recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Absalon Gøye til Kjelstrup** (eller **Gjøe**) (født 22. juli 1539, død 15. april 1602 på Dalum kloster) var en dansk riksråd.

Biografi
--------

Han var sønn av Anders Gøye til Kjærstrup, Kielstrip og Galminderup (d. før 1559) og dennes hustru Karen Valkendorf (d. 1567). Foreldrene etterlot hver av deres tre sønner en hovedgård, hvorav Absalon fikk den nå forsvundne Kielstrup på Lolland. I 1566 var han hoffjunker, og 1579 ble han forlent med Dalum kloster som han beholdt til sin død. I 1582 ble han sammen med 12 andre opptatt i Riksrådet, og i 1585 var han i Norge for å sette retterting. I 1590 ledsaget han sammen med andre riksråd hertuginne Elisabeth til Brunswick, hvor hun skulle giftes med Henrik Julius av Braunschweig-Wolfenbüttel. Han ledsaget også Christian IV til Hertugdømmene. I 1594 fikk han befaling til å ta midlertidig sete i Regjeringsrådet. 

Absalon Gøye døde den 15. april 1602 på Dalum, hans hustru Else Lindenov levde videre til 1613. Deres tre barn døde før foreldrene.

Absalon Gøye lot bygge Stenstrup kirke på Fyn i 1600, likesom han lot oppføre kirkens tårn.

Referanser
----------

1. ↑   Danmarks Kirker[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  *Gjøe, Absalon*, Dansk biografisk Lexikon, Bricka. Besøkt 30. november 2016
3. ↑  Trap: *Svendborg Amt*, i Kongeriget Danmark / 3. Udgave 3. Bind : Bornholms, Maribo, Odense og Svendborg Amter. Besøkt 30. november 2016

Portal: Danmark
**Søren Hansen Lemmich** (Søfren) (død 1722 i Bragernæs) var krigskommissær og assessor ved Overhoffretten.

Han var sønn av Hans Henningsen Lemmich (–1677) og hustru Anne Sørensdatte Moss (–1687). Søren Lemmich var borger i Christiania samt en gang en formuende mann. I 1688 ble han postforvalter på Bragernes, i 1716 ble han krigskommissær *en campagne*, senere krigsråd og ble i 1721 utnevnt til assessor i Overhoffretten.

Han var gift med Petronelle født Sommer, en datter løytnant Johan Jørgensen Sommer (– ca. 1675) og Elisabeth Hansdatter Erfings (– ca. 1679). Sammen fikk de 17 barn, hvorav de 10 overlevde ham.

Referanser
----------

1. ↑   Eneveldets menn i Norge, side(r) 231[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Weidling, Tor: *Eneveldets menn i Norge : sivile sentralorganer og embetsmenn 1660-1814*, Oslo, 2000, s. 231
3. ↑  *Lemmich, Søren*, Dansk biografisk Lexikon, Bricka. Besøkt 14. desember 2016
4. ↑  Thomle, E. A. : *FAMILIEN (VON) CAPPELEN I NORGE OG DANMARK*, Christiania, 1896, s. 5
**Norðoya prestagjalds kommuna** var en kommune på Færøyene. Ved innføringen av det kommunale selvstyret på Færøyene i 1872 var den blant kommunene som ble opprettet med utgangspunkt i øyrikets prestegjeld. Kommunen omfattet prestegjeldet Norðoyar, som på det tidspunktet favnet hele det historiske tinglaget med samme navn, med Viðareiði som hovedsogn. I 1908 ble kommunen delt opp i Klaksvíkar kommuna, Viðareiðis, Fugloyar og Svínoyar kommuna og Kunoyar, Mikladals og Húsa kommuna. Klæmint Olsen var formann i kommunestyret fra opprettelsen og helt til kommunedelingen.

Referanser
----------

1. ↑  Weitemeyer, Harald (red.) (1904). *Kongeriget Danmark* **(dansk)**. 5 (3 utg.). København: G.E.C. Gads Boghandel. s. 869.
2. ↑  *Frágreiðing um kommunur. Nýggj kommunal skipan í Føroyum* (PDF) **(færøysk)**. bd. 1, d. 2. Tórshavn: Føroya landsstýri. 1998. s. 17. ISBN 99918-3-044-8. Arkivert fra originalen (PDF) 6. oktober 2014. Besøkt 4. juli 2017.
3. ↑  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 331. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.

Portal: Færøyene
**Sophie Frederikke Louise Charlotte** (født von Beulwitz i 1747, død 1822) var en dansk grevinne og forfatter.

Historie
--------

Hun var datter av geheimeråd Christoph Ernst von Beulwitz (1695–1757) og hans hustru Sophie Hedevig von Warnstedt (1707–1768), og vokste opp i Sorø hvor faren var amtmann og forstander for akademiet. Her traff hun sin senere mann, som gikk på akademiet i årene 1764–66. Etter morens død tok hun i 1769 opphold som stiftsdame på Vallø.

I 1774 giftet hun seg med greve, senere geheimestatsminister Christian Ditlev Frederik Reventlow i Tirsted kirke på Lolland. Selv om ektemannen var en innflytelsesrik politiker var familien tynget av gjeld og hadde svært ved å leve opp til de krav det fulgte med å bo på godset Pederstrup på Lolland om sommeren og i Amaliegade i København om vinteren.

Våre blomstrende barn
---------------------

Paret fikk 12 barn (tre døde som mindreårige) som grevinnen viet det meste av sin tid til. Mens barna vokste opp skrev moren fødslene, sykdommer og amming og av og til også om barnas oppvekst, dels for at hun selv skulle huske det, men også for at barna selv en dag skulle få muligheten for å lese om sin barndom. I 1990 ble grevinnens nedtegnelser utgitt under tittelen *Vore blomstrende børn*.

Hun døde før mannen i 1822 og ble begravet på Horslunde kirkegård på Lolland.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Claus Bjørn. «Frederikke Charlotte Reventlow». *Dansk kvindebiografisk leksikon*. Besøkt 22. januar 2017.
3. ↑  E. Holm (1900). «Reventlow, Christian Ditlev Frederik». Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn). Besøkt 22. januar 2017.
4. ↑  «Sophie Frederikke Louise Charlotte grevinde Reventlow». *Reventlow-Museet*. Museum Lolland-Falster. Arkivert fra originalen 2. februar 2017. Besøkt 22. januar 2017.
5. ↑  «Frederike Luise Charlotte Sophie Reventlow». *gravsted.dk*. 2007.
6. ↑  *Horslunde Kirke* (VIII, bind 1 utg.). Nationalmuseet. 1948. s. 561.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND
 |

Portal: Danmark
**Westye Parr Egeberg** (født 1877, død 1959) var en norsk godseier, lokalpolitiker og forretningsmann som også var glad i idrett.

Utdanning og militær karriere
-----------------------------

Han hadde examen artium fra 1896 og graden cand.philos. fra 1903. Etter Krigsskolen i 1897 avanserte han i gradene innen det norske Forsvaret. Etter å ha gjennomgått Infanteriets skyteskole i 1916, ble han kaptein. Dette var mens den første verdenskrig raste ute i Europa.

Forretningslivet
----------------

Han gikk inn i trelastfirmaet Westye Egeberg & Co. først utenlands for å lære 1898–1900, og fra 1911 til 1931 aktivt i ledelsen. Westye Egeberg fikk også en rekke styreverv, blant annet satt han i styret for Christiania Tømmekommisjon og for skogsrådet for Aker kommune, der han bodde.

Lokalpolitikk
-------------

Han satt i formannskapet for Aker kommune fra 1922 til 1928.

Idrettsmannen
-------------

Westye Egeberg rodde for Christiania Roklub og ble æresmedlem der. I 1935 tok han idrettsmerket i gull.

Idrettsinteressen hadde trolig gått i arv; faren Ferdinand Julian Egeberg innstiftet i 1919 *Egebergs ærespris*, som per 2018 fortsatt deles ut til norske idrettsutøvere som har særlig utmerket seg innen sin idrettsdisiplin.

Familie
-------

Westye og familien bebodde Bogstad gård fra 1911 til 1954. Han var sønn av kabinettkammerherre Ferdinand Julian Egeberg (1842–1921) og kammerherreinne Lucy Parr (1853–1937), datter av skipsreder Søren Angell Parr fra Drøbak. Gjennom faren tilhørte Westye Egeberg den sjællandske Egeberg-slekten, og gjennom moren tilhørte han Parr-slekten. Westye Egeberg giftet seg i 1904 med Nini Wedel-Jarlsberg (1880–1945), og de overtok Bogstad gård fra hennes foreldre. De ble gårdens siste private eiere. Hovedgården ble i 1955 gitt som gave til Oslo kommune av parets tre døtre. Skogen og jorden ble solgt. Nini og Westye Egeberg fikk fem barn, hvorav tre vokste opp:

* Mimi Egeberg (1905–1999). Hun var fra 1928 til 1937 gift med forsikringsmannen Per Mørch Hansson (1905–1994). Fra 1939 til 1942 var hun gift med diplomaten August Christian Mohr (1906–1998).
* Lucy Egeberg (1907–1992). Hun giftet seg i 1923 med Anton Fredrik Klaveness (1903–1981), som var sønn av skipsreder Anton Fredrik Klaveness. I 1935 giftet hun seg på nytt med skipsreder Leif Høegh (1896–1974).
* Karen Egeberg (1911–2007). Hun giftet seg i 1935 med godseier Nils Fredrik Nicolai Aall (1911–1981), som var sønn av kammerherre Cato Aall. Nils Aall hadde i 1933 overtatt Aall-Ulefos Brug.

Året før Westye Egeberg døde utga han en slektsbok.

Kilder til teksten
------------------

1. ↑  Egeberg, Westye Parr i Merkantilt leksikon, 1935.
2. ↑  Egeberg, Westye Parr i Hvem er Hvem, 1948.
3. ↑  Egeberg, Westye Parr (1957). *Opptegnelser om slekten Parr og dens ætlinger*. Oslo: W.P. Egeberg.
4. ↑  S. Segelcke Meidell, *Ridderne av Sandviksordenen. Westye Egeberg skriver om Parr-slektens historie i Norge* i Aftenposten den 11. januar 1958.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
«Prins Svens lig bliver fundet», olje på lerret fra omkring 1645 av Karel van Mander III. Motivet er inspirert av Torquato Tassos *Det befridde Jerusalem*, 8. sang: Den danske prinsen er på korsfarertoget til Det hellige land blitt drept med alle sine menn på nær én ridder, hvis sår blir leget av en eremitt. De blir veiledt om natten av en stjernes stråler frem til prinsens lik. Eremitten tar prinsens sverd som ridderen lover å bringe til deres hevner, Rinaldo. Bildet kom 1753 til Kunstkammeret, tilhører i dag Statens Museum for Kunst
**Svend Korsfarer** (– død 1097) var sønn av den danske konge Svend Estridsen. 

Han skal ha reist på Det første korstog sammen med sin hustru, den burgundiske hertugdatter Florina – datter av Odo I av Burgund – og en hær på 1500 riddere. Etter inntagelsen av Nikea ble de forsinket i noen dager, og overfalt og meiet ned av seldsjukkene. Den flyktende Florina ble raskt innhentet av tyrkerne og halshugget.

Referanser
----------

1. ↑  «KAREL VAN MANDER (DEN YNGSTE)». *Fortegnelse over billeder af ældre malere og norsk, svensk og finsk kunst*. H.H. THIELES BOGTRYKKERI. 1922. Besøkt 27. april 2017.
2. ↑  Hans Olrik (1903). «Svend (Svendsen)». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn). Besøkt 27. april 2017.
3. ↑  Anders Ellebæk Madsen (17. oktober 2011). «Korsfarere ville efterligne Kristus». Kristeligt Dagblad. Besøkt 27. april 2017.
4. ↑  Kurt Villads Jensen. «Svend (kongesøn, 1000-t.)». *Den Store Danske*. Gyldendal. Besøkt 27. april 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** WikiTree **·** WikiTree
 |

Portal: Danmark
**Magdalene Margrethe Bärens** (født 30. september 1737 i København, død 6. juni 1808 samme sted) var en dansk blomstermalerinne som virket på slutten av 1700-tallet.

Biografi
--------

Bärens var datter av overberider ved den kongelige ridebane Johann Hermann Schäffer og hustru Elisabeth Hochkirch. Hun viste tidlig i barndommen malertalent, men morens strenge, huslige oppdragelse tvang henne til å dyrke kunsten i smug om natten. Hun mottok ikke egentlig undervisning i kunsten å male, men takket være faren fikk hun adgang til å diskutere med Kunstakademiets tegneinformator Hans Clio (1723–1785). Selv mente hun å ha lært mest av den franskfødte billedhugger J.F.J. Saly, som Bärens far hadde vært rådgiver for under modelleringen av rytterstatuen av Frederik V av Danmark og Norge på Amalienborg.

Kongelig blomstermalerinne
--------------------------

Vase med blomster, gouache på papir oppklebet på kobber. Statens Museum for Kunst
Etter sitt bryllup med kammerråd Johan Georg Bärens (d. 1802) i 1761 tok hun i flere år en pause fra maleriene. Oppmuntret av hoffportrettmaler Vigilius Eriksen (1722–1782) gjenopptok hun arbeidet da hennes barn var blitt større, og i 1779 ble hun av Kunstakademiet agreert på to blomsterbilder i gouache. Det følgende år ble hun medlem av Kunstakademiet, og etter at dronning Juliane Marie hadde kjøpt bildene, ble hun også utnevnt til kongelig blomstermalerinne. I 1783 sendte Bärens to bilder til keiserinne Katarina II av Russland og mottok som takk en gullmedalje og 300 speciedukater.

Magdalene Bärens malte overveiende i gouche med dempede jordfarver, og gjenga blomstene naturtro – ofte sammen med fugler og insekter. Hun fikk ry som den første og største danske blomstermaler. Hun døde 6. juni 1808 og ble begravet i Frederiks tyske kirkes kapell på Christianshavn.

Referanser
----------

1. ↑   Statens Museum for Kunst, api.smk.dk, besøkt 20. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Artists of the World Online, oppført som Magdalene Margrethe Bärens, AKL Online kunstner-ID 10100526[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Benezit Dictionary of Artists, oppført som Magdalene Margarethe Barens, Benezit-ID B00011800, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Kunstindeks Danmark, oppført som Magdalene Margrethe Bärens, Kunstindeks Danmark kunstner ID 475, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   api.smk.dk, besøkt 20. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2  Dyveke Helsted. «Magdalene Margrethe Bärens». *Weilbachs Kunstnerleksikon*. Kunstindeks Danmark. Besøkt 27. april 2017.
7. 1 2  Dyveke Helsted. «Magdalene Margrethe Bärens». *Dansk kvindebiografisk leksikon*. Kvinfo. Besøkt 27. april 2017.
8. ↑  F. J. Meier (1889). «Bärens, Magdalena Margrethe». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn). Besøkt 27. april 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Prabook **·** Kunstindeks Danmark
 |

Portaler: Kunst | Danmark
Den argentinske føderasjon og Staten Buenos Aires, 1858
**Den argentinske konføderasjon**  (spansk: *Confederación Argentina*) er et av de offisielle navn på Argentina, i pakt med Argentinas konstitusjon, artikkel 35. Det var også navnet på Argentina årene 1831-1852, da provinsene var organiserte som en konføderasjon, uten statsoverhode. Buenos Aires-provinsens generalguvernør (Juan Manuel de Rosas tok under største del av perioden seg av utenrikspolitikken. Under dette styre unnvek man krig mot Bolivia, Uruguay, Frankrike og Storbritannia, likesom angrep fra andre argentinske fraksjoner under den argentinske borgerkrigen.

Rosas ble avsatt i 1852 av Justo José de Urquiza, etter slaget ved Caseros. Urquiza sammankalte 1853 års konstituerende forsamling for å skrive en nasjonal konstitusjon. Buenos Aires motsatte seg Urquizas planer og gikk ut av konføderasjonen i 1852, og ble Staten Buenos Aires, og provinsen gjeninntrådte i Argentina først i 1861.

Referanser
----------

1. ↑  «Nordisk familjebok». 1896. Besøkt 4. mars 2012.
2. ↑  *"Art. 35.- Las denominaciones adoptadas sucesivamente desde 1810 hasta el presente, a saber: Provincias Unidas del Río de la Plata; República Argentina, Confederación Argentina, serán en adelante nombres oficiales indistintamente para la designación del Gobierno y territorio de las provincias, empleándose las palabras "Nación Argentina" en la formación y sanción de las leyes."*  
 *"Artikkel 35 .- Navnene som var tatt i bruk fra 1810 og fremover: Río de la Platas forente provinser, Den argentinske republikk, Den argentinske konføderasjon, skal heretter være omvekslende offisielle navn for å beskrive provinsenes styre og provinsene, med ordene «den argentinske nasjon» for beslutningsfatning og lovstifting."*
3. ↑  Galasso, pp. 335-360

Litteratur
----------

* Galasso, Norberto (2011), *Historia de la Argentina, Tomo I*, Buenos Aires: Colihue, ISBN 978-950-563-478-1
**Ferdinand Anton Danneskiold-Laurvig** (eller **Laurwigen**) (født 1. juli 1688. død 18. september 1754) var en dansk-norsk gehejmekonferensråd.

Biografi
--------

Han var barn nr. åtte i rekken av Ulrik Frederik Gyldenløve og Antoinette Augusta av Aldenburgs (1666–1701) barn og ble greve av Laurvig (Larvik) bare 16 år gammel. Han eide også Knyphausen, Herzhorn, Haraldested, Skjoldenæsholm med flere. Fra 1702 ble han utdannet på Det ridderlige Akademi i København, hvoretter han reiste noen år i utlandet og deltok som officer i Den spanske arvefølgekrig. I 1713 ble han utnevnt til geheimeråd og 14 dager etterpå mottok han Elefantordenen. Året etter ble han overstallmester.

I 1711 ektet han Mette Cathrine Ahlefeldt (1686–1712), datter av Hans Joachim Ahlefeldt til Bukhavn; hun døde barnløs den 5. mars 1712. Danneskiold-Laurvig giftet seg deretter med Ulrike Eleonore Reventlow, søster til Frederik IVs dronning Anna Sophie Reventlow. Fra januar 1723 var han direktør for Vestindisk-guineisk Kompagni. I 1739 mottok han Troskapsordenen og først etter Christian VIs død fikk han rang av geheimeråd i konseilet. Han hadde tilsynelatende ikke noe varmt forhold til hverken Frederik IV eller Christian VI.

I Laurvig stiftet han hospitalet for grevskapets fattige og støttet skolevesenet. I København utvidet han ved byggmesteren Johan Cornelius Krieger det Danneskjold-Laurwigenske Palais (senere Moltkes Palais) i Bredgade. Danneskiold-Laurvig døde den 18. september 1754, og ble begravet i Vor Frue kirke i København. Hans annen hustru var død seks dager før. De etterlot seg sønnene Frederik Ludvig (1717–1762) og Christian Conrad.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Ferdinand\_Anton\_Danneskiold-Laurvig[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ane Ringheim Eriksen (21. januar 2013). «Ferdinand Anton Danneskiold-Laurvig». Larvik Museum. Besøkt 21. juli 2017.
3. ↑  Povl Bagge (1979–84). «Ferdinand Anton Danneskiold-Laurvig». *Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave*. Den Store Danske. Besøkt 21. juli 2017.
4. 1 2 3  F. J. Meier (1890). «Danneskjold-Laurwigen, Ferdinand Anton». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn). Besøkt 21. juli 2017.
5. ↑  «Ferdinand Anton Danneskiold Laurvig». *Store norske leksikon*. Besøkt 21. juli 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** WikiTree
 |
**Torbjørn Almlid** (født 1950) er en norsk bedriftsleder, forsker og tidligere politiker (Sp).

Han er utdannet veterinær og har en doktorgrad innen sykdomsgenetikk. Han begynte som forsker ved Norsvin i 1981 og arbeidet primært med forskning frem til 1989, da han ble administrerende direktør i Norsvin. I 1998 gikk han over til stillingen som administrerende direktør i stiftelsen BioInn. Han har senere vært administrerende direktør ved Feiringklinikken 1999–2002, viseadministrerende direktør i Helse Øst 2002–2003, administrerende direktør i Sykehuset Innlandet 2003–2009 og administrerende direktør i Norsk Tipping 2009–2016. Han gikk deretter over i en stilling som spesialrådgiver i Norsk Tipping inntil han avgikk med pensjon våren 2017.

Almlid var Senterpartiets 1. vararepresentant til Stortinget fra Hedmark 1989–1993, og møtte på Stortinget i til sammen 79 dager. Han brøt noe senere med partiet.

Torbjørn Almlid er bror av Senterparti-politiker Kolbjørn Almlid og onkel til NHOs administrerende direktør Ole Erik Almlid.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Midjo, Per-Magne (18. januar 2014). «Veterinæren som ble tippesjef». *Trønder-Avisa +Pluss*: 14–17.
2. ↑  Almlid ny Tippe-sjef – ostlendingen.no[*død lenke*]
3. ↑  Torbjørn Almlid ny direktør i Norsk Tipping – ukeavisenledelse.no
4. ↑  Norsk Tipping. «Havnelid på plass i Norsk Tipping». *ntno*. Arkivert fra originalen 30. november 2016. Besøkt 29. november 2016.
5. ↑  «Torbjørn Almlid». Stortinget.no.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Torbjørn Almlid hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Torbjørn Almlid hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
Bruvik kirke
**Bruvik prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Osterøy prosti. Det omfattet sogn i tidligere Bruvik kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Bruvik kirke.

Bruviks kirkesogn er nå en del av Osterøy kirkelige fellesråd, og underlagt Åsane prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Brúnvíka sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Bruvik antas å være lagt under Haus i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 20. juni 1868 ble Haus prestegjeld delt ved at Bruvik sogn ble skilt ut som eget sognekall med Stamnes som annekssogn, gjeldende fra 1. januar 1869. Dale sogn ble utskilt fra Bruvik sogn i 1911. Ved kgl.res. av 30. september 1966 ble Eksingedal sogn overført fra Hosanger prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1967.

Bruvik sogn ble overført fra Bruvik til Haus prestegjeld i 1968, som inngikk i Osterøy prestegjeld i 1975.

Bruvik prestegjeld opphørte ved kgl.res. 9. november 1967, i og med navneendringen til Vaksdal prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1968.

Referanser
----------

1. 1 2  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 313.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 82.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. 1 2  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
5. ↑  Forskrift om omregulering av prestegjeld, lovdata.no
6. ↑  Forskrift om navnebytte på prestegjeld, fra Bruvik til Vaksdal, lovdata.no
Fjelberg kirke
**Fjelberg prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sunnhordland prosti. Det omfattet sogn i Kvinnherad kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Fjelberg kirke.

Fjelbergs sogn er nå en del av Kvinnherad kirkelige fellesråd, og underlagt Sunnhordland prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Fjǫlbyrja sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Fjelberg prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Fjelberg med Eid, Vikebygd og Ølen annekssogn.

Fjelberg prestegjeld dannet grunnlaget for Fjeldberg formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Vikebygd sogn ble overført til Sveio prestegjeld i 1861, og Bjoestranden ble utskilt fra hovedsognet som eget kirkesogn i 1905.

Ved kgl.res. av 31. oktober 1952 ble Fjelberg prestegjeld delt, ved at fastlandsdelen med Ølen og Bjoastrand kirkesogn ble skilt ut som et eget Ølen prestegjeld, gjeldende fra 1. mars 1954

Ved avviklingen bestod Fjelberg prestegjeld av menighetene i Fjelberg  og Eid.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 88.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 78.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
4. ↑  Eikeland, Hans-Erik (1980). *Befolkningsutviklinga og sosiale forhold i Fjelberg prestegjeld 1865-1920*. xx#. s. 197.
5. ↑  Forskrift om nytt Ølen prestegjeld, lovdata.no
6. ↑  *Vikebygd kyrkje*. xx#: [Vikebygd sokneråd]. 1987. s. 42.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
Sveio kirke
**Sveio prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sunnhordland prosti. Det omfattet sogn i Sveio kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Sveio kirke.

Sveios sogn er nå en del av Kvinnherad kirkelige fellesråd, og underlagt Sunnhordland prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Sviða sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Sveio antas å være lagt under Finnås i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 6. juni 1861 ble Sveen opprettet som eget sognekall, bestående av Sveen sogn i Finaas og Vikebygd sogn i Fjelberg prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1862. Ved kgl.res. av 26. februar 1870 ble Valestrand sogn overført fra Stordøen og utvidet med Øklandsgrend fra Moster sogn lagt som annekssogn til Sveen prestegjeld.

Vikebygd sogn ble delt i Austre og Vestre Vikebygd i 1935, og fra 1. januar 1966 ble Austre Vikebygd med Vikebygd kirke overført til Ølen prestegjeld.

Ved avviklingen bestod Sveio prestegjeld av menighetene i Sveio, Førde og Valestrand.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 106.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 76.
3. 1 2  *Bremnes heradstyre*. no#: Dreyer. 1937. s. 10.
4. ↑  Eikeland, Hans-Erik (1980). *Befolkningsutviklinga og sosiale forhold i Fjelberg prestegjeld 1865-1920*. xx#. s. 197.
5. ↑  Espeset, Kolbein (2007). *Gamle Valestrand kyrkje 1707-2007*. Sveio kommune. s. 13. ISBN 9788299349949.
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
***Blue Jeans*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av John H. Collins.

Handling
--------

Perry Bascom kommer til byen Rising Sun i Indiana, for å ta ansvar for sagbrukene som i flere år har blitt administrert av farens beste venn: oberst Henry Clay Risener.

Men farens halv-bror, Jack, har bragt familie-navnet deres i vanry over hele byen, så Perry Bascom bestemmer seg for å i stedet gå under navnet Jim Nelson når han ankommer byen. Han møter også en vakker kvinne, June, som han forelsker seg i. Men det oppstår også en rekke komplikasjoner for dem underveis.

Skuespillere
------------

* Viola Dana som June.
* Robert Walker som Perry Bascom.
* Sally Crute som Sue Eudaly.
* Clifford Bruce som Ben Boone.
* Henry Hallam som Oberst Henry Clay Risener.
* Russell Simpson som Jacob Tutwiler.
* Margaret McWade som Cindy Tutwiler.
* Augustus Phillips som Jack Bascom.

Referanser
----------

1. ↑  Blue Jeans
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
Stedje kirke
**Sogndal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Indre Sogn prosti. Det omfattet sogn i Sogndal kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Stedje kirke.

Sogndals kirkesogn er nå en del av Sogndal kirkelige fellesråd, og underlagt Sogn prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Steðja sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Sogndal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Stedje med Kaupanger og Norum annekssogn.

Sogndal prestegjeld dannet grunnlaget for Sogndal formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved avviklingen bestod Sogndal prestegjeld av menighetene i Stedje, Kaupanger og Norum.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 95.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 86.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Sogn og Fjordane, arkivverket.no
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
Tønjum kirke
**Lærdal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Indre Sogn prosti. Det omfattet sogn i Lærdal kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Tønjum kirke.

Lærdals kirkesogn er nå en del av Lærdal kirkelige fellesråd, og underlagt Sogn prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Túnynjar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Lærdal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Tønjum med Borgund, Hauge og Årdal annekssogn.

Leirdal prestegjeld dannet grunnlaget for Leirdal formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 4. oktober 1862 ble Lærdal prestegjeld delt ved at Årdal sogn ble skilt ut som eget sognekall.

Ved avviklingen bestod Lærdal prestegjeld av menighetene i Tønjum, Borgund og Hauge.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 64.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 86.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Sogn og Fjordane, arkivverket.no
4. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
5. ↑  *Årdal kyrkje 100 år*. 1967. s. 6.
6. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
***Platycis cosnardi*** er en bille i delgruppen (underfamilien) nettrødvinger i familiegruppen rødvinger. Den er sjelden, finnes vanligere lengre sør i Europa.

Utseende
--------

Kroppen er svart, med skarlagensrøde dekkvinger. Brystskjoldet (pronotum) er svart med rødlig kant. Hodet er kort, men ikke snuteformet forlenget framover. Det er synlig, sett ovenfra (det vil si, det dekkes ikke av brystskjoldet). Antennene er helt svarte og har elleve ledd og er festet tett sammen på pannen like ved fasettøynene. Brystskjoldet (pronotum) har en nær kvadratisk form, ofte med en markert og noe oppstående sidekant. Midtpartiet består av et område dannet av en oppstående ribbe, dette er ikke lukket, men åpent i bakkant. Dekkvingene er kraftig kitiniserte, parallellsidige og har lengderibber. Alle føtter har fem ledd.

Levevis
-------

*Platycis cosnardi* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres. Larvene forpupper seg i morkent eller skadd tre, blant annet av bøk.

Referanser
----------

1. ↑  Hansen, V. 1973.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 9-10. (344 sider) ISBN 8712166936
* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Platycis cosnardi* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Platycis cosnardi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Platycis cosnardi* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Platycis cosnardi* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Platycis cosnardi* hos NCBI Rediger på Wikidata
* *Platycis cosnardi* - Fauna Europaea[*død lenke*] - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
Venstre bygning ved Det gylne tempel.
**Det gyldne Tempel**, eller **Hari Mandir**, **Harmandir Sáhib** eller **Sri Darbár Sáhib**, er sikhismens helligste sted og valfartsmål for sikher fra hele verden. Denne gurdwaraen ble bygget av den femte sikh-guruen, guru Ardjun, for å huse *Guru Granth Sáhib*, sikhenes hellige skrift. Tempelet ligger i Amritsar i Punjab i India

Historie
--------

Opprinnelig var dette stedet et lite vann i en skogslund. Reisende og hellige folk kom til dette sted for meditasjon og hvile. Stedet var kjent sin ro og for det rene og gode vannet.

Vannet ble utvidet og et lite samfunn etablert under ledelse av den fjerde sikh-guruen, Guru Ram Das (guru 1574–1581). Under ledelse av den femte sikh-guruen, guru Arjan (guru 1581–1606), blet Harmandir Sáhib bygd. Den muslimske helgenen Hazrat Mian Mir Dji fra Lahore la ned grunnsteinen til Harmandir Sáhib i desember 1588, og bygningen ble fullført i 1601. Tempelet har fire innganger — et symbol på toleranse og åpenhet.

Tempelet ble gjenoppbygd i 1803 av maharaja Randjit Singh. Kuppelen, som har form som en lotusblomst som vender ned mot jorda, sies å være dekket med hele 100 kilo gull. Slik denne gurdwaraen ligger nå, er den omgitt av en dam kjent under navnet Sarovar.

Operation Blue Star
-------------------

På 1980-tallet opplevde India flere terrorangrep fra sikher som ville danne sin egen stat, Khalistan. Den indiske hær slo hardt ned mot opprørerene. I 1984 forskanset lederen for separatistene, Jarnail Singh Bhindranwale, og en rekke tilhengere, seg i Det gylne tempel.

Etter ordre fra statsminister Indira Gandhi, gikk den indiske hær til angrep på tempelet den 5.–6. juni 1984. Målet var å sikre det indiske styre i Punjab og å ta Jarnail Singh Bhindranwale til fange. Separatistlederen døde under angrepet. Indira Gandhi ble senere drept av livvaktene sine, som var sikher, som hevn for aksjonen. Dette førte igjen til voldelige hevnangrep mot uskyldige sikher flere steder i landet.

Eksterne lenker
---------------

* harmandirsahib.com
* «The Golden Temple» frå punjabonline.com Arkivert 8. mars 2016 hos Wayback Machine.
* «The Golden Temple» fra Sikhnet.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
***Platynus assimilis*** eller ***Limodromus assimilis*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Platynus assimilis* finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere i sørvest. Den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Platynus assimilis* er 8,7-12,3 mm lang og har en svart farge uten metallglans. Beina er brunlig svarte, men ikke ensfarget, men har mørkere parti. Dekkvingenes riller er dype og tydelige, det tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre børstepunkt, en fordypning med ett stivt oppstående hår. Brystskjoldet er samlere helt bak, med innsvinget sidekant og har skarpe, nesten rettvinklede bakhjørner. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia). Antennene er brunlig svarte, det fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. Det tredje leddet er bart (nakent), uten de korte tilliggende hårene. (Krever forstørrelse for å se).

Levevis
-------

*Platynus assimilis* er ganske vanlig, lever under bark fra trær, mose og vissent løv. Finnes ofte langs vassdrag og strender. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.

Larvene lever som predatorer, skjult i øverste laget av jorden.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Platynus assimilis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Platynus assimilis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Platynus assimilis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Platynus assimilis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Platynus assimilis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Platynus assimilis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Limodromus assimilis* - BILDE - Photo catalog of the Central European Carabidae[*død lenke*]
* *Platynus assimilis* – Database Carabidae of the World[*død lenke*] – engelskspråklig
* *Limodromus assimilis* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Limodromus assimilis* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
***Podabrus alpinus*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger.

Utbredelse
----------

*Podabrus alpinus* er utbredt, men ikke den vanligste bløtvingen. Den finnes i Europa, men er sjeldnere helt i sør. Den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge

Utseende
--------

*Podabrus alpinus* er 11-14 mm lang. Hodet er i bakkant innsnøret slik at det framkommer en tydelig hals. Fasettøynene er tydelig framstående. Palpenes (munnføtter) endeledd er knivformet og ikke smalt, ovalt. Antennene hos hannen, om de legges bakover, like lange som dekkvingene. Hunnen har kortere antenner. Brystskjoldets (pronotum) har en bred innbuktning i hele dens bakkant, samt at bakhjørnene er tannformet og utstående. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen. En fargevariabel art, brystet og buken svart til lysere brun. Vanligvis med mørkt bakkant på hode og midtparti på brystskjoldet. Dekkvingene er også vanligvis svarte.

Levevis
-------

*Podabrus alpinus* finnes på trær og busker i juni og juli.
Larvene lever som predatore (rovdyr).

*Podabrus alpinus* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. (344 sider) Side 22. ISBN 8712166936
* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Podabrus alpinus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Podabrus alpinus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Podabrus alpinus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Podabrus alpinus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Podabrus alpinus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Podabrus alpinus* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Podabrus alpinus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Podabrus alpinus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Podabrus alpinus* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
'*Sayyidah Zaynab **(arabisk: السيدة زينب, =*** **Fruen Zaynab*) ofte kalt*** *Set Zaynab*, er en by i Syria i guvernementet Rif Dimashq. Med et folketall på 136.427 (2004) er Sayyidah Zaynab den 10. største byen i Syria og den største forstaden til hovedstaden Damaskus. Den ligger bare 10 km sør for den syriske hovedstaden. Administrativt ligger byen i Markaz Rif Dimashq og tilhører til Babbila nahiyah («underdistrikt»).[1] Kommunen Sayyidah Zaynab er fortsatt regnet som et landlig samfunn i guvernementet Rif Dimashq.[2]

Etymologi
---------

Navnet henger sammen med helligdommen der graven til Zaynab, datteren til ‘Alī og Fātimah og barnebarnet til Muhammed, ligger. Sjiamuslimer tror at Sayyidah Zaynab-moskéen er det autentiske gravsted til Zaynab og at moskéen i Kairo med samme navn tilknytter til Zaynab bint Yahya bint Zayd bint ‘Alī Zayn al-‘Ābidīn (oldebarnet til imamen).[3]

Religiøs betyding
-----------------

Sayyidah Zaynab er en av de viktigste pilegrimsstedene innen sjiaislam. I 1980-årene, under og etter Den iransk-irakiske krig, tiltok antallet tilreisende kraftig og nådde en topp i 1990-årene da Sayyidah Zaynab-moskéen stod ferdig. Den lille byen ble til et stort pilegrimmssenter for sjiamuslimene. Frem til borgerkrigen besøkte omkring 1 million turister byen hvert år.

Det er 33 offentlige skoler og mange religiøse institusjoner i byen.

Den 27. september 2008 detonerte en bilbombe i krysset som fører opp til moskéen, og tok livet av 17 mennesker, mens 17 andre ble såret.[4]

Den 14. juni 2012 var byen igjen åsted for et selvmordssngrep da eb bilbombe førte til at 14 mennesker ble hardt skadet.[5]

Fra midten av sommeren 2012 var byen under angrep fra væpnede militante sunnimuslimer fra nabobywne. Mange sjiamuslimwr og pro-statlige familier ble fordrevne fra sine hjem sør i Damaskus og søkte tilflukt i Sayyidah Zaynab. Bombeangrep ble mer vanlige i denne hovedsaklig sjiamuslimske byen. I januar 2013 landet en bombe på Sayyidah Zaynab-moskéen og førte til noe skade på en av minaretene.

Referanser
----------
**Hagbarth Kiær** (1829–1903) var sønn av Hans Andersen Kiær (1795–1867) og Elisabeth Margrethe Kiær (født Schwartz den 1. juli 1837 i Drammen). Han hadde de fire brødrene: Grosserer Anders Ferrand Kiær (1825–1898), Grosserer Hans Theodor Kiær (1827–1911), Generalkonsul Oluf Emil Kiær (1832–1907) og Gårdbruker Nils Oscar Kiær (1834–1918). Hagbarth var en sogneprest i Fiskum frem til 1883. Etter at nye Fiskum kirke ble bygd i 1866 hadde ikke den gamle kirken noen funksjon i menigheten og i 1875 vedtok herredsstyret at kirken skulle rives og materialene brukes til nytt skolehus. Imidlertid stilte Hagbart Kiær seg i spissen for en folkeaksjon som ønsket at den gamle kirken skulle bevares, og i 1876 fikk Kiær kjøpt kirken for 100 spesiedaler, et beløp som til dels besto av innsamlede penger. Kiærs etterfølger, Gudbrand Tandberg Rømcke, ivret også for bevaring av kirken, og en henvendelse til Fortidsminneforeningen resulterte i faglig bistand ved istandsettelse av korbuen i 1894. Da pastor Kiær forlot sitt embete på Fiskum i 1883, gikk eiendomsretten i praksis over til allmuen på Fiskum. Hagbarth var gift med Simonine Bolette Johanne Louise Aschehoug (1835–1905) og sammen fikk de tre barn: Hans Kiær (1865–1930), Johan Aschehoug Kiær (1869–1931) og Marthe Elisabeth (født. 23. januar 1874).

Referanser
----------

1. ↑  «Histreg - Personside». *histreg.no*. Besøkt 26. desember 2023.
2. ↑  Bratberg, Terje (23. august 2023). «Kiær». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 26. desember 2023.
3. ↑  «Fiskum gamle kirke – lokalhistoriewiki.no». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 26. desember 2023.
4. ↑  Steffens, Haagen Krog (1911). *Norske Slægter 1912*. no: Gyldendalske Boghandel. s. 164.
**Sydslesvigsk Vælgerforening** (SSW) (tysk **Südschleswigscher Wählerverband**, frisisk **Söödschlaswiksche Wäälerferbånd**) er den danske minoritetens politiske parti i den tyske delstaten Slesvig-Holsten.

Program
-------

Partileder siden 2005, Flemming Meyer
Partiet er sterkt orientert mot de nordiske landene og går inn for grenseoverskridende samarbeid i Slesvig-området (Tyskland og Danmark) og for ivaretagelse av den danske og frisiske minoritetens rettigheter (som mer bruk av dansk og frisisk språk i den regionale kringkastingen). Tyngdepunktet kan beskrives som sosialliberalt, men det er også rom for såvel konservative som venstreorienterte i partiet.

Valget i 2005
-------------

Partiet er representert i Schleswig-Holsteins landdag. Ved landdagsvalget i 2005 fikk det 3,6 % av stemmene. Ved valget i delstaten i 2005 havnet partiet på vippen mellom CDU og SPD, men begge disse partiene mente det var galt å la SSW avgjøre hvem som skulle regjere, og valgte å inngå en storkoalisjon.

Valget i 2009
-------------

Ved valget i 2009 økte oppslutningen til 4,3 % av stemmene og partiet fikk to seter i parlamentet. Partiet ble da en del av opposisjonen, ledet av sosialdemokratene.

Valget i 2012
-------------

Ved valget i 2012 fikk partiet 4,6% av stemmene og tre seter i landdagen.

Valget i 2017
-------------

Partiet gikk tilbake i oppslutning og fikk 3,3 % av stemmene. Takket være et utlikningsmandat, beholdt partiet en gruppe på tre medlemmer i landdagen.

Forbundsdagsvalget i 2021
-------------------------

Sydslesvigsk Vælgerforening er unntatt fra sperregrensen på 5 % og har rett til representasjon i Forbundsdagen på vilkår av at partiet får mer enn 40 000 stemmer. Ved valget i 2021 fikk partiet 55 000 stemmer og dermed ett medlem av parlamentet, for første gang siden forbundsdagsvalget i 1949.

Referanser
----------

1. ↑  «Landtagswahl in Schleswig-Holstein am 6. Mai 2012» **(tysk)**. Statistisches Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein. 7. mai 2012. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 26. februar 2014.
2. ↑  WELT (8. mai 2017). «Harms als Fraktionschef des SSW im Landtag bestätigt». *DIE WELT* **(tysk)**. Besøkt 27. september 2021.
3. ↑  NDR. «SSW: 55.330 Stimmen und ein Sitz im Bundestag». *www.ndr.de* **(tysk)**. Besøkt 27. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (frr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Südschleswigscher Wählerverband – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* SSW landdagsgruppe

Portaler: Danmark | Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Kommunistische Partei Deutschlands** (**KPD**) er et politisk parti stiftet i januar 1990 i Øst-Berlin. Det blir omtalt som KPD-Ost eller KPD (Rote Fahne) for å skille det fra andre grupper som bruker lignende navn. Partiet blir av Landesamt für Verfassungsschutz i Brandenburg betegnet som «venstreekstremistisk».

På grunn av at partiet er stiftet i DDR før Tysklands gjenforening gjelder ikke forbudet mot KPD som ble gjennomført i Vest-Tyskland i 1956. Partiet kan således delta i alle valg til den tyske forbundsdag og i alle lokalvalg. På KPDs 20. landsmøte i mars 1999 ble det besluttet at partiet skulle utvikle seg til et bolsjevikisk parti.

KPD bekjenner seg til sosialismen slik den eksisterte i DDR og andre stater i Øst-Europa og Sovjetunionen. Partiet ser ikke på sosialismen i DDR som et forsøk, men som en realitet. At muren falt i 1989 og at SED måtte gi fra seg makten blir tolket som en kontrarevolusjon. Partiet er marxistisk-leninistisk og ser positivt på Stalin og den nordkoreanske Songun-ideologien.

KPD gir ut månedstidsskriftet *Die Rote Fahne* og brosjyren *Schriftenreihe der KPD*.

Kjente medlemmer
----------------

* Erich Honecker

Se også
-------

* Kommunistische Partei Deutschlands (andre betydninger)

Referanser
----------

1. ↑  ; DIP-ID: 142815; side(r): 162.
2. ↑  «Bewertung des Verfassungsschutzes Brandenburg». Arkivert fra originalen 13. desember 2009. Besøkt 6. august 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kommunistische Partei Deutschlands (1990) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |