recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«Elvis»** er en medley av tre coverlåter med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 20. september 1977 på musikkalbumet *Prima Vera*.

Kun tre dager før innspillingen for Prima Veras debutalbum startet; altså 16. august 1977 døde den amerikanske artisten Elvis Presley 42 år gammel. Helt siden Presley ble berømt på 1950-tallet, hadde han en vennegjeng rundt seg hele døgnet, som også fungerte som personal assistenter for ham. Denne vennegjengen ble også kalt «The Memphis Mafia». Presley betalte dem lønn, men de fikk også masser av dyre gaver av sin arbeidsgiver.

Medleyen ble innspilt i Roger Arnhoff studio i Oslo. Jonas Fjeld Band spilte inn kompet 19. august 1977. Vokal ble lagt på 20.-21. august 1977. Jahn Teigen synger «Elvis»; både solist- og harmoni-stemme. Det er også lagt på et ekstra «oooh»-kor som muligens Tom Mathisen og Teigen tar sammen.

> Den enes død, den andres brød. For naboen var det omvendt. Godkjent av Pål G.
> 
> 
> Kommentar til «Elvis» på albumomslaget.
> 
> 

Tekstens jeg er en mann som har en styrtrik nabo som heter Elvis som plutselig dør. Tekstens jeg får da økonomiske problemer siden han har snyltet på Elvis i hele sitt liv. Medleyen består av tre hit-sanger med det engelske bandet Smokie og alle tre titlene er skrevet av Nicky Chinn og Mike Chapman. Medley'en er formet slik:

* «Living Next Door to Alice» – (singel 1976) starter opp sangen og varer til 1:05.
* «If You Think You Know How to Love Me» – (singel 1975) fortsetter fra 1:05 og varer til 1:35.
* «Lay Back in the Arms of Someone» – (singel 1977) fortsetter fra 1:35 og varer til 2:03.
* «If You Think You Know How to Love Me» – fortsetter fra 2:03 og avslutter på 2:33.

*Elvis* er også utgitt på *Prima Vera Show* (utgitt juni 1999 – bonus CD spor 10)

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
**Christian Fredrik Mikkelsen** (født 13. desember 1990 i Oslo) er en norsk komiker og skuespiller. Han har bakgrunn fra stand-up- og revylinjen ved Ringerike Folkehøgskole, fra skolerevy i Oslo, og fra studiet film- og TV-produksjon ved Universitetet i Bergen.

Mikkelsen startet sin radiokarriere i Studentradioen i Bergen, og var under Prix Radio 2013 nominert i kategorien årets radiotalent gjennom sin rolle i programmet *Vinterhagen* på studentradioen. Han var fra august 2014 til høsten 2015 programleder i helgeprogrammet *Lunsjkake* på NRK P3 sammen med Line Elvsåshagen og Olav Svarstad Haugland.

Han var en fast del av komikerensemblet i *Underholdningsavdelingen* på NRK1 fra sesong 3 i 2015. Han har også flere ganger deltatt i tv-programmet *Latter Live* på NRK. Han fikk Komiprisen 2016 i klassen årets gjennombrudd for *Latter Live* og *Underholdningsavdelingen*.

Han er en av grunnleggerne av improvisasjonsteatergruppa Bare Moro Impro (BMI) sammen med Leo De La Nuez, Olav Svarstad Haugland og Emil Berntsen. Sammen lagde de tv-serien *BMI - Turné* som gikk på NRK i 2016. Sammen har de også podcasten Ukentlig med BMI, en improvisert podcast rundt aktuelle nyheter.

Fra 2017 til 2018 lagde han to sesonger av humorprogrammet *Martin og Mikkelsen*, sammen med Martin Beyer-Olsen på NRK.

I 2019 lagde han humorprogrammet Strømmeland for NRK, dette også sammen med Martin Beyer Olsen. Strømmeland vant prisen for årets humorprogram under Humorprisen 2019.

I 2019 satt han også opp sceneshowet *Verdens Beste Show* på Latter med Bare Moro Impro. Han ble nominert til publikumsprisen året morsomste på TV under Humorprisen 2020/2021 og 2022.

Referanser
----------

1. 1 2  «Underholdningsavdelingen 2015 (1:9)». *NRK*. Besøkt 9. januar 2016.
2. ↑  «Årets Radiotalenter - hvem er de og hva bringer de av nytt til radioen». *www.radiodager.no*. Besøkt 9. januar 2016. [*død lenke*]
3. ↑  «– Forhåpentligvis smiler du minst fem ganger». *NRK P3*. Besøkt 9. januar 2016.
4. ↑  «BMI-Turné». tv.nrk.no. Besøkt 2. oktober 2016.
5. ↑
6. ↑  «Strømmeland». *morgenbladet.no*. Arkivert fra originalen 17. januar 2021. Besøkt 27. august 2020.
7. ↑  Pettersen, Petter (17. januar 2020). ««Strømmeland» er årets morsomste humorprogram». *NRK*. Besøkt 27. august 2020.
8. ↑  «Disse er nominert til Humorprisen». *tv2.no*. 13. mai 2022. Besøkt 14. mai 2022.
9. ↑  «- Er jo ikke komiker». *seher.no*. 2. februar 2023. Besøkt 3. februar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Christian Mikkelsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Christian Mikkelsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Christian Mikkelsen hos The Movie Database Rediger på Wikidata
***The Way of the Strong*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Edwin Carewe.

Handling
--------

I en gruve-leir i Alaska stikker James Leyburn av sammen med sin partner Alexander Hendries kone Audrie og sønnen deres Frank. Men de blir fanget i en snøstorm kort tid senere, og forlater dem for å redde sitt eget liv. Audrie dør, og den lille gutten flytter inn hos morens halv-søster Monica Norton. Noen år senere er både James og Alexander blitt langt mer velstående menn.

Alexander møter, og forelsker seg i, Monica. Men ingen av dem er klar over den andres virkelige identitet eller bakgrunn. Etter at James blir økonomisk ødelagt på aksjemarkedet på grunn av sin tidligere partner, påstår han ovenfor Monica at det skal ha vært Alexander som hadde forlatt Audrie og Frank i snøstormen mange år tidligere. Når Alexander får høre om denne løgnen, konfronterer han James på kontoret sitt.

Skuespillere
------------

* Anna Q. Nilsson som Audrie Hendrie / Monica Norton
* Joe King som Alexander Hendrie
* Harry Northrup som James Leyburn
* Irene Yeager som Frank Hendrie, som barn
* Rita Harlan som Norah

Referanser
----------

1. ↑  THE WAY OF THE STRONG
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Strukturalisme** er en hovedsakelig litterær analyseform som skal forklare individuell handling ved hjelp av bakenforliggende strukturelle forhold som ikke nødvendigvis kan analyseres empirisk, kun antas teoretisk.

Strukturalistiske analyser tar utgangspunkt i sosiale forhold, hendelsesforløp eller myter, for å forklare hvordan latente konfliktlinjer kan bli manifeste. Koblingen mellom bakenforliggende strukturer og observerbare fenomener foretas ved å anta at mennesker tenker i binære opposisjoner, eller i polariteter mellom ulike interesser som står i opposisjon til hverandre, for eksempel langs en høyre–venstre-akse i politikken.

Tankegangen kan tilbakeføres til Platon og Aristoteles, men moderne strukturalisme forbindes med Claude Lévi-Strauss' epistemologiske modeller, Talcott Parsons' systemteorier og Karl Marx' politisk-normative teori om utbytting.

Strukturalisme innen kunst og arkitektur
----------------------------------------

Begrepet strukturalisme har også vært benyttet om kunst og arkitektur. Innen arkitekturen refererer begrepet til en retning som vokste frem på midten av 1900-tallet, som en reaksjon mot den funksjonalismen som var toneangivende i første del av 1900-tallet, og som arbeidsfellesskapet stod i spissen for Congrès Internationaux d'Architecture Moderne (CIAM). Etter hvert begynte stadig flere arkitekter å hevde at CIAM og deres likesinnede utviklet en kald og menneskefiendtlig arkitektur. Det var arkitekten Herman Hertzberger som i 1966 introduserte selve begrepet strukturalisme innen arkitekturen, i forbindelse med at han presenterte sitt bidrag til en konkurranse om et nytt rådhus i den nederlandske byen Valkenswaard i Brabant.

Se også
-------

* Poststrukturalisme

Referanser
----------

1. ↑  «Strukturalisme – Kunsthistorie». *kunsthistorie.com*. Arkivert fra originalen 8. februar 2020. Besøkt 12. september 2020.
2. ↑  «The Structuralist Architectural Drawing 1955-1980». *Collection* **(engelsk)**. 31. mai 2017. Besøkt 12. september 2020.
3. ↑  Ramchurn, Rakesh (13. november 2014). «Revisiting Herman Hertzberger and the Dutch Structuralists». *The Architects’ Journal* **(engelsk)**. Besøkt 12. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Structuralism – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Strukturalismen; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Geir Aimar Rognø** (født 31. mars 1963 i Bergen) er en norsk musiker (bass), kjent fra Ole Thomsens «Hot Cargo».

Karriere
--------

Rognø har spilt med Jan Eggum, Dag Arnesen, Ole Thomsen, Mads Eriksen, Jahn Teigen, Thor Endresen, Egil Eldøen, Rune Hauge og Kim Fairchild, og «Pål Thowsen Band», «Hot Cargo», «Gruv», «Funkaholics», «Little Big Band», «Kjersti Misje Band» og «TT-jug» samt internasjonale artister. Han er også kjent fra TV-prosjekter. Rognø begynte å spille jazz-fusion i 1980-åra i bandet «Little Big Band» etter å ha deltatt i mange mer funk-rock inspirerte band som «TT-jug». Inspirert av band som «The Crusaders» og «Spyro Gyro», og artister som Dave Grusin og Herbie Hancock, var han banebrytende for norsk fusion-musikk. Han utviklet en sterk slaphand-teknikk inspirert av Stanley Clarke og Larry Graham. Utover i 1980-åra spilte han som freelancemusiker med mange jobber for teater.

Æresbevisninger
---------------

* *Håndverkeren* utdelt årlig til musikere som utøver godt "musikkhåndverk" på en eksemplarisk måte, av Scandinavian Entertainment Service

Diskografi
----------

Med Ole Thomsen
* 1992: *Hot Cargo* (NorCD)

Med Jan Eggum
* 2001: *Ekte Eggum* (Grappa)
* 2005: *30/30* (Grappa)

Referanser
----------

1. 1 2  «Vi improviserer» (PDF). DKS-Hordaland.no. [*død lenke*]
2. ↑  «Papa Slide Blues Band». Skaanevik-blues.com. Arkivert fra originalen 15. mars 2010.
3. ↑  «Storkonsertenes forbannelse». Ballade.no. Arkivert fra originalen 11. juni 2012. Besøkt 14. oktober 2012.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** MusicBrainz
 |
**Sortland Rockeklubb** (SRK) er en konsertarrangør og paraply for det lokale rockemiljøet på Sortland. Rockeklubben ble dannet i 2002 og sprang ut av de 3 unge rockebandene som var aktive i byen på det tidspunktet. Klubben ble startet av bandenes medlemmer for å få anledningen til å spille konserter selv.

I dag har SRK en mer permanent drift, og langt flere involverte. Klubben samarbeider tett med Sortland Kommune og kommunen har i tillegg vært med å støtte klubben økonomisk. Medlemstallet ligger nå på omtrent 60 og det er til enhver tid om lag 20 aktive band i miljøet. SRK arrangerer konserter i alle sjangre, og klubben stod i spissen for å skaffe øvingslokaler for ungdom i Vesterålen. I tillegg til å sette opp konserter for både lokale band og turnerende artister arrangerer klubben også Blabla-festivalen, som er en alternativ musikkfestival. Den er også involvert i Nature Aids musikkfestival på Sortland.

En av klubbens grunnleggere, Øystein Bjørstad Lindbeck, mottok i 2018 Spellemannsprisen «Årets Takk», basert på hans mangeårige arbeid med å involvere musikkinteressert ungdom fra Vesterålen i SRK.

Band som har tatt del i Sortland rockeklubb gjennom tidene
----------------------------------------------------------

Noen av disse bandene har holdt på lengre enn andre, og har skaffet seg et rykte i musikkbransjen.

* **Cataleptic**

2002–2003 er nå oppløst, men i løpet av det knappe året Cataleptic var aktivt spilte de 21 konserter

* **Dreadful**
* **Iskald**

Medlemmene i Iskald er: Aage Krekling (trommer), Lars Johannessen (gitar), Simon Larsen (gitar/vokal) og René Zonneveld (bass).

2006 *Northern Twilight* (MCD)
2007 *Shades of Misery* (Album)
* **Quiritatio**

Medlemmene i Quiritatio er: Fredrik Hartvigsen (vokal), Stig Krig Vågbø (bass/vokal), Tor-Håkon Gabriel Håvardsen (trommer), Andreas Frivåg (gitar), Øyvind Berg (gitar/vokal).

2006 *Forgive And Forget*. (Album)
2007 «Yana» (Vinyl-Singel)
2010 *As the dead march, birds will fall from heaven* (Album)
* **Falling down the stairs**
* **Fraade**
* **Peer and the Moondogs**
* **Peer Nic**

Peer Nic er en singer/songwriter.

2019 «Forever Lost» (Singel)

2019 *Highlands/Lowlands* (Album)

* **Raptus**
* **At the top of the ladder**
* **Impera**

2001-2005 er nå oppløst, men var aktive bidragsytere i miljøet. Bandet vant Rock mot Frafløtting i 2004 og kom på andreplass på Rock Mot Rus i 2005.

* **Nonsense**
* **Junkyard**

Referanser
----------

1. ↑  «NRK: Vesteråling vand spellemannsprisen».
2. ↑  «Vesterålen Online: Øystein Bjørstad Lindbeck vant Spellemann».

Eksterne lenker
---------------

* Sortland Rockeklubbs forum
* Blabla-festivalen
Kart over Kapustin Jar
**Kapustin Jar** (russisk: Капустин Яр) er en russisk rakettbase i Astrakhan oblast mellom Volgograd og Astrakhan. Basen som ligger inntil Znamensk og gjerne kalles ved det navn, ble åpnet 13. mai 1946.

Til å begynne med benyttet man material, teknikk og vitenskapelig støtte fra det beseirede Tyskland. Et stort antall militære testraketter er blitt skutt opp fra basen, og dessuten mange satellitter og sonder. Den første raketten ble skutt opp fra basen den 18. oktober 1947 og var en av de elleve A-4-raketter som var blitt erobret fra tyskerne.

Det statlige senter for forskning og utvikling, *GNIIP-8, prøveområde S,* ble etablert ved Kapustin Jar i juni 1951. Fem atmosfæriske kjernevåpentester med lag kapasitet (10 – 40 kilotonn TNT) ble utført i 1957–61.

Den 4. oktober 1957 ble den første romsatellitten skutt opp fra basen.

Etter fortsatte utvidelser, ble plassen til en kosmodrom, og har som fortsatt i denne funksjon siden 1966 (med avbrudd 1988-1998). Byen Znamensk ble bygd for de forskere som arbeider på anleggene, deres familier og støttepersonal. Dette var en hemmelig by som ikke var avmerket på alment tilgjengelige kart og som var lukket for utenforstående.

Eksterne lenker
---------------

* 
* 


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. Mangler som er blitt anført: Uklar, "var i virksomhet", ufullstendige setninger

**Halden Trafikk** AS var i virksomhet fra 1. juli 1973. Selskapet hadde hovedkontor i Halden.

Bakgrunn
--------

Det hadde vært mange rutebilselskaper i Halden-området. Først på 1970-tallet var det fem igjen:

* Halden Busstrafikk A/S. Dette selskapet var resultat av en sammenslutning av flere mindre selskaper i 1957.
* Harridsleffs Bilruter v/ Alf Harridsleff
* Mørks Bilruter
* Johan Holenes Bilruter
* Vaglen & Co.

Halden Busstrafikk var det klart største med 33 vogner i 1972. Harridsleff hadde 5, Holene 5, Mørk 11 og Vaglen 14. 

Vaglen ønsket ikke å delta i fusjonen, så det var de fire øvrige selskapene som gikk sammen 1. juli 1973. Etter fem år, i 1978, valgte eieren Odd Berg å overlate rutekjøringen på strekningen Halden-Bokerød-Kornsjø til Halden Trafikk. Han valgte å fortsette turkjørigen i egen regi, under navnet Vaglen Tours A/S.

Virksomhet
----------

Halden Trafikk drev først og fremst bussruter, skolebarnkjøring, og dessuten godstrafikk utenfor rute. Det var kjøring for Posten mellom Halden og Oslo, og fra 1973, ved dannelsen av Linjegods, skjedde all godstrafikk i regi av Linjegods.

Rutebilstatistikken for 1978 viste at Halden Trafikk da hadde 80 heltidsansatte, 46 busser, 13 lastebiler, 7 tilhengere og 2 andre kjøretøyer.

Eierskifter
-----------

Odd Berg, eier av Vaglen Tours A/S, å kjøpe opp aksjeposter i Halden Trafikk. I 1984 var han hovedaksjonær, og to år etter eide han alle aksjer. 1. oktober 1988 ble Halden Trafikk overtatt av Oslo og Follo Busstrafikk AS (OFB) ved Hans Gjestang.

Litteratur
----------

* Hovland, L. Livsverk på hjul. Kolbotn: Oslo og Follo busstrafikk A/S.
* Madsen, B.(1978). Norges Rutebileierforbund - avd. Østfold 50 år 1978: Østfold rutebilhistorie. Fredrikstad: Østfold Rutebileier Forbund.

Referanser
----------

1. ↑  50 år for fremgang: beretningsåret 1978-79 jubileumsberetning 1929-1979. (1979). Oslo: NRF.
**Anna Bache-Wiig** (født 19. september 1975) er en norsk forfatter og skuespiller.

Anna Bache-Wiig er datter av Harald Bache-Wiig, professor i nordisk litteraturvitenskap ved Universitetet i Oslo, og Sylvi Penne, professor i norsk ved Høgskolen i Oslo. Anna Bache-Wiig vokste opp i Bærum og var i flere år medlem av Bærum Barneteater.

Bache-Wiig debuterte som skuespiller i NRKs ungdomsserie *Borgen skole* i 1988. Siden den gang har hun gått på Romerike Folkehøgskole og Statens Teaterhøgskole. Etter endt utdanning har hun medvirket i blant annet NRKs dramaserie *Lekestue* fra 2002 og TVNorge-serien *NAV* (2012), samt filmene *Buddy* (2003) og *Naboer* (2005). Hun har også vært tilknyttet Trøndelag Teater hvor hun blant annet spilte tittelrollen som Hedda Gabler i 2006, og mottok en Hedda-nominasjon for tolkningen, og Den Nationale Scene. I 2014 og 2016 spilte hun rollen som Inger Marie Steffensen i NRK TV-serien Mammon (del 1 og 2); som henholdsvis journalist og politisk rådgiver.

I 2003 debuterte Bache-Wiig som forfatter med romanen *Det aller fineste*, der hun gir et innblikk i tilværelsen som tenåring på slutten av 1980-tallet. Romanen fikk gode anmeldelser og ble også tatt godt imot av publikum. I 2005 ga hun ut sin andre roman, *Sommernattsdrømmen*, og i 2009 kom hun ut med romanen *Lasses hus*. 

Våren 2010 ga Anna Bache-Wiig ut sin første billedbok *Don Fridtjof*. Boken kom ut på Cappelen Damm og er illustrert av Lisa Aisato. Den vant Riksmålsforbundets barne- og ungdomsbokpris.

Bibliografi
-----------

* *Det aller fineste*, roman (2003)
* *Sommernattsdrømmen*, roman (2005)
* *Lasses hus*, roman (2009)
* *Don Fridtjof*, barnebok (2010)

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm1113380, besøkt 10. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.nordicwomeninfilm.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Bibliothèque nationale de France[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.riksmalsforbundet.no[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Barne- og ungdomsbokprisen; riksmalsforbundet.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anna Bache-Wiig på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Anna Bache-Wiig hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Anna Bache-Wiig i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Anna Bache-Wiig på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Anna Bache-Wiig på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Anna Bache-Wiig på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Anna Bache-Wiig på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Anna Bache-Wiig hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Anna Bache-Wiig i NRK Forfatter
* Stapnes, Marte: *Et velstrukturert oppgjør* i Rushprint. Om Tv-serien Frikjent
* Huser, Aleksander: *Norges seriemestere?* i Cinema. Om TV-serien Frikjent
* Digitaliserte bøker av Anna Bache-Wiig i Nasjonalbiblioteket

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Christian Løchstøer** (født 15. november 1983) er en norsk tekstforfatter, forfatter og tv-redaktør. Han har blant annet skrevet for komikerduoen Ylvis' mange scene- og TV-show.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Christian Løchstøer har gått på Romerike folkehøgskole og studert ved Universitetet i Oslo.

Løchstøer har arbeidsbakgrunn fra TV-produksjonsselskapene Rubicon TV og Funkenhauser Productions, der han i perioden 2007–2011 blant annet skrev for fjernsynsshowene *Lyngbø og Hærlands Big Bang* (sendt på NRK1), *Rikets røst* (TV 2) og *Hvem kan slå Ylvis*, *Norges herligste*, *Ylvis møter veggen* og *Nordens herligste* (alle på TVNorge). Løchstøer har også levert bidrag til flere sceneforestillinger, blant annet for forestillinger med Otto Jespersen (*Redd Mann Roper*, 2008) og Ylvis-brødrene (*Ylvis 4*, 2011).

Christian Løchstøer var redaktør for det humoristiske talk-showet *I kveld med Ylvis* på TVNorge i showets fem sesonger fra 2011 til 2016. I februar 2012 var han med på å starte Concorde TV som blant annet produserer *I kveld med Ylvis*.

Christian Løchstøer er også tekstforfatter på alle Ylvis-låtene sammen med brødrene, deriblant musikkvideoparodien *What Does the Fox Say?* som ble verdensberømt på YouTube høsten 2013. Han er også medforfatter til barneboka *Hva sier reven?* som bygger på videoen, og har siden gitt ut barnediktsamlingen *Rim det har rablet for* på Aschehoug forlag.

Løchstøer er medforfatter og medkomponist for Ylvis-serien *Stories from Norway*, som ble vist på TVNorge i 2018. Sammen med Bård og Vegard Ylvisåker og Lars Bleiklie Devik ble han nominert til Gullruten 2018 i klassen beste originalmusikk for musikken til serien.

Løchstøer bor i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 3499395, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Kort presentasjon med bilde Arkivert 11. november 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  Profilpresentasjon på linkedin.com
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. november 2013. Besøkt 11. november 2013.
5. ↑  «Her er de nominerte til Gullrutens fagpris». *rushprint.no*. 22. mars 2018. Besøkt 10. mai 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Torolv Solheim** (født 7. november 1907 i Sæbø i Nordhordland, død 23. mai 1995 i Oslo) var en norsk lektor, forfatter, sosialøkonom og politiker i Sosialistisk Folkeparti.

Han studerte ved Firda gymnas (1929), tok statsøkonomisk eksamen ved Universitetet i Oslo (1933) og aktuareksamen (1939).
Med Viggo Hansteen og Jacob Friis etablerte han Kommunistisk Studentgruppe (1932). Han var med i Norges Kommunistiske Parti (1940–1945), men gikk over til Arbeiderpartiet i 1945 etter uenighet med Peder Furubotn. Han var medlem av Arbeiderpartiet til 1952.

Etter krigen arbeidet han en tid som sekretær i finanskomiteen på Stortingt og var deretter sekretær i Norges Fiskarlag og en tid konsulent i Fiskeridirektoratet. Han var også en tid direktør ved Fiskarlagets båtbyggeri i Stongfjorden i Sunnfjord.

Etter flytting til Søndeled ved Risør der han drev sagbruk (1953), samarbeidet han en del med Aksel Sandemose og Inger Hagerup som begge var naboer. Han etablerte sitt eget tidsskrift Fossegrimen (1954–1968). Etter en tid flyttet han til Brevik hvor han virket som lektor 1959–1961 og senere ved Porsgrunn gymnas 1961–1974.

Solheim var en grunnleggerne av Sosialistisk Folkeparti (SF) i 1961 og var partiets leder fra 1969 til 1971.

Utgivelser
----------

* *Samtidsprofilar* (1964). Egne artikler fra Fossegrimen (tidsskrift)
* *Vestavær* (1967). Egne artikler fra Fossegrimen (tidsskrift)
* *I solnedgangstider* (1976). Erindringer fra den andre verdenskrig.
* *En strilekrønike* (1978). Om strilefolket.
* *Epistlar. Frå det skjulte Norge* (1987)
* *Det norske lynnet. Humor frå Edda til gate og grend* (Samlaget, 1997)

Biografi
--------

Gaute Losnegård: *Reisa til Moskva - Historia om Torolv Solheim*. (Selja Forlag 2021) ISBN 9788282401746

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Torolv Solheim - Norsk biografisk leksikon
3. ↑  Torolv Solheim - Allkunne, levande leksikon
4. ↑  Bjørgulv Braanen: *En stridbar stril og bladstyrer* - Klassekampen 18. desember 2021
5. ↑  Klaus Hagerup, *Alt er så nær meg* (1988).

Eksterne lenker
---------------

* Politiske taler av Torolv Solheim, virksommeord.uib.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Torleiv Spake** (*Þorleifur spaki*) var en stormann i Meldal i Trøndelag i siste halvdel på 900-tallet som var kjent for sine kunnskaper i lovgivningen og for å ha fostret opp Håkon jarls sønn Eirik.

Fosterfar til Eirik jarl
------------------------

Torleiv Spake Hordasson var sønn av hersen Horda-Kåre Aslaksson i Hordaland, og vi vet lite om Torleiv. Antagelig kom han til Meldal på grunn av ekteskap ettersom slekten satt i Hordaland, men vi kjenner ikke til om han hadde avkom. Tilsynelatende bodde han tidvis begge steder, både i Hordaland og i Meldal. Han nevnes i *Håkon jarls saga* og *Olav Tryggvasons saga* ved at han tok i mot Håkon jarls frillesønn Eirik, og fostret ham opp. Torleiv Spake må ha vært en mann med midler, for da Eirik var 12 år gammel, var Torleiv i stand til å gi gutten et langskip, ei femtenesse (15 roere på hver side) med fullt utstyr, telter og kost.

Lovkyndig
---------

Torleiv Spake var også en lærd, han kunne loven utenat og kunne utrede den. Det tilsier at han hadde stor posisjon i samfunnet og på tinget. Snorre Sturlason skrev at Håkon den gode satte Gulatingsloven med råd av Torleiv Spake, men det var sannsynligvis revisjon av lovverket som Torleiv sto for. Alltinget på Island omkring 930 hadde Gulatingets lov som forbilde for Ulvljotsloven. Are Frode forteller at en nordmann ved navn Ulvljot ble sendt fra Island til Hordaland og tilbrakte 3 år i Norge for å lære Gulatingsloven. Han bodde da sannysnligvis hos Torleiv og fikk undervisning av ham. Med seg tilbake til Island hadde med seg lovregler fra Norge, stort sett Gulatingsloven, men med tillegg og endringer etter råd fra Torleiv Spake.

Det finnes en annen Torleiv Spake som Halvdan Svarte gikk til for å spørre om råd i forbindelse med en drøm.
En pelshandler fra Alberta i 1890-årene.
Pelshandel i Nizjnij Novgorod (før 1906)
**Pelshandel** er en industri som omhandler kjøp og salg av dyrepels. Etter at verdensmarkedet ble muliggjort i tidlig moderne tid har pels fra boreale, arktiske og kaldtempererte pattedyr værdt de mest verdsatte.[] Historisk hadde handelen stor innvirkning på utforskningen og koloniseringen av Sibir og det nordlige Nord-Amerika, samt kartlegging av Sør-Shetlandsøyene og Sør-Sandwichøyene.[]

Etterhvert tapte pelshandelen mye av sin betydning og ble stort sett basert på pelsfarmer og autorisert viltjakt. Mange dyrerettsorganisasjoner er imot pelshandel og mener at det blir benyttet skånselsløse metoder, mens de som støttar pelshandelen mener at metodene ikke er skånselsløse, at det er rike dyrebestander og at de har rett til å praktisere en tradisjonell livsstil.[]

Pels har i dag delvis blitt erstattet av syntetiske etterligninger. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Askeladden Reiser** er et privat reiseselskap som holder til på Norderhov i Hønefoss. Selskapet har vært drevet som et enkeltpersonforetak siden starten i 1991. De driver hovedsakelig med turisttrafikk, men har fått mest oppmerksomhet for «Gardermobussen», som startet 13. april 2004.

Selskapet ble opprettet av innehaveren Rolf Lie, og det ble i 2005 omsatt for 7 millioner kroner. Innehaveren har over 30 års erfaring i bransjen, deriblant fra Norges Lastebileier-Forbund, Scania, Th. Liens Turistbusser og tidsskriftet Anlegg & Transport.

Reiseselskapet hadde pr. 2005 en park på åtte busser og tre lastebiler. De arrangerer ellers både inn- og utenlandsturer på eget initiativ eller ved henvendelse og har jevnlig turer til Barcelona, Roma, Umbria, Sicilia og Tyskland.

«Gardermobussen»
----------------

Lokalt er Askeladden Reiser kjent for «Gardermobussen», særlig i forbindelse med et lokalt initiativ som endte med at bussen i 2006 fikk tillatelse til å ta opp lokalpassasjerer. Selskapets busser, er prydet med Askeladden-dekor laget av Øyvind Tingleff.

Per 2008 hadde «Gardermobussen» 8 daglige avganger.

Referanser
----------

1. ↑  Ringerikes Blad – ringblad.no: Nå starter flybussen
2. ↑  Ringerikes Blad – ringblad.no: Lokaltrafikk med flybuss
3. ↑  AS HADELAND – www.hadeland.net: Liv laga for flybussen

Eksterne lenker
---------------

* Askeladden Reiser
* Hole kommune: «100 dager med flybuss»[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Hanne Gløtvold Tømta** (født 21. august 1968 i Oslo) er en norsk teaterinstruktør som var teatersjef ved Nationaltheatret fra 1. januar 2009 til utgangen av 2020. Hanne Tømta var teatersjef ved Rogaland Teater fra 2005 til 2008. Den 1. september 2008 ble Hanne Tømta erklært som vinner av Stavanger Aftenblads kulturpris.

Biografi
--------

Hanne Tømta vokste opp på Ulsrud i Oslo. Hun har helt siden hun begynte på skolen ønsket å bli skuespiller. Da hun gikk på Romerike Folkehøgskole fikk hun interessen for regi etter et regioppdrag ved skolen. 
I 1991 reiste hun til St. Petersburg for å gjennomføre språkstudier ved universitetet. I 1992 ble hun diplomstudent ved Instruktørlinjen på St. Petersburg Statlige Teater. Under studiet, som varte frem til 1998, fikk hun bred erfaring med flere teateroppsetninger, blant annet Hamlet, *Et drømmespill* og *Fruen fra havet*. Det var bare hun og tre andre som fullførte den høyeste regiutdannelsen.  
 Etter endt studieutdanning reiste hun tilbake til Norge og var omreisende instruktør. 

Hun hadde suksess med komedien *Kvinner på randen frir igjen* 2001, som ble sett av 55 000 bergensere.[] Hun har også blant annet satt opp *Heksene* ved Hålogaland Teater. Da hun begynte som teatersjef ved Rogaland teater i 2005 var det blant annet etter et sterkt ønske fra de ansatte. Som teatersjef ved Rogaland Teater har hun hatt flere suksessoppsetninger.[]

I 2015 vant hun Heddaprisen for beste regi ved Nationaltheatrets oppsetning av Anton Tsjekhovs *Tre søstre.*

Referanser
----------

1. 1 2 3   Store norske leksikon, snl.no, besøkt 6. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Hanne\_Tømta[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   snl.no, besøkt 6. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.aftenbladet.no, besøkt 6. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.heddaprisen.no, besøkt 6. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Aftenbladets kulturpris 2008
7. ↑  Heddaprisen 2015

Kilder
------

* Stavanger Aftenblad side 17 – del 2. 21. august 2008
* Idalou:Hanne Tømta - Nationaltheatrets nye sjef Arkivert 31. mai 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hanne Tømta på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Hanne Tømta hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Hanne Tømta hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Tore Andreas Kroknes**, kjent som **DJ Erot** (født i 10. september 1977, død 13. april 2001 i Oslo) var en norsk musiker. Kroknes døde 23 år gammel, han hadde en medfødt hjertefeil.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Kroknes ble født i Ålborg i Danmark, og vokste opp på Nordås i Bergen. Han var kjæreste med Anne Laila Berge Strand, og sammen drev de prosjektet "Annie", som siden ble Berge Strands artistnavn. Annie hedret Kroknes på sitt tredje album, *Dark Hearts*. Albumet ble kåret til "Beste pop-album i 2020" av amerikanske Billboard.

### Musikk

Kroknes ga ut sin første plate på Bjørn Torskes og Per Martinsens Footnotes-selskap i 1997.

Sammen med Anne Laila Berge Strand, slapp de to låtene *The Greatest Hit*, som Kroknes mikset som DJ Erot. Den ble sluppet i 1999. Her samples Madonnas låt "Everybody". Dette medførte internasjonal oppmerksomhet for paret. "The Greatest Hit" ble siden tatt med på "Annie" sin debut-utgivelse "Anniemal" i 2004, da som "Greatest Hit".

Kroknes var en del av den såkalte Bergensbølgen rundt år 2000, sammen med blant andre Kings of Convenience og Röyksopp.

Referanser
----------

1. ↑  «Tore Andreas Kroknes». *Slekt og Data* **(norsk)**. Besøkt 16. juni 2021.
2. ↑  AS, TV 2. «Norske Annie (43) blåste Taylor Swift av banen med hyllest til avdød kjæreste». *TV 2* **(norsk)**. Besøkt 15. juni 2021.
3. ↑  «tore kroknes født - Google-søk». *www.google.com*. Besøkt 15. juni 2021.
4. ↑  Opheim, Steffen (22. april 2010). «Minnes DJ Erot». *Bergensavisen* **(norsk)**. Besøkt 15. juni 2021.
5. ↑  AS, TV 2. «Norske Annie (43) blåste Taylor Swift av banen med hyllest til avdød kjæreste». *TV 2* **(norsk)**. Besøkt 15. juni 2021.
6. ↑  AS, TV 2. «Norske Annie (43) blåste Taylor Swift av banen med hyllest til avdød kjæreste». *TV 2* **(norsk)**. Besøkt 15. juni 2021.
7. ↑  «Fans Pick Annie's 'Dark Hearts' as Their Favorite Pop Album of 2020». *Billboard* **(engelsk)**. Besøkt 15. juni 2021.
8. ↑  Frøystad, Ann Kristin (6. september 2003). «Den nye bergensbølgen». *Bergensavisen* **(norsk)**. Besøkt 15. juni 2021.
9. ↑  Frøystad, Ann Kristin (6. september 2003). «Den nye bergensbølgen». *Bergensavisen* **(norsk)**. Besøkt 15. juni 2021.
**Ecuadors sentralbank** (Banco Central del Ecuador) er Ecuadors sentralbank.

Historie
--------

Sentralbanken ble etablert 10. august 1927. 

Bakgrunnen for etableringen er det økonomiske uføret Ecuador befant seg i før og etter statskuppet 9. juli 1925. De liberale hadde styrt landet siden 1895, med et forsøk på å modernisere landets økonomi, men baserte seg i stor grad på handel med kakao. Handelen sank, og med effekten av 1. verdenskrig var landet tynget av gjeld, og militære krefter gjorde statskupp. 

Som president i den provisoriske regjeringen som tok over fra 10. juli satt Luis Enrique Napoleón Dillon, Dillon startet prosessen som endte med etableringen av sentralbanken. Den amerikanske økonomen Edwin W. Kemmerer bisto i denne prosessen, etter at han nylig hadde hjulpet Chile i etableringen av Chiles sentralbank. Fram til dette var det private banker som stod for utstedelsen av valuta. Sentralbankens første sentralbanksjef var Neptalí Bonifaz Ascázubi.

Målsettinger og hovedoppgaver
-----------------------------

Sentralbankens målsetting er både økonomisk og menneskelig vinklet; de skal sørge for økonomisk utvikling og finansiell stabilitet, men også forbedre levestandarden for innbyggerne i Ecuador, med en rettferdig og sosial utøvelse av politikken.

Sentralbanksjef
---------------

Pr mai 2016 er Diego Martínez sentralbanksjef.

Tidligere sentralbanksjef Pedro Delgado Campaña gikk av i desember 2012, etter at det ble avslørt at hans utdanning ikke var gyldig. Ecuadors minister for økonomisk politikk, Jeannette Sanchez, overtok stillingen som sentralbanksjef midlertidig, fram til Martínez ble innsatt 16. januar 2013.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  Ecuadors sentralbank - *Organigrama estructural*, besøkt 2. mai 2016.
2. ↑  Ecuador Times - *Ecuador asks the withdrawal of Pedro Delgado’s visa* Arkivert 5. mai 2014 hos Wayback Machine. besøkt 11. september 2013.
3. ↑  Bloomberg - *Ecuador Names Diego Martinez as New Central Bank President*, besøkt 11. september 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside (spansk)
* Museum and Virtual Library (Museums of Central Bank of Ecuador) (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** BNE
 |
Kroksjøen Synneren i Storelva, Buskerud utgjør Synneren naturreservat, som er del av Nordre Tyrifjorden våtmarkssystem  Foto: Tom Bjørnstad 
Våtmark i Sverige
**Våtmark** eller **våtmarksområde** defineres på forskjellige måter, men kan i hovedsak hevdes å være mark der det finnes vann nær overflaten gjennom hele eller store deler av året. Områder med en vanndybde på mer enn seks meter regnes generelt ikke som våtmark. Større våtmarksområder som omfatter adskilte, men sammenhengende våtmarker kalles gjerne et **våtmarkssystem**. I så måte er Pantanal (200 000 km²) i Sør-Amerika verdens største våtmarkssystem.

Våtmark omfatter fjære- og gruntvannsområder, strandsoner, næringsrike vann, sumpområder, deltaområder, fuktenger og myrer med mer. Våtmarksområdene er blant de biologisk mest produktive områdene i verden, og de bidrar til å skape et variert landskapsbilde og til å øke opplevelsesrikdommen i naturen, og mange er viktige rekreasjonsområder. Våtmarker har ofte en rik flora og fauna, og mange plante-, insekt- og fuglearter er helt avhengige av disse naturtypene for å klare seg. Dessuten har våtmarksområder ofte stor kapasitet til å lagre vann, noe som bidrar til å jevne ut flomtopper. Vannet kan være både fersk-, brakk- eller saltvann. 

Våtmarkene er av de mest truede naturtypene vi har. De er utsatt for en rekke forskjellige inngrep som for eksempel gjenfylling, neddemming, drenering og søppelfylling.

I de fleste tilfeller kan vegetasjonen brukes for å skille våtmark fra annen mark. Minst halvparten av vegetasjonen skal være hydrofil, det vil si fuktighetselskende.

I tilknytning til våtmark finnes det ofte strandenger. De er etter definisjonen ikke våtmarker, men dette er også en artsrik og truet naturtype. Der en våtmark er vernet er derfor ofte nærliggende strandenger tatt med i verneområdet.

Wetlands International er en verdensomspennende organisasjon med fokus på bevare vannfugler og våtmarksområder.

Direktoratet for Naturforvaltning (DN) har opprettet fem nasjonale våtmarkssentre, de er Oslo Våtmarkssenter (Oslo), Nordre Øyeren Våtmarkssenter (Akershus), Jæren Våtmarkssenter (Rogaland), Holmen Våtmarkssenter (Vestfold) og Ørland Våtmarkssenter (Trøndelag).

Ulike typer våtmark
-------------------

Hovedinndelingen av våtmarker i typer er basert på vannets opphav, og om marken er torvdannende eller ikke.

Følgende typer våtmark har egen artikler:

* Mudderflate
* Myr
* Sump
* Sumpskogsmark
* Meander (også kalt kroksjø)
* Marsk

Se også
-------

* Mark
* Ramsarområde
* Verneområde

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wetlands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Miljøstatus i Norge: Våtmarker
* Miljolare.no: Våtmark og myr – dei mest truga naturtypane våre

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** BBC Things
 |
***Virkelig Tromsø*** er et gatemagasin som selges på gata i Tromsø av vanskeligstilte personer. De fleste er rusmiddelavhengige, men det kan også være mennesker som vil selge det av andre årsaker. *Virkelig* ble første gang utgitt i desember 2005. Det har siden utkommet med 5–6 utgaver i året, og har nå et opplag på 12 til 14 000. Bladet har rundt 120 registrerte selgere. Trond Schjefstad var ansvarlig redaktør 2005-2009. Siden 2009 har Eirik Junge Eliassen vært ansvarlig redaktør.

Det finnes over 200 gatemagasiner i verden, hvorav de fleste, inkludert *Virkelig*, er tilsluttet International Network of Street Papers (INSP). Foruten i Tromsø finnes det i Norge gatemagasiner i Oslo (*=Oslo*), Bergen (*Megafon*), Trondheim (*Sorgenfri*), Kristiansand (*Klar*), Asker og Bærum (*Grip Dagen*), Rogaland (*ASFALT*) og Bodø (*Ekko*).

Referanser
----------

1. ↑  Kjøttetende «krokodille-dop» oppdaget i Norge

Eksterne lenker
---------------

* Nettstedet til Virkelig Arkivert 13. november 2010 hos Wayback Machine.
* International Network of Street Papers (INSP)

  

Portal: Tromsø
**Sør-Koreas sentralbank** (**Bank of Korea**, **BOK**) er sentralbanken i Sør-Korea. Banken ble etablert 12. juni 1950 i hovedstaden Seoul.

Banken ble etablert med utgangspunkt i en egen lov, som sa at bankens primære mål var å sørge for stabile priser. Banken satte et mål hvert år etter samtaler med regjeringen og la etter dette opp en plan for sin pengepolitikk.

Banken er i dag en typisk sentralbank, som sørger for å produsere pengesedler og mynter, samt planlegger og gjennomfører pengepolitikken, er bankenes bank og myndighetenes bank. Banken er også administrator for betalingssystemer, samt at den håndterer landets valutareserver. Banken har også enkelte tilsynsoppgaver, som er definert i loven.

Bankens styre består av sju medlemmer, som representerer ulike grupper i det koreanske samfunnet. De pekes ut av landets president for fire år av gangen, bortsett fra nestlederen som har en tre års periode. medlemmene er styremedlemmer på heltid.

Nåværende sentralbanksjef (*governor*) er Lee Ju-yeol. Han overtok etter Kim Choong-soo, og er utnevnt for perioden 1. april 2014 til 31. mars 2018. Bankens hovedkontor ligger ved Namdaemungata, Jung-gu, Seoul.

Se også
-------

* Sørkoreansk won
* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  Sør-Koreas sentralbank - *The Organization of the Bank of Korea* Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine. besøkt 2. november 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (ko) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bank of Korea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Denne artikkelen omhandler skolefaget.  For radioprogrammet, se O-fag (radioprogram).**Objektivitet:** Denne artikkelens objektivitet er omstridt. **Obs!** Endringer som mangler kildehenvisning og/eller avviker fra en objektiv fremstilling, kan bli fjernet.
**Orienteringsfag**, gjerne forkortet **O-fag**, var betegnelse på et tidligere undervisningsfag i norsk grunnskole. Faget omfattet lærestoff fra naturfag og samfunnslære, som igjen inneholdt historie og geografi. Etter læreplanen L-97 fra 1997 ble O-fag til faget *Natur, samfunn og miljø* (NaSaMi) for småskoletrinnet, og delt opp til natur- og miljøfag og samfunnsfag for mellomtrinnet.

### Problemet med O-faget i læreplanen

Mange elever elsket O-fag, og var skuffet da man i L-97 delte det opp i to fag for mellomtrinnet. Problemet med O-fag var at naturfagsdelen ofte ble forsømt. Intensjonen var en rundt 50-50 fordeling mellom naturfag og samfunnsfag, men i realiteten var det ofte ned mot 15 prosent naturfag. Kjemi var nesten fraværende. Det skyldtes i stor grad at lærerutdanningen den gangen ikke tok høyde for bredden i O-fagets innhold.

O-fagspatruljen
---------------

Fire av de tidligste medlemmene i O-fagspatruljen på tur i 2007.  
Foto: Espen Mills
I 2006 ble O-fagspatruljen startet av fire lærerstudenter som studerte Naturfag ved Universitetet i Stavanger. Interessen for O-fag viste seg å være veldig levende, og patruljen fikk fort mange medlemmer. Den 9. august 2008 ble derfor interesseorganisasjonen O-fagspatruljen stiftet og registrert i Brønnøysundregisteret. I stiftelsesdokumentet er grunnfedrene Bjarte Bjørgen Olsen og Espen Mills utnevnt til Patruljegeneraler på livstid. Foreningen er åpen for alle som er enige i formålsparagrafen, og blir da utnevnt til Patruljemedlemmer.

O-fagspatruljen driver en nettside med populærvitenskapelige artikler om alt som kan passe under definisjonen O-fag. Videre har de også en egen Facebookside.

Eksterne lenker
---------------

* O-fagspatruljen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Snever:** Denne artikkelen er snevrere enn hva tittelen skulle tilsi. Den dekker kun ett eller få av de emner man kunne forvente skulle bli behandlet under dette oppslagsordet.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
En barneskole som ble ødelagt av RUF under borgerkrigen.
**Borgerkrigen i Sierra Leone** begynte i 1991, da Revolutionary United Front (RUF), under ledelse av Foday Sankoh, startet væpnet krig mot regjeringen. Rundt 75 000 døde i løpet av konflikten, og mer enn 2 millioner mennesker ble tvunget til å flykte. Dette førte til flyktningproblemer i nabolandene, og bidrog til at flere afrikanske land ønsket å få en slutt på konflikten. Den nigeriansk-ledede ECOMOG-styrken ble satt inn for å støtte regjeringen, og Storbritannia sendte 200 tropper til Sierra Leone. Krigen endte i 2002, etter flere mislykkede fredsavtaler. Regjeringen hadde da nedkjempet RUF militært, og beholdt makten.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC **·** BBC Things
 |
**V-J Day** (***Victory over Japan Day***, «seier over Japan-dagen») var dagen da Japan kapitulerte til De allierte under andre verdenskrig. Betegnelsen er blitt brukt om begge dagene da det først ble kunngjort at Japan hadde overgitt seg – 15. august 1945 i Japan og, på grunn av, tidssoneforskjellen, 14. august 1945 i USA og det øvrige Nord- og Syd-Amerika – samt 2. september 1945, da den formelle kapitulasjonsavtalen ble undertegnet ombord i USS «Missouri» i Tokyobukten.

15. august er den offisielle V-J Day i Storbritannia, mens den offisielle markeringen i USA er lagt til 2. september. Betegnelsen V-J Day ble valgt av De allierte etter at de hadde gitt navnet V-E Day for seieren i Europa.

Referanser
----------

1. ↑  «VJ Day! — History.com This Day in History — 9/2/1945». *web.archive.org*. 7. mars 2010. Besøkt 24. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) V-J Day – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BBC Things
 |
Andebu kirke
**Andebu prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Tønsberg domprosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Andebu kommune i Vestfold fylke, og hovedkirken var Andebu kirke.

Andebu prestegjeld og dets sogn er nå en del av Sandefjord kirkelige fellesråd underlagt Sandefjord prosti.

Historikk
---------

*Andabú sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Andebu prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. 

Andebu prestegjeld dannet grunnlaget for Andebu formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Inndeling 1992: Andebu, Undrumsdal og Kodal.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1907). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 155.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 28.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Vestfold, arkivverket.no
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |