recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Taytay** (*Bayan ng Taytay*) er en kommune på Filippinene. Kommunen tilhører provinsen Palawan og ligger nord på øya ved samme navn som provinsen. Folkemengden er på 75 165 innbyggere (1. august 2015).

Historie
--------

Før den spanske koloniseringen var kongedømmet Taytay regjert av en monark som ble fulgt over alt han dro av ti skrivere. De overlevende mannskaper fra Ferdinand Magellans skip holdt Taytays konge og dronning som gisler etter at de flyktet fra nederlaget de led i slaget ved Mactan, der Magellan ble drept. De trengte flere forsyninger før de fortsatte mot Molukkene der de ville finne hjelp fra portugiserne. Småkongen og hans folk imøtekom deres krav, og gav dem til og mer mere matforsyninger ernn de hadde bedt om. Dette ble nedtegnet av Magellans kronikør Antonio Pigafetta, som var med på ett av skipene.

Pigafetta noterte seg også en merkelig foreteelse i kongedømmet. De innfødte var glad i hanekamp, og dette var noe nytt - det var lenge før noe slikt ble sett i moderne tid på den vestlige halvkule.

I 1738 bygde spanjolene i Taytay festningen Fuerza de Santa Isabel, og den tjente som beskyttelse mot moro-pirater på røvertokt på 1700-tallet.

En *campus* for Palawan State University ligger i Taytay.

Barangayer
----------

Taytay er inndelt i 31 barangayer per 30. september 2019.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Abongan
* Banbanan
* Bantulan
* Batas
* Bato
* Beton
* Busy Bees
* Calawag
* Casian
* Cataban
* Debangan
 | * Depla
* Liminangcong
* Meytegued
* New Guinlo
* Old Guinlo
* Pamantolon
* Pancol
* Paly (Paly Island)
* Poblacion
* Pularaquen (Canique)
 | * San Jose
* Sandoval
* Silanga
* Alacalian
* Baras (Pangpang)
* Libertad
* Minapla
* Talog
* Tumbod
* Paglaum
 |

Bildegalleri
------------

* Taytay-markørTaytay-markør
* Fort Sta. Isabel.Fort Sta. Isabel.
* Kapell i Fort Sta. Isabel.Kapell i Fort Sta. Isabel.
* Fort Sta. Isabel.Fort Sta. Isabel.
* Kirken i Fort Sta. Isabel.Kirken i Fort Sta. Isabel.

Referanser
----------

1. ↑  «2020 Census of Population and Housing (2020 CPH) Population Counts Declared Official by the President». *folketellingen 2020*. Filippinenes statistikkbyrå. 7. juli 2021.
2. ↑  Barangays in Taytay 2018 Philippine Standard Geographic Code (PSGC)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Danmarks flagg Danmark |
| Friidrett: |
| Friidrett Nordisk juniormesterskap i friidrett |
| Gull | Hvidovre 2018 |  200 m |
| Gull | Hvidovre 2018 |  4x100 m |

**Tazana Mikkel Kamanga-Dyrbak** (født 12. januar 2002) er en dansk friidrettsutøver. Han vant 200 meter under Nordisk juniormesterskap i friidrett 2018.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2017

Kamanga-Dyrbak vant 300 meter under Världsungdomsspelen i 2017, og han vant 100 meter, 200 meter og 300 meter i det danske U16-mesterskapet i friidrett.

### Sesongen 2018

I Copenhagen Open fikk han sølv på 100 meter med tiden 10,65, og han vant 100 meter under Världsungdomsspelen i Göteborg. I U18-EM i friidrett 2018 kom han på sjetteplass på 100 meter og fjerdeplass på 200 meter. Han deltok i Nordisk juniormesterskap i friidrett 2018, og fikk der to medaljer. Individuelt vant han 200 meter, med ny personlig rekord på 20,99 sekunder, og han deltok på Danmarks stafettlag som vant 4 x 100 meter stafett. 

Han representerte Sparta AM under Europacupen i friidrett for klubblag (Junior U20), og vant der både 100 og 200 meter. Han satte der personlig rekord på 100 meter, med 10,58 sekunder. Han representerte Danmark under Sommer-OL for ungdom 2018, og kom der på fjerdeplass på 200 meter.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Tazana Kamanga, www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  IAAF - *Tazana Kamanga-Dyrbak - Results*, besøkt 17. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tazana Kamanga-Dyrbak – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tazana Kamanga-Dyrbak – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Sommer-OL for ungdom 2018 Arkivert 19. januar 2019 hos Wayback Machine.
**Taï nasjonalpark** er en av tre nasjonalparker i den vestafrikanske staten Elfenbenskysten som er oppført på UNESCOs verdensarvliste.

Taï omfatter et område på 3 300 km² med en 200 km² buffersone rundt seg. Parken ligger mellom 80 og 396 moh, ca. 100 km fra kysten. Parken er det største urskogsområdet i Vest-Afrika, og er en rest av et opprinnelig skogbelte (*Guinearegnskogene*) som omfattet Ghana, Liberia, Sierra Leone og Elfenbenskysten. 

Parken inneholder om lag 1300 plantearter, hvorav 54 prosent er endemiske for Guineaskogene. I den sørlige, fuktigste delen av parken er det identifisert 150 arter som er endemiske for Taï-området. Parken er hjem for 47 av de 54 store pattedyrartene som anses å ha Guinearegnskogene som sitt habitat, blant dem alle de 5 som regnes som truede.

Området ble første gang fredet av franske kolonimyndigheter i 1926, og fredningen ble forsterket i 1972 av landets egen president.

Eksterne lenker
---------------

* Taï nationalpark
* Tai Forest National Park - Cote D'ivoire

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Magnus Johan Sundsfjord** (født 31. mai 1906 i Sundsfjord, død 27. august 1989 på Nordland sentralsykehus) var gårdbruker og ordfører i Gildeskål 1958-61.

Sundsfjord overtok gården og drev den som forpakter slik hans far og farfar hadde gjort. Han drev samtidig med litt fiske, men det var kun til husholdet. Han arbeidet også som snekker og skogvokter. Sundsfjord startet sitt yrkesaktive liv som fisker og var tidlig med til Lofoten. Han var 12 år gammel første gangen han var med på lofotfisket. 

Han ble tidlig aktiv i Det norske Arbeiderparti. Han representerte sitt parti som ordfører i Gildeskål i perioden fra 1959 til 1962. Han beskrev det selv som et rent uhell at han ble ordfører. Han var egentlig varaordfører men måtte innta ordførersetet da den valgte ordføreren måtte flytte midt i perioden. Han var også meget engasjert i planleggingen av kystriksvegen (Riksveg 17) og satt i en årrekke i forskjellige komiteer som jobbet med fremføring av denne vegen.

I 1972 trakk Sundsfjord seg ut av aktiv politikk. Han døde på Nordland sentralsykehus i 1989 og er gravlagt i Gildeskål.

Referanser
----------

1. ↑  Ordførere i Gildeskål; geni.com
2. ↑  Lofotbev 1927[*død lenke*]; Jekt og jaktfart - Kystkulturen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Sädvvájávrre** (eldre skrivemåte: *Sädvajaure*) er en innsjø langs den øverste delen av Skellefteälven i Arjeplog kommune i Norrbottens län, Sverige.

Sädvvájávrre utnyttes som magasin for langtidsregulering av vannkraftsproduksjonen i den nesten helt utbygde Skellefteälven. Innsjøen har i flere ganger blitt regulert, i årene 1942, 1953 og 1985. Vannivået varierer mellom 460,7 og 477 meter over havet. Vannmagasinets volum er 605 millioner m³.

På Sädvvájávrres sørside fantes det i årene mellom 1635 og 1659 et støperi som hørte til Nasafjälls silververk. Store deler av furuskogen rundt innsjøen ble avvirket gjennom denne industriepoken, og er fortsatt ikke i sin opprinnelige tilstand. Det lokale kirkesognet *Silbojokks församling* hadde et forsamlingslokale ved støperiet, og de fortsatte sin virksomhet også etter nedleggelsen av støperiet.

Silvervägen (riksväg 95) følger nordbredden av Sädvvájávrre, mens nasjonalparken Pieljekaise ligger på sørsiden.

Referanser
----------

1. 1 2  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 30. november 2018.
2. 1 2  «Sjödjup och sjövolym». *Svenskt vattenarkiv*. Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 29. november 2018.
3. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 24. mai 2021.
4. ↑  Norrman, Jan (1989). «Kraftverk i Skellefteälven». *Silvret från Nasafjäll: arkeologi vid Silbojokk* **(svensk)**: 13-18.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Charlotte Sletten Bjorå** (født 3. oktober 1973) er en norsk botaniker og vitenskapsformidler. Hun er førsteamanuensis tilknyttet Botanisk museum ved Universitetet i Oslo (UiO). 

Charlotte Sletten Bjorå er oppvokst i Gjerstad i Aust-Agder og var elev ved Risør videregående skole. Hun har utdannelse som cand.scient. i botanisk økologi fra biologisk institutt ved UiO. I 2008 tok hun doktorgraden i botanikk med en avhandling om slektene *Crinum* og *Chlorophytum* i ordenen Asparagales der hun beskriver ti nye arter og underarter fra Afrika.

Charlotte Sletten Bjorå er blant annet kjent fra populærvitenskapelige innslag i radioprogrammet Ekko i NRK P2 og TV-programmet Abels tårn.

Referanser
----------

1. ↑  Aust Agder Blad 2008: *Doktor Charlotte fra Gjerstad*
2. ↑  Disputas 7. mars 2008 for Charlotte Sletten Bjorås doktorgradsavhandling *Phylogeny, speciation and biogeography – a study of Crinum and Chlorophytum (Asparagales) with focus on African taxa*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charlotte Sletten Bjorå på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Publikasjoner av Charlotte Sletten Bjorå i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Presentasjon ved Naturhistorisk museum ved UiO
* (no) Intervju om alovera-forskning 2004

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** ORCID **·** SUDOC **·** Botanist **·** CRIStin
 |
Det annet Nykøbing slott oppført i 1594, litografi fra før 1767
Dronning Sophie av Danmark og Norge førte sin enketilværelse på Nykøbing, hvor hun akkumulerte store rikdommer. Hans Knieper, 1578, Rosenborg slott
**Nykøbing slott** var et kongelig slott som lå i Nykøbing Falster. Det antas at den eldste borgen på stedet ble oppført i siste halvdel av 1100-tallet. Slottet ble i hovedsak benyttet av kongen for å administrere de danske besittelsene i Estland.

Ca. 100 år senere bodde Kristoffer Is enke, Margarete Sambiria, som enkedronning på slottet. I 1253 ble det overtatt av Lybækkerne som samtidig brente ned Nykøbing by. I 1320 ble det inntatt av Kristoffer II som selv satt som fange her de følgende årene. 

Slottet har flere ganger vært ramme rundt politiske møter, blant annet i 1399 da dronning Margrete og Hansaforbundet ble enige om en felles opptreden mot Fetaljebrødrene, og i 1507 avsluttet man en strid mellom kong Hans og Hansaforbundet.

Etter hvert ble slottet nedslitt og i 1588 godkjente Kong Frederik II arkitekt Philip Brandins utkast til et nytt slott. Kongen døde samme år og det ble hans unge enkedronning Sophie som kom til å forestå oppføringen. Etter ektefellens død hadde hun fått krongodset som *livgeding*, dvs. som enkepensjon.

Det annet Nykøbing slott
------------------------

Slottet sto ferdig i 1594 og var et renessanseslott på linje med Kronborg og Frederiksborg. Det besto av fire sammenbygde fløyer i tre etasjer i rød tegl og sandsten. I vestfløyen fantes et innbygget nesten kvadratisk tårn med spir, og på slottets utvendige hjørner, var påbygget karnapper som også hadde spir. Adgang til husets etasjer foregikk via trappetårn i slottsgårdens fire hjørner, og selve adgangen til slottsgården foregikk via en port i nordfløyen.

Sophie residerte på slottet frem til sin død i 1631. Enkedronningen skapte seg en formue på driften av slottet, hvor hun drev med landbruk, skogbruk og anla meiereier og fiskedammer. Fiskedammene inneholdt karper, en delikatesse dengang.

Senere ble slottet benyttet av hennes sønnesønn «den udvalgte prins» Christian og hans ektefelle prinsesse Magdalena Sibylla, og ble i denne periode utvidet med voldgraver og bastioner. 

Slottet ble etter dette flere ganger benyttet som enkesete for danske dronninger. Men slottet forfalt og i 1766 ble det besluttet å selge det. Året etter ble slottet solgt på auksjon med nedrivning for øye. Bygningsmaterialer herfra kan den dag i dag finnes i hus i området slottet lå.

Referanser
----------

1. ↑  *Nykøbing Slot*, Museum Lolland-Falster Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av slottet[*død lenke*]
* Nykøping slott hos Lolland Falster museum
* Nykøbing slott hos Kulturarv.dk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Charlotte Thiis-Evensen** (født 11. desember 1968 i Nyköping i Sverige) er en norsk journalist og flermedial kunstner (lyd, film, bildekunst).

Utdanning
---------

I yngre år lærte hun teater ved Romerike Folkehøgskole. Etter å ha laget radio for NRK Telemark i 1993, ble hun den tiende redaktør i den idealistiske nærradioen RadiOrakel i Oslo, der hun hadde vært med siden 1989. Fra 1990 til 1996 studerte hun til cand.philol. (litteraturvitenskap)
ved Universitetet i Oslo. Hun studerte ved Statens kunstakademi i Oslo 2000–01.

Kunstnervirke
-------------

Som kunstner jobber hun blant annet med dokumentarisme innenfor foto, video og installasjoner. Flere av hennes verk handler om hvordan uuttalte maktforhold virker inn på individets mulighet til å handle fritt. Thiis-Evensen har hatt flere separatutstillinger, blant annet ved Kunstnernes Hus, Sørlandets Kunstmuseum og OSL contemporary. Hennes arbeider har blitt vist i en rekke gruppeutstillinger og filmfestivaler.

### Produksjoner

* «noen var der og har sett meg», 2005. Med billedkunstner Lisa Karlsson. Kortfilm om en svaksynt.
* *Arven*, ca. 2014, produsert av Indie Film, Oslo

Journalistikk
-------------

I tillegg til kunstproduksjon har hun også jobbet som journalist i NRK i flere år, både med dokumentar og feature-journalistikk. Omkring 2008 ledet hun Bokprogrammet. Siden 2015 har hun ledet Arkitektens hjem på NRK TV.

Familie
-------

I 2011 giftet hun seg med komponist Eivind Buene (født 1973). Charlotte er niesa til professor Thomas Thiis-Evensen.

*Se Thiis (slekt) for farsslekta*

Referanser
----------

1. ↑  Erna Bøyum, *Det nye orakelet* i VG den 21. november 1993.
2. ↑  Bryllupet mellom Charlotte og Eivind er beskrevet av Anne-Lill Aas i *Gjorde bryllup til kunstprosjekt* i Telemark Arbeiderblad den 24. juni 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charlotte Thiis-Evensen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Charlotte Thiis-Evensens hjemmeside

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
*For kulturbygget og slottet Charlottenborg i København, se Charlottenborg, Danmark.*

**Charlottenborg** er et slott i Motala kommune i Östergötland i Sverige. Hovedbygningen ligger ved Motala ström og har gitt navn til den bydelen – *Charlottenborg* – som bygningen i dag ligger i. Slottet ble oppført på midten av 1600-tallet av offiseren Ludvig Wierich Lewenhaupt. 

Charlottenborgs slott og Motala kirke. Fra *Suecia antiqua et hodierna*, og kanskje ikke helt pålitelig.
Charlottenborg slott er avbildet i Erik Dahlberghs praktverk *Suecia antiqua et hodierna*, men slottet fikk sitt nåværende utseende etter en omfattende ombygging 1799–1803 og mindre endringer senere, selv om deler av den opprinnelige bygningen fremdeles kan gjenfinnes.

I begynnelsen av 1920-årene bygde man kraftstasjon i Motala ström, noe som førte til at vannet ble demmet opp og Hårstorpssjön ble dannet. Dermed forsvant slottets park, og slottet ligger i dag nærmere vannet enn da det ble oppført. 
Motala kommune har eid slottet siden 1959. 

Charlottenborgs slott huser i dag *Motala museum*, som viser svensk og internasjonal kunst fra 1600-tallet til 1900-tallet. Blant de representerte kunsterne er Bruno Liljefors og Johan Krouthén.

Eksterne lenker
---------------

* Charlottenborgs slott Arkivert 22. august 2015 hos Wayback Machine.
**Tom Morris jr.**, også kjent som **Young Tom Morris**, (født 20. april 1851, død 25. desember 1875) var en av pionerene innen profesjonell golf. Han ble født i St. Andrews i Skottland, kjent som «golfens hjemsted». Hans far, Tom Morris sr. eller «Old Tom Morris», var greenkeeper på St. Andrews Links og hadde vunnet The Open Championship fire av de første åtte årene.

«Young Tom» vant The Open i 1868, 1869, 1870 og 1872. I 1869 tok han seieren, mens hans far kom på 2.-plass – en unik hendelse i mesterskapet. «Young Tom» fikk beholde det originale mesterskapstrofeet – *The Challenge Belt* – etter sine tre seire på rad, så et nytt trofé – pokalen *The Claret Jug* – ble innkjøpt for den neste turneringen i 1872, og hans navn ble det første til å bli inngravert på pokalen.

Morris var kjent for sin enestående putting og hans evne til å spille ypperlig golf i all slags vær. Han spilte i The Open for siste gang i 1874. Det neste året mistet han sin kone og sønn i barsel, og Morris døde selv samme år på første juledag, kun 24 år gammel.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Thomas Morris, Jr. Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Thomas-Morris-Jr, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Tom Morris, Find a Grave 6868, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Gazetteer for Scotland **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Hermann Gunkel** (født 23. mai 1862 i Springe i kongeriket Hannover, død 11. mars 1932 i Halle) var en tysk protestantisk teolog og forsker i Det gamle testamente. Han regnes som formkritikkens grunnlegger.

Gunkel var sønn av en luthersk prest. Han studerte teologi i Göttingen, Gießen og Hannover.

I 1895 ble Gunkel professor i Det gamle testamente ved Humboldt-Universität zu Berlin I samme år kom hans bok *Schöpfung und Chaos in Urzeit und Endzeit* (*Skapelse og kaos*) ut. I 1901 kom den første utgaven av hans kommentar til Første mosebok: *Genesis*. I 1926 ga han ut en annen bok som blir regnet som et standardverk, kommentaren til Salmenes bok (*Die Psalmen*).

Av helsemessige årsaker trakk Gunkel seg tilbake og ble professor emeritus i 1927. Hans *Einleitung in die Psalmen* (*Introduksjon til Salmenes bok*) ble hans siste større arbeide, det ble fullført ved hjelp av *Joachim Begrich*, som var han svigersønn og en tidligere student av ham.

Gunkel var en fremragende representant for den religionshistoriske skole (*die religionsgeschichtliche Schule*). Dette var en gruppe teologer fra Göttingen, som delte oppfatninger om hvordan man kunne analysere utviklingen av religioner. I tillegg til Gunkel besto den opprinnelige gruppen av Albert Eichhorn, William Wrede, Wilhelm Bousset, Johannes Weiß, Ernst Troeltsch, Wilhelm Heitmüller og P. Wernle. I begynnelsen var de først og fremst opptatt av kristendommens opprinnelse, men fokuset ble etterhvert bredere og favnet også den historiske bakgrunnen for tidlige iraelittiske religioner, og andre tidlige religioner i Midtøsten.

Noen mindre verk av Gunkel ble oversatt til norsk i 1916 av Sigmund Mowinckel.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Hermann-Gunkel, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija ID 24905[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id gunkel-hermann, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 2. april 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Sambok Liste over utgivelser av Hermann Gunkel

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Rolf Lindemann** (født 30. mars 1942, død 27. juni 2012) var en norsk barnelege, som var særlig kjent for sin innsats innen neonatologi (nyfødtmedisin).

Lindemann ble utdannet lege ved Universität Heidelberg i 1967 og avla den medisinske doktorgrad ved Universitetet i Oslo i 1976, med en avhandling om regulering av blodproduksjonen hos nyfødte, utgått fra Pediatrisk forskningsinstitutt, hvor han var ansatt som forsker i flere år. Han begynte å jobbe klinisk med nyfødtmedisin i 1976, først ved Barneklinikken på Rikshospitalet og fra 1979 ved Ullevål sykehus. Han var frem til sin død overlege ved Nyfødtintensiv avdeling, Barneklinikken, Ullevål universitetssykehus og fra 2001 til sin død professor II ved Universitetet i Oslo. Han har særlig arbeidet med for tidlig fødte barn. Lindemann har publisert en rekke vitenskapelige artikler og forfattet veiledninger for helsestasjonsvirksomhet for barn, nyfødtomsorg og premature barn. Han var gjesteprofessor ved Temple University i USA i 2009 og ved Childrens Hospital University of Illinois, Chicago i 2010.

Det kongelige hoff kunngjorde 2. desember 2009 at kongen har utnevnt Lindemann til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for samfunnsnyttig virke innen helse.»

I forbindelse med at Lindemann avsluttet sin tjeneste ved Ullevål universitetssykehus ble det arrangert et symposium til ære for ham på Ullevål 15. juni 2012. Han ble i 2012 utnevnt til æresmedlem av Norsk barnelegeforening.

Lindemann døde brått onsdag 27. juni 2012, tre dager før han skulle gå av med pensjon.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6mj02th, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Nils Thomas Songstad: «Rolf Lindemann hedres av Kongen», Norsk barnelegeforening, 13. oktober 2009.
3. ↑  «Utnevnelser til St. Olavs Orden», kongehuset.no.
4. ↑
5. ↑  Nekrolog av Drude Fugelseth, Sverre Medbø, Jens Grøgaard, Karin Lødrup-Carlsen i Aftenposten 5. juli 2012 del 2 s. 14-15
6. ↑  Nekrolog av Odd H. Rognerud Jensen, Lillian N. Berge, Bjarne H. Løkvik, Leif Svenningsen i Aftenposten 6. juli 2012 del 2 s. 13

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Rolf Lindemann i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Rolf Lindemann i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Rolf Marbot**, egentlig *Albrecht Marcuse*, (født 28. mai 1906 i Breslau i Tyskland (nå Wroclaw i Polen), død 22. august 1974 i Paris) var en tysk-fransk tekstforfatter, komponist og forlegger av populærmusikk.

Rolf Marbot ble en av de største musikkforleggerne i etterkrigstidens Frankrike. 

Han studerte opprinnelig juridikum i Tyskland. Han tok doktorgrad og hadde planer om å bli advokat. Samtidig opptrådte han som barpianist og akkompagnatør.

Han tok pseudonymet «Rolf Marbot» i 1927.

Rolf Marbot var jøde og ble tvunget til å forlate Tyskland i 1933, Han slo seg ned i Paris under vanskelige forhold, men kjøpte et lite musikkforlag som han senere bygde opp (*les éditions Méridian* senere *les Nouvelles éditions Méridian*). Han ble også medeier i et annet forlag (*Société d'édition Musicale Internationale*, *SEMI*).

Ved utbruddet av andre verdenskrig vervet han seg til fremmedlegionen. Under okkupasjonen måtte han gå under jorda og overlot til medarbeidere å drive forlaget. Han ble naturalisert franskmann i 1947.

Fra 1940-årene til slutten av 1960-årene ble han en sentral figur i musikkindustrien i Frankrike.

Dorian/Herda
------------

Dorian/Herda (René Dorian og Hans Herda) var et pseudonym brukt i fellesskap av komponist- og tekstforfatterparet Bert Reisfeld og Rolf Marbot.

Under dette pseudonymet skrev de blant annet slageren «Mein kleiner grüner Kaktus» for vokalsekstetten Comedian Harmonists i 1934.

Referanser
----------

1. 1 2   filmportal.de, Filmportal-ID 0f7b0b405d854eb29c723c44055c6b97, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rolf Marbot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Rolf Marbot på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Rolf Marbot på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Marbot på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Marbot på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Marbot på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Marbot på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Marbot på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Marbot på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Marbot på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Marbot på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Marbot på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** BNE **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic **·** AllMusic
 |
**Rolf Magdal Aagaard** (mest kjent som **Rolf M. Aagaard**, født 27. mars 1945 i Risør) er en norsk fotograf bosatt i Oslo.

Aagaard gikk i «lære» hos den lokale fotografen, Andersen i Risør fra 14/15-årsalderen. Rolf M. Aagaard ble i 1962 ansatt i avisen *Tiden* i Arendal og jobbet der ett år. I 1963 ble han ansatt i *Fædrelandsvennen* i Kristiansand, og jobbet der til 1970. I mai 1970 begynte han som fotograf i *Aftenposten* hvor han arbeidet frem til 2007. I årene 1980 til 1993 var han *A-magasinets* faste fotograf. Fra 2007 har han jobbet freelance. Han har i sin freelanceperiode blant annet jobbet for Kolon Forlag og Gyldendal Forlag med forfatterportretter. En rekke av hans bilder er å finne i alt fra skolebøker til kunstbøker. Han har fotografert norske kunstnere gjennom en årrekke.

Aagaard har også gjennom mange år fotografert medlemmer av den norske kongefamilien i ulike sammenhenger. Første bilde av Kong Olav V ble tatt i 1962 eller 1963.[]

I 1979 mottok han som første fotograf Narvesenprisen (nå «Den store journalistprisen»).

Aagaard har et bredt spekter som fotograf. I tillegg til fotojournalistikk har han interessert seg for naturfoto med spesiell interesse for snø. Han er også opptatt av street art, som han dokumenterer i Norge og ellers spesielt i Barcelona og Berlin, men også andre steder i Europa. Han har betydd mye for kvalitetsstandarden innen norsk pressefotografi. Aagaard har reist som fotograf i store deler av verden gjennom mange år.

Utstillinger
------------

Rolf M. Aagaard har hatt flg. separatutstillinger 

* Preus Fotomuseum - Horten i 1977
* Galleri ACANTHUS, Oslo 1981
* Galleri 27 - Oslo i 2002 med bilder fra Cuba
* Lillehammer Kunstmuseum i 2003 Retrospektiv utstilling
* Stenersenmuseet - Oslo i 2007 Street-Art
* Nordic Light - Kristiansund i 2007 Retrospektiv
* Kollektiv vandreutstilling Ny Norsk Fotografi II
* Nikon International Contest, vandreutstillinger 1971, 1973 og 1978
* Utstilling i Galleri Buene, Risør i juni - august 2005

Bibliografi
-----------

Bøker med Aagaards fotografier:

* 1995 - Brikt Jensens bok *Min Korsikanske Landsby*
* 1997 - *Havana, en reise i tid*, forfatter Jan E. Hansen (Aagaards prosjekt)
* 2002 - *Duften av Havana*, forfatter Torgrim Eggen (Aagaards prosjekt)
* 2004 - *Snø*, forfatter Maxence Fermine
* 2005 - *100 Pluss*, forfatter Åshild Ulstrup
* 2005 - *Eventyret Risør Kammermusikkfest*, forfatter Ragnhild Plesner
* 2007 - *Street ART I 2007* - en samling av gatekunst fra flere byer i inn- og utland på eget forlag
* 2008 - *Lofoten - Mannen - Skreien - Havet*, forfatter John-Arne Ø. Gundersen (Aagaards prosjekt)
* 2011 - *Kjell Nupen – Et Portrett*, Hovedfotograf
* 2018 - SNOW Shadows of the Wind. Kerber Verlag

* Aagaard er med i boken *Norske kunstfotografier 1970 - 2007* forfatter Cecilie Malm Brundtland
* Han er representert med diverse bilder i Photography Yearbook, London : 1974, 1975, 1980 og 1981

Referanser
----------

1. ↑  (no) Rolf M. Aagaard i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** NMFF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Hundholmen** er et tidligere industrisamfunn i Narvik i Nordland. Stedet er lokalisert rundt åtte kilometer øst for Kjøpsvik på vestspissen av nestet mellom Sørfjorden og Fuglefjorden. Idag har stedet rundt fem fastboende, og har for det meste hytter og fritidsboliger. Stedets navn kommer av øya Lille Hundholmen, som ligger ute i fjorden like ved.

Historie
--------

Hundholmen ble i 1905 Tysfjords første industristed. Dette var etter at engelskmannen William Spear hadde kommet til stedet etter sin konkurs i Narvik. Stedet har hadde et av Europas største enkeltforekomst av feltspat, som ble funnet rett ved strandlinja. Periodevis var det ti mann i arbeid, og produksjonen ble større og større for hvert år etter oppstarten, men Spear solgte imidleid alle aksjene i selskapet til Narvik-selskapet Nordlandske Grubebureau, som ble eid av den tyske jøden B. Schattenstein. 1913 er å regne som Hundholmens beste år, da hele 6000 tonn ble hentet ut fra berggrunnen.

Etter å ha vært stengt et år ble gruvedriften igjen startet opp igjen i 1915. Etter dette gikk det bare nedover for bedriften, som i flere perioder var stengt. Det var små forekomster igjen ved inngangen til 1920-tallet, og gruven ble slått sammen med gruvedriften på Drag. Det måtte graves gradvis dypere for å finne bergarter av verdi, og på 60-tallet var bruddet nesten 60 meter dyp. Harald Stange & Co var det siste selskapet som eide gruven, og la ned driften for godt i 1960.

Referanser
----------

1. ↑  «Hundholmen i Tysfjord». Lofoten.com. [*død lenke*]
2. ↑  «Gruvedrifta i Hundholmen». Lofoten.com. Arkivert fra originalen 15. januar 2012.
**Niassa-kompaniet** (portugisisk: *Companhia do Niassa*) var et kongelig selskap i den portugisiske kolonien Mosambik som hadde rettigheter til området som i dag inkluderer provinsene Cabo Delgado og Niassa.

Sent i det 19. århundre var Portugals dominans over Mosambik truet av Storbritannia og Tyskland som planla å dele Mosambik mellom seg. Portugal manglet kapitalen til å kolonisere Mosambik skikkelig, derfor leiet det ut landet og dets folk til andre. Innen 1891 var en tredjedel av landet leid ut til tre britiske selskaper, Mosambik-kompaniet, Zambezi-kompaniet og Niassa-kompaniet. Territoriet til Niassa-kompaniet dekket det nordlige Mosambik, nord for elva Lurio.

Makten til Niassa-kompaniet var basert på chibalo-systemet, tvangsarbeid, som tvang mosambikerne til å arbeide på plantasjer, bomullsåkre og på oggentlige prosjekter. I tillegg var mosambikerne tvunget til å betale hytteskatt for å holde dem i gjeld. Chibalo-systemet gjorde at Niassa-kompaniet kunne etablere plantasjer og tvinge bøndene til å arbeide for seg og hindre dem i å dyrke egne avlinger som de kunne selge.

Niassa-kompaniet grunnla i 1904 byen Porto Amélia som i dag heter Pemba. Porte Amélia ble hovedkvarteret til Niassa-kompaniet.

27. oktober 1929 gav Niassa-kompaniet sitt territorium tilbake til den portugisiske styresmakten.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Nibelungenstrofen** er den strofeforma som ble skapt av den anonyme dikteren som skrev det middelalderske tyske Nibelungenkvadet. Strofa består av fire linjer, hvorav de tre første har seks enstavelsestakter og det siste sju. Hver linje har opptakt og fast cesur på midten. Strofa har (mannlig) parrim:

Uns **ist** in **alt**en **mær**en | | **wund**ers **vil** ge**seit**
von **hel**den **lo**be**bær**en, | | von **grô**zer **ar**e**beit**,
von **freud**en, **hôch**ge**zît**en, | | von **wein**en **und** von **klag**en,
von **küen**er **reck**en **strît**en | | **mug**et **ir** nu **wund**er **hœr**en **sag**en.
Adam Oehlenschläger innførte nibelungenstrofa i skandinavisk litteratur, og i romantikken ble den brukt av flere diktere til særlig nasjonale og nordiske emner. I norsk og dansk lyrikk fikk nibelungenstrofa gjerne en mer blanda takt, og mange delte linja ved cesuren og satte opp strofene i åtte vers à tre takter:

I hine haarde Dage
Da ved Øldrik og Svir
Hallingdølens Knivblad
Sad løst i hans Slir, -
Da Kvinderne til Gilde
Bar Ligskjorten med.
Hvori de kunde lægge
Sin Huusbonde ned
Jørgen Moe: «Fanitullen»
I 1900-tallets norske lyrikk er nibelungenstrofa brukt av bl.a. Olav Aukrust, Nordahl Grieg, Tore Ørjasæter og Aslaug Vaa.

Portal: Litteratur
**Thomas «Tom» Morrison** (født 21. januar 1904 i Ayrshire, død ????) var en skotsk fotballspiller. Han var forsvarsspiller.

Morrison startet sin karriere i *Troon Athletic* og St. Mirren. Her fikk han med seg en vinnermedalje i den skotske FA-Cupen. I november 1927 ble han ble kjøpt til Liverpool av manager Matt McQueen for £4 000. Han fikk sin debut i bortekampen mot Portsmouth på Fratton Park 11. februar 1928 i en kamp Liverpool tapte 0-1. Hans første mål kom i hjemmekampen mot Arsenal på Anfield 13. desember 1930.

Han etablerte seg raskt på førstelaget, og i sesongen 1928/1929 var han sammen med James Jackson de eneste spillerne som var involvert i samtlige av de 45 kampene Liverpool spilte i. Han ble i klubben frem til november 1935 da han signerte for Sunderland. I hans første sesong i klubben ble han ligamester i 1. divisjon.

Han spilte også for *Gamlingay*, *Ayr Utd* og *Drumcondra* før han la støvlene på hylla.

Statistikk
----------

### Medaljer

**St. Mirren**

* **1925/1926:** Vinner skotsk FA-Cup.

**Sunderland**

* **1935/1936:** Ligavinner 1. divisjon.

### Kamper

**Liverpool**

* **1927-1935:** Ligakamper – mål: **240 kamper – 4 mål.**
* **1927-1935:** Totalt kamper – mål: **254 kamper – 4 mål.**

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tom Morrison – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Tom Morrison – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Tom Morrison – Skottlands fotballforbund Rediger på Wikidata
* Profil på LFChistory.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Charlotte Speedway** var arena for NASCARs første *Strictly Stock*-løp (nå Nextel Cup) den 19. juni 1949.

Detaljer
--------

Charlotte Speedway var en jordbane på omkring én kilometers lengde.

NASCAR-historie
---------------

Tolv løp ble arrangert på banen mellom 1949 og 1956.

Vinnere på banen:

* Buck Baker (3)
* Curtis Turner (2)
* Herb Thomas (2)
* Jim Roper (1)
* Tim Flock (1)
* Dick Passwater (1)
* Fonty Flock (1)
* Speedy Thompson (1)

### 1949

Bob Flock startet først (pole position). Glenn Dunnaway ble først erklært som vinner, men en inspeksjon av bilen hans etter løpet avslørte at den var utstyrt med ulovlige fjærer, og han ble diskvalifisert. Jim Roper ble erklært den offisielle vinneren av løpet. Dette var den første av bare to løp i Ropers NASCAR-karriere. Andre kjente førere som fullførte blant de ti øverste var Fonty Flock, Red Byron, Tim Flock og Curtis Turner. Sara Christian kom på 14.-plass, og ble dermed den første kvinnen som deltok i NASCAR noen sinne.

Eksterne lenker
---------------

* Banens historie
St. Georgs-kirken
**Gamle Kairo** (arabisk: القاهرة, *Masr el Adima*) er en del av Kairo i Egypt.

Beskrivelse
-----------

Bydelen har rester av de byer som var hovedsteder før Kairo, som Fustat, Al-Askar og Al-Qatta'i og noen av fundamentene fra byens varierende historie. Her for eksempel det koptiske Kairo med sine mange kirker og ruiner av romerske befestninger. Dagens turister besøker steder som Det koptiske museum, Fort Babylon, Den hengende kirke og andre koptiske kirker, Ben Ezra-synagogen og Amr ibn al-As-moskéen. Fort Babylon er et romersk fort rundt hvilket et antall koptiske kirker er bygd.

Kairo, kanalen mellom øya Rhoda og Gamle Kairo
Greve Gabriel Habib Sakakini Pasha (1841-1923), som var et kjent mann på sin tid, bygde et palass og en kirke i El-Sakakini-området i 1897 , og etablerte den romersk-katolske gravplassen i Gamle Kairo.

Middelalderhistorie
-------------------

Under senere halvdel av 1400-tallet fant det sted to store forandringer i Kairo: havnen Boulaq og distriktet Azbakeya i de nordvestre deler av området tilkom. Byens grenser hadde vært uforandrede under de forutgående 300 år ifølge de kart som ble laget av den franske ekspedisjon i 1798. Med Baibars' erobring av Kypros. I 1428 ble Bulaq den dominerende havnen i Gamle Kairo.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  Egy.com - Sakakini Palace
3. ↑  Rapport på Sakakini Pashas dotterdotter Asma el Bakri

Eksterne lenker
---------------

* (en) القاهرة القديمة – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
* Fort Babylon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Hermann Christian Neupert** (født 28. juni 1875 i New York, død 6. januar 1941) var en amerikanskfødt norsk fotograf. Han virket i Norge fra cirka 1909; fra begynnelsen av og frem til rundt 1932 i Oslo, og fra 
1920 til 1930 i Drøbak. Neupers var ugift.

Bergensbanen ved Myrdal, Aurland, Sogn og Fjordane. Fra Nasjonalbibliotekets samlinger.
Neupert var sønn av Holo Villers Neupert og Jenni Jonsson. Han begynte i farens papirforretning i 1891. I begynnelsen av 1900-årene begynte han å fotografere landskapsbilder, men hadde ikke atelier, bare mørkerom 
i sin leilighet i Cort Adelers gate 32 i Oslo.

Han fotograferte for Norges Statsbaner, men leverte også bilder til Mittet & Co.. Neupert var svoger av Ingebrigt Mittet, som brukte dem til sin prospektkortproduksjon. De overtok - sannsynligvis i 1930-årene - hele hans negativsamling. Bortsett fra ca. 200 negativer som firmaet beholdt, ga de senere hele samlingen til Riksantikvaren, som deretter overlot en del til Norsk Teknisk Museum og en del til Norsk Folkemuseum.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  (no) Hermann Christian Neupert i Fotografregisteret.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** KulturNav
 |
**Vesteraalens**, tidligere **Vesterålens Hermetikkfabrikk**, er en norsk sjømatprodusent. Fabrikken ble etablert på Sortland i Nordland 19. april 1912 og er særlig kjent for Vesteraalens Fiskeboller.

Fabrikken har hatt flere eiere siden starten, men er i dag eid av holdingselskapet Vesteraalens AS. I 1917 produserte Vesteraalens Hermetikkfabrikk proviant til Roald Amundsens ekspedisjon gjennom Nordøstpassasjen 1918–1920. Blant de viktigste hendelser i fabrikkens historie var brannen natt til 13. desember 1991, som medførte produksjonsstans i 15 måneder. Daværende eier Norway Foods ønsket å flytte fiskemat-produksjonen permanent til Sverige, men fikk ikke tillatelse. Lokale eiere kjøpte fabrikken, og produksjonen på Sortland startet opp igjen 19. mars 1993.

Den ikoniske boksen
-------------------

Den ikoniske hermetikkboksen
Den ikoniske grønnfargede fiskebolleboksen har vært selskapets flaggskip siden 1912.

Litteratur
----------

* Alf Oxem: *Krigen om Hermetikken* (hefte). Vestral kunstforlag, Sortland 1994. ISBN 82-993383-01

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
To gaster fra United States Navy i et trykkammer
En **trykkammer** er et rom med en tett liten dør som kan tettes helt, og med innretninger som kan øke eller redusere trykket i kammeret. Enkelte trykkammer har sluse så en person eller forsyninger eller utstyr kan komme inn eller ut uten at trykket i kammeret må utjevnes med trykket utenfor. 

Et trykkammer kan gjerne ha innretninger for kommunikasjon med personer inne i kammeret, inspeksjonsvinduer, trykkmålere og pumper for å øke og å redusere trykket.

Bruk
----

Et trykkammer kan brukes til flere formål:

Dykkere som driver med dypvannsdykking over tid trenger trykkammer både som oppholdssted mellom arbeidsøktene og for å få tilstrekkelig dekompresjonsperiode slik at vevbundet gass ikke danner bobler i blodet.

En dykker med trykkfallsyke, med dannelse av bobler i blodet eller vevet, vil trenge overtrykksbehandling med trykkammer for å hindre at det oppstår nye gassbobler. Høyt trykk er egnet til å fjerne de boblene som er oppstått. 

Ved opplæring av flyvere og flymedisinere er det viktig å gjøre dem kjent med virkningen av lavt trykk og lite oksygen, hypoksi. Noen trykkammer er konstruert med et ekstra kammer som kan skilles fra, eller kobles sammen med hovedkammeret, slik at personene i kammeret kan utsettes for plutselig trykkfall.

Overtrykksbehandling, gjerne med økt oksygenandel i lufta, er effektivt ved enkelte sykdommer med for lav oksygenmetning i vevet. Ved leggsår som ikke vil gro, ved blodtap og ved dårlig lungefunksjon kan dette være vellykket. 

Siden oksygen kan løses opp i hemoglobinfri blodvæske ved høyt trykk, kan behandling med trykkammer være et alternativ ved blodtap for mennesker som ikke aksepterer blodoverføring, som personer i organisasjonen Jehovas vitner.

Opphold i større høyde over havet gir stimulans til øket hemoglobinproduksjon. For noen idrettsutøvere er dette benyttet ved å oppholde seg i og sove i et trykkammer med redusert trykk, såkalt høydehus.

Se også
-------

* Hyperbar oksygenbehandling

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Gullnummer** er telefonnummer som består av sifre som er lett å huske. De består gjerne av flere like sifre eller siffergrupper. Andre telefonnummer med samme hensikt er alfanummer (også kalt tekstnummer).

De forskjellige telefonoperatørene har sine egne definisjoner for gullnummer. Den mest vanlige definisjonen på et gullnummer er at det slutter på minst to nuller, eller har minst fire like siffer etter hverandre.[] Hver operatør har egne nummerserier som kunder kan velge mellom. Nye nummerserier blir tilgjengelig etter hvert som gamle serier blir oppbrukt. De fleste operatører tar betalt for gullnummer. Prisene varierer fra kr 500,- til kr. 5000,- hos operatørene.[] De mest attraktive numrene er gjerne i bruk og det er derfor vanskelig å finne gode gullnummer hos operatørene.

Gullnumre er blitt en utbredt salgsvare, oftest på Internett, og spesielle nummer har gjerne en høy pris. Det er ikke uvanlig at telefonnummer med mange nuller selges for over 100 000,-
Under en veldedighetsauksjon i Taipei solgte Chunghwa Telecom gullnummeret 988-888-888 for én million kroner. Begrunnelsen skal ha vært at ordlyden for *åtte* på flere taiwanske dialekter er *bli rik*.

Annen bruk
----------

Tidsskriftet Farmands julenummer kom i mange år ut med gyllent omslag og ble kalt årets «gullnummer».

Referanser
----------

1. ↑  Marius S. Eltervåg (3. desember 2007). «Betalte én million for gullnummer». amobil. Besøkt 21. mai 2008.
**«Vestens rose»** er opprinnelig en tysk slager av Scharfenberger og Feltz, som ble gjort kjent i Norge med gruppa De Syngende Husmødre på deres debutplate *De syngende husmødre*. Den er skrevet i skillingsvisestil, og kan minne litt om de gamle visene. Den norske teksten er skrevet av Pio Larsen.

Roald Stensby med Sigurd Jansens orkester spilte inn «Vestens rose» på singlen CUE 2 i 1963.

Den finnes også på LP-platen *Møt Kjell Finnestad & The Teddy Boys* (Mini Troll TSLP 303, 1969).

Teksten
-------

1. Siri Marie hun bor på en øy  
omgitt av sjøsprøyt og blest.  
Står der og speider med flagrende hår  
dit hvor en skute gikk vest.

*Ref: Vestens rose kom hjem til meg  
se jeg står her forlatt.  
Alle lys har jeg tent for deg  
gjør en vard nå i natt.*

1. Siri Marie hun står i orkan  
eller når sjøen er blank,  
svinger med lykten mens timene går  
venter på båten som sank.
2. Siri Marie hun er ikke mer  
stormen den ble vel for stri  
bare om natten da ser man et lys  
hver gang man seiler forbi.
**Vestens litterære kanon** (originalt: *The Western Canon: The Books and School of the Ages*) er en bok fra 1994 av Harold Bloom om litterær kanondannelse. 

Boken er en gjennomgang av de forfatterne Bloom anser å være de sterkeste i (vestlig) litteraturhistorie og der ingen forfatter overgår William Shakespeare. Boken inneholder en introduksjon og konklusjon som uttrykkelig angriper fremveksten av ideologibasert litteraturvitenskap innen (amerikansk) akademia. Det som derimot fikk størst oppmerksomhet var den medfølgende listen over verk fra antikken frem til i dag, der Bloom presenterer sin store kanon av litterære klassikere og verk som kan være kandidater til en slik status. Han beskriver for eksempel historiene om Don Quijote der han blant annet hevder: «Det finnes ikke to lesere av Don Quijote som synes å ha lest den samme boken, og de fremste kritikere har ikke kunnet bli enige om bokens dypeste aspekter.»

Bloom forsvarer konseptet «vestens kanon» ved å fokusere på 26 forfattere som han ser på som sentrale til kanonen:

**Forslagsvise verk**
* Shakespeare
* Dante
* Chaucer
* Cervantes
* Montaigne
* Molière
* Milton
* Samuel Johnson
* Goethe
* Wordsworth
* Jane Austen
* Walt Whitman
* Emily Dickinson
* Charles Dickens
* George Eliot
* Leo Tolstoj
* Henrik Ibsen
* Sigmund Freud
* Proust
* James Joyce
* Virginia Woolf
* Franz Kafka
* Jorge Luis Borges
* Pablo Neruda
* Fernando Pessoa
* Samuel Beckett

Referanser
----------

1. ↑  Harold Bloom, *The Western Canon*, 2
2. ↑  Reviewed by Ken Tucker (21. oktober 1994). «Book Review: 'The Western Canon: The Books and the School of the Ages'; Books». EW.com. Arkivert fra originalen 25. juni 2011. Besøkt 1. mai 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Harold Bloom's canonical list
* Harold Bloom discusses *The Western Canon* with Charlie Rose

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** OCLC
 |
En trykkoker
**Trykkoking** er koking under trykk. Det gjøres ved å koke vann eller annen væske i en forseglet beholder, kalt en *trykkoker*, som ikke slipper ut luft eller væske når trykket er lavere enn en angitt verdi. Det finnes mange forskjellige typer trykkokere, men felles for de fleste kommersielle trykkokerne er at de holder et trykk på 2 atm (1 atm over normalt trykk som er på 1 atm).

Trykkoking benyttes i matlaging og er raskere enn konvensjonelle metoder, og sparer dessuten energi. Som en tommelfingerregel reduserer man koketiden med ca. 70% når man bruker trykkoker fremfor konvensjonell gryte. Temperaturen i gryta ved 2 atm er 120 grader celcius. Trykkoking har den spesielle egenskapen at det kan fremme de såkalte Maillard-reaksjonene i et fuktig miljø. Da er det trykket, og ikke temperaturen, som gjør dette.

Oppdagelsen av prinsippet for trykkoking blir tilskrevet den franske fysikeren Denis Papin.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pressure cookers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |