recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ruinene etter klosteret på øya Selja i Selje kommune i Nordfjord i Sogn og Fjordane. Etableringen av bispesete på Selja i 1068 og senere byggingen av et benediktinerkloster blir sett i sammenheng med Sunniva-legenden.  Foto: 2010 
**Selja bispedømme** var et av landets tre opprinnelige bispedømmer, sammen med Nidaros bispedømme og Oslo bispedømme. Selja, en øy i Nordfjord, ble sete for det vestlandske bispedømmet på grunn av Sta. Sunnivahelligdommen. Ifølge legenden befant skrinet med Sunnivas levninger seg på Selja, og øya ble derfor regnet for å være hellig. Tilsvarende ble Nidaros og Oslo valgt på grunn av St. Olav (kong Olav Haraldsson) og St. Hallvard.

Kirken i Norge ble organisert på midten av 1000-tallet. Biskopene tok tidlig sete ved de tre stedene som ble regnet som hellige. Faste skiller mellom de tre bispesetene ble opprettet på tidlig i kong Olav Kyrres regjeringstid (1067-1093). Den første biskopen i Selja bispedømme var Bjarnvard den saksiske (fra Sachsen i dagens Tyskland).

Bispedømmet ble etterhvert flyttet til Bergen, se Bjørgvin bispedømme. Den norske kirkeorganisasjonen var organisert etter engelsk forbilde, og etter både engelsk kirketradisjon og bestemmelser på kirkemøtet i London i 1075 skulle biskoper bo i byer, ikke på landsbygda. Dette ble mulig med den nye byen Bergen, som ble grunnlagt på slutten av 1000-tallet. Biskop Bjarnvard tok sete i Bergen, men så lenge Sunnivas skrin var på Selja, ble Selja regnet som bispesetet.

I kong Sigurd Jorsalfares regjeringstid, rundt 1125, ble Selja bispedømme delt i to, og den sørlige delen ble Stavanger bispedømme.

Selje kloster ble grunnlagt sent på 1000-tallet eller tidlig på 1100-tallet. Det kan ha vært kong Olav Kyrre eller hans sønn, kong Magnus Berrføtt (norsk konge 1093-1103), som tok initiativet til byggingen av et kloster, og det er også mulig at en av Selja-biskopene stod bak grunnleggelsen.

Da den store kristkirken i Bergen var ferdig i 1170, ble Sunnivas skrin flyttet dit, og Bergen ble nå offisielt bispesete.

Referanser
----------

1. ↑  Kolsrud (1958): 178-179
2. ↑  Kolsrud (1958): 177
3. ↑  Kolsrud (1958): 179
4. 1 2  Kolsrud (1958): 180
5. ↑  Kolsrud (1958): 183-184

Litteratur
----------

* Kolsrud, Oluf, *Noregs kyrkjesoga. 1 : Millomalderen*. Aschehoug, Oslo 1958
Ruinbyen **Sabratha** (arabisk *Jamahiriya*) er en tidligere fønikisk og romersk by i det nordvestre Libya, ca. 70 km vest for hovedstaden Tripoli i Zawiadistriktet.

Den moderne byen Sabratha, som ligger på samme sted, har ca. 100 000 innbyggere.

Historie
--------

Byen og havna ble grunnlagt ca. 500 f.Kr. som en fønikisk handelsplass for varer fra det indre av Afrika. Fønikerne ga stedet det libysk-berbiske navnet *Sbrt'n*,
noe som antyder at det kan ha vært en innfødt by på stedet før fønikerne kom. Sabratha ble siden en del av det kortvarige numidiske Masinissa-riket før det kom under romersk kontroll. Keiser Septimius Severus var fra nabobyen Leptis Magna, og begunstiget både hjembyen og Sabratha i sin regjeringstid. 

Byen ble skadet under flere jordskjelv på 300-tallet, særlig i 365. bysantinske guvernører gjenreiste byen på 500-tallet, men handelen hadde allerede da flyttet til andre steder. 

Foruten teateret fra sent på 200-tallet - som var byens blomstringstid - , har Sabratha templer tilegnet Liber Pater, Serapis, Herakles og Isis. Her finnes også en justiniansk basilika og mosaikkgolv som er karakteristiske for den romerske overklassen i Nord-Afrika. På 200-tallet hadde byen ca 20.000 innbyggere.

Nedgangsidene sammenfant med Romerrikets nedgangstider. Angrep fra nomader ridende på kameler skadet jordbruket, og et alvorlig jordskjelv i 365 rysten byen. Så erobret valdalene byen, Muslimene overtok på 600-tallet, og Sabrata tapte sin betydning mens Oea under navnet Tripolis ble regionens nye sentrum.

I 1943, under annen verdenskrig, var arkeologen Max Mallowan (ektemann til forfatterinnen Agatha Christie) basert i Sabratha som assistent til *Senior Civil Affairs Officer* for Tripolitanias vestprovins. Hans hovedoppgave var å styre kornrasjoneringen. Han bodde i en flott italiensk villa med patio med havblikk, og dinerte på fersk tunfisk og oliven.

Referanser
----------

1. ↑  Septimius Severus, s. 2
2. ↑  Janet Morgan (1984): *Agatha Christie: a Biography*

Eksterne lenker
---------------

* (ar) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sabratha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* UNESCOs arkeologiske nettsted for Sabratha
* Foto fra det arkeologiske stedet

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Libya (liste) |
| --- |
|  | Ghadames **·** Kyrene **·** Leptis Magna **·** Sabratha **·** Tadrart Acacus | Libyas flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** GeoNames
 |
**Hjørdis Aas Adler** (født 12. august 1906 i Kristiania, død 22. november 2001 i Øvre Eiker) var en tekstilkunstner og kunstmaler fra Hokksund i Øvre Eiker kommune, Viken.

Foreldrene var lærere fra Toten som hadde flyttet til Kantum i Hokksund og her vokste hun og broren Oddvar opp. Etter fulført skolegang begynte Adler på Telegrafen i Hokksund. Hun interesserte seg for kunst tok malerundervisning hos Aagot Schjelbred, Drammen 1927, A.C. Svarstad 1932 og Drammens malerskole 1932. Hun fikk også malerundervisning hos arkitekt og kunstmaler Rolf Håkon Adler, som hun giftet seg med i 1934. De bosatte seg i Kantum i Hokksund. Adler reiste på studiereise til Berlin, Wien og München i 1935.

Det tok tid før Adler fikk sitt gjennombrudd, det skjedde først på 1960-tallet når hun ble antatt på Maihaugutstillingene i 1968, 1969 og 1972. På 1960 og 1970 tallet dro hun på flere studiereiser til Berlin, Ibiza, Benidorm, London, Gardasjøen, Milano, Paris og Madrid. 

Adler var en produktiv kunstner og hun har hatt flere separatutstillinger og en rekke utstillinger sammen med andre kunstnere. Hennes siste store utstilling var i 2000 på Fossesholm sammen med datteren, tekstilkunstneren Arnfrid Adler.

Hjørdis Aas Adler mottok Statens garantiinntekt for eldre kunstnere fra 1980 til hennes død.

Utsmykninger / arbeider
-----------------------

* Buskerud vegvesen, Drammen
* Eiker videregående skole, Hokksund
* Jensvold Gartnerskole, Lier
* Skotselv Menighetshus, Skotselv
* Tinghuset Kongsberg og Eiker, Hokksund
* Ungdomsbygg AS, Oslo
* Øvre Eiker rådhus, Hokksund

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Hjørdis\_Aas\_Adler, besøkt 25. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Barstad: - Aas Adler var unik». Bygdeposten. 6. desember 2001.
3. ↑  «Hjørdis Aas Adler – lokalhistoriewiki.no». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 26. november 2020.
4. ↑  «Adler, Hjørdis Aas (1906 - 2001)». *digitaltmuseum.org*. Besøkt 26. november 2020.
5. ↑  «Hjørdis Aas Adler». *Norsk kunstnerleksikon*. 20. februar 2017. Besøkt 26. november 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
**«The Ballad of Davy Crockett»** er en amerikansk sang med melodi av George Bruns og tekst av Tom W. Blackburn, og den første innspillingen av sangen ble gjort av Bill Hayes. Den ble raskt etterfulgt av versjoner med Fess Parker samt Tennessee Ernie Ford (innspilt 7. februar 1955) – alle i 1955.

Samtlige tre versjoner kom på Billboard-listene: Hayes' versjon kom på en førsteplass på den ukentlige listen (fra 26. mars til og med 23. april 1955) og en syvendeplass for året. Parkers versjon nådde en sjetteplass på den ukentlige listen og en 31.-plass for året, mens Fords versjon kom på en fjerdeplass på den ukentlige countrylisten, en femteplass på den ukentlige poplisten og en 37.-plass for året. Sangen nådde også en førsteplass på Cash Box-listen fra 26. mars til og med 14. mai 1955. Mer enn ti millioner eksemplarer av sangen ble solgt.

Sangen ble introdusert i TV-miniserien *Davy Crockett* med Fess Parker i tittelrollen, som ble sendt 15. desember 1954 på ABCs *Disneyland*. Den ble også benyttet i filmen *Davy Crockett, villmarkens konge* (1955).

Norske versjoner
----------------

Arne Bendiksen har laget en norsk versjon av sangen. Den heter «Davy Crockett». Duoen Trøste og Bære har senere laget en noe spesiell versjon kalt «Balladen om Davy Wathne».

### Innspillinger

* Arne Bendiksen og hans Cowboys, Arne Bendiksen, sang. Arr.: Arne Bendiksen. Utgitt på 78-platen Philips P 53038 H i 1955 og på EP-platen Philips 421 607 PE.
* Bendiksen spilte den senere inn på nytt. Utgitt på EP-platen Triola TNEP 1069 i 1966.
* Kurt Foss og Reidar Bøe. Utgitt på 78-platen Musica A 5090 i 1955.
* Trøste og Bære. Utgitt på CDen Kjøp Kanin, Tylden GTACD 8088 i 1998.

Referanser
----------

1. ↑  Reporter-News Online: Texas News – The life, legend of Davy Crockett Arkivert 29. september 2007 hos Wayback Machine.
2. 1 2  Plateboksen – Arne Bendiksen – Diskografi – EP-er
**Hjørdis Bjarke** (født 18. mai 1909 i Kristiania, nåværende Oslo, død 11. september 2001 i Bergen) var en norsk skuespiller.

Bjarke scenedebuterte i Oslo i 1931. Hun var ved Den Nationale Scene i Bergen som karakterskuespiller 1934-1982. Bjarke spilte i flere av Henrik Ibsens skuespill, blant annet som *Solveig* og *Aase* i *Peer Gynt*, *Agnes* i *Brand* og *Thea Elvsted* i *Hedda Gabler*. Hun spilte også i hørespill mellom 1954 og 1984. Ved siden av teater medvirket Bjarke i to filmer: *En glad gutt* (1932) og *Syndere i sommersol* (1934).

Hun var fra 1932 til hans død i 1969 gift med Andreas Bjarke. De hadde to barn sammen.

Filmografi
----------

* 

* 1932 – *En glad gutt* – *En bondepike*
* 

* 1934 – *Syndere i sommersol* – *Sigrid*

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Hjørdis Bjarke». IMDb.com. Besøkt 9. juni 2016.
2. ↑   «Hjørdis Bjarke». *Norsk filmografi*. Nasjonalbiblioteket. Besøkt 9. juni 2016. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hjørdis Bjarke på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Hjørdis Bjarke hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Hjørdis Bjarke hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Geni
 |
Hovedinngang til ny campus, åpnet mai 2010.
**Masaryk-universitetet** (på tsjekkisk: *Masarykova univerzita*) er det nest største universitetet i Tsjekkia. Det er oppkalt etter Tomas Masaryk, initiativtakeren til opprettelsen av universitetet og Tsjekkoslovakias første president. Universitetet ble grunnlagt i 1919, og ligger i byen Brno i regionen Mähren.

Historie
--------

Raskt etter grunnleggelsen ble universitet en viktig utdannings- og forskningsinstitusjon, og forble dette gjennom mellomkrigstiden. Samtidig var perioden preget av økonomisk usikkerhet og mangel på finansiering. Etter Tysklands annektering av Tsjekkoslovakia i 1939 ble universitetet stengt. Det ble gjenåpnet etter krigen, og byttet i 1960 navn til *Jan Evangelista Purkyne-universitetet i Brno*. På 1960-tallet opplevde universitetet på ny framgang, men perioden etter at landet ble invadert av land fra Warszawapakten i 1968 var preget av stagnasjon. Universitetet fikk tilbake sitt originale navn i 1990 etter at kommunistregimet var blitt styrtet året før. Tiden etter dette har vært preget av ny fremgang og utvidelse, mye takket være omfattende satsing fra myndighetenes side. En rekke nye fakulteter har blitt åpnet og byggingen av en ny campus ble påbegynt i 2002. De første ferdigstilte delene av denne ble tatt i bruk i 2005.

I dag
-----

Masaryk-universitetet har pr i dag (2009) omkring 41 000 studenter og over 4 300 ansatte. Disse er fordelt på ni fakulteter som består av over 200 avdelinger, institutter og klinikker. I 2008 søkte 65 153 personer om studieplass, det høyeste søkertallet i Tsjekkia dette året. Pr høsten 2010 studerer et tjuetalls nordmenn ved Masaryk-universitetet.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑   eua.eu, besøkt 16. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Masaryk University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fra UIOs nettsted
* Fra ANSAs nettsted[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC **·** NKC
 |
**Fort Chipewyan** var en handelsstasjon som ble anlagt av Nordvestkompaniet i 1788 på den søndre bredd av Lake Athabasca i Canada. I dag er det et lite samfunn.

Handelsstasjonen
----------------

Fort Chipewyan var et depot for Nordvestkompaniets mest fjerne handelsområde og ble benyttet av Alexander Mackenzie som base for hans ekspedisjoner til Nordishavet i 1789 og til Stillehavet 1792-1793. Omlandet var iblant skueplass for den mest intensive konkurransen mellom Nordvestkompaniet og utbryterselskapet XY Company. Da disse selskapene gikk sammen i 1804 ble handelsstasjonen flyttet til innsjøens nordre side. 

Handelsstasjonen ble overført til Hudson Bay-kompaniets eie ved sammenslåelsen av dette selskap med Nordvestkompaniet i 1821.

Samfunnet
---------

Idag utgjør Fort Chipewyan et samfunn med ca 1.000 innbyggere.[] De fleste er creer, chipewyer eller métiser.[]

Referanser
----------

1. ↑  "(2011-08-06).

Litteratur
----------

* Patricia A. McCormack: *Northwind Dreaming, Fort Chipewyan 1788–1988*, The Provincial Museum of Alberta, Edmonton 1988
* Patricia A. McCormack und R. G. Ironside: *Proceedings of the Fort Chipewyan and Fort Vermilion Bicentennial Conference*, Boreal Institute for Northern Studies, Edmonton 1990

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Big City Music** er et norsk selskap som produserer og skriver sanger og musikkalbum. Selskapet eies av Joachim «Kleen» Alte og Tom Roger «Rumblin» Rogstad.

Big City er både et produksjonsselskap, platestudio og manager-selskap. I tillegg til låtskrivervirksomhet komponerer og produserer selskapet musikk for film og tv. Selskapet står bak flere suksessrike låter, blant annet «Haba Haba» med Stella Mwangi. Sangen vant Melodi Grand Prix 2011 og toppet VG-lista. Big City har jobbet med artister som Paperboys, Karpe Diem, Erik og Kriss og Sandra Lyng.

Big City har også levert låter til flere store plateartister i USA og Asia. Big City Music er en del av Genuine Music Group og drives Michael Mavrolas.

Referanser
----------

1. ↑  «Big City Music». Music Norway. Arkivert fra originalen 2. februar 2017. Besøkt 22. januar 2017.
2. ↑  «Check-in med Joachim Alte». Music Norway. 10. februar 2015. Besøkt 22. januar 2017.
3. ↑  «VG-lista for 'Haba haba'». VG Nett. Besøkt 22. januar 2017.
4. ↑  «Discography». Big City Music. Arkivert fra originalen 2. februar 2017. Besøkt 22. januar 2017.
En **forsyningsnemnd** var en nemnd som hadde som sin primære oppgave å sikre forsyningen av de mest nødvendige forbruksvarene som matvarer, brensel og drivstoff. Nemndene delte ut rasjonering til både privatpersoner, institusjoner og forretninger blant annet i form av rasjoneringskort.

Opprettelse og organisering
---------------------------

Lov om forsyningsnemnder ble vedtatt den 9. juni 1939 og satt i kraft ved kongelig resolusjon den 25. august samme år.

Alle landets kommuner fikk slik pålagt oppgaven med å opprette en forsyningsnemnd, med minst tre medlemmer (§ 1). Det står videre at
funksjonærer som mottok lønn for arbeid i nemnda ikke skulle være blant de tre kommunalt valgte medlemmene. Kommunestyrene fikk i oppgave å ansette en funksjonær (leder) for forsyningsnemnda. Denne personen skulle stå for den daglige drift av nemnda, som regnskap og kontorarbeid

Alle fylkene skulle opprette fylkesforsyningsnemnder, med unntak av Oslo og Bergen (§2). Fylkesmannen skulle bestemme antall medlemmer og de ble videre valgt av fylkesutvalget.

Forsyningsnemndene sine innstrukser ble fastsatt av Forsyningsdepartementet 6. oktober 1939. Det ble her beskervet hvordan nemndene skulle ta fatt på arbeidet de var opprettet for å utføre. I § 2 beskrives bestemmelsene for rasjoneringkort og registreringskort. For at myndighetene skulle skaffe seg en god oversikt over forsyningssituasjonen i den enkelte kommune ble det ved hjelp av omfattende rasjoneringstellinger utarbeidet et kortregister over alle husstander, pensjonat, hoteller og forretninger. Og med dette som utgangspunkt fikk en utdelt rasjoneringskort. Skulle for eksempel familiesituasjonen endre seg måtte man søke forsyningsnemnda om fornyet rasjonering.

Da Norge var okkupert i 1940 begynte nemnda også å utføre en rekke tellinger. De viktigste tellingene var arealtellinger, husdyrtellinger, potettellinger og telling av varebeholdningen hos alle typer forretninger. Dette gjorde at nemndene hadde god kontroll over hva som fantes av varer og hvor mye som ble solgt underveis.

Nemndene var også pålagt å utføre tilsyn og kontrollere at lover og regler ble fulgt.

Arkivene etter forsyningsnemndene
---------------------------------

Forsyningsenmndene var først og fremst en kommunal- og fylkeskommunalordning. Det betyr at arkivene fra disse nemndene befinner seg hos den enkelte kommune eller hos fylkeskommunen. Det meste av materialet er åpent for innsyn.

Referanser
----------

1. ↑  Mykland, Liv; Masdalen, Kjell Olav (1987). *Administrasjonshistorie og arkivkunnskap. Kommune*. Universitetsforlaget. ISBN 82-00-18481-1.
2. ↑  Anita Haugen Lie (25.08.2014). «Forsyningsnemnda 75 år». Interkommunalt arkiv i Hordaland. Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 30.03.2015.
***Big Pharma*** (engelsk forkortelse for «store legemiddelselskaper» eller «den store legemiddelindustrien») er et uttrykk som refererer kollektivt til den globale farmasøytiske industrien.

Uttrykket *Big Pharma* brukes ofte negativt ladet, blant annet innenfor de konspirasjonsteorier som går ut på at det medisinske etablissementet i alminnelighet og legemiddelselskaper i særdeleshet er en del av en konspirasjon som har til hensikt å medisinere befolkningen unødvendig for å maksimere profitt. I slike konspirasjonsteorier brukes *Big Pharma* demoniserende om en tenkt abstrakt entitet som vanligvis består av legemiddelselskaper, statlige og internasjonale helsemyndigheter og ofte også interesseorganisasjoner, politikere og enkeltleger. I tillegg til legemiddelselskapene blir ofte Verdens helseorganisasjon og i Norge Folkehelseinstituttet fremstilt som del av *Big Pharma* av tilhengerne av denne konspirasjonsteorien.[]

Referanser
----------

1. ↑  Mal:Cite dictionary (Abonnement påkrevet)
2. ↑  Blaskiewicz, R. (2013). «The Big Pharma conspiracy theory». *Medical Writing*. 22 (4): 259. doi:10.1179/2047480613Z.000000000142.
De delvis restaurerte ruiner av **Fort Prince of Wales**.
**Fort Churchill** var et handelsfaktori ved Churchillflodens munning i Canada, som tilhørte Hudson Bay-kompaniet.

Fort Churchill I 1689
---------------------

Det første faktoriet ble bygd i 1689 om lag åtte kilometer oppstrøms fra Churchillelvens munning, men brant ned kort etter det at det var ferdigstilt.

Fort Churchill II 1717-1731
---------------------------

Det andre faktoriet ble bygd på samme sted i 1717, men ble erstattet i 1731 med **Fort Prince of Wales** ved elvemunningen – der nordmannen Jens Munk overvintret i 1619, midt i mot det nåværende stedet Churchill i Manitoba. Det var en stenskanse bestykket med 42 kanoner og det tok 40 år å bygge den. Fortet kapitulerte til franskmennene i 1782 og ble overgitt etter tre dager som ble brukt til å ødelegge så meget som mulig av det.

Fort Churchill III 1783-1941
----------------------------

Det tredje faktoriet med navnet Fort Churchill ble bygd nær ruinene av *Fort Prince of Wales* i 1783 og fungerte som en handelsstasjon til 1941.

Referanser
----------

1. ↑  *Manitoba Forts* () 2011-09-23.

Eksterne lenker
---------------

* Prince of Wales Fort National Historic Site of Canada

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**José Mário Vaz** (født 10. desember 1957 i Cacheu) er en økonom og politiker fra frigjøringsbevegelsen Partido Africano da Independência da Guiné e Cabo Verde (PAIGC) i det vestafrikanske landet Guinea-Bissau. Han er landets president siden 23. juni 2014.

Vaz er en kandidat til presidentvalget Guinea-Bissau 2019.

29. oktober sparket president Vaz regjeringen. Denne avskjedigelsen er ikke anerkjent av ECOWAS som truer sanksjoner. Den nye regjeringen, ledet av Faustino Imbali, blir innsatt 31. oktober, mens Vaz sørger for at avstemningen blir holdt etter planen. 

ECOWAS gir ham toppmøtet 8. november for å trekke seg, mens Nasjonalt sikkerhetsråd ber de væpnede styrkene om å tillate installasjon av den nye regjeringen. Imbali trekker seg til slutt dagen for toppmøtet. Vaz må utnevne en ny statsminister.

24. november kom han på fjerde plass i avstemningen og ble eliminert i første runde.

Referanser
----------

1. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id vaz-jose-mario, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Johannes Beck: *Unruhige Zeiten für Guinea-Bissau.*, *Deutsche Welle* fra 21. mai 2014, besøkt 26. november 2015.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Manuel Serifo Nhamadjo** | **Guniea-Bissaus fungerende president**(23. juni 2014–) | Etterfølger:**Nåværende** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** BBC Things
 |
**Sverre Gunnar Haga** (født 25. november 1968) er en norsk kommunikasjonsrådgiver og forfatter. Haga er tidligere journalist og kommentator i *Dagbladet, senere* informasjonssjef ved Den Norske Opera & Ballett og direktør i Ultima-festivalen. Han har vært kommunikasjonssjef og senior kommunikasjonsrådgiver i Norsk design- og arkitektursenter, og er senior kommunikasjonsrådgiver i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFF) fra høsten 2016. Han er født og oppvokst i Averøy kommune. Han er sønn av tidligere ordfører Jarle Haga.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Sverre Gunnar Haga i BIBSYS
* *Norgeshistorier*, Spartacus, 2018.
* *Menn som baker brød*, Kagge Forlag, 2015.
* *Gudfaren: en uavhengig biografi om Egil Monn-Iversen*, Gyldendal, 2008.
* *Hodejakt: Gyldendals store quizbok*, Kagge Forlag, 2007.
* *Mat fra en verdensmester*, om kokken Terje Ness. Gyldendal, 2003.

### Under pseudonymet *Wiggo Meyer*

* *Brev fra en gærning*, Kagge, 1999.
* *Wiggo Meyer lurer Sverige*, Kagge, 2000.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
*For ammunisjon til maskingevær, se ammunisjonsbelte.*
Den meksikanske revolusjonslederen Pancho Villa med sine typiske patronbelter.
Et **patronbelte** er et belte med hemper til patroner for å kunne bære med seg ammunisjon til skytevåpen for jakt eller krig.

Konstruksjon
------------

Patronbelter lages vanligvis av lær, noen ganger av seilduk. De betsår av et stivt og relativt brett grunnbelte, med et smalere og lengre belte sydd på på den måten at det danner en serie hemper. Patronene stikkes ned i hempene slik at den nederste delen av patronen med prosjektil stikker ut på undersiden av hempen.

Ofte er det sydd på et stripe stivt lær på oversiden av hempene slik at randen på randpatroner hindrer patronen i å skli for langt ned. For patroner med rille vil ofte fasongen på hempene holde patronene på plass, eller hempene kan være utformet som små lommer med bunn.

Militære patronbelter bæres gjerne over skulderen, mens sivile patronbelter ofte er ment spent rundt livet. Britiske millitære patronbelter hadde en klaff som beskyttet basen av patronenen med tennhetten mot fuktighet.

Historie
--------

1600-talls patronbelte til luntelåsgevær
De første patronbeltene hadde små flasker med ferdig oppmålte kruttladninger hengende fra et bandolær, men disse ble avløst av patrontasker ved innføringen av papirpatroner på slutten av 1600-tallet.

Moderne patronbelter med hemper for patroner dukket opp igjen med papp- og metallpatroner på midten av 1800-tallet og overtok i stor grad for patrontaskene etter 1870. De var i bruk for militæret fram til utviklingen av moderne patroner med røyksvakt krutt på 1890-tallet, som ofte var rillepatroner. Disse manglet randen som holdt randpatroner på plass. Samtidig kom ammunisjonstasker til laderammer eller løse magasiner som overtok fullstendig etter 1900 til militær bruk. Patronbelter er imidlertid fortsatt vanlig for jegere, særlig for patroner til hagle.

Se også
-------

* Patrontaske

Referanser
----------

1. ↑  Windsor, H,H. red. (1948). «How to Make a Cartridge Belt». *The Boy Mechanic Vol. 2 1000 Things for Boys to Do*. Chicago: Popular Mechanics Press. Besøkt 8. januar 2016. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
2. ↑  «Bandolier 50 rounds Mounted Infantry 1897 : British and colonial forces». *Collection*. Australian War Memorial. Besøkt 8. september 2015.
3. ↑  Bradford, J.C. red. (2004). *International encyclopedia of military history (bind I)*. New York: Routledge. s. 152. ISBN 0-415-93661-6.
En **patruljetropp** er en tropp bestående av 2–4 patruljegrupper, samt en troppsfører og en troppssersjant.

Patruljenes oppgaver
--------------------

En patruljes oppgave kan for eksempel være oppklaring og sabotasje.

Patruljenes sammensetning
-------------------------

En patruljegruppe består av 5–8 mann og er i stand til å operere uavhengig bak fiendens styrker i kortere eller lengre tid. De enkelte medlemmer av patruljene har typisk forskjellige spesialiteter, for eksempel sanitet, skarpskyting eller bortsprengning. En patruljetropp består av 2–4 patruljegrupper og et føringselement med en patruljetroppsfører og blant annet en signalmann.

Det er forskjell på hva Hæren og Hjemmeværnet betegner som en patruljetropp:

I Hærens terminologi er en patruljetropp (dansk: *patruljedeling*) (PTRDEL) eller et patruljekompani (PTRKMP) en patruljeavdeling med en fjernoppklaringskapasitet, det vil si evnen til å innsette små patruljer usett over store avstander fra egne avdelinger via særlige innsettelsesmetoder så som fallskjerm eller kampsvømning og i lengre tid (en uke eller mere) uten støtte, og med en langtrekkende signalforbindelse (typisk HF-radio ellers SATCOM) som setter patruljen i stand til å sende informasjoner hjem om hva de observerer. De avdelinger i Forsvaret som oppfyller disse betingelsene er foruten Jægerkorpset og Frømandskorpset: Sirius-patruljen, patruljetroppen ved Prinsens Livregiment (nå nedlagt), patruljekompaniet ved Danske Divsision (nå nedlagt) og patruljekompaniet ved Hærens Operative Kommando (nå omdøpt til Særlig Støtte og Rekognoscering).

I Hjemmeværnets terminologi finnes det ikke lengre patruljegrupper, patruljetropper eller patruljekompanier (utover SSR som oppstilles av Hjemmeværnet), idet Hjemmeværnets patruljekapasitet nå betegnes *patruljeinnsats*. En patruljeinnsatsgruppe (PTRIGRP), en patruljeinnsatstropp (PTRIDEL) eller et patruljeinnsatskompani (PTRIKMP) i Hjemmeværnet har kapasitet til å utsende innsatspatruljer over kortere avstander i kortere tid (10 kilometer fra egne avdelinger i opptil 48 timer). Betegnelsen patruljetropp og patruljekompani anvendes fortsatt av historiske årsaker ved enkelte avdelinger i Hjemmeværnet.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeværnets Særlige Støtte og Rekognosceringskompagni – SSR Arkivert 7. mars 2007 hos Wayback Machine.
* Patruljekompagniet HOK
* PTRKMP
* Patruljedelingen
**Sverre Frich jr.** (født 6. desember 1952) er en norsk forretningsmann og politiker (FrP). 

Frich startet på slutten av syttitallet bedriften IL-X-Bud-Service A/S, og bygde det i løpet av åttitallet opp til å ha godt over tusen enheter i Norge, Sverige og Danmark. Fra 1987 til 1990 var han også styreformann i Oslo Lysverker ved siden av lederstillingen i IL-X.

Frich ble finansbyråd i Oslo i september 1990, etter å ha overtatt etter partikollegaen Trond B. Svendsen. Frich var byråd i 7 måneder, før han i april 1991 trakk seg etter ikke å ha fått gjennomslag i byrådet for økte nedskjæringer.

Etter karrieren som byråd gikk Frich tilbake til lederjobben i IL-X. Frich har siden vært aktiv i flere selskaper i ulike bransjer, deriblant i en rekke firmaer i eiendomsbransjen.

Referanser
----------

1. ↑  «Ny Frp-finansråd forlater byrådet i Oslo». *NTBtekst* (16.04.1991)

| * v
* d
* r
Oslos finansbyråder |
| --- |
| Hans Svelland (1986–88) **·** Michael Tetzschner (1988–89) **·** Merete Johnson (1989–90) **·** Trond B. Svendsen (1990) **·** Sverre Frich jr. (1990–91) **·** Hans Andreas Limi (1991–92) **·** Rune Bjerke (1992–95) **·** Gro Balas (1995–97) **·** Heidi Larssen (1997–99) **·** Audun Iversen (1999–2002) **·** André Støylen (2002–2007) **·** Stian Berger Røsland (2007–2009) **·** Kristin Vinje (2009–2013) **·** Torger Ødegaard (2013–2014) **·** Eirik Lae Solberg (2014–2015)  **·** Robert Steen (2015–) |
***Patrobus atrorufus*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Patrobus atrorufus* finnes i nesten hele Europa, men er sjeldnere i sør og vest. Den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge, ganske almindelig.

Utseende
--------

*Patrobus atrorufus* er brunlig og mørk på farge og mellom 7,5-10 millimeter lang. Den kan ikke fly da flygevingene er dårlig utviklet. Antennens fjerde ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). På hver side av hodet fra fasettøynene og bakover er en dyp fåre (fordypning). Hodet er sterkt innsnørt like bak øynene. Brystskjoldets bakhjørner rettvinklet.

Levevis
-------

*Patrobus atrorufus* er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. Den finnes på fuktige og skyggefulle steder, ofte der det er leire.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Patrobus atrorufus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Patrobus atrorufus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Patrobus atrorufus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Patrobus atrorufus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Patrobus atrorufus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Patrobus atrorufus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Patrobus atrorufus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Patrobus atrorufus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Patrobus atrorufus* - BILDE - Photo catalog of the Central European Carabidae[*død lenke*]
* *Patrobus atrorufus* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Patrobus atrorufus* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
Kantineflaske fra 1700-årene med kork festet til en messinglenke. Den er antakelig produsert på Nøstetangen glassverk. Høyde 21,5 cm. Foto Anne-Lise Reinsfelt/Norsk Folkemuseum, NF.1900-0122.
**Kantineflaske** er en flaske av glass med firkantet tverrsnitt for å passe ned i et flaskefor. Navnet kommer av den franske betegnelsen *cantine* for flaskefor.

Typen går tilbake til 1500-tallet. Da ble det en firkantet flaske med rette vegger, kraftige rette skuldre og kort hals populær. Typen ble produsert i store mengder på europeiske glassverk på 1700- og 1800-tallet. De eldste hadde kvadratisk tverrsnitt, men etter hvert fikk de gjerne et mer rektangulært tverrsnitt. Kantineflasker kan ofte være dekorert med malt eller gravert dekor.

Formen lever videre i dag, og Gilde akevitt selges i en moderne utgave av kantineflasken.

Litteratur
----------

* Korshavn, Jan Håvard (1994): *Norsk empire glass. Gjøvigs Glasværk 1807-1843.* Gjøvik. ISBN 82-09323-21-2
* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for drikkestell*[*død lenke*], med tegninger av Torill Sand. Oslo

Referanser
----------

1. 1 2  Korshavn (1994) s. 141.

Eksterne lenker
---------------

Se kantineflasker i DigitaltMuseum
***Na igre*** (originaltittel: *На игре*) er en russisk film fra 2009, regissert av Pavel Sanajev.

Handling
--------

Historien begynner med en scene hos en gruppe gangstere: Matvey og kameratene hans. Til dem kommer den unge gutten Vampire, som sier at han drepte vakten deres og trenger å snakke med dem. Handlingen hopper deretter til en måned tidligere. Byen arrangerer en esport-turnering, og Grandmasters-laget (som består av Vampire, Doc, Komar, Tall og Jan) vinner denne turneringen. Vampire og Rita (spilt av Marina Petrenko) tar andre-plassen i bilrace-konkurranse. I tillegg vinner Vampires venn, Maxim, et annet spill. Victor Pokrovsky, presidenten for selskapet VIRTUS gir kameratene nye eksperimentelle modeller for vitenskapelig utvikling.

Etter å ha begynt spillene får vennene spesielle evner knyttet til hobbyene deres. De kan håndtere våpen med utrolige ferdigheter. Rita blir en profesjonell sjåfør, Max får bedre kampsport-ferdigheter. Maxim og kjæresten hans Lena drikker senere kaffe på en restaurant, hvor en konflikt bryter løs mot Vazhas mannskap. Maxim ved hjelp av sine nye ervervede evner beseirer angriperne, med overraskende letthet. Men Maxim blir tatt av Vazhas håndlangere, og fraktet til en fabrikk i Khizir. For å redde vennen sin, bryter Vampire og gjengen seg inn på området.

En måned senere går Vampire og gjengen etter et kriminell syndikat, ledet av Matvey. Men planen mislykkes, og de må drepe alle bandittene. Men Rita blir kidnappet av FSB-oberst Lebedev, som også er håndlanger for oligarken Boris Sergeevich Gromov. Gjennom utpressing tvinger Lebedev dem til å arbeide for ham. Men de må blant annet likvidere Sergei Zaritsyn, en forretningsmann som for tiden forsøker å inngå en avtale med myndighetene i Bolivia.

Skuespillere
------------

* Sergej Tsjirkov — Dmitrij Orlov
* Marina Petrenko — Margarita "Rita" Smirnova
* Pavel Prilutsjnyj — Ruslan Avdejev
* Jevgenij Kharlanov — Kirill Komarenko
* Tikhon Zjiznevskij — Konstantin Tall

Referanser
----------

1. ↑   *Freebase-data fra Google*, Google, Wikidata Q15241312,
2. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  На игре (2009)
4. ↑  НА ИГРЕ (2009)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Na igre* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Na igre* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Na igre* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Na igre* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Na igre* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
**Teurgi** (fra gresk *θεουργία*, «guds-arbeid») var en religiøse praksis som oppsto innenfor nyplatonismen (200-tallet til 500-tallet), der ideen var at sjelen kunne renses gjennom hellige riter som frigjorde sjelen fra sitt materielle skall, og løftet den opp til en guddommelig forening. 

Teurgien skal ha blitt introdusert gjennom verk av *Julian Kaldeeren* og hans sønn *Julian Teurgen*, som skal ha levd på Marcus Aurelius' (121-180) tid, og antagelig var fra Syria. En av dem, eller begge, skal ha skrevet *De kaldeiske orakler*. og ifølge det bysantinske forfatterleksikonet Suda skal junior også være forfatteren av to andre verk, som er tapt: *Teurgika* og *Om de hellige ritene*. Disse to tekstene skal ha vært tekniske introduksjoner til ulike riter, mens *De kaldeiske orakler* først og fremst skildrer gudene, deres innebyrdes forhold, og forholdet til menneskene. I tillegg til Julian er Jamblikos' verk *Om mysteria* en introduksjon til teurgiske riter og tanker. Både Jamblikos og Proklos bruker begrepet teurgi om ulike typer religiøse riter. 

I *De kaldeiske orakler* og hos Jamblikos presenteres teurgiske ritualer som en serie av faser: 

1. *Systasis*; sammenstilling eller påkalling av guddommen
2. *Frammaning*; hvor en guddom manes til å manifestere seg, enten i et gudebilde eller i et medium
3. *Anagóge*; sjelens oppløfting, først ved å rense sjelefartøyet, deretter ved sjelens oppstigning.

Teurgi kan både sees som en magisk handling, der man kan tvinge gudene til å opptre på en ønsket måte, og som en innvielse, muligens med et kontemplativt aspekt.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Kilde for sitat og vurderinger er Ingemund T. Askelands innledning til *Nyplatonismen*, 2010
2. ↑  *teurgi* i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** NKC
 |
Romersk relieffstein ved Teurnia
 Mosaikk i «Kirkegårdskirken», oppdaget i 1908
Municipium **Teurnia** (senere også: **Tiburnia**) var en romersk by i vest-Kärnten. I senantikken var det også et bispedømme, og på slutten av antikken var det også hovedstaden i Noricum. 

Teurnia lå fire kilometer vest for Spittal an der Drau i øvre, det vil si vestre, Kärnten. Det var sentrum for Taurisci-keltere. Rundt 50 etter Kristus var en romersk by med forum, basilika, bad og tempel ved byens Capitol. Et dominerende tempel var dedikert til Grannus, en keltisk versjon av Asklepios, men ble likevl omtalt som *Grannus Apollo*.

Teurnia var en av de største byene i hele Noricum, med 30 000 innbyggere på sitt høyeste.

Referanser
----------

1. ↑  Via Michelin: Teurnia Excavations[*død lenke*]
2. ↑  Marjeta Šašel Kos, *Pre-Roman divinities of the eastern Alps and Adriatic*, Ljubljana: Narodni muzej Slovenije, 1999, p. 27 ISBN 961-6169-11-4

Eksterne lenker
---------------

* (en) Teurnia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Map and description of Teurnia
* Carinthian State Museum: Description and pictures(German)
* List of all Titular sees by GCatholic.org
* List of titular sees
* Titular see (Archdiocese) of Tiburnia
* Dr. Víctor Manuel Fernández, Titular Archbishop of Tiburnia (Spanish). Retrieved 14 May 2013

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ma Jianzhong** (kinesisk: 馬建忠, pinyin: *Mǎ Jiànzhōng*, Wade-Giles: *Ma Chien-chung*; stilnavn: 眉叔 *Méishū*; også kjent som *Ma Kié-Tchong* blant franskmenn, født 9. februar 1845 i Dantu 丹徒 i provinsen Jiangsu, død 14. august 1900) var en kinesisk lærd høyere mandarin under Qing-dynastiet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Ma kom fra en ledende katolsk familie. Etter studier ved en fransk katolsk skole i Shanghai dro han til Frankrike i 1876 for å studere internasjonal rett. Han ble den første kineser som tok det franske baccalauréat, og i 1879 fikk han diplom i rett (*licence de droit*) fra École Libre des Sciences Politiques i Paris. 

### Karriere

Etter sin hjemkomst til Kina i 1880 ble Ma med i Li Hongzhangs sekretariat, og der kom hans kjennskaper innen internasjonal rett til god nytte. Blant andre oppgaver var Ma med på å implementere Qing-regjerinens politikk overfor i Korea i 1880-82 og han tok del i arrestasjonen av Taewŏn'gun. Samme år fremla Ma et utkast til det koreanske flagg, Taeguk, og det ble benyttet og er fremdekes i bruk i som Republikken Koreas flagg. I 1884 ble han involvert i China Merchants' Steam Navigation Company, der han samarbeidet nært med Tong King-sing.

Ma er forfatter av verket *Mashi Wentong* (馬氏文通 «Grunnleggende prinsipper for klar og sammenhengende skriving av herr Ma») i 1989. Dette var den første kinesiske grammatikk forfattet av en kineser (det fantes allerede flere som var skrevet av vesterlendinger). Det antas nå at Mas storebror Ma Xiangbo, som var en ledende pedagog, medlem av jesuittordenen og grunnlegger av det som skulle bli Fudanuniversitetet i Shanghai, også bidro til grammatikkverket.

Litteratur
----------

* Ma Jianzhong. *Strengthen the Country and Enrich the People: The Reform Writings of Ma Jianzhong.* Edited and translated by Paul John Bailey. Richmond, Surrey: Curzon, 1995.

Referanser
----------

1. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Se "History of the South Korean flag" hos FOTW
3. ↑  Se Hvem skrev *Mashi Wentong*? Arkivert 29. september 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Om Mas studier i Frankrike (kinesisk)
* *A Journal to the East* (東行錄), Ma og Korea (kinesisk)
* Alain Peyraube, "Some Reflections on the Sources of the *Mashi Wentong*"

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
**Kantate** (av latin *cantare*, «synge») brukes oftest om en vokal komposisjon akkompagnert av instrumenter. Kantaten har som regel mer enn én sats.

Fram til 1500-tallet var det stort sett bare vokalverker som ble regnet som seriøs musikk. Først med instrumentalmusikkens fremmarsj på 1600-tallet ble begrepet «kantate» introdusert som betegnelse for vokale komposisjoner for å skille dem fra instrumentalmusikkens *sonater*. Kantater kunne blant annet være komponert for en spesiell anledning, for eksempel leilighetsdikt med musikk til kroninger og andre merkedager. En rekke kantater blant annet av Bach, er skrevet for kirkelige høytider. Fra midten av 1600-tallet til slutten av 1700-tallet var kantater for ett eller to soloinstrumenter, en populær form for italiensk kammermusikk. Disse kantatene var gjerne akkompagnert av cembalo og kanskje noen få andre soloinstrumenter.

I senere tid, fra stiftelsen i 1950, har mannskoret Svæveru' ved Norges Handelshøyskole videreført og utviklet kantatekunsten og har i sitt repertoar til enhver tid rundt 30 kantater, fra et utvalg på over 100 verker siden Korets begynnelse.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Hagerup Bull, Sverre (1951). *Musikkens verden*. Oslo: Forlaget Musikkens Verden AS.

Litteratur
----------

* Herbert Seifert: «Kammerkantate» i *Oesterreichisches Musiklexikon*. Onlineutgaven, Wien 2002 ff. ISBN 3-7001-3077-5.
* Dagmar Glüxam: «Solokantate» i *Oesterreichisches Musiklexikon*. Onlineutgaven, Wien 2002 ff. ISBN 3-7001-3077-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Holt landbruksskole** var tidligere en videregående skole i Holt i Tvedestrand, med landbruk og skogbruk som hovedområder. Nå er skolen en del av Tvedestrand og Åmli videregående skole, etter at landbruksskolen og Tvedestrand videregående skole ble slått sammen i 2004, og Åmli videregående skole ble innlemmet i 2011.

Historikk
---------

Landbruksskolen kan skrive sin forhistorie tilbake til 1847, men det er 1907 som regnes som skolens første år. I 1847 ble den første landbruksskolen i Aust-Agder (da Nedenes Amt) startet opp på Næs Verk, hvor den var til 1853. Da ble den flyttet til Øvre Åkhus i Bygland, men allerede i 1857 ble skolen lagt ned på grunn av få søkere. 
I 1896 ble tre landbruksskoler startet opp igjen i amtet: En på Langtveit i Holt som ble lagt ned etter fem år, en på Bjørnetrø i Fjære, og en på Langerak i Bygland. 
I 1907 la landbruksskolen på Bjørnetrø ned, og en ny ble startet opp i Holt. Da hadde amtstinget sørget for innkjøp av mesteparten av Holt prestegård samt noe mer land. Tidligere hadde skolene blitt drevet på leide gårder.
14. oktober 1907 startet landbruksskolen, med 20 elever, og 10 dager senere ble det holdt en innvielsesfest. Det første kurset ved skolen var et jordbrukskurs på 1,5 år.

### Skolestyrer

Første skolestyrer på landbruksskolen var Martin O. Kringlebotten (1870-1944), som også hadde vært styrer på de tidligere landbruksskolene på Langtveit (1896-1902) og Bjørnetrø (1905-1907). Han fortsatte som skolestyrer på Holt landbruksskole frem til han gikk av med pensjon i 1936. Etter hans død ble det reist en minnestein til hans ære på skolens område.

### Skolebygninger

Da skolen startet i 1907 var en ny skolebygning nettopp ferdigstilt. Året etter kom det en uthusbygning til, som i 1913 brant ned og ble erstattet med et nytt og større uthus. I 1923 sto en ny undervisningsbygning ferdig, et bygg som fortsatt er i bruk. I løpet av årene etter har det skjedd en rekke endringer og moderniseringer, og i 1962/63 ble skolebygningen fra 1907 revet for å gi plass til en ny kontorbygning.

### Undervisning

Skolen har tilbudt kurs og undervisning i jordbruk, hage- og smånæring, husdyrhold, håndverk, skogbruk, agronomkurs, forkurs til NLH, gymnasfag, mm.

### Arrangementer

Fra 1992 til 2003 arrangerte skolen "Jul i fjøset", der inntektene ble brukt til veldedige formål.

Arkivet
-------

Arkivmateriale etter Holt landbruksskole befinner seg på Kuben i Arendal. 
Arkivet strekker seg fra 1897 til 2016.

Referanser
----------

1. ↑  Landbruksskolen på Holt, *Avtrykk.no*, 5.10.2018
2. ↑  Nødhjelp til Polen skapte "Jul i Fjøset" på Holt landbruksskole, *avtrykk.no*, 22.12.2020

Litteratur
----------

* *Holt landbruksskule 75 år 1907-1982*, 1982
**Teutoburger Wald**, på norsk også kalt **Teutoburgerskogen**, er et høydedrag som strekker seg i nordvest-sørøstlig retning gjennom den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Det stiger fra Dortmund-Ems-kanalen i nærheten av Osnabrück, og ender nordøst for Paderborn. 

Høydedragets samlede lengde er ca. 110 km. Terrenget er svakt stigende mot sørøst, og i sør går Teutoburger Wald over i Eggegebirge, som er gjennomgående høyere.

Store deler av Teutoburger Wald omfattes av to forskjellige naturparker. Der Naturpark Nördlicher Teutoburger Wald-Wiehengebirge ligger i nordvestlige Teutoburger Wald og Wiehengebirge mellom Bielefeld og Osnabrück, mens Naturpark Teutoburger Wald / Eggegebirge strekker seg fra Bielefeld til Diemeldalen.

Slaget ved Teutoburgerskogen
----------------------------

På høyden Grotenburg sørvest for regionhovedstaden Detmold står det 53 m høye minnesmerket Hermannsdenkmal, reist til minne om den germanske hærføreren Hermann (Arminius), som i år 9 e.Kr. knuste tre romerske legioner i slaget ved Teutoburgerskogen. 

Åstedet for slaget er aldri sikkert påvist. Nyere arkeologisk forskning indikererer at slaget kan ha funnet sted et godt stykke nord for dagens Teutoburger Wald, i Wiehengebirge ved høyden Kalkriese, litt nord for Osnabrück og litt sørøst for Bramsche.

Etter det rystende nederlaget bestemte den romerske keiser Augustus seg for at romerrikets grenser ikke skulle skride over Rhinen i nord og Donau i øst.

Litteratur
----------

* Fritz Mielert: *Urväterland*. (Teutoburger Wald) L. Holzwarth-Verlag, Bad Rothenfelde 1927

Eksterne lenker
---------------

* (en) Teutoburg Forest – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Teutoburger Wald – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |