recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Australiotyphlini** er en gruppe av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). Gruppen omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

Bittesmå (0,8-2,1 millimeter), slanke, blekt fargede (gjerne rødlige) kortvinger. Disse billene bærer preg av sitt underjordiske levesett. Øyne og flygevinger mangler helt. Kroppen er lang og tynn, jevbred, hodet forholdsvis stort med korte antenner. Pronotum og dekkvinger er ganske små, bakkroppen lang og smal. Beina er korte.

Levevis
-------

Disse billene lever dypt nede i jorda og kommer sjelden til overflaten. De fleste av de kjente artene lever i områder med middelhavsklima. Det har blitt spekulert i at årsaken til at gruppen mangler i Nord-Europa er at de ennå ikke har vandret inn etter siste istid, da disse billene trolig har ganske dårlig spredningsevne.

Utbredelse
----------

Gruppen har en ganske begrenset i utbredelse i New South Wales, Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien Leptotyphlinae
					- Stamme **Australiotyphlini** Pace, 2013
						* Slekten *Australiotyphlus* Pace, 2013
							+ *Australiotyphlus cabbagensis* Pace, 2013

Referanser
----------

1. ↑  Pace, R. 2013. Description of *Australiotyphlus cabbagensis* gen. n. sp. n. of the new tribe Australiotyphlini from Australia (Coleoptera, Staphylinidae: Leptotyphlinae). *Folia entomologica hungarica* 74: 97–103.

Eksterne lenker
---------------

* *Australiotyphlini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Sidney Herbert Hatch** (født 18. august 1883 i Illinois, død 17. oktober 1966 i Illinois) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis og 1908 i London.

Hatch vant en olympiske sølvmedalje i friidrett under OL 1904 i St. Louis. Han var med Fransk/amerikanske-laget som kom på andreplass i lagkonkurransen 4 miles. De andre løperne på laget var Jim Lightbody, William Verner, Lacey Hearn og Albert Coray. Hatch ble nummer åtte på maraton under OL 1904 og fire år senere, under OL 1908 i London kom han på fjortendeplass i maraton.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i 4 miles lagløp Blandede lag under OLs flagg Blandede lag

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sidney Hatch – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sidney Hatch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sidney Hatch – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sidney Hatch – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
**Storalliansen**, også kalt **Augsburgligaen** var en europeisk allianse som opprinnelig hadde til hensikt å stoppe den franske ekspansjonen under Ludvig XIV.

Samarbeidet kom i stand i 1686 under navnet «Augsburgligaen», under ledelse av keiser Leopold I av Det tysk-romerske rike, først gjennom en overenskomst i Berlin med kurfyrst Fredrik Vilhelm av Brandenburg, og deretter i Augsburg med de øvrige tyske fyrster, samt Spania og Sverige hvor partene forpliktet seg til å opprettholde Det tysk-romerske rikets integritet. Alliansen ble fra 1689 kjent som «Storalliansen» etter at også England sluttet seg til.

Land som for kortere eller lengre tid var tilsluttet samarbeidet var Bayern, Brandenburg, England, Irland, De forente Nederlandene, Portugal, Rhinpalatinatet, Savoie, Sachsen, Skottland, Spania, Sverige, Det tysk-romerske rike og Østerrike.

Alliansen var særlig betydningsfull under niårskrigen og den etterfølgende spanske arvefølgekrig. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Sveits' kvinnelandslag i strandhåndball** representerer Sveits i internasjonale konkurranser i strandhåndball. Sporten er underlagt Det sveitsiske håndballforbundet (*Schweizerischer Handball-Verband*). Pr 2013 er Ursula Käppeli og Martina Gisler landslagstrenere.

Resultater
----------

### VM i beachhåndball

Sveits har ikke deltatt i noe VM i beachhåndball.

### EM i beachhåndball

Sveits deltok i sitt første EM ved EM i beachhåndball 2004 i Alanya i Tyrkia. Her kom de på 14. og sisteplass. To år senere kom de på 13.-plass av de 14 lagene som deltok ved EM i beachhåndball 2006 i Tyskland, og ved EM i beachhåndball 2007 i Italia endte de på 17.-plass av de 18 lagene som deltok.

De kom på 8.-plass av 11 lag ved EM i beachhåndball 2009 i Larvik, der de til slutt tapte plasseringskampen om 7.-plassen mot Danmark. Ved EM i beachhåndball 2011 kom det sveitsiske laget på 12.-plass.

I juli 2013 deltok de ved EM i beachhåndball 2013 i Randers i Danmark, der de kom på 10.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  DHF - *The groups for the 2013 European Beach Handball Championships*, besøkt 1. august 2013.
2. ↑  EHF - *2009 Women's ECh Beachhandball* Arkivert 10. januar 2017 hos Wayback Machine. besøkt 1. august 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Det sveitsiske håndballforbundet
*Sveitsisk standardtysk er et standardspråk, og må ikke forveksles med de alemanniske dialektene sveitsertysk*.
Utbredelse av standardtyske varianter
**Sveitsisk standardtysk** (*Schweizer Hochdeutsch*) er ett av de fire offisielle språkene i Sveits, sammen med retoromansk, fransk og italiensk. Det er en variant av standardtysk, og er hovedsakelig et skriftspråk. I muntlig form forekommer det kun i formelle sammenhenger som på skoler og universiteter, i media og i politikken. I uformelle situasjoner snakkes sveitsisk standardtysk bare med folk som ikke forstår de sveitsiske dialektene.

Det muntlige språket i den tysktalende delen av Sveits er ulike varianter av alemannisk. Man bruker ofte samlebegrepet sveitsertysk om disse dialektene. Sveitsertysk forekommer skriftlig bare i uformelle sammenhenger, som i brev, tekstmeldinger og e-poster.

Litteratur
----------

* Kurt Meyer: *Schweizer Wörterbuch. So sagen wir in der Schweiz. Mit einem Beitrag von Hans Bickel.* Huber, Frauenfeld 2006, ISBN 3-7193-1382-4.
* Hans Bickel, Christoph Landolt: *Duden. Schweizerhochdeutsch. Wörterbuch der Standardsprache in der deutschen Schweiz.* Utgitt av Schweizerischer Verein für die deutsche Sprache. Duden, Mannheim/Zürich 2012, ISBN 978-3-411-70417-0, E-book: ISBN 978-3-411-90268-2..
**Djoserpyramiden** er en trappepyramide (gammelegyptisk: *kbhw-ntrw*) fra oldtidens Egypt og en arkeologiske levning i Saqqaras nekropolis (gravområde) som ligger nordvest for byen Memfis. Djoserpyramiden er Egypts eldste kjente pyramide. Den ble bygget en gang på 2600-tallet f.Kr. i løpet av 3. dynasti for begravelsen av farao Djoser av hans vesir og arkitekt Imhotep. Denne pyramiden er det sentrale trekket i et omfattende gravkompleks i en enormt område omgitt av seremonielle strukturer og dekorasjoner.

Saqqara, Djoserpyramiden, Memfis og Pyramidekomplekset ved Giza er sammen deler av det samme verdensarvområdet, med fellesnavnet *Memphis and its Necropolis – the Pyramid Fields from Giza to Dahshur*.

Denne første egyptiske pyramide består av seks mastabaer (i minskende størrelse) bygget på toppen av hverandre i hva som åpenbart er revisjoner og utviklinger av den opprinnelige planen. Pyramiden var opprinnelig 62 meter høy med en grunnflate som var 109 m x 125 m, og var kledd i polert, hvit kalkstein. Trappepyramiden (eller ur-pyramiden) er betraktet som verdens eldste bygningsstruktur reist av tilhogd stein, skjønt pyramidene ved Caral i Peru i Sør-Amerika er samtidige, og det egyptiske byggverket nå kjent som Gisr el-Mudir, og som ligger kun noen få hundre meter unna Djoserpyramiden, kan være eldre.

Djoser
------

Djoser var den første eller andre farao av 3. dynasti (ca. 2667 til 2648 f.Kr.) fra det gamle rike i Egypt (ca. 2686 til 2125 f.Kr.). Det er antatt at han styrte i 19 år, eller om 19 år var skatteår annethvert år, i 38 år. Han studerte uansett lenge nok til at hans ambisiøse og grandiose plan for sin pyramide ble igangsatt i løpet av hans levetid. Djoser er således best kjent for innovative grav som dominerer landskapet i Sakkara.

Referanser
----------

1. ↑  Adès, Harry (2007): *A Traveller's History of Egypt*, Chastleton Travel/Interlink, ISBN 1-905214-01-4, s. 48
2. ↑  Lehner, Mark (1997), s. 84.
3. ↑  Fountain, Henry (27. april 2001): «Archaeological Site in Peru Is Called Oldest City in Americas», *The New York Times*
4. ↑  «Gisr el-Mudir»
5. ↑  Wilkinson, Toby A.H. (1999), s. 210 ff.
6. ↑  Shaw, Ian, red. (2000), s. 480.
7. 1 2  Hart, George (1991), s. 57-68.
8. ↑  Bard, Kathryn A. (2008), s. 128-133.

Litteratur
----------

* Bard, Kathryn A. (2008): *An Introduction to the Archaeology of Ancient Egypt*, Oxford: Blackwell Publishing Ltd.
* Lehner, Mark (1997): *The Complete Pyramids. New York: Thames and Hudson*, ISBN 978-0-500-05084-2.
* Hart, George (1991): *Pharaohs and Pyramids, A Guide Through Old Kingdom Egypt*, London: The Herbert Press.
* Shaw, Ian, red. (2000): *The Oxford History of Ancient Egypt*. Oxford University Press, ISBN 0-19-815034-2.
* Wilkinson, Toby A.H. (1999): *Early Dynastic Egypt*, London: Routledge, ISBN 0-415-18633-1.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pyramid of Djoser – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Memphis and its Necropolis – the Pyramid Fields from Giza to Dahshur, Unescos verdensarvprogram

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
En vanlig vindusvisker med viskerarm og gummiblad.
**Vindusvisker** eller **visker** er en mekanisk innretning med arm og gummiblad som fjerner vann og ureinheter fra front- og bakrutene på biler, tog, båter og fly.

Vindusviskere er viktige og sentrale når det handler om å kjøre en bil eller andre kjøretøy trygt. De klarer frontruten når det snør, hagler og regner, men også når det kan oppstå andre elementer som gjør slik at førerens sikt vil bli betydelig blokkert.

På mange bilder støttes effekten til vindusviskeren av vindusspylere. Spylerne spruter spylervæske fra flere dyser koblet til en væskebeholder oftest plassert under panseret. Spylervæsken bidrar til at vindusviskerne lettere fjerner fett og skitt fra vinduene.

Funksjon
--------

De styres av en bryter på innsiden av bilen, bak rattet. På de nyeste bilene styres gjerne vindusviskere av sensorer plassert i vindusrutekanten. Om bilen blir tatt i revers, vil på vindusviskerne bak automatisk bevege seg, om det er nødvendig. 
Vindusviskere er lett å få tak i, og det finnes mange forskjellige typer til ulike biler. Det er enkelt og greit og lett å bytte selv.

Bakgrunn
--------

I 1903 var J.H. Apjohn den opprinnelige oppfinneren av vindusviskeren. Han oppfant en enhet som flyttet to børster fra toppen av fortruten til bunnen av ruten for å ta vekk vann, snø og skitt og eventuelt andre ting som hindret førerens sikt. 
Like etter oppfant Mary Anderson den svingede armen som vi kjenner som dagens vindusvisker. Ideen bak denne oppfinnelsen hennes var da hun så en lokfører som åpnet vinduene foran på toget på grunn av snøfall. Hun foreslo ideen om vindusviskere til et firma i Canada, var de ikke interessert og mente det ikke var nødvendig. 
Et tiår senere ble hver eneste bil som ble solgt utstyrt med vindusviskere.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Windshield wipers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Bilindustrien
* Biltema
* Vinduspusseren

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**National Alliance** en amerikansk høyreekstrem, antisemittisk, rasistisk og seperatistisk organisasjon. Den ble grunnlagt av William Luther Pierce og har sin base i Hillsboro i Vest-Virginia. Selv om organisasjonen er amerikansk, hevder den at den har medlemmer i flere andre land. Medlemskap blir ikke begrenset til statsborgerskap, men på det som oppfattes som hvit og europeisk opphav. National Alliance blir ofte inkludert i lister over nynazistiske grupper, delvis på grunn av deres glorifisering av Adolf Hitler. For eksempel, i en artikkel som ble trykket i organisasjonens magasin, *National Vanguard*, ble Hitlers 100-årsdag markert ved å kalle ham «den største mann i vår æra».

Referanser
----------

1. ↑  Quarles, Chester L. (1. januar 1999). *The Ku Klux Klan and Related American Racialist and Antisemitic Organizations: A History and Analysis* **(engelsk)**. McFarland. ISBN 9780786406470.
2. ↑  Richey, Warren (20. desember 2011). «Failed Martin Luther King Day parade bomber gets 32-year sentence». *Christian Science Monitor*. ISSN 0882-7729. Besøkt 14. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* National Alliance
**Djupsjølia** er en liten bygd som ligger noen kilometer øst for Røros. Bygda ligger ved Djupsjøen som har en stor bestand av sik. Djupsjøen ble tungt forurenset etter at flotasjonsverket ved Storwartz kom i drift i 1926. Derfor var sjøen i en lengre periode mindre egnet for maritimt liv. Grunnlaget for den første bosettingen i Djupsjølia var hovedsakelig den kort arbeidsveien til gruvene i Storwartz området. 

I dette området finner man den eldste gruven i Røros-området fra 1644, Lossuius-gruva.

I Djupsjølia finner man Sør-Trøndelags høystliggende gård, Pantslåtten 840 moh. Her var det gårdsdrift fram til 1985.

Under de svenske herjingene i 1678, hvor Bergstaden Røros ble brendt ned slo svenske tropper leir ved gården Djupsjølia. 

Våren 1940 gikk norske og tyske tropper i kontakt ikke så langt unna Djupsjølia. I nærheten av Djupsjølia ved Rauhåmmåren hadde tyskerne under andre verdenskrig skytefelt.

Djupsjølia Ungdomslag ble stiftet i 1909, og det finnes rike arkiver etter hvordan foreningslivet har vært i bygda de siste hundre år. Dette materialet er i dag gjort tilgjengelig på www.djupsjolia.no  Arkivert 16. juni 2021 hos Wayback Machine. sammen med en mengde andre relaterte artikler og bilder.
En **ving** er en luftmilitær avdeling med størrelse og funksjon som varierer mellom forskjellige militære organisasjoner.

I det norske Luftforsvaret skilles det mellom *ving* og *luftving*. En ving, eller *flight* som også lenge ble benyttet i Luftforsvaret, er en underavdeling av en skvadron, med tre til åtte fly. En luftving utgjør derimot hele den operative virksomheten ved en flystasjon, og omfatter flyskvadroner, LVA-bataljon (oppsatt med NASAMS) og basesett (vakthold/sikring, ABC, sanitet og eksplosivrydding). Før, og i begynnelsen av, andre verdenskrig ble *ving* brukt til å betegne det som senere blir kalt skvadron. Eksempelvis ble den første jagerskvadronen kalt 1. Jageving helt frem til den offisielt ble opprettet som 331 (N.) Squadron.

I det britiske flyvåpenet er en ving en gruppering av skvadroner (vanligvis tre eller fire) og benyttes også om landstyrker (inkludert RAF-regimentet, hvor den tilsvarer en bataljon).

I det danske Flyvevåbnet betegner ving (*wing*) en flyavdeling på to til fire eskadriller.

I det canadiske flyvåpenet er en *ving* (*wing*) det samme som en flystasjon, med hundre- til tusentalls personell.

Det svenske Flygvapnet er bygd opp rundt flottiljer, som tilsvarer en norsk luftving og kanadisk wing, og er igjen delt opp i divisioner, som tilsvarer skvadroner.

I det amerikanske flyvåpenet er en ving et forband som er mindre enn en flydivisjon og større enn en flygruppe. Vingen inneholder et hovedkvarter og vanligvis fire flygrupper. Den kan sammenlignes med en brigade i hæren.

I den amerikanske marinen er vingen en gruppering av to eller flere flyskvadroner med hovedkvarter på land fremfor på et hangarskip.

| * v
* d
* r
Militær organisasjon |
| --- |
| 
* Armé
* Armégruppe
* Bataljon
* Batteri
* Brigade
* Delta
* Detasjement
* Divisjon
* Eskadre
* Eskadron
* Flotilje
* Flåte
* Kohort
* Kompani
* Korps
* Lag
* Legion
* Regiment
* Skvadron
* Sveit
* Tropp
* Ving

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**National Endowment for Democracy** (**NED**) er en amerikansk ideell organisasjon, grunnlagt av Kongressen på Reagans initiativ i 1983 for å fremme demokrati.

Organisasjonen er drevet som en privat organisasjon, og den er utenfor konstitusjonell kontroll, men den er nesten utelukkende finansiert gjennom bevilgninger fra Kongressen. Organisasjonen gir økonomisk og annen støtte til bevegelser og grupperinger over store deler av verden.

I tillegg til sine utdelinger av økonomisk støtte omfatter og finansierer organisasjonen også *Journal for Democracy*, World Movement for Democracy, International Forum for Democratic Studies, Reagan-Fascell Fellowship Program, Network of Democracy Research Institutes og Center for International Media Assistance.

NED har av menneskerettighetsorganisasjoner innenfor og utenfor USA blitt anklaget for «innblanding i andre lands indre anliggender». Organisasjonen har også blitt beskyldt for å være skapt for lovlig å fortsette CIAs støtte til politiske aktører i land der CIA har blitt forbudt å operere, og at organisasjonen i så måte er CIAs «arvtaker». Det fremholdes at det at organisasjonen er privat gjør det mulig å operere fritt der offentlige organisasjoner er bundet av amerikansk lov. Ifølge den Colombianske journalisten og forfatteren Hernando Calvo Ospina ble dette synet langt på vei bekreftet av organisasjonens første leder, Allen Weinstein i et intervju i Washington Post i 1991, der han uttalte at «En stor del av det vi gjør i dag, gjorde CIA i all hemmelighet for 25 år siden.»

På sin hjemmeside hevder organisasjonen at den har blitt angrepet både fra høyre og venstresiden i amerikansk politikk. Den hevder videre at motstanden fra venstresiden nesten forsvant etter at den kalde krigen var over, og at denne motstanden nå kun kommer fra «noen få antagonistiske elementer». Videre sies det at det har blitt påstått, fra «enkelte konservative elementer», at organisasjonen har en sosialdemokratisk agenda. Organisasjonen avviser dette, og viser til at den har fått varm støtte fra organisasjoner fra den ytterste høyrefløyen, som Heritage Foundation og Empower America.

Referanser
----------

1. 1 2  Idea to Reality: A Brief History of the National Endowment for Democracy Arkivert 26. april 2008 hos Wayback Machine. NEDs fremstilling av egen historie. ned.org. Publiseringsdato ikke oppgitt. Besøkt 17. mai 2008
2. ↑  NED – CIAs diskrete arvtaker; Hernando Calvo Ospina, Le Monde diplomatique. Refererer blant annet til intervju med Allen Weinstein i Washington Post 22. september 1991. Publisert august 2007. Besøkt 17. mai 2008
3. ↑  Killing Hope, U.S. Military and CIA Interventions since World War II. William Blum. Common Courage Press, 1995 (Utdrag fra boken, Third World Traveler. Besøkt 17. mai 2008)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) NED – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**National Archaeological and Anthropological Memory Management Foundation** (NAAM) er en kulturverninstitusjon for Curaçao, Sint Maarten, Bonaire, Saba og Sint Eustatius. Hovedkontoret ligger i Pietermaai i Willemstad på Curaçao.

NAAM ble opprettet i 1998 av myndighetene på De nederlandske Antiller som etterfølger etter Archaeologisch- Anthropologisch Instituut Nederlandse Antillen (AAINA), grunnlagt i 1968. Virksomheten har utviklet seg fra museumsdrift til forvaltning av materiell og materiell kulturarv i bredere forstand, inkludert arkeologisk og antropologisk forskning. Etter å ha vært kalt National Archaeological and Anthropological Museum, ble navnet endret til National Archaeological and Anthropological Memory Management Foundation i 2008.

Referanser
----------

1. ↑  «Historische achtergrond», National Archaeological and Anthropological Memory Management Foundation. Lest 28. oktober 2017.
2. ↑  «National Archaeological and Anthropological Memory Management» Arkivert 28. oktober 2017 hos Wayback Machine. ICH NGO Forum. Lest 28. oktober 2017.
3. ↑  Jay B. Haviser og R. Grant Gilmore III: «Netherlands Antilles», i Peter E. Siegel og Elizabeth Righter (red.): *Protecting Heritage in the Caribbean*, University of Alabama Press, 2010, s. 136.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**James N. «Jim» Aparo** (født 24. august 1932, død 19. juli 2005) var en amerikansk tegneserieskaper som er mest kjent for sitt arbeid som Batman-tegner. 

I 1966 gjorde Aporo sitt første arbeid for et av de større amerikanske tegneserieforlagene. Redaktør Dick Giordano ga Aparo muligheten til å tegne for forlaget Charlton. Her tegnet han både western-, humor-, skrekk- og romantikktegneserier, men selv var han best fornøyd med innsatsen sin på Fantomet. Enkelte av Aparos Fantomet-serier kom også på trykk i Norge på syttitallet.

Giordano fikk på slutten av sekstitallet redaktørstilling hos DC Comics, og tok da med seg Aparo. Aporo tegnet en stund for begge forlagene, men etter hvert tegnet han bare for DC. Han begynte som tegner for forlaget på Aquaman. Senere arbeidet han med Phantom Stranger, The Spectre og ulike skrekkserier. I 1971 begynte han som Batman-tegner på heftet *The Brave And The Bold*, og siden da er det først og fremst *Batman* han har tegnet. Noen av Aparos *Batman*-serier er kommet på trykk på norsk – både i Lynvingen rundt 1980 og i Batman rundt 1990.

Referanser
----------

1. 1 2   Lambiek Comiclopedia, Lambiek Comiclopedia artist ID a/aparo\_jim, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Babelio, Babelio forfatter-ID 123958[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   BD Gest', BD Gest' author ID 4265, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   comicbookbin.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.comic-con.org, besøkt 3. september 2021[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   www.comic-con.org, besøkt 3. september 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jim Aparo på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Jim Aparo hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Ving modellflyklubb** (**Vingmfk**) er en klubb for barn og voksne som liker å holde på med modellfly. Noen er nybegynnere, mens andre andre flyr systematisk for å trene til NM. Felles for alle er at de har det trivelig. Stemningen på stripa preges av hjelpsomhet og trivelig prat over en kopp kaffe. En tur på stripa med er en fin pause i en ellers hektisk hverdag. På stripa holder vi på med mange forskjellige typer modellfly og helikopter.

Historie
--------

Klubben ble stiftet i 1970. Det første årene fløy man etter at kornet var slått om høsten og om vinteren. 
Senere ble det etablert en fast flyplass som kan brukes hele året. I starten ble det brukt fly med motorer 
som gikk på fuel. En blanding av Nitrometan, Metanol og olje. De fleste av klubbens medlemmer fly nå med elektro. Klubben har ca. 50 medlemmer (2009).

Flyplass
--------

Klubben har flyplass ved Vettre skole i Asker kommune.Stripa er en 40x80 meter gress bane. Om sommeren klipper vi gresset 2-3 ganger i uka. Maksimal støy på fly er 75dba på 10 meters avstand.

Opplæring
---------

Klubben har et eget skolefly som brukes til opplæring av nye medlemmer. Flyet kontrolleres av to radioer. 
Instruktøren kan ta over kontrollen når det er nødvendig. Dette gjør opplæringen trygg og effektiv.

Nettsted
--------

* Vingmodellfly klubb

Eksterne lenker
---------------

* Samlingspunkt for modellflyging i Norge
* Websidene til Modellflyseksjonen i Norges Luftsportforbund Arkivert 25. januar 2010 hos Wayback Machine.
* Websidene til den internasjonale luftsportsorganisasjonen (FAI)
* Websidene til Modellfly.no med en god begynnerguide Arkivert 19. juli 2006 hos Wayback Machine.
Kulehoper som M80 inneholder mest gamle metallfattige stjerner
**Metallisitet** brukes innen astronomi og astrofysikk, for å beskrive den andel materie (for eksempel en stjerne) som består av andre grunnstoffer enn hydrogen og helium. Metaller brukes som et samlebegrep for alle atomer med atomnummer større enn 2. I denne sammenheng bidrar f.eks karbon til metallisiteten selv om det ikke er et metall i vanlig definisjon.

Metallisiteten av et objekt kan gi en pekepinn om dets alder. Hydrogen og helium utgjorde henholdsvis 76 % og 24 % av all vanlig materie etter Big Bang, med kun spor av tyngre grunnstoffer som litium og beryllium. Alle tyngre grunnstoffer er senere produsert ved nukleosyntese i stjerner og supernovaer. Derfor vil høy metallisitet tilsi at objektet er dannet relativt senere enn et objekt med lav metallisitet. Høy er et relativt begrep – metallisiteten i unge stjerner er sjelden over 2 (%). Solen er en tredjegenerasjonsstjerne (populasjon I) og har en metallisitet på 1,6. De eldste førstegenerasjonsstjernene (populasjon III) har en metallisitet nær 0.

Et annet mål som brukes ved spektroskopi måler forholdet mellom jern og hydrogen i spekteret som (Fe/H) for stjernen eller stjernetåken. Forholdet uttrykkes i forholdet til verdien for solen som normal og oppgis logaritmisk. En (Fe/H)-metallisitet på 0 er derfor det samme som for solen mens (Fe/H)-metallisitet på -1 er en tiendedel av solens.

Referanser
----------

1. ↑  John C. Martin (2005). «What we learn from a star's metal content». Arkivert fra originalen 6. januar 2009. Besøkt 29. januar 2007.  *New Analysis RR Lyrae Kinematics in the Solar Neighborhood*

Eksterne lenker
---------------

Metallsitet på answers.com
**Anne Mette & Phonic Four** var en popgruppe fra Halden. Anne Mette Steinsholt var vokalist og frontfigur, mens Phonic Four besto av Arne Strømberg, Tom-Herman Lie, Øyvind Friden og John Bøhn. Arne Martin Grimsby var også innom gruppa på trombone. Gruppa fikk et slags gjennombrudd ved sin opptreden på et lokal-TV eksperiment, kalt Kanal X våren 1967. 1. mai samme år spilte de, sammen med duoen The Young Norwegians (Bjørn Morisse, gitar og Lillebjørn Nilsen, banjo), i aulaen på Bøler skole.

Singler
-------

* 1967 - What Kind Of Fool Am I / That Old Feeling - Columbia GN 1783
* 1967 - Divertimento Theme / Til deg - Columbia GN 1790
* 1967 - Kärlekens charm (Glory Of Love) / Än en gång - Columbia GN 1791
* 1968 - Ses vi i september / Lena (Love Me Tender) - Columbia 45GN 1812
* 1968 - Alle him[me]lens stjerner (Polka Dots and Moonbeams) / ...? - Columbia 45GN 1813
* 1969 - Nå er det sommer / Angeline - Nor-Disc NOR 194

CD
--

Haldenrock 1965-2001. 36 år med rock og pop (Samlealbum). Eldorado Records - ER002. (Spor 2: What Kind Of Fool Am I).

Referanser
----------
**Donner** er et nedslagskrater på månen. Krateret befinner seg på månens bakside, rett nordøst for Mare Australe og bak månens sydøstlige kant. 
Det er et område som leilighetsvis kommer innenfor jordens synsvidde på grunn av gunstig librasjon, men krateret ses da fra siden, noe som gjør at mange detaljer forsvinner. Krateret er oppkalt efter den finske astronomen Anders Donner (1854–1938).

Navnet ble offisielt tildelt av Den internasjonale astronomiske union (IAU) i 1970.

Karakteristikker
----------------

Donnerkrateret har en lett erodert ytre rand, hvor det ligger atskillige små og meget små kratere langs kanten. Et par sammensluttede småkratere ligger over den sydlige rand og indre vegg. En kraterlignende landskapstrett[*bør utdypes*] fordypning med omtrent samme diameter som Donner er forbundet med den nordlige ytre rand. Strukturen langs den indre kratervegg er blitt glattet ut og avrundet etter i lang tid å ha vært utsatt for mindre nedslag.

Kraterbunnen er forholdsvis jevn, men merket av mange småkratere. En høyderygg danner en kurve i bunnens sydlige del og er forbundet med den indre vegg. Den er muligens en rest av randen av et lite krater.

Satellittkratere
----------------

De kratere som kalles *satellitter* er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er vanligvis skjedd uavhengig av dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføyelse av en stor bokstav. På kart over månen er det en konvensjon å identifisere dem ved plassere denne bokstaven på den siden av satellittkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret., Donnerkrateret har følgende satellitkratere:

| Donner | Lengde | Bredde | Diameter |
| --- | --- | --- | --- |
| P | 33,5° S | 96,3° Ø | 39 km |
| Q | 34,3° S | 95,6° Ø | 15 km |
| R | 34,4° S | 92,3° Ø | 15 km |
| S | 32,1° S | 92,9° Ø | 23 km |
| T | 31,1° S | 94,8° Ø | 46 km |
| V | 30,5° S | 95,7° Ø | 19 km |
| Z | 29,7° S | 97,8° Ø | 13 km |

Se også
-------

* Liste over kratere på månen

Referanser
----------

1. ↑  Lpi-måneatlas
2. ↑  (Engelsk) Deskriptive data om månekratere på hjemmesiden fra USAs geologiske institut.
3. ↑  (Tysk) Liste over officielle navne på månekratere fra en tysk astronomihjemmeside : «Krater mit individuellem Namen (Kratere med individuelle navne)». *fra*  Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine..
4. ↑   Vanligvis tildelte IAU offisielle navn til kratere på månens forside frem til 1935 og til kratere på månens bakside fra 1970, og endelig har visse mindre kratere - som tidligere ansås som satellitkratere - fått nye navn etter 1973.
5. ↑  (Engelsk) Bussey, B. Spudis, P. (2004).
6. ↑  (Engelsk) U.S. Geological Survey. «Coded Topography and Shaded Relief Maps of the Moon». *Astrogeology Research Program*.
7. ↑  (Engelsk) Fuldstændig nomenklatur for månekratere : Jonathan McDowell (2004). «Lunar Craters». *Lunar Nomenclature*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Donners oppslag i Gazetteer of Planetary Nomenclature Rediger på Wikidata
Portal: Alternativ behandling

**Anne Marie Frøisland** (født 1826, død 1899), bedre kjent som **«Mor Frøisland»**, var kjent for å ta syke i behandling, til tross for at hun ikke hadde medisinsk utdannelse. Myndighetene anså derfor at hun drev kvakksalvervirksomhet.

Hun tok imot pasienter fra store deler av Østlandet, men de fleste kom fra nærmiljøet.

Anne Marie Frøisland var fra Nordre Kinn i Torpa i Nordre Land og var enearving til denne gården. Hun ble gjennom sitt ekteskap med Nils Nilsen Frøisland gardbrukerkone på Frøisland.

Mange har ment at hun med sin barmhjertighet og gode kunnskap hjalp svært mange med deres sykdommer og skader. Hun hadde ingen utdannelse i medisin og ikke legeautorisasjon. I 1880 ble hun anmeldt som kvakksalver, og i en stor og langvarig rettssak ble hun i 1881 til slutt dømt til en liten bot og betaling til andel av saksomkostninger. Sorenskriveren sa følgende: "De for alle i meget betydelig grad forhåndenværende formidlende omstendigheter antages at medføre valget av mildeste straffealternativ".

At hun ble dømt, førte til en opphisset stemning i bygda. Det ble anført at hun alltid hadde hjulpet andre, og især fattigfolk. Hun fikk støtteerklæringer fra fjern og nær. I kommunen ble det samlet inn til en hedersgave til henne - et sukkerfat og fløtemugge i ekte sølv. Dette ble overrakt av ordføreren.

Tross dommen fortsatte hun å ta syke i behandling. Hun søkte flere ganger om offentlig bevilling til begrenset legevirksomhet, men ble nektet. De lokale myndigheter på stedet uttrykte imidlertid at hun burde få slik bevilling.

Anne Marie Frøisland døde 73 år gammel. Hun fikk en alvorlig blodforgiftning i den ene armen, og etter et kort sykeleie døde hun. Avisa Samhold hadde den 18. september en meget fyldig omtale av begravelsen på sin førsteside, der det blant annet stod: 

> «Dagen før begravelsen ble båren bragt fra hjemmet til Åmot kirke (Nordre Land). Ved avreisen til kirken holdt Kristian Myhre en gribende tale om avdødes store og betydningsfulle virksomhet og hennes gode hjertelag. Begravelsesdagen samles man på Aamodt, hvor ordfører Snilsberg og hustru med stor elskværdighet hadde stillet sit hus til disposisjon. Etter at alle var beværtet, gikk den store sørgeskare på 6-7 hundrede i prosesjon oppover til kirken. Rigsadvokat Blakstad og frue var også med. I kirken la ordfører Snilsberg en sølvkrans på kisten, i det han ytrede på vegne av hele bygden, sin takk til Mor Frøisland.»
> 
> 

Den nevnte sølvkransen oppbevares fremdeles på Frøisland.

Familie
-------

Blant hennes etterkommere var sønnen Oluf Kind, datteren Inger Matea som ble gift med Johan Enger, og barnebarna Arve Frøisland og Frøis Frøisland.

Kilder
------

* Ødegaard Svein-Erik: *Boka om Land X-Torpa. B, grend, bosted, familie*. ISBN 82-91525-04-8
**Donnchad mac Gillai Brigte** eller *Duncan fils de Gilbert* (= *Duncan, sønn av Gilbert*; død 1250) var den første mormaer eller jarl av Carrick, et jarldømme i Galloway, Skottland.

I 1176 ble Donnchad overlevert til kong Henrik II av England av sin far, Gilla Brigte mac Fergusa av Galloway som gissel for at den engelske kongen skulle sikre seg at Gilla Brigte, lord av Galloway, skulle oppføre seg i henhold til hva England ønsket. Etter at faren døde i 1185 overtok hans fetter Lochlann i Donnchads fravær de landområdene i Galloway som Gilla Brigte hadde kontrollert. Henrik II forsøkte å hindre overtakelsen på vegne av Donnchads vegne, men ble opptatt med sine egne sønners opprør i Frankrike, og i tillegg fikk Lochlann støtte fra skottenes konge, Vilhelm I av Skottland. 

Etter hvert som hendelsene utviklet seg fikk Lochlann beholde det meste av Galloway, men som kompensasjon ble det opprettet et nytt mormaerdømme i området Carrick som tidligere hadde vært kontrollert av lorden av Galloway. Det var kong Alexander II av Skottland som en gang mellom 1225 og 1330 opprettet mormaerdømmet Carrick på den betingelse at Donnchad oppga alle krav i Galloway. Carrick er en anglifisert utgave av *creag/carraig' som står for berg eller fjell (rock). Tittelsetet lå i Ayrshire.*

Donnchad hadde en nær allianse med den bemerkelsesverdige anglo-normanniske eventyreren John de Coucy. Denne, som effektivt hadde grunnlagt jarldømmet Ulster, hadde lovt Donnchad landområder i Ulster. I 1197 reiste Donnchad selv over til Ulster for å sikre seg landene. I et slag mot Hugh de Lacy tapte John de Courcy, men Donnchad forsøkte uansett å forfølge sine krav. Da Hugh de Lacy senere fikk kong Johan av Englands raseri mot seg flyktet mange av hans menn til Carrick hvor Donnchad pliktskyldig fikk dem arrestert og overrakt til engelskmennene.

Ett av de aller tidligste landcharter fra slutten av 1100-tallet i klosteret Melrose Abbey nevner *Duncan, sønn av Gilbert, sønn av Fergus, Count av Carrick*.

Familie og barn
---------------

Donnchad giftet seg med Avelina Stewart, datter av Alan fitz Walter, 2. High Steward av Skottland og de fikk minst fem sønner:

* Níall
* Cailean
* Eoin
* Ailean
* Alasdair

Blant Donnchads mange etterkommere er kong Robert I av Skottland gjennom Níall, hans arving. Donnchads sønnedatter Margaret av Carrick, 3. grevinne av Carrick, som holdt tittelen under eget navn, giftet seg med Robert Bruce, 6. lord av Annandale, og han ble da jarl av Carrick. De fikk sønnen Robert, som ble konge av Skottland og la dermed tittelen Carrick under kronen.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage, The Peerage person ID p417.htm#i4169, oppført som Duncan, 1st Earl of Carrick[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* MacQueen, Hector L. «Survival and Success: the Kennedys of Dunure», i Steve Boardman & Alasdair Ross (eds.) *The Exercise of Power in Medieval Scotland 1200-1500*, (Portland, 2003), pp. 67-94
* Oram, Richard, *The Lordship of Galloway*, (Edinburgh, 2000)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:***Opprettet*** | **Jarl av Carrick**(1186–1250) | Etterfølger:**Níall** |
**Norsk Bane AS** er et aksjeselskap for utredning og prosjektering av et høyhastighetsjernbanenett i Norge. Det helhetlige banenettet for Sør-Norge er planlagt med rundt 2.100 km ny bane og byggekostnadene er beregnet til rundt 200 mrd. kr. Høyhastighetsnettverket er planlagt å kunne finansieres helt eller for en stor del med frakt- og billettinntektene, altså uten eller med bare små offentlige bevilgninger. Høy reiseaktivitet til tross for lavt folketall, konkurransedyktige reise- og frakttider i forhold til både fly, bil og trailer, gode anleggsforhold til tross for utfordrende topografi (bl.a. stabile grunnforhold på fjellgrunn), høy produktivitet ved høye toghastigheter og et samspill mellom fjern- og regionaltrafikken er sentrale forutsetninger for prosjektenes lønnsomhet. F.eks. vil reisetidene mellom Oslo og alle de største byene i Sør-Norge komme på maksimalt to og en halv time.

Norsk Banes mest profilerte prosjekt har vært Haukelibanen mellom Oslo, Skien, Bergen, Haugesund og Stavanger (Rogalinken), med tilgrensende høyfhastighetsbaner til Kristiansand via Kragerø og Arendal, og mellom Stavanger og Egersund. De har også laget planer for en Y-formet Dovrebane til Trondheim, Steinkjer, Ålesund og Molde og nye baner til Østfold, Göteborg og Stockholm. Norsk Bane AS har også arbeidet med planer for Nord-Norge.

Norsk Bane har benyttet det tyske jernbaneselskapet Deutsche Bahn International GmbH for å utrede et høyhastighetsjernbanenett for Norge. Selskapet har sitt hovedkontor i Ålesund. Jørg Westermann er daglig leder og Thor Westergaard Bjørlo er kommunikasjonssjef.

Referanser
----------

1. ↑  «Om oss». Norsk bane. Besøkt 22. mai 2021.
2. ↑  «Hurtigtog billig i Norge». E24. 25. juni 2007.
3. ↑  «Skal bruke 15 mill på togplan». ba.no. 29. januar 2008.
4. ↑  «Deutsche Bahn anbefaler høyhastighetsbaner i Norge». Norsk bane. Besøkt 22. mai 2021.
5. ↑  «Har vi råd til høyhastighetsbane?». Dagbladet. 20. mai 2009.
6. ↑  «Kontakt oss». Norsk bane. Besøkt 22. mai 2021.

 Deutsche Bahns ICE 3 høyhastighetstog på sentralstasjonen i Amsterdam

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Anne Marie Løvlie Meyer** (født 17. juni i 1959) er en norsk forfatter. Hun har utgitt flere bøker i den historiske romanserien *Odelsjenta*, hvor handlingen utspiller seg i Valdres. Serien gis ut av forlaget Cappelen Damm. Hun gir også ut seriene *Julie* og *Nattsvermere*.

Meyer er bosatt i Oslo, men er opprinnelig fra Etnedal i Valdres og er selv av husmannsslekt. 

Meyer var innom flere forskjellige yrker før hun begynte å skrive på heltid, blant annet som kokk ved et sykehjem, kontorsekretær, trafikkbetjent og journalist. Arbeidserfaringen bruker hun aktivt i skrivingen.

Bibliografi
-----------

* 2007 til 2015: Serien *Odelsjenta*, 50 bøker, med handling fra Valdres
* 2015 til i dag: Serien *Julie*, med handling fra Kristiania
* 2021 til i dag: Serien *Nattsvermere*, med handling fra Troms og Finnmark

Eksterne lenker
---------------

* Forlagets forfatterside
* Forlagets side om Odelsjenta[*død lenke*]
* 

* (no) Publikasjoner av Anne Marie Meyer i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Gravminne for fru Hamilton og hennes foreldre på Frederiksberg Ældre Kirkegård
**Erna Hamilton** (født *Simonsen* 2. oktober 1900 i København, død 29. juli 1996 samme sted) var en dansk grevinne, minister (ikke anerkjent) og legatstifter. 

Hamilton var datter av tømmerhandler og entreprenør Harald Simonsen (1873–1949) og Betty Nathalia Thorup (1877–1949). Hun vokste opp i *Lille Amalienborg* på Dag Hammarskjöilds Allé på Østerbro med en gullskje i munnen. Hun fikk ikke noen egentlig utdannelse, men foreldrene oppdro henne til representasjon og selskapelighet. Hennes liv besto stort sett av fester, teaterpremièrer, store biler og elegant tøy.

Ekteskap
--------

Hamilton ble gift fire ganger. Fra sin første mann, svenske James Douglas Hamilton som hun giftet seg med i 1919, fikk hun sitt etternavn samt grevinnetittelen. Hennes tredje mann, Erik Hermansen ble kort tid før sin død utnevnt til minister for Den dominikanske republikk. Senere ble hun selv oppfordret til å overta hvervet, hvilket det danske Udenrigsministeriet ikke ville godkjenne. Hun fortsatte allikevel med å kalle seg minister. Etter sin eneste sønns død, stiftet hun *Minister Erna Hamiltons Legat for Videnskab og Kunst*.

Grande dame
-----------

Hamilton var en de av de siste, danske «store damer» – en bon vivant som aldri hadde prøvet å lage mat selv, fordi hun alltid var invitert ut til selskaper og resepsjoner. I 1996 medvirket hun i journalisten Per Wennicks dokumentar *Grevinden på tredje*, hvoretter hun nærmest ble folkeeie. Hun hadde et årelangt vennskap med fotografen Varvara Hasselbalch, som også medvirker i programmet. Gjennom mange år bodde hun ved Strandvejen på Østerbro.

Referanser
----------

1. 1 2  *Erna Hamilton*, kvinfo.dk. Besøkt 17. mai 2015
2. ↑  «*Minister Hamilton og selskabslivet i Danmark*, dmonikanske.latinamerikaportal.dk. Besøkt 17. mai 2015». Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 17. mai 2015.
3. ↑  *Minister Erna Hamiltons Legat for Videnskab og Kunst*, litteraturpriser.dk. Besøkt 17. mai 2015
4. ↑  *Erna Hamilton Hermansen*, gravsted.dk. Besøkt 17. mai 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erna Hamilton på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk kvindebiografisk leksikon
 |
**Arthur Hilmar Auve** (født 28. oktober 1906 i Oslo, død 21. desember 1975) var en norsk bryter. Han var blant de fremste bryterne innen Arbeidernes Idrettsforbund på 1920- og 1930-tallet. Auve begynte karrieren i Ørnulf, men representerte fra 1926 AIF-klubben Fagen 26, bortsett fra perioden 1933–1934 da han brøt for Vålerengen AIL.

Auve brøt i klassen mellomvekt A (weltervekt) og tok sølv under spartakiaden i 1928 og i arbeidernes verdensmesterskap i 1930. I 1934 ble han nordisk mester. Han ble norsk AIF-mester 10 ganger: hvert år fra 1928 til 1936 og i 1938. Han ble i 1963 tildelt Norges Bryteforbunds fortjenestemedalje.

Referanser
----------

1. 1 2   www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Ove Gundersen og Bjørn Eilert Eriksen, red. (1980). *Brytespeilet*. Larvik. s. 27–31.
3. ↑  P.Chr. Andersen og Ragnar Wold, red. (1950). *Sport i navn og tall*. Oslo: Schibsted. s. 393.

Kilder
------

* Friis, Jakob; Hegna, Trond, red. (1932). «Auve, Arthur Hilmar». *Arbeidernes leksikon*. Oslo: Arbeidermagasinets forlag. s. 261.  [spalte : 461–462]
**Arthur Butterworth** (født 4. august 1923 i Manchester, død 20. november 2014 i Embsay) var en britisk komponist, lærer og dirigent.

Butterworth studerte komposisjon, direksjon og trompet ved *Royal Manchester College of Music*. Han har jobbet som trompetist i både *Royal Scottish National Orchestra* og i *Hallé Orchestra* (Manchester) og dirigert *Huddersfield Philharmonic Society*. Han har dessuten vært gjestedirigent for flere av BBCs orkestre.

Som komponist er Butterworth særlig kjent i brassbandsfæren med verker som *Three Impressions for Brass*, *Odin*, *Caliban* (pliktnummer ifm europamesterskapet for brassband i 1981) og *Sinfonia Concertante*. Han har imidlertid skrevet musikk for en rekke forskjellige genre og ensembleformer.

Butterworth ble i 1995 utnevnt til medlem av Order of the British Empire.

Referanser
----------

1. ↑   Musicalics, Musicalics komponist-ID 82998[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  4barsrest.com: «Death of Arthur Butterworth», 20. november 2014
3. ↑  archiveshub.ac.uk Arkivert 7. mars 2011 hos Wayback Machine. biografi
4. ↑  Conway, Paul; "Arthur Butterworth"; Doyen CD 130; Doyen Recordings Ltd.
5. ↑  musicweb-international.com Liste; opus 1-128

Eksterne lenker
---------------

* musicweb-international.com Ressursside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Kevin Melvyn Curren** (født 2. mars 1958 i Durban i Sør-Afrika) er en tidligere profesjonell tennisspiller.

Han ble profesjonell i 1979 og i 1983 nådde han semifinalen i Grand Slam-turneringen Wimbledon. Der tapte han mot den useedede Chris Lewis fra New Zealand som dermed ble den syttende useedede spilleren som har gått til finalen i Wimbledons lange tennishistorie. 

I 1984 nådde han finalen i Australian Open men Curren tapte finalen mot svenske Mats Wilander som vant med 6-7, 6-4, 7-6, 6-2.

I 1985 var Curren på nytt i en Grand Slam-finale, denne gangen var det i Wimbledon. På veien til finalen beseiret han store tennisnavn som Stefan Edberg, John McEnroe og Jimmy Connors. Men i finalen tapte han mot den unge Boris Becker som vant med 6-3, 6-7, 7-6, 6-4 og Becker ble med sine 17 år den yngste mannlige Grand Slam-vinneren gjennom tidene. 

Curren lyktes aldri å vinne noen Grand Slam-tittel i singel men han vant fire i double, 
i 1981 vant han US Open mixed double og i 1982 vant han Wimbledons mixed doubles og både double for menn og mixed double i US Open.

Curren ble i slutten på 1984 eller i begynnelsen av 1985 amerikansk statsborger og han trakk seg fra den profesjonelle tennisen i 1993. 

I løpet av sin tenniskarriere vant han 5 single- og 26 doubleturneringer og som best var han nummer fem på rankinglisten over verdens beste tennisspillere i single og nummer tre for doublespillere.

Grand Slam-titler
-----------------

* USAs flagg **US Open:**
	+ Mixed double: 1981 (sammen med Anne Smith)
	+ Mixed double: 1982 (sammen med Anne Smith)
	+ Double menn: 1982 (sammen med Steve Denton)
* Storbritannias flagg **Wimbledon:**
	+ Mixed double: 1982 (sammen med Anne Smith beseiret han John Lloyd/Wendy Turnbull med 2-6 6-3 7-5 i finalen)

Referanser
----------

1. 1 2   Who's Who in International Tennis, side(r) 28,29[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   ATP website[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Kevin Curren – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Kevin Curren – ATP-touren Rediger på Wikidata

* (en) Kevin Curren – ITF Tennis Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Arthur Martinus Amundsen** (født 22. mars 1886 i Oslo, død 25. februar 1936) var en norsk sportsutøver (turn, mangekamp) som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.

Amundsen vant en olympisk sølvmedalje i Turn under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det norske laget som kom på andreplass, bak Sverige i lagkonkurransen i mangekamp. Åtte lag deltok i lagkonkurransen

Fire år senere, under 1912 i Stockholm var han med på det norske laget som kom på tredje og siste plass i lagkonkurransen i mangekamp svensk system bak Sverige og Danmark. Det var kun tre lag fra tre nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion.

Arthur var kjøpmann og gift med Martha Olefine Andrea Haga (1884–1941). Arthur var sønn av høvleriarbeider David Amundsen (1862–1935) og Amanda Amundsen (1863–1932) fra Sverige som var bestyrer i en syforretning.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i turn, mangekamp lag Norges flagg Norge
* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i turn, lagkamp svensk system Norges flagg Norge

Referanser
----------

1. 1 2  Dødsdato og geskjeft ifølge gravferdsetaten i Oslo
2. ↑  Ekteskapet er ifølge Martha Amundsen i slektsdatabasen geni.com.
3. ↑  Ifølge Folketellingen 1910.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur Amundsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Amundsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Amundsen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |