspondence)* An article from: New Criterion (2002)
* Robbins, John. *Ecclesiastical Megalomania: The Economic and Political Thought of the Roman Catholic Church* ISBN 0-940931-78-8  (1999)
* Roberts, John *Megalomania: Managers and Mergers* (1987)
* Rose, Larken *How to Be a Successful Tyrant : The Megalomaniac Manifesto* (2005)
* Rosenfeid, Israel *Freud's Megalomania: A Novel* (2001)
* Scull, Andrew *Madhouse: A Tragic Tale of Megalomania and Modern Medicine* (2007)
* Sleigh A *Hitler: a study in megalomania* Canadian Psychiatric Association Journal 1966 Jun;11(3):218-9.
* Tretiack, Philippe *Megalomania: Too Much is Never Enough* (2008)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin
 |
Mesoria strekker seg fra kyst til kyst mellom fjellkjedene Troodos og Kyrenia
**Mesaoria** er en bred slette i de sentrale delene av øya Kypros

Geografi
--------

Mesaoriasletten er avgrenset i øst og vest av Middelhavet, i sør av fjellkjeden Troodos og i nord av fjellkjeden Kyrenia. Den har et areal på rundt 1 000 km², og stiger til en høyde på omtrent 325 meter. Det er flere elver som renner over sletten, men alle disse tørker inn om sommeren. 

Ordet «Mesaoria» betyr «mellom fjellene» på gresk. Mesaoria er stort sett en bred og bar slette med få trær bortsett fra de som er plantet for å gi ly for vinden. Området er det viktigste jordbruksområdet på Kypros, men er svært avhengig av regnet om vinteren og kunstig vanning om sommeren, noe som gir begrenset produksjon. Det er også det mest bosatte området på øya, og inneholder flere landsbyer og flere av de største byene, som hovedstaden Nikosia. 

På grunn av avskoging er mye av Mesaoria dekket av «kafkalla», det lokale ordet for kalsiumkarbonat, som har blitt presset sammen til aurhelle. De eneste plantene som trives på denne overflaten spises raskt av beitende dyr, noe som har ført til omfattende jorderosjon. 

Det kan bli svært varmt her om sommeren, og temperaturer rundt 40 ºC er ikke uvanlig. Sletten får mye mindre nedbør enn fjellområdene rundt, men de siste årene er det bygd demninger og vanningssystemer, for å samle vannet som renner ned fra fjellene.

Historie
--------

Det er funnet spor etter neolittiske kulturer. I antikken var hele det sentrale området på øya dekket av tette skoger. Mesteparten ble hugget ned i 1. århundre f.Kr. for å skaffe tømmer til Ptolemeerdynastiets marine. I tillegg ble mye tømmer brukt for å gi nok energi for utvinning av kobber. Så sent som på 1500-tallet var det riktignok fremdeles store mengder skog igjen på sletten. I dag er det bare skogsområder i de omkringliggende fjellene, særlig i Troodos. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
*Se også: Vårnatt (film)*

***Vårnatt*** (1954) er en roman av Tarjei Vesaas om ei natt der to søsken (Hallstein og Sissel) i et gult hus får besøk av en familie på tur. Det gjestende reisefølget representerer en komprimert opplevelse av flere sider ved livet: fødsel, død, hat og kjærlighet.

Etter utgivelsen sa Arne Hannevik at innledningen, der søskene ennå ikke hadde fått besøk, var «fylt av en så fin naturopplevelse og båret av en så inntrengende innlevelse i ungdomssinn at ingen kan gjera Vesaas det etter». Derimot syntes han avslutningen, der besøket har dratt, var dunkel og et svakhetspunkt i romanen, fordi leseren «vet at noe har foregått med [søskenparet], men ikke hva som har foregått».

Erik Solbakken (1943) var regissør for filmatiseringen *Vårnatt* (1976) med Anders Mordal i rollen som Hallstein.

Den 5. februar 1992 var det premiere på Det norske teatrets oppsetning av boka, dramatisert av Kjetil Skøien. Som Hallstein var Sverre Solberg, som Sissel var Hildegun Riise. Det ble samtidig avholdt Vesaasmatiné med kona Halldis Moren Vesaas som gjest. Da hun ble spurt om hva *Vårnatt* betydde for henne svarte hun at «det er Hallsteins vårnatt, hans merkverdige og poetiske fabuleringer og dikterintuisjon, hans kontakt med naturen, langt på vei en mystiker. Han og Tarjei hadde mye til felles». Om tilblivelsen av boken sa hun at
hun ikke visste om arbeidet før etterpå, og at «sin viten om unge sinn fikk han naturligvis også fra våre barn. Guri og Olav var 15 og 18 år på den tid ... han var så engasjert i deres liv og så engstelig for hver fest de var med på!».

Referanser
----------

1. ↑  Arne Hannevik (28.9.1954). «Livsmysteriet». VG.
2. ↑  Ruth Krefting Enger (3.2.1992). «Unge Tarjeis vårnatt». Aftenposten.
*Zemsky sobor*, av Sergej Ivanov
**Zemskij sobor** (russisk: зе́мский собо́р, omtrent «landsmøte») var navnet på de russiske stenderforsamlingene på 1500- og 1600-tallet. Forsamlingen besto av representanter fra alle stendene, unntatt de livegne. Forsamlingen møttes ikke regelmessig, men ble ved behov sammenkalt av tsaren, patriarken eller bojardumaen.

*Zemskij sobor* oppsto med utviklingen av den russiske enhetsstaten, svekkelsen av bojar-aristokratiet, styrkingen av lavadelens politiske makt og framveksten av byborgerskapet.

Den første *zemskij sobor* trådte sammen i 1549, i regjeringstida til Ivan IV «den grusomme». Denne forsamlingen besto av representanter for geistlige og godseiere. Fra 1560-årene deltok også representanter for de forretningsdrivende, kjøpmannstanden og håndverkerne. I 1598 valgte *zemskij sobor* Boris Godunov til tsar og i 1613 Mikhail I.

Med framveksten av eneveldet mistet *zemski sobor* sin funksjon og forsvant tilslutt. 

Som kuriositet kan nevnes at den japansk-kontrollerte provisoriske Amur-regjeringen i 1922 sammenkalte en *zemskij sobor* som valgte storfyrst Nikolaj Nikolajevitsj Romanov til «tsar».

Litteratur
----------

* С.Л. Авалиани. "Литературная история земских соборов". Odessa, 1916.
* Земские соборы The encyclopedia Brockhaus and Efron, Moscow, 1993.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND
 |
***Nematopogon magnus*** er en sommerfugl som tilhører familien svepemøll (Adelidae). Den er utbredt i så godt som hele Norge bortsett fra deler av Finnmark.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 15 – 19 mm), gråbrun møll med lange antenner. Den kan ligne på *Nematopogon robertellus*, men er gjerne litt større og mørkere enn denne. For å bestemme artene i slekten *Nematopogon* helt sikkert kan det kreves at man dissekerer ut kjønnsorganene og studerer disse. Antennen er trådformet og gulaktig, hos hannen omtrent to og en halv gang så lang som forvingen, hos hunnen rundt dobbelt så lang. Hodet er kledt med gule, oppstående, hårlignende skjell. Forvingen er mørkt gråbrun, i den ytre delen med tydelig nettmønster. Bakvingen er grå.

Levevis
-------

Forholdsvis lite er kjent om biologien til denne arten, som lever i åpen blandingsskog. De voksne sommerfuglene flyr fra midten av mai til begynnelsen av juli, helst i skumringen.

Utbredelse
----------

Den er funnet i Mellom- og Nord-Europa og i Russland østover til Altaj. I Norge er den utbredt så godt som over hele landet, men den er ikke vanlig. Den ser ut til å mangle i Lofoten og i indre og østlige deler av Finnmark.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 295 – 332. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nematopogon magnus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nematopogon magnus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Nematopogon magnus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Nematopogon magnus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Nematopogon magnus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Nematopogon magnus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Vårsetergrenda**, «Grenda» eller «Vårsetra» på folkemunne, er en bydel sørøst i Lillehammer. Vårsetergrenda tilhører Røyslimoen skolekrets, og sammen med Røyslimoen utgjør dette Lillehammers største bydel.

Vårsetergrenda er et attraktivt område for barnefamilier med sin rolige og landlige atmosfære, samt sin nærhet til skog og mark.

Geografi
--------

Vårsetergrenda utgjør området nord for Vårsetervegen og Messenlivegen, og vest for elva, selv om blokka øverst i Rødsildrevegen og Linneavegen 1 ligger øst for elva. Elva har sin kilde i et lite tjern øverst i Vårsetergrenda og har sitt utspring der den møter Åretta ved stallen på Røyslimoen. Alle gatenavnene i Vårsetergrenda er hentet fra floraen, bortsett fra Vårsetervegen, som går fra brua over Messenlivegen ved Kiwi til grustaket ved lysløypa.

Lysløypa går fra den gamle fotballbana ved Hestehoven og møter lysløypa fra Birkebeiner Skistadioen like etter Bottilflø. 

Blomsterbakken er hovedvegen i Vårsetergrenda og går fra Messenlivegen helt i øst, vestover over Linneavegen, forbi Hestehoven Barnehage, før den snirkler seg oppover mot rundkjøringa hvor du finner busstoppet Rødsildrevegen. Dette er siste stopp på rute 4, og delvis rute 5 (Røyslimoen), på bybussen i Lillehammer.
**Optisk røykvarsler** er en røykvarsler som arbeider etter lysrefleksjonsprinsippet, og reagerer raskt på røyk med store partikler.

Store partikler utvikles under en ulmebrann, ikke minst ved brann i kabelisolering, kunststoff (PVC), olje, fett og oljeholdig støv. Dagens optiske røykvarslere er også i stand til å reagere raskt på svart røyk, som ved brann i for eksempel gummi. En optisk røykvarsler tar også åpen flammebrann.

Tradisjonelt har røykvarslere i norske hjem vært ioniske. Men de siste årene har det blitt mer vanlig med optiske og med kombinert optisk/ioniske varslere.

Dagens optiske detektorer har god følsomhet overfor alle normale branntyper.[1]

Norsk brannvernforening, Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap og If Skadeforsikring anbefaler optiske røykvarslere i norske hjem.[2]

Se også
-------

* Røykvarsler

Referanser
----------

1. ↑  «Optisk eller ionisk røykvarsler?» Vi i villa, 16.11.2009.
2. ↑  "Feil type røykvarsler kan gi deg falsk trygghet" Aftenposten, 27.11.2012
**Frederick Walker Baldwin**, kjent som *Casey Baldwin*, født 2. januar 1882 i Toronto, død 7. august 1948 i Beinn Bhreagh i Nova Scotia, var en canadisk ingeniør og flypioner. 

Etter endte studier i elektronikk og mekanikk ved University of Toronto ble han ansatt av Alexander Graham Bell som assistent. Ettersom både Baldwin og Bell var interesserte i flygning slo de seg sammen med Douglas McCurdy, Glenn Curtiss og Thomas Selfridge og dannet Aerial Experiment Association (AEA).

Med sine kunnskaper i mekanikk medvirket Baldwin i konstruksjonsarbeidet til Silver Dart og andre eksperimentfly. Den 12. mars 1908 ble han den første kanadier som førte et fly da han prøvefløy et av AEAs eksperimentfly. Baldwin medvirket selv i konstruksjonsarbeidet av flyene White Wing og Red Wing. Med flyet Red Wing gjennomførte han en offentlig flyoppvisning i Hammondsport i New York i 1908.

Sommeren 1908 diskuterte Baldwin og Bell muligheten av å konstruere hurtiggående, motordrevne vannfarkoster. Siden noen forskjellige prøvefarkoster hadde blitt bygget innså de begge at båtskroget kunne anvendes som plattform for et fly som startet og landet på vann. Konstruksjonen ble døpt til *hydrodome* av begge konstruktørene. 

I 1919 konstruerte og laget Baldwin hydrofoilbåten HD-4 som satte verdensrekord i hastighet på Bras d'or Lake samme året. Dessverre viste det seg at konstruksjonen ikke ble noen salgssuksess og utviklingsarbeidet opphørte. Siden Bell nå var død fortsatte Baldwin forskningen innenfor teknologi for hydrofoilbåter sammen med Walter Pinaud ved Cape Breton.

For å hedre hans minne ble det opprettet en *Casey Baldwin Award*, som utdeles hvert år av Canadian Aeronautics and Space Institute til den forfatter som i løpet av året har skrevet den beste artikkelen om flygning i Canada.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Zalo** er et håndoppvaskmiddel som blir produsert av selskapet Lilleborg.

Den første zalo-flasken ble produsert i 1951. Zalo ble den gang stavet med en S i stedet for en Z, men det endret seg allerede i 1952. Flasken i seg selv er gjort svært få endringer på, mens innholdet er blitt forbedret opp gjennom årene.

Zalo kommer i 4 ulike varianter; Zalo Ultra, Zalo Frisk Sitron, Zalo Epleblomst og Zalo Oppvask- og Kjøkkenspray. Zalo Epleblomst kom på markedet i 2019, og erstattet den tidligere varianten Zalo Antibakteriell. Zalo Frisk Sitron kom på markedet i 2008 og Zalo Oppvask- og Kjøkkenspray i 2009.

I Zalo antibakteriell fantes et middel kalt salisylsyre som er bakteriedrepende. Derfor ble denne typen Zalo tatt opp i media i 2002. I 2011 kom Folkehelsa med den påstanden at innholdet var helsefarlig og helt unødvendig.. Det diskuteres mye om middelet har den effekten at den fremmer bakterienes resistens, noe som for eksempel kan føre til at en infeksjon vil bli relativt vanskeligere å behandle og det gir økt risiko for alvorlige infeksjoner.

Miljø
-----

Zalo Oppvask- og Kjøkkenspray Refill ble lansert i 2011. Refillposen har 80 % mindre emballasje og blir solgt til en lavere pris enn flasken. Zalo skal imidlertid ikke være miljøskadelig, så lenge produktet brukes i normale mengder. Zalo oppløses i vann og er kun fremstilt av biologisk nedbrytbare stoffer.

Referanser
----------

1. ↑  «Zalo Ultra». PlussTid. Arkivert fra originalen 31. mai 2014. Besøkt 12. juni 2014.
2. ↑  «Dette vaskemiddelet er helseskadelig». Dagbladet. 31. mars 2011. Besøkt 12. juni 2014. «Bruken av bakteriehemmende midler i dagligvareprodukter savner dokumentasjon på positiv effekt og er i noen sammenhenger knyttet til resistensutvikling mot antibiotika»
3. ↑  «Zalo Oppvask- og Kjøkkenspray Refill». Lilleborg. 10. november 2011. Arkivert fra originalen 31. mai 2014. Besøkt 12. juni 2014.
4. ↑  «Sikkerhetsdatablad, Zalo Ultra». Lilleborg. 3. november 2008. Arkivert fra originalen 16. april 2014. Besøkt 12. juni 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Lilleborg:Zalo
***Nematopogon pilellus*** er en sommerfugl som tilhører familien svepemøll (Adelidae).

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 14 – 17 mm), brunlig eller brungul møll med lange antenner. Antennene er trådformede og hvite, hos hannen to og en halv til tre ganger så lange som forvingen, hos hunnen nær dobbelt så lange som forvingen. Hodet er kledt med gulaktige, oppstående, hårlignende skjell. Hos hannen er forkroppen og forvingen nokså mørkt brune, nokså matte, ofte med et mer eller mindre tydelig, lyst nettmønster i den ytre delen. Hos hunnen er disse vanligvis mye lysere, brungule med et visst bronsekaktig skinn. Bakvingen er grå uten noen påfallende glans, tynt skjellkledt.

Levevis
-------

Arten lever i ulike slags skog, lengst i nord også på myrer. Lite er kjent om biologien til denne arten, men larvene lever sannsynligvis på bladene av ulike busker og trær. De voksne sommerfuglene flyr fra slutten av mai til begynnelsen av juli.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i den nordlige, sentrale og sydøstre Europa, og i Sibir. I Norge er den trolig ganske vanlig nord til det nordlige Nordland, det er dessuten ett isolert funn fra Finnmark.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 295 – 332. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nematopogon pilellus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nematopogon pilellus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Nematopogon pilellus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Nematopogon pilellus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Nematopogon pilellus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Nematopogon pilella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Nematopogon pilella* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Zakros** (gresk: Ζάκρος) er et arkeologisk sted på øya Kreta (i dagens Hellas) som inneholder ruiner fra minoisk kultur. Det er antatt å ha vært en av de fire viktigste administrasjonssentrene til minoerne, og dens beskyttede havn og strategiske plassering gjorde den til et viktig kommersielt senter for handelen østover.

Byen ble dominert av palasset Zakros som opprinnelig ble bygget rundt 1900 f.Kr. gjenoppbygget rundt 1600 f.Kr. og ødelagt rundt 1450 f.Kr. sammen med de andre viktigste sentrene for minoisk sivilisasjon. Omfattende ruiner av palasset finnes fortsatt og er populære turistmål.

Zakros er noen ganger delt inn i *Epano Zakros* («Øvre Zakros»), delen høyere oppe på høydedraget, og *Kato Zakros* («Nedre Zakros»), delen nær havet. En ravine kjent som «de dødes ravine» går gjennom både de øvre og nedre delene av det antikke stedet, oppkalt etter tallrike gravene som er funnet i hulene langs murene.

Epano Zakros ligger 38 km fra Sitia. Veien går gjennom Palekastro hvor den deler seg mot sør. Zakros er en forholdsvis stor landsby og inkluderer følgende mindre landsbyer i sitt samfunn: Kato Zakros, Adravasti, Azokeramos, Kellaria, Klisidi og de små stedene Ayios Georgios, Sfaka, Kanava og Skalia. Den asfalterte veien stopper ved Kato Zakros.

Arkeologi
---------

Zakros ble først utgravd av D.G. Howarth fra British School of Archaeology at Athens og 12 hus ble avdekket før gravingen ble oppgitt. Nikolaos Platon gjenopptok utgravingen og oppdaget palasset Zakros i 1961.

Det har blitt funnet flere leirtavler med inskripsjoner på Linear A i Zakros.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Archaeological site of Zakros – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Palasset Zakros, med bilder
* Zakros

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Nematodirus battus infeksjon** er en parasittsykdom hos sau.

Forekomst
---------

Relativt ny i Norge. Trolig via import av suffolksau til Rogaland på 1950 tallet. Har spredd seg over store deler av Sør-Norge, også på fjellbeiter. Angriper i hovedsak lam, immuniteten utvikles fra tre til seks måneders alder.

Symptom
-------

Utbrudd av sykdommen melder seg oftest de to første ukene i juni, med akutte dødsfall eller 
med vantrivsel, diaré og dårlig tilvekst. Lammet står med hengende hode og ører, har innsukne øyne og viser tegn på kraftig dehydrering

Årsak
-----

Skyldes parasitten Nematodirus Battus. Voksne ormer legger egg som blir med avføringen ut på beite. Eggene tar lang tid å klekke og larven krever å gå gjennom en kuldeperiode før den klekker. Larven blir så spist av lam og larvene borer seg inn i veggen i magesekken, som igjen leder til symptomene.

Behandling
----------

Vanlige parasittmiddel. Tiabendazol i minst dobbel dose. Ny behandling innen 14 dager. Flokken bør få ormemiddel redd før sending til fjells eller større utmarksbeite. Lam må ikke gå på infisert beite i tiden mellom behandling og sending.

Forebygging
-----------

Året etter utbrudd bør lammene få ormemiddel med 14 dagers mellomrom fram til fjellsending. Første behandling mellom 20. mai og 1. juni, alt etter om det er tidlig eller sen vår. Om dette gjennomføres 2 år på rad ser det ut til at smitten holder seg vekke et par år, men beitesmitten kan bygge seg opp igjen. Søk råd hos veterinær hvis sauene går på hjemmebeite om sommeren. I visse områder kan mengden orm hos lam som kommer tilbake fra fjellbeite vere så høyt at de bør få ormekur før det slipper inn på hjemmebeite. 

Larvene som klekkes på våren dør ut gradvis hvis det ikke blir spist av lam. En tidlig vår i beitet, med lang tid mellom larveklekkingen og lammenes første beiting vil derfor gi et lavere smittepress. Beiter som i fjoråret bare ble gresset på av voksne sauer medfører liten fare, da voksne sauer vil ha utviklet immunitet mot parasitten og ikke var bærer av voksne eggproduserende parasitter. De aller tryggeste beitene er de med nytt gress som er vokst opp etter pløying av beitet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  C.A.H.L. - Nematodirus in lambs «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. november 2007. Besøkt 1. januar 2008.
2. ↑  Saueboka, s240

Litteratur
----------

* Arne Maurtvedt (redaktør), Saueboka, 1989 Landbruksforlaget. ISBN 82-529-1219-2
***Hélas pour moi*** (direkte oversatt «stakkars meg», eller mer idiomatisk «akk o ve») er en fransk spillefilm fra 1993 regissert av Jean-Luc Godard.

Handling
--------

Abraham Klimt ankommer en liten landsby i Sveits, for å undersøke en hendelse som fant sted 23. juli 1989 som involverte Rachel og Simon Donnadieu - et lokalt par. Han intervjuer flere lokale innbyggere og får hjelp av en poet, Aude Amiel. I en rekke tilbakeblikk utfolder historien om Rachel og Simon Donnadieu seg. 

Ifølge den greske myten som filmen var basert på, kommer Gud til jordkloden sammen med sin assistent, Max Mercury. Han bestemmer seg for at han vil eie Rachel Donnadieu, så han tar form av Simon Donnadieu når Simon reiser på forretningsreise. Gud som Simon vender tilbake til Rachel samtidig som Simon er bortreist. Men bevisene fra tilbakeblikkene er motstridende, og det er usikkert om hendelsene fra tilbakeblikkene egentlig fant sted eller ikke.

Medvirkende
-----------

* Gérard Depardieu - Simon Donnadieu
* Laurence Masliah - Rachel Donnadieu
* Bernard Verley - Abraham Klimt
* Aude Amiot - Aude Amiel
* Roland Blanche - Le professeur de dessin
* Marc Betton - Le médecin
* François Germond - Le pasteur
* Jean-Louis Loca - Max Mercury

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hélas pour moi* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Hélas pour moi* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Hélas pour moi* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Hélas pour moi* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Hélas pour moi* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Hélas pour moi* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Hélas pour moi* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Hélas pour moi* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Hélas pour moi* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Kart over Etiopia på slutten av 1800-tallet
Keiser Tewodros II 
**Zemene Mesafint** (transkribert ge'ez: *zamana masāfint*, moderne ge'ez *zemene mesāfint*, oversatt som *Dommernes tidsalder, Prinsenes tidsalder* e.l. etter Dommernes bok) var en periode i etiopisk historie som var preget av isolasjon og konflikter mellom krigsherrer, hvor keiseren hadde liten reel makt, stort sett bare over byen Gondar, og hvor både kulturen og samfunnet i Etiopia stagnerte. 

Motsetninger mellom religioner (særlig mellom etiopisk-ortodokse kristne og muslimer, og også innenfor den etiopiske kirke), språkgrupper (oromo og amharisk) og nasjonaliteter som hadde levd sammen i riket for hundrevis av år (agaw, amhara, shewa og tigray-tigrinya, i tillegg til oromo-nykommerne) ble brukt som motivasjon av krigsherrer for å krige med hverandre.

Tidsløp
-------

Tradisjonelt har Zemene Mesafint blitt tidsatt fra 7. mai 1769, da Ras Mikael Sehul avsatte keiser Iyoas I til 11. februar 1855, da Kassa Haile Giorgis ble kronet keiser Tewodros II, etter å ha nedkjempet alle sine rivaler. Starten på perioden kan også regnes som 13. oktober 1706, da Iyasu I ble myrdet, og den resultrende negangen for keiserdynastiet, eller fra starten av Iyoas' styre, 26. juni 1855.

Anarki
------

Under Zemene Mesafint ble stadig nye keisere innsatt av adelen, og ikke alle kom fra det salomoiske dynasti. Etiopia utenfor Gondar ble preget av stadige etniske konflikter. Den mektige krigsherren Ras Mikael Sehul, guvernøren av Tigray-provinsen, kom til å spille en viktig rolle tidlig i perioden, og utnevnte flere ksiere. Det oromiske Yejju-dynastiet spilte også en viktig rolle under Zemene Mesafint. 

På starten av 1800-tallet kjempet Ras Gugsa av Begemder og Ras Wolde Selassie av Tigray over kontroll over keiser Egwale Seyon. Wolde Selassie vant, og styrte praktisk talt Etiopia fram til hans død i 1816. 

På grunn av de stadige krigene reiste få europeere til Etiopia i denne perioden.

Keiser Tewodros gjernforener Etiopia
------------------------------------

Zemene Mesafint slutta med at Ras Kassa Hailu, senere kjent som Tewodros II, kjempet seg til makten i landet. Først skaffet han seg kontroll over Dembiya-provinsen, og etter en serie slag fra Gur Amba i 1852 til Derasge i 1855 kontrollerte han hele Etiopia. Dermed var den keiserlige makten i Etiopia atter en gang kontrollerte av en enkelt mann, noe som regnes som slutten på Zemene Mesafint og begynnelsen på det moderne Etiopias historie.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |