recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Torben Weinreich** (født 1946) er en dansk lærer, litteraturviter og professor emeritus. 

Torben Weinreich ble utdannet lærer i 1968. Han tok filosofisk doktorgrad (ph.d.) i 1992 med avhandlinga *Askepots sko – om børnelitteratur og litteraturpædagogik*. Han ble Danmarks første professor i barnelitteratur i 1998, samtidig som han ble ansatt som leder av det nyopprettede Center for Børnelitteratur ved Danmarks Pædagogiske Universitet i København, der han var til 2005.

Weinreich har også utgitt flere bøker om barnelitteratur, deriblant *Leksikon for børnelitteratur* sammen med kona Kari Sønsthagen i 2003. Som forsker og foredragsholder har han bidratt aktiv til den faglige og offentlige debatten om barnebøker i Norden, og det var han som i 2004 startet den danske kanon-debatten. Samme år utgav han boka *Kanon – litteratur i folkeskolen*.

Utgivelser (utvalg)
-------------------

Om barnelitteratur
* 1994: *Skråt nedad*
* 1996: *Reuters verden*
* 2003: Kari Sønsthagen og Torben Weinreich. *Leksikon for børnelitteratur*. Branner og Korch. ISBN 87-411-5970-5
* 2004: *Børnelitteratur mellem kunst og pædagogik* – 2. utgave
* 2006: *Børnelitteratur – en grundbog* – 2. utgave
* 2006: *Historien om børnelitteratur*

Barnebøker
* 1980: *Manden i vinduet* – første bind i en trilogi, tildelt det danske kulturdepartementets barnebokpris i 1981
* 1984: *Den fremmed fra bjerget11*
* 1989: *Jeg er Clemens*

Annet
* 2007: *Tværsummen* – kriminalroman for voksne

Priser (utvalg)
---------------

* 2007 – Den internationale barnelitteraturforskerprisen *The IRSCL Award*
* 1981 – *Kulturministeriets Børnebogs-pris* for *Manden i vinduet*

Referanser
----------

1. ↑   runeberg.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Weinreichs egne hjemmesider
* CV ved Center for Børnelitteratur

Portaler: Litteratur | Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Charles Knowlton** (født 10. mai 1800 i Templeton, Massachusetts, død 20. februar 1850 i Winchendon, Massachusetts) var en amerikansk lege, forfatter og pionér innenfor fritenker-bevegelsen.

Hans mest kjente arbeide var en pamflett om prevensjon, *The Fruits of Philosophy, or the Private Companion of Young Married People*, som ble utgitt anonymt i 1832. Boken utkom etter hvert i 8 nye utgaver i USA. I 1877 ble boken deretter utgitt på nytt av en gruppe leger ved Harvard Medical School.

Som medisiner-student ble han dømt til to måneders fengsel for å ha gravd opp et lik i den hensikt å foreta anatomiske studier. Han fullførte sin medisinske legeutdannelse ved Dartmouth College.

I 1829 utga han en kritikk av kristendommens sosiale og politiske makt under tittelen *Elements of Modern Materialism*.

Knowlton ble gjentatte ganger utsatt for forfølgelse for sin pamflett om prevensjon, og i desember 1832 ble han arrestert og bøtelagt i Taunton, Massachusetts, og dømt til tre måneders hardt straffarbeid i *House of Correction* ved Cambridge. Etter løslatelsen ble han medlem av en fritenker-bevegelse som ble ledet av *Abner Kneeland*.

Pamfletten om prevensjon nådde sin største utbredelse på slutten av 1870-tallet, da Charles Bradlaugh og Annie Besant ble arrestert for å ha utgitt pamfletten i Storbritannia.

Knowlton ble også senere anklaget i Greenfield, Massachusetts, uten å bli dømt.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Charles-Knowlton, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6w95x1h, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Pecora-kommisjonen** var en kommisjon under United States Senate Banking and Currency Committee, som hadde som formål å undersøke og rapportere rundt Wall Street-krakket i 1929. Kommisjonen hadde ikke et offisielt navn, men ble populært kalt Pecora-kommisjonen etter lederen Ferdinand Pecora. Ferdinand Pecora kom fra jobben som assisterende distriktsadvokat i New York County.

Kommisjonen ble opprettet av senatet i USA den 4. mars 1932, mens Herbert Hoover var president. Franklin Delano Roosevelt brukte Pecora-kommisjonen videre for å utforme sin New Deal.

Mesteparten av undersøkelsen rundt Wall Street-krakket i 1929 bestod av høringer hvor de mest kjente Wall Street-personligheter møtte opp. Høringene ble til 12 000 skrevne sider og over 1 000 bevis ble registrert.

Resultater
----------

Kommisjonen førte til at tre vedtak ble satt igang.

Banking Act of 1933 (kjent som «Glass-Steagall-vedtaket»)Todelt vedtak som sørget for opprettelsen av Federal Deposit Insurance Corporation (FDIC). FDIC ville dekke innskudd i bankene med minst $5 000 og deretter dekke resterende etappevis. Glass-Steagall-vedtaket sørget også for å skille kommersielle banker (utlån og innskudd) og investeringsbanker. Med dette ønsket man å hindre spekuleringen som hadde oppstått med lett tilgang på kreditt.
Securities Act of 1933Dette vedtaket skulle regulere markedet for finansielle investeringer. Målet var å unngå at kunder endte opp med dårlige investeringer de ikke visste hva var for noe.
Securities Exchange Act of 1934Sørget for å regulere kjøp og salg av verdipapirer på annenhåndsmarkedet.

Referanser
----------

1. ↑   FRASER – Federal Reserves historiske arkiv
2. ↑   USAs senat – arkiv
3. ↑   FRASER
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Danmarks flagg Danmark |
| Turn: |
| Olympiske leker |
| Bronse | OL 1912 i Stockholm |  Lagkonkurranse, fritt system |

**Charles Kristoffer Peter Jensen** (født 24. desember 1885 i Bislev, død 5. juni 1920 i Roskilde) var en dansk turner. Han representerte først klubben *Århus 1900*, senere *HG* i København.

Han deltok i to OL; i 1908 og 1912. I 1908 var han med på det danske laget som kom på 4.-plass i lagkonkurransen. Han og Ingvar M. Hansen var de første turnerne fra Århus 1900 som deltok i et OL.

Neste OL, i 1912 i Stockholm var han med på det danske bronselaget i lagkamp (fritt system). Han representerte da HG. Norge vant denne konkurransen, foran Finland. I denne olympiaden kom han også på 30.-plass i den individuelle mangekampen.

Jensen var lett og rask. Det ble sagt om ham:

> Aldrig før eller siden har dansk gymnastik ejet en så fuglelet voltigeur. Han svævede så let, at man slet ikke ventede han ville komme ned på jorden igen. Han var aldeles ikke nogen sinke i redskaberne, men på parterret nåede han aldrig så højt som man havde ret til at vente sig af hans enestående springevner.
> 
> 
> Han var en ivrig billardspiller, og ind imellem elskede han at lave håndstande på billardbordets kant.
> 
> 
> Marius Le Fevre
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  Arosfame - *Ingvar M. Hansen*[*død lenke*]
2. ↑  Nationmaster.com – *Charles Jensen*
3. ↑  Arosfame - *Charles Jensen*[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charles Jensen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Charles Jensen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Charles Jensen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
* Profil på DatabaseOlympics

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Distraksjon** (fra latin *distractione*, nominativ *distractio*, betyr *avledning* (*dis-traksjon*) *forskyvning sidelengs*) har betydningen åndsfraværende, distré. Uttrykket brukes med de som skal gjøre noe blir *distrahert* til å gjøre noe annet. I den grad dette «annet» ikke helt kan sies å være relevant til måloppnåelsen, er det en distraksjon. De som stadig blir distrahert, som å sitte på bussen og har glemt hvor man skal, de betegnes som distré. For tenåringer er ofte personer av det motsatte kjønn distraherende.

Å være *distré* er å ha hodet fullt av noe som for en selv er vesentlig til fortrengsel for kanskje vel så viktige gjøremål. Det klassiske eksempel finnes i en gammel tegneserie om Professor Tanke, som nok har fått med seg at det er meldt regn, slik at han både har iført seg kalosjer og paraply – men har glemt buksene.

Referanser
----------

1. ↑  «Distraction», *Online Etymology Dictionary*
2. ↑  Søk etter *Distraksjon* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
**Per Jørgen Wiggen Vaglum** (født 2. mars 1938) er en norsk psykiater og professor emeritus ved Universitetet i Oslo.

Vaglum avla medisinsk embetseksamen i 1962. I 1978 ble han dr.med. Vaglum er spesialist i psykiatri og er utdannet psykoanalytiker. I 1979 ble han utnevnt til professor II i psykiatri ved Ullevål sykehus. I 1985 ble han utnevnt til professor I i medisinske adferdsfag(senere: Medisinsk adferdsvitenskap ved Universitetet i Oslo, en stilling han hadde inntil han ble pensjonert i 2008. Han har deretter vært professor emeritus ved samme institutt. Vaglum var fra 1990 til 1995 dekanus ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo, og fikk Det medisinske fakultets medalje i 1996. I 1993 ble han tildelt Schizofreniprisen (Stavanger). Han har vært leder for Norges forskningsråds program for mental helse 1982-1998. Han var visepresident i The International Society for the Study of Personality Disorders 1997 - 2003. Per Vaglum har forfattet flere lærebøker. I noen kombineres sakprosa og skjønnlitterære virkemidler.

Vaglum var fra 1981 til 1991 leder for Breddefotballkomiteen i Norges Fotballforbund. 

I 2003 ble Vaglum utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. I 2011 ble han utnevnt til æresmedlem i Norsk Psykiatrisk Forening.

Referanser
----------

1. ↑  Presentasjon Arkivert 20. august 2014 hos Wayback Machine. Institutt for medisinske basalfag, Universitetet i Oslo.
2. ↑  *Aftenposten*, 1. februar 2003, s. 23.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Per Vaglum i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Per Vaglum i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Charles Januarius Acton** (engelsk-napolitaner, født 6. mars 1803 i Napoli i Kongedømmet Napoli, død 23. juni 1847 i Napoli) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han var sønn av John Francis Acton, som med sin familie hadde flyttet fra Storbritannia til Napoli kort før Charles' fødsel og der blitt statsminister og øverstkommanderende for Kongedømmet Napoli. Etter studier i England og Roma ble han prest, og ble engasjert i Den romerske kurie og det pavelige diplomati. Han var også guvernør av Bologna en kort periode. Han medvirket til at England ble inndelt i åtte apostolske vikariater i 1840.[] Han ble prefekt for Kongregasjonen for avlater og relikvier 1846.

Han ble kreert *in pectore* til kardinal i desember 1839 av pave Gregor XVI, publisert i januar 1842.

Han deltok ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX, med *Santa Maria della Pace* som tittelkirke.

Kongen av Napoli ville ha ham til å godta en utnevnelse til erkebiskop av Napoli, men han avslo.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Charles Januarius Edward Acton, BNF-ID 107139610[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage, oppført som Cardinal Charles Januarius Acton, The Peerage person ID p11891.htm#i118901, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w61g3f3t, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Per Christian Anton Tannum** (født 17. mars 1912, død 25. april 1994) var en norsk forretningsmann som ble kjent for sin iver for norsk brukskunst.

Etter middelskole i 1928 og handelsskole i 1932 startet han *Tannum Møbler* i 1933 og solgte trehvite møbler han tegnet selv. Denne butikken, sammen med *Tannum Tekstil* som han etablerte i 1938, eksisterer fremdeles (2022). Han startet også firmaet Bruksbo A/S, et design- og tegnekontor som ble samlokalisert med butikkene. Med Arne Remlov startet han i 1941 Bonytt, utgitt av Foreningen Brukskunst, også fremdeles (2011).

Med 85 kolleger i handelsbransjen startet han i 1942 *Bokreditt Kjøpekort A/S*, et kredittfirma likeens som i USA. 

Bokreditts landsforbund, Drammensveien 16, 28. november 1949: «*En plan (BO-kreditt-systemet) som fylte kravet til sunne forhold ble fremlagt i slutten av 1941, utarbeidet av møbelhandler Per Tannum. Det gikk bl.a. ut på at avbetalingskreditten skulle ydes av et nøytralt kjøpmannsinstitutt...En særlig fordel by systemet på ved at en kan kjøpe i flere forretninger. Kundene kan fritt velge blant de tilsluttede forretninger...Systemet er utarbeidet i samråd med såvel juridiske som banktekniske eksperter og supplert med erfaringer fra BO-kreditt-selskapene etter flere års drift...I forretningen skal det bare være én pris på varen, kontantprisen. Forretningen har ikke anledning til å ta en kontantpris og en avbetalingspris, slik det ofte var tidligere. De kreditt-tillegg som er å betale, skal betales til BO-kreditt* [som] *forlanger minimum 1/3 av kjøpesummen og omkostninger kontant ved kontraktens opprettelse...For å oppmuntre kundene - kanskje særlig forlovede - til å spare opp så meget som mulig, har BO-kreditt opprettet en særlig spareordning. Kredittomkostningene for sparerne er bare 4,5 % av restbeløpet ved kontraktens opprettelse.*»

I 1966 hadde systemet over 7.000 tilsluttede forretninger. Det ble i 1991 solgt til Gjensidige, der det inngikk i Elcon Securities.

Sammen med Torolf Prytz arrangerte han den første salgsutstillingen av norske interiørartikler «Norway Designs for Living» i USA på 50-tallet, støttet av Landsforeningen Norsk Brukskunst, Norges Eksportråd, Norges Håndverkerforbund og datidens kulturkontor i Utenriksdepartementet. Det ble spiren til butikken *Norway Designs* som han startet i 1957, og som også finnes i dag (2011) som søsterbedrift til nevnte Tannum Møbler og Tekstil. Året etter startet han PLUS, et håndverkersamfunn i Fredrikstad, som fikk selge sine ting i butikken hans (*Norway Designs*). Senere ivret han for restaurering av sjøbodkvartalet i Tønsberg, der Tannum-filialer ble opprettet.

Premier
-------

* St. Olavs Orden, ridder i 1. klasse 1966 for fremme av norsk brukskunst

Referanser
----------

1. ↑  «Tannum Møbler» - nettside
2. ↑  Mappe 588/1950, A-0155 arkivet etter finansrådmannen, Bergen byarkiv
3. ↑  «PLUS - forretning og kunst».
4. ↑  «Norway Designs (webside)». Arkivert fra originalen 3. november 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** KulturNav
 |
Beskyttelsesbrevet for Fogdö kloster 1252
**Beskyttelsesbrevet for Fogdö kloster 1252** er et beskyttelsesdokument på pergament utferdiget for Fogdö kloster (senere kalt *Vårfruberga*) i Södermanland og undertegnet av Birger jarl og hans sønn kong Valdemar i «Stokholm» i juli 1252. 

Beskyttelsebrevet kunngjorde at kong Valdemar og Birger jarl tok klosteret i beskyttelse samt at nonnenes eiendommer slapp allmene og kongelige avgifter. Midt på siste linje står det «dat(um) Stockholm».

Beskyttelsebrevet er kjent som det eldste bevarte skriftlige dokument hvor Stockholm blir omtalt. Datoen på brevet brukes som tidspunkt for grunnleggelsen av Stockholm selv om byen anses å ha eksistert før det. 

Originalen oppbevares i *Stora pergamentsbrevsamlingen* på Riksarkivet.

Se også
-------

* Riksrådets privilegiebrev 1436

Referanser
----------

1. ↑  Stockholm, en historia i kartor och bilder, s. 19

Kilder/eksterne lenker
----------------------

* stockholmskallan.se – Den siste jarlen[*død lenke*]
* Friman, Helena: Söderström, Göran: Stockholm: en historia i kartor och bilder, Wahlström & Widstrand, Stockholm 2008, Monografier utgivna av Stockholms stad. ISBN 978-91-46-21843-2

Portal: Sverige
**Beskidene** (polsk *Beskidy*, tsjekkisk og slovakisk *Beskydy*, ukrainsk *Бескиди*) er en fjellkjede som strekker seg fra østlige områder av Tsjekkia gjennom nordvestlige Slovakia og sørlige Polen og inn i vestlige deler av Ukraina.

Beskidene er om lag 600 km lange og 50-70 km brede. De begynner øst for elven Bečva i Mähren og strekker seg mot Ukraina nord for Tatrafjellene. Hvor langt østover fjellkjeden strekker seg er derimot ikke definert. Det høyeste fjellet er derfor avhengig av hvor man definerer den østlige grensen til Beskidene. Den høyeste toppen i de vestlige delene er Babia Góra (1 725 moh.), som ligger på grensen mellom Polen og Slovakia. En større del av Beskidene er en del av De ytre Vest-Karpatene. De lave Beskidene (*Beskid Nisky*/*Nízke Beskydy*) og Bieszczady ligger øst i Beskidene og regnes ofte som en del av Skogkarpatene i Øst-Karpatene. Den høyeste toppen i den tsjekkiske delen av De schlesiske Beskidene er Czantoria Wielka (995 moh.) på grensen mellom Polen og Tsjekkia.

Det er flere turistattraksjoner i fjellene, inkludert historiske trekirker og flere skisentre.

Referanser
----------

1. ↑  «Beskid Mountains | mountains, Eastern Europe | Britannica». *www.britannica.com* **(engelsk)**. Besøkt 11. desember 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Beskids – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Beskids – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Harry Robinson Hamlin** (født 30. oktober 1951 i Pasadena, California) er en amerikansk skuespiller. Hamlin er kjent for sin rolle som Perseus i fantasy-filmen *Gudenes krig* fra 1981, og som Michael Kuzak i den juridiske drama-serien LA Law. 

Som tenåring studerte Hamlin ved Flintridge Preparatory School, i nærheten av Pasadena, og senere ved The Hill School, en privat internatskole i Pennsylvania, hvor han spilte fotball og lacrosse. Hamlin studerte senere ved University of California i Berkeley og han var medlem for det nasjonale brorskapet Delta Kappa Epsilon, som han ble utnevnt til president for i 1972. Hamlin ble uteksaminert fra Yale University med en \grad i drama og psykologi i 1974. Hamlin deltok deretter ved American Conservatory Theatre's Advanced Actor Training Program der han studerte skuespill og teater.

Tidlig i 1991 dukket Hamlin opp i musikkvideo og sang i koret som ble produsert for å støtte amerikanske soldater som var stasjonert i Midtøsten som på denne tiden var involvert i Operation Desert Storm. Hamlin spilte deretter i episoder av Batman: The Animated Series, i hver episode hadde han forskjellige karakterer. Hamlin spilte rollen som Perseus i videospillet God of War II fra 2007. I 2009 spilte Hamlin i TV-serien Harper's Island som onkel Marty. I juni 2010 var Hamlin gjeste-skuespiller i en episode av Army Wives.

Referanser
----------

1. ↑   GeneaStar, GeneaStar person-ID hamlinh0[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 43932, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w61p6rpc, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harry Hamlin på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Harry Hamlin i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Harry Hamlin på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Harry Hamlin på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Harry Hamlin på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Harry Hamlin på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Harry Hamlin hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Harry Hamlin hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Per Ulriksen** (født 18. april 1937 i Drammen, død 7. mai 2009) var en norsk transportarbeider, organisasjonsarbeider og politiker (Ap). Han var fylkesordfører i Buskerud på det meste av 1990-tallet. Han var også tillitsvalgt i Transportarbeiderforbundet. 

Ulriksen vokste opp i Bragernes i Drammen. Han viste tidlig talent for det organisatoriske og allerede i 1956 ble han klubbleder på skotøyfabrikken Romika i Drammen. Etter at han sluttet der, ble han transportarbeider og etterhvert tillitsvalgt i Transportarbeiderforbundet, hvor han ble valgt til forbundssekretær i 1979. I 1987 ble han hovedkasserer i forbundet, men måtte si i fra seg denne jobben da han kort tid etter ble valgt til fylkesvaraordfører i Buskerud.

Han var fylkesordfører i Buskerud fra 1992 til 1999. Ulriksen ble innvalgt på fylkestinget allerede i 1971 og var som politiker særlig opptatt av samferdsel og helse. Når det gjaldt samferdsel huskes han først og fremst som drivkraften bak Oslofjordforbindelsen, som han var den første formannen for, Veipakke Drammen, samt ny E134 til Kongsberg.

Ulriksen hadde flere verv, blant annet som leder av Drammen og senere Nedre Buskerud Boligbyggelag. Han var også æresborger av fylkeskommunens samarbeidskommune i Estland, Pärnu.

Referanser
----------

1. ↑  «Minnetale». *Transportarbeider.no*. 7. juni 2009. Arkivert fra originalen 22. desember 2017. Besøkt 21. desember 2017.
2. ↑  «Da Buskerud Ap kasta Per...». *kommunal-rapport.no*. 5. februar 1999. Besøkt 21. desember 2017.
3. 1 2  «Minneord». *Drammens Tidene*. 13. mai 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon
 |
Beskæftigelsesministeriet på adressen Ved Stranden 8 i København
**Beskæftigelsesministeriet** er et dansk ministerium som ble opprettet i 1942 med navnet Arbejdsministeriet.

Oppgaver
--------

Ministeriets oppgaver er å utforme den overordnede politikk og styring for å skape rammene for et moderne fleksibelt arbeidsmarked. Det har utviklet seg til følgende hovedområder og lover: arbeidsmiljølovgivningen, lovgivning om arbeidsløshetsforsikring, arbeidsrettslige spørsmål og arbeidsmarkedsservice. Arbeidsmarkedsservice omfatter den offentlige arbeidsformidling og en aktiv arbeidsmarkedspolitikk m.v.

Under ministeriet hører blant annet Center for Aktiv BeskæftigelsesIndsats (CABI) under ledelse av Mette Rønnau og Det Nationale Forskningscenter for Arbejdsmiljø.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Danmarks ministerier |
| --- |
| Beskæftigelsesministeriet **·** Erhvervsministeriet **·** Finansministeriet **·** Forsvarsministeriet **·** Justitsministeriet **·** Ministeriet for Ligestilling og Kirke **·** Klima-, Energi- og Forsyningsministeriet **·** Kulturministeriet **·** Miljø- og Fødevareministeriet **·** Ministeriet for Børn, Undervisning og Ligestilling **·** Skatteministeriet **·** Social- og Indenrigsministeriet **·** Statsministeriet **·** Sundheds- og Ældreministeriet **·** Transport-, Bygnings- og Boligministeriet **·** Uddannelses- og Forskningsministeriet **·** Udenrigsministeriet **·** Udlændinge- og Integrationsministeriet |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Per Berle Thomsen** (født 17. august 1905 i Bergen, død 22. oktober 1983 i Stavanger) var en norsk journalist, redaktør og forfatter. Han og resten av familien flyttet til Stavanger etter at farens forretning gikk med i den store bybrannen i 1916. Han returnerte til Bergen for å få sin examen artium ved katedralskolen, som han fikk i 1923. I 1924 fullførte han handelsgymnaset i Bergen. 

Han flyttet deretter permanent til Stavanger og i 1926 ble han ansatt som journalistvikar i Stavanger Aftenblad. Han var journalist frem til 17. april 1941. Hans svoger redaktør Christian S. Oftedal hadde trukket seg som redaktør 19. juni 1940, fordi han ikke ville skrive på diktat fra tyskerne, i august ble Oftedal arrestert av tyskerne for illegalt arbeid. Broren Sven N. Oftedal overtok da redaktørjobben, til han ble avsatt av tyskerne. Styret i Aftenbladet ansatte da Per Thomsen som redaktør, en stilling han hadde i en dag. Gestapo avsatte han allerede den 18. april. Han sa senere at det var to revolvere som fikk ham til å slutte i pressen.
Da krigen sluttet ble han ansatt som fungerende redaktør, mens Oftedal var stortingsrepresentant. Han ble nyhetsredaktør i 1949, en stilling han hadde frem til Oftedals død 1955. Han ble da ansatt som redaktør og ble dermed den første faste redaktør som ikke nedstammet i rett linje fra grunnleggeren Lars Oftedal.

Han var formann i Stavanger Presseforening. Han var i juryen for Narvesen-prisen i 20 år, like lenge var han medlem av Norsk Presseforbunds hovedstyre. Gjennom hele sitt voksne liv var han opptatt av naturen, det førte til at Stavanger Turistforening fikk dra nytte av hans arbeidskapasitet. Han var en aktiv skribent og redaksjonsmedlem i foreningens årbok. For sin innsats her ble han tildelt Den norske Turistforenings gullknapp. Da han gikk av som redaktør i 1973 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for sin innsats som pressemann.

Priser
------

* 1972 Siddisprisen
* 1973 St. Olavs Orden

Bibliografi
-----------

* *På Tomannsfot* 1932
* *Med kikkert på magen* 1933
* *Hypp, all mine hester* 1935
* *Tre i Norge ved to av dem* 1935
* *Tomannsbu* 1934
* *Tunnelen* 1942
* *Kan hende med torden*. Artikler i utvalg 1973

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Per Berle Thomsen, Norsk biografisk leksikon ID Per\_Thomsen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Avisen og menneskene, Stavanger Aftenblad 100 år* – Alf Aadnøy 1993

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** LCCN **·** Fangeregisteret

 |
**Besançon erkebispedømme** er et romersk-katolsk erkebispedømme i det østlige Frankrike. Erkebispesetet er Besançon ved elven Doubs i Jurafjellene.

Historie
--------

Besançon bispedømme ble grunnlagt i det 2. århundre og er erkebispesete siden det 4. århundre. Sammen med kongeriket Burgund kom Besançon (tysk *Bisanz*) i 1033 til Det hellige romerske rike av den tyske nasjon, noe som gjorde erkebiskopen til tysk-romersk riksfyrste. Da Besançon ble fri riksstad i 1307, ble erkebiskopens verdslige innflytelse begrenset til et lite territorium (erkestiftet) i byens omegn. 1678 kom Besançon ved freden i Nijmegen til Frankrike, men det lille erkestiftet forble en tysk-romersk eksklave frem til 1792. Erkebiskopen forble sågar en av de fem tysk-romerske fyrsterkebiskoper (ved siden av Köln, Mainz, Salzburg og Trier) og beholdt sin stemme i riksdagen helt frem til 1803.

Besançon hadde gjennom hele middelalderen to suffraganbispedømmer, nemlig Basel og Lausanne bispedømme. Også Besançon hadde enkelte sogn i dagens Sveits, men disse ble i 1780 og 1819 byttet mot Basels og Lausannes franske sogn. Etter at Napoleon hadde erobret de tyske områdene på Rhinens venstre side, ble i 1802 Metz, Nancy og Strasbourg løst fra sine tidligere metropolitanbispedømmer (hhv. Trier og Mainz) og overført til Besançons kirkeprovins. Samtidig ble Autun og Dijon bispedømme flyttet fra Lyons til Besançons kirkeprovins. Derimot ble Basel og Lausanne immediate (dvs. løst fra erkebiskopen og stilt direkte under Den hellige stol). Mens Neuchâtel var under fransk styre (1806–1814), ble den senere kantonen midlertidig løst fra Lausanne bispedømme og lagt til Besançon erkebispedømme.

1822 ble flere tidligere endringer omgjort: Autun og Dijon ble flyttet tilbake til Lyon erkebispedømme. Samtidig ble Verdun, Saint-Dié og Saint-Claude bispedømme, som alle hadde blitt opphevet under den franske revolusjonen, gjenopprettet i Besançons kirkeprovins.

Etter at Alsace og Lorraine kom til Det tyske rike, ble Metz og Strasbourg i 1874 immediate bispedømmer. Den siste endringen skjedde i 1979, da Belfort-Montbéliard bispedømme ble opprettet med 137 av Besançons sogn.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Roman Catholic Archdiocese of Besançon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Kirkeprovinser i Frankrike |
| --- |
| På fastlandet: | Besançon **·** Bordeaux **·** Clermont **·** Dijon **·** Lille **·** Lyon **·** Marseille **·** *Metz* **·** Montpellier **·** Paris **·** Poitiers **·** Reims **·** Rennes **·** Rouen **·** *Sainte-Croix-de-Paris* **·** *Strasbourg* **·** Toulouse **·** Tours | Jesus’ monogram |
| I oversjøiske områder: | Fort-de-France **·** Nouméa **·** Papeete **·** *Saint-Denis-de-La Réunion* |
| (Immediate bispedømmer i kursiv) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** HDS **·** CatolicDiocese
 |
**Henri «Harry» Léonard Barthélémi Dénis** (født 28. august 1896 i Haag, død 13. juli 1971 i Haag) var en nederlandsk fotballspiller som deltok i flere olympiske leker; 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.

Dénis var med på det nederlandske fotballaget som kom på tredjeplass i den olympiske fotballturneringen under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. Belgia ledet kampen med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball.

Nederland som hadde tapt semifinalen til Belgia med 0-3 fikk da en mulighet å spille om sølvmedaljene. De fikk møte Spania i en sølvfinale, Spania som hadde tapt kvartfinalen til Belgia fikk etter at Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Frankrike, som tapte semifinalen mot Nederland, hadde reist hjem en mulighet til å spille om sølvplassen. Spania vant over Sverige med 2-1 og over Italia med 2-0 og var dermed kvalifisert til å møte Nederland i en kamp om sølvmedaljene.

Nederland tapte sølvfinalen til Spania med 1-3 som ble spilt på olympiastadion i Antwerpen 5. september 1920.

Denis spilte totalt 56 landskamper for Nederland og han var lagkaptein i 37 av kampene. 
Han avla den olympiske ed på vegne av deltakerne under åpningsseremonien OL 1928 i Amsterdam.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1920 Belgias flagg Belgia - Bronse i fotball Nederlands flagg Nederland

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 151949, oppført som Harry Dénis †[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Biografisch Portaal, «Henri Léonard Barthélémi Dénis», Biografisch Portaal number 56859094[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harry Dénis – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harry Dénis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Harry Dénis – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Harry Dénis – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Harry Dénis – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Harry Dénis – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** BPN
 |
Besant Nagar og Elliots beach
**Besant Nagar** er et distrikt i Chennai, som er oppkalt etter Annie Besant. Teosofisk Samfunns hovedkvarter er lokalisert der, sammen med danseskolen Kalakshetra Academy som ble grunnlagt av Rukmini Devi Arundale.

Også skolen *Reserve Bank Staff Quarters School* befinner seg i området.

Distriktet huser hovedsakelig rike folk og eminente personligheter, men omfatter også en del slum-kolonier som for det meste tilhører fiskere som har sitt levebrød i havet nær Besant Nagar-stranden.

Besant Nagar var opprinnelig et relativt stille sted. Populariteten til *Elliot's Beach* har imidlertid ført til økt trafikk og kommersiell virksomhet, deriblant et stort antall spisesteder.

Distriktet er også kjent for sine templer: Varasiddhi Vinayaka templet, Ashtalakshmi Kovil, Arupadai Murugan Kovil, Ratnagirishwarar Kovil og Velankanni-kirken.

Eksterne lenker
---------------

* Varasiddhi Vinayaka templet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***«Bergensbanevisa»*** er et skillingstrykk som skal være laget av Ferdinand Iversen, en rallar som arbeidet noen år i Sverige, og senere ved Bergensbanen. Skillingsvisen kom på trykk i aviser og blader. Opphavsmannen selv trykket dem også opp som skillingstrykk, og reiste rundt og solgte dem. «Bergensbanevisa» er fra 1908, og er en av de mest kjente visene hans. Den synges til melodien Ved Bohusläns kyster.

Teksten
-------

**1.**Blant villeste fjelle i ødeste trakt en bane fra Bergen vi ferdig har lagt,  

på skinnene ruller det lastede tog hvor ulven for år siden jog.  

  

**2.**Fra øst og til vestland et ferdselens band er knyttet av rallarens dyktige hand,  

men lønnen var liten som staten oss ga kun ofte en kranseløs grav.  

  

**3.**Her reistes et verk i den evige sne som fremtides slekter med stolthet kan se,  

her trossedes faren med skjemt og med sang til feiselens liflige klang.  

  

**4.**I Grotust barakke ved høyfjellets topp jeg stemmer min harpe i kveldstunden opp,  

jeg sjunger om banen som ferdig vi fikk tross snestormens gjevne musikk.  

  

**5.**Jeg sitter og lytter til uværets gru det er som om ruten vil springe i tu  

men rallarens liv er med stormene vandt vi titt har det verre iblant.  

  

**6.**Det knaker i brakken som løftes den vil fast bolterne binder i fjellet den til,  

men sikker den stander i dag som i går som rallaren år etter år.  

  

**7.**Jeg minnes i vår da på fjellet vi kom provianten var oppsluppet kassen var tom,  

og sjefen oppsøkte og ventet på knog og straks han i arbeid oss tok.  

  

**8.**Vi ganger til knoget tunnelen den står som da vi forlot den det forrige år,  

i skakten vi skrømmer i bund og i tak og snart lyder salvenes brak.  

  

**9.**I storm og i stille vi hugger på rad, og uken den ganger så munter og glad,  

når savnet av flickor gjør rallaren stur han tager til byen en tur.  

  

**10.**Vi driver tunnellen med gladeste sang og salvene smeller en sommer så lang,  

her er et forandring thi livet oss bød en kamp for det daglige brød.  

  

**11.**Vår mat den er kraftig men simpel for den der dovner sitt liv i det gudfylte hjem,  

men smaker den gjør thi vår kokke hun er lik snusen vi alle har kjær.  

  

**12.**Nu har jeg besjunget om rallarens ferd en prest er han bleven ei heller en lerd,  

men midt i vårt samfunn med heder han står en heder som mengden ei når.  

  

**13.**Nu kjører man stolt på arbeidernes verk for flotte kupéer en jernhest så sterk,  

men midt i berusningens glimmer og prakt man glemmer hvem banen har lagt.  

  

**14.**Og når den skal åpnes til krig og til fred,med herlige fester og kongen er med,  

hvem tenker å ham som på anlegget ga sin ungdom, sitt liv for en grav.  

  

**15.**Men nu vil jeg slutte min vise med hast mens plogen ved Finse i sne sitter fast,  

når linjen er åpen vi siger farvel til Noriges værharde fjell.  

  

**16.**Hvis nogen vil vite hvem sangeren er så er jeg en kompis av rallaren her,  

i fjell og tunneller jeg arbeidet har og sist jeg ved grusningen var.

Kilder
------

* Sangene i våre hjerter Elin Prøysen, Damm 2007

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Hans Thomas Knudtzon** (født 18. desember 1857 i Trondheim, død 30. august 1921 i Arendal) var en norsk jurist, som var amtmann i Nedenes amt fra 1917 til 1918 og deretter fylkesmann i Aust-Agder fra 1919 til sin død i 1921.

Han avla juridisk embedseksamen i 1880. Etter dette arbeidet han fra 1881 som edsvoren fullmektig hos sorenskriveren i Numedal og Sandsvær H.B. Gjertz, deretter i Indredepartementet og ved Akershus amtskontor under amtmann Johan Christian Collett. Han ble autorisert som overrettssakfører og beskikket som referent og forsvarer i Akershus amt i 1889, ble antatt som aktor i Follo og Drøbak i 1890, autorisert som politiaktor i Aker og Follo i 1892 og utnevnt til inspektør ved Akers politi i 1893. Samme år ble han også beskikket som forsvarer i Nes og Eidsvoll.

I 1896 ble han utnevnt til borgermester i Kristiansand og tiltrådte i april året etter. Han var konstituert amtmann i Akershus flere ganger, og var konstituert i en rekke andre embeder.

Referanser
----------

1. ↑  *Studenterne fra 1875: biografiske meddelelser samlet i anledning av deres 25-aars studenterjubilæum*, s. 70–72, Christiania, 1900

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**John Anthony Devine** (født 11. november 1958 i Dublin) er en tidligere irsk fotballspiller.

Devine startet karrieren som lærling i Arsenal i 1974 sammen med andre unge irer som Liam Brady, David O'Leary og Frank Stapleton, og fikk sin debut 22. april 1978. Han spilte i Arsenal fram til 1983 før han gikk til Norwich og senere til Stoke. Etter å ha slitt med skader en periode var karrieren på topp-nivå over. De siste årene spilte han for klubber som Start, Shamrock Rovers og indiske East Bengal.

Han fikk 13 landskamper for Irland, den siste mot Norge i 1984.

Devine var i ni år gift med Miss Ireland 1980, Michelle Rocca, som nå er gift med Van Morrison.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 176688, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Devine – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) John Devine – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) John Devine – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) John Devine – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) John Devine – FBref Rediger på Wikidata
Frei II var plassert ved Rovdefjorden på Sunnmøre.
**Frey II**, også omtalt som **Frei II**, var en alliert observasjonspost og radiostasjon på Gurskøya under andre verdenskrig. Stasjonen var bemannet av brødrene Ole Snefjellå og Tore Snefjellå fra april 1944 til januar 1945. De to agentene opererte for Secret Intelligence Service og rapporterte om okkupasjonsmaktens flåtebevegelser i skipsleia på Møre-kysten. De to brødrene fra Mo i Rana hadde deltatt i motstandsarbeid i Norge før de kom over til Storbritannia.

Frei II ble plassert i de bratte skrentene ovenfor Oksavika på Skredestranda. Innaskjærs trafikk mellom Ålesund og Stad gikk langs fjorden og tyske krigsskip lå ofte i skjule i blant annet Syvdsfjorden og Voldsfjorden. Agentene rapporterte også om værforholdene i Norge, særlig i forbindelse med D-dagen. Allierte flyangrep mot tyske skip i området vekket mistanke hos okkupasjonsmakten. Skipet «Hans Leonhardt» lastet med 3000 tonn ammunisjon ble bombet og sprengt utenfor Kvamsøya 1. juni 1944. Stasjonen ble gitt opp i januar 1945 og agentene evakuert av «Shetlands-Larsen» om bord på KNM «Vigra».

Agentene hadde fått hjelp av folket på de to gårdene i Oksavika. Okkupasjonsmakten fant spor etter agentene da de gjennomsøkte gårdene tidlig i februar 1945. Mennene på gården ble arrestert og forhørt under tortur av Gestapo i Ålesund. Deretter ble mennene internert i Falstad fangeleir ut krigen. Behandlingen av disse medhjelperne inngikk i rettsoppgjøret mot Gestapomannen Josef Schlossmacher etter krigen.

Kåre og Kjartan Oksavik var tenåringer under krigen da de bisto agentene og fikk i 2015 tildelt minnemedaljen for innsatsen.

Referanser
----------

1. ↑  Nerbøvik, Jostein (1996). *Volda-soga 1800-1945*. Volda: Volda kommune. s. 320. ISBN 8299408016.
2. ↑  Ulstein, Ragnar (1920-) (1992). *Etterretningstjenesten i Norge 1940-45*. Oslo: Cappelen. s. 473. ISBN 8202138221.
3. ↑  Christensen, Dag (1944-) (1988). *En spion går i land: brødrene Snefjellås utrolige innsats på norskekysten under krigen*. [Oslo]: Damm. ISBN 8259005085.
4. ↑  «Heidra med medalje». *Vikebladet Vestposten*, 23. mai 2015 s.5.

Litteratur
----------

* Bjarne Rabben (1994): *Høgt spel i Oksavika*. Sande kulturstyre.

Eksterne lenker
---------------

* Turguide

Portal: Andre verdenskrig
***Fri*** er en norsk dramafilm produsert av Fjernsynsteatret som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1987. Filmen handler om en ung kvinne i slutten av 20-årene som slippes ut av fengsel etter en lang straff for ran og drap. Tilbakeblikk på hennes liv avdekker årsakssammenhengen til hennes kriminalitet. Hovedrollen spilles av Marianne Krogh. Regi er ved Carl Jørgen Kiønig. Produksjonen er basert på Marsha Normans skuespill *Getting Out* fra 1978.

Filmen ble belønnet med to Amandapriser i 1987: beste fjernsynsproduksjon og beste kvinnelige hovedrolle (Krogh).

Handling
--------

Arlene Holsclaw er en ung kvinne i slutten av 20-årene som slippes ut av fengsel etter en lang straff for ran og drap. Til tross for sin unge alder har hun en fortid som hardbarket kriminell og prostituert, og har tilbrakt flere år innenfor institusjoner og fengsler. Tilbakeblikk på hennes liv avdekker årsakssammenhengen til hennes kriminalitet. Den Arlene som kommer ut av fengselet er en annen enn den forherdede tenåringen som ble satt inn. Hun står nå foran en ny framtid, det blir avgjørende hvordan hun mestrer sin første dag som fri.

Roller
------

* Marianne Krogh (Arlene / Arlie)
* Bjørn Floberg (Bennie)
* Torfinn Nag (Carl)
* Kari Simonsen (Moren)
* Marie Louise Tank (Ruby)
* Sverre Bentzen (Bestyreren / Fengselsdirektøren)
* Rolf Arly Lund (En fengselsbetjent)
* John S. Kristensen (En fengselsbetjent)
* Henrik Scheele (Legen)
* Lieselotte Holmene (Overlæreren)

Referanser
----------

1. ↑  «Fri». *NRK.no*. 8. juni 2015. Besøkt 4. mai 2022.
2. ↑  «Vinnerne». *Stavanger Aftenblad*. 17. august 1987. s. 13.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)CS1-vedlikehold: Dato og år (link)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fri* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Fri* hos Filmfront Rediger på Wikidata
Satellittbilde av halvøya
**Bergenshalvøya** eller **Bergenshalvøyen** består av hele Bergen kommune og 139,56 km² av Bjørnafjorden kommune. Arealet er på rundt 600 km², og det bor mer enn 300 000 mennesker der. Halvøyen henger sammen med fastlandet ved Samnanger og den vestligste fliken av Vaksdal kommune. Avstanden fra innerst i Samnangerfjorden til Sørfjorden er bare omkring 5 km, men det ligger høye fjell i området og det laveste punktet ligger på cirka 460 moh. i Grøskaret.

Bergenshalvøya er omkranset av Samnangerfjorden og Fusafjorden i sørøst, Bjørnafjorden i syd, Korsfjorden med fjordarmene Lysefjorden og Fanafjorden mot sørvest, Raunefjorden mot vest, Byfjorden mot nordvest og Sørfjorden mot nordøst. Brorparten av halvøyen ligger i Bergen kommune med et areal på 465 km², og et innbyggertall på 289 330 (1. januar 2023). Den sydlige delen ligger 139,56 km² av Bjørnafjorden. I øst ligger omkring 64 km² i Samnanger og 9 km² i Vaksdal. Tidligere var det flere selvstendige kommuner på halvøyen som omkranset gamle Bergen by, mot øst lå Arna (inntil 1964 Haus), mot syd Fana, mot vest Laksevåg og mot nord Åsane. Alle disse inngikk i storkommunen Bergen i 1972, slik at det nå bare er de før nevnte kommunene igjen.

I senere tid har det også vært snakk om sammenslåing av disse to kommunene og andre kommuner i Hordaland, men det har ikke blitt til ennå. Området har mye tettbebyggelser, men det det er mest av, er fjellområder som ligger helt øde, spesielt i bydelene Arna og Fana (Byfjellene og Gullfjellet), men og i deler av Os. Det finnes også noen områder med jordbruk, mest i den sydlige delen, Fana og Os.

Navnet finnes igjen i Bergenshalvøens Kommunale Kraftlag (BKK).

Referanser
----------

1. ↑  «07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023». Statistisk sentralbyrå. 21. februar 2023. Besøkt 21. februar 2023.
2. ↑  bt.no: Vil ikke bli bergensere

| * v
* d
* r
Bergen og tettsted |
| --- |
| Historie | 
* Alrek
* Angrepet i 1135
* Slaget i 1181
* Slaget på Bergens våg
* Slaget ved Alvøen
* Hansaforbundet
* Andre verdenskrig: Eksplosjonen på Vågen
* Bombingen av Laksevåg

 |
| Geografi | 
* Bergenshalvøya
* De syv fjell
* Omland

 |
| Politikk og administrasjon | 
* Bystyre
* Byråd
* Grunnkretser
* Ordførere

 |
| Kultur og samferdsel | 
* Bispedømme
* Bryggen
* Buekorps
* Bybanen
* Dialekt
* Festspillene
* Gater
* Det Hanseatiske Museum og Schøtstuene
* Monumenter
* Høyeste byggverk
* Største bedrifter
* Trikk

 |
| Relaterte artikler | 
* Bybranner
* Politivoldsakene

 |
| 
* **Portal**
* **Kategori**

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
***Bergenske Blade*** var en avis som utkom i Bergen fra 1848 til 1854.

Historie
--------

Avisen var en konkurrent til den liberale *Bergens Stiftstidende*, og hadde en mer konservativ holdning. De to avisene kom flere ganger opp i sammenstøt, for eksempel under den første slesvigske krigen, da *Bergenske Blade* støttet Danmark, mens *Bergens Stiftstidende* viste forståelse for slesvig-holsteinernes sak. Redaktørene var Ole Bøgh, Carl Nicolai Stoud Platou og Albert Sagen. Utgiveren, boktrykker Fredrik Beyer, tok i 1850 inn gratis annonser, og utfordret dermed familien Geelmuydens privligerte annonsemonopol i Bergen (for *Bergen Adressecontoirs Efterretninger*). I mai 1851 dømte byretten Beyer til å betale Geelmuyden-familien erstatning for tapte inntekter. Dommen ble stadfestet i Høyesterett. Avisen ble nedlagt i 1854.

En avis med navnet *Bergenske blade* ble utgitt i et samarbeid mellom flere bergenske aviser under trykkerikonfliktene i Bergen i september 1919 og juni 1920.

Litteratur
----------

* Hjalmar Christensen: *Bergen og Norge*. John Grieg. 1921.
«**Tjenestepikevise**» er et skillingstrykk. Alf Prøysen skrev, da han presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for alle» på 1950-tallet, at han mente å huske fra sin barndom at den hadde flere vers.

Teksten
-------

**1.**Tjenestepikens kår er ikke rar, san  

alltid hun det tyngste lasset drar, san,  

aldri nei å svare, aldri krefter spare  

hun må alltid stå parat og klar, san.  

Huttetu og san, kan du tru, san  

jeg trur nærmest at det var en gru, san.  

  

**2.**Første mann i huset opp å stå, san  

alle andre varte opp hun må, san,  

alle rom stå ferdig, til et herskap verdig  

som til dekket frokostbord kan gå, san.  

Mens arme taus, san, på kjøkken fraus, san  

og drakk av koppen som var hankelaus, san.  

  

**3.**Hun sov i kjøkkenbenken som en hund, san  

foruten laken og med dyne sund, san  

av og til det hendte at man bare hengte  

kroken på, slik sov jeg mangen blund, san.  

I ungdoms år, san, raskt blodet slår, san  

og man må ta den skjebne som man får, san.  

Nei knapt jeg tror, san at rettsinn gror, san  

før enn man fram med nepp og klør dem klor, san

Kilder
------

* De gamle visene 2 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1973
Et dørslag
Et **dørslag** (fra tysk *durchschlag*; noe man slår gjennom) er en slags sil som man kan bruke for å skylle salat og lignende. 
I dørslag er førsteleddet den nedertyske preposisjonen dör, som betyr «gjennom», og den siste delen er slag. Legg merke til at substantivet slag opprinnelig har den samme roten som verbet å slå. Vi sier jo slå ut vannet, og vi slår ofte ut vannet gjennom et dørslag.
Dørslag kan være laget av keramikk, metall eller plast. De er formet som en skål og har gjerne et eller to håndtak. I bunnen finnes det små hull som siler igjennom vannet fra kranen og tar samtidig med seg eventuell smuss.

Man kan også bruke dørslag til å helle av det varme vannet fra for eksempel en kjele med pasta. Pastaen samles opp i dørslaget, mens vannet renner ut gjennom hullene. Ved ysting kunne man bruke et dørslag til å ta opp ostemassen med.

Se også
-------

* Damprist
* Sil

Eksterne lenker
---------------

* Se dørslag i DigitaltMuseum.
* Norsk Språkråd – dørslag

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |