recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rappenpfennig fra Freiburg im Breisgau fra omkring 1290
Rappen fra Luzern fra 1774 og moderne sveitsiske rappen
1 rappen (1910)
En **rappen** (flertall: **rappen**) var en variant av den middelalderske penning (tysk: *Pfennig*, engelsk: *penny*) som var felles for de allemannisktalende germanske regionene Alsace, Sundgau og det nordlige Sveits. Liksom andre tyske penninger var den inndelt i to heller.

Idag blir en hundredel av en sveitsisk franc fortsatt offisielt kalt en **rappen** på tysk og sveitsertysk. I det fransktalende Sveits blir moderne sveitsiske mynter kalt **centime**, mens myntene i de italiensktalende områder blir kalt **centesimo**.

Opprinnelsen til navnet går tilbake til en *rappenpfennig*, som ble preget i byen Freiburg im Breisgau på 1200-tallet. Myntene avbildet en ørn, som senere ble feiltolket som en ravn. Tysk *Rabe* er således et kognat til dets tyske homofon *rappen* som refererer til en ravn eller en svart hest.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | HDS
 |
Her sjekkes soldater under utdannelse ved Fort Benning, Georgia om deres fallskjermer fungerer korrekt (2004).
Skiskyting krever god kampmoral.
**Kampvilje**, eller **kampmoral**, er evnen til å beholde troen på en institusjon eller et mål. Den uttrykkes gjerne gjennom selvsikkerhet, positivitet, disiplin og villighet til å utføre tildelte oppgaver.

Begrepet er spesielt relevant i forhold til militært personell. Etter at Carl von Clausewitz skrev *Vom Kriege* (*Om krig*) etter Napoleonskrigene anses opprettholdelse av kampvilje som et av de fundamentale prinsippene i krig, mens Basil Liddell Hart beskrev det enda mer fundamentalt:

> Målet for en nasjon i krig er å undertrykke fiendens vilje til motstand, og med minste mulige menneskelige og økonomiske tap for egen del.
> 
> 
> Basil Liddell Hart
> 
> 

Til tross for kampåndens uhåndgripelige natur, kan den bli påvirket av materielle faktorer som lønning, mat og fysisk beskyttelse. I psykologisk krigføring kan et av målene være å bryte ned fiendes kampånd.

Kampmoral er ikke utelukkende et militært begrep, men er også vesentlig innenfor sport og idrett, særlig lagsport, som fotball, håndball, men også i individuelle idretter hvor individuelle idrettsfolk stiller sammen som lag som i stafett.Fotballspillere har god kampmoral forut og under en kamp, og god lagånd for å takle nederlag.

Se også
-------

* Korpsånd

Referanser
----------

1. ↑  Bassford, Christopher (1994): *Clausewitz in English: The Reception of Clausewitz in Britain and America, 1815-1945*, Oxford University Press, s. 142

Litteratur
----------

* Ulio, James (november 1941): «Military Morale» i: *American Journal of Sociology* **47** (3), The University of Chicago Press.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BBC Things
 |
**Ivar Bentsen** (født 13. november 1876 i Vallekilde i Odsherred, død 21. mai 1943 i København) var en dansk arkitekt og professor. Han var en sentral skikkelse i både Bedre Byggeskik-bevegelsen, nyklassisismen og funksjonalismen.

Bentsen var tømrer og ble tatt opp på Kunstakademiet i 1899. Han fullførte aldri utdannelsen og forlot Akademiet i 1902. En stor del av hans arkitektuddannelse foregik som elev og tegner hos P.V. Jensen Klint, samt som tegner og konduktør hos Ulrik Plesner og Carl Brummer.

Dette var typisk for de unge nytenkende arkitekter rundt 1900 som anså Jensen Klint som en lederskikkelse; at Akademiet var stivnet i gamle former og hadde mistet kontakten til håndverket, og at de derfor på samme måte som sin læremester var autodidakte eller fant alternative utdanningsveier.

I 1943 mottok han C.F. Hansen-medaljen.

Bentsen var gift med Helle Klint Bentsen, datter av P.V. Jensen Klint.

Bygninger- utvalg
-----------------

* Husene Sømarksvej 27-28-29-30 i Studiebyen, Hellerup, 1920-24, sammen med Thorkild Henningsen
* Bakkehusene ved Hvidkildevej, Brønshøj, 1921-23 sammen med Thorkild Henningsen, fredet

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 10117411[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 8417, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (da) Ivar Bentsen på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN
 |

Portal: Danmark
***The Devil's Claim*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Charles Swickard. Hovedrollen spilles av Sessue Hayakawa.

Handling
--------

Roman-forfatteren Akbar Khan er en hindu som holder til i Greenwich Village, og bruker sine kjærlighetsforhold til en rekke kvinner som inspirasjon for bøkene han skriver. Når han har brukt opp alt materialet han kan fra sin affære med Indora, en ung persisk kvinne, forlater han henne. Virginia Crosby, en sosialarbeider, synes synd på Indora - som har mislyktes i et forsøk på å drepe Khan.

Virginia later som hun har forelsket seg i Khan, og inspirerer ham med historier om djevelens varemerke - emblemet til en gjeng djevel-tilbedere hvis leder heter Hassa. I disse historiene leder Hassa og en vakker hinduisk kvinne ut på en serie eventyr. Men Virginia forvirrer Khan før den aller siste delen av serien blir skrevet, sender hun Indora for å ta hennes plass hos Khan.

Skuespillere
------------

* Sessue Hayakawa som Akbar Khan / Hassan
* Rhea Mitchell som Virginia Crosby
* Colleen Moore som Indora
* William Buckley som Spencer Wellington
* Sidney Payne som Kemal
* Joe Ray som Salim

Bildegalleri
------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  The Devil’s Claim
2. ↑  THE DEVIL'S CLAIM

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Devil's Claim* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Devil's Claim* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *The Devil's Claim* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Devil's Claim* på Silent Era Rediger på Wikidata
Kamstål delvis innstøpt i betong
**Kamstål** eller **armeringsstål** er en type stål som brukes i armerte betongkonstruksjoner.

Fra man begynte å bruke armert betong som byggemateriale på slutten av 1800-tallet og fram til midten av 1900-tallet ble betongkonstruksjonene armert med stålstenger med glatt overflate, glattstål. For å være sikker på at glattstålet skulle sitte godt fast i betongen ble endene bøyd. 

Da kamstålet kom var det et stort framskritt for byggebransjen. Kamstål er stålstenger med knaster (kammer) på overflaten som sørger for at armeringsstålet får god forankring til betongen selv uten bøyde ender.

Kamstålet ble utviklet av stålbedriften Smedjebackens Valsverks AB i samarbeid med den norsk-svenske professor Erling Reinius ved Chalmers tekniska högskola og begynte å bli markedsført i 1941.

Referanser
----------

1. ↑   «armeringsstål», *NAOB*
2. ↑   «Erling J K Reinius», *Riksarkivet.se*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**The Dirty Mac** var en britisk supergruppe, satt sammen av John Lennon for å spille på The Rolling Stones Rock and Roll Circus 11. desember 1968. Bandets navn var ment som en vittig sidekommentar til bluesgitarbandet Fleetwood Mac.

Gruppen skulle samtidig bli en slags forløper for The Plastic Ono Band, med John Lennon (sang og gitar), Eric Clapton (gitar), Mitch Mitchell (trommer) og Keith Richards (bass). Dette var også første gang John Lennon, som fremdeles var medlem av The Beatles spilte offentlig alene, uten de øvrige i The Beatles.

Under konserten fremførte de først «Yer Blues», og dernest «A Whole Lotta Yoko» sammen med Yoko Ono (sang) og Ivry Gitlis (fiolin). I tillegg finnes som ekstrastoff på DVD-en et firekameras parallellopptak mens bandet leverer en prøve på «Yer Blues».

Bill Wyman har videre fortalt at John Lennon og Eric Clapton, under prøvene 10. desember 1968 satte i gang en jamsession over gamle rockelåter, hvor Mick Jagger kom inn som vokalist. Det oppsto imidlertid mange problemer under innspillingene, kamaeraene sviktet og riggingen mellom hver opptreden tok tid. Da John ble spurt hva slags gitarforsterker han ønsket å bruke, svarte han tørt: «One that works», «En som virker».

Det var først i 1996 at *The Rolling Stones Rock and Roll Circus* ble sluppet på CD og video. I 2004 kom den også ut på DVD med flere interessante bonustrailere, blant annet med et spesielt firekameras fokus på Dirty Macs mens de prøvespiller The Beatles' «Yer Blues». Det ene kameraet er forøvrig hele tiden zoomet inn på Yoko Ono, som kravler rundt på gulvet foran musikerne inne i en svart sekk.

Medlemmer
---------

* Eric Clapton – Sologitar (Cream)
* John Lennon (som «Winston Leg-Thigh») – Vokal, rytmegitar (The Beatles)
* Mitch Mitchell – Trommer (The Jimi Hendrix Experience)
* Keith Richards – Bassgitar (The Rolling Stones)

Andre medlemmer
---------------

* Yoko Ono – Vokal
* Ivry Gitlis – Fiolin

Diskografi
----------

* *The Rolling Stones Rock and Roll Circus* (2 sanger)

Filmografi
----------

* *The Rolling Stones Rock and Roll Circus* (2 sanger)

Referanser
----------

1. ↑  Bill Wyman: *Rolling With the Stones*. A Dorling Kindesley Book. London 2002, p. 316.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Dirty Mac på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) The Dirty Mac på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) The Dirty Mac på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) The Dirty Mac på Last.fm Rediger på Wikidata
* Dirty Mac's opptreden på Google Video
* The Dirty Mac på ethanrussell.com

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Abdul Latif Ibrahimi** (født 17. oktober 1958 i Kunduz i Afghanistan, død 9. juni 2021 i Kabul i Afghanistan) var en afghansk politiker.

Han var guvernør i de afghanske provinsene Kunduz, Faryab og til sist Takhar.

Ibrahimi var medlem av Ibrahim-klanen, en slekt i distriktet Imam Sahib i Kunduz. Det fruktbare jordbruksdistriktet Imam Sahib ligger ved grensen mot Tadsjikistan, og er strategisk av stor betydning.

Ibrahimis tid som guvernør i Kunduz ble bare for to år 2002–2004. Han ble da flyttet, og var i kortere perioder guvernør i Faryab og i Takhar, frem til 2005.

Ibrahimi døde av covid-19 i 2021.

Referanser
----------

1. ↑   www.afghan-bios.info[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Afghan Bios:Abdul Latif Ebrahimi Arkivert 18. juli 2011 hos Wayback Machine. Arkivert 2011-07-18 hos Wayback Machine
3. ↑  «Former deputy minister to Afghanistan's Ministry of Information and Culture dies of Coronavirus». *The Khaama Press News Agency* **(engelsk)**. 12. juni 2021. Besøkt 17. juni 2021.
***The Devil Within*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Bernard J. Durning.

Handling
--------

Kaptein Briggs, en fyllik og en tyrann, stjeler et idol fra noen øyboere mens han er på cruis i Sørishavet på 1870-tallet. Han provoserer dermed innbyggerne på øya til å angripe skipet hans. Men de innfødte blir snart slått, og heksen deres kaller en forbannelse over kapteinen. I havn selger Briggs opium han hadde fraktet med skipet sitt, tjener masse penger, og gifter seg.

Med tiden dør kapteinens kone og barn, og nevøen hans Hal begynner som sjømann. I et beruset slagsmål stjeler Hal alle kapteinens sparepenger. Men i kamp blir Hal såret av et giftig malaysisk sverd, og Dr. Philiol lykkes så vidt med å redde livet hans. Etter en lang sykdom ønsker Hal å reformere seg, gjenvinne kjærligheten til sin gamle onkel, og endelig gifte seg med kjæresten sin Laura.

Skuespillere
------------

* Dustin Farnum som Briggs
* Virginia Valli som Laura
* Nigel De Brulier som Dr. Philiol
* Bernard J. Durning som Hal
* Jim Farley som Scurlock
* Tom O'Brien som Wansley
* Bob Perry som Crevay

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 12. januar 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 12. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Devil Within* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Devil Within* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Kamuta Latasi** (født 1936) er en tuvalsk politiker. Han var Tuvalus fjerde statsminister 1993 − 1996.

Politisk karriere
-----------------

Latasi ble første gang innvalgt som medlem av Tuvalus nasjonalforsamling i 1992.

Han ble oppnevnt som statsminister, utenriksminister og minister for økonomisk planlegging 10. desember 1993. Som statsminister uttrykte han støtte til dannelse av republikk. Han fikk nasjonalforsamlingens mistillit 17. desember 1996, og gikk av til fordel for Bikenibeu Paeniu.

Til tross for sin motstand mot det britiske kongehuset er Latasi er storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden og er tildelt Order of the British Empire. I 1996 fikk han plass i dronningens honorære Privy Council.

Han fungerte som nasjonalforsamlingens president fra 2006 til 2014.

I 2008 ble han mottatt av dronning Elizabeth og slått til ridder.

Nasjonalflagget
---------------

Tuvalus flagg før og etter endringen
Mens han var statsminister bestemte Latasi at Union Jack skulle fjernes fra Tuvalus flagg, og i stedet se slik ut. Avgjørelsen ble opphevet i april 1997.
En kontroversiell sak under regjeringen Latasi var spørsmålet om nasjonalflagget, som inneholdt det britiske Union Jack.

Regjeringen Latasi tok i bruk et nytt nasjonalflagg. Endringen skjedde på en måte som for mange virket tilfeldig. Tilhengerne hans framholdt at vedtaket distanserte Tuvalu symbolsk fra koloniveldet. Endringen viste seg likevel kortvarig, da den etterfølgende regjeringen under Bikenibeu Paeniu reverserte vedtaket og tok tilbake den gamle versjonen.

Referanser
----------

1. ↑  «December 1996». rulers.org. Besøkt 11. april 2021.
2. ↑  «Privy Council members». Det kongelige råd (Storbritannia). Besøkt 11. april 2021.
3. ↑  «Tuvalu elections in 2010». Den interparlamentariske union. Besøkt 11. april 2021.
4. ↑  «Tuvalu’s new speaker». islandsbusiness.com. 4. mars 2014. Archived from the original on 5. mars 2014. Besøkt 11. april 2021. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
5. ↑  «Index La». rulers.org. Besøkt 11. april 2021.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Bikenibeu Paeniu** | **Tuvalus statsminister**(1993–1996) | Etterfølger:**Bikenibeu Paeniu** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Lagtingsvalget på Åland 2007** ble avholdt på Åland den 21. oktober 2007, og valgte 30 representanter (med forholdstallsvalg etter kommuner) til Ålands lagting for en 4-årsperiode. Ålands framstegsgrupp stilte ikke fordi deres eneste lagtingsrepresentant, Ronald Boman, valgte å trekke seg. Hutgruppen stilte til valg for første gang, men oppnådde ikke representasjon. Ålands Framtid, som støtter ålandsk selvstendighet fra Finland, stilte til valg for andre gang, og fikk nært dobbelt så mange stemmer som sist. Liberalerna på Åland ble det størst partiet i Lagtinget (og passerte 30 prosent av stemmene for første gang), mens det tidligere dominerende Åländsk Center falt under 20 prosent av stemmene for første gang.

Valgresultat
------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Partier** | Stemmer | Oppslutning (%) | Mandater |
| 2007 | +/- | 2007 | +/- | 2007 | +/- |
| Liberalerna på Åland | 4 173 | +1 203 | 31,6 | +7,6 | 10 | +3 |
| Åländsk Center | 3 106 | +126 | 23,5 | −0,5 | 8 | +1 |
| Obunden samling | 1 571 | +408 | 11,9 | +2,5 | 4 | +1 |
| Ålands socialdemokrater | 1 512 | −826 | 11,5 | −7,5 | 3 | −3 |
| Frisinnad Samverkan | 1 235 | −424 | 9,5 | −9,5 | 3 | −1 |
| Ålands Framtid | 1 069 | +269 | 8,1 | +1,6 | 2 | ±0 |
| Hutgruppen | 153 | – | 1,2 | – | 0 | – |
| **Totalt** | **13 166** |   | **100** |   | **30** |   |
| Kilde: JCI Mariehamn |

Eksterne lenker
---------------

* Valgside

| * v
* d
* r
Lagtingsvalg på Åland |
| --- |
| 
* 1979
* 1983
* 1987
* 1991
* 1995
* 1999
* 2003
* 2007
* 2011
* 2015
* 2019

 | Ålands flagg |
Må ikke forveksles med Uttransportering.

**Utvisning** kan bety avgrensning av felt i et allmenningsutnyttende tiltak, men i den vanlige betydningen av ordet betyr det at en person forbys å oppholde seg på området, under straffetrussel. 

**Utvisningsvedtak** i Utlendingslovens forstand innebærer at en utlending må reise ut av landet og mister muligheten til å komme tilbake til Norge. Som hovedregel gjelder vedtaket også de øvrige Schengen-landene. Innreiseforbudet kan bli gjort varig eller tidsbegrenset, men er som hovedregel ikke kortere enn to år. Et bortvisningsvedtak nekter en utlending innreise til eller opphold i Norge. Vedtaket er ikke til hinder for senere innreise. Bortvisning må ikke forveksles med utvisning eller uttransportering fra riket.

Se også
-------

* Oppholdstillatelse
* Uttransportering
* Eksklusjon
* Persona non grata (persona ingrata), uønsket person, særlig et diplomatisk sendebud
* Eksil, landflyktighet eller landsforvisning
* Fredløshet, å fratas samfunnets rettsbeskyttelse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Evelyn García** (født 29. desember 1982 i Santa Ana) er en salvadoransk syklist, som konkurrerer i landeveissykling. Hun er flere ganger nasjonal mester i landeveissykling. García var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.

Meritter
--------

2012
26.-plass - landeveisrittet ved sommer-OL 2012 (London)
1.-plass - Grand Prix GSB (El Salvador)
3.-plass - Vuelta Ciclista Femenina a el Salvador (El Salvador)
2011
2.-plass - Panamerikanske leker 2011, landeveisritt, tempo (Guadalajara)
12.-plass - Panamerikanske leker 2011, landeveisritt, fellesstart
2.-plass - det panamerikanske mesterskapet i landeveissykling, fellesstart
7.-plass - det panamerikanske mesterskapet i landeveissykling, tempo
2010
2.-plass - Sentralamerikanske og karibiske leker, landevei, tempo (Mayagüez)
Salvadoransk mester - landeveissykling, fellesstart
Salvadoransk mester - landeveissykling, tempo
1.-plass - Sentralamerikanske leker, landeveissykling, fellesstart
3.-plass - Sentralamerikanske leker, landeveissykling, tempo
1.-plass - Campeonato de Copa III El Salvador
2009
9.-plass - det panamerikanske mesterskapet i landeveissykling, fellesstart
6.-plass - det panamerikanske mesterskapet i landeveissykling, tempo
Salvadoransk mester - landeveissykling, fellesstart
Salvadoransk mester - landeveissykling, tempo
1.-plass - Vuelta Feminina a Guatemala
1.-plass - Vuelta a Costa Rica
2008
1.-plass - Reyrieux, criterium
13.-plass - sommer-OL 2008, banesykling, 3000 m forfølgelsesritt
16.-plass - sommer-OL 2008, banesykling, poengritt
2007
1.-plass - B-VM i banesykling, 3000 m forfølgelsesritt (Sør-Afrika)
2.-plass - B-VM i banesykling, poengritt (Sør-Afrika)
2.-plass - GP Raiffeisen (Sveits)
1.-plass - Vuelta Ciclista Femenina a el Salvador
2.-plass - GP De Santa Ana (El Salvador)
2006
Salvadoransk mester - landeveissykling, fellesstart
Etappeseier, etappe 5 - Vuelta Ciclista Femenina a el Salvador
Ikke fullført - VM i landeveissykling, fellesstart
2005
2.-plass - Vuelta Ciclista Femenina a el Salvador
2004
1.-plass - Vuelta Ciclista Femenina a el Salvador
35.-plass - sommer-OL 2004, landeveisritt
12.-plass - sommer-OL 2004, banesykling, 3000 meter forfølgelsesritt
2003
2.-plass - B-VM i landeveissykling, tempo (Sveits)
2.-plass - B-VM i banesykling, 3000 meter forfølgelsesritt

Referanser
----------

1. ↑  *London 2012 Opening Ceremony - Flag Bearers*, Den internasjonale olympiske komité.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Evelyn García – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn García – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn García – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn García – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn García – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn García – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
**Utviklingsfondet** er en bistandsorganisasjon som jobber for å bekjempe sult og urettferdighet i lavinntektsland. Utviklingsfondets hovedkontor ligger i Oslo, men organisasjonen har også kontor i Lilongwe i Malawi, Addis Abeba i Etiopia og i Hargeisa i Somalia. Utviklingsfondet ble stiftet i 1978 av medlemmer i organisasjonen Framtiden i våre hender.

Utviklingsfondets visjon er «en rettferdig og bærekraftig verden uten sult, fattigdom og ekskludering.» Utviklingsfondets mål er å bidra til at at fattige mennesker på landsbygda har tilgang til nok og sunn mat, god økonomi, er godt rustet i møtet med klimaendringer og kriser, og har makt og innflytelse over egne og liv. Kjernen i organisasjonens arbeid er bistandsprosjekter på landsbygda i lavinntektsland. I tillegg jobber Utviklingsfondet med politisk påvirkningsarbeid både nasjonalt og internasjonalt. 

I samarbeid med lokale partnere jobber Utviklingsfondet for å redusere fattigdom og bygge opp sterkere lokalsamfunn. Utviklingsfondet har prosjekter i Malawi, Somalia, Etiopia, Mosambik, Nepal, og Guatemala. Utviklingsfondet arbeider med tema som matsikkerhet, klimatilpasning, sosial mobilisering, forvaltning av naturressurser og biologisk mangfold.

I 2015 lagde den norske gruppen Queendom sangen «Change Reaction» på oppdrag fra Utviklingsfondet. Musikkvideoen til sangen ble filmet i Etiopia.[]

Generalsekretær er Jan Thomas Odegard.

Styreleder er Dag Hareide.

Ungdomsorganisasjonen Spire
---------------------------

Spire er Utviklingsfondets ungdomsorganisasjon. De jobber med politisk påvirkning og informasjonsvirksomhet.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Utviklingsfondet på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Utviklingsfondet på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Utviklingsfondet på YouTube Rediger på Wikidata
* (no) Utviklingsfondet i Store norske leksikon

| * v
* d
* r
Medlemmer i RORG-samarbeidet |
| --- |
| 
* Atlas-Alliansen
* Norges Fredslag
* Framtiden i våre hender (FIVH)
* Regnskogsfondet
* Utviklingsfondet
* Miljøagentene
* Fellesutvalget for Palestina
* Norges Kristne Råd - Global Info
* Latin-Amerikagruppene i Norge (LAG)
* FIVAS
* Afghanistankomitéen i Norge (AiN)
* Attac Norge
* Fellesrådet for Afrika
* Norges Vel
* Høyres Studieforbund- Aftenskolen
* FORUT
* Strømmestiftelsen
* Populus - studieforbundet folkeopplysning
* Kristelig Folkepartis Studieforbund (KrFS)
* Caritas Norge
* Kirkes nord/sør-informasjon (KUI)
* Operasjon Dagsverk (OD)
* Senterpartiets Studieforbund (SpS)
* KFUK-KFUM Global
* Hei verden
* Norges Naturvernforbund
* Namibiaforeningen
* Folkehøgskolerådets internasjonale utvalg
* FOKUS
* Global.no
* SAIH
* Den norske Burmakomité
* CARE Norge
* Plan Norge
* Arbeidernes Opplysningsforbund (AOF)
* Landsorganisasjonen i Norge (LO)
* Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU)
* Vennskap Nord/Sør
* Slett U-landsgjelda (SLUG)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Brønnøysundregistrene
 |
Dhrangadhra-Halvadas flagg
Ordenstegnet for ridderkommandører av Den indiske imperieordenen
**Meghrajji III av Dhrangadhra-Halvad** (født 3. mars 1923, død 1. august 2010 i Dhrangadhra) var en indisk fyrste. Han var den siste regjerende maharaja av Dhrangadhra-Halvad, en snaut 3 000 km² stor, trettenskudds fyrstestat med omkring 250 000 innbyggere beliggende i den nåværende indiske delstaten Gujarat.

Meghrajji tilhørte Jhaladynastiet. Han fikk sin utdannelse ved hoffet før han som tiåring i 1933 ble sendt til Storbritannia for å gå på kostskole, det meste av tiden ved Haileybury and Imperial Service College. I 1939 vendte han tilbake til India og fortsatte sin utdannelse ved St. Joseph's Academy i Dehradun og Shri Shivaji Preparatory Military School i Pune.

Meghrajji overtok i 1942 tronen etter sin far og gikk etter dette i gang med modernisering av staten. Blant reformene han innførte var obligatorisk offentlig grunnskoleutdanning, lokalt selvstyre, kvinners rett til å eie eiendom og gjengifte, samt opphevelse av segregasjon for dalitene.

Da India gikk mot selvstendighet fikk Meghrajji satt igjennom sammenslutning av Dhrangadhra-Halvad med det omliggende Saurashtra. I årene 1945 til 1947 var ha medlem av Fyrsterådet. Ved å undertegne visekonge Mountbattens «tiltredelsesinstrumentet» la han grunnen for innlemmelse av sin egen stat i det selvstendige India og ga dermed også avkall på sin egen makt som fyrste av Dhrangadhra-Halvad. Meghrajji ble imidlertid viseguvernør i Saurashtra, var medlem av Indias grunnlovgivende forsamling og fikk andre sentrale posisjoner før han reiste til Storbritannia for å studere.

I 1952 påbegynte han studier ved Christ Church ved Universitetet i Oxford, der han nøt godt av vennskapet med den kjente historikeren Hugh Trevor-Roper. Han studerte filosofi og antropologi og oppnådde graden *Bachelor of Letters*.

I 1967 ble han innvalgt i delstatsforsamlingen i Gujarat. Samme år ble han valgt til Lok Sabha, det folkevalgte underhuset i Indias nasjonalforsamling. Han kjempet der blant annet for rettighetene til Indias tidligere regjerende fyrster, en kamp han tapte. Meghrajji satt som parlamentsmedlem til 1971. Han gikk deretter ut av politikken og viet seg til akademiske sysler.

Meghrajji ble i 1947 utnevnt til ridderkommandør av Den indiske imperieordenen. Etter at India ble selvstendig samme år ble det ikke foretatt flere utnevnelser til denne ordenen og Meghrajji ble ordenens lengstlevende medlem. Han mottok Kong Georg VIs kroningsmedalje (1937), Den indiske uavhengighetsmedaljen (1947) og Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje (1953). Meghrajji var *Fellow* av Royal Asiatic Society of Great Britain and Ireland, Royal Anthropological Institute of Great Britain and Ireland og Royal Historical Society.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  «The Maharaja of Dhrangadhra-Halvad», nekrolog i den britiske avisen *The Telegraph*, 2. september 2010.
F8 ved Salon international de l'automobile de Genève, mars 2019
F8 spiderio i Basel, mars 2020
**Ferrari F8 Tributo** (2019–22) er en to-seters sportsbil fra italienske Ferrari, egentlig en 40 kilo lettere videreføring av Ferrari 488 ifølge *Finansavisen* med samme midt-monterte motor og akselerasjonstall som 488 Pista. Turbomotoren yter rundt 720 hestekrefter, og var ved lanseringen i 2019 fabrikkens kraftigste V8. Utseendet er tegnet av Ferraris egne designere og har fått et luftinntak av typen S-duct i fronten som øker marktrykket, samt et gjennomsiktig og uknuselig motordeksel bygget av polykarbonatglasset Lexan. Navnet Tributo kommer av at likhetstrekkene med tidligere Ferrarier, som de fire runde baklyktene på en av fabrikkens første V8, nemlig Ferrari 308 fra 1974. Den ble lansert først på Salon international de l'automobile de Genève i mars 2019. Utgaven «F8 Spiderio» kom høsten 2019 med metalltak som fjernes med en motor ned i bagasjerommet. Produksjonen avsluttes i 2022 og F8 etterfølges av Ferrari 296 GTB.

Referanser
----------

1. ↑  Jon Winding-Sørensen, *Ferrari: 488–i enda en versjon* fra bilnorge.no den 5. mars 2019.
2. ↑  Ragnvald Johansen, *En verdig hyllest* i Finansavisen den 16. mars 2019.
3. ↑  «Produktside hos ferrari.com». Besøkt 14. februar 2021.
4. ↑  F8 Spider fra ferrari.com, sist lest den 18. oktober 2019.
5. ↑  F8/F8S/GTS closed i ferrarichat.com, datert den 27. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ferrari F8 Tributo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
*Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais – Vila Rica – Vila de Sabará*
Dette er et stamtre som viser utviklingen av kommunene i Minas Gerais som har sitt opphav i bosetningen Vila do Carmo. Stamtreet er bygd opp slik at hver kommune som er skilt ut av en annen havner til høyre og nedenfor «moderkommunen» og har en heltrukket linje. Dersom en kommune har skiftet navn, vil det nye navnet havne i en boks rett til høyre og med stiplet linje.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Vila do Carmo |   | Mariana |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Acaiaca |
|   |
|  |  |  |   |   | Diogo de Vasconcelos |
|   |
|  |  |  |   |   | Alvinópolis |   |   |
|   |   |
|  |  |  |   |   |  |  |  |   |   | Dom Silvério |   |   |
|   |   |
|  |  |  |   |   |  |  |  |  |  |  |  |   |   | Sem-Peixe |
|   |
|  |  |  |   |   | Pomba |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Santa Bárbara |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Piranga |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Ponte Nova |   | Utvid |
|   |   |

Litteratur
----------

* Toponímia de Minas Gerais. Joaquim Ribeiro Costa. Editora Itatiaia, Belo Horizonte, 1993.
* Slektstre for alle kommunene i Minas Gerais
Thorstein Petersen, lagtingsformann og formann i Fólkaflokkurin
Andrass Samuelsen, statsminister fra 1948
**Lagtingsvalget på Færøyene 1946** ble avholdt 6. november 1946, og valgte 20 medlemmer av Lagtinget. 

I 1946 ble det avholdt en folkeavstemning angående Færøyenes uavhengighet. Et knapt flertall stemte for løsrivelse fra Danmark, men da Færøyene ble erklært som en selvstendig nasjon, satte det danske Folketinget ned foten, og den danske kongen oppløste Lagtinget 24. september. Den 6. november ble det utlyst nyvalg, som gav partiene som ønsket fortsatt fellesskap med Danmark et knapt flertall på Lagtinget.

Antallet lagtingsmedlemmer ble samtidig endret fra 23 til 20.

Fra 1948 trådte Hjemmestyreloven i kraft, og Lagtinget valgt i 1946 kunne velge Andrass Samuelsen til øyenes første statsminister.

Resultater
----------

Javnaðarflokkurin og Sjálvstýrisflokkurin stilte felleslister. Felleslistenes oppslutning er ført for Javnaðarflokkurin. De fire valgte medlemmene ble delt mellom de to partiene slik at Sjálvstýrisflokkurin også fikk to lagtingsmedlemmer. Dessuten fikk partiuavhengige kandidater i alt 302 stemmer i valgkretsen Vágar (25,4 % i Vágar, 2,3 % på landsbasis). I all hovedsak tilfalt disse stemmene separatisten Jákup í Jákupsstovu, som hadde blitt ekskludert fra Javnaðarflokkurin. Fólkaflokkurin, Sambandsflokkurin og Javnaðarflokkurin/Sjálvstýrisflokkurin gjorde sine beste valg i henholdsvis Suðurstreymoy (57,2 %), Eysturoy (40,1 %) og Suðuroy (43,6 %).

|  |
| --- |
| Parti | Stemmer | % | Mandater | +/– |
|  | `A` – Fólkaflokkurin | 5 396 | 40.92 | 8 | –3 |
|  | `B` – Sambandsflokkurin | 3 783 | 28.69 | 6 | 0 |
|  | `C` – Javnaðarflokkurin | 3 705 | 28.10 | 4 | -2 |
|  | `D` – Sjálvstýrisflokkurin | 2 | +2 |
|  | Uavhengig | 302 | 2.29 | 0 | Nytt |
| Totalt | 13 186 | 100.00 | 20 | –3 |
|  |
| Kilde: Election Passport, Stjørnarskipanarmálið 1946 |

Referanser
----------

1. 1 2  «Election for the faroese Parlament, 1906–2004 by year, districts, votes and party» **(engelsk)**. Hagstova Føroya. Arkivert fra originalen 13. november 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Hagstova Føroya, statistikk (engelsk)

| * v
* d
* r
Lagtingsvalg på Færøyene |
| --- |
| 
* 1906
* 1908
* 1910
* 1912
* 1914
* 1916
* 1918
* 1920
* 1924
* 1928
* 1932
* 1936
* 1940
* 1943
* 1945
* 1946
* 1950
* 1954
* 1958
* 1962
* 1966
* 1970
* 1974
* 1978
* 1980
* 1984
* 1988
* 1990
* 1994
* 1998
* 2002
* 2004
* 2008
* 2011
* 2015
* 2019
* 2022

 | Færøyenes flagg |

| * v
* d
* r
Folkeavstemninger på Færøyene |
| --- |
| 1907 (alkoholforbud)  **·** 1946 (løsrivelse) **·** 2009 (tronfølge) **·** 2012 (kommunereform) **·** *2018 (forfatning)* |

Portal: Færøyene
**Ferrari FF** (2011–16) er en shooting-brake (stasjonsvogn) laget av italienske Ferrari. Navnet *FF* betyr *Fire-seters Firehjulsdrift*.

Den var fabrikkens første serieproduserte med firehjulstrekk, et egenutviklet system kalt *4RM* (*quattro ruote motrici*) som de først hadde vist i 1987 i prototypen 408 4RM. Motoren var 6,2 liter V12 på 660 hk, samme som i dens forgjenger Ferrari 612, som også hadde 7-trinns automatgir. Karosseriet var tegnet av Pininfarina under ledelse av Flavio Manzoni (født 1965) og Lowie Vermeersch (født 1974). Bilen ble i Norge solgt for 3,8 millioner norske kroner. I 2014 var FF i den første gruppen biler som var utstyrt med Apple CarPlay.

FF ble i 2016 etterfulgt av Ferrari GTC4Lusso.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Ferrari FF*** 
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑  FF fra auto.ferrari.com.
2. ↑  408 4RM fra auto.ferrari.com.
3. ↑  Terje Ringen, *Ny Ferrari til Genève* i Bil (magasin) den 8. februar 2016.
**Ferrari F40** (1987–92) er en serie italienske sportsbiler levert som to-seter coupe med ordentlig[*klargjør*] tak og to dører. Betegnelsen F40 markerte fabrikken Ferraris 40-årsjubileum.

F40 i Portugal.
Motoren er montert bak kabinen.
Den var en såkalt superbil og var basert og bygd på 288 GTO Evoluzione. I overkant av 1 300 eksemplarer ble laget. Neste superbil fra Ferrari var Ferrari F50, som kom i 1995.

F40 fra 1987 hadde en 2,9-liters twinturbo V8 som produserte 472 hestekrefter. For at den skulle gå raskt hadde den hverken dørhåndtak, gulvteppe eller stereoanlegg.[] De første bilene hadde vinduer som var laget av plast, og i stedet for vindusheiser, kunne man åpne en liten luke for hånd. Den hadde et høyt drivstofforbruk på over 20 liter pr. 100 km (2 L/mil) ved bykjøring. Noen få ble solgt i Norge, en av disse til Dag Høili.

F40 Competizione fra 1989 ble bestilt til franske kunder. De to første ble kalt **F40 LM** og hadde større motor, men det var også en *F40 GTE*.

I 2015 utkom en Lego-modell av F40.

Referanser
----------

1. ↑  F40 fra auto.ferrari.com.
2. ↑  Estimat på 1 315 figurerer også, ifølge Ferrari road car models production numbers fra ferrarichat.com.
3. ↑  bmwZ, *Superbiler i Norge* fra bimmers.com den 1. juni 2013.
4. ↑  F40 Competizione fra auto.ferrari.com.
5. ↑  Andrew Liszewski, *Lego's Gorgeous New Ferrari F40 Even Has a Removable V8 Engine* fra gizmodo.com den 25. juni 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ferrari F40 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for ØsterrikeØsterrike Østerrike |
| Kombinert |
| Kombinert Vinter-OL for ungdom |
| Gull | 2020 i Sveits’ flagg Lausanne | Mikslag skihopp |
| Gull | 2020 i Sveits’ flagg Lausanne | Individuelt |
| Skihopp |
| Skihopp Junior-VM på ski |
| Bronse | 2019 i Finlands flagg Lahtis | Laghopp |

**Lisa Hirner** (født 3. oktober 2003) er en østerriksk kombinertløper og skihopper som representerer klubben SC Erzbergland. Hun trenes av Bernhard Aicher.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2017/18

Hirner fikk én andreplass og tre tredjeplasser under Alpen Cup i skihopping 2017/18, og endte på femteplass totalt med 1219,3 poeng.

### Sesongen 2018/19

Hun deltok i Sommer Grand Prix kombinert 2018, og kom der på fjerdeplass totalt. Den 6. januar 2018 debuterte hun i Kontinentalcupen i kombinert, og kom der på tredjeplass. Hun endte på niendeplass totalt i Kontinentalcupen i kombinert 2018/19. Hun deltok i Junior-VM på ski 2019, og fikk der bronse i lagkonkurransen i skihopp for kvinner, og hun kom på 13.-plass individuelt. I kombinert kom hun på femteplass i normalbakke.

Hun vant Alpen Cup i skihopping 2019/19 sammenlagt.

### Sesongen 2019/20

Hun representerte Østerrike under Vinter-OL for ungdom 2020. I kombinert vant hun normalbakke, foran Ayane Miyazaki fra Japan og Jenny Nowak fra Tyskland. I skihopping deltok hun kun i mikslagkonkurransen, der Østerrike vant.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
2. ↑  FIS - *Nordic Combined Continental Cup 2019*, besøkt 1. mars 2020.
3. ↑  FIS - *FIS Junior World Ski Championships - Women's Team HS100*, besøkt 1. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lisa Hirner – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Lisa Hirner – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lisa Hirner – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Lisa Hirner – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Lisa Hirner – skijumping.pl Rediger på Wikidata

* (en) Lisa Hirner – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 1. mars 2020 hos Wayback Machine.
**Piz Palü** er et fjell i Bernina-Alpene i Sveits og Italia med en høyde på 3 901 meter over havet. Fjellet har tre topper på hovedryggen, som går fra øst til vest. Navnet *Palü* kommer fra det latinske *palus* som betyr sump og fjellet er trolig kalt opp etter *Alpe Palü*, en høytliggende eng rundt 4 km mot øst.

Man er usikker på når fjellet ble klatret for første gang, men den høyeste toppen ble trolig nådd for første gang i 1866 av K.E. Digby og guiden Peter Jenny.

De østligste toppen (3 882 moh.) ble klatret av Oswald Heer og P. og M. Flury, med guidene Johann Madutz og Gian Marchet Colani («Kongen av Bernina») 12. august 1835. Alle tre toppene ble først krysset av Wachler, Wallner, George, Hans Gross og Christian Gross den 22. juli 1868.

Fjellet har blitt noe kjent gjennom filmen *Die wieße Hölle vom Piz Palü* (*De hvite helvete på Pitz Palü*) fra 1929 som ble regissert av Arnold Franck og Georg Wilhelm Pabst med en ung Leni Riefenstahl i hovedrollen.

Soloppgang på Piz Palü

Panorama
--------

360°Panorama

Eksterne lenker
---------------

* Piz Palü på SummitPost

Kilder
------

* Collomb, Robin, *Bernina Alps*, Goring: West Col Productions, 1988

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Norsk Vann BA** (tidligere **NORVAR BA**) er en ikke-kommersiell interesseorganisasjon for vannbransjen i Norge. Norsk Vanns medlemmer er kommunene, kommunalt eide selskaper, kommunenes driftsassistanser og noen private samvirkevannverk, som sørger for de viktige vann- og avløpstjenestene til innbyggere og næringsliv. Norsk Vann representerer ca. 370 kommuner med ca. 95 % av landets innbyggere.[] Også andre virksomheter i vannbransjen, som rådgiverfirmaer, produsenter/leverandører, entreprenører, forsknings- og undervisningsinstitusjoner m.v. kan bli tilknyttede medlemmer i Norsk Vann, som del av det faglige fellesskapet.

Norsk Vann skal bidra til å oppfylle visjonen om rent vann ved å sikre vannbransjen funksjonelle rammevilkår og legge til rette for kunnskapsutvikling og kunnskapsdeling.[] Norsk Vann har hovedkontor på Hamar og avdelingskontor i Oslo. 

Thomas Breen er organisasjonens direktør og Anna Maria Aursund er styreleder. Virksomheten finansieres i hovedsak gjennom kontingenter fra medlemmene.[]

Norsk Vann arbeider for å[]

* Synliggjøre vannbransjens status og utfordringer
* Påvirke til hensiktsmessige rammebetingelser for vannbransjen
* Forbedre vann- og avløpstjenestene gjennom benchmarking og kompetanseutvikling
* Forbedre utdanningssystemet og øke rekrutteringen

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Vann

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Gunnar Frederik Selvaag** (født 6. oktober 1975) er eieren av Selvaag Gruppen sammen med sin far Ole Gunnar Selvaag og sin bror Olav Hindahl Selvaag. Selvaag Gruppen var tidligere et konsern, men er nå et holdingselskap som primært har investeringer i hel- og deleide datterselskaper hovedsakelig knyttet til eiendomsinvesteringer, bolig- og byutvikling i Oslo-området. Etter et generasjonsskifte i 2008 tok G. Frederik Selvaag sammen med sin bror over ledelsen av Selvaag Gruppen. I dag har G. Frederik Selvaag gått over i rollen som aktiv eier - og er styreleder og styremedlem i flere av datterselskapene. Han er styreleder i selskapene Selvaag Invest, Selvaag Eiendom og Stiftelsen Maggies Cancer Caring Centers Norge. Han har i en periode fungert som administrerende direktør i Selvaag Utleiebolig.

Han studerte økonomi ved University of San Francisco og tok mastergrad i finans på Handelshøyskolen BI. Siden 2002 har han arbeidet i Selvaag-systemet i Spania og i Norge. 

Gunnar Frederik Selvaag er sønn av Ole Gunnar Selvaag, barnebarn av ingeniør Olav Selvaag, og bror til Olav Hindahl Selvaag.

Referanser
----------

1. ↑  «Det er en styrke». Hegnar.no. 18. mai 2016. Besøkt 7. juni 2016.
2. ↑  «Selvaag satser i Oslo-området». Hegnar.no. 18. mai 2016. Besøkt 7. juni 2016.
3. ↑  «Generasjonsskifte i Selvaag Gruppen». Byggaktuelt. 10. desember 2008. Besøkt 25. april 2012. [*død lenke*]
4. ↑  «Satser tungt på boligutleie igjen». Finansavisen. 23. mai 2019. Arkivert fra originalen 31. mai 2019. Besøkt 31. mai 2019.
5. ↑  «Selvaag inn i utleiemarkedet». Dagens Næringsliv. 18. januar 2019. Besøkt 31. mai 2019.
6. ↑  «Olav Selvaag». NRK. 30. desember 2004. Besøkt 25. april 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gunnar Frederik Selvaag på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
*Se også Norsk Tidend*
Norsk Tidend, «utgitt av Den kgl. norske regjerings informasjonskontor i London» onsdag 14. februar 1945: «34 nordmenn er henrettet i Oslo. Ny nazistisk terrorbølge over landet». Oppslag om gjengjeldelseshenrettelser etter at general-major Karl Marthinsen ble skutt 8. februar Foto: Fra utstilling på Norges Hjemmefrontmuseum 
***Norsk Tidend*** var under andre verdenskrig informasjonsavisa til den norske eksilregjeringa i London. Avisa ble utgitt to ganger i uka fra 30. august 1940 til 23. mai 1945, bare med et opphold da trykkeriet ble bombet. Avisa ble først utgitt av Utenriksdepartementet, men ble overført til regjeringas informasjonskontor i oktober 1940.

Redaktører var først Jacob Vidnes (august-oktober 1940), så Sigvard Andreas Friid (1940–1942) og til sist Jonas Schanche Jonasen (1942–1945).  

Blant andre Arne Skouen bidro under navnet Bjørn Stallare med skildringer fra det okkuperte Oslo. Blant andre var Albert Henrik Mohn journalist. Og Pedro (Salo Grenning) var avistegner i avisen i perioden 1944-45.

Eksterne lenker
---------------

* *Norsk krigsleksikon* om *Norsk Tidend* under andre verdenskrig


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Tone ved Narita og Kawachi.
**Tone** (利根川, **Tone-gawa**) er en elv i Kantōregionen i Japan. Den er 322 km lang (og er med det landets nest lengste elv etter Shinano) og har et nedbørsområde på 16 840 km².

Elven kalles noen ganger **Bando Taro** (坂東太郎, *Bandō Tarō*); *Bandō* er et foreldet navn for Kantoregionen, og *Tarō* er et vanlig navn å gi til familiens eldste sønn. Elven regnes av noen som en av «de tre fremste» elvene i Japan, sammen med Yoshino på Shikoku og Chikugo på Kyushu.

Elvens utspring ligger i Ōminakamifjellet (大水上山), og utløpet er ved Chōshi. En avløper av elva, Edo, renner ut i Tokyobukten.

I tidligere tider hadde elven et skiftende og ukontrollert løp. På 1600-tallet begynte reglueringsarbeider som endret elvens opprinnelige løp, slik at bare en liten del av vannet nå renner til Tokyobukten.

Elven var tidligere en viktig transportåre, men dette falt bort etter at jernbanen overtok godstrafikken på 1800-tallet. I dag har elven betydelig vannkraftproduksjon.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Ministry of Land, Infrastructure, Transport and Tourism, Japan

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tone River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** NDL **·** GeoNames
 |
**OE Strande** er et glassmagasin med interiør- og kjøkkenavdeling i Storgata 52 i Molde, etablert i 1914.

Det er en del av Designforevig-kjeden.

Historie
--------

Forretningen O. E. Strande er en videreføring av forretningen J. B. Ræstad, etablert i 1862. J. B. Ræstad drev sin forretning i en tregård fra 1762, og førte et bredt utvalgt kolonialvarer, isenkram, kortevarer, steintøy, kull, jern, sild og annen fisk. 

Ole Eriksen Strande, som hadde arbeidet i forretningen fra 1896, tok i 1914 over eierskapet og endret navnet til forretningen til O. E. Strande.
I 1936 døde Ole Eriksen Strande, og hans sønn Erik Strande tok over firmaets prokura.

Tregården forretningen holdt til i, ble rammet av den tyske okkupasjonsmaktens bombing 9. april 1940, og brant ned. O. E. Strande startet i midten av mai opp igjen driften i midlertidig leide lokaler hos Anders Mordal i Strandgata 4, men med et svært begrenset vareutvalg. Foruten et lite lass som var reddet ut av det gamle huset og kjørt til gården Bjørsito i Molde, kunne forretningen tilby sukker, havregryn og enkelte andre matvarer. Det tok en tid før nye varer var å finne i butikken. 

I mai 1940 lå et utkast til ny reguleringsplan for Molde klar. Her var det tegnet opp et gatenett som nesten er identisk med den utformingen byen har i dag. Omfattende ekspropriasjonsforretninger og tilrettelegging av tomter tok imidlertid tid. O.E. Strandes gamle eiendom ble ekspropriert, og det ble holdt prisskjønn. «Molde skjønnskommisjon» fastsatte erstatningen for tomten til kr 21 000. I tillegg til dette mottok Erik Strande i 1941 krigsskadetrygd fra staten på kr 52 694. Da de nye tomtene var klargjort, kunne tidligere grunneiere søke på dem. O.E. Strande ble tildelt ny tomt litt lenger vest enn den gamle, der Sparebanken tidligere lå. Ny adresse ble Storgata 52, noe den er også i dag. 

Erik Strande engasjerte arkitekten Ole Lind Schistad til å tegne den nye forretningsgården. Bygget er tegnet i stilarten funksjonalisme, lett gjenkjennelig ved det store halvsirkelformede tilbygget mot rutebilstasjonen. Bygget stod ferdig i 1951.
O. E. Strande drives i dag av Erik Strandes etterkommere.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**Europas fem store** er et fellesuttrykk som omfatter de fem mest spektakulære pattedyra som lever i Europa i dag. Dyra er valgt ut med bakgrunn i fire kriterier; utseende, atferd, sjeldenhet og de følelser dyra gir mennesker.

Prosjektet, som startet med planleggingen og produksjonen av den flamske TV-serien «The Big5 of Europe» (fem episoder), startet med 15 dyr, hvorav fem skulle velges ut som *Europas fem store*. Prosessen ble ledet av *Chris Dusauchoit* og biologene *Iwan Lewylle* og *Frederik Thoelen*, som sammen med ekspertene *Luigi Boitani* og *John Linnell* fra IUCN/SSC Large Carnivore Initiative for Europe (LCIE) og *Staffan Widstrand* fra Rewilding Europe, valgte TV-selskapet ut hvilke dyr som skulle utgjøre *Europas fem store*.

Resultatet av utvelgelsen ble den 8. februar 2014 presentert for presidenten i Europarådet, Herman Van Rompuy. De fem utvalgte var:

1. ulv (*Canis lupus*)
2. brunbjørn (*Ursus arctos*)
3. gaupe (*Lynx lynx*)
4. jerv (*Gulo gulo*)
5. visent (*Bison bonasus*)

Fotogalleri
-----------

Fire av de fem store lever naturlig i Norge, Sverige og Finland i dag (ulv, brunbjørn, gaupe og jerv), hvorav alle klassifiseres som rovpattedyr. Så vidt man vet har aldri visent levd i Norge, men det er arkeologiske bevis for at den en gang i tiden fantes i det sørlige Sverige. Arten fantes dessuten i Danmark og det sørlige Finland.

* Ulv(Canis lupus)Ulv  
(*Canis lupus*)
* Brunbjørn(Ursus arctos)Brunbjørn  
(*Ursus arctos*)
* Gaupe(Lynx lynx)Gaupe  
(*Lynx lynx*)
* Jerv(Gulo gulo)Jerv  
(*Gulo gulo*)
* Visent(Bison bonasus)Visent  
(*Bison bonasus*)

Se også
-------

* Afrikas fem store

Referanser
----------

1. ↑  Vlado Vancura (2014) Searching For Europe’s Big 5. European Wilderness Society, January 15 2014. Besøkt 2019-02-16.
2. 1 2 3 4  IUCN (2014) IUCN. 2014-02-10. *Europe’s Big Five selected!*. IUCN News Release, 10 February 2014.