recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gjeldende rett** (ofte benevnt med det latinske uttrykket *de lege lata*) er betegnelsen på den rettslige situasjonen som kan utledes fra de foreliggende rettskildefaktorene. Hvordan man kommer frem til gjeldende rett vil variere alt ut fra hvilket rettssystem man befinner seg innenfor. Det er imidlertid et utgangspunkt ved nasjonal rettsanvendelse at loven er den mest tungtveiende rettskildefaktoren. Dersom man kan finne et noenlunde klart svar på et rettslig spørsmål i loven vil dette normalt være avgjørende. Ofte vil imidlertid dette ikke være tilfelle, og i slike tilfeller vil man måtte ta andre faktorer til hjelp. Rettspraksis vil kunne spille en avgjørende rolle, først og fremst der en høyesterett har tatt stilling til det aktuelle spørsmålet. Dommer fra lavere instanser vil også kunne få betydning, men i langt mindre grad. I norsk og nordisk rett har lovenes forarbeider dessuten blitt tillagt stor vekt i rettsanvendelsen. Dette står i motsetning til rettstradisjonen i de fleste andre europeiske land, der forarbeider ofte ikke er spesielt grundige og således ikke er ansett som særlig tunngtveiende. I tillegg til disse momentene vil såkalt reelle hensyn ofte komme inn, det vil si vurderinger av rimelighet og hensiktsmessighet ved de enkelte standpunktene som er aktuelle. Som regel vil slike vurderinger komme inn i samspill med de øvrige faktorene, som et støttemoment, men de vil i unntakstilfelle kunne få selvstendig avgjørende betydning der rettskildematerialet ellers er tynt. Også andre faktorer vil kunne komme inn, blant annet vil internasjonale konvensjoner om menneskerettigheter samt EU/EØS-regler eller andre folkerettslige regler kunne få betydning. I alle tilfelle må det foretas en samlet vurdering, der rettskildefaktorene vektes mot hverandre.

Særlige regler om hvordan man kommer frem til gjeldende rett gjelder i folkeretten. Her må man i utgangspunktet bygge på mellomstatlige traktater, i tillegg til folkerettslig sedvanerett, det vil si praksis statene imellom. Der det foreligger autoritativ rettspraksis (for eksempel fra Den internasjonale domstolen i Haag (ICJ)) vil også dette kunne få stor betydning.

Et motstykke til gjeldende rett (de lege lata) er *de lege ferenda*, hvordan retten *burde* være. Et annet motstykke er *tidligere rett* som ikke gjelder lenger fordi den er formelt opphevet eller opphørt på andre rettslig relevante måter.

Se også
-------

* Rettskildelære
| Slaget om Oslo 1197 |
| --- |
| Konflikt: Borgerkrigstiden |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1197 |
| Sted | Oslo |
| Resultat | Seier for kong Sverre Sigurdsson |

 |
| Stridende parter |
| Kong Sverre Sigurdsson | Biskop Nikolas Arnesson |
| Styrker |
| Ukjent |

**Slaget om Oslo 1197**  var ett av mange oppgjør mellom birkebeinere og baglere. Biskop Nikolas Arnesson og baglerne holdt byen sommeren 1197 da kong Sverre angrep fra sjøsiden. 
Ifølge Sverres saga satt bisp Nikolas da til hest oppe ved bispeborgen og oppildnet baglerne med at birkebeinernes sverd ikke ville bite fordi kongen var bannlyst. 
Da baglerne forsto at dette ikke stemte, ble det panikk. Biskopen og hans baglere rømte ut av byen og opp til Gjelleråsen. Etter dette fulgte Bondeopprøret i Viken 1200, men kong Sverre og hans menn klarte å holde byen. 
Etter Sverres død i 1202 forsonte Nikolas seg med kong Sverres sønn Håkon. Men da han døde i 1204, reiste baglerpartiet seg igjen, og støttet av danske kong Valdemar Seier lyktes biskop Nikolas i 1207 å skaffe sin søstersønn Filippus Simonsson herredømmet som konge over Viken og Opplandene.

Kilder
------

* Sverre Sigurdssons saga, spesielt kapitlene 157–160
* Helle, Knut: *Norge blir en stat 1130–1319*,bind 1 av *Handbok i Norges historie*, Universitetsforlaget, Oslo 1964.
**Louise Peltzer** (født 18. februar 1946 på Huahine) er en franskpolynesisk lingvist og forfatter. Hun var fra 2005 til 2011 rektor ved Université de la Polynésie française.

Virke
-----

Peltzer har doktorgrad fra Sorbonne i Paris. Hun ble i 1998 professor i polynesisk språk og litteratur ved Université de la Polynésie française. I 2005 ble hun rektor ved universitetet, men trakk seg i 2011 etter anklager om at hun har plagiert deler av en bok av Umberto Eco.

Hun har også vært politisk aktiv. Fra 1998 til 2005 var hun minister for kultur, høyere utdanning og forskning i selvstyreregjeringen.

Som skjønnlitterær forfatter har Peltzer utgitt arbeider på både fransk og tahitisk. I 1985 ga hun ut *Légendes tahitiennes*, en samling av fortellinger. Diktsamlingen *Pehepehe – Te Hia'ai-ao* kom i 1985 og ble fulgt opp av *Pehepehe – Tutava* i 1993. I 1995 kom *Hymnes à mon île* med dikt på fransk. Samme år ga hun ut den historiske romanen *Lettre à Poutaveri*.

Peltzer er medlem av Académie Tahitienne – Fare Vāna'a.

Utmerkelser
-----------

Peltzer ble i 1998 utnevnt til ridder av Den nasjonale fortjenstorden og forfremmet til offiser i 2007. I 2005 ble hun ridder av De akademiske palmer. I 2007 ble hun utnevnt til offiser av Tahiti Nui-ordenen.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 126987215, catalogue.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  «Biographie de Louise PELTZER», EducPros.
3. ↑  «Louise Peltzer», *Île en île*, Lehman College, City University of New York.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** CiNii
 |
**Gismerøya** er ei øy i Mannefjorden utenfor havna Kleven i Lindesnes kommune i Agder, forbundet med bro til fastlandet. Øya er stort sett utlagt til næringsvirksomhet.

Den er kjent for at Thorbjørn Egner hadde hytte og tilbrakte somrene der fra midten av 1950-tallet. Familien Egner dro med kystruten til Kleven. Thorbjørn Egner hadde tre hytter på øya, men hadde planer om fire, en hytte til seg selv og en til hvert av barna. I 2006 brant den ene ned, «Bramsalingen» på 25 kvadratmeter, mens hyttene «Heisan hopp» og «Skipperhuset» var blitt utsatt for hærverk.

Etter at Mandal kommune la øye ut til industriområde, er det ikke lenger så attraktivt å ha hytte på Gismerøya, og arvingene har prøvd å få et makeskifte med kommunen for å få et annet sted å tilbringe ferien. Øya er sentral i flere av Egners lesebøker for grunnskolen.

I seilskuteperioden på 1800-tallet lå et av Norges største reparasjonsverksteder for seilskip, Gismerøya Hovedverft, her.

Historikeren Dag Hundstad har skrevet bok om sølvskatten som også Thorbjørn Egner var fascinert av. Boken *Sølvskonnerten* forteller historien om mytteriet på skonnerten SS «Plattsburg» som deretter la til land i Kleven på vesle Gismerøy.

Næringsdrivende på Gismerøya
----------------------------

* Baardsens Smie & Mek verksted A/S
* Nor Element
* Skanska
* Tor Fasseland
* Umoe Mandal

Referanser
----------

1. ↑  Jarle R. Martinsen: «Mandal og Thorbjørn Egner», *Fædrelandsvennen* 28. juni 2012
2. ↑  Yvonne Fondenes: «Thorbjørn Egners hytte brant ned» *Dagbladet* 8. mai 2006
3. ↑  Ingvild Paulsen (25. mars 2022). «Sjørøvere og skattejakt på Sørlandet». Dagens Næringsliv. Besøkt 30. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Utsikt fra toppen av Gismerøya


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
*Den jyske halvøya* med Sydslesvig (*brunt*), historisk en del av Jylland, og Holstein (*gult*), ikke en del av Jylland, men en del av den jyske halvøya.
**Jyder** var et germansk folkeslag i Jylland i Danmark, og er også dagens betegnelse for innbyggerne i Jylland.

Historisk var Jylland (latin *Iutum*) halvøya i moderne Danmark, og strakte seg sørover i Sydslesvig og deler av kysten av østlige Friesland.

Historie
--------

På samme måte som det finnes ulike måter å avgrense det jyske landskapet finnes det også ulike definisjoner på folkenavnet jyde. Jydene bodde Jylland ned til Ejderen, Trenen og Egernførdefjorden. Etter dannelsen av hertugdømmet Slesvig har ikke begrepet alltid innbefattet befolkningen sør for Kongeå (slesvigere eller sønderjyder). Den sønderjyske dialekt har dog mer til felles med de nørrejyske dialekter enn med dialektene på øyene.

Den angelsaksiske skribenten Beda plasserer hjemlandet til jydene på den andre siden av anglerne relativt til sakserne, noe som skal bety på den nordlige siden av Jylland. Den romerske historikeren Tacitus portretterer et folk kalt *eudosene* som levde nord i Jylland og disse kan ha vært de senere *Iutae*. Jydene kan også ha vært identifisert med *eotenaene* (*ēotenas*) som var involvert i den frisiske konflikten med danene som er beskrevet i *Finnsborgstriden*, et poetisk fragment som også gjentas i diktet *Beowulf* (linjene 1068–1159). Andre har tolket *ēotenas* som jotner («ettins» på engelsk), i betydningen kjemper eller troll. Det kan også være en kjenning for «fiender».

Da jorden på den jyske halvøya og sørover omkring år 500 var utpint og hedene bredte seg og landet ikke lenger kunne brødfø så mange som tidligere ble jydene, sammen med germanske stammer som anglere og saksere, en del av folkevandringen til Britannia, hvor de etterhvert la grunnlaget til den angelsaksiske sivilisasjon.

Etter at store grupper med jyder var dratt til England var det enkelt for danene å erobre Jylland. Det var meget lite av reelle verdier da det meste besto av heder. Det er de sist ankomne som skriver historien og det er deres runesteiner som ble reist.

Eksterne lenker
---------------

* Jysk ordbok
* Yorkhire Folk-Talk – en engelsk side som beskriver sammenhengen mellom det danske og det engelsk språk

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin
 |
***Prophilus*** er en slekt av små, rødlige til svarte køllebiller.

Utseende
--------

Små, avlange, rødaktige til svarte køllebiller. Kroppen er nokås jevnbred og forholdsvis langstrakt (til køllebiller å være). **Hodet** er omtrent så langt som bredt, ofte med påfallende groper eller utvekster. Fasettøynene er vanligvis små og noe utstående, hos noen arter mangler de helt. Antennene er ganske lange og kraftige, lett kølleformede. Det nest-innerste leddet er ofte mer eller mindre kuleformet og kan ha påfallende utvekster. Palpene (munnfølerne) er ofte lange med et kølleformet ytterste ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, vanligvis bredest foran midten, ofte med påfallende groper eller furer. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår.

Levevis
-------

De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Singapore).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae)
				+ Underfamilien **køllebiller, Pselaphinae**
					- Overstammen Euplectitae
						* Gruppen **Trichonychini** Reitter, 1882
							+ Understammen Trimiina Bowman, 1934
								- Slekten ***Prophilus*** Raffray, 1890
									* *Prophilus capitatus* Raffray, 1894
									* *Prophilus minutus* Raffray, 1890

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.
2. ↑  Raffray, A. (1890) Étude sur les Psélaphides. VI. Diagnoses des espèces nouvelles sur lesquelles sont fondés des genres nouveaux. *Revue d'Entomologie* 9: 193-219, pls. 2-3.
3. ↑  Raffray, A. (1894) Révision des Psélaphides des Iles de Singapore et de Penang. *Revue d'Entomologie* 13: 197-282, pl. 1.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Prophilus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Prophilus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
| Slaget om Kolubara |
| --- |
| Konflikt: Serbiafelttoget av Balkanfronten under første verdenskrig |
| Et kart som viser den tredje invasjonen til Østerrike-Ungard inn i Serbia i november–desember 1914. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 16. november – 16. desember 1914 |
| Sted | Elven Kolubara, Kongedømmet Serbia |
| Resultat | Avgjørende seier til Serbia |

 |
| Stridende parter |
| Østerrike-Ungarns flagg Østerrike-Ungarn | Serbias flagg Serbia |
| Kommandanter og ledere |
| Oskar PotiorekLiborius Ritter von Frank | * Radomir Putnik
* Živojin Mišić
* Stepa Stepanović
* Pavle Jurišić Šturm
* Miloš Božanović
 |
| Styrker |
| 450 000 | 400 000 |
| Tap |
| * 30 000 falne
* 173 000 sårede
* 70 000 tilfangetatt
 | * 22 000 falne
* 91 000 sårede
* 19 000 savnet eller tilfangetatt
 |

| Serbiafelttoget |
| --- |
| Cer  • Drina  • Kolubara  • Morava  Ovče Pole  • Kosovo  • Mojkovac |

**Slaget om Kolubara** (serbisk: *Kolubarska bitka*, Колубарска битка; tysk: Schlacht an der Kolubara) ble utkjempet mellom Østerrike-Ungard og Serbia i november og desember 1914, 
i løpet av Serbiafelttoget under første verdenskrig. Det startet den 16. november når østerriksk-ungarerne under kommandoen av Oskar Potiorek nådde elven Kolubara under deres tredje invasjon av Serbia det året, etter å ha hærtatt den strategiske byen Valjevo og tvunget Den serbiske hær til å foreta en rekke tilbaketrekninger. Serberne trakk seg tilbake fra deres hovedstad, Beograd, den 29. og 30. november, som gjorde det mulig for Østerrike-Ungarn å hærta det. Den 2. desember kontret overraskende den serbiske hæren langs fronten. Valjevo og Užice ble tatt tilbake av serberne den 8. desember og styrkene til Østerrike-Ungarn trakk seg tilbake til Beograd, som den 5. armekommandøren Liborius Ritter von Frank syntes var uholdbart. Styrkene til Østerrike-Ungarn overga byen mellom den 14. og 15. desember og trakk seg tilbake inn i Østerrike-Ungarn, noe som gjorde at serberne kunne gjeninnta sin hovedstad den påfølgende dagen.

Både Østerrike-Ungarn og Serbia hadde tunge tap, med mer enn 20 000 døde på begge sider. Tapet ydmyket Østerrike-Ungarn, som hadde håpet å okkupere Serbia før 1914 var omme. Den 22. desember ble Potiorek og von Frank tatt fra sine respektive kommandoer og de 5. og 6. armeer ble slått sammen til en samlet 5. arme bestående av 95 000 menn.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |

Portal: Første verdenskrig
**Ole Olsen Teslien** (døpt 12. august 1770, død 21. mai 1851) var en norsk lærer og gårdbruker fra Røros i Trøndelag. Han møtte som stortingsrepresentant fra Søndre Trondhjems amt i én periode.

Teslien var bosatt i Strinda fra 1802 hvor han eide gårdene Øvre og Nedre Teslien. Han var medlem av styret for Selskapet for Strinden prestegjelds vel, og medlem av bygdekommisjonen for skole- og fattigvesenet.

Han var valgmann flere ganger, blant annet ved valget til Riksforsamlingen i 1814. Han var 2. representant fra 
Søndre Trondhjems amt på Stortinget i 1818. På tinget var han medlem av 16 komiteer, blant dem komiteene om salg av benefisert gods, allmueskoleloven, sagbruksprivilegier, Røros kobberverk og flere komiteer om bank- og pengevesenet. 
I 1818 deltok han i deputasjonen som Stortinget sendte til kroningen av Karl III Johan i Trondheim.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 879[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Lindstøl, Tallak (1857-1925) (1914). *Stortinget og statsraadet: samt tillæg*. Kristiania: Steen'ske bogtrykkeri. s. 879.
3. ↑  Biografisk informasjon om Ole Olsen Teslien , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ole Olsen Teslien hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Propen** (også kalt **propylen**) er en organisk forbindelse med kjemisk formel C3H6. 

Det er det nest enkleste medlem av alkenklassen av hydrokarboner, eten er det enkleste. Disse molekylene har en dobbeltbinding mellom karbonatomene.
Propen og syklopropan har samme molekylformel, men ulike strukturformler, de er strukturisomerer.

Ved romtemperatur og trykk er propen en gass. Det er fargeløs (merkaptan, et hydrokarbon med en lukt tilsvarende løk, er enkelte ganger tilsatt propen for å gjøre den lettere å oppdage), og svært brannfarlig. Propen finnes i kull og kan syntetiseres ved krakking av petroleum. 

Propen er en viktig råvare i petrokjemisk industri siden den lett inngår i kjemiske reaksjoner som for eksempel som monomer for produksjon av polypropen.

Propen er også brukt som brenselgass for ulike industrielle prosesser. Den har tilsvarende kaloriinnhold som propan, men lavere masse av forbrenningsproduktene, så den har høyere flammetemperatur. Propen har også betydelig høyere damptrykk enn propan ved romtemperatur.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Propheten** er Studentersamfundet i Trondhjems håndskrevne avis. Første nummer kom ut på Studentersamfundets første ordinære samfundsmøte, 5. november 1910. Dette gjør Propheten til Skandinavias eldste studentveggavis. Avisen betoner seg i dag som en veggavis i A3 format, som distribueres i Studentersamfundet. Språket er ofte preget av gamle ord og formuleringer, og gir til tider et satirisk og kritisk bilde av de siste dagers hendelser på Samfundet. 

> 
> Studentersamfundets håndskrevne avis "Propheten"  
> 
> Til redaksjonen av Studentersamfundets håndskrevne avis "Propheten" kan det velges to redaktører som er villige. Redaktørene fungerer ett semester.
> 
> 
> Studentersamfundets lover §25
> 
> 

Avisens første sjefredaktør var Olav Holst. Dette var den samme Holst som på samfundsmøte 3. desember 1910 foreslo "at man skulle starte et Samfundsteater og straks begynne å spille komedie". Flere av Studentersamfundets markante skikkelser har siden vært redaktør, Emil Melle, Edgar B. Schieldrop og Jens Vigen. Avisen fikk sitt endelige navn vårsemesteret 1914.

Tidligere ble Propheten lest opp på Samfundsmøtene i Storsalen hver lørdag. I dag utkommer Propheten uregelmessig, men har de siste årene stort sett blitt produsert og gitt ut etter Samfundsmøtene i Studentersamfundets storsal. Redaktørene har de siste årene hatt skribenter med seg på utformingen av Propheten.

Referanser
----------

1. ↑  Brochmann, Georg (1935). *Studentersamfundet i Trondhjem gjennem 25 år: et bidrag til norske studenters historie* **(norsk)**. Nasjonalforlaget. s. 63.

| * v
* d
* r
Studentersamfundet i Trondhjem |
| --- |
| Kulturtilbud | 
* Bodega Band
* Candiss
* Kjellerbandet
* Knauskoret
* Pirum
* S. Møller Storband
* Snaustrinda Spelemannslag
* Strindens Promenade Orchester
* Studentersamfundets Interne Teater
* Studentersamfundets Orkester
* Studentersamfundets Symfoniorkester
* Trondhjems Kvinnelige Studentersangforening
* Trondhjems Studentersangforening
* UKErevyen

 |
| Arrangerende | 
* Kulturutvalget
* Klubbstyret
* Lørdagskomiteen

 |
| Studentmedier | 
* Propheten
* Radio Revolt
* Student-TV
* Under Dusken
* Studentmediene

 |
| Festivaler | 
* ISFiT
* UKA

 |
| Andre foreninger | 
* Akademisk Radioklubb

 |
| Ordener | 
* De Sorte Faars Ridderskab
* Den Gyldne Kat
* Den Træge Patron
* Minerva Polyhymnia
* Polyhymnia
* Vrangstrupen

 |
| Annet/lister | 
* Formenn og ledere ved Studentersamfundet
* Gjenger og foreninger ved Studentersamfundet

 |
Klassisk Flammkuchen med rømme, løk og flesk
**Flammkuchen** (fransk tarte flambée, elsassisk Flammekueche) er en regional spesialitet som stammer fra grensetraktene mellom Tyskland og Frankrike, i første rekke Pfalz, Baden og Alsace.

Flammkuchen lages av vanlig brøddeig som kjevles ut veldig tynt og bakes over sterk varme, helst i vedovn. Etter den klassiske oppskriften toppes den med rømme, løk og flesk og krydres med salt og pepper. Det finnes imidlertid etterhvert mange varianter med både salte og søte ingredienser som epler og kanel.

Av gammel sedvane ble Flammkuchen bakt før brødet for å utnytte den første, sterke varmen etter at ovnen var tent. Ble den brun for fort, betydde det at ovnen var for varm for brødet, og man måtte vente med å sette det inn. Brukte den for lang tid, måtte man fyre opp mer før brødet kunne bakes. Navnet (norsk: «flammekake») kom av at ilden fortsatt sto i luer når Flammkuchen ble satt inn, mens brødet bare skulle bakes over glør.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tarte flambée – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Flammkuchen-Rezept im Rezepte-Wiki

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
En **Flamsteedbetegnelse** er en betegnelse for stjerner som minner mye om Bayerbetegnelse, bortsett fra at den benytter siffer i stedet for greske bokstaver. Hver stjerne tildeles et nummer og den genitive formen av det latinske navnet på stjernebildet den tilhører. Flamsteedbetegnelse inneholdt 2 554 stjerner.

Tallen var opprinnelig sortert i rekkefølge etter økende rektascensjon innen hvert stjernebilde, men på grunn av effekten av presesjoner disse nå noe ute over rekkefølge på enkelte steder. Denne metoden med å tildele navn til stjerner oppstod først i en prelininær versjon av John Flamsteeds *Historia coelesis Britannica* som ble publisert av Edmond Halley og Isaac Newton i 1712 uten Flamsteeds tillatelse. Den endelige versjonen av Flamsteeds katalog ble publisert i 1725, etter hans død, og uten noen nummerbetegnelser.

Flamsteedbetegnelsen vant popularitet gjennom hele 1700-tallet og brukes fremdeles dersom ingen Bayerbetegnelser finnes. Men der en Bayerbetegnelse er fastslått, brukes denne nærmest eksklusivt. Eksempel på velkjente stjerner som vanligvis refereres til med deres Flamsteedbetegnelse er 51 Pegasi og 61 Cygni.

Det finnes eksempler på stjerner som bærer Flamsteedbetegnelser for stjernebilder som de ikke ligger i, akkurat som tilfellet for Bayerbetegnelser, på grunn av at de ble gjort før de moderne grensene for stjernebildene ble tegnet opp. Det bør også merkes at Flamsteeds katalog bare behandlet stjerner synlige fra Storbritannia og at stjerner på den sydlige delen av himmelen derfor sjelden har en Flamsteedbetegnelse. To unntak fra dette er den globale stjernehopen 47 Tucanae og den nærliggende stjernen 82 Eridani, som fikk sine navn i en katalog over den sydlige halvkule, *Uranometria argentina*, av Benjamin Gold.

Enkelte poster i Flamsteedkatalogen er feilaktige. For eksempel observerte Flamsteed planeten Uranus i 1690, men la ikke merke til at det var en planet og noterte den i sin katalog som «34 Tauri».

Portal: Astronomi
**«Let Me Roll It»** er en sang av Paul McCartney og hans gruppe Wings. Sangen ble først utgitt på albumet *Band on the Run* fra 1973.

Opprinnelse
-----------

Sangen ble opplevd av kritikerne som en pastisj på John Lennons stil, særskilt riffet og bruken av ekko på vokalen. McCartney har derimot hevdet at sangen aldri hadde til hensikt å være en pastisj på Lennon, og at vokalen «ikke høres ut som John... Jeg innså ikke at jeg sang som John.»

Den ble også opplevd som et motsvar til Lennons bitre sang «How Do You Sleep?» fra hans album *Imagine* (1971) hvor han omtaler sin tidligere partner svært negativt. I et intervju med magasinet *Clash* i 2010 forklarte McCartney at sangen var egentlig en dopsang til lette rusmidler som marijuana: «Den handlet mer om å rulle en joint, men det er en dobbel mening her, *let me roll it to you*.»

Konsertversjoner
----------------

«Let Me Roll It» er en av Paul McCartneys store live-favoritter. Den har blitt spilt på hver eneste turné han har vært på siden 1973. Den er også inkludert på flere konsertalbum og DVD-er, blant annet *Wings over America*, *Back in the U.S.*, *Good Evening New York City*, *Paul Is Live*, og andre.

Andres versjoner
----------------

«Let Me Roll It» har blitt gjort i andre musikeres versjoner av blant annet Brendan Benson, Richie Sambora, Jerry Garcia Band, The Grapes of Wrath, The Melvins, Meat Puppets, Mandy Moore, Robyn Hitchcock, Fiona Apple og Big Sugar.

Referanser
----------

1. ↑  McCartney, Paul: *Band on the Run: 25th anniversary edition*, disk to, spor 14
2. ↑  Let Me Roll It by Paul McCartney and Wings, Songfacts
***Daphnis hypothous*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den ligner på slektningen oleandersvermer (*Daphnis nerii*) og erstatter denne i Sørøst-Asia.

Utseende
--------

En stor (vingespenn 86–120 mm) og kraftig svermer, ganske lik oleandersvermeren men skiller seg fra denne ved at fargen er brunlig med lite eller intet innslag av grønt. **Hodet** og den fremste del av brystet er grå, den bakerste delen av brystet svartbrun med en lysere, gråbrun kileformet flekk. Bakkroppen er brun, de to fremste leddene grønnaktig svarte, det fremste med hvit bakkant. **Forvingen** er mønstret som hos oleandersvermeren, men uten grønnskjær i fargen, og har en lys flekk ved vingespissen som oleandersvermeren mangler. **Bakvingen** er mørkt sjokoladebrun med et bølgete, gulhvitt tverrbånd. **Larven** er grønn med et gul (i den fremre delen) og rød (i den bakre delen) lengdestripe. Under denne stripen sitter det en rekke med avlange, blå flekker. «Hornet» på bakkroppen er rødbrunt.

* Daphnis hypothous hypothous ♂*Daphnis hypothous hypothous* ♂
* Daphnis hypothous hypothous ♂  △*Daphnis hypothous hypothous* ♂ △
* Daphnis hypothous hypothous ♀*Daphnis hypothous hypothous* ♀
* Daphnis hypothous hypothous ♀ △*Daphnis hypothous hypothous* ♀ △

Levevis
-------

Den er en rask og utholdende flyger. Larven lever på planter i maurefamilien (Rubiaceae).

Utbredelse
----------

*D. hypothous* lever fra India og Sri Lanka i vest til Indonesia i øst. Den kan vandre en del og det finnes en del funn fra langt nord for det normale utbredelsesområdet. Det ble en gang funnet et eksemplar i Skottland, men dette hadde trolig klekt fra en puppe som var kommet inn med varer fra India.

Kilder
------

* Pittaway, A.R. (2007) Sphingidae of the Western Palearctic

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Daphnis hypothous* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Daphnis hypothous* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Daphnis hypothous* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Daphnis hypothous* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Daphnis hypothous* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Daphnis hypothous* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**St Enoch undergrunnsstasjon** er en stasjon på Glasgows undergrunnsbane, ved St Enoch Place. Stasjonen ligger omtrent midt imellom Glasgow sentralstasjon og Argyle Street stasjon. Fra april 2004 til mars 2005 hadde stasjonen 1,91 millioner reisende.

Over stasjonen ligger den mest gjenkjennelige bygningen tilhørende undergrunnsbanen, det tidligere hovedkvarteret til Glasgow District Subway Railway Company, tegna av James Miller i 1896. Bygningen er ikke lenger undergrunnsbanens hovedkvarter, men brukes som senter for reiseinformasjon av Strathclyde Partnership for Transport. Stasjonen er med Buchanan Street den eneste til å ha billettkontor under bakkenivå. Stasjonen hadde opprinnelig én plattform med spor på hver side, men under moderniseringa i 1977–1980 ble dette gjort om til to plattformer med sporene i midten.

St Enoch stasjon, som ligger ved siden av undergrunnsstasjonen, ble stengt i 1966 som del av Beeching Axe.


| **Forrige stasjon** |   | Glasgows undergrunnsbane |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Buchanan Street |  | Ringlinje |  | Bridge Street |

Referanser
----------

1. 1 2  «Statistics & trends 2005» (PDF) **(engelsk)**. Strathclde Partnership for Transport. 2005. s. 44. Besøkt 10. august 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Neslenebbfly** (*Hypena proboscidalis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er vanlig nord til Nordland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 31 – 39 mm), slankt, gulbrunt nattfly. Labialpalpene er lange og stikker fram som et nebb foran hodet. Antennene er trådformede hos begge kjønn. Forvingen er bred og trekantet, med markert, litt uttrukket spiss. Den er gulbrun med spredte, mørkere skjell, den fremre delen av ytterkanten er mørkere enn resten. Vingen har to nesten rette, brune tverrlinjer, den innerste av disse har et V-formet innhakk nær framkanten. Bakvingen er hvit, med grå bestøvning unntatt langs framkanten. Ytterkanten er brun. Larven er ensfarget grønn.

Levevis
-------

Arten er vanlig i hager, løvskog, på skrotemark, i kanten av dyrket mark og andre steder der det vokser brennesle (*Urtica dioica*), som er larvenes næringsplante. Larvene utvikler seg mellom sammenspunne blader av nesle. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juni – august og kommer gjerne til lys. De skremmes også lett opp om dagen.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Nord-Afrika, i hele Europa og i det nordlige Asia østover til Korea og Japan. I Norge er den vanlig nord til Saltdal i Nordland.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler – Neslenebbfly [*død lenke*]
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Hypena proboscidalis* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *neslenebbfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *neslenebbfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *neslenebbfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *neslenebbfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *neslenebbfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *neslenebbfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hypena proboscidalis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Hypena proboscidalis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**St. Germans** (kornisk: *Lannales*) er en landsby og verdslig sogn i østlige Cornwall i England. Byen ligger ved elven St Germans eller Lynher, en del av elven og elvemunningen Tamar. Byen har sitt navn fra Sankt Germanuskirken til St. Germans priorinnekloster. En praktfull og gammel normannisk kirke er ligger tilstøtende til eiendommen Port Eliot til den nåværende jarl av St Germans. Sognet hadde en befolkning på 1427 innbyggere i 2001, noe som økte til 1 460 ved folketellingen i 2011.

Beskrivelse
-----------

Byen var opprinnelig en travel fiskelandsby på 1800-tallet. Kaianleggene i St. Germans var hektisk opptatt i det siste århundret med å laste tømmer, kull og kalkstein. Inntil den andre verdenskrigen var veistein viktig. I dag er kaien hjemstedet for byens seilingsklubb, *Quay Sailing Club (QSC)*, som nå er godt etablert og del av byens liv.

Byen var en gang en av de såkalte «råtne valgkretser» som valgte to medlemmer til Underhuset før det ble reformert ved reformloven av 1832. Som ved mange råtne valgkretser i Cornwall var stemmeretten i St Germans begrenset til et lite antall av «frimenn» enn til alle beboere. Det var dog ikke mange som bodde i St Germans. I 1832 var det kun 247 mannlige beboere, men en tidligere folketelling hadde vist hele prestegjeld (hvor valgkretsen bare var en liten fraksjon av) hadde en reell befolkning på 2 404, og det opprinnelige forslaget var at St Germans skulle bare miste den ene av dets to underhusmedlemmer, men regjeringen (Whig) bestemte at tilgjengeligheten av en tilstrekkelig befolkning i de omliggende prestegjelder ikke skulle være nok for å berge valgkretsen fra stemmeretten ble fjernet om ikke en betydelig del av befolkningen allerede innenfor valgkretsens grenser, og vedtakets gjennomførelse ble endret slik at det fjernet begge underhusmedlemmene fra St Germans. Tory-opposisjonen angrep beslutningen som politisk motivert og St Germans var en Tory-valgkrets. Stemmegivningen i Underhuset var en av de smaleste i samtlige debatter om reformlover.

St. Germans var opprinnelig bispesetet for Cornwalls bispedømme før setet ble slått sammen med Exeter i 1261. I da er biskopen av Truros stedfortreder kjent som biskopen av St. Germans i innrømmelse av dette, skjønt han har ingen spesiell forbindelse til landsbyen.

Jernbanestasjonen i St. Germans ble åpnet den 4. mai 1859 på vestsiden av St, Germans’ viadukt (bruvei), 32 meter over kaianlegget. Det er notabel for å ha den best bevarte korniske stasjonsbygning.

Referanser
----------

1. ↑  Office for National Statistics Census 2001: Parish Headcounts: Caradon Arkivert 23. desember 2015 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Parish population 2011 census» Arkivert 9. februar 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) St Germans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* St Germans i Open Directory Project
* Cornwall Record Office Online Catalogue for St GermansArkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine.
* St. Germans nettsted for sognet
* St Germans Parish Council
* GENUKIs artikkel om St. Germans

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Karusellen *No limit* var en av attraksjonene til Lunds Tivoli i 2010.
**Lunds Tivoli** er Norges største og eldste ambulerende tivoli. Tivoliet ble etablert av Håkon Lund i 1895 med et fåtall enkle aktiviteter og fikk senere navnet Lunds Fornøyelsesparker. Frem mot første verdenskrig fikk tivoliet karuseller og forskjellige spill. I en periode var dette Skandinavias største omreisende tivoli med utstyr som fylte 70 jernbanevogner.

Lunds Tivoli eies og drives av Lund Gruppen Holding AS, som også driver Kongeparken ved Stavanger og Lund Gruppen Arrangement AS som arrangerer konserter, eventer og har utleie av festivalutstyr. Per 2013 har tivoliet 48 ansatte.

I vinterperiodene arrangerer tivoliet «jul i vinterland» i Oslo, hvor de har boder, og pariserhjul. 

Tivoliet har to avdelinger og hovedbase i Norge, sesongen går fra februar til oktober. Tidligere i vinterperiodene har tivoliet attraksjoner rundt omkring i verden som for eksempel Dublin, Japan, Bahrain og i 2013 under Winter Wonderland, i Londons Hyde Park.

Attraksjoner
------------

Go2gate, NoLimit, Dragons Nest, New York Grand Central Terminal, Heroes, Dumbo, Fireball, Tekoppene, ballongen, Zero Gravity, #MyWiew, Convoy, Den sorte perle, Kenguru.

Turneringssteder
----------------

Per 2021:

* Kongsberg Marken
* Bergen Havn
* Måløydagene
* Hallingmarken
* Norway Cup
* Mandal Skalldyrfestival
* Drammen Elvefestival
* Lyngdal Dyrskue
* Gjøvik Marken
* Etne Marknaden

Eiere / Managing Directors
--------------------------

* Håkon Lund (1895 - 1954)
* Hans Lund (1954 - 1976)
* Bjørn Lund (1976 - 1997)
* Aasmund Lund (1997 - present)

Priser
------

2004: Golden Pony Award, Italia

Trivia
------

* Arne Arnardo fikk i 1930 sin første jobb som skytebane-operatør på Lunds Tivoli.

Referanser
----------

1. 1 2  Jac Røken Ødegaard: *Den store tivoliboka*, Athenum, Oslo 1986. ISBN: 8273341364. Sidene 119, 128.
2. ↑  Hjemmesiden til Lunds Tivoli: Historien Arkivert 8. mars 2013 hos Wayback Machine.. Besøkt 3. juli 2013.
3. ↑  Firmasøk på io.no: Lunds Tivoli. Besøkt 3. juli 2013.
4. ↑  «Lunds Tivoli: Karuseller». *www.lundstivoli.no*. Besøkt 24. juni 2021.
5. ↑  Arnardo: *Sirkusliv*, Bjørnsen og Schram, Oslo 1973.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Lunds Tivoli
**Marit Otterlei** (født 1963) er professor ved Institutt for kreftforskning og molekylær medisin (IKOM) ved NTNU. Otterlei leder forskningsprosjektet TAMiR - Targeting antimicrobial resistance by inhibition of bacterial stress responses. TAMiR-prosjektet har finansiering fra Trond Mohn stiftelse (TMS) og er et samarbeid med forskningsgrupper på NTNU, Oslo Universitetssykehus og Københavns Universitet. Forskningen handler om utvikling av nye antibiotika.

I forskning innen antibiotika og antibiotikaresistens er Marit Otterlei en av forskerne som på verdensbasis har kommet lengsti å utvikle ny antibiotika.

Otterleis forskning handler også om biologiske prosesser som DNA-reparasjon. Hun grunnla i 2009 APIM Therapeutics, et firma som utvikler peptider til bruk i behandling av kreft. I 2016 fikk de klarsignal for å starte kliniske studier.

Publikasjoner
-------------

* (no) Publikasjoner av Marit Otterlei i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Marit Otterlei i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑   www.ntnu.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Marit Otterlei - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 1. juni 2022.
3. ↑  «TAMiR - Targeting antimicrobial resistance by inhibition of bacterial stress responses - Department of Clinical and Molecular Medicine - NTNU». *www.ntnu.edu*. Besøkt 1. juni 2022.
4. ↑  R, Av Anne Sliper Midling og; Publisert 03.02.2022, i Lillealtern- (3. februar 2022). «Nå skal abonnement på antibiotika testes ut». *Gemini.no*. Besøkt 1. juni 2022.
5. ↑  APIM Therapeutics hjemmeside. (Besøkt 3. november 2016).

Eksterne lenker
---------------

* Marit Otterlei i Scholia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** CRIStin
 |
**Marit Sandvik** (født 19. juli 1956 i Harstad) er en norsk jazzsanger. 

Hun har medvirket i en rekke vokal- og jazzgrupper i Harstad, Trondheim og Tromsø. Sandvik etablerte i 1993 sekstetten Bossa Nordpå med Helge Sveen, Henning Gravrok, Øystein Norvoll, Oddmund Finnseth og Finn Sletten. I 1997 startet hun Norvoll/Sandvik duo sammen med gitarist Øystein Norvoll, og var medlem av vokalkvartetten Plagiacci, som i 1998 satte opp Hasseåtage-revyen *Spader, Madam!*. Med sin egen kvintett Marit Sandvik Band (etablert 1998), med Henning Gravrok, Eivind Valnes, Sigurd Ulveseth og Finn Sletten) har hun turnert internasjonalt. 

Hun medvirker på Nordnorsk Jazzforums *Distant Reports* (2001), Jan Arvid Johansens *Tonen og Kjærligheten* (2005), Roger Johansens *Evening Songs* (2005) og *World of Emily* (2007), Henning Gravroks «Q» (2009), Jørgen Nordeng/Joddskis *Krig og kjærlighet* (2010), Tore Johansens «Natt, stille» (2010) og "Nord" (2011). Hun er bosatt i Tromsø og ledet Tromsø Jazzklubb (1990–1996).

Familie
-------

Hun er gift med jazzgitaristen Øystein Norvoll. Datteren Dagny Norvoll Sandvik (1990–) ble popsangerinne som laget en sang til Grey's Anatomy.

Egne utgivelser
---------------

* *Song, Fall Soft*, med Jazz i Nord (1995)
* *Even Then (Mother Song)* med Marit Sandvik Band (2002)
* *Uma onda no mar* med Bossa Nordpå (2005)
* *Gå, sveve* (2017) med tekster av Brynjulf Bjørklid som skrev TIL-sangen. Christoffer Mathisen på steelgitar.

Utmerkelser
-----------

* Stubøprisen 1993
* Nordlysprisen 2011

Referanser
----------

1. 1 2  Tom Benjaminsen, *Plateaktuelle Marit Sandvik (60): – Jeg tar en sjanse, og vil kanskje forvirre folk i iTromso.no den 29. mars 2017.*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marit Sandvik på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Marit Sandvik på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Biografi fra Jazzbasen.
* (no) Diskografi fra Jazzbasen.
* (no) Publikasjoner av Marit Sandvik i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Jens Erland Braarvig** (født 17. januar 1948) er en professor i religionshistorie ved Universitetet i Oslo. Hans viktigste fagområder er buddhistisk historie, litteratur og språk. Braarvig arbeider også med andre indiske religiøse og filosofiske tradisjoner, samt gresk og mesopotamiske religion. Hans studier er basert på komparative og filologiske metoder. Han arbeider også med en rekke klassiske og arkaiske språk fra middelhavsområdet, fra Midtøstens tidlige kulturer, samt klassiske språk i Sør-, Sentral- og Øst-Asia.

Jens Braarvig er sammen med Tor Åge Bringsværd og Alf van der Hagen en av hovedredaktørene for serien *Verdens Hellige Skrifter* på Den norske bokklubben, og har redigert, oversatt og skrevet innledning til flere av bøkene i serien.

Forskning
---------

Blant hans publikasjoner om buddhismen er "The Akṣayamatinirdesasūtra and The Tradition of Imperishability in Buddhist Thought," der hovedtemaet er moralspørsmål i Mahayana-buddhismen. Han har dessuten oversatt litteratur fra gresk, sanskrit, akkadisk og sumeriske språk.

Braarvig har i de senere år arbeidet med kunnskapshistorie i et globalt perspektiv og har i denne anledning etablert en nettside, Bibliotheca Polyglotta, hvor viktige tekster fra de store kunnskapstradisjoner blir fortløpende publisert.

Braarvig har utførte et omfattende arbeid med den såkalte Schøyen-samlingen.

Grunnlegger og leder av Nettverk for universitetssamarbeidet Tibet-Norge fra 1992 til 2001.
Grunnlegger av Akkado-sumerisk Seminar 1997.
Grunnlegger og direktør for Norsk institutt for paleografi og historisk filologi fra 2003.
Medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 2004. 
Doctor Honoris Causa, Mahachulalongkorn University, 2011. 

Jens Braarvig er sønn av forfatteren og oversetteren Hans Braarvig.

Oversettelser
-------------

*I utvalg*

* *Bhagavadgita* (1982).
* *Gilgamesh og Atrahasis* (2001). Sammen med Tor Åge Bringsværd og Rolf Furuli.
* *Gilgamesh* (2004). Sammen med Tor Åge Bringsværd.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 146149759, catalogue.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bibliotheca Polyglotta at University of Oslo​
3. ↑  Uttalelse datert 30. juni 2005
4. ↑  Uttalelse fra medlemsmøtet august 2005

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Jens Braarvig i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Jens Braarvig i BIBSYS
* Morgenbladet, 19.08.2005 om Braarvigs engasjement i Schøyensamlingen.
* Forskning.no: Var Guds stemme en gass?
* Forskning.no: "Kvinne byttes i kvinne og hest".
* Jens Braarvigs presentasjonsside ved Universitetet i Oslo

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
**Uniramia** ble spesielt på 1970- og 80-tallet brukt som samlebetegnelse for leddyr som ikke har spalteføtter, dvs. for fløyelsdyr, insekter og mangefotinger.
Spalteføtter (som forekommer hos krepsdyr og har forekommet i edderkoppdyrenes stamart) er såkalte *birame* bein, dvs. de har to (= *bi*) grener. *Unirame* bein har derimot bare én (= *uni*) gren, derav gruppens navn.

Navnet ble innført av entomologer (spesielt Sidney Manton) som var overbevist om at leddyr er en polyfyletisk gruppe, dvs. at Uniramia ikke var spesielt nært beslektet med edderkopp- og krepsdyr.
Denne hypotesen var aldri bredt akseptert, i og med at den var nokså dårlig begrunnet, og er i dag forlatt.
Man vet nå at insekter og mangefotinger er nærmere beslektet med edderkopp- og krepsdyr enn med fløyelsdyr.
Mens fløyelsdyrenes bein er *opprinnelig* unirame, er insektenes og mangefotingenes bein *sekundært* unirame, noe som vil si at både insekter og mangefotinger stammer fra arter som var birame.
Sannsynligvis gikk spaltefoten tapt da insektenes og mangefotingenes stamart forlot havet.
Det samme skjedde også innenfor edderkoppdyrene, der de landlevende delgruppene har unirame bein.

I en overgangsperiode ble navnet «Uniramia» av enkelte biologer brukt på insekter og mangefotinger, dvs. fløyelsdyr ble ekskludert.
Dermed betegnet navnet den samme gruppen som de eldre og bedre etablerte vitenskapelige navnene **Antennata**, **Atelocerata**, **Monantennata** og **Tracheata**.
Selv om kjært barn har mange navn (fem, hvis man regner med Uniramia), viste det seg på 1990-tallet at også denne gruppen er kunstig:
Insekter er nærmere beslektet med krepsdyr enn med mangefotinger.
Dermed har navnet «Uniramia» endelig forsvunnet fra den vitenskapelige nomenklaturen.

Se også
-------

* Mandibeldyr
Må ikke forveksles med Jens Munthe Bull.

**Jens Steenberg Bull** (født 25. november 1886, død 1. juni 1956) var en norsk jurist og diplomat. Han ledet den norske legasjonen i Stockholm under andre verdenskrig.

Virke
-----

Bull studerte juss ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Oslo og ble i 1909 cand.jur.. Han begynte i utenrikstjenesten i 1911. Bull var delegert til Folkeforbundet fra 1921 til 1924. Han var legasjonsråd i Berlin fra 1925 til 1931, i Haag fra 1931 til 1933 og i Stockholm fra 1934 til 1938. Fra 1931 til 1933 var han også involvert i arbeidet med Grønlandssaken. I 1938 ble han ekspedisjonssjef. Bull ble i 1939 utnevnt til utenriksråd.

Etter Tysklands angrep på Norge i april 1940, ble Bull sendt til Stockholm i særoppdrag. Etter at minister Johan Wollebæk døde i 1940, overtok Bull ledelsen av legasjonen. Sverige ville først ikke gi agrément for Bull som minister. Bull var derfor først chargé d'affaires. I 1942 ble han utnevnt til overordentlig sendemann og befullmektiget minister.

Bull var minister i Haag fra 1945 til 1951 og ambassadør i København fra 1951 til 1956.

Familie
-------

Jens Bull var sønn av legen Ole Bornemann Bull, bror til Johan Bull og halvbror til Fredrik Rosing Bull.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Jens Steenberg Bull, Norsk biografisk leksikon ID Jens\_Bull, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  «Jens Bull», *Norsk biografisk leksikon*.
3. ↑  *Norges forhold til Sverige under krigen 1940-45: aktstykker*. Oslo: Gyldendal. 1948. s. 54–55.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jens Bull – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Union pour la démocratie** (UPLD) er en partiallianse i Fransk Polynesia. Den går inn for selvstendighet for Fransk Polynesia. Uavhengighetspartiet Tavini Huiraatira er et ledende medlem i alliansen, som ledes av Oscar Temaru.

Alliansen ble inngått foran valget til Fransk Polynesias forsamling i 2004, for å forene opposisjonen mot Gaston Flosses parti Tahoeraa huiraatira, som hadde sittet med regjeringsmakten siden 1991. Den omfattet Temarus selvstendighetsparti Tavini Huiraatira, samt Aia Api, Here Ai'a og Ia Mana te Nunaa. UPLD fikk ved valget i 2004 36,81 % av stemmene og 26 av 57 mandater. Med støtte fra andre partiers representanter ble Temaru valgt til regjeringspresident 14. juni 2004. Den første regjeringsperioden varte til oktober 2004. Temaru har også vært regjeringspresident 2005–2006, 2007–2008, februar–oktober 2009 og 20011–2013.

Ved valget til Fransk Polynesias forsamling i 2013 omfattet alliansen Tavini Huiraatira, Aia Api, Here Ai'a, Tapura Amui No Raromatai og Tapura Amui No Te Faatereraa Manahune-Tuhaa Pe. Det ble nest største parti i valget i 2013. UPLD fikk 29,26 % av stemmene og 11 representanter innvalgt i den folkevalgte forsamlingen.

Referanser
----------

1. ↑  Chappell, David: «French Polynesia», The Contemporary Pacific, bd. 17, nr. 1, 2005, s. 223.
2. ↑  Guiselin, Emmanuel-Pie: «Les élections polynésiennes du 23 mai 2004 : Le sceau de la prime majoritaire, l’arrivée d’une nouvelle majorité» Arkivert 27. mai 2013 hos Wayback Machine. *Revue Juridique Polynésienne*, 2004, s. 173.
3. ↑  Chappell, s. 200.
4. ↑  «Le Président de la Polynésie française» Arkivert 27. juni 2013 hos Wayback Machine. Haut-Commissariat de la République en Polynésie française.
5. ↑  «Election Profile», *IFES Elections Guide*.
6. ↑  «Results for Second Round for Territorial Assembly», *IFES Elections Guide*.