recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Nigidius nitidus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En nokså liten (12,5-15 millimeter), nokså smal, flat, blank, svart hjortebille. Denne gruppen har ikke svært forstørrede kjever hos hannene, derimot har kjevene en oppoverrettet lobe ("øre") ved roten. Hodet er trapesformet. Pronotum er rektangulært, bredere enn langt, på forkanten med en rundet innbuktning på hver side av midtlinjen, med en kraftig punktert midtfure. Forkroppen er grovt og tett punktert, særlig på hodet. Dekkvingene har tydelige, doble punktrekker.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i vest- og sentral-Afrika, den er også funnet på Zanzibar.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Nigidiini*
						* Slekten *Nigidius* W.S. MacLeay, 1819 – 75 arter
							+ ***Nigidius nitidus*** J. Thomson, 1862

Eksterne lenker – Bilder
------------------------

* Nettside om arten
* Bildegalleri

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nigidius nitidus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nigidius nitidus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* (en) Nigidius – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Nihali**, også kjent som *nahali* og feilaktig som *kalto*, er et isolert språk som blir talt i det vestlige, sentrale India, i Madhya Pradesh og Maharashtra av rundt 2000 mennesker (i henhold til 1991) i en etnisk befolkning på rundt 5000 mennesker.[1] Nihalis stammeområde er rett sør for elven Tapti rundt landsbyen Tembi i distriktet Nimar i delstaten Madhya Pradesh.[2]

Språket har et stort antall ord som er lånt fra nabospråkene hvor rundt 60-70 prosent er tatt fra korkuspråket (25 prosent av ordforrådet og det meste av dets morfologi), fra dravidiske språk og fra marathispråket, men store deler av kjernen i dets ordforråd kan ikke bli knyttet til disse eller andre språk, slikt som ord for tall og grunnleggende ord for «blod» og «egg».

Forskeren Franciscus Kuiper var den første til å foreslå at språket kan ha vært ubeslektet med noe annet indisk språk, med et grunnleggende ordforråd som ikke var avledet fra korku eller dravidiske språk, men var en levning fra en tidligere befolkning i India. Imidlertid utelukket han ikke at det kunne være et munda-språk som korku. Nihalierne har levd lenge i en symbiotisk, men sosialt underlegent forhold til korkufolke, og er tospråklig i korku, men hvor nihali er ofte snakket for å forhindre at korfufolk skal skjønne hva de sier. Kuiper har foreslått at forskjellene kan også være argot (betegnelse på slang og språkbruk som kjennetegner en (ofte kriminell) subkultur).[2] Forskeren Norman Zide har beskrevet situasjonen på denne måten:

«Nihalis lån er langt mer omfattende enn i slike tekstbokeksempler av store ervervelser fra utsiden som med albansk. Det synes mer sammenlignbart i dette tilfelle til en del mer «nedbrutte» dialekter til sigøynere, slik som det er snakket USA og i Vest-Europa. Den nyere historie til nuhaliene inkluderer en massakre organisert av en av herskerne i området tidlig på 1800-tallet, dette åpenbart som svar på deres økende destruktive plyndringstokt. Siden da, har gruppen - fortynnet i størrelse - fungert hovedsakelig som overfallsmenn og tyver, med tradisjonelle medarbeidere utenfor som tok seg av de stjålne sakene. Gruppen har lenge vært tospråklige, og bruker nihali som mer eller mindre et hemmelig språk som ikke normalt blir avslørt for utenforstående. Tidlige undersøkelser for å lære språket ble åpenbart bevist avvist eller forledet.» [3]
Nihalifolket lever tilsvarende som kaltofolket, dette, kombinert det faktum at kaltospråket ofte har blitt kalt for nihali, har ført til forvekslingen av de to språkene i litteraturen.

Referanser
----------

1. ↑  Nihali, *Ethnologue* (16. utg. 2009)
2. 1 2  Kuiper, Franciscus Bernardus Jacobus (1962): «Nahali: a comparative study» (via Google Books), del 25, utgave 5 av *Mededeelingen der Koninklijke Nederlandsche Akademie van Wetenschappen*, Afd. Letterkunde (N.V. Noord-Hollandsche Uitg. Mij.)
3. ↑  Zide, Norman: «Munda and non-Munda Austroasiatic languages» i: *Current Trends in Linguistics 5: Linguistics in South Asia*, s 438. Oversatt av Wikipedia for anledningen.

Eksterne lenker
---------------

* Rapport om nihalispråket, *Ethnologue*
**Karl Johan Erik «John» Jansson** (født 18. juli 1892, død 10. oktober 1943) var en svensk stuper som deltok i flere olympiske leker, 1912 i Stockholm, 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Jansson vant en olympisk sølvmedalje i tårnstup under 1924 i Paris. Det var 25 stupere fra 10 nasjoner som deltok i konkurransen i høye stup som ble avviklet 14. og 15. juli 1924.

Under OL 1912 i Stockholm kom han på tredjeplass i tårnstup 5 og 10 meter bak sine landsmenn Erik Adlerz og Hjalmar Johansson. Han kom på sjuendeplass på 3 meter sviktstup. Fire år senere, under OL 1920 i Antwerpen kom han på tredjeplass i tårnstup og sjette i sviktstup.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv i stuping, tårnstup Sveriges flagg Sverige
* Bronse 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse i stuping, tårnstup 5 og 10 meter Sveriges flagg Sverige
* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse i stuping, tårnstup Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

1. ↑   sok.se, besøkt 26. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Jansson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) John Jansson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) John Jansson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**John E. Jackson** (født 14. februar 1885 i Lincoln, Illinois død 17. juni 1971 i Fairfield, Iowa) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Jackson ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant armégevær lagskyting med 1687 poeng foran Storbritannia med 1602. De andre på laget var Charles Burdette, Allan Briggs, Harry Adams, Carl Townsend Osburn og Warren Sprout. Det var ti lag som deltok og det var seks mann på hvert lag, konkurransen ble avviklet 29. juli 1912. Hver deltaker skjøt 15 skudd på hver av distansene 200-, 400-, 500- og 600 meter. Jackson skjøt totalt 279 poeng som var det fjerde beste resultatet på det amerikanske laget.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1912 Sveriges flagg Stockholm – **Gull** i skyting, armégevær lagskyting USAs flagg USA
* Bronse 1912 Sveriges flagg Stockholm – Bronse i skyting, 600 meter frigevær USAs flagg USA

Referanser
----------

1. ↑   Find a Grave[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Jackson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) John Jackson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Jackson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Nihonshoki fra 1599
***Nihonshoki*** (japansk: 日本書紀 eller **Nihongi** 日本紀, oversatt som «Japans krøniker») er den nest eldste bevarte boken om Japans urgamle historie.

Boken
-----

Nihonshoki er skrevet på klassisk kinesisk og omfatter 30 kapitler.

Den begynner, som Kojiki, med mytologiske fortellinger blant annet om hvordan Amaterasu skapte Japan, men inneholder også forhistoriske overnaturlige beskrivelser om hendelser under 700-tallet.

Historia
--------

Nihonshoki ble avsluttet i år 720 under redigering av *Toneri-shinnō* (prins Toneri), sønnen til *Tenji-tennō* (keiser Tenji).

Det eldste bevarte manuskriptet er "Shitennōji eksemplaret" som er datert til omkring slutten av Naraperioden og begynnelsen på Heian-perioden.

Den første oversettelsen til engelsk «*Nihongi, Chronicles of Japan from the Earliest Times to A.D. 697*», ble gjort i 1896 av britiske *William George Aston*, en oversettelse som den dag i dag betraktes som et standardverk.

Eksterne lenker
---------------

* om Nihonshoki
* Nihonshoki (engelsk text, W. G. Aston)
* Nihonshoki (japansk tekst)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL
 |
Ballsport i rokokkoen, kobberstikk av Daniel Chodowiecki, 1774.
Det norske jentelandslaget i håndball i kamp mot Frankrike i 2009.
Softball, her representert med 3 «homerun» for amerikanske Andrea Duran.
**Ballsport** er et samlebegrep for alle typer sporter som involverer bruken av en type ball. Ishockey anses ofte som en ballsport, selv om det der brukes en puck istedenfor en ball. Ballspill og ballidrett av alle slag er antagelig blant verdens mest populære mosjons- og idrettsaktiviteter.

Balltresporter
--------------

Balltresporter er sporter hvor ballen manipuleres ved å slå på den med et balltre. Populære sporter inkluderer baseball, cricket, rounders og softball. I Norge er også ballspillene slåball og dødball vanlig, spesielt blant barn.

Tomålssporter
-------------

Målsporter er sporter hvor to lag skal få ballen inn i hvert sitt mål for å skåre poeng. Målet kan være en kurv som ballen kastes inn i (slik som i basketball og kurvball), en sone som ballen føres inn i (slik som i amerikansk fotball og rugby) eller et definert mål markert med stenger som ballen skal inn i (slik som i bandy, fotball, hockey, innebandy og håndball).

Volleysporter
-------------

Volleysporter er sporter hvor to soner av banen er avskåret av et nett som ballen må slås over. Kjente volleysporter er badminton, tennis, jeu de paume, bordtennis og volleyball.

Presisjonssporter
-----------------

Presisjonssporter er sporter hvor ballen må treffe et bestemt mål, slik som i bocce og bowling.

Referanser
----------

1. ↑  «Ballspill og ballsport i Oslo og Akershus», *Aktiv i Oslo*

Litteratur
----------

* Döhring, Volker (2014): *Kleine Spiele zum Beginn und Ende der Sportstunde.* 2. oppl. Wiebelsheim, ISBN 978-3-7853-1897-3.
* Mau, August (1896): Oppslagsord «Ballspiel» i: *Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft (RE)*. Bind II,2, Stuttgart, s. 2832–2834.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ball games – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** NDL **·** NKC
 |
**Ventetidsgarantien** er en norsk ventetidsgaranti for barn og unge som har psykiske lidelser og/eller rusproblemer.

Ifølge ventetidsgarantien skal ingen i denne gruppen vente i mer enn ti virkedager innen det har blitt avklart om de har rett til nødvendig helsehjelp.

Ifølge ventetidsgarantien skal behandlingen begynne innen 65 virkedager.

Dersom garantien om behandling blir brutt, kan en som pasient rette en klage til den institusjonen som behandler. Dersom ikke klagen blir fulgt opp, kan en rette en klage til NAV Pasientformidling. Den institusjonen som har brutt garantien får da kort tid til å gi en behandling. Dersom den ikke greier det, må institusjonen betale for likeverdig behandling i Norge eller i utlandet.

I snitt må barn og unge vente i 76 dager på behandling eller utredning innen psykisk helsevern. Tallet er hentet fra første tertial i 2008. Tilsvarende tall for samme periode i 2007 var 76 dager.

Det er store ulikheter mellom de forskjellige helseforetakene. Helse Vest har lengst ventetid, hvor barn og unge må vente i 97 dager. Helse Sør-Øst har kortest ventetid, hvor barn og unge må vente 64 dager i snitt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
**Vår Frue kirke** er en katolsk kirke i tilknytning til St. Franciskus Xaveriussøstrenes hjem i Ytre Sandviken i Bergen. Kirken er tilknyttet St. Paul menighet og betjenes av prestene derfra.

Historie
--------

I 1913 døde den katolske presten Erik Wang. Han hadde kjøpt eiendommen «Nyland» i Ytre Sandviken for en gave fra fru Talborg Cady de Navacelle, og testamenterte denne til kongregasjonen for at de skulle kunne bygge et hvilehjem der. Det skulle ta lang tid å fullføre, men i 1953 ble arbeidet påbegynt og i 1956 sto deres nye hus, «Marias Minde», ferdig. Det er i dag bolig for søstrene.

Også kirken ble tatt i bruk i 1956. Biskop  Jacob Mangers foretok vigslingen av huset og Vår Frue kirke.

Bygget ble tegnet i italiensk stil med høy campanile av den bergenske arkitekten Frederik Konow Lund. Klokken fikk som inskripsjon: *"Regina coeli ad Regem gloriæ voca populum istum" Anno Dom. 1956*. (himlens dronning kall dette folk til herlighetens konge)

Referanser
----------

1. ↑  Katolsk.no - St. Paul menighet i Bergen (Lest 2. september 2020)
2. ↑  Om St Franciskus søstrene - Historie hvor teksten om inskripsjon er kopiert fra (Lest 2. september 2020)

Eksterne lenker
---------------

* Kirken i Bergen byleksikon
* Foto av kirken i Bergen byleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
**Nigmatilla Tulkinovitsj Juldasjev** (født 5. november 1962) er en usbekisk advokat og politiker som var leder for Usbekistans senat fra 2015 ytil 2019. Før det var han justisminister fra 2011 til 2015. Da president Islam Karimov døde i 2016 var Juldasjev fungerende president i seks dager før Sjavkat Mirzijajev ble innsatt som president.

Biografi
--------

Juldasjev er utdannet jurist ved National University of Uzbekistan (Tasjkent statsuniversitet) og gikk ut derfra i 1985. Fra 2000 arbeidet han i statsadvokatembetet i Usbekistan og fra 2003 var han i staben til president Karimov. I 2008 ble han viseriksadvokat.

21. juli 2011 ble han utnevnt til justisminister av Mirzijajev som den gang var statsminister. Han var statsråd fram til 2015 da han ble valgt inn i senatet. hvor han ble valgt til senatsleder.

Da landets første president Islam Karimov døde 2. september 2016 skulle Juldasjev etter landets konstitusjon ha blitt fungerende president. Det kom imidlertid aldri noen offisiell bekreftelse på at han hadde trådt inn i stillingen, og etter noen få dager foreslo han at statsminister Sjavkat Mirzijajev overtok presidentembetet. Mirzijajev var også leder av begravelseskomiteen for Karimov, noe som tradisjonelt er et tegn på at man er utsett til å etterfølge den avdøde. Mirzijajev ble da også 8. september 2016 utnevnt til interimspresident av begge kamrene i parlamentet.

Da Juldasjev forlot posten som senatsleder ble han av Mirzijajev utnevnt til riksadvokat.

Referanser
----------

1. 1 2   news.uzreport.uz[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Biography of Minister». Ministry of Justice. Arkivert fra originalen 1. desember 2017. Besøkt 7. januar 2023.
3. ↑  «Uzbekistan’s senate head may step in for ill president». World Bulletin. 21. august 2016.
4. ↑  «Uzbekistan Names Longtime PM Mirziyaev Interim President». Radio Free Europe/Radio Liberty. 8. september 2016.
5. ↑  «Uzbekistan: President thunders as another General Prosecutor faces probe». Eurasianet. 21. juni 2019.
Ordenstegn for storkors av Den islandske falkeorden
Ordensstjerne for storkors av Den islandske falkeorden.
**Den islandske falkeorden** (islandsk: *Hin íslenska fálkaorða*) er Islands eneste orden. Den ble innstiftet 3. juli 1921 av kong Christian 10 av Island. Ordenen ble oppkalt etter motivet i Islands riksvåpen, som i 1903 var endret til å vise en sølvfalk i blått felt. Ordenen hadde kongen som stormester, en posisjon som ble overtatt av republikkens president etter 1944.

Inndeling
---------

Ordenstegn for Den islandske falkeorden i monarkisk og republikansk utforming
Den islandske falkeorden er inndelt i tre grader der den ene av disse igjen er inndelt i to klasser, til sammen fire trinn:

* Storkors (*Stórkross*)
* Storridder med stjerne (*Stórriddarakross með stjörnu*)
* Storridder (*Stórriddarakross*)
* Ridder (*Riddarakross*)

Storkors kan også tildeles med kjede (*Keðja ásamt stórkrossstjörnu*), kun til statsoverhoder og kongelige.

Insignier
---------

Ved innstiftelsen fikk ordenstegnet for riddere en utforming som liknet korset i Dannebrogordenen. Det hvitemaljerte korset har en sentral oval der falken avbildes mot blå bunn. Korset var opphengt i ordensbåndet ved et ledd bestående av Islands heraldiske kongekrone. Ved overgangen til republikk i 1944 ble ordenstegnet endret den islandske kongekronen ble erstattet av et ornament. Ordensstjernen til storriddere er i sølv og har også midtmedaljon med falken i sølv mot blått. For storkors er ordensstjernen besatt med ridderkorset. Ved innføringen av republikken i 1944 ble kongemonogrammet erstattet av Islands riksvåpen i ordenskjeden. Ordenskjedet består deretter av ledd med blå medaljonger med falken vekselvis med riksvåpenet. 

Ordensbåndet er blått med hvite og røde kanter, Islands flaggfarger.

Tildeling
---------

Den islandske falkeorden tildeles såvel islendinger som utenlandske borgere for tjenester for Island og menneskeheten. Ordenen tildeles av presidenten etter innstilling av et ordensråd på fem medlemmer. Tildeling skjer vanligvis 1. januar og 17. juni, men kan også finne sted på andre datoer. Ordenens stormester bærer storkors med kjede, ellers tildeles kjede bare fremmede lands statsoverhoder.

Norske innehavere
-----------------

En rekke nordmenn er tildelt Den islandske falkeorden. Kong Harald V og dronning Sonja er innehavere av storkors.

Kilder
------

* Poul Ohm Hieronymussen og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966
* Lars Stevnsborg: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 771–780

Eksterne lenker
---------------

* Hin íslenska fálkaorða fra Islands president
* Fálkaorðuhafar, søkbar database over ordensinnehavere

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin
 |
***Nigidius negus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En nokså liten (ca. 15 millimeter), nokså smal, flat, blank, svart hjortebille. Denne gruppen har ikke svært forstørrede kjever hos hannene, derimot har kjevene en oppoverrettet lobe ("øre") ved roten. Hodet er trapesformet. Pronotum er rundet, bredere enn langt, på forkanten med en grop på hver side av midtlinjen, med en kraftig punktert midtfure, områdene langs denne svært blankt. Forkroppen er grovt og tett punktert, særlig på hodet, men der er blanke felter i bakhodet og over hvert antennefeste. Dekkvingene har tydelige, doble punktrekker.

Utbredelse
----------

Arten lever i Etiopia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Nigidiini*
						* Slekten *Nigidius* W.S. MacLeay, 1819 – 75 arter
							+ ***Nigidius negus*** Bomans, 1993

Eksterne lenker – Bilder
------------------------

* Nettside om arten
* Bildegalleri

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nigidius negus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* (en) Nigidius – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Den japansk-koreanske traktat av 1885** eller **Hanseongtraktaten** eller **Seoultraktaten** var en traktat satt opp etter et mislykket statskupp i Korea i desember 1884.

Kuppforsøket, kjent som Gapsinkuppet startet 4. desember 1884. At kuppet skjedde akkurat da var ikke tilfeldig; Kina hadde nettopp trukket tilbake halvparten av sine soldater fra en kinesisk garnison i Seoul. Etter tre dager ble kuppmakerne, som hadde erobret kongepalasset i Seoul, slått tilbake av kinesiske soldater fra den kinesiske garnisonen i Seoul. Under kamphandlingene brant den japanske legasjonens bygning i byen ned foruten at 40 japanere ble drept. Japanske myndigheter forlangte en beklagelse og kompensasjon fra de koreanske myndighetene etter hendelsen. 

Det ble igangsatt diplomatiske samtaler og forhandlinger om en avtale etter hendelsen. Den japanske delegasjonen ble ledet av Inoue Kaoru, og de diplomatiske forhandlingene ble fullført i januar 1885.

Japanske myndigheter fikk en beklagelse og kompensasjon fra de koreanske myndighetene. Traktaten gjenopprettet de diplomatiske forbindelsene mellom Japan og Korea. Korea måtte dessuten betale Japan 110 000 Yen og skaffe til veie tomt og dekke kostnadene for en ny legasjonsbygning.

Etterspill
----------

For å redusere spenningen rundt Korea, ble Japan og Kina enige om å trekke alle sine soldater ut av Korea etter å ha signert Tientsinkonvensjonen 18. april 1885.

Se også
-------

* De ulikeverdige traktater

Referanser
----------

1. ↑  Kim Chun-gil (2005). *The History of Korea*. Westport, USA. s. 109.
2. ↑  Duus, Peter (1995). *The Abacus and the Sword: The Japanese Penetration of Korea 1895-1910*. Berkeley, USA. s. 84.

Litteratur
----------

* Duus, Peter. (1995). *The Abacus and the Sword: The Japanese Penetration of Korea, 1895-1910.* Berkeley: University of California Press. 13-ISBN 9780520086142/13-ISBN 0520086147; 13-ISBN 978-0-520-21361-6; 10-ISBN 0-520-21361-0; OCLC 232346524
* Kim, Chun-gil. (2005). *The History of Korea.* Westport, Connecticut: Greenwood Press. 10-ISBN 0313332967/10-ISBN 9780313332968; 10-ISBN 0313038538/13-ISBN 9780313038532; OCLC 217866287

Portal: Korea
Venstrebreddsukraina
**Venstrebreddsukraina** (ukrainsk: Лівобережна Україна, *Livoberezjna Ukrajina*; russisk: Левобережная Украина, *Levoberezhnaja Ukraina*; polsk: *Lewobrzeżna Ukraina*) er et historisk navn for Ukraina på venstre (østre) bredd av elven Dnepr. Området omfatter oblastene Tsjernihiv, Poltava og Sumy, og de østlige deler av Kyiv og Tsjerkasy.

Navnet dukket opp i 1663 med valget av Ivan Brjukhovetskyi som hetman av Ukraina i opposisjon til Pavlo Teteria. Brjukhovetskyi var den første kjente hetmanen for «venstrebreddsukraina», et område som var under russisk innflytelse.

Frem til midten av 1600-tallet tilhørte området det polsk-litauiske samvelde, og siden Perejaslav-traktaten av 1654, ved siden av dets sørlige del (del av *Taurida*), falt det under russisk kontroll, senere bekreftet ved Andrusovo-traktaten (1667) og Evig Fred-traktaten av 1686 mellom det polsk-litauiske samvelde og Tsarrussland. Under russerstyret nøt Venstrebreddsukraina til å begynne med en grad av autonomi bådde fra Russland og fra Kosakk-hetmanatet. Men dette ble langsomt, men sikkert endret opp gjennom 1700-tallet i takt med at Zaporizja Sitsj ble ødelagt.

Referanser
----------

1. ↑  Orest Subtelny; Ukraine History; University of Toronto Press; 2000. ISBN 0-8020-8390-0. s 117-145-146-148

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Venstrefascisme**, også kalt **rød fascisme**, er et begrep som vanligvis blir brukt som betegnelse på totalitære eller autoritære tendenser på den politiske venstresiden. Jürgen Habermas var en av de første som brukte begrepet i sin moderne betydning, som kritikk av studentopprørene under siste halvdel av 1960-tallet. Habermas brukte begrepet for å distansere seg fra det han oppfattet som voluntarisme og desisjonisme hos studentene - handling uten fornuft og innsikt - framfor argumentasjon og demokratisk deltakelse.

Begrepet har imidlertid en lengre forhistorie: Allerede i 1926 brukte politikere fra demokratiske (kristendemokratiske og liberale) partier i Italia begrepet venstrefascisme om stalinismen, for å sette likhetstegn mellom stalinismen og den italienske *fascismo* og understreke at begge ideologiene truet demokratiet. Fra rundt 1929 brukte det tyske sosialdemokratiske partiet, SPD, begrepet «rødlakkerte fascister» om kommunistene; sosialdemokraten Kurt Schumacher uttalte på et møte i Reichsbanner Schwarz-Rot-Gold i 1930: «Veien fremover for de dessverre tallrike proletære nazistene går gjennom kommunistene, som i virkeligheten bare er rødlakkerte dobbeltutgaver av nasjonalsosialistene. Begge har til felles hatet mot demokratiet og forkjærligheten for vold». Det hører med til historien at Komintern og tilsluttede kommunistpartier siden 1924 hadde omtalt sosialdemokratene som sosialfascister og regnet sosialdemokratiet som en av mange former for fascisme, og den farligste blant dem.

I Norge har begrepet venstrefascisme bl.a. blitt brukt av Bernt Hagtvet, som knyttet det an til Habermas' opprinnelige bruk.

Begrepet venstrefascisme har også blitt brukt av en del historikere for å beskrive sosiale, antikapitalistiske («venstreorienterte») strømninger innen fascismen.

Referanser
----------

1. ↑  Schaanning, Espen. «Jürgen Habermas». *Vestens tenkere Bd. 3*. Aschehoug. s. 375. ISBN 82-03-17287-3.
2. ↑  Michael Richter. «Die doppelte Diktatur. Erfahrungen mit Diktatur in der DDR und Auswirkungen auf das Verhältnis zur Diktatur heute». I: Gerhard Besier og Katarzyna Stoklosa (red.), *Lasten diktatorischer Vergangenheit - Herausforderungen demokratischer Gegenwart*, s. 202, Mittel- und Ostmitteleuropastudien, LIT Verlag Münster, 2006, ISBN 3825887898, ISBN 9783825887896
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. oktober 2007. Besøkt 8. september 2010.
4. ↑
**Forskrift om tiltak vedr. Ukrainas integritet mv.** (fullt navn: *forskrift om restriktive tiltak vedrørende handlinger som undergraver eller truer Ukrainas territorielle integritet, suverenitet og uavhengighet*) er en norsk forskrift som fastsetter sanksjoner i kjølvannet av Krim-konflikten i 2014. 

Gjennom forskriften gjøres en EU-forordning om tiltak mot handlinger som truer Ukrainas suverenitet til norsk forskrift. Overtredelse av forskriften er straffbart med inntil tre års fengsel.

Utenriksdepartementet fremmet forskriften og den ble fastsatt ved kongelig resolusjon 21. mars 2014 med hjemmel i sanksjonsloven. Den trådte i kraft umiddelbart.

Forskriften kommer til anvendelse på norsk territorium, om bord på alle fartøyer og luftfartøyer under norsk jurisdiksjon, overfor alle organisasjoner stiftet i henhold til norsk lovgivning og overfor alle norske statsborgere uansett hvor de befinner seg.

Referanser
----------

1. ↑  Forskriften § 3, jf. sanksjonsloven § 3
2. ↑  Sanksjonsloven
3. ↑  § 6
4. ↑  § 1

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
Seelingstraße 21, Schloss Charlottenburg, Berlin-Charlottenburg.
**Richard Hüttig** (født 18. mars 1908 i Roßleben-Bottendorf, død 14. juni 1934 i Berlin) var en tysk kommunist, som blei henretta av nazistene av politiske grunner.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Richard Hüttig tilhørte en familie av landarbeidere. Tjue år gammel flytta han til Berlin, der han etter ei tid slutta seg til *Rote Jungfront* og seinere Tysklands kommunistiske parti (KPD).

I 1930 var Hüttig blitt leder av boligvernet *(Häuserschutzstaffeln)* i strøket der han bodde i Charlottenburg. Slike grupper var etablert som sjølhjelpsorganisasjoner til beskyttelse mot terrorangrep fra *brunskjortene*. De var nært tilknytta KPD, enda om de ikke var formelt underlagt partiet.

### Nasjonalsosialismens tid

Richard Hüttig blei arrestert i en aksjon mot regimemotstandere 14. september 1933, etter at Hitler hadde kommet til makta. Hüttig tilbrakte flere måneder i konsentrasjonsleiren Columbia-Haus, før han blei stilt for retten. Han og en del andre blei anklaga for å ha skutt og drept SS-offiseren Kurt von der Ahé under et SA-SS raid i nabolaget 17. februar 1933. Det fantes ikke bevis for dette, og retten fastslo at det var usannsynlig at Hüttig var skyldig, spesielt ettersom det var øyenvitner som sa at von der Ahé hadde blitt skutt av sine egne. Hüttig hadde heller ikke våpen. Like fullt blei han dømt til døden for alvorlig brudd på den offentlige ro og drapsforsøk. Han blei halshogd i Plötzenseefengselet i Berlin. Han var en av mange kommunister som blei drept i Plötzensee på denne tida.

Vegen inn mot Plötzensee-minnesmerket er oppkalt «Hüttigpfad» (Hüttigstien) etter ham. I fødebyen Roßleben er den tidligere «Schenkenplatz» omdøpt til «Richard-Hüttig-Platz». (Den var for øvrig oppkalt etter Hitler under Det tredje rike.)

Eksterne lenker
---------------

* Om Hüttig-minnesmerket i Roßleben (tysk tekst)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Richard Kovich** var en USA-amerikansk etterretningsagent som ble urettmessig beskyldt for å være dobbeltagent.

Kovich var født i Hibbing i Minnesota som sønn av serbiske innvandrere, og snakket serbisk serbokroatisk fra barndommen. Han tjenestegjorde i den amerikanske marinen i Stillehavet under andre verdenskrig, og studerte ved University of Minnesota.

Kovich gikk tidlig inn i etterretningsorganisasjonen CIA, hvor han var en lovende agent, og arbeidet lenge i Europa. Han fant ut mye om tekniske kapasiteter på raketter og missiler som fantes i Sovjetunionen av avhopperen Mikhail Federov. I Norge er han kjent for å ha vært styringsoffiser for den norske CIA-agenten Ingeborg Lygren. Han er likevel mest kjent for at han med urett mistet troverdighet etter at lederen for kontraspionasje, James Jesus Angleton, satte i gang et stort program mot muldvarper i organisasjonen, og en sovjetisk avhopper, Anatolij Mikhailovitsj Golitsyn, som hevdet at en slavisk person med et etternavn som begynte på K spionerte for KGB.

Kovich fikk etterhvert oppreisning og erstatning, men måtte se karrieren sin ødelagt. Senere fikk han tilgang til personalpapirene sine og engasjerte seg i å få oppreisning for agenter som var blitt mistenkt uten grunn.

Han trakk seg tilbake fra etterretningstjenesten i 1974, 47 år gammel. Han døde i 2006 på hjemstedet i Jacksonville i Nord-Carolina.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Adam Bernstein (27. februar 2006). «CIA Officer Richard Kovich; Helped Notable Soviets Defect». *Washington Post* **(engelsk)**.
2. ↑  David Johnston (8. mars 1992). «C.I.A. Dug for Moles but Buried the Loyal». *The New York Times* **(engelsk)**.

Kilder
------

* «THE JOURNAL OF INTELLIGENCE HISTORY» (PDF). INTERNATIONAL INTELLIGENCE HISTORY ASSOCIATION. Arkivert fra originalen (PDF) 27. september 2012. Besøkt 27. februar 2019.
**Raide** er et pseudonym som blir benyttet av en norsk graffitikunstner (writere) i Oslo.

Raide startet sin graffitikarriere i 1985 og var grunnleggeren av nettverket United Taggers, som senere ble til den mindre og tettere organiserte gruppen Crime Empire. Han var en av de mest aktive da hiphop kom til Norge tidlig på 80-tallet, og fungerte som en lederskikkelse og strateg for det norske graffitimiljøet. Raide har jobbet med kunstnerkollektivet Baktruppen. Han har også utgitt jubileumsnummer for graffiti/hiphop-magasinet *FatCap*.

Referanser
----------

1. ↑  *Hiphop-hoder* Arkivert 16. januar 2007 hos Wayback Machine. av Øyvind Holen (Spartacus forlag 2004), s. 11, 17, 23, 27-29, 34, 48, 71, 299.
2. ↑  «Fett blad fyller 15», *Aftenposten*, 1. september 2004.

Litteratur
----------

* Holen, Øyvind; *Hiphop-hoder Fra Beat Street til bygde-rap*, Oslo 2004 ISBN 82-430-0311-8
* Høigård, Cecilie; *Gategallerier*, Valdres 2007 ISBN 978-82-530-3016-6

Eksterne lenker
---------------

* Hiphop-magasinet *Fat Cap*
**Premier League Division One North** er en av divisjonene i Northern Premier League. Gruppen ligger på trinn 4 (eller nivå 8) i National League System, og er derfor plassert syv divisjoner under Premier League. Ble stiftet i 2007 i England, og består av 21 lag.

Delingen av Northern Premier League First Division resulterte i etableringen av Division One North og Division One South. Divisjonen begynte å spille i starten av 2007-08, først med 18 lag. 

Denne divisjonen har et system der hvert lag spiller mot de andre lagene to ganger, en gang på hjemmebane og en gang på bortebane. Etter 42 kamper vil det laget som ligger øverst i ligaen automatisk bli forfremmet en liga til Northern Premier League Premier Division, og de 2 lagene som ligger i bunnen av ligaen vil bli degradert til ligaen under dem.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Engelsk fotball |
| --- |
| Ligaturneringer: | 

|  |
| --- |
| 
* Premier League
* English Football League
	+ Championship
	+ League One
	+ League Two
* National League
	+ National
	+ North
	+ South

 |
| 
* Northern Premier League
	+ Premier
	+ North
	+ South
* Southern League
* Isthmian League
	+ Premier
	+ North
	+ South

 |

 |
| Cupturneringer: | 
* FA-cupen
* Ligacupen
* Community Shield
* Football League Trophy
* FA Trophy
* FA Vase
* FA NLS Cup

 |
| Diverse: | 
* The Football Association (FA)
* England (herrer)
* England (kvinner)
* Liste over klubber
* Rekorder

 |
**Raidet på Nassau** var en privat finansiert fransk-spansk ekspedisjon under den spanske arvefølgekrigen ledet av Blas Moreno Mondragón og Clause Le Chesnaye. Den samlede bourbonske styrken gikk til angrep på Nassau på New Providence Island. Det var hovedstaden i engelske Bahamas og en viktig base for sjørøvervirksomhet for engelske sjørøvere som herjet i Karibia mellom Cuba og Saint-Domingue. Byen Nassau ble raskt tatt plyndret og brent ned. Fortet i Nassau ble revet og den engelske guvernøren, med alle de engelske soldatene, ble førte bort som fanger.

Raidet
------

Offiserene fra Spania og Frankrike, som så Nassau som en trussel for dem begge, satte i gang et fransk-spansk tokt av franske sjørøvere og spanske soldater ombord på to fregatter, et kommandert av Blas Moreno Mondragón og det andre av Claude Le Chesnaye. De overrasket de 250 engelske innbyggere i hovedstaden i New Providence og tok livet av mer enn 100, tok 22 kanoner og rev ned alle festningsverkene, før de vendte tilbake til Santiago de Cuba et par dager senere med 80-100 fanger. Blant dem var guvernør Ellis Lightwood.

Ettervirkning
-------------

De engelske innbyggerne trakk til skogen til faren var over. Da de kom tilbake fant de øyde fullstendig i ruiner og redusert til en ørken. De flyttet så til andre bebyggelser. England hadde så få forbindelser med New Providence at de ikke en gang kjente til katastrofen da det skjedde. Edward Birch var utpekt som ny guvernør, men da han kom til Nassau fant han øya øde, så han måtte reise hiem igjen uten å ha startet i stillingen sin.
Et annet fiendtlig raid i 1706 etterlot bare 27 familier tilbake på New Providence Island.

Kilder
------

* Baker, P. *Bahamas, Turks & Caicos* Lonely Planet Publishing (2001). ISBN 1864501995
* Oldmixon, John. *The history of the Isle of Providence* Providence Press (1966).
* Albury, Paul. *The Story of the BahamasSt* Martins PR publishing (1976) ISBN 0312762658
* Marley, F. David. *Historic cities of the Americas: an illustrated encyclopedia* ABC-CLIO(2005) ISBN 1576070271
* Michael Craton & Gail Saunders. *Islanders in the Stream: A History of the Bahamian People*: Volume 1: From Aboriginal Times to the End of Slavery. University of Georgia Press (1999). ISBN 0820321222
* Marley, F. David.. *Wars of the Americas: A Chronology of Armed Konflikt in the New World, 1492 to the Present* ABC-CLIO (1998). ISBN 0874368375
* Sal, George, Psalmanazar, George, Bower, Archibald. *The modern part of A universal history, from the earliest* Vol.36. Miller (1747).

Referanser
----------

1. 1 2  Albury s.55
2. 1 2  Marley s.226
3. 1 2  Marley s.7
|  |
| --- |
| **Torra di l'Isuledda** |
|  |
| Torra di l'Isuledda
  |
| **Generelt** |
| **Sted:**  | Korsikas flagg Korsika |
| **Byggeår:**  | 1603 |
|  |  |
| **Arkitektur** |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
| **Materiale:**  | Stein |
|  |  |
|  | m |
|  | m |
| **Diverse** |
|  | m3 |
| **Drift:**  | 1603 - 1800 |
|  |  |
|  |  |
|  |

**Torra di l'Isuledda** er et av mange vakttårn/forsvarstårn som ligger langs den korsikanske kysten. Tårnet ble påbegynt på slutten av 1500-tallet og stod ferdig i 1603. Tårnet er et varslingstårn beregnet for å varsle om angrep på øyen, tårnet hadde en lett utrustning og bemanning, men har aldri vært i kamp. Likevel var tårnet bemannet konstant fra det stod ferdig i 1603 til slutten på 1700-tallet eller starten av 1800-tallet. 

Tårnet er lokalisert ikke så langt fra øyas hovedstad Ajaccio i kommunen Pietrosella. Tårnet ligger i vannkanten ved Golfe de Ajaccio og har hovedkommunikasjonslinje direkte til festningen i Ajaccio. 

I dag benyttes tårnet som turistattraksjon og tårnet står på listen over fransk historisk arv. Tårnet er restaurert og stod ferdig restaurert den 4. august 1992.

Galleri
-------

* 
* 
* 
*
Rai - steinpenger
Et hus med Rai-steiner
**Rai** eller **steinpenger** er en tradisjonell valuta på øya Yap i Mikronesiaføderasjonen i det vestlige Stillehavet.

Framstilling
------------

Raisteiner ble meislet ut av kalkstein til runde skiver med et hull i midten. Kalkstein finnes ikke på Yap, og hadde derfor stor verdi. Steinpengene ble først og fremst laget på øya Babeldaob i Palau, og ble deretter fraktet de nesten 500 kilometrene til Yap på kanoer og flåter. Legenden sier at det var en yapesisk kriger ved navn *Anagumang* som oppdaget fjellene på Palau for cirka 500 til 600 år siden.

I 1871 havnet amerikaneren *David Dean O'Keefe* på Yap etter et skipbrudd. Han begynte senere en meget lønnsom handel med kopra og sjøpølser til Hongkong og Det fjerne østen. Han utstyrte yapeserne med jernverktøy, noe som klart lettet framstillingen av Raisteiner, men som også uthulte verdien av dem.

Framstillingen opphørte offisielt i 1931.

Håndtering
----------

Tradisjonen krever at Raisteiner alltid skal stå oppreist på kanten og må ikke legges ned. Bare menn håndterer steinpengene. Når steiner skifter eier flyttes de sjelden, og den nye eieren får muntlig kunnskap om alle tidligere eiere. Rai ble brukt ved forskjellige transaksjoner, som medgift ved bryllup og forskjellige slags avtaler.

Det er ulovlig og straffbart med bøter å bruke Raisteiner til annet enn sitt egentlige formål.

Valører
-------

Raisteiner finnes i ulike størrelser, hvor verdien dels bestemmes av steinens størrelse, form og utseende, og dels av steinens historie og alder.

Det finnes fem grupper av steinpenger:

* *Mmbul*
* *Gaw*
* *Fe'* eller *Rai*
* *Yar*
* *Reng*

De minste er på cirka 8 cm i diameter og de største på opp til cirka 4 m i diameter.

Idag brukes Raisteiner bare til symbolske formål, og de har blitt et nasjonalsymbol som blant annet pryder øyas registreringsskilt.

Eksterne lenker
---------------

* Yapese Quarry Sites, om framstilling av Rai, fra pacificworlds.com
* Registreringsskilt med Rai-symbol
**Rai Chaze**, **Michou Chaze** eller **Rai a Mai** (født 1950 i Papeete) er en franskpolynesisk forfatter, men har også arbeidet med fotografi, billedkunst og dans.

Chaze tilbrakte elleve år i USA, der hun studerte og arbeidet som fotograf. Hun begynte for alvor å skrive etter å ha vendt hjem til Tahiti. Opplevelsen av å ikke kjenne igjen sitt hjemland stimulerte henne til å skrive. Hun arbeidet i avisen *Les Nouvelles de Tahiti* og for Radio Te Reo o Tefana, som markerte motstand mot de franske atomprøvesprengningene.

Chaze har utgitt diktsamlinger og noveller og er representert i antologier utgitt i Fransk Polynesia, så vel som i Ny-Caledonia, Frankrike, USA, Canada og Marokko. I 1990 kom *Vai: la rivière au ciel sans nuages*, en samling småstykker. Hun utga diktsamlingen *Tōrīrī: Prières, murmures, chuchotements* i 2000. I 2009 ga hun ut sin første barnebok, *Contes tahitiens*, i Montréal i Canada. I 2010 kom romanen *Avant la saison des pluies*.

Chaze deltok i grunnleggelsen av litteraturmagasinet *Littérama'ohi*.

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «from Vai: River in a Cloudless Sky», *Manoa*, bd. 17, nr. 2, 2005.
3. 1 2 3  «Bio» Arkivert 2013-12-19, hos Wayback Machine. Les Éditions Présumées.
4. ↑  Michou Chaze, *Île en île*, Lehman College, City University of New York.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC
 |
***Lille stjerne*** er en roman av John Ajvide Lindqvist utgitt i Sverige i 2010. Norsk utgave, oversatt av Henning J. Gundersen kom i 2011. Boka viser skiftesvis to unge jenter som vokser opp utenfor Stockholm på 1990- og 2000-tallet, og viktige temaer er sosial isolasjon og selvrespekt. Boka har trekk fra horror- og splattersjangerne, men har også elementer som gir den preg av magisk realisme.

Persongalleri
-------------

* *Vesla/Therés* - hovedperson - jenta funnet i skogen i 1992
* *Teresa* - hovedperson - født i 1992 til en vanlig svensk familie
* *Lennart* - mannen som finner Vesla i skogen, blir en farsfigur for henne
* *Laila* - kona til Lennart
* *Jerry* - sønnen til Lennart og Laila
* *Johannes* - nabo og kompis til Teresa

Historien
---------

Boken åpner med at den tidligere svensktoppsstjernen Lennart finner et lite barn i skogen. Han og kona Laila beholder barnet, uten å fortelle noen at de har henne. En paranoid oppvekst følger for den lille ungen som bare blir kalt "Vesla". Lennart og Laila går ut fra at dersom noen finner ut at de har beholdt et barn de har funnet i skogen, vil de miste henne og risikere straffeforfølgelse. Hun vokser derfor opp i en kjeller i troen på at dersom hun går utenfor huset kommer "De Store" til å ta henne, og spise henne opp. Vesla har i tillegg en superheltliknende egenskap i det at hun kan synge i perfekt rene toner/sinustoner allerede fra hun er nyfødt.

På samme alder som Vesla, eller Theres, som parets voksne sønn Jerry kaller henne, er Teresa. Hun er tilsynelatende en helt vanlig jente, som likevel er et nokså alvorlig barn uten sans for "fantasileker" og rollespill. Etterhvert utvikler Teresa en del angst og blir mobbet og holdt utenfor på skolen.

Via Internett får Theres og Teresa kontakt. De to jentene begynner å møtes, og dette får særlig stor betydning for Teresa. Sammen setter de seinere i gang en rekke hendelser som fører til mye vold.
En **terminkontrakt** (også kjent som **futureskontrakt**) er en bindende kontrakt mellom to parter om å kjøpe/selge en bestemt vare ved en fastsatt leveringsdato i fremtiden. Per definisjon kan dette ligne på en opsjon, men med en opsjon har man en rett og ikke en plikt til å utøve opsjonen. I likhet med opsjoner blir de færreste av disse kontraktene innløst, og de blir som regel likvidert før utløpsdatoen.

Markedet for terminkontrakter oppsto i sin tid for bønder som søkte en måte å sikre seg en god pris for avlingen sin ved fare for prisfall før leveringsdato.

Eksempel
--------

Hvis spotmarkedet (som er prisen man får hvis man selger nå) tilbyr 100 kr for 100 l melk i dag, men en bonde er redd for at prisen vil halveres i løpet av 2 måneder (når han er klar til å levere melken), kan bonden velge å selge en terminkontrakt for 100 l melk til 100 kr.

Hvis bonden var korrekt i sin spådom av prisutviklingen og markedet tilbyr 50 kr for 100 l melk om 2 måneder, likviderer han kontrakten før utløpsdato og innkasserer 50 kr i gevinst. Verdien på terminkontrakten følger altså markedsprisen, som nå er 50 kr.

Siden de fleste terminkontrakter blir likvidert før utløpsdato, betyr det at bøndene selger produktene sine på markedet som vanlig, men de kan beskytte seg mot prisfall ved å selge en kontrakt tilsvarende den verdien de skal selge av varen i fremtiden. Gevinsten fra terminkontrakten nøytraliserer pristapet i markedet. Skal man være nøyaktig, så må man betale kurtasje (provisjon til mellommann) for kjøp og salg av hver enkelt kontrakt, men for enkelhetens skyld tar vi ikke med dette i beregningen.

I et motsatt scenario kan man oppleve at prisen for 100 l melk gikk opp til 150 kr. Bonden tapte da 50 kr i terminkontrakten, men siden han får solgt sine 100 l melk for 150 kr, sitter han igjen med en reell pris på 100 kr per liter melk.

Markedet for terminkontrakter
-----------------------------

I dag har terminkontraktmarkedet eksplodert, og det er ikke lenger bare råvarer det spekuleres i, men alle slags finansielle derivater: valuta, obligasjoner, aksjeindekser, osv. Terminkontraktmarkedet har fastsatte antall for hver enkelt vare per kontrakt.

En av de mest handlede kontraktene i dag er «miniutgaven» av S&P500-indeksen, E-mini S&P 500. I denne arenaen møtes de dyktigste traderne og investorene fra hele verden for å uttrykke sin mening om det amerikanske aksjemarkedet. Investorer som eier aksjer representert av S&P500-indeksen og som er redde for prisfall, men ikke ønsker å kvitte seg med aksjene sine, kan selge en tilsvarende andel av S&P500-terminkontrakter for å sikre seg mot prisfall.

Det må understrekes at i motsetning til aksjemarkedet (hvor verdier skapes), så er terminkontraktmarkedet et rent nullsumspill. Enkelt forklart kan man ikke tjene penger uten at motparten av kontrakten taper penger. Tjener man penger på prisoppgang, kommer gevinsten direkte fra kontoen til motparten som spekulerte i prisnedgang.

Se også
-------

* Derivater

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** LCCN **·** NKC
 |
Byfjordtunnelen
**Rennfast** var navnet på prosjektet med fastlandsforbindelse til Rennesøy kommune, nord for Stavanger i Rogaland.

Veiforbindelsen er en del av Europavei 39 som forbinder Rennesøy, Mosterøy, Bru, Sokn, Vestre Åmøy i Rennesøy kommune, samt Austre Åmøy i Stavanger kommune, til fastlandet ved Randaberg. Den ble åpnet 30. november 1992 og består av 29,9 km vei. Totalkostnad var 770 millioner kroner som var helfinanisert av bompenger. Rennfast ble bygd av entreprenørfirmaene Rogaland Contractors og Kruse Smith.

Fra og med åpningen har det vært bompenger på Sokn i Rennfast. 15. mars 2006 ble Rennfast nedbetalt og fram til fredag den 28. juli 2006 klokken 12.00 ble bompengene brukt til å finansiere Finnfast, videre forbindelse til Finnøy. Rennfast er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.

Det er to tunneler i Rennfast. Byfjordtunnelen er 5875 meter og går 223 meter under havet. Mastrafjordtunnelen er 4424 meter og går 133 meter under havet. Det er også to bruer som er en del av Rennfast. Askjesund bru og Åmøy bru.

Rennfast har ferje mellom Mortavika og Arsvågen (25 min, 2 turer/time). Ved ferjeleiet i Mortavika er det oppstillingsplass til 400 biler.

Omtrent halvparten av trafikken i Rennfast like før bompengeinnkrevingen opphørte, var lokaltrafikk.

Referanser
----------

1. ↑  «Entreprenører i kø for å bygge Ryfast». *Aftenbladet*. Besøkt 10. mai 2018.
2. ↑  Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner Arkivert 25. oktober 2007 hos Wayback Machine. (se avsnitt om Rennfast)
3. ↑  Stavanger Aftenblad.no – – Rennfast har endret samfunnet Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine. (i infoboks), hentet 30. april 2007

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |