recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Shakespeares skjulte koder*** er en norsk dokumentarserie i fire deler som ble sendt høsten 2009 på NRK1. Den ble regissert av Jørgen Friberg. I filmen forteller den norske organisten Petter Amundsen om sine teorier om forfatterskapet til William Shakespeare samt hva kodene viser til.

Amundsen tolker av kodene blant annet at Shakespeares verker egentlig *ikke* ble skrevet av Shakespeare, men av vitenskapsmannen Francis Bacon og hans nevø Henry Neville, muligens i samarbeid med proto-frimurerordenen rosenkreuzerne. I tillegg skal originalmanuskriptene befinner seg på den kanadiske «skatteøya» Oak Island. Dette prosjektet involverte angivelig også andre, som Ben Jonson, Kong Henry I, Thomas Bushell, m. fl. Den historiske personen som krediteres forfatterskapet av Shakespeares verker, Will Shaxsper, betraktes av Amundsen som en betalt "front-mann".

Forfatteren Erlend Loe forsøkte fremstille teoriene til Amundsen i boken *Organisten*, men ville ikke være involvert i filmen og mente at historien var altfor «rotete». Skuespiller Kim Haugen, selv en framstående Shakespeare-tolker, karakteriserer filmen som «morsomt nonsens». Typografen, arkitekten, kode-eksperten og MENSA lederen Sigmond Jola støtter Amundsens funn og hevder at kodene er svært forseggjorte.

Jørgen Friberg vant fagprisen beste klipp/redigering under Gullruten 2010 for serien.

Referanser
----------

1. ↑  «Utfordrer Shakespeare-ekspert i ny film» Arkivert 8. januar 2010 hos Wayback Machine. artikkel i Dagsavisen, besøkt 2. mars 2009.
2. 1 2  «Ein fantastisk historie», NRK, 8. desember 2009

Eksterne lenker
---------------

* «Shakespears skjulte koder» på Facebook
* (en) *Shakespeares skjulte koder* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Shakespeares skjulte koder* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**William Grocyn** (født ca. 1446 i Colerne i Wiltshire i England, død 1519 i Maidstone i Kent) var en engelsk humanist.

William Grocyn studerte først i Winchester, men kom snart til Oxford, der han tok doktorgraden og ble en skattet foreleser. Det var Grocyn som introduserte undervisning i gresk der. 
Blant hans elever i Oxford var William Warham, som ble erkebiskop av Canterbury. 

Omkring 1488 reiste Grocyn til Italia, der han før sin hjemkomst i 1491 hadde gjestet Firenze, Roma og Padova, og studert gresk under Demetrius Chalchondyles og Politian. 
William Grocyn tilhørte samme humanistiske krets som John Colet, William Lilye og Thomas Linacre i Oxford, og var venn av Erasmus.

I 1506 ble han på erkebiskop Warhams anbefaling utnevnt til *master* eller *warden* for All Hallows College i Maidstone i Kent, en stilling til han hadde inntil sin død der i 1519.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 14. mars 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 129023191, besøkt 12. august 2015[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
***Malachiomimus pectinatus*** er den eneste arten i slekten *Malachiomimus*, av biller i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller. Den er ikke registret i Norge.

Utseende
--------

*Malachiomimus pectinatus* er en av blærebillene og kan kjennes på at de har oppblåsbare, røde blærer nær forhjørnene av brystskjoldet og på sidene av bakkroppen. Antennene er festet like ved eller noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Oversiden hos noen av artene har en mørk oppstående behåring sammen med en finere liggende behåring. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd.

Levevis
-------

Voksne blærebiller er aktive i solskinn og kan ofte sees på blomster. Både de voksne og larvene er predatore (rovdyr) og lever gjerne på bakken.

Systematisk inndeling med europeiske arter
------------------------------------------

Slekten *Malachiomimus* har bare én art. Systematisk blir gruppen *blærebiller*, enten regnet som en *egen* familie, Malachiidae, eller, som her, som en underfamilie av børstebiller (Melyridae).

**Treliste**
* ordenen biller, Coleoptera
	+ underordenen Polyphaga
		- gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* overfamilien gnag- og maurbiller, Cleroidea
				+ familien børstebiller, Melyridae (eventuelt: Blærebiller, Malachiidae)
					- underfamilien blærebiller, Malachiinae
						* slekt ***Malachiomimus*** Champion 1921
							+ ***Malachiomimus pectinatus*** (Kiesenwetter 1866)

Referanser
----------

1. ↑  Fauna Europaea - besøksdato 3. februar 2010

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Malachiomimus pectinatus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Malachiomimus pectinatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Malachiomimus pectinatus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata
* *Malachiomimus pectinatus* - Fauna Europaea - om europeiske dyr
**William Percy Grosvenor** (født 18. juli 1869, død 5. juni 1948) var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.

Grosvenor vant en olympisk sølvmedalje i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det britiske laget som kom på andreplass i trap med 511 poeng bak USA med 532. De andre på laget var John Butt, Harold Humby, Alexander Maunder, Charles Palmer og George Whitaker. Grosvenor skjøt totalt 89 poeng som var det nest beste resultatet på det britiske laget. Han kom på 16.-plass i den individuelle trapkonkurransen.

Åtte år senere, under OL 1920 i Antwerpen, kom han på fjerdeplass i lagskytingen i trap.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1912 Sveriges flagg Stockholm – Sølv i skyting, trap lagskyting Storbritannias flagg Storbritannia

Eksterne lenker
---------------

* (en) William Grosvenor – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) William Grosvenor – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) William Grosvenor – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) William Grosvenor – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Anton Johannes Collin** (født 12. oktober 1891, i Pihlajavesi, død 31. mai 1973 i Etseri) var en finst langrennsløper og syklist.

Collin vant i 1922 som første utlending 50 km langrenn under Holmenkollrennene. Det ble finsk dobbeltseier med Tapani Niku på andreplass. Collin fikk etter dette tilnavnet *Holmencollin*.

Under vinter-OL 1924 ble Collin nummer 18 på 18 km, og han brøt på 50 km. I sommer-OL 1924 deltok han i 188 km landeveissykling der han også brøt. Han ble likevel regnet med på det finske laget som ble nummer 13 i lagkonkurransen.

Referanser
----------

1. 1 2  Anton Collin Arkivert 16. januar 2014 hos Wayback Machine. olympiske resultater fra sports-reference.com

Litteratur
----------

* Bomann-Larsen, Tor (1993). *Den evige sne – En skihistorie om Norge*. Cappelen. ISBN 8202138019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anton Collin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anton Collin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Anton Collin – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Maktutredningen** (ofte omtalt som «den første maktutredningen» eller «forrige maktutredningen») var et samfunnsvitenskaplig forskningsprogram som varte fra 1972 til 1982 ledet av en forskergruppe bestående av Håvard Alstadheim, Johan P. Olsen og med sosiologen Gudmund Hernes som leder.

Utredningen var særlig inspirert av nyere amerikansk sosiologi og spillteori, og var basert på Robert A. Dahls definisjon av makt «makt er evnen til å få andre til å gjøre noe de ellers ikke ville ha gjort». Utredningens publikasjoner fokuserte særlig på massemediers og interesseorganisasjoners økte makt, hvordan staten var spaltet i sektorer forhandlingsmotparter mer hadde felles enn motstridende interesser. Dette ble kalt teorien om «den segmenterte stat». Ifølge denne var politikkutformingen spaltet i forskjellige beslutningsarenaer (for eksempel «landbrukssegmentet») hvor beslutningstakerne hadde felles oppfatninger, bakgrunn og interesser, uavhengig av hvilken side av forhandlingsbordet de pleide å sitte på.

Forskningsporsjektet ble avsluttet med fremleggingen av en stortingsmelding under regjeringen Willoch i januar 1983.

I Sverige ble det fra 1985 til 1990 organisert en tilsvarende undersøkelse. En oppfølger foregikk fra 1998 til 2003 foregikk Makt- og demokratiutredningen ledet av Øyvind Østerud.

Forskningsprosjektet ble kritisert for (bevisst) ikke invitere gamle fag som historie og jus.

Bøker utgitt innen maktutredningen, eller i debatten etter
----------------------------------------------------------

I selve maktutredningen inngikk 14 bøker og to viktige NOU’er samt en del artikler.

* Gudmund Hernes (red) *Forhandlingsøkonomi og blandingsadministrasjon* 1978 ISBN 82-00-05218-4
* Kristian Andenæs , Tom Johansen og Thomas Mathiesen, (red.): *Maktens ansikter. Perspektiver på makt og maktforskning* 1981
* Gudmund Hernes: *Makt og avmakt. En begrepsanalyse, Universitetsforlaget* 1975
* Thomas Mathiesen: *Makt og motmakt*, 1982.
* Johan P. Olsen (red.): *Politisk organisering. Organisasjonsteoretiske synspunkt på folkestyre og politisk ulikhet* 1978

Litteratur
----------

* Norbert Götz. "Introspective Performance: The Scandinavian Power Investigation as a Politico-Cultural Practice." *Journal of Contemporary European Studies* 21 (2013) 3: 341–356.

Referanser
----------

1. ↑  St.meld. nr. 44 (1982–83) *Om maktutredningen*, utgitt som bok *Hvem skal ha makten?: Stortingsmeldingen om maktutredningen*. Oslo: Universitetsforlaget. 1983. ISBN 8200064484.
2. ↑  Demokrati och makt i Sverige (SOU 1990:44)
***Erkenci Kuş*** er en tyrkisk TV-serie produsert og sendt av Star TV i 2018.

Handling
--------

Sanem er en ung kvinne som ønsker å bli en populær forfatter, og flytte til Galápagosøyene. I mellomtiden hjelper hun til ved farens matbutikk. Men hun blir tvunget av foreldrene sine til å velge mellom et arrangert ekteskap med naboen Muzaffer, eller å finne seg en annen mer passende jobb. Sanem spør etter jobb hos Fikri Harika, et av Tyrkias ledende reklamebyråer hvor Leyla, hennes storesøster, er administrerende assistent.

Aziz, eier av reklamebyrået har to sønner, Emre og Can. Emre ønsker å overta hele virksomheten, men faren deres anser Can som bedre egnet for jobben og utnevner ham til sjef for byrået. Can har det faren ønsker for selskapet. Can til slutt gå med på å drive selskapet, etter at han får vite om farens helse-problemer. Aziz ber Can om å finne en spion i bedriften deres som hjelper deres største konkurrent Aylin.

Roller
------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Demet Özdemir | Sanem Aydın Divit |
| Can Yaman | Can Divit |
|

Referanser
----------

1. ↑  «Yeni dizi Erkenci Kuş yakında başlıyor! İşte Erkenci Kuş’un konusu ve oyuncuları…». *sozcu.com.tr* **(tyrkisk)**. 5. juni 2018. Besøkt 18. desember 2020.
2. ↑  «Erkenci Kuş final yapıyor». *hurriyet.com.tr* **(tyrkisk)**. 18. juli 2019. Besøkt 18. desember 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Erkenci Kuş* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Erkenci Kuş* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**William G. Dever** (født 1933) er en amerikansk arkeolog, spesialist på historien til oldtidens Israel og Midtøsten i bibelsk tid. 

Dever tok eksamen i 1955 ved Milligan College. Han mottok sin Ph.D. fra Harvard University i 1966. Han levde i mange år i Jerusalem, og ledet utgravninger ved Gezer fra 1966 til 1971, og på nytt i 1984, og han fungerte som direktør for William F. Albrights skole for arkeologisk forskning i Jerusalem fra 1971 til 1975. Han var professor i arkeologi og antropologi i Midtøsten ved Universitetet i Arizona i Tucson fra 1975 til 2002. Han er professor i arkeologi for Midtøsten ved Lycoming College i Pennsylvania.

Han er forfatter av tallrike artikler og bøker, blant annet *Did God have a wife?: archaeology and folk religion in ancient Israel* (2005), og han var også seniorredaktør for Israel og Palestina i *Oxford Encyclopedia* for Midtøstens arkeologi, og er hovedrådgiver i arkeologi for *Anchor Bible Dictionary*.

Etter at Dever har blitt pensjonist har han blitt en hyppig skribent angående spørsmål knyttet til historisk nøyaktighet i *Bibelen*. Han har blitt bitende i sin avvisning av «minimalister» som nekter for enhver historisk verdi i de bibelske redegjørelsene. Han er derimot slett ikke en som støtter bokstavtro tolkning av Bibelen. «Jeg leser ikke Bibelen som Hellig skrift... Jeg er faktisk ikke en gang en teist. Mitt har hele tiden, og særlig i de siste bøker, at de bibelske fortellingene er faktisk ‘historier’, ofte fiktive og bortimot alltid propaganda, men at det her og der faktisk inneholder en del verdifull historisk informasjon. Det gjør meg knapt til noen ‘maksimalist’.»

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w60h70xr, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Guggenheim Fellows database, Guggenheim fellows ID william-g-dever[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Israel Museum, www.imj.org.il, besøkt 27. mai 2021[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  William G. Dever hos Bib-arch.org
6. ↑  Dever, William G. (Januar 2003): «Contra Davies» Arkivert 2. februar 2007 hos Wayback Machine.. *The Bible and Interpretation*.

Bibliografi
-----------

* Dever, William G. (2001): *What Did the Biblical Writers Know and When Did They Know It? What Archaeology Can Tell Us about the Reality of Ancient Israel*, Eerdmans ISBN 0-8028-4794-3
* Dever, William G. (2003): *Who Were the Early Israelites and Where Did They Come from?*, Eerdmans ISBN 0-8028-0975-8
* Dever, William G. (2005): *Did God Have a Wife?: Archaeology and Folk Religion in Ancient Israel*, Eerdmans ISBN 0-8028-2852-3

Eksterne lenker
---------------

* En fullstendig liste av William G. Devers utgivelser hos Universitetet i Arizonas CV for ham

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** CiNii
 |
Denne artikkelen omhandler skifabrikken.  For gården i Verran, se Landsem (gård).
**Landsem** var en skifabrikk fra Rindal. Den eksisterte fra 1946 til 1987.

Fabrikken ble grunnlagt av Even Landsem, som begynte produksjonen i kjelleren hjemme i eget hus. I 1950–1951 flyttet produksjonen ut i eget verksted, og i 1967 ble det bygget egne fabrikklokaler noe utenfor sentrum av bygda.

Rundt 1960 kom Landsem med ski laget av balsatre, og laget dermed betydelig lettere ski enn konkurrentene. Landsem-ski ble nå brukt av det norske landslaget, og da Magne Myrmo vant VM-gull i 1974 gikk han på Landsem. Treski-epoken var imidlertid på vei til å ta slutt, og heretter overtok glassfiber som materiale. Landsem slet med overgangen, og inngikk derfor et partnerskap med østerrikske Blizzard Ski. Skiene ble da solgt under merkenavnet Landsem/Blizzard.

Landsem skifabrikk ble overtatt av Madshus i 1987, og produksjonen flyttet til Madshus' anlegg på Biri. Landsem solgte de siste årene ca 60 000 par ski i året.

Referanser
----------

1. 1 2  Landsem, Lene (1988). Eggset, Alf og Sandnes, Jørn, red. *På trønderski*. Tapir. s. 151-162. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
2. ↑  «Madshus overtar Landsem». *NTBtekst*, 14. februar 1987.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Anton Brynhildsvoll** (født 13. juli 1903 i Røros, død 20. november 1981 i Sel) var en norsk politiker for Nasjonal Samling (NS) under andre verdenskrig. Han meldte seg inn i NS og Hirden i 1940 og ble lagfører for Vinger samme år, frem til februar 1942 da han ble innstilt som fylkesfører for Hedmark og Oppland. Fra november 1942 og frem til krigens slutt var han kretsfører for Glomdalen krets.

Andre verdenskrig
-----------------

Fra Nasjonal Samlings «jonsokstevne» på Domkirkeodden i Hamar sommeren 1942. Fra høyre sees Brynhildsvoll, Vidkun Quisling, kansellisjef Ørnulf Lundesgaard, Bertel Brun og Hans Jacob Bruun. Foto: Domkirkeodden og Hedmarkmuseet 
Brynhildsvoll var i sin tid som fylkesfører sterkt medvirkende til at det ble utarbeidet ulike lister over NS-motstandere. En av listene som ble utarbeidet inneholdt navnene til 120 lærere som tok avstand fra NS. Listen over lærere ble sendt videre til Sipo, og dannet grunnlag for arrestasjonen av 119 lærere, i tillegg til en rekke andre NS-motstandere. 

Brynhildsvoll bevilget også penger til frontkjemperkontoret ved flere anledninger.

Domfelt for landssvik
---------------------

I landssvikoppgjøret etter andre verdenskrig ble Brynhildsvoll dømt til ni års tvangsarbeid, inndragning av 5000 kroner og rettighetstap (tap av retten til å stemme ved politiske valg m.v.) i ti år. Han ble dømt på grunnlag av sine politiske verv, samt en rekke angiverier.

Referanser
----------

1. 1 2  «De politiske førere i Østerdalene». *Østlendingen 1945.01.15*. Elverum. 1945. s. 3.
2. ↑  Filmavisen nummer 33 (1942)
3. ↑  «Kretsfører Brynhildsvoll forsøker å vri seg unna ansvaret for jøssinglistene». *Østlendingen 1948.04.14*. Elverum. 1948. s. 1, 7.
4. ↑  «Brynhildsvoll fikk 9 års tvangsarbeid». *Østlendingen 1948.04.19*. Elverum. 1948. s. 3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Malabarkysten** (eller *Malankara*) er den sørvestlige kystlinje i India. Landskapet består av den lange og smale kystsletten til delstatene Karnataka og Kerala mellom de vestlige fjellkjedene og Arabiahavet. Kysten strekker seg fra sør for Goa (eller, avhengig av definisjonen, fra Konkan) til Kanyakumari (kapp Comorin) på Indias sørlige ende. Klimatisk består den av den våteste regionen i sørlige India, ettersom de vestlige fjellkjedene fanger opp monsunregnet.

Malabarkysten har en rekke historiske havnebyer, mest kjente er Kozhikode (Calicut), i dag den tredje største byen i delstaten Kerala, og Oddeway Torre-bosetningen som var en del av dansk besittelse i årene 1696–1722 (se Det danske ostindiske kompani); Kochi og Kollam som tjente som sentre for handel i Indiahavet i århundrer.

På grunn av deres retning mot sjøen og skipshandel har byene på Malabarkysten et utpreget kosmopolitisk preg og har vært tilholdssted for de første grupper av kristne (se tomaskristne), jøder (se cochin-jøder) og muslimer i India.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steder å besøke langs Malabarkysten/Manipal/Udupi Arkivert 25. juli 2010 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** LIBRIS **·** GeoNames
 |
**Krafla** er en kaldera på rundt 10 km i diameter med en 90 km lang sprekksone som ligger i Mývatnregionen på Island. Den høyeste toppen ligger 818 meter over havet.

Krafla har en av de to mest kjente Vítikraterne på Island – det andre er en del av Askja. Det islandske ordet *helvíti* betyr «helvete» på norsk og *víti* er en forkortelse av dette. Før i tiden trodde folk ofte at Helvete lå under vulkaner. Vítikrateret inneholder en grønn innsjø.

Lavastrømmer ved Krafla i 1984.
Kraflaområdet har også *Námafjall* som er et aktivt geotermisk område med kokende gjørmehull og dampende fumaroler.

I perioden 1724–29 brøt de såkalte *Mývatnbrannene* ut. En rekke sprekker åpnet seg og sprutet lava. Disse lavafontene kunne ses selv sør i landet. En lavastrøm ødela 3 gårdsbruk i nærheten av landsbyen Reykjahlíð, men ingen kom til skade. Siden 1977 har islendingene utnyttet den geotermiske energien ved hjelp av en kraftstasjon som produserer 60 MW.

Det siste utbruddet skjedde i 1984.

Se også
-------

* Islands geografi

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om Krafla fra VolcanoWorld (en)

Portal: Island

| * v
* d
* r
Vulkaner på Island |
| --- |
| Vestlige vulkansone | Skjaldbreiður | Islands flagg |
| Østlige vulkansone | Eyjafjallajökull **·** Grímsvötn **·** Hekla **·** Katla **·** Laki **·** Surtsey **·** Öræfajökull |
| Nordlige vulkansone | Askja **·** Krafla |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
*Flere betydninger*: Pål Kraby er en norsk advokat.

**Kraby** er en matrikkelgard (gnr. 173) og ei grend i Østre Toten kommune i Innlandet. Stedet ligger ca. 2 kilometer øst for Lena ved fylkesvei 33. Grendenavnet er etter de to Kraby-gardene (bnr. 1 og 6). 

Krabygårdene ligger på hver sin side av Krabyskogvegen.
Kraby ble et lite knutepunkt med åpninga av Skreiabanen i 1902, og det var nok da *grendenavnet* Kraby kom i bruk. Foruten jernbanestasjon fikk stedet eget postkontor (2855 KRABY), som holdt til i stasjonsbygningen. I tillegg kom det en del handelsvirksomhet på Kraby. I 1916 åpna også det store festlokalet Festiviteten, til daglig bare kalt *Teten*. Etter andre verdenskrig ble det bygd en del boliger på Kraby. Mellom riksveien og Hoff kirke kom bl.a. boligfeltet *Fostadjordet*. Rett sør for Kraby, på Krabyskauen, anla Østre Toten kommune på 1980-tallet et næringsområde. 

Stasjonsbygningen på Kraby ble tegna av arkitekt Paul Armin Due. Den var betjent fra starten, men ble fra 1964 uten betjening. Dette hang sammen med nedlegginga av persontrafikken på Skreiabanen. I 1975 ble stasjonen helt nedlagt, samtidig med postkontoret. Etter en periode med forfall ble stasjonsbygningen restaurert, og i 2002 fikk den Fortidsminneforeningens vernepris.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Norske Gaardnavne
* (no) NRKs sider om Kraby stasjon
* (no) Poststedsdatabasen: Kraby brevhus
* (no) Poststedsdatabasen: Kraby poståpneri
* «Kraby». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Kraftuttak på en traktor
Kraftoverføringsaksel mellom kraftuttak og traktorredskap
**Kraftuttaket** på en traktor er en sylindrisk, ståltapp med kilespor (også kalt rillespor, engelsk: *splines*). Det vil si at kraftoverføringsakselen er en aksel som overfører mekanisk kraft fra et drivverk til et redskap. Kraftuttakets rotasjon kan slås på og av etter behov. Det benyttes til å drive funksjoner på traktorredskap ved hjelp av en kraftoverføringsaksel. Kraftuttaket er normalt plassert bak på traktoren over trekkroken, men traktorer kan også utstyres med frontmontert kraftuttak.

Dersom redskapen skal beveges i forhold til traktoren, må akslingen være bevegelig både opp og ned, til siden og i lengderetningene. Bevegelighet i lengderetningene oppnår vi når akslingen er teleskopisk, det vil si at den består av to deler som er stukket inn i hverandre. Her må vi passe på at profilrørene er passelig lange, slik at de ikke går fra hverandre eller butter imot når akslingen blir kortere. Det kan føre til skader i opplagringa av kraftuttakstappen på traktoren. Det samme kan skje hvis profilrørene ikke er godt nok smurt. Da vil teleskopbevegelsen gå tregt. De forskjellige delen på akslingen er: Kryss, smørenippel, låseskive, låsepinne, muffe, akslingens *hanndel* (profilrør) og akslingens *hunndel* (profilrør).

Enkelte gamle traktorer hadde et kraftuttak i form av et flatrem-hjul på siden av motoren. Dermed kunne trakoren drive stasjonære redskaper, så som en sag, på samme måte som en lokomobil.

Eksempler på traktorredskap med funksjoner som drives av kraftuttaket:

* Avlesservogn
* Forhøster
* Halmpresse
* Jordfreser
* Potetopptaker
* Pumpe
	+ Gjødselpumpe
	+ Vanningspumpe
* Risknuser
* Rundballepresse
* Sagutstyr for ved med kappsag, vedkløyver og transportbånd.
* Slåmaskin
* Snøfreser
* Steinplukker
* Vinsj
* Åkersprøyte

Eksterne lenker
---------------

* (en) Power take-offs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Bryterstyrt skanning** er en indirekte styringsmåte av en datamaskin innen IKT-hjelpemidler.

Ved hjelp av skanning kan en person som kun kan betjene 1 eller 2 brytere som styringssystem velger ved hjelp av et utsøkingssystem.
Utsøking/skanning skjer ved at en ramme eller en pekefigur etc. flyttes eller forflytter seg fra felt til felt i skjermbildet til markøren er ved det ønskede feltet. (Se animasjonen)

Eksempel på rad og kolonne skanning

Skanningmetode
--------------

Utsøking ved hjelp av skanning kan være selvdirigert, dvs. for hvert trykk på bryteren går markøren til neste felt, eller kan foregå automatisk, dvs. programmet foretar utsøkingen. Ved selvdirigert skanning benyttes vanligvis 2 brytere, mens automatisk skanning krever bare én bryter.

Skanningtype
------------

Skanning kan foregå visuelt ved at et symbol på skjermen forflytter seg fra felt til felt. En maskinlyd kan markere den trinnvise forflytningen.
Auditiv skanning innebærer at ord/benevninger blir uttalt sekvensielt.

Skanningteknikk
---------------

Utsøkingen kan foregå lineært eller ved rad- og kolonne skanning som vist i animasjonen. Er valgalternativene mange kan også felt - rad- og kolonne skanning benyttes. Antall valgmuligheter som tilbys bør være styrende for hvilken skanningteknikk som benyttes.
**Kraften** (på engelsk: *The Force*) er et fiktivt fenomen i *Star Wars*-filmene av George Lucas.

Kraften er et energifelt som omkranser alle levende individer i alle galakser i universet. Cellene i hvert individ inneholder levende mikroorganismer som kalles *midi-klorianer*. Disse cellene kan kommunisere med Kraften, men for at et individ skal kunne dra nytte av midi-klorianenes kontakt med Kraften, må individet lære seg å kommunisere med midi-klorianene. Dette skjer gjennom en lang utdanning som helst må starte bare noen få år etter individets fødsel. Unntaket var Anakin Skywalker som begynte som niåring og Luke Skywalker som først startet treningen i en alder av ca. 19 år. I begynnelsen av utdanningsprosessen tildeles den unge jediridderspiren en tittel som viser til at han/hun har startet den lange utdanningsprosessen. Tittelen som tildeles lærlingen er som oftest *padawan*. En padawan må ta en test for å bevise sine ferdigheter med Kraften. 

Det er først etter denne prøven at en padawan kan erklæres for å være en ekte jediridder. En jediridders styrke i kraften måles i mengden midi-klorianer som finnes i hver enkelt av individets celler.

Da Qui-Gon Jinn, Obi-Wan Kenobis mentor, ba Obi-Wan analysere Anakins blodprøve, ble det oppdaget at Anakins cellecytoplasma inneholdt midi-klorianer. Konsentrasjonen av disse biologiske kraftkommunikasjonscellene, viste seg å være den høyeste noen gang observert i et individ. Konsentrasjonen var til og med høyere enn Yodas. Etter denne avsløringen, var Qui Gon Jinn overbevist om at spådommen om den "Ene" var virkelig, og at det i nær fremtid, ville opprettes en balanse i Kraften.

Litteratur
----------

* *Star Wars Roleplaying Game: Revised Core Rulebook*, hardcover, 2002. Bill Slavicsek, Andy Collins, J.D. Wiker, ISBN 0-7869-2876-X
* *Star Wars Roleplaying Game: Power of the Jedi Sourcebook*, hardcover, 2002. Michael Mikaelian, Jeff Grubb, Owen K.C. Stephens, James Maliszewski, ISBN 0-7869-2781-X
* *The Dark Side sourcebook, Wizards of the Coast*, 1st printing, 2001. Bill Slavicsek, J. D. Wiker, ISBN 0-7869-1849-7
* *The Tao of Star Wars*, John M. Porter, Humanics Trade Group, 2003, ISBN 0-89334-385-4.
* *The Dharma of Star Wars*, Matthew Bortolin, Wisdom Publications, 2005, ISBN 0-86171-497-0.
* *The Making of Episode I: The Phantom Menace*, Laurent Bouzereau, Jody Duncan, ISBN 0-345-43111-1
**Krag** er en utdød dansk adelsslekt som stammer fra ridderen Niels Svendsen Krag, som tidligst nevnes 1363. På 1600- og 1700-tallet hadde slektsmedlemmer høye stillinger i statsadministrasjonen. Til slekten hører visestattholder i Norge Frederik Krag (1655–1728) og Dorothea Krag (1675–1754), som i sitt annet ekteskap med Christian Gyldenløve ble stammor til den grevelige slekt Danneskiold-Samsøe. Slekten døde ut i mannslinjen med høyesterettsassessor Frederik Christian Krag (1726–1763). 
Dorothea Krags helbror offiseren Arendt Krag (1670 på Kaas—1718 Moss) fikk etterkommere i Norge (og en gren i Danmark) i slekten Scheel. Han ble nemlig gift den 10. januar 1702 på Gjerpen med Kirstine Elisabeth Tønsberg (1680–1709), hvis førstefødte datter Dorothea (Dorte) Hedevig Krag ble født allerede den 5. desember 1701! Hun ble meget uvanlig oppkalt etter sin lys levende faster (!) og farmor, altså Dorothea Krag (nylig gift den 25. mai 1701 med Gyldenløve) og Helvig v. der Kuhla, og hun ble gift i 1722 i Kjølstrup kirke på Fyn med oberst Godske Hans von Brüggemann til Østergård samt Ulriksholm (1677–1736), enkemann etter Margarethe Wilhelmine Hausmann (1686–1717), datter av stattholder Ulrik Fr. Gyldenløves halvbror Caspar Herman Hausmann og Karen Toller. Datteren Catharine Christine von Brüggemann (1725 Kjølstrup—1800) ble i 1745 gift med Hans Jacob Scheel (1714–74) til Frogner hovedgård, som i likhet med Arendt Krag endte opp som kommandant i Fredrikstad.

Referanser
----------

1. ↑  Krag i *Den Store Danske*

 = «Krag på Jylland (slekt)» i lokalhistoriewiki.no
**Ólafía Einarsdóttir** (født 28. juli 1924 i Hafnafjördur ved Reykjavík, død 19. desember 2017 i Danmark) var en islandsk-dansk historiker og arkeolog. Hun hadde doktorgrad i kronologi i gamle islandske kilder og var Islands første kvinnelige arkeolog. Hennes foreldre var Einar Þorkelsson og Ólafía Guðmundsdóttir.

Karriere
--------

Hun fullførte utdannelsen ved Menntaskólinn í Reykjavík i 1944, før hun fortsatte med studier i arkeologi i London, hvor hun var ferdig i 1948. Deretter studerte hun historievitenskap ved Lunds universitet i Sverige frem til 1951. Hun fikk senere en grad i middelalderhistorie ved samme universitet og arbeidet som en vitenskapelig assistent der frem til 1960. Hun har også vært adjunkt ved Københavns Universitet og Lunds universitet.

Hennes doktoravhandling heter *Studier í kronologisk metode i tidlig islandsk historieskrivning* og ble skrevet i London i 1964. Den fokuserer på kristningen av Island, og hevder at denne fant sted i år 999, og ikke i år 1000 som er den allmenne oppfatningen. Den bidro til å gjenreise mye av tilliten til den gamle islandske sagakronologien, som blant annet Halvdan Koht hadde distansert seg fra gjennom sin artikkel «Um eit nytt grunnlag for tidrekninga i den eldste historia vår» fra 1921.

Ólafía Einarsdóttir var gift med matematiker og professor Bent Fuglede.

Referanser
----------

1. ↑   www.information.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.mbl.is[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   biografiskleksikon.lex.dk[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Nanna Martensen (2. juni 2018). «Et liv er forbi: Ólafía Einarsdóttir». *Information*.
5. ↑  «Ólafía: Rit FF | Félag fornleifafræðinga». *www.felagfornleifafraedinga.is*. Arkivert fra originalen 10. august 2020. Besøkt 10. august 2020.
6. ↑  «Bent Fuglede | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk* **(dansk)**. Besøkt 3. mai 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Gabons kvinnelandslag i fotball** representerer Gabon i internasjonale kamper. 

Gabons kvinnelandslags historie er sterkt påvirket av lagets tendens til å trekke seg fra kamper. I kvalifiseringen til Afrikamesterskapet i 2000 trakk laget seg fra andre kvalifiseringskamp mot den kontinentale stormakten Kamerun, etter å ha tapt den første 0-3. I 2000 spilte de en privatlandskamp mot Ekvatorial-Guinea, og Gabon vant 3-0 mot den blivende afrikamesteren i dennes debutkamp.

I kvalifiseringen til Afrikamesterskapet i 2002 spilte Gabon mot São Tomé og Príncipe, og de vant komfortabelt, og kom til andre kvalifiseringsrunde. Der møtte de nok en gang Kamerun, og etter en hederlig 0-0 hjemme, tapte Gabon 0-4 borte. Deretter, i kvalifiseringen til 2004-mesterskapet var Gabon automatisk kvalifisert stil neste runde, men trakk laget sitt, på tross av at motstanderen Den demokratiske republikken Kongo også gjorde det. Dette medførte at Mali kvalifiserte seg som beste taper.

I 2006 skulle Gabon arrangere mesterskapet i september, men i april trakk de seg av «organisasjonsmessige årsaker». Dermed var laget nok en gang ute av Afrikamesterskapet. I det neste mesterskapet var Gabon ikke engang påmeldt, men Gabon stilte til kvalifiseringen til mesterskapet i 2010, der de tapte mot Elfenbenskysten i første runde.

Referanser
----------

1. ↑  Gabon pulls out of hosting AWC BBC

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Afrika (CAF) |
| --- |
|  | 
* Algerie
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Den demokratiske republikken Kongo
* Den sentralafrikanske republikk
* Djibouti
* Egypt
* Elfenbenskysten
* Ekvatorial-Guinea
* Eritrea
* Eswatini
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Kamerun
* Kapp Verde
* Kenya
* Komorene
* Republikken Kongo
* Lesotho
* Liberia
* Libya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Marokko
* Mauritania
* Mauritius
* Mosambik
* Namibia
* Niger
* Nigeria
* Réunion
* Rwanda
* São Tomé og Príncipe
* Senegal
* Seychellene
* Sierra Leone
* Somalia
* Sudan
* Sør-Afrika
* Sør-Sudan
* Tanzania
* Togo
* Tsjad
* Tunisia
* Uganda
* Zambia
* Zanzibar
* Zimbabwe

 |  |
**Vanessa Beeley** (født 17. juni 1964) er en britisk blogger, frilansjournalist, fotograf og aktivist, bosatt i Frankrike. Hun er spesielt kjent og omstridt for sine reportasjer fra krigen i Syria.

Etter sitt første opphold i Palestina lanserte hun i 2012 bloggen *The Wall will fall*, med klar støtte til palestinerne i den israelsk-palestinske konflikten.

Fra 2015 har hennes arbeid i stor grad dreid seg om konflikten i Syria. Hun har blitt berømmet for sine rapporter fra og om krigen, men har også blitt stemplet som en «notorisk Assad-regime-propagandist».

Da hun i 2018 foreleste ved Uppsala universitet vakte det slike reaksjoner at universitetet gikk til det uvanlige skritt å be om offentlig unnskyldning etterpå.

I Oslo talte hun i 2019 på Mot Dag-konferansen i Oslo, blant annet om hvordan Emmanuel Macron slo til mot de gule vestenes demonstrasjoner i gatene.

Beeley har påstått å være finalist da Martha Gellhorn Prize for Journalism for 2017 ble delt ut.

Hun er datter av Patricia Brett-Smith og sir Harold Beeley, Midtøsten-rådgiver for Ernest Bevin og spesialutsending til Kairo under Suezkrisene.

Referanser
----------

1. ↑  Amr Salahi: «Children’s trauma is a laughing matter — if you are Vanessa Beeley», pulsemedia.org (Lest 19. februar 2019)
2. ↑  «Universitetet tvingas till offentlig ursäkt», *Upsala Nya Tidning* 25.juni 2018
3. ↑  John Færseth: «Et universitet, en propagandist og et tilbaketog», *Dagbladet* 5. juli 2018
4. ↑  Pål Steigan: «Sterkt vitnemål fra politivolden i Paris og en Mot Dag-konferanse som satte en svært høy standard», steigan.no 10. februar 2019
5. ↑  thewallwillfall.org

Eksterne lenker
---------------

* Beeleys artikler på 21stcenturywire.com
* Beeley-foredrag på Mot dag-konferansen i Oslo 2019
**Canadian** er den største sideelva til Arkansas. Den har utspring i Colorado på 2 900 moh. helt nede ved grensen til New Mexico. Canadian renner etter 2,5 km inn i New Mexico, deretter gjennom «Texas Panhandle» og mesteparten av det sentrale Oklahoma, i alt 1 458 km.[] Nedbørfeltet er på 122 701 km². Den største sideelva er North Canadian.[]

Nesten helt nederst er den demmet opp, hvor reservoaret Eufeula Lake på 410 km² er dens største innsjø.

Den første europeer i området var den spanske erobrer Francisco Vásquez de Coronado i 1541. I 1601 foretok den spanske guvernør i Nueva Mexico, Juan de Oñate, en ekspedisjon inn i prærielandet i øst (Oklahoma), og gav elven navnet Rio Magdalena.[]

Navnet Canadian fikk den av franske oppdagere, som skulle utforske en rute fra Mississippi til Santa Fe. De antok feilaktig at elven hadde i sitt utspring langt mot nord, i Canada.[]

Etter jicarillaenes tradisjoner var elven, ved siden av Arkansas River, Rio Grande og Rio Pecos, en av de fire hellige elver som avgrenset deres områder.

Se også
-------

* Liste over elver i USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Canadian River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Anne Berit Vestby** (født 1962) er en norsk regissør, produsent og fotograf. Hun er utdannet på medielinja ved Høgskulen i Volda. 

Anne Berit Vestby er selv regissør, produsent og fotograf på de fleste av sine produksjoner. De fleste innspillingene er gjort i utlandet.

Vestby har drevet produksjonsselskapet Subrosa Film AS siden 1991. Hun har periodevis jobbet i Faktaavdelingen i NRK, samt i Brennpunkt. Subrosa Film har levert både korte og lange dokumentarer for TV. Hun mottok i 2004 Torstein Dales minnepris sammen med produksjonsselskapet Indie Film for TV-serien *Institusjonen*.[]

Dokumentaren *Til hvilken pris* (1996) om hormoner og antibiotikabruk i landbruket i EU og USA ble forbudt i Norge.[] Den ble derfor kalt «den forbudte filmen». Den er vist på TV i 11 andre land, inkludert Sverige og Danmark.[] Erling Folkvord viste den også på storskjerm i Spikersuppa i Oslo.

I 1991 regisserte, produserte og fotograferte Vestby en dokumentar om dokumentarfilmskaperen Arne Sucksdorff. Sucksdorff hadde på det tidspunkt vært i skjul i Brasil siden 1964. Vestby var den første som fikk ham i tale på 27 år.[]

Dokumentaren *Lillebror ser* deg (2015) omhandlet prosjektet «Ren Oslofjord», som viste seg å være en skitten affære. Filmen fremmet kritikk mot personer og instanser høyt oppover i de politiske systemer, og ble dysset ned[]. Blant annet ble den aldri vist på NRK1 som planlagt.[]

I 2009 viste TV 2 dokumentaren *Den iskalde krigen*, som omhandler mafiametoder og korrupsjon i Europa, hvor hun følger forfatter Stein Morten Lier på research til hans nye bok. Første episode het «Telenors Russland».

Vestby lager også fiksjonsfilmer. Kortfilmen *Sommermorgen* inngikk som en av fire novellefilmer i *Syndig sommer*, som ble vist på kino rundt om i landet.

Filmografi
----------

* 1988: *Stikket*
* 1989: *A meeting with Arne Sucksdorff*, NRK
* 1991: *Underbart!*, NRK
* 1995: *Taxi om natten* (dokumentar)
* 1996: *This is my life*
* 1996: *Sommermorgen* (kortfilm), NRK/kino
* 1996: *Til hvilken pris* (Ikke vist i Norge)
* 1998: *Fra Bærum til Bangladesh*, TV 2
* 2000: *Under overflaten*, NRK
* 2001: *Hakk og pjon*
* 2001: *Nesten en fredsseilas*, NRK
* 2004: *Institusjonen* (TV-serie, 13 episoder), NRK

* 2006: *Bare Belle – En seriemorder fra Selbu* – en film om den kvinnelige seriemorderen Belle Gunness; vist på TV 2

* 2009: *Den iskalde krigen*, TV 2
* 2015: *Lillebror ser deg*

Referanser
----------

1. ↑   NORAF-ID 90916193[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.nordicwomeninfilm.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Anne Berit Vestby - BIBSYS». Besøkt 11. januar 2017.
4. ↑  «Taxi At Night». *subrosafilm* **(norsk)**. Subrosa Film. Besøkt 14. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Anne Berit Vestby
* (en) Anne Berit Vestby på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Canadaskrubbær** (*Cornus canadensis* eller *Chamaepericlymenum canadense*) er en flerårig urt i kornellfamilien. 

Den er 5–25 cm høy med en jordstengel som har 4–6 ledd. Bare det siste leddet er forgrenet. Alle ledd unntatt det siste har motsatte, skjellformede blad uten klorofyll. Det siste leddet har 6 eller 4 grønne blad som tilsynelatende sitter i en krans. Disse bladene er ovale, 35–48 mm lange og 15–25 mm brede med 2–3 par buede sidenerver. Blomstene sitter 12–40 sammen i et hode. Blomsterstanden er omgitt av 4 hvite støtteblader, 5–15 mm lange og 5–15 mm brede. Blomstene er kremfargede med avrundede kronblad. Frukten er rød, kulerund og 6–9 mm i diameter. Blomstringstiden er i mai–juli, og frukten er moden i august–oktober.

Canadaskrubbær vokser i skog og myr. Den er utbredt i de subarktiske og boreale sonene i Nord-Amerika og Øst-Asia inkludert vestlige Grønland. Arten vokser som en fjellplante i Rocky Mountains, Appalachene, Changbaifjellene og Japan. Den blir av og til brukt som hageplante. I Norge kan den dyrkes til herdighetssone 7.

Canadaskrubbær er nært beslektet med skrubbær (*Cornus suecica* eller *Chamaepericlymenum suecicum*), som vokser vilt også i Norge. Canadaskubbær er utbredt i områder med innlandsklima, mens skrubbær foretrekker et mer maritimt klima. Utbredelsene overlapper lite. Begge arter er diploide med kromosomtall 2n = 2x = 22. Det finnes en diploid og steril hybrid mellom de to artene, som ikke kan anerkjennes som en gyldig art. Den tetraploide *Cornus unalaschkensis* blir derimot ofte gitt artsstatus. Den står morfologisk mellom skrubbær og canadaskrubbær, danner spiredyktige frø og er også utbredt på steder der foreldreartene mangler.

Referanser
----------

1. 1 2  «*Cornus canadensis*». *Flora of North America*. Besøkt 10. august 2017.
2. ↑  «*Cornus canadensis*». *Flora of China*. Besøkt 10. august 2017.
3. ↑  Z.E. Murrell (1994). «Dwarf dogwoods: intermediacy and the morphological landscape». *Syst. Bot*. 19 (4): 539–556. ISSN 1548-2324. JSTOR 2419776. doi:10.2307/2419776.
4. ↑  I. Palmstierna (1999). *Trær & busker i hagen*. Oversatt av N.P. Thuesen, foto B.K. Johanson. Orion. s. 122. ISBN 82-458-0370-7.
5. ↑  J.F. Bain og K.E. Denford (1979). «The herbaceous members of the genus *Cornus* in NW North America». *Bot. Not*. 132 (2): 121–129.

Eksterne lenker
---------------

Frukt
* (en) *Canadaskrubbær* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Canadaskrubbær* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Canadaskrubbær* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Canadaskrubbær* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Canadaskrubbær* hos Panarctic Flora Rediger på Wikidata

* (en) *Canadaskrubbær* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Canadaskrubbær* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cornus canadensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cornus canadensis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cornus canadensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Svenska hemvärnet** er Sveriges hjemmevern, en organisasjon underlagt Försvarsmakten. Hemvärnets oppgaver er å beskytte viktig nasjonal infrastruktur og andre objekter mot sabotasje, samt siden 1990-tallet stå for territorialforsvaret i Sverige. Styrken består av rundt 64 000 personer. Svenske hjemmevernssoldater oppbevarer våpen i hjemmet.

Hemvärnet ble opprettet etter et vedtak 29. mai 1940, etter at svenske myndigheter hadde observert utviklingen i Europa, og etter hvert også hvor fort Norge og Danmark falt for tyske styrker. Opprinnelig skulle Hemvärnet bestå av rundt 50 000, delvis unge gutter som ikke ennå hadde avtjent verneplikten og dels eldre karer som var ferdige med sin verneplikt. Det var beregnet at styrken skulle bestå av rundt 50 000 mann, men allerede noen uker etter opprettelsen kunne oberst Gustaf Petri, den nye styrkens øverstkommanderende, telle nærmere 100 000 frivillige.

Tjeneste i Hemvärnet er fremdeles frivillig, og de som skriver kontrakt forplikter seg til å øve minst 20 timer per år. Øvelsene er som regel helgeaktiviteter.

Referanser
----------

1. ↑  Om Försvarsmakten Arkivert 12. august 2010 hos Wayback Machine. (svensk)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Home Guard (Sweden) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Sveriges forsvar (*Försvarsmakten*) |
| --- |
| 
* Hæren
* Marinen
* Flyvåpen
* Hemvärnet
* Försvarsmaktens specialförband

 |  |
| 
* Överbefälhavaren
* Högkvarteret
* Försvarsmaktens logistik

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Ole Østmo** (født 13. september 1866 i Elverum – død 11. september 1923 i Oslo) var en norsk skytter som var aktiv på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet.

Ole Østmo deltok i skyting under Sommer-OL i Paris i 1900 og tok fire olympiske medaljer. Han vant sølv i armégevær, stående og lagskyting armégevær. I tillegg tok han bronsemedaljer i sammenlagt, armégevær (stående, knestående og liggende summert) og liggende, armégevær.

Lagmedaljen i armégevær var Norges første lagmedalje i OL. Foruten Østmo, deltok Olaf Frydenlund, Hellmer Hermandsen, Ole Sæther og Tom Seeberg på det norske laget.

Østmo tok også flere medaljer i det første VM i skyting i Lyon i 1897; han tok gull i stående, og sølv i sammenlagtøvelsen. Det norske laget vant sølv i lagskytingen.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i skyting, 300 m armégevær stående
* 1900 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i skyting, 300 m armégevær, 3 stillinger, lagskyting
* 1900 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i skyting, 300 m armégevær liggende
* 1900 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i skyting, 300 m armégevær, 3 stillinger

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ole Østmo – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ole Østmo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ole Østmo – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ole Østmo – ISSF Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
***Pound Puppies*** er en amerikansk animert action-eventyr TV-serie som ble sendt fra 2010 til 2013.

Handling
--------

«The Pound Puppies» er en gruppe hunder som tilbringer mesteparten av tiden sin i Shelter 17. Sammen med en gruppe smarte ekorn rekruttert av Strudel, en utrolig smart Dachshund, driver de et topphemmelig og svært sofistikert underjordisk anlegg under eiendommen. Planen deres går ut på å finne nye eiere for hvalper eller voksne hunder som kommer til hundegården. De har mottoet «En hvalp for hver person, og en person for hver hvalp».

Anlegget er fylt med forskjellig avansert utstyr, hovedsakelig bygget av Strudel og ekornene. Men de klarer likevel å unngå at utstyret blir oppdaget av anleggets menneskelige ansatte. Flere episoder har vist at det også eksisterer en rekke Pound Puppies-enheter spredt over hele verden. Det finnes også en lignende organisasjon kalt «Kennel Kittens», en gruppe katter som forsøker å finne varige hjem for kattunger (eller voksne katter) som kommer til dem. «Kennel Kittens» har dukket opp i flere episoder, men roter seg ofte opp i hvalpenes oppdrag. Hvalpene har også en annen uoffisiell gruppe, kalt «Super Secret Pup Club».

En tilbakevendende historie gjennom hele serien involverer ofte «Pound Puppies» som hjelper hunder med å finne kjærlige hjem, samtidig som de støter på forskjellige problemer underveis. Når en hund endelig har funnet en ny eier, gir Pound Puppies denne hunden et merke formet som et hundehus som en avskjedsgave.

Karakterer
----------

* Lucky
* Cookie

Norske stemmer
--------------

| Figur | Norske stemmer |
| --- | --- |
| Lucky | Gaute Boris Skjegstad |

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pound Puppies* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Pound Puppies* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata