recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Fröken Liwin*** er en svensk roman av Marika Stiernstedt. Da boken kom ut i 1925 vakte den veldig stor oppmerksomhet og ble en av hennes største salgssuksesser både i Sverige og i andre land.

Handling
--------

Fröken Liwin er en ung kvinne av den øvre middelklassen som kommer i ulykken (blir gravid). Før graviditeten vises, flytter hun fra småbyen til Stockholm under påskudd av å ta en utdannelse. Hun innlosjerer seg hos en jordmor og viser seg ikke ute før hun er forløst. Det hatede barnet hentes av en englemakerske, og fröken Liwin er endelig befridd. Men tvert imot hva hun har forestilt seg, begynner en vanskelig tid; barnet er stadig nærværende i hennes tanker. Hun plages svært og utsetter sine omgivelser for nykkefulle humørsvigninger. Etter 15 år beslutter hun seg for å forsøke å finne barnet, som viser seg å være i live og er fosterbarn i en familie. Hun bruker sin rett som mor til å ta barnet tilbake. Men barnet har slått rot hos sin fosterfamilie og kan ikke finne seg tilrette hos fröken Liwin. En tid etter at barnet vender tilbake til sine fosterforeldre blir fröken Liwin dødelig syk og kaller til seg sin datter som sitter hos henne til hun er død. Når man siden åpner testamentet hennes har hun bestemt at det som tidigere hadde vært hemmelig skulle offentliggjøres. I alle de største avisene i Stockholm skal det i hennes dødsannonse avsluttes med ordene; *Etterlater uendelig elsket datter*. Marika Stiernstedt fordømmer et samfunn som behandler sine kvinner på denne måten.

Boken gjorde et veldig sterkt inntrykk på sine lesere. Mange har siden antatt at fortellingen bygger på Marika Stiernstedts egne erfaringer.

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LIBRIS
 |
**Frédéric Sinistra**, kalt *The Undertaker* (født 13. januar 1981 i Seraing i Belgia, død 15. desember 2021 i Havelange) var en belgisk K-1-kjemper.

Liv og virke
------------

Sinistra lærte seg selv kickboksing i ung alder, og stod i ringen for første gang som sekstenåring I 2004 ble han første gang belgisk tungvektsmester i kickboksing. Sinistra seiret over blant andre Stefan Leko og Antonio Rubio, men måtte tåle nederlag mot Badr Hari (2009) og Choi Hong-man. Han var fire ganger belgisk mester, fire ganger europamester, og tre ganger verdensmester.Han ble kalt Belgias sterkeste mann.

In november 2021 ble han covid-19-syk og ble med akutt pustenød behandlet på sykehus i Liège der han lå med respirator. Sinistra fornektet på eksistensen av koronavirus SARS-CoV-2, nektet å uttale virusets navn, og hadde nektet å la seg vaksinere mot covid-19. Blant annet fremholdt han at han var så sunn og sterk at noe virus ikke kunne overvinne ham. Trass i infeksjon i begge lungevinger forlot han på egen begjæring sykehuset i det hensikt å bli restituert i sitt hjem. Den 15. desember 2021 døde han i en alder av 40 år som følge av infeksjonen.. Han etterlot seg kone og to barn.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   www.inmemoriam.be[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   necrologies.lavenir.net[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  *Frédéric Sinistra 40 ans*, inmemoriam.be, lest 2021-12-30
4. 1 2  *Corona-Leugner: Kickbox-Weltmeister Sinistra starb nach Corona-Infektion*, Der Standard 2021-12-29. lest 2021-12-30
5. ↑  *"Who was Frederic Sinistra, aka The Undertaker? Anti-vaxx kickboxer dies from COVID after calling it a 'little virus'"*, 2021-12-27, lest 2021-12-30
**Fila brasileiro** (FCI #225) er en stor og sterk mastiff som kommer fra Brasil, men hunderasen er nå forbudt i Norge. Den er også kjent som *brasiliansk mastiff* og *brasiliansk molosser*. Den ble opprinnelig avlet for å spore opp rømte slaver i de tropiske skogene Brasil, men har siden blitt brukt til å jakte farlige byttedyr, som en vakthund, og i militær tjeneste.

Opprinnelse og alder
--------------------

Fila brasileiro
Fila brasileiro er med stor sikkerhet et resultat av de hunder spanske- og portugisiske conquistadorer førte med seg til den amerikanske kontinentet på 1600-tallet. Kynologer mener at rasen har oppstått gjennom krysninger mellom ulike mastifftyper (blant annet engelsk mastiff) og blodhundlignende sporhunder som kom til dette kontinentet og siden ble krysset med lokale hunder.

Rasen ble opprinnelig brukt til å vokte på og spore opp rømte slaver. Senere ble den også benyttet til å vokte på buskapen og eiendommene. Som rase ble den første gang anerkjent av FCI i 1950, men rasen har på grunn av sine aggressive egenskaper nå blitt forbudt i flere land, herunder også i Norge.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

Fila brasileiro er en typisk molosser og har en kvadratisk kroppsbygning, der spesielt det steile bakparitet utmerker seg gjennom å være tydelig høyere enn skulderhøyden. Den har tykk hud som henger løst, og pelsen er kort, tykk og myk og ligger tett inntil huden. Ensfargede hunder tillates i alle farger, unntatt som hvit, musegrå, sort, tan og blå. Også melert (hvert hårstrå her flere farger) er godkjent. Sort maske er tillatt. Hvite markeringer på potene, brystet og halen tillates så lenge de ikke utgjør mer enn en fjerdepart av grunnfargen.

Fila brasileiro blir gjerne 40–70 kg tung og har en skulderhøyde på ca. 60–70 cm. Hannene skal vei minst 50 kg og være mellom 65–75 cm høye. Tispene er gjerne betydelig mindre enn hannene, men skal allikevel ikke veie mindre enn 40 kg.

Bruksområde
-----------

Fila brasileiro er først og fremst en ypperlig vakthund og en svært god sporhund, men den har også en rekke andre egenskaper som brukshund. Rasen har imidlertid, på grunn av sin store styrke og sitt pågangsmot, også fått et rykte som regulær kamphund, og må sosialiseres for å bli en god familiehund.

Lynne og væremåte
-----------------

Fila brasileiro er en modig og uredd hunderase, som er svært resolutt og ofte meget mistenksom overfor fremmede. Som sådan er også rasen kjent som meget egenrådig og pågående. Den krever en tydelig leder og mosjon og utfordringer for å trives.

Referanser
----------

1. ↑  Denne hunderasen er forbudt i Norge, jfr. «Forskrift om hunder», §1. Lovdata
2. ↑  «Fila Brasileiro». *Hunderase.no* **(norsk)**. 7. desember 2014. Besøkt 22. desember 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Filadelfia Bibelskole** er en kristen bibelskole som holder til i lokalene til Filadelfia Oslo og er tilknyttet pinsebevegelsen i Norge.

Historie
--------

Menigheten Filadelfia og Filadelfia Bibelskole ble etablert av Thomas Ball Barratt i 1919. Det første evangelistkurset startet i Møllergata 38 i januar 1919. Ved oppstart var det 107 elever, men etter to uker var elevantallet steget til 400. Dette var lenge pinsebevegelsens eneste bibelskole, med fem ukers kurs hver høst. I 1979 ble tilbudet utvidet med en kveldsbibelskole, med to timers bibelundervisning annenhver onsdag. Noen av dem som underviste var Oddvar Nilsen, Hans Svartdahl, Morgan Kornmo, Egil Strand, Willie Hagen, Osvald Orlien, Sverre Kornmo, Magne Tangen, David Østby, Emanuel Minos og Terje Hegertun.

I 1983 startet pinsebevegelsen å planlegge et ettårig bibelskoletilbud. Et interimstyre fikk mandatet til å utforme søknad til Kirke- og Undervisningsdepartementet om tilskudd etter lov om privatskoler. Høsten 1984 ga departementet tilsagn om statsstøtte med virkning fra 1. august 1985. Forstander Magne Tangen ble ansatt som skolens rektor og Torill Jahr ble ansatt som skolens undervisningsleder. I 1988 overtok Tore Deila som rektor. Han ble etterfulgt av Karl Inge Tangen høsten 1996.

Filadelfia bibelskole Oslo
--------------------------

Filadelfia bibelskole er et ettårig studium hvor elevene får undervisning og praksis innenfor menighetsarbeid, bibelfag, temadag. I tillegg er det fordypning innen menighet, lovsang eller kreativitet.

Undervisningstilbudet omfatter blant annet en reise til Kenya i løpet av skoleåret.

DSCOVR
------

DSCOVR er en del av Menighetsbibelskolen (MBS). Skolen er et NOKUT-godkjent fagskoletilbud med studieretningen Menighets- og misjonsarbeid. Skolen har 12 studieplasser. Skolen har samarbeid med Filadelfia bibelskole Oslo, Nairobi Chapel. Fokuset for skolen er en økt forståelse omkring religion og kulturutveksling. Skolen har opptil 6 måneders studium i utlandet. Gjennom skoleåret får studenter oppfølging både i Norge og under uteoppholdet.

Referanser
----------

1. ↑  Hagen, Kjell (2016). «8». *Smak av Himmel - Filadelfiakirken 100 år*. Oslo: Filadelfiakirken. s. 165.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Filadelfia bibelskole på Facebook Rediger på Wikidata
* (no) Hjemmesiden til MBS avd. Oslo - DSCOVR.no Besøkt 22. februar 2021.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**MS «Tokedølen II»** er en sightseeingbåt med base i Prestestranda i Drangedal kommune. Den seiler på Toke fra sentrum i nord til Rørholtfjorden og Merkebekk i sør.

Den er sertifisert for 49 personer, er 52 fot lang, 13,35 fot bred og veier ca. 19 tonn. Den har soldekk med plass til ca. 35 passasjerer og salong med plass til ca. 40.

Båten ble bygget ved Brødrene Aas båtbyggeri i Gloppen kommune i 1967. Materialene er furu på eikespanter.

Den gikk først som legebåt og skyssbåt under navnet «Framdur» med base i Leikanger. På slutten her ble den også brukt til sightseeng-turer.

Høsten 1996 kom båten til Mandal. Den fikk da navnet «Kraaga», og ble satt i drift som sightseeingbåt sommeren 1997. Dette varte i tre sesonger.

I 2000 kom den til Larvik og seilte i rute på Farrisvannet i ti år under navnet «Farris III».

I 2010 ble den flyttet ned til Larviksfjorden, omdøpt til «Lillepetter´n», og gikk to sesonger som «badebåt».

I 2012 seilte den til Skien havneterminal, og ble derfra fraktet landeveis til Solvikkilen ved Henseid i Drangedal. Her ble den sjøsatt på Toke og fikk navnet «Tokedølen II» etter DS «Tokedølen», den første rutebåten som gikk på Toke.

Eksterne lenker
---------------

* Turistbåten på Toke, Visitnorway
* Lokalavisa i Grenland, 2013
Kart over Scott Island.
**Scott Island** er en liten, ubebodd øy av vulkansk opprinnelse i Rosshavet i Antarktis, beliggende 505 kilometer nordøst for Kapp Adare. Den er 565 meter lang i øst-sør-retning, mellom 130 og 340 meter bred og når en høyde over havet på 54 meter. *Haggits Pillar*, en 62 meter høy klippe med diameter 50 meter, ligger 250 meter vest for øya. Scott Island har to små viker med strender, resten av øya er omgitt av høye klipper.

Øya ble oppdaget og ilandsteget 25. desember 1902 av kaptein William Colbeck på DS «Morgenen», unnsetningsskip for Discovery-ekspedisjonen ledet av Robert F. Scott. Colbeck planla opprinnelig å oppkalle øya etter Clements Markham, men ombestemte seg og kalte den opp etter Scott. Haggits Pillar fikk navn etter Colbecks kones pikenavn, Haggit.

Scott Island tilhører Ross Dependency, New Zealands kravområde i Antarktis.

Det var en automatisk værstasjon på øya fra desember 1987 til mars 1999. Målingene viste en gjennomsnittstemperatur på noen få grader under 0°C om sommeren og ned til –40°C om vinteren.

Kilder
------

* Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 12903

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Magonsæte** var et mindre underkongedømme av det større angelsaksiske kongedømmet Mercia, antatt å ha hatt sammenfallende grenser med bispedømme Hereford.

Det engelske området Pengwern ble erobret av Oswiu av Northumbria i 656 i den tiden da han var overherre over Mercia. Vestlige Pengwern ble deretter okkupert av angleske grupper. En gruppe etablerte seg i den gamle romerske byen Magnis eller *Caer Magon*, dagens Kenchester i nærheten av Hereford.

Underkongedømmet *Vestlige Hecani* eksisterte på slutten av 600-tallet og begynnelsen av 700-tallet. Her er tre herskere kjent: Merewalh, Mildfrith, og Merchelm. Ved slutten av 700-tallet synes det som regionen har blitt lagt direkte inn under Mercia, kanskje som *Westerna*, og ble kjent som *Magonsæte* på 800-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Kingdoms of the Anglo-Saxons – *Magonset Saxons*

Eksterne lenker
---------------

* «The Origins and Growth of Hereford» Arkivert 27. september 2011 hos Wayback Machine. Opprinnelsen og framveksten av Hereford, *Archaeology Data Service*.

Portal: Historie
**Magnús Jónsson**  (død ca. 1321) var jarl av Orknøyene og jarl av Caithness.

Regjeringstid
-------------

Som sønn og etterfølger av Jón Mágnusson var Magnus den 29. oktober 1312 et av vitnene til undertegnelsen av Invernessavtalen for suzerenitet for Caithness ved kong Robert I av Skottland og utsendinger fra den andre suzereniteten Orknøyene ved Håkon V Magnusson.

Den 6. april 1320 var han en av undertegnere av brevet fra den skotske adelen til pave Johannes XII, kjent som  Arbroath-deklarasjonen.

Magnus Jonsson var den siste i rett linje fra Angus til å styre på Orknøyene.
Det virker som om han døde før 4. august 1321 da Orknøyene på denne datoen er administrert av en fogd på vegne av Norge og Caithness ved en annen fogd på vegne av Skottland.

Magnus etterlot seg en datter og konen Catherine fikk en donasjon til en enkepensjon i 1329.
Det er trolig etter dødsfallet til hans mannlige arvinger at Orknøyene og Caithness ble underlagt hans fjerne fetter Maol Íosa V i 1330

Referanser
----------

1. ↑  Jean Renaud, *Les Vikings et les Celtes*, éd. Ouest-France Université, (Rennes 1992) ISBN 2737309018.
s. 71 note n°1 .

Litteratur
----------

* Mike Ashley *The Mammoth Book of British Kings & Queens* Robinson LondonISBN 1841190969 « Magnus V earl of Orkney  » s. 544.
* Jean Renaud, *Les Vikings et les Celtes*, éd. Ouest-France Université, Rennes, 1992 ISBN 2737309018.
**Nishiseto-motorveien** (西瀬戸自動車道, *Nishiseto Jidōsha-dō*) er en bompengefinansiert (Expressway) motorvei i Japan som forbinder de to hovedøyene Honshū og Shikoku. Motorveien knytter også syv av Geiyo-øyene sammen, blant andre Ohshima, Umashima, og Innoshima. Motorveien er omtrent 60 km lang og strekningen inneholder ti broer, blant annet Kurushima Kaikyo-broene som er verdens lengste hengebro struktur og Tatara-broen. Veien ble åpnet 1. mai 1999 og har fire felt (to i hver retning) i tillegg til gang- og sykkelvei (nesten hele strekningen). Honshu-Shikoku Bridge Expressway Company Limited er ansvarlig for drift og vedlikehold av veien.

Broer
-----

Kurushima Kaiko-broene
* Shin-Onomichi-broen
* Innoshima-broen
* Ikuchi-broen
* Tatara-broen
* Ohmishima-broen
* Hakata-Ohshima-broene (to broer)
* Kurushima-Kaikyō-broene (tre broer)

Referanser
----------

1. ↑  
«ATSE Focus No 124, November/December 2002». Arkivert fra originalen 21. juli 2008. Besøkt 24. mars 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Honshu-Shikoku Bridge Expressway Company Limited Besøkt 24. mars 2008
**Grafikkprosessor** eller **GPU** (**Graphics Processing Unit**) er mikroprosessoren som behandler grafikk i nyere datamaskiner. GPU fungerer på mange måter som CPU-en, men er dedikert til å behandle grafikkdata. GPU-en er ofte plassert på et eget kort eller enhet i datamaskinen (skjermkort), og får sine ordre og data fra hovedkortet.

Nyere GPU-brikker har som hovedoppgave å behandle, projisere og rasterisere geometriske 3D-data fra for eksempel videospill eller grafiske simuleringsprogrammer. De fleste GPU-er kan også avlaste prosessoren i 2D-grafiske operasjoner som for eksempel opptegning av grafiske brukergrensesnitt i «vanlige» programmer.

Kan ha mange innebygde komponenter som utfører spesifikke oppgaver eller tilføyer funksjoner. Som for eksempel TV-signal konverter, DVD-koding eller lignende. Nye typer kommer på markedet hele tiden og kapasiteten utvides konstant.

GPU selges ikke separat, men distibrueres gjennom en underleverandør som leverer disse integrert i grafikkort.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Graphics processing units – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Graphics card – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** NKC
 |
Nissan Micra
**Nissan Micra** er en bilmodell fra den japanske bilprodusenten Nissan.

K10 (1982–1992)
---------------

Den første utgaven av Micra, med chassiskode K10, ble introdusert i oktober 1982 som en konkurrent til den svært populære Honda City. Micra var ment som en erstatter for Nissans suksessfulle Cherry i «supermini» segmentet. Cherry hadde gradvis blitt større siden introduksjonen og passet ikke lenger inn i dette segmentet. Ved lanseringen var Micra tilgjengelig med en aluminiumsmotor med overliggende kamaksel og motorkode MA10. Modellen fikk en ansiktsløftning i juni 1985, og igjen i mars 1989. De små endringene var bl.a dypere støtfangere, ny grill og hovedlykter samt justeringer i interiørdesignet. Dessuten ble en elektronisk styrt forgasser introdusert, bilen ble tilgjengelig med en større 1,2 l motor med 60 hk, og den ble også tilgjengelig i en femdørs utgave.

I 1988 lanserte Nissan en begrenset serie med en 0,9 l turbomotor på 110 hk, produsert i 10 000 eksemplarer. Modellen ble levert med enten tretrinns automatgirkasse eller femtrinns manuell.

K11 (1993–2002)
---------------

Andre generasjon Micra, K11, ble lansert i Japan tidlig i 1992, og i Europa i januar 1993. Under panseret satt en ny aluminiumsmotor på 1,0 l (CG10DE) eller 1,3 l (CG13DE) med doble kamaksler, som yter henholdsvis 54 og 75 hk (høyere ytelser i de japanske utgavene).

K12 (2002–)
-----------

K12 ble lansert sent i 2002 med oppdaterte motorer på 1,2 l (CR12DE) og 1,4 l (CR14DE).
**Nissan 300ZX** er en mellomstor sportsbil fra Nissan. Bilen er også kjent under navnet Fairlady Z, og tilhører 3. og 4. generasjon av Nissans meget populære Z-serie.

Z31
---

Nissan 300 zx Z31 er den første versjonen av 300 zx. Den ble først produsert i 1983, og hadde fått en mer aerodynamisk kropp en forfaren  Nissan 280ZX. Bilen var utsyrt med V6 motor og kom i utgaver både med og uten turbo. Disse hadde henholdsvis 165 og 205 hestekrefter. Z31 ble en svært populær bil og ble solgt i 70 000 eksemplarer i 1985 alene. Bilen ble kjent for sin blanding av krefter og komfort og vant mange bilentusiasters hjerter. Nissan 300 ZX Z31 ble avløst av sin etterkommer Z32 i 1989.

Z32
---

Etterfølgeren til Z31. En tyngre bil med et mye mer moderne utseende. Ustyrt med en 3.0 V6 motor og kom både med og uten turbo. Ble en bestselger blant sportsbiler og fortsatte seiersrekken i racing etter sine forgjengere. En modifisert 300 ZX har også satt fartsrekord for sin klasse på landjorden med utrolige 419 km/t. Denne rekorden står fortsatt. Nissan 300 ZX sto også på Car and Drivers 10 beste biler liste i alle år den ble produsert. Z32-en vant sammenligningstester mot blant annet: Chevrolet Corvette, Porsche 968, Toyota Supra og Mazda RX-7. Z32 ble produsert fram til 1996 og neste generasjon fikk navnet Nissan 350Z.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** LCCN
 |

Z32 kom med en 3.0 v6 motor som het **VG30DETT med turbo og VG30DE uten turbo**
**Singareni Collieries Company Limited** (SCCL) er et kullgruveselskap i delstaten Andhra Pradesh i India. Det driver gruvedrift i Godavari-dalen.

Selskapet ble etablert 23. desember 1920 i det som da var staten Hyderabad. Det overtok Hyderabad (Deccan) Company, som hadde drevet kullfeltene i Singareni med en konsesjon fra 1886. 
I 1928 sysselsatte SCCL omkring 11 000 personer. Staten Hyderabad skaffet seg i 1945 eierkontroll i selskapet. Eierskapet gikk i 1956 over til delstaten Andhra Pradesh. Etter at denne delstaten ble delt, eier delstaten Telangana 51 % og den indiske stat med 49 %.

SCCL står for 10 % av kullproduksjonen i India. Selskapet driver 13 dagbrudd og 42 gruver fire steder i Andhra Pradesh. Ved utgangen av regnskapsåret 2010–2011 sysselsatte selskapet 67 615 personer.

Referanser
----------

1. ↑  *A Short Description of The Singareni Collieries, The State of Hyderabad, Deccan, India*, The Singareni Collieries Company Limited, 1928, s. 16.
2. ↑  «About us», Singareni Collieries Company. Lest 19. september 2015.
3. ↑  «About» Arkivert 26. juni 2007 hos Wayback Machine. APOnline.
4. ↑  «Introduction» Arkivert 17. desember 2011 hos Wayback Machine. Singareni Collieries Company Ltd.

Eksterne lenker
---------------

* Selskapets nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
*Svenskelejren*, gate oppkalt etter beleiringsbyen oppført av svenskene i 1658  Foto: Thomas Bredøl 
**Carlstad** (latin: **Castra Suecorum**) er navnet på den leiren som oppstod ved Brønshøj og Bellahøj ca. 6 kilometer nord for det daværende København, under Københavns beleiring (1658–60). Carlstads presise beliggenhet er ikke kjent i dag, men arkeologer har tatt utgangspunkt i fem gamle kart og mener østvollen fulgte den nåværende Bellahøjvej. Leiren lå 30-36 m.o.h. beskyttet av bastioner og en ca 4 km lang og ca. 2 meter høy voll, med utsikt over det nåværende Nordvestkvarteret og Nørrebro inn mot København.

Leiren var anlagt av den svenske konge Carl X Gustavs leiesoldater høsten 1658. Foruten rundt 10 000 leiesoldater kan det ha fulgt med det dobbelte antall handelsfolk, kvinner, bartskjærere m.m. I Carlstad kom svensker, polakker, tyskere og finner under tak, av byggematerialer hentet fra landsbyene som danskene ikke hadde rukket å brenne ned, slik som Gladsaxe, Herløv, Uttersløv, Brønshøj, Rødovre, Glostrup, Bagsværd, Skovlunde og Husum. Dødisgropen Degnemosen (= Klokkermyren) lå inne i leiren og tjente trolig som vannreservoar. Den siste kilometer opp mot det nåværende Bellahøj stiger terrenget med 20 meter, slik at eventuelle angripere måtte ta seg frem i motbakke.

I leiren lå Brønshøj kirke innesluttet, og ble ryddet av den svenske hæren for å brukes til våpenlager og verksted.

Inntagelsen av København mislyktes, og i 1660 døde svenskekongen, hvoretter en mulighet for fredsslutning åpnet seg. Fire veinavn i området som *Svenskelejren* og *Skansebjerg, Højenhald* (navnet på et dansk skip) og *Karlstads allé* har fått navn etter perioden.

I 2009 ble 3 store bronsetelt av den lokale kunstner John Cornelius Rægaard oppført på Brønshøj Torv til minne om befestningsbyen.

Referanser
----------

1. ↑  Erik Nicolaisen Høy: «Rundt om Carlstad», *Vandringsløse Tidende*
2. ↑  *Da vi var udslettelsen nær*, information.dk. Besøkt 6. juli 2016
3. ↑  Søren Rud: «Degnemosen», *NaTur i byen*
4. ↑  Erik Nicolaisen Høy: «Rundt om Carlstad», *Vandringsløse Tidende*
5. ↑  «Brønshøj kirke», *Historiske atlas*
6. ↑  Olden-Jørgensen, Sebastian: *Stormen på København 1659*, Museum Tusculanums Forlag, 2011, s. 122

Eksterne lenker
---------------

* Kart over svenske stillinger under beleiringen

Portal: Danmark
**Carlsberg Crown** var et øl som ble brygget av Carlsberg og solgt i Danmark i anledning av bryllupet mellom kronprins Frederik og Mary Donaldson den 14. mai 2004.

I forbindelse med det kongelige bryllup gjenopptok Carlsberg en, for bryggeriet, gammel tradisjon med å fremstille spesielle brygg i anledning av særlige kongelige begivenheter.

Brygget var meget lett og perlende og ledet med bryggeriets egne ord tanken hen på champagne med en lett blomsteraktig smak fra humlen. Ølet var produsert på tasmansk humle og dansk pilsnermalt, med en alkoholstyrke på 6,5%. Det lette inntrykket ble oppnådd ved tilsettelse av ytterligere kullsyre.

Den tasmanske humlen var fra et avsides område av Mary Donaldssons hjemland, hvor humlen har vokst siden den europeiske koloniseringen i starten av det 19. århundre. De 400 kg. ble levert av det tasmanske firmaet *Australian Hop Marketers* (AHM). Malten ble bl.a. laget på bygg fra Schackenborg Slot og dermed dyrket av kronprinsens bror, prins Joachim.

Brygget ble tappet på standard 33 cl. flasker, men bryggeriet valgte utelukkende å anvende jomfruelige flasker, som dermed var uten spor etter tidligere bruk og vask. Salget ble innledt den 29. mars og varte så lenge lageret rakk (typisk til omkring juni måned samme år). Carlsberg Crown ble bare solgt på det danske markedet, enkeltvis eller i fire-pakninger.

Navnet, etiketten og emballasjen var designet av byrået *11 Design*, som lot seg inspirere av elefantordenens blå bånd som bakgrunnsfarve til etiketten.

Andre kongelige leilighetsbrygg
-------------------------------

Carlsberg har ved fem tidligere anledninger produsert spesielle brygg som Carlsberg Crown, men dette var første gang ølet kom i salg på det danske markedet. Tidligere brygg har bare vært brukt som gaver eller omsatt i utlandet. De tidligere begivenheter har vært:

* 1932 da Prins av Wales (senere kong Edvard VIII av Storbritannia) besøkte bryggeriet
* 1934 da det siamesiske kongeparet besøkte Danmark
* 1937 da Georg VI av Storbritannia ble kronet
* 1953 da Elisabeth II av Storbritannia ble kronet
* 1957 da Dronning Elisabeth II av Storbritannia besøkte Danmark

Referanser
----------

1. 1 2 3  Carlsberg Group (18. mars 2005). «Carlsberg Brewery of the Year in Denmark». Arkivert fra originalen 7. april 2016. Besøkt 6. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Carlsberg Crown (RETIRED). RateBeer.com

  


| * v
* d
* r
Øltyper |
| --- |
| 
* Ale
* Lager
* Lambic

 |
| **Engelsk øl** | 
* Mild
* Bitter
* Brown ale
* Porter
* Stout
* India pale ale
* Old ale
* Barleywine
* Imperial stout

 |
| **Belgisk øl** | 
* Witbier
* Saison
* Flamsk rødt øl
* Oud bruin
* Lambic
* Dubbel
* Tripel
* Quadrupel

 |
| **Tysk øl** | 
* Hveteøl
* Kölsch
* Altbier
* Dortmunder
* Münchener
* Helles
* Dunkel
* Wienerøl
* Märzen
* Bokkøl
* Rauchbier
* Kellerbier
* Roggenbier
* Gose

 |
| **Amerikansk øl** | 
* American pale ale
* Cream ale
* Steam beer
* Amber ale
* American-style lager
* Quadrupel
* Black IPA

 |
| **Annet** | 
* Bayerøl
* Pale ale
* Irish red ale
* Juleøl
* Scotch ale
* Baltic porter
* Bière de Garde
* Pilsner
* Maltøl

 |
| Se også: Ølets historie |

Portal: Danmark
Den etruskiske gudinnen Alpan har blitt beskrevet som også en guddom for våren.
**Alpan** (eller *Alpanu* eller *Alpnu*) var i etruskisk mytologi en kjærlighetsgudinne. Alpan ble avbildet i kunsten som en unge kvinne, enten helt naken eller delvis naken, og som mange andre etruskiske gudinner også med store vinger.

Som Akhuvitr («Helbreder»), gudinne for legekunst, er det lite kunnskap om Alpan. Hun synes understilt Turan som også var en etruskisk kjærlighetsgudinne, og den som tilsvarte Afrodite i gresk mytologi. Det er mulig at Alpan representerte et aspekt av menneskelig kjærlighet som har gått tapt i historiens mørke. Antagelig var Alpan, som Akhuvitr, en av *lares* (*lasas*), skytsguder og skjebnegudinner med forbindelser til underverden. I den forstand kan hun tilsvare greske Persefone.

Hennes navn kan ha hatt meningen «villig»[1], og den tilsvarende betydningen «gave» eller «ofring». Hun er også blitt kalt for vårens gudinne som skapte de utallige planter som blomstrer fra jorden på denne årstiden og i noen beskrivelser er han vist med buketter med blomster eller blader. I den forstand kan hun ha vært en tidlig fruktbarhetsguddom, den som skaper liv fra død. Faktisk kan hun ha gått over til alv som overlevde fram til 1800-tallet i Toscana under navnet *Alpena* / *«La Bellaria»* («Den vakre i luften»).[2]

Referanser
----------

1. ↑  Bonfante, Giuliano; Bonfante, Larissa (2002): *The Etruscan Language: an Introduction*. Manchester: University of Manchester Press. ISBN 0-7190-5540-7. Side 193.
2. ↑  Alpan
**Næroset** er en bygd i Ringsaker kommune, der Moelva renner ut fra sjøen Næra. Bygda har både små og store arbeidsplasser, herunder Ringsaker allmennings produksjonsanlegg for trelast. Da kommunen planla nedlegging av Fagernes skole i bygda, reagerte befolkningen med å proklamere «Fristaten Lucky Næroset». Denne besto med egen regjering og «stasminister» fra 1999 til 2008, under mottoet «Humor, fantasi, galskap og mot». Skolesaken ble brakt vel i havn med vedtak i skolestyret 16. april 2008. 

Høsten 2011 startet arbeidet med vann- og avløpsledning mellom Moelv og Sjusjøen. Dette får stor betydning for Næroset, der det nå er regulert 36 nye boligtomter, og prosjektert ny skole og barnehage.

I 2018 fikk den lille bygda endelig sitt eget a-lag, Næroset Fotball. De spiller i dag i norges sjette divisjon.

Eksterne lenker
---------------

* Lucky Nærosets hjemmesider Arkivert 29. april 2012 hos Wayback Machine.
* Næroset på Lokalhistoriewiki

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Nærstad** (gnr. 90) (første del er trolig avledet av det norrøne mannsnavnet *Neriðr*) er en gammel storgård i tidligere Norderhov herredskommune, nå Ringerike kommune i Buskerud. Bygningsmassen ligger på en høyde like vest for E16 og Randselva, mellom tidligere Hvalsmoen leir og Eggemoen. Gården er nevnt i en rekke diplomer fra 1528 (NRJ. IV 148) og framover. Koordinatene i øvre høyre hjørne gjelder Nærstad skanse.

Nærstadmarka
------------

Nærstadmarka er et skog- og friluftsområde som har fått navn etter gården. Marka strekker seg nordvestover fra bruket og dekker områdene opp mot Eggemoen og Nymoen langs E16, nord til Vågård.

Nærstad skanse
--------------

På gården Nærstad er det gjort funn som indikerer at det i før-reformatorisk tid har ligget en skanse (et forsvarsanlegg) der. Anlegget har ikke samme karakter som tradisjonelle bygdeborger. Måten vollen er lagt opp på, synes å antyde at anlegget kanskje ikke er forhistorisk, men fra nyere tid. Skansen ligger imidlertid strategisk på en liten høyde nordvest for og tett inntil gårdsbebyggelsen. Det er tydelige spor etter en voll der, og en del av vollen har vært dobbel med en avstand på cirka 9 meter mellom ytre og indre voll. Svært lite er ellers kjent om anlegget, som også har en uavklart vernestatus. Funnet er registrert i Kulturminnesøk med lokalitets ID 52652.

Se også
-------

* Matrikkelgårder i Ringerike
* Kulturminner i Ringerike
* Fjellbråtakollen
* Oppenborgen
* Tjuvenborgen
* Tjuenbor'n
* Hesthagaberget (Hole)

Eksterne lenker
---------------

* «Nærstad skanse». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Molekylærdynamikk** (**MD**) er en numerisk metode for å estimere fysiske størrelser gjennom datasimulering av atomers bevegelse. Den enkleste simulasjonsalgoritmen baserer seg på Newtonsk fysikk, anser enkeltatomer som punktpartikler og benytter approksimerte interatomiske potensialer for å beregne atomenes fart og forflytning. Metoden kan kobles med ab initio-metoder som tetthetsfunksjonalteori gir mer nøyaktige estimater av kreftene mellom atomer. For hardsfære-potensialer må spesielle hensyn tas under diskretiseringen av tiden.

Metode
------

Et system med {\displaystyle N} atomer uten ekstern påvirkning vil følge Newtons andre lov, som for hver partikkel med indeks i sier

{\displaystyle m\_{i}{\frac {\mathrm {d} ^{2}\mathbf {x} \_{i}}{\mathrm {d} t^{2}}}=\mathbf {F} \_{i}=-\nabla \_{i}V}

der {\displaystyle \mathbf {x} \_{i}} er atomets posisjon, {\displaystyle m\_{i}} er massen, {\displaystyle \mathbf {F} \_{i}} er den totale kraften på partikkelen, V er den tilsvarende potensielle energien, og {\displaystyle \nabla \_{i}} betyr «derivert med hensyn på {\displaystyle \mathbf {x} \_{i}}». Dette gir {\displaystyle N} likninger, som må diskretiseres og løses ved hjelp av en approksimasjonsmetode som Eulers metode eller Verlet-metoden, hvor likningen itereres for faste tidssteg (for eksempel {\displaystyle \Delta t=5} fs). I prinsippet er dette alt som skal til for å beregne dynamikken i et system, men ofte må det tas hensyn til spesielle randbetingelser, og metoden kan effektiviseres ved bruk av lister over nærliggende atomer.

De fleste MD-simulasjoner foregår i likevekt i et gitt termodynamisk ensemble. Siden energi er bevart i Newtons 2. lov vil det mikrokanoniske ensemblet vil simuleres hvis ikke eksterne bidrag til energien blir inkludert. For eksempel vil et system med en såkalt termostat-algoritme simulere det kanoniske ensemblet (med konstant temperatur).

Anvendelser
-----------

I likevektsimulasjoner kan MD brukes til å måle trykk, temperatur, indre energi og andre termodynamiske variable for et gitt system. I et grand-kanonisk ensemble vil fryse- og smeltepunktene til stoffer kunne estimeres. Dynamiske prosesser som diffusjon, brudd, korrosjon og andre kjemiske reaksjoner kan også simuleres.

Litteratur
----------

* M. P. Allen, D. J. Tildesley (1989) Computer simulation of liquids. Oxford University Press. ISBN 0-19-855645-4.
* J. Thijssen (2007) Computational Physics. Cambridge University Press. ISBN 978-0521833462.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
**Mole Antonelliana** er et symbol på byen Torino i Italia. Det har fått sitt navn etter arkitekten som bygget det, Alessandro Antonelli. Byggingen tok til i 1863.

Det var opprinnelig tenkt som en synagoge. Ikke-katolikker hadde fått sin religiøse frihet. Imidlertid kom ikke Antonelli godt overens med de jødiske gruppene. Arkitekten modifiserte planene og endte opp med et 113 meter høyt tårn, 47 m høyere enn den opprinnelige kuppelen. Endringene, kostnadsøkninger og tidsoverskridelser gjorde at oppdragsgiverne stoppet byggingen i 1869.

I 1873 byttet oppdragsgiverne og byens myndigheter den uferdige bygningen med en tomt for en synagoge. Bygget ble så dedisert til Viktor Emmanuel II. Antonelli fortsatte byggingen, og tårnet strakte seg til slutt til 167 m.

Her huses nå det nasjonale filmmuseum. En spektakulær heiskonstruksjon trekker en glassheis fritt svevende langs ledekabler gjennom hovedrommet under kuppelen og til utsiktsplattformen. 

Idag er *Mole Antonelliana* avbildet på baksiden av de italienske 2 cent-myntene, og er utgangspunktet for logoen til Vinter-OL 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Historien til Mole Antonelliana

* Foto

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** BNE **·** CiNii **·** GeoNames **·** SkyscraperCenter
 |
**Mole poblano** er Mexicos nasjonalrett. Ordet *mole* er betegnelsen på en tykk saus i Mexico, mens poblano er adjektivet til byen Puebla, en av Mexicos større byer. 

Mole poblano oppsto på 1700-tallet, og ifølge historien skulle en biskop overnatte hos nonnene i Santa Rosa-klosteret i Puebla. Besøket kom overraskende på, og dermed måtte nonnene slå noe sammen av det de hadde. Sjokolade og ulike chilier ble blandet på en ny måte. Denne sausen falt i smak hos biskopen, og har blitt en av klassikerne i det meksikanske kjøkken. Gryta hvor den første mole poblano ble laget, kan ennå sees i klosterkjøkkenet.

Mole lages av en rekke ulike chilier som ristes og skrelles, videre av ristede, finhakkede peanøtter, ristede, finhakkede sesamfrø og rosiner, samt en del ulike krydder. Siden hver enkelt ingrediens må ristes separat, er det svært tidkrevende. Så tilsettes sjokolade og kyllingkraft. Etter lang tids koking er sausen tilnærmet svart. Sausen serveres over kylling, kalkun eller svin, og mole brukes gjerne til enchilada eller andre meksikanske tortilla-spesialiteter.

I Mexico kan mole kjøpes som en masse, og så tilsettes kraft. Dermed sparer man seg mye arbeid.

Eksterne lenker
---------------

* Historien om Mole poblano, på hjemmesiden til en mole-produsent. Spansk
* Oppskrift på spansk
* Oppskrift på norsk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Isela Valve** (født 1949) er en svenskspråklig finsk bibliotekar og barnebokforfatter, bosatt på Åland. Mange av bøkene hennes handler om Ålands historie.

Et selvportrett av den ålandske maleren Joel Pettersson (1892–1937); Valve har skrevet en barnebok om hans liv og kunst.
Hun har en magistergrad i religionshistorie og litteratur, og har arbeidet som bibliotekar. Hun debuterte i 1984 med barneboka *Hej! Jag heter Marie*, som hadde handling fra øyenes friluftsmuseum Jan Karls gården. Andre bøker har handlet om helgener: *Sankt Olof går igen* (1999) og *Ringen på isen* (2002) om Finlands nasjonalhelgen Henrik. Hun har også skrevet om angrepet på Bomarsunds festning i 1854. For et voksent publikum har hun skrevet den selvbiografiske *Behandlingen – anteckningar från ett år i Kräftans tecken* (2008). 

Hennes bok *Joels färger* (2011) om den ålandske maleren Joel Pettersson ble i 2013 nominert til den første Nordisk råds barne- og ungdomslitteraturpris.

Hun er ikke oversatt til norsk.

Referanser
----------

1. ↑  forfatterbiografi Arkivert 4. november 2013 hos Wayback Machine. hos bibliotek.ax, de ålandske bibliotekene
2. ↑  Nominerte: Isela Valve Arkivert 6. november 2013 hos Wayback Machine. hos norden.org
3. ↑  Joels färger anmeldt på barnebokkritikk.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
Vannhjul, Isegran, Fredrikstad
**Isegran fort** er et fort beliggende på en 80 mål stor øy i Fredrikstad. Fortet omtales første gang i 1287 i islendingen Gottskalks annaler.

Øya Isegran stikker ut fra Kråkerøys østside og deler Glommas utløp i to, Østerelva og Vesterelva. Jarlen av Borgarsyssel, Alv Erlingsson, hadde en liten festning her bygget i tre og stein på slutten av 1200-tallet. Tømmerborgen ble ødelagt i 1287 av kongens store hærstyrke.

I dag er det ingen synlige spor av Alv Erlingssons festning, men restene av skansen ble bygget ut og ble en del av Fredrikstads forsvarsverker etter at byen ble etablert i 1567. Tårnet på Isegran ble bygd i tidsrommet 1674-1742, og senere[*når?*] betydelig restaurert. I 1670-årene ble Isegran forsterket for moderne krigføring, og admiral Peter Wessel Tordenskiold brukte det som en viktig base under den store nordiske krig. Isegran var fram til 1680 også landets eneste orlogshavn. På Isegran står for øvrig Fredrikstads eldste trebygning – det over 300 år gamle «Empirehuset».

Opprinnelsen til navnet «Isegran» er uklar, men det *kan* være en forvanskning eller avledning av *Île Grand*, fransk for *den store øya*.

Referanser
----------

1. ↑  *Islandske Annaler indtil 1578*. Christiania: Grøndahl. 1888. s. 337.
2. ↑  Johansen, Lund, Stenseth, Øgar Svendsen (1999): *De annalibus Isegrani. Hendt på Isegran 1287-1997*

Litteratur
----------

* *Isegran - Den prektige grandiose øya*, Fredrikstad museums småskrift nr. 3 ,1993
* Johansen, Lund, Stenseth, Øgar Svendsen (1999): *De annalibus Isegrani. Hendt på Isegran 1287-1997*

Eksterne lenker
---------------

* «Isegran fort», fra Lokalhistoriewiki
* «Isegran», fra visitnorway.no

*Tegner: Finn Bjørklid*
**Grumman G-44 Widgeon** var et lite tomotors amfibiefly med fem seter. Det fikk benevnelsen J4F i den amerikanske marinen og i kystvakten. I United States Army Air Corps og United States Army Air Forces gikk den under benevnelsen OA-14.

Konstruksjon  og utvikling
--------------------------

Widgeon ble opprinnelig konstruert for det sivile marked. Det er noe mindre, men ellers lik Grummans tidligere Grumman G-21 Goose, og ble bygget fra 1941 til 1955. Flyet ble brukt under andre verdenskrig som et lite patrulje- og allbrukstransportfly av United States Navy, kystvakten og av Royal Navys Fleet Air Arm.

Den første prototypen fløy i 1940, og det første produserte flyet gikk til United States Navy som et anti-ubåt-fly. Totalt ble det bygget 276 av Grumman-flyet, inkludert 176 som ble bygd for militæret. Under andre verdenskrig tjenestegjorde det i sjøforsvaret, kystvakten, Civil Air Patrol og Army Air Force. I tillegg tjenestegjorde det i den britiske Royal Navy, som gav det navnet Gosling.

Operativ historie
-----------------

Grumman J4F-1 fra United States Coast Guard på National Naval Aviation Museum i Pensacola i Florida i 2002.
Den 1. august 1942 tok en J4F-1 fra US Coast Guard Patrol Skvadron 212 av fra Houma i Louisiana under sjefflyver Henry Whites kommando. Flyet oppdaget og angrep en tysk ubåt ved kysten av Louisiana og [*klargjør*] White rapporterte den senket. Senkingen av U-166 ble kreditert White og han ble tildelt Distinguished Flying Cross.

I juni 2001 ble vraket av «U-166» funnet i nærheten av vraket av DS «Robert E. Lee» av et team som lette etter olje, og senkingen av «U-166» ble fastslått til 30. juli (dvs to dager før White tok av fra Houma). Senkingen av u-båten ble da tilskrevet patruljefartøyet «PC-566» som eskorterte «Robert E. Lee».

Det antas nå at flyet gjorde et mislykket angrep på «U-171», en ubåt av typen IXC, som var identisk med «U-166» som rapporterte at de hadde blitt angrepet av fly på samme tid som White angrep en ubåt. «U-171» hadde ikke blitt skadd av Whites angrep, men ble senket fire måneder senere i Biscayabukta.

Spesifikasjoner
---------------

Grumman Widgeon

| Tekniske data |  |
| --- | --- |
| Mannskap | 1 |
| Lengde | 9,47 m |
| Vingespenn | 12,20 m |
| Vingeareal | 22,80 m² |
| Vekt (uten last) | 1 470 kg |
| Vekt (maksimalt) | 2 055 kg |
| Motor | 2 × Ranger L-440-5 (2 × 147 kW) |
| Ytelser |  |
| Maksimal hastighet | 246 km/t |
| Marsjfart | 220 km/t |
| Klatrefart | 4,4 m/s |
| Rekkevidde | 1 480 km |
| Marsjhøyde | 4 450 m |
| Passasjerer | 4 |
|

Referanser
----------

1. ↑   "U-166." *uboat.net.* lest: 18. august 2010.
2. ↑  "U-171." *uboat.net.* lest: 18. august 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Grumman Widgeon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Hovedbygningen er fredet.
Fredet stabbur
**Grue prestegård** (Søndre Skulstad) ligger et par kilometer unna kirken, nær det stedet der kirken stod frem til brannen i 1822.

Kirken ble oppført på den gamle prestegården Grues grunn i middelalderen. Nærheten til Glomma var imidlertid problematisk for både kirken og prestegården. Hans Andersen Gjerdrum, som var sogneprest fra 1745, kjøpte gården Søndre Skulstad i 1755. I 1773 søkte han om og fikk tillatelse til å flytte prestbolet dit. Samme år ble den gamle gårdens drengstue tatt av Glomma, som gikk bare 25 alen fra hovedbygningen. Gjerdrum døde i 1782, ikke lenger etter at ny prestegårdsbygning ble oppført.

Hovedbygningen ble oppført i 1775. Det er et laftebygg i to etasjer, en typisk embedsmannsgård av sin tid. Inngangspartiet ble flyttet ved en totalrenovering i 1960-årene, og det har også tidligere på 1900-tallet blitt gjort om på bygningen. En garasje er fra rundt 1970. Drengstuen på østsiden ble revet omtrent på samme tid. Hovedbygningen er fredet sammen med et stabbur fra 1800-tallet som ikke lenger er i OVFs eie. Prestegården ble solgt sommeren 2017.

Den tidligere prestegården er siden tatt av Glomma, og kirkestedet ble flyttet etter brannen, slik at dagens Grue kirke står på Vollermoen i sørkant av Kirkenær sentrum.

Referanser
----------

1. ↑  Collett (1978), s. 31–34.
2. ↑  Opplysningsvesenets fond, mens jubileumsboken for Grue kirke nøyer seg med å datere den til «ca. 1780».
3. ↑  Opplysningsvesenets fond: Grue prestegård
4. ↑  Guthe (1999), s. 3.

Kilder
------

* Opplysningsvesenets fond
* John Peter Collett (1978). *Kirke og menighet i Grue gjennom 150 år. Grue kirke 1828–1978*. Grue menighetsråd. ISBN 82-7104-041-3.
* Andreas Stub Guthe, red. (1999). *Grue kirkes brann pinsedag 1822: Et 150 års minne*. s. 3.  [Nyopptrykk av utgivelse fra 1972]
* «Grue prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Fangmatan** (forenklet kinesisk: 放马滩; tradisjonell kinesisk: 放馬灘; pinyin: **Fàngmǎtān**) er et arkeologisk funnsted nær Tianshui i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. De eldste funnene der stammer fra staten Qins tid, og utgjøres av gravkamre fra de stridende staters tid og frem til tidligste del av Handynastiets tid.

Grav 1
------

Begravelsen i grav 1 fant antagelig sted mellom 230 og 220 f.Kr. mot slutten av De stridende staters tid. Utgravningen av den fant sted i 1986. Graven inneholdt en rekke tekster man trodde var gått tapt, skrevet på tre typer vanlig tre- og bambusstrimler. Det dreide seg om almanakker (*rishu* 日書), lovtekster, medisinske verker og syv kart. Tekstmaterialet har også visst seg som nyttig for kinesisk språkforskning. Detmeste har latt seg dechiffrere, men noen ord (skrifttegn) har (2013) ukjent betydning.

Kartene var tegnet med svart tusj på fire rektangulære stykker av furu, 26,7 cm lange og mellom 15 og 18,1 cm brede, og viser elven Jialing og dens sideelver, i det som i dag er provinsen Sichuan. Området som kartlegges er overlappende mellom trebitene, men totalt dreier det seg om et areal på 107 × 68 km.

Grav 5
------

Papirkartfragmentet funnet i grav 5
Grav 5, som også ble utgravd i 1986, stammer fra det tidlige vestlige Han (tidlig på 100-tallet f.Kr.). Den gravlagte mann ble funnet med et papirkart lagt over brystet, men vannskade gjør at bare ett eneste fragment (5,6 × 2.6 cm) av kartet er blitt bevart. Kartet, som blant annet viser fjell, elver og veier, er tegnet på det som er verdens eldste funn av papir.

Litteratur
----------

* Behr, Wolfgang (2007), «Placed into the Right Position — Etymological Notes in *Tu* and Congeners», i: Bray, Francesca; Dorofeeva-Lichtmann, Vera; Métailié, Georges, *Graphics and Text in the Production of Technical Knowledge in China: The Warp and the Weft*, Brill, ISBN 9789004160637
* Buisseret, David (1998), *Envisioning the City: Six Studies in Urban Cartography*, Chicago and London: University of Chicago Press, ISBN 0-226-07993-7 .
* Harper, Donald (1999), «Warring States Natural Philosophy and Occult Thought», i: Michael Loewe and Edward L. Shaughnessy (eds.), *The Cambridge History of Ancient China: From the Origins of Civilization to 221 B.C.*, Cambridge: Cambridge University Press, ss. 813–884, ISBN 0-521-47030-7 .
* Hsu, Hsin-mei Agnes (2009), «Structured Perceptions of Real and Imagined Landscapes in Early China», i: Raaflaub, Kurt A.; Talbert, Richard J. A. *Geography and Ethnography: Perceptions of the World in Pre-Modern Societies*, John Wiley & Sons, ISBN 9781444315660
* Yi, Xumei; Liu, Xiuwen (2010), «The calligraphy and printing cultural heritage of Gansu — the development of the engraved printing process and papermaking: an archaeological approach», i: Allen, Susan M.; Lin, Zuzao; Cheng, Xiaolan m. fl.. *The History and Cultural Heritage of Chinese Calligraphy, Printing and Library Work*, Walter de Gruyter, ISBN 9783598441790

Referanser
----------

1. ↑  Harper 1999, s. 847.
2. ↑  Buisseret 1998, s. 12
3. ↑  Hsu 2009, s. 44–45
4. ↑  Yi & Liu 2010, s. 64
5. ↑  Behr 2007, s. 113