recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gamlegrendåsen**(ofte kalt for Åsen) er et boligområde på den sørøstlige siden av Kongsberg med om lag 1 300 husstander fordelt på rekkehus, leiligheter, tette eneboliger og eneboliger, og er dermed det største boligområdet i Kongsberg. Arbeidet med å gjøre om Gamlegrendåsen til boligområde startet i 1977. 

Ruudhytta som Birger Ruud og brødrene benyttet Foto: Thomas Bjørndahl 
Steingjerde på Gamlegrendåsen Foto: Thomas Bjørndahl 
Området ved enden av *Gamlebrua* over Lågen ble kalt *Gamlegrenda*. Da var det naturlig at åsen bak fikk navnet Gamlegrendåsen. På Gamlegrendåsen lå det i sin tid 103 løkker på det meste, men området ble også brukt til beiter for dyr. På en av disse løkkene lå *Ruudhytta*, som var en liten stue som faren til Birger, Asbjørn og Sigmund Ruud hadde kjøpt. Her opprettet guttene et treningssenter som skulle vise seg å bli svært viktig for at Kongsberg skulle bli et sentrum for hoppsporten i mellomkrigsårene. Det finnes fortsatt mange fegater, rydningsrøyser og steingjerder i området. I boligfeltet er flere fegater beholdt som gangveier.

Gamlegrendåsen er fordelt på 5 grunnkretser i delområdet *Kongsberg syd-østre*.

I tillegg til Gamlegrendåsen skole finnes det 5 private og offentlige barnehager, to dagligvarebutikker, tre kunstgress-fotballbaner samt et lysløypenett i den nærliggende skogen.

Gamlegrendåsen blir i mange tilfeller feilstavet som *Gamlegrendsåsen*, både i dagligtale og skriftlig.

Gamlegrendåsen nord
-------------------

9. september 2009 vedtok kommunestyret i Kongsberg at Gamlegrendåsen skulle utvides med et 350 dekar stort område på nordsiden av den eksisterende bebyggelsen. Området er høsten 2010 under bygging og skal få navnet *Gamlegrendåsen nord* og *Gamlegrendåsen terrasse*.

Gamlegrendåsen syd
------------------

17. oktober 2012 vedtok kommunestyret i Kongsberg å etablere et nytt boligfelt rett syd for den eksisterende bebyggelsen. Området har fått navnet Lafteråsen, og de første boligene sto ferdige tidlig i 2015.

Se også
-------

* Grunnkretser i Kongsberg kommune

Referanser
----------

1. 1 2 3  Historikk fra A/S Kongsberg Tomteselskap[*død lenke*]
2. ↑  Kongsberg på Store norske leksikon
3. 1 2  Kongsberg kommune Arkivert 13. juni 2008 hos Wayback Machine. - Beskrivelse av Gamlegrendåsveien
4. ↑  Kongsberg Kommune Arkivert 29. september 2002 hos Wayback Machine. - Beskrivelse av Ruudhytta
5. ↑  Kulturminneløype på Gamlegrendåsen[*død lenke*]
6. ↑  Offentlig dokumentasjon fra kommunestyret[*død lenke*]
7. ↑  Karlsen, Jan. «377R Lafteråsen boligfelt - vedtatt reguleringsplan - Kongsberg Kommune». *www.kongsberg.kommune.no*. Besøkt 13. juli 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Skiløypekart over Gamlegrendåsen Arkivert 27. november 2012 hos Wayback Machine. fra skisporet.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Gamlebyen i Český Krumlov** er ifølge UNESCO et fremragende eksempel på en europeisk middelalderby. Byens arkitektur er intakt etter å ha gjennomgått en fredelig utvikling gjennom flere århundrer. Byen var i middelalderen sentrum for et føydalt styresett og eiet av flere adelsslekter. Senere gjennomgikk den endringer i renessansen og barokken. Gateløpene fra middelalderen er intakt og det samme er flere historiske bygninger. Bygningenes karakteristiske fasader med dekorasjoner fra renessansen og barokken er i behold, det samme er hvelvede gjennomganger og originale bygningsplaner og interiører.

Slottet fremviser elementer fra gotikken, sengotikken, renessansen og barokken. Det dominerende bygningselementet er den gotiske borgen (*Hrádek*) med sitt runde tårn. Borgen ble i barokken omgjort til bolig og utvidet med en hage, en sommerpaviljong, en rideskole og i 1766 et barokkteater. Bydelen Latrán i øst inneholder sammen med gamlebyen en vel bevart samling av borgerhus, hvorav de eldste er i høygotisk stil. De karakteriseres ved sine fasaser, planløsninger og dekorative detaljer, blant annet med utskårede tretak i renessansestil. Byen Český Krumlov har i tidens løp gjennomgått flere ulike kirkestyrer. Flere av disse vises i dag ved St. Vituskirken fra 1400-tallet og en rekke forskjellige klostre av ulike konfesjoner og omreisende tiggerordener.

* Rådhuset (1580).Rådhuset (1580).
* St. Veit-kirken er fra 1300-tallet.St. Veit-kirken er fra 1300-tallet.
* Slottsbroen fra 1777 er i flere etasjer over et juv i festningen.Slottsbroen fra 1777 er i flere etasjer over et juv i festningen.

Referanser
----------

1. ↑  Centre, UNESCO World Heritage. «Historic Centre of Český Krumlov». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 1. mai 2023.
2. ↑  Centre, UNESCO World Heritage. «Historic Centre of Český Krumlov». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 1. mai 2023.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Frankrikes flagg Frankrike |
| Friidrett: |
| Friidrett Lag-EM i friidrett (Super League) |
| Sølv | Tsjeboksary 2015 | 4x400 m |
| Friidrett U23-middelhavsmesterskapet i friidrett |
| Gull | Radés 2016 | 400 m |
| Friidrett Junior-EM i friidrett |
| Sølv | Rieti 2013 | 4x100 m |

**Déborah Sananes** (født 26. oktober 1996 i Treichville) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Hun har sølv på 4 x 400 meter fra Lag-EM i friidrett 2015 og gull på 400 meter fra U23-middelhavsmesterskapet i friidrett 2016 som fremste internasjonale meritter.

Idrettskarriere
---------------

2012
Sananes vant 400 meter ved det franske ungdomsmesterskapet i 2012. Hun deltok også på 4 x 100 meter stafett, og vant også denne øvelsen.

2013
I juli deltok hun ved junior-EM i friidrett 2013 i Rieti, og deltok der på Frankrikes stafettlag som fikk sølv på 4 x 100 meter. Hun deltok også på 4 x 400 meter, der Frankrike kom på 7.-plass. Individuelt deltok hun på 400 meter, og løp på 54,44 i innledningsheatet, men gikk ikke videre til finalen. På nasjonalt nivå vant hun 400 meter ved det franske juniormesterskapet utendørs. 

2014
Ved det franske mesterskapet innendørs i 2014 vant hun 200 meter, med ny personlig rekord på 23,91 sekunder. I juni deltok hun på Frankrikes stafettlag på 4 x 400 meter ved junior-VM i friidrett 2014, men de kom på 5.-plass i sitt innledningsheat, og nådde ikke finalen. 

2015
Ved IAAF World Relays 2015 deltok hun på Frankrikes stafettlag på 4 x 200 meter, men de fullførte ikke løpet.

Frankrike deltok i Super League ved Lag-EM i friidrett 2015, og Sananes deltok her på 4 x 400 meter, der Frankrike kom på 2.-plass. Frankrike kom på 3.-plass sammenlagt i lagkonkurransen dette året. Ved U23-EM i friidrett 2015 deltok hun både på 400 og 4 x 400 meter. På 400 meter ble hun slått ut i innledningsheatat, med tiden 53,08, og på 4 x 400 meter ble Frankrike diskvalifisert. 

2016
Sananes kom på 3.-plass på 400 meter ved det franske mesterskapet innendørs i 2016, bak Marie Gayot og Agnes Raharolahy.

I juni vant hun 400 meter ved U23-middelhavsmesterskapet i friidrett 2016, med tiden 53,04, foran de to italienske utøverne Raphaela Boaheng Lukudo og Ilenia Vitale.

Referanser
----------

1. ↑  Athle - *Deborah Sananes*, besøkt 28. juni 2016.
2. ↑  European Athletics - *European Athletics U20 Championships - Rieti 2013*, besøkt 28. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Déborah Sananes – Frankrikes olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Déborah Sananes – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Déborah Sananes – European Athletic Association Rediger på Wikidata

* (fr) Déborah Sananes – Fédération française d athlétisme Rediger på Wikidata

* (en) Déborah Sananes – Diamond League Rediger på Wikidata

* (en) Déborah Sananes – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos European Athletics
* (en) Profil hos All-Athletics.com Arkivert 16. august 2016 hos Wayback Machine.
* (fr) Athle - Déborah Sananes
**Dénes Pócsik** (født 9. mars 1940 i Kunágota, død 20. november 2004 i Eger) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo, 1968 i München og 1972 i München. 

Pócsik ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han var med på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen. Det ungarske laget vant to kampene og spilte en uavgjort i finalerunden som besto av fire lag. Ungarn fikk fem poeng og sølvvinnerne Jugoslavia fikk også fem poeng men Ungarn vant på bedre målforskjell. Pócsik spilte tre kamper og scoret to mål i turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Japans flagg Tokyo - Gull **Gull** i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn
* 1972 Tysklands flagg München - Sølv Sølv i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn
* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Bronse Bronse i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dénes Pócsik – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Dénes Pócsik – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Dénes Pócsik – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Dénes Pócsik – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) Dénes Pócsik – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Herbert Booth** (født 26. august 1862, død 25. september 1926) var tredje sønn av Catherine og William Booth. Han var offiser i Frelsesarmeen og kjent som en av verdens første filmskapere.

Da han var 20 år ble Herbert sendt for å hjelpe søsteren Kate Booth med å starte opp Frelsesarmeen i Frankrike. To år senere fikk han ansvar for den engelske offisersskolen, altså opplæring av offiserer (pastorer) i Frelsesarmeen. Han skrev også flere sanger for Frelsesarmeen, han var dirigent for hornmusikken og leder av sangkoret.

I 1886 ble han syk og sendt til Australia for å hvile og bli frisk. Han bodde da i en gullgraverby og i løpet av denne tiden fant han en gullklump som var så stor at han kunne lage en ring av den til sin fremtidige kone, den nederlandske salvasjonisten Cornelie Schoch.

Da Herbert Booth var 26 år gammel, fikk han ansvar for alt arbeid for Frelsesarmeen i Storbritannia. Senere, fra 1892-1896, var han leder for Frelsesarmeens arbeid i Canada. Etter hvert ble han sendt som leder til Frelsesarmeen i Australia. Helsen begynte nå å svikte ham, han slet med depresjoner, men var fortsatt veldig aktiv.

Filmskaper
----------

I Australia fikk Herbert stor interesse for filmproduksjon. I 1897 gav han ut Australias første stumfilm. Året etterpå gav han og salvasjonisten Joe Perry ut en mulitmedia produksjon som ga et innblikk i Frelsesarmeens arbeid i Australia.

For å feire William Booths 70-årsdag startet Frelsesarmeen 70 forskjellige prosjekter. Ett av disse var rekrutteringsfilmen Soldiers of the cross som hadde som mål å verve flere offiserer til Frelsesarmeen. Herbert Booth jobbet som produsent for denne filmen.

I 1902 forlot Cornelie og Herbert Frelsesarmeen for å bli omreisende evangelister. Han kjøpte Soldiers of the Cross fra Frelsesarmeen for rettighetene til de sangene han hadde skrevet. Han brukte så filmen i evangeliske kampanjer som han hadde i USA, Canada, England, New Zealand og Australia.

I 1920 døde Cornelie, og tre år senere giftet Herbert seg igjen, denne gang med Anne Lane, som også var en tidligere offiser i Frelsesarmeen. I 1926 døde Herbert Booth i New York City.

Sanger av Herbert Booth
-----------------------

* Ut vi drager til nasjoner[*død lenke*]
* Ut til strid! Hør ropet gjalle[*død lenke*]
* En røst til meg lød i det fremmede land[*død lenke*]
* Fryd, frihet, fred, Guds rike skatter (på Stephen Fosters melodi "Old Folks at Home")

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Herbert Howard Booth, Find a Grave 6679235, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Australian Dictionary of Biography **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Hymnary
 |
**Sauer 100** er en sylinderlåsrifle produsert av Sauer & Sohn lansert i 2016. Riflen er en innstegsmodell fra Sauer, og produseres på samme fabrikk og deler mange deler med **Mauser M18**.[]

Teknisk
-------

Skjeftet kommer med en proprietær bedding kalt «Ever-Rest» (et ordspill på Mount Everest, «stødig som et fjell») som består av en metallblokk rundt fremre skjefteskrue. Riflen fås i flere varianter, som:

* Atacama
* Ceratech
* Cherokee
* Fieldshoot
* Pantera

Glidekassen har lik utvendig sylindrisk profil som Remington 700 slik at man kan bruke standard Remington 700 kikkertmontasjer. Avtrekket er et direkteavtrekk med justerbar vekt mellom 1000 og 2000 gram.

Sluttstykket har 3 låseklakker og 60 graders hevarmsløft. Sluttstykket låser hverken direkte i glidekassen eller pipen, men låser istedet i en hylse som ligger mellom pipen og glidekassen. Pipen er montert i glidekassen uten gjenger og med presspasning ved hjelp av varme. Pipen kan fås fra fabrikk med munning uten gjenger eller med M15x1 mm-gjenger (M14x1 mm og 1/2"-28 er tilgjengelig ved bestilling).

Se også
-------

* Sauer 90
* Sauer 101
* Sauer 200
* Sauer 202

Referanser
----------

1. ↑  IWA 2016: Sauer 100 bolt action rifle - Frankonia blog
2. ↑  Sauer 100 Classic - the budget beauty | Sporting Shooters' Association of Australia (SSAA)
3. ↑  Test av Sauer 100 XT Riflerigg | Test rifler | Jaktvåpen | JEGER.NO
4. ↑  Gun Review: Mauser M18 Rifle in .308 Winchester - The Truth About Guns
5. 1 2  J. P. Sauer & Sohn Releases Five New Sauer 100 Bolt-Action Rifles – Tactical Life Gun Magazine: Gun News and Gun Reviews
6. ↑  Sauer 100 review - Shooting UK
7. 1 2  Sauer Model 100 Cherokee Review
8. ↑  Sauer 100 Bolt-Action Rifle Review

Eksterne lenker
---------------

* Sauer 100 Classic hos J. P. Sauer & Sohn
Samiske veivisere 2016-2017 sammen med statsministeren og Trondheims ordfører under Tråante 2017.
**Samiske veivisere** (nordsamisk: **Sámi ofelaččat**) er fire ungdommer som er engasjert for å reise rundt i Norge for å informere ungdommer om samisk kultur og samiske forhold. De oppsøker spesielt videregående skoler, men også andre aktuelle steder der ungdom samles. På de enkelte lærestedene gjennomføres en standardplan, eller det brukes et skreddersydd opplegg som er tilpasset skolen og elevene. Samiske veivisere er gratis å bestille.

De samiske veiviserne får opplæring ved Samisk høgskole i Kautokeino, som også står faglig ansvarlig for gjennomføring og drift av Samiske veivisere. Ordningen er finansiert over budsjettet til Kommunal- og moderniseringsdepartementet.

Referanser
----------

1. ↑  Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet: Kap. 1534 Tilskudd til samiske formål[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (se) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (sma) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (smj) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sami pathfinders – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ságat: Stor uvitenhet om samene[*død lenke*]
**Partisplittelse** er et begrep som gjerne benyttes når to grupperinger som begge står bak et politisk parti blir sterkt uenige om et viktig politisk spørsmål.

I Norge brukes begrepet ofte om tre historiske begivenheter; de to partisplittelsene i Arbeiderpartiet i 1921 og i 1923, samt i Venstre i 1972.

Arbeiderpartiet
---------------

Utdypende artikkel: Splittelsene i Arbeiderpartiet 1918–1923

Ved partisplittelsen i Arbeiderpartiet i 1921 meldte mindretallet seg ut og dannet det nye partiet Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti. Spørsmålet som delte partiet var om Arbeiderpartiet fortsatt skulle være medlem av Komintern og følge Kominterns retningslinjer.

Da flertallet innad i Arbeiderpartiet hadde endret mening i 1923 og ønsket å trekke partiet ut av Komintern, fulgte partiets andre splittelse. Da brøt mindretallet som fortsatt ønsket å stå i Komintern ut og dannet Norges Kommunistiske Parti. Arbeiderpartiet og sosialdemokratene fusjonerte senere som følge av partisamlingen i 1927.

Venstre
-------

Etter krigen er det partisplittelsen i Venstre som er den mest omtalte. På partiets landsmøte på Røros i 1972 i etterkant av folkeavstemningen om EF-medlemskap kom det til splittelse mellom partiets tilhengere og motstandere av medlemskap. Landsmøtet vedtok å støtte deltakelse i Lars Korvalds nye *Nei*-regjering, noe som førte til at et stort mindretall marsjerte ut av landsmøtesalen med Helge Seip i spissen og etablerte Det Nye Folkepartiet, senere omdøpt til *Det Liberale Folkepartiet* (DLF). Splittelsen førte til at de to partiene nesten falt ut av Stortinget, fra 13 representanter for gamle Venstre ved Stortingsvalget i 1969, til 2 for Venstre og 1 for utbryterne ved valget i 1973.

Ved lokalvalgene i 1987 stilte Venstre og DLF felles lister i en rekke fylker og kommuner og en gjenforeningsprosess ble startet. I 1988 ble de to partiene gjenforent på en ekstraordinær samlingskongress.
En **partiløs politiker** eller **uavhengig politiker** er en person som besitter et mandat i en politisk forsamling, men ikke tilhører noe politisk parti. Noen partiløse innehar politiske synspunkter som ikke passer inn med noen eksisterende partier. Andre er assosiert med et parti, eller tidligere medlem av ett, men ønsker ikke å representere det. Atter andre hører til eller støtter et politisk parti, men ønsker ikke offisielt å binde seg til partiets politikk. Noen velger å danne et lite parti rundt seg selv for å stille liste til valg.

I Norge er partiløse politikere sjeldne, men det hender at personer fra uavhengige lister blir valgt inn ved lokalvalg. Det hender også at personer melder seg ut, eller blir presset ut av partiet sitt mens de innehar et politisk mandat, men allikevel fortsetter ut perioden sin. I 2010 meldte for eksempel Jørn Nordmeland seg ut av SV mens han satt som ordfører i Osen kommune. Arendal fikk en partiløs ordfører i 2011, da Torill Rolstad Larsen ble presset ut av Arbeiderpartiet mens hun satt som ordfører for partiet.

I en del andre land er det mer vanlig at partiløse politikere stiller til valg.

Referanser
----------

1. ↑  «Fant ikke tonen med SV - vil stå på for Osen». Fosna-Folket. 22. juni 2010. [*død lenke*]
2. ↑  «Presset ut av Ap». NRK. 18. mars 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Independent politicians – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
For fjorden i Kvænangen kommune i Troms, se Reinfjorden.

**Reinefjorden** er en fjordarm av Vestfjorden i Moskenes kommune i Nordland som strekker seg nesten tre kilometer i østlig retning fra innløpet mellom Hamnøya i nordøst og Andøya, nord for Reine, i sørvest.

Øst for Olstinden går fjordarmen Vorfjorden i nordlig retning mens den forholdsvis lange Kjerkfjorden er en direkte forlengelse som går i nord-nordvestlig retning fra vestsiden av tinden. Mellom Andøya og Veines på sørsiden av Reinefjorden ligger fjellet Navaren (699 moh.). 

Bebyggelsen langs fjorden er konsentrert langs E10 som krysser fjorden over Reinebruene mellom holmene i innløpet. Fiskeværet Hamnøy som den største og resten av selve Reinefjorden er uten befolkning eller veier. En hurtigbåtforbindelse fra Reine betjener de omtrent åtte fastboende som er spredt i grendene innover fjordarmene, besøkende og en stor mengde turister som bruker området som utgangspunkt for fotturer, blant annet til «nordsiden» av Moskenesøya og Hermannsdalstinden.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  (Hamnøya - Olstindneset) Målt ved bruk av måleverktøy i Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Reinefjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  SSB: Statistikkbanken 02.01.10 (Folkemengde etter alder, kjønn, sivilstand og statsborgerskap), 04317, Grunnkretsene 18740101, 18740105 og 18740109 – Tall fra 2011.
3. ↑  NRK Nordland – 16.07.2010: Tusener til Reinefjorden.

Eksterne lenker
---------------

* Reinefjorden.no med rutetabell for hurtigbåten
* NRKs nett-tv: «Der ingen skulle tru at nokon kunne bu» – Kirkefjorden
**Reinert Kiil** (født 28. april 1982 i Hammerfest) er en norsk regissør og rekvisitør. Han har jobbet på spillefilmer som rekvisitør siden 2005 på filmer som *Olsenbanden jr.*, *Fatso*, *deUSYNLIGE*, *In to the white*, *Engelen*, *Far North*, *Tina og Bettina*, *UMEÅ4ever*, I onde dager, *Inn i mørket*, *Exibitionist*, *Hellfjord*, *O' Horten*, *Fiolinisten*, *Iskaldt*, *Credo*, *Kautokeino-opprøret*, *Göta kanal 2, Hjerterått, 1001 Gram, Beatles, Kallakella Rebella, Død snø 2, Boss Level, Beforeigner, Lengsel etter nåtid* og *Lange flate ballær II*. Kiil har også hatt produksjonsdesign på spillefilmene Umeå4ever, Lengsel etter nåtid, Inn i mørket, Huset og Alle må dø. 

Kiil har produsert og regissert egne kortfilmer og langfilmer under psynonymet Kiil Produksjon siden han var ni år. Han har produsert flere kortfilmer som er vist internasjonalt. Det han er mest kjent for, er spillefilmene Huset og *Hora*.[]

Han vant produsentprisen for spillefilmen *Hora* i 2009.[] Han ble nominert for beste regi under Screamfest i USA for *Huset*.[]

Filmografi
----------

### Regissør

* Jimmy (1993)
* Ruben (1993)
* Euro Disney (1994)
* Fuck Norge (2002)
* Suicide (2003)
* Boom Boom in Paradise City (2004)
* Samvittighetens Røst (2006)
* *Hora* (2009)
* *Inside the Whore* (2011)
* *Vardøger* (2012)
* Inside the mind of a splatter director
* Draugr (2015)
* Grindhouse double Whore edition (2015)
* Huset (2016)
* Juleblod (2017)
* Pandemonic (2021)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Reinert Kiil på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Reinert Kiil på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Reinert Kiil hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Phantom Corsair** er en konseptbil bygget i 1938. Det er en 6-seters kupé laget av Rust Heinz, hos matfirmaet H. J. Heinz Company, og Maurice Schwartz fra Bohman & Schwartz Body Workshop i Pasadena, California. Bilen regnes av noen som en fiasko da prototypen aldri ble satt i serieproduksjon. Da Corsair ble presentert ble den ansett som forut for sin tid og futuristisk med sine slanke støtfangere og lave profil.

Bilen måler en imponerende lengde på 6 m og er 1,94 m bred, nok til å romme fire personer i forsete, inkludert en person til venstre for sjåføren. Baksetene kunne imidlertid bare romme to passasjerer, i stor grad på grunn av plassbegrensninger skapet for drikkevarer som var plassert her.

Selv om Phantom Corsair veide 2100 kg, kunne Phantom Corsair oppnå hastigheter på opptil 185 km/t på grunn av den modifiserte, Lycoming-motoren på 125 hk og dens aerodynamiske form.

Den var planlagt serieprodusert, men kun en ble laget. Den finnes nå til i National Automobile Museum (også kjent som The Harrah Collection) i Reno, Nevada.

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «The Flying Wombat». *LOUIS BLOCK • video audio technician • (415) 246-1470* **(engelsk)**. Besøkt 11. januar 2022.
2. 1 2 3  «1938 Phantom Corsair | Concept». *Supercars.net* **(engelsk)**. 24. april 2016. Besøkt 11. januar 2022.
Kappkoloniens riksvåpen
**Kappkoloniens riksvåpen** ble vist frem for første gang i mai 1875 under nedleggelsen av grunnsteinen på parlamentshuset i Cape Town. Kappkolonien fikk egen regjering i 1872, og med den kom en stigende følelse av at kolonien burde ha sitt eget riksvåpen.

En advokat fra Cape Town med ivrig interesse for heraldikk, Charles Aken Fairbridge (1824–1893) ble spurt om å lage et riksvåpen for kolonien.

Symbolikken i riksvåpenet er: Løven som er et sørafrikansk dyr og finnes også i riksvåpnene til de to kolonimaktene som styrte Kapp, Nederland og Storbritannia. Ringene ble tatt fra våpenskjoldet til grunnleggeren av kolonien, Jan van Riebeeck. De tre skivene med liljene, (fleur-de-lis), representerer bidraget fra hugenotter til koloniens tidlige historie. Toppfiguren på et flettet klede (vulst) tilsvarer et hjelmtegn og er den antikke symbolske kvinnefiguren Spes (latin:håp og engelsk: Lady of Good Hope). Hun holder sitt symbol ankeret og det er dermed også en referanse til Kapps opprinnelse som en sikker havn og som «havets kro». Skjoldholderne er gnuen og gemsboken som er to typiske sørafrikanske dyr. Skjoldet er på et postament med et bånd som har mottoet «*Spes Bona*» og det betyr rett og slett «Godt Håp».

Litteratur
----------

* C. Pama, *Lions and Virgins* (Cape Town, 1965), s. 48 – 50.
* *Dictionary of South African Biography*, vol. II (Cape Town, 1972), s. 227-228.
FIAV-klassifisering Flagg ratio: 1:2
**Kappkoloniens flagg** ble først tatt i bruk i 1876.

Et år tidligere, i forbindelse med nedleggelse av grunnsteinen for parlamentshuset i Cape Town 12. mai 1875, tok guvernøren i bruk et eget flagg. Dette var laget etter samme modell som guvernørflagg i øvrige britiske kolonier. Det vil si det var et britisk unionsflagg som i midten hadde koloniens våpen i en rund hvit skive innrammet av en krans. 

Kappkoloniens riksvåpen fikk imidlertid kongelig godkjennelse først 29. mai 1876. Kort tid etter dette ble våpenet også satt i en Blue Ensign for å skape Kappkoloniens flagg. Kappkoloniens flagg var en Blue Ensign med Kappkoloniens våpen satt inn med en hvit skive i flaggets frie ende. Det ser ikke ut til å ha vært en offisiell Red Ensign–versjon av flagget.

Kappkoloniens flagg ble erstattet av Unionen Sør-Afrikas flagg den 31. mai 1910, da kolonien ble til en provins i den nye unionen.

Eksterne lenker
---------------

* Cape of Good Hope (Colony – 1910) fra Flags of the World
**Herbert Hobein** (født 25. desember 1906, død 16. desember 1991) var en tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Hobein vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det tyske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Nederland. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turnering og den ble spilt i perioden 17. til 26. mai. Tyskland ble nummer to sin gruppe og møtte Belgia som ble nummer to i den andre gruppen. Bronsefinalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere, vant Tyskland med 3-0. Hobein spilte tre kamper i OL-turneringen og scoret to mål.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i landhockey Tysklands flagg Tyskland.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Herbert Hobein – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Herbert Hobein – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Herbert Hobein – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Himring** (noen ganger oversatt som *Den evigkalde*) er en fiktiv ås fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Den lå i den nordøstre delen av Beleriand, og det var på denne åsen at Maedhros, den eldste av Fëanors sønner, bygde sin festning. Etter at Beleriand sank i havet på slutten av det første tideverv, ble toppen av åsen stående over vannflaten og ble kjent som øya **Himling**.

Festningen på toppen av Himring ble bygd da Fëanors sønner dro østover etter at Thingol fikk vite om *sleksdrapet*. Det var hovedfestningen til Maedhros, og derfra voktet han det nordøstre grenselandet, som ble kjent som *Meadhros grensemark*.

Det stod fast gjennom Dagor Bragollach, og mange av de overlevende fra de omliggende traktene kom dit, og blant dem var Maedhros bror Maglor. Festningen stod i flere århundrer; helt fram til Nirnaeth Arnoediad, og etter dette er det ikke nevnt mer i *Silmarillion*, men det inntrykket som blir gitt er at det blir forlatt, fordi Fëanors sønner ikke lenger hadde styrken til å holde det og derfor måtte gi det opp.

Etter Vredens krig forble toppen av åsen igjen, som en liten øy ved den nordvestre kysten av Midgard som vi kjenner det fra Ringenes herre. På det originale kartet som fulgte med boka *Ringenes herre* har den fått navnet *Himling*. Det er et av flere høye punkt i Beleriand som overlevde da Beleriand sank i havet, og Himling er den som er enklest å se siden den faktisk er med på kartene fra det tredje tidevervet.

Portal: Litteratur
**Hindarkvartetten** (etablert 1944, nedlagt 1980) var en norsk strykekvartett. Kvartetten spilte mange hundre konserter i konsertsaler innen- og utenlands, medvirket ved en rekke radio- og fjernsynssendinger, spilte inn plater og uroppførte mange norske kammermusikkverk.

Virksomhet
----------

Hindarkvartetten uroppførte mange norske verk i NRK radio og i konsertsaler innen- og utenlands. De var også hyppige gjester i NRK fjernsynet i ulike programmer. Ved Festspillene i Bergen var de hyppige gjester. Blant komponistene som skrev med Hindarkvartetten for øye og øre er Leif Solberg som også hadde undervist Hindarbrødrene i teori og harmonilære i Hindarbrødrenes unge år på Fåberg og Lillehammer. En annen komponist som nøt godt av Hindarkvartettens oppmerksomhet var Edvard Fliflet Bræin.

Johs. Hindar var administratoren, som forhandlet platekontrakter og konsertengasjementer og administrerte kvartetten med velopplagt ro og overblikk. De tre Hindarbrødrene spilte i Bergen Filharmoniske Orkester fram til 1949 da de alle tre ble ansatt i Oslo Filharmoniske Orkester. Johs. Hindar underviste i kammermusikk ved Norges musikkhøgskole noen år og var mangeårig formann for Filharmoniens programkomité. Ved orkestrets framføringer av Gustav Mahlers symfoni nr. 8 spilte han mandolin under Mariss Jansons' ledelse. Alle musikerne i Hindarkvartetten var orkestermusikere på heltid, og prøvevirksomheten måtte finne sted mellom orkestertjeneste, pedagogisk virke og plateinnspillinger.

Besetning
---------

I starten var kvartetten ofte benevnt Bergen Strykekvartett eller Brodal-Hindarkvartetten. Den opprinnelige besetningen var:

* Jon Brodal 1. fiolin (1945–50),
* Levi Hindar cello ( 1944–1980)
* Johs. Hindar bratsj (1944–1980) og
* Peter Hindar 2. fiolin (1944–1959)

Den ungarske fiolinisten og pedagogen Istvan Ipolyi i Bergen instruerte kvartetten de første årene.

Senere medlemmer var:

* Arvid Fladmoe 1. fiolin (1950–1958)
* Bjarne Larsen 1. fiolin (1958–1960)
* Leif Jørgensen 1 fiolin ( 1960–1980)
* Trond Øyen 2. fiolin ( 1964–1980)
* Arne Monn-Iversen 2.fiolin (1959–1960)
* Bjarne Fiskum 2. fiolin (1960–1964).

Gjestemusikere
--------------

Av gjestende musikere på blant annet plateutgivelser kan nevnes:

* Richard Kjelstrup klarinett,
* Arvid Fladmoe fiolin
* Egil Storbekken tussefløyte.
* Arve Tellefsen fiolin

Utgivelser
----------

* *Tussefløytelåter* (1966). Med Egil Storbekken
* Arne Nordheim, *Strykekvartett*.
* Johan Svendsen, *Strykekvintett* (1975)
* Johan Svendsen, *Oktett for strykere* (1969)
* Edvard Fliflet Bræin, *De Glade Musikanter* (1974)

Priser
------

* Griegprisen
* Spellemannprisen 1973 sammen med Torkil Bye og Brynjar Hoff i klassisk musikk/samtidsmusikk for *Mozart obo-kvartett/Fløytekvartett*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
***Hincksius*** er en slekt av biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

Middelsstore, langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune. **Hodet** er stort og bredt med små, runde fasettøyne. Midt i pannen sitter det et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. **Brystskjoldet** (pronotum) er avrundet firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. **Dekkvingene** er ganske lange, parallellsidige, blanke, med kraftige punktrader.

Levevis
-------

Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Ny-Guinea.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien Passalidae - totalt 70 slekter
				+ Underfamilien Macrolininae
					- Slekten ***Hincksius*** Boucher, 1993
						* *Hincksius macrolinoides* Boucher, 1993
						* *Hincksius papuanus* (Hincks, 1956)
						* *Hincksius praestabilis* Boucher, 1993

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* (en) *Hincksius* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Hincksius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Scramble** er en spilleform i golf som brukes i enkelte turneringer. Scramble spilles vanligvis av fire spillere, men det kan også spilles med kun to spillere, tre spillere, eller to og to spillere mot hverandre. Reglene er slik at hver spiller slår ut på hvert hull. Deretter velger man det beste av utslagene og alle spillerne spiller videre fra det punktet hvor dette utslaget ligger. Man velger igjen det beste av disse andreslagene, og alle spillerne spiller videre derfra. Slik fortsetter man helt til ballen er i hullet. På denne måten er det vanlig å oppnå svært lav score, og dersom man spiller med handicap er det vanlig å avkorte dette med en brøk, for eksempel ½, ⅓ eller ¼.

Se også
-------

* Texas Scramble, som er en variant av denne spilleformen.

Eksterne lenker
---------------

* Spilletyper og spilleformer (Norges Golfforbund, 2016)

| * v
* d
* r
Golfterminologi |
| --- |
| Golfscore | 
* Hole in one
* Kondor (-4)
* Albatross (-3)
* Eagle (-2)
* Birdie (-1)
* Par (0)
* Bogey (+1)

 |
| Golfslag | 
* Backspin
* Chip
* Draw
* Duff
* Fade
* Hook
* Mulligan
* Pitch
* Putt
* Shank
* Slice

 |
| Banen | 
* Bunker
* Divot
* Dogleg
* Fairway
* Green
* GUR
* Links
* Out of bounds
* Rough
* Tee
* Vannhinder

 |
| Golfutstyr | 
* Driver
* Peg
* Spoon
* Stimpmeter
* Wedge
* Wood
* Jern
* Golfball

 |
| Annet | 
* Caddie
* Cut
* Dormie
* Dropp
* Fore
* Fourball
* Foursome
* Greens in regulation
* Greenfee
* Greenkeeper
* Handikap
* Loft
* Major
* Matchspill
* Pengeliste
* Playoff
* Scramble
* Scrambling
* Slagspill
* Slope
* Straffeslag
* Tour

 |

Portal: Golf
**Ry Tanindaizanay malala ô!** har siden 1958 vært den gassiske nasjonalsang, og tittelen kan oversettes med «Å, vårt elskede fedreland.» Musikken er skrevet av Norbert Raharisoa og teksten er av Pasteur Rahajason.

Tekst
-----

I  

Ry Tanindaizanay malala ô!  

Ry Madagasikara soa  

Ny fitiavanay anao tsy miala  

Fa ho anao ho anao doria tokoa

Refreng  

Tahionao ry Zanahary  

'ty Nosin-drazanay ity  

Hiadana sy ho finaritra  

He! sambatra tokoa izahay!

II  

Ry Tanindaizanay malala ô!  

Irinay mba hanompoana anao  

Ny tena sy fo, fanahy ananay  

'Zay sarobidy sy mendrika tokoa.

Refreng  

Tahionao ry Zanahary  

'ty Nosin-drazanay ity  

Hiadana sy ho finaritra  

He! sambatra tokoa izahay!

III  

Ry Tanindaizanay malala ô!  

Irinay mba hitahiana anao  

Ka Ilay Nahary 'zao tontolo izao  

No fototra hijoron'ny satanao

Refreng  

Tahionao ry Zanahary  

'ty Nosin-drazanay ity  

Hiadana sy ho finaritra  

He! sambatra tokoa izahay!

Eksterne lenker
---------------

* Nasjonalsang Audio (real audio)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
«*So Red the Rose*» omdirigeres hit. For filmen ved samme navn, se King Vidor.

**Arcadia** var en supergruppe som ble dannet i 1984 av Simon Le Bon, Nick Rhodes og Roger Taylor fra Duran Duran mens bandet hadde ett års pause. De ga bare ut ett album, *So Red the Rose*, som kom i 1985. Singelen «Election Day» kom på topp 10 både i USA og Storbritannia. I Norge var singelen fire uker blant topp 40, med 7. som høyeste plassering. Dessuten ble singlene «The Flame», «Goodbye Is Forever» og «The Promise» hentet fra albumet. Året etter albumet, ga Arcadia ut singelen «Say the Word», som de hadde bidratt med til soundtracket for filmen *Playing for Keeps*.

I den samme perioden hadde Andy Taylor og John Taylor fra Duran Duran prosjektet The Power Station sammen med Tony Thompson (Chic) og Robert Palmer.

*So Red the Rose*
-----------------

### Spor

Alle sangene er skrevet av Le Bon, Rhodes og Taylor, unntatt der annet er angitt.

1. «Election Day» - 5:29
2. «Keep Me in the Dark» - 4:31
3. «Goodbye Is Forever» - 3:49
4. «The Flame» - 4:23
5. «Missing» - 3:40 (Le Bon, Rhodes)
6. «Rose Arcana» - 0:51 (Le Bon, Rhodes)
7. «The Promise» - 7:30
8. «El Diablo» - 6:05
9. «Lady Ice» - 7:32 (Le Bon, Rhodes)

### Medvirkende

* Simon Le Bon - vokal
* Nick Rhodes - keyboards
* Roger Taylor - trommer

En rekke gjesteartister var med på albumet: Masami Tsuchiya (gitar), Mark Egan (bass), David Van Tieghem (perkusjon), samt popstjernene Grace Jones, David Gilmour, Carlos Alomar, Sting, Andy Mackay og Herbie Hancock.

Referanser
----------

1. ↑  Biografi om Arcadia av Stephen Thomas Erlewine hos *AllMusic*
2. ↑  Om Arcadia på *Topplista* ved IFPI Norge
3. ↑  Oppslag på «Say the Word» (1986) av Arcadia hos *45cat*
4. ↑  Om *So Red the Rose* hos *AllMusic*
5. ↑  John Earls: «35 today: The story of Arcadia’s So Red The Rose – In their own words» i Super Deluxe Edition 25. november 2020

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arcadia på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Arcadia på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Arcadia på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Arcadia på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Arcadia på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Asker Pinsemenighet** er en kristen frikirkelig menighet tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Asker Pinsemenighet ble stiftet 1995 og ligger i Asker kommune i Viken.

Menigheten hadde 27 tilskuddstellende medlemmer i 2020. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Misjon
------

Asker Pinsemenighet er engasjert i misjonsarbeid i Kina, Israel, Peru og Romania. De støtter arbeidet til Europa i Fokus og IBRA media. I 2007 var menighetens misjonsregnskap på 26 730,- kr..

Litteratur
----------

* Brox, Torill F. (redaktør). 2007. *Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge.* Korsets Seier Publikasjoner AS

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringen. «Tilskuddstøttede medlemmer i norske trossamfunn 2019» (PDF). Besøkt 2. november 2020.
2. ↑  Brox, T.F. 2007. *Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge.*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
De blanke, glinsende skjellene hos pansergjedder skyldes ganoin
**Ganoin** er en substans som likner tannemalje, og som finnes som et hardt, nesten porselensaktig, iriserende overtrekk på skjell hos primitive grupper av beinfisker.

I motsetning til virkelig emalje, som ligger i et jevnet krystallinske lag, gror ganoin med store folder som gir stoffet en lagdelt struktur. De kjemiske hovedkomponentene er de samme som i emalje, men strukturen gjør at ganoin ikke er like hard og slitesterk som emalje. Til gjengjeld er den heller ikke like sprø. Ganoin skilles ut av lærhuden (som er den del av mesodermen), i motsetning til emalje som skilles ut av ytterhuden.

Ganoin finnes som det ytterste laget i skjell hos bikirer og pansergjedder, og har gitt opphav til navnene bruskganoider og beinganoider for dem og deres slektninger. Det har blitt foreslått som et trekk som oppsto hos de tidlige strålefinnefiskene, men er også funnet i fossiler av pigghaier og tilsvarende stoffer forekommer som en del av skjellene og tennene hos haier. Muligens er ganoin også homolog med emaljen i tennene hos firbeinte virveldyr.

Referanser
----------

1. ↑  Zylberberg, L.; Sire, J. -Y.; Nanci, A. (1997). «Immunodetection of amelogenin-like proteins in the ganoine of experimentally regenerating scales of Calamoichthys calabaricus, a primitive actinopterygian fish». *The Anatomical Record*. 249 (1): 86–95. PMID 9294653. doi:10.1002/(SICI)1097-0185(199709)249:1<86::AID-AR11>3.0.CO;2-X.
2. ↑  Bruet, B. J. F.; Song, J.; Boyce, M. C.; Ortiz, C. (2008). «Materials design principles of ancient fish armour». *Nature Materials*. 7 (9): 748–756. Bibcode:2008NatMa...7..748B. PMID 18660814. doi:10.1038/nmat2231.
3. ↑  Ørvig, T. (1967). «Phylogeny of tooth tissues: Evolution of some calcified tissues in early vertebrates.». *Structural and Chemical Organization of Teeth*. New York: Academic Press. s. 45–110.
**Fairy Bridge** eller **Alvebroen** refererer først og fremst til ett bestemt sted på øya Man, men det er også et annet sted på Man som gjør krav på navnet. 

Alvebroen som er best kjent for turister ligger i sognet Malew på vegen A5 fra Douglas til Castletown, rett nedenfor broen Ballalonna Bridge i Ballalonna Glen ved Santon Burn. Det gjelder å være oppmerksom om man kjører bil, eller så kan man raskt ha passert broen før man er klar over det. 

Det som hevdes å være den «egentlige» Alvebroen ligger i sognet Braddan som krysser elven Middle i nærheten av gangstien fra Oakhill til Kewaigue.

Det var en gang en vanlig overtro på Man å hilse høflig på alvene når man krysset Alvebroen. Hvis man så ikke gjorde, kunne man havne i alvorlig uhell. Som med mange lokale overtroer endres dens innflytelse med nye innflyttere. Det har alltid vært en snurrig praksis som kanskje aldri har blitt tatt helt alvorlig, til tross for matskribenten A. A. Gills repetisjon i Londonavisen *The Times* av en urban myte om at drosjesjåfører ville stoppe om passasjerene ikke hilste oppmerksomt på alvene.

Motorsyklister og tilskuere ved det årlige TT-løpet og Manx Grand Prix synes å ta ritualet seriøst, og gjør et poeng av å besøke broen før løpet går. Uhell og krasj blir stadig vekk tillagt alvenes mishag, samtidig også når sjåføren på håret slapp unna et alvorlig uhell.

Det har blitt foreslått at stedet var grensene til landet rundt klosteret Rushen Abbey, og at hilsingen er et folkeminne av å korse seg selv når man så et krusifiks som markerte grensene for klosterets eiendom.

Det er også en alvebro på øya Skye i Skottland, forøvrig også tidligere norrønt land, og det er sagt at dette stedet er hvor en alveprinsesse sa sitt siste farvel til høvdingen for klanen Macleod. Tradisjonen angår arvestykket *Am Bratach Sith*, alveflagget, til Dunvegan.

Eksterne lenker
---------------

* The Real Fairy Bridge Artikkel og kart over den egentlige alvebroen
**Fairy Tail** (japansk: フェアリーテイル *Fearī Teiru*) er en japansk manga, og senere anime-serie av Hiro Mashima. Det har vært trykket i Weekly Shonen Magazine siden 23. august 2006.

Serien har også blitt publisert i Tankōbon av forlaget Kodansha, med 47 kapitler utgitt per januar 2015. *Fairy Tail* følger eventyrene til a tenåringen og trollmannen (魔導士, *madōshi*) Lucy Heartfilia, som blir med i trollmennenes' klan og blir med Natsu Dragneel og blirfor å finne dragen Igneel og mange andre oppdrag de gir seg ut på. Serien finner sted i en verden kalt Fiore. Hun møter også en hel del andre personer for eksempel Erza, Gray, Happy, Carla og Wendy

Spill
-----

Et spill til PlayStation Portable med tittelen *Fairy Tail: Portable Guild* ble lansert under *2009 Tokyo Game Show*. Spillet blir utviklet av Konami og er planlagt lansert den 3. juni 2010. Et spill for DS, kalt *Fairy Tail Gekito Mado Shikkesen*, ble utgitt 22. juli 2010.

Handlingsreferat
----------------

Earth Land er hjemsted for mange forskjellige laug fylt med trollmenn. Natsu Dragneel, en Dragon Slayer-trollmann som tilhører Fairy Tail-lauget, utforsker kongeriket Fiore på leting etter sin savnede adoptiv-far: dragen Igneel. I løpet av reisen blir han venn med en annen ung trollmann ved navn Lucy Heartfilia, og han inviterer henne til å bli med ham til Fairy Tail. Lucy danner et lag sammen med Natsu og hans partner, Happy.

De får også selskap av andre guild-medlemmer: Gray Fullbuster, en annen trollmann. Erza Scarlet, en magisk ridder. Wendy Marvell og Carla, en annen Dragon Slayer. Laget legger deretter ut på en rekke oppdrag sammen, som inkluderer å hanskes med kriminelle, ulovlige mørkelaug og eldgamle eteriske demoner skapt av Zeref - en udødelig trollmann.

Etter en rekke eventyr oppdager Natsu og hans følgesvenner Zeref, som bor isolert på hellig grunn i Fairy Tails som kalles Sirius Island. Trollmannen uttrykker et ønske om å få dø, på grunn av alle grusomhetene han har begått. En konflikt om Zeref oppstår mellom Fairy Tail og det mørke lauget Grimoire Heart. Dette tiltrekker seg også oppmerksomheten til den onde svarte dragen Acnologia. Senere fører Fairy Tail krig mot det eteriske mørkelauget Tartaros, som har som mål å åpne en spesiell bok som antas å inneholde E.N.D. Zerefs ultimate demon.

Mottakelse
----------

I Japan ble det femte nummeret av *Fairy Tail* rangert som det sjuende beste på en liste over topp-ti manga-serier, og *Fairy Tail* fikk samme plassering etter utgivelsen av det sjette nummeret. Den vant også i 2009 *Kodansha Manga Award* for «Shonen Manga», og har vunnet en japansk bransjepris 2009 for beste komedie-manga i 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fairy Tail – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Hugh Stewart Walker** (født 1. februar 1888, død 29. oktober 1958) var en skotsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Walker vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1908 i London. Han var med på det skotske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak, England og Irland. Skottland vant sin første kamp over *Uhlenhorster HC* som representerte Tyskland med 4-0, men tapte semifinalen til England med 1 – 6. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag; Gull til England sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland. Walker spilte begge kampene og scoret to mål.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hugh Walker – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hugh Walker – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hugh Walker – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |