recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kuwaits flagg Kuwait |
| Friidrett: |
| Friidrett GCC Games |
| Gull | Kuwait by 2022 |  200 m |
| Gull | Kuwait by 2022 |  4x100 m |
| Sølv | Kuwait by 2022 |  100 m |
| Friidrett GCC Women's Games |
| Gull | Kuwait by 2019 |  200 m |
| Gull | Kuwait by 2019 |  400 m |
| Sølv | Muskat 2015 |  100 m |
| Sølv | Muskat 2015 |  200 m |
| Friidrett Arabisk U18-mesterskap i friidrett |
| Bronse | Kairo 2013 |  200 m |

**Mudhawi Al-Shammari**, også skrevet **Mudhawi Alshammari** (født 25. april 1998) er en kuwaitisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Hun ble kuwaitisk mester på 100 meter og 400 meter i 2020.

Idrettskarriere
---------------

Al-Shammari deltok Arabisk U18-mesterskap i friidrett 2013, og fikk der bronse på 200 meter. Hun ble kuwaitisk juniormester på 100 meter og 200 meter i 2014, og i 2015 fikk hun sølv på 100 meter og 200 meter under GCC Women's Games. Hun deltok i Asiamesterskapet i friidrett innendørs 2016, men ble der slått ut i forsøksheatet på 60 meter. Under Arabisk mesterskap i friidrett 2017 kom hun på sjuendeplass på 100 meter.

Hun ble slått ut i forsøksheatet på 100 meter og 200 meter under Asiamesterskapet i friidrett 2019, og vant 200 meter og 400 meter under GCC Women's Games 2019. I 2020 vant hun 100 meter og 400 meter under det kuwaitiske mesterskapet i friidrett. Den 28. mai 2021 deltok hun i sitt første Diamond League-stevne, da hun deltok i Doha Diamond League, og hun kom der på åttendeplass på 100 meter med tiden 11,88. Under Arabisk mesterskap i friidrett 2021 kom hun på sjetteplass på 100 meter og 200 meter. I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter der hun ble utslått i førsøksheatet.

Hun deltok i GCC Games 2022 (Gulf Cooperation Council), og vant der 200 meter, og hun fikk sølv på 100 meter. Hun satte der nasjonale rekorder i begge øvelsene, med 11,52 på 100 meter og 23,74 på 200 meter. Hun deltok på 100 meter under VM i friidrett 2022. Der fikk hun 43. beste tid av de 49 som løp forsøksheatene, og gikk ikke videre til semifinalen. Hun løp der på 11,91 sekunder.

Referanser
----------

1. ↑  «ALSHAMMARI Mudhawi». *olympics.com*. Arkivert fra originalen 30. juli 2021. Besøkt 2. oktober 2021.
2. 1 2 3 4  World Athletics - *Mudhawi Alshammari - Results*, besøkt 23. juli 2022.
3. ↑  «Athletics – Women's 100m - Round 1 - Results Summary» (PDF) **(engelsk)**. olympics.com. 30. juli 2021. Arkivert fra originalen (PDF) 24. september 2021. Besøkt 1. september 2021.
4. ↑  IAAF - *100 Metres Women - Round 1*, besøkt 23. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mudhawi Al-Shammari – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mudhawi Al-Shammari – World Athletics Rediger på Wikidata
Tore André Flo er den mest meritterte i fotballfamilien Flo
**Fotballfamilien Flo** har sitt opphav fra bydga Flo i Stryn, der alle har spilt, eller spiller fotball på et høyt nivå. 

Flo-familien fikk oppmerksomhet siden så mange fra samme familie presterte samtidig på et høyt nivå. Jostein og Tore André og Håvard fikk 53, 76 og 26 kamper for landslaget. De samme tre spilte i Norges VM-sluttspillkamp i Marseille, Frankrike i 1998 mot Brasil men ikke alle var på banen samtidig, Håvard hadde byttet ut 11 minutter før Jostein kom inn, Tore André spilte hele kampen og scoret. I kamp mot Marokko i 2003 var alle tre i troppen samtidig.

Etter dette har også Håvards nevø, Per Egil Flo spilt for landslaget, og media følger med neste generasjon med fotballspillere i Flo-familien.

Slektstre
---------

**Treliste**
* Johan Flo
	+ Andreas Flo, g.m. Torlaug Flo
		- Kjell Rune Flo (f. 1961)
			* Ulrik Flo (f. 1988)
		- Jostein Flo (f. 1964), tidl. samboer med Trine Grung (f. 1971), journalist (to barn)
		- Jarle Flo (f. 1970)
			* Mathias Flo (f. 1996)
		- Tore André Flo (f. 1973)
	+ Per Flo, g.m. Annlaug Flo
		- Kjetil Flo (F. 1967)
			* Per Egil Flo (f. 1989)
		- Håvard Flo (f. 1970)
			* Fredrik Flo (f. 1996)

Referanser
----------

1. ↑  «Brazil vs Norway match report (Tuesday, 23 June 1998, 21:00 (UTC+2:00))». *eu-football.info*. Besøkt 21. august 2023.
2. ↑  «-TRE BLAD FLO BLIR EKSTREMT». vg.no. 25. februar 2003. Besøkt 26. juli 2022.
3. ↑  «Flo-bølgja som ikkje stoppar». aftenposten.no. 10. juni 2011. Besøkt 26. juli 2022.
4. ↑  «Du ser heilt rett – det er fleire Flo-ar på veg!». nrk.no. 9. februar 2015. Besøkt 26. juli 2022.
**Ludwik Grohman** (født 28. juni 1826 i Warszawa, død 1. februar 1889 i Łódź) var en polsk fabrikant. 

Ludwiks far Traugott Grohmann hadde fra 1827 et verksted i Zgierz. Etter sønnens fødsel flyttet familien i 1844 til Łódź for godt. Tidligere, i 1842, hadde Traugott fått residensen «Lamus» i Księży Młyn i evig forpaktning, og bygde her en bomullsfabrikk. 

Etter farens død i 1874 tok Ludwik over forretningen og giftet seg med Paulina Adelina, datter av kjøpmannen Karol Trenkler, noe som styrket hans økonomiske posisjon. Fra 1861 til 1869 var han byrådsmann, og i årene 1880–1882 reiste han en villa ved Tylna-gaten (Ludwik Grohmans villa). Grunnet delvis assimilering begynte Ludwik å skrive etternavnet sitt på polsk (med én «n»). 

Grohman ble kjent for å opprette det første fabrikkbrannvesenet i fabrikken sin, og i årene 1876–1888 var han formann for Det frivillige brannvesen i Łódź. Han var med på å grunnlegge Handelsbanken i Łódź og var mangeårig formann for Kredittselskapet i Łódź. Grohman var motstander av den polske januaroppstanden i 1863. 

Ludwik Grohman ligger gravlagt på Den gamle kirkegård i Łódź like ved Scheiblers kapell.

Referanser
----------

1. 1 2   Sejm-Wielki.pl profil-ID psb.7621.1[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   bc.wimbp.lodz.pl[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   bc.wimbp.lodz.pl[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Kong Haakon-konfektbiter (2016).
**Kong Haakon** er en konfekt produsert av Mondelēz for det norske markedet.

Kong Haakon ble lansert av Freia i forbindelse med at Haakon VII ble Norges konge i 1905. Den ble lansert sammen med andre patriotiske merker som «Kronings Chocolade», «Flag Chocolade» og «Kongen af Norge» etter unionsoppløsningen, og ble et symbol på norsk selvstendighet.

Etter at Freia ble kjøp av Kraft Foods i 1993, ble produksjonen flyttet til Marabou-fabrikken i Sundbyberg i Sverige.

Kraft Foods skilte ut sjokolade og snacks i et eget selskap, Mondelēz. En periode ble konfekten produsert i Tyskland, mens den pr. 2018 produseres i Polen. To av bitene i Kong Haakon-esken har vært med siden 1905: Lucullus (konfekt med kirsebærlikør) og den kremmerhusformede sjokoladen med konjakkmarsipan, «Dyten», begge innpakket i gullfolie. I 2009 dukket fire nye biter opp, «Mocca», «Trøffel», «Nougat» og «Appelsintrøffel». I 2017 ble fem biter - «Mocca», «Trøffel», «Trofé», «Marabou» og «Mandelsplitter» - byttet ut med fem nye: «Romtrøffel», «Hasselnøtt», «Salt karamell», «Nougatsjokolade» og «Crème brûlée». Mondelēz oppgir å selge bortimot 120 tonn (220.000 esker) Kong Haakon hver jul. Kakaoen leveres overveiende fra Ghana og Elfenbenskysten.

Referanser
----------

1. ↑  «Kong Haakon, 1 kilo». Arkivert fra originalen 18. oktober 2021. Besøkt 18. oktober 2021.
2. ↑  «Kong Harald vil ikke ha navnet sitt på konfekt». *Aftenposten*. 24. oktober 1998.
3. ↑  «Kung Haakon». VG Nett. 2. mars 2002. Besøkt 11. april 2016.
4. ↑  «Skal det være en konfekt – en «Kong Haakon» av Polen?». Aftenposten. 23. desember 2018. Besøkt 24. desember 2018.
5. ↑  Solveig Ruud: «Skal det være en Kong Haakon av Polen?» *Aftenposten* 23. desember 2018, besøkt 18. oktober 2021
Shimano 600, 1980
Sykkel med Shimano skivebrems og Shimano Deore derailleur.
**Shimano Inc.** er et japansk konsern, etablert i 1921, som utvikler, produserer og selger sykkeldeler, fiskeutstyr, snowboardutstyr, tøy og sko for bruk innen sport.

Shimano er en dominerende aktør innen sykkelbransjen. Estimat på markedsandel varierer mellom 50% og 70% av verdensmarkedet for komponenter for sykler. 

Shimanos hovedkvarter er i Sakai i Japan, og konsernet har 32 konsoliderte og 11 ukonsoliderte datterselskap rundt om i verden. Hovedfabrikkene er i Kunshan i Folkerepublikken Kina, Malaysia, og i Singapore.

Produkter
---------

Shimano leverer idag komponenter for sykler til sluttbrukere og rammeprodusenter, deriblant girsystem med skiftere og girmekanismer deriblant kjedegir og navgir, bremsesystem med bremsehendler og bremser, frikranser, tannhjul og kjeder, pedaler, og hjulsett. Det produseres utstyr for landeveissykler, terrengsykler, bysykler og andre sykler.

Videre er Shimano en stor produsent av fiskeutstyr.

Shimano produserte golfutstyr frem til 2005.

Finansielle data
----------------

Pr 2008 er omsetningen på nærmere 15 milliarder kroner og sykkelutstyr står for ca. 75 % av dette. Videre står fiskeutstyr for 23 % av inntektene og snowboard og annet utstyr står for resten. 41 % av inntektene er fra Europa og 17 % fra Nord-Amerika. 

Til sammenligning omsetter det nest største selskapet i sykkelbransjen, taiwanske Giant Manufacturing, for ca. 4 milliarder kroner. I motsetning til Shimano er Giant en typisk «sykkelprodusent», dvs det produserer sykkelrammer og bygger dette til komplette sykler med utstyr fra bl.a. Shimano.

Salg for første halvår av 2009 var 7.3 mrd. NOK og nettoinntekt på 677 mill. NOK. Innen sykkeldivisjonen var salg i samme periode 5.7 mrd. NOK

Se også
-------

* SRAM Corporation
* Hayes Brake
* Rohloff AG
* Mavic

Referanser
----------

1. ↑   Research Organization Registry Data (ROR release v1.19)[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.shimano.com, besøkt 10. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  ; besøksdato: 10. oktober 2021.
4. 1 2 3 4  ; besøksdato: 10. oktober 2021.
5. ↑  ; besøksdato: 24. februar 2021.
6. ↑  BikeEurope: *Shimano Sees Strong Recovery of Financial Results*[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Shimano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Shimano – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** Discogs
 |
Mihály Zichy: *Drikkevise*, 1874
Norsk drikkevise i boken *Sketches on a tour to Copenhagen, through Norway and Sweden*
En **drikkevise** er en kort eller lang sang som ofte omhandler det å drikke (alkohol) eller det som er i situasjonen rundt drikkingen.

Drikkeviser kan påvises så langt tilbake som til grekeren Aristofanes. Hva våre nordiske forfedre gjorde har derimot ikke blitt registrert.

Drikkevisene ble brukt i middelalderens Europa, og som en kuriositet kan vi ta med at universitetets «Gaudeamus Igitur» er en gammel skålsang på latin.

Skiller en mellom drikkeviser og hva en kan kalle skålsanger med annet innhold av hyllest til gudene, til årstiden, til ungdommen eller patriotisme, er drikkevisene mest folkelige.

Av rene drikkeviser ble lite skrevet av norske poeter i 1700- og 1800-tallet, da de var mer opptatt av det patriotiske, hvor siste vers ikke sjelden munnet ut i en «skål» for fedrelandet. Mer rene drikkeviser var det på den tid først og fremst svenskene som skrev. Noen syntes nok det tok rent for lang tid med så mange vers før en endelig kunne si skål.

Norske drikkeviser fikk et oppsving med den nye ungdomskulturen i etterkrigstiden, godt hjulpet av trondhjemsstudentene som samlet opp til «Smørekoppens visebok», hvor drikkevisene fikk bedre plass for hvert nytt opplag. Visebølgen fra 1960-årene ga sine bidrag og der er etterhvert et godt utvalg for den som liker å synge.

Den korteste rett-på-sak-drikkevisen er for forsanger og forsamling og lyder:

*Hva blåser det for vind i dag?*
*Brennvin(d)!!*
Avslutningen er her opplagt og består av ett ord.

Litteratur
----------

* Smørekoppens visebok Norges mest solgte visebok i sin 17. utgave, laget av studentene ved Norges tekniske høgskole
* [Erik Aall Flood og Lorentz N. Kvam], Helan går: Bordsange og drikkeviser samlet av Smuttan og Lille Manasse, Oslo 1928
* [Erik Aall Flood og Lorentz N. Kvam], Skaal, kamerater! Helan går II. Nye selskapsanger og bordviser samlet av Smuttan og Lille Manasse. Oslo 1934
* Nordiske drikkeviser i utvalg ved Yukon Gjelseth, Oslo 1980
* Louis Jacoby og Øystein Øystå. 96 drammeviser, Oslo 2001

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Christian Tunge** (født 1989 i Stavanger) er en norsk billedkunstner, gallerist og forlegger. Tunge er utdannet fra Oslo Fotokunstskole og HDK-Valand – Högskolan för konst och design. Han jobber primært med fotografi, silketrykk og kunstnerbøker.

Tunge debuterte på Høstutstillingen i 2022 med grafikkserien «Immolation» (Burning Men), som vant både Norske Grafikere Fonds grafikkpris og Folkets pris.

Han har hatt soloutstillinger ved Noplace (2018), Galleri Golsa (2019) og QB Gallery (2022).

I 2014 grunnla Tunge forlaget Heavy Books som utgir kunst- og fotobøker. Sammen med Behzad Farazollahi driver han det kunstnerdrevne visningsrommet MELK galleri.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Tunge, Christian, 1989-, besøkt 17. april 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Norske Grafikeres Fond grafikkpris 2022 går til Christian Tunge». *Norske Grafikere*. Besøkt 15. april 2023.
3. ↑  «Folkets pris». *Statens kunstutstilling, Høstutstillingen* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 15. april 2023. Besøkt 15. april 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Minnesmerke i Wolin med dansk og polsk skrift i runelignende stil, til minne om Harald Blåtands død.  Foto: Radosław Drożdżewski 
**Jomsborg** var en mytisk borg med vikinger og hærmenn ved den baltiske sydkysten i dagens nåværende Pommern. Det var tilholdsstedet for de såkalte jomsvikingene av hovedsakelig dansk opprinnelse, kjent fra Jomsvikingenes saga. Jomsborg omtales av Snorre Sturlason i *Heimskringla*, og i flere andre norrøne middelaldertekster.

Den ledende teorien er at Jomsborg lå på øya Wolin ved Oders munning. Den eneste kilden som nevner en nøyaktig plassering av Jomsborg (53°51′50″N 14°43′05″Ø) er den kontroversielle *Gesta Wulinensis ecclesiae pontificum* som ble oppdaget høsten 2019. Den norske arkeologen Frans-Arne Stylegar foreslår i boka *Håkon Jarl* (2013) at Jomsborg kan være en av de danske trelleborgene, nærmere bestemt Aggersborg ved Limfjorden nord i Danmark. Her fant arkeologer 48 geometriske forlegningsbrakker for til sammen 5 000 mann.

Referanser
----------

1. 1 2  (no) Jomsborg i Store norske leksikon
2. ↑  TVH (25. juli 2021). «Jomsborg: The mythical Viking stronghold». *The Viking Herald* **(engelsk)**. Besøkt 26. februar 2023.
3. ↑  Stylegar, Frans-Arne (2013). *Håkon Jarl*. Spartacus. ISBN 978-82-430-0579-2. OCLC 877854813.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jomsborg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Jan Sigbjørnsen** (født 2. januar 1959) er en norsk politiker (H) som fra 2011 til 2019 var ordfører i Flekkefjord kommune.

Sigbjørnsen har vært nestleder i teknisk hovedutvalg og leder av utvalg for helse og velferd samt varamedlem til formannskapet før han ble ordfører. I 2009 ble han valgt som 3. varamann for Vest-Agder Høyre til Stortinget.

I 1978 gikk Sigbjørnsen ut fra Flekkefjord gymnas. Etter å ha avtjent verneplikten i Hans Majestet Kongens Garde tok han utdanning innen regnskap og revisjon. Fra 1981 til 1995 jobbet han i familiens slakterbutikk. Da den ble nedlagt, fikk han fra 1. januar 1996 jobb med regnskap og personalsaker i firmaet Aeron i Flekkefjord.

I fritiden er han engasjert innen Flekkefjord Fotballklubb hvor han har vært spiller, med i klubbens organisatoriske arbeid og trener. Han har trent alle lag fra miniputter til A-lag og ble utnevnt til æresmedlem av klubben allerede på 1980-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Sigbjørnsen hos Høyre Arkivert 18. mai 2015 hos Wayback Machine.
*For Sem setegård på Eiker, se Sem setegård*
*For Sem hovedgård i Tønsberg, se Sem hovedgård Tønsberg*

Sem Gjestegård Foto: Erlend Bjørtvedt 
**Sem hovedgård** er en tidligere landbruksskole ved Semsvannet i Asker. Siden 1995 har gården vært benyttet som kurs- og konferansesenter under navnet Sem Gjestegård. I 2023 ble det solgt til en privat aktør og de har nå tatt tilbake navnet Øvre Sem Gård. Det er nå åpent som hotell og konferanse med fokus på lokale råvarer og produsenter.

Historie
--------

Sem landbruksskole ble etablert i 1886 i privat regi av Bernt Holtsmark, senere statsråd og som også eide Tveiter gård på nordsiden av Semsvannet. Via statens overtagelse av skolen i 1914 ble den en offentlig utdanningsinstitusjon: Statens Småbrukslærerskole og Norges landbrukshøgskole. 

Sem Gjestegård overtok deretter hovedgården. Etter omfattende ombygging åpnet et kurs- og konferansested høsten 1995. Gjestegården har 47 hotellrom med kapasitet til 78 overnattingsgjester. Alle rom har egen dusj og toalett.

Litteratur
----------

* Edvin Kile: *Statens småbrukslærerskole*. 1997.
* Halvard Torgersen: *Bidrag til Bygdens Gaardshistorie*. 1916.
***Østre linje*** er en roman av Atle Næss, utkommet på Gyldendal i 1994.

*Østre linje* er en historisk roman med en handling som gjennomløper Norges historie i hele det tjuende århundret – den begynner med jordskjelvet i Oslo-området 23. oktober 1904 og ender under OL på Lillehammer nitti år seinere. *Østre linje* er samtidig en slektsroman som følger en slekt gjennom fem generasjoner. Fordi medlemmene av slekta er bosatt i Askim, Mysen og bygdene omkring, får *Østre linje* dessuten et sterkt regionalt preg. Tittelen viser til Østfoldbanens østre linje, som gjennom det meste av 1900-tallet var en kommunikasjonsåre som bandt bygdene og tettstedene i indre Østfold sammen.

Om forholdet mellom faktiske personer og de fiktive romanfigurene sier Næss i et etterord: «*Denne romanen er strukturert rundt de ytre trekk av min egen slekts historie, geografi og sosiologi. Selve handlingen er imidlertid helt og holdent oppdiktet, riktignok med bruk av gjenkjennelige detaljer, replikker og episoder her og der.*» Et grep som bidrar til å gi romanen et autentisk preg, er å la kjente historiske personer som Oscar Mathisen, Oscar Torp, Ole Hallesby, Katti Anker Møller og Arnold Haukeland delta perifert i handlinga.

I *Østre linje* skjøtter Næss et stort persongalleri. Sjøl om han overveiende bruker en tredjepersonsforteller, skifter synsvinkelen mellom de ulike personene, og språket farges av deres ulike sosiale stilling, livsinnstilling og historiske kontekst. Romanen har således mange stemmer, som taler fra ulike tidsaldre. I replikkene brukes dialekt med streng konsekvens, slik at en kan følge en historisk utvikling fra karakteristiske bygdedialekter hos de eldre generasjonene, via stasjonsbymålet i Askim og Mysen til et mer normalisert østnorsk hos de aller yngste.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Store norske leksikon*.

Portal: Litteratur
Regionen Hatti markert innenfor hettitterriket
**Hatti** (akkadisk: URU*Ha-at-ti*) er et rekonstruert oldtidsnavn på en bronsealderregion i Anatolia befolket av hattiere mellom det tredje og andre årtusen f.Kr. Senere ble regionen befolket av hettittere som var på høyden av sin makt mellom 1400 – 1200 f.Kr. Hovedstaden til begge folkegruppene var Hattusa (dagens Bogazköy) i nåværende sentrale og nordlige Tyrkia. Navnet er konstruert av den assyriske betegnelsen for områdene vest for Eufrat; «Hatti-land» (*Khatti*).

De kontrollerte et betydelig antall bystater og småriker, og hadde etablert lukrativ handel med regionen Sumer i sørlige Mesopotamia innen år 2700 f.Kr. Ettersom regionen i sentrale Anatolia på denne tiden var tett skogkledd, bygde hattiere sine hjem av tre og tømmer, og hadde sitt virke gjennom handel med tømmer, keramikk og andre ressurser. De holdt tamdyr og framstilte klær og tepper av saueull.

Hatterne snakket *hattili*, i henhold til hettittiske kileskrifter, og som nå kalles hattisk for å skille det fra det indoeuropeiske hettittisk. Hattisk var et eldre språk til Hattusas opprinnelige innbyggere fra før indoeuropeiske folk kom til området, ikke beslektet med noe indoeuropeisk språk og det regnes derfor som et isolert språk. De opprinnelige hattisktalende antas å ha blitt absorberte eller erstattet i det hettittiske, og synes å forsvinne som egen kultur. Likevel fortsatte det å utøve en betydelig innflytelse på den hettittiske kulturen som overtok hattiske guder og navn.

Referanser
----------

1. ↑  «Hittite: Master Glossary», Hittite Online, University of Texas at Austin, Linguistics Reserach Center
2. ↑  Mark, Joshua J. (20. januar 2012): «Hatti», *World History Encyclopedia*
3. ↑  Wikander (2009), s. 100
4. ↑  Wikander (2009), s. 101

Litteratur
----------

* Wikander, Ola (2009): *I døde språks selskap: En bok om veldig gamle språk*, Oslo: Pax Forlag, ISBN 978-82-530-3205-4; kapittel «Hettitterrikets språk», s. 95-108
**Basilikum** er ettårige planter med hvite eller svakt rosalilla blomster som dufter nektar. Betegnelsen basilikum blir brukt både om slekten *Ocimum* og om den mest kjente arten *Ocimum basilicum*.

Sorter
------

Kanel-, anis-, krydder-, kamfer- og kryddernellik-basilikum.

Thaibasilikum er en kultivar tilhørende *Ocimum basilicum*.

Sitronbasilikum er en kultivar tilhørende *Ocimum americanum*.

*Malintorvbasilikum* er en kultivar tilhørende *Ocimum basilicum.*

*Sarahlilbasilikum* er en kultivar tilhørende *Sluticum basilicum*

*Greek column basil* og *Thai lemon basil* er kultivarer tilhørende *Ocimum x citriodorum*.

Helligbasilikum hører ikke til de nevnte kultivarene. 

Alle disse selges også som frø i Norge.

Bruk
----

Basilikum brukes i en rekke ulike matretter, og er blant annet en hovedingrediens i pesto. 
Planten virker beroligende, løser opp spenninger og fremmer fordøyelsen. Tidligere ble basilikum ofte brukt mot hysteri.

### Historie

Fra arkeologiske undersøkelser i Egypt vet man at basilikum ble brukt ved balsamering sammen med mange andre sterkt duftende krydder- og medisinplanter, balsameringsurter.

Galleri
-------

* Friske blader av basilikumFriske blader av basilikum
* Basilikum-frøBasilikum-frø
* Blomstrende basilikum-stilkBlomstrende basilikum-stilk
* Basilikum-blader.Basilikum-blader.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *basilikum* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *basilikum* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *basilikum* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *basilikum* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *basilikum* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *basilikum* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *basilikum* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *basilikum* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Ocimum basilicum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Ocimum basilicum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Stjørdal**, også benevnt **Nedre Stjørdal prestegjeld**, var et prestegjeld i.

Historikk
---------

I 1589 var det 3 kirker det ikke lenger var behov for, Auran og Fløan i Skatval og Skjølstad i Hegra. Det ble da igjen 4 kirker i Stjørdal prestegjeld, hovedkirken Værnes og anneksene Skatval, Hegra og Leksdal (Lånke). Disse kirkene skulle betjenes av to prester. Ved kgl.res. 28.7.1849 ble Stjørdal prestegjeld delt, og Nedre Stjørdal prestegjeld kom til å bestå av Værnes (Stjørdal) hovedsokn og anneksene Lånke og Skatval. Prestegjeldet fikk en sokneprest og en kapellan. Ved kgl.res. 6.7.1892 ble det tillatt å bygge kapell på gården Elvran nordre i Lånke sokn. Elvran kapell fikk eget kirketilsyn ved kgl.res. 2.3.1901. Ved kgl.res. 14.7.1911 ble gnr 172 bnr 1-2 og gnr 173 bnr 1-3 Jøssås m.fl. overført fra Lånke sokn til Malvik sokn i Malvik prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Stjørdal
* Lånke
* Skatval

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Nord-Trøndelag, arkivverket.no
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett |
| Konkurrerte for Australias flagg Australia |
| Oseaniamesterskapet i friidrett |
| Gull | Mackay 2022 | 1500 m |
| Sølv | Mackay 2022 | 800 m |

**Claudia Hollingsworth** (født 12. april 2005) er en australsk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i sprintløp og mellomdistanseløp, men hun har også konkurrert i gateløp. Hennes fremste internasjonale meritter er gull på 1500 meter under Oseaniamesterskapet i friidrett 2022.

Idrettskarriere
---------------

### 2021

Hollingsworth løp 1000 meter på 2:36,72 under Box Hill Burn-stevnet i Melbourne den 2. mars 2021, og satte med det australsk U20-rekord på distansen. ble nummer to på 800 meter under det australske juniormesterskapet i friidrett 2021, og hun fikk sølv på 4 x 400 meter stafett under det australske U18-mesterskapet i friidrett i 2021. I april vant hun det australske mesterskapet på 3000 meter. Hun vant 800 meter under Oceania Invitational-stevnet i Gold Coast i juni.

### 2022

Hun ble australsk U20-mester på 1500 meter i 2022, og kom på andreplass på 800 meter under det australske mesterskapet i friidrett. Under Oseaniamesterskapet i friidrett 2022 vant hun 1500 meter, og hun fikk sølv på 800 meter, bak sin lagvenninne Tess Kirsopp-Cole. Hun deltok i VM i friidrett 2022, men ble det slått ut i forsøksheatet på 800 meter, og hun deltok i U20-VM i friidrett 2022, men ble diskvalifisert i semifinalen for å løpe utenfor sin bane.

Referanser
----------

1. 1 2  World Athletics - *Claudia Hollingsworth - Results*, besøkt 20. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Claudia Hollingsworth – World Athletics Rediger på Wikidata
**Svill** er et horisontalt bygningselement av trevirke.

I bindingsverk og stavverk (som stavkirker) ligger svillen eller *bunnsvillen* nederst i veggen og bærer stendere eller *stolper*. I stavverk består den bærende veggrammen av stolper kalt staver og mellomrommet er fylt med stående planker med en tapp i enden som er felt inn i svillen. I hjørner på stavkirkene er svillene gjæret eller laftet sammen og dette hjørnet er i sin tur felt sammen med hjørnestolpen. Svillene i stavkirkene er trapesformede i tverrsnitt og har som regel stor høyde slik at de tåler stor vertikal belastning. I stavkirkene er svillene normalt bundet sammen av en ramme av grunnstokker. Denne konstruksjonen, med stolper som står på sviller bundet sammen av grunnstokker, er karakteristisk for de eksisterende stavkirkene. Stolpekirker med jordgravde stolper (staver) mens palisadekirker har rader av stokker slått ned i jorden. I grindbygg, særlig på Vestlandet, står stolpene oftest uten syllstokk uavhengig av hverandre på steiner.

Øverst i første etasje bærer stenderne en rem på Østlandet også betegnet *toppsvill*. I etasjeskillet ligger bjelkene på remmen, og bjelkene bærer svillen for neste etasjes stendere. Øverst rem eller svill i veggen bærer loftsbjelker og ofte sperrer. 

I lafteverk utgjør den nederste stokken en bunnsvill som ofte kalles syll eller syllstokk. Syllstokken er som regel grovere enn de andre stokkene og formen er ofte tilpasset fundamentet. Ifølge Peter Anker og Arne Berg kalles også bunnsvillen i stavkirker for syllstokk.

Om jernbanesviller brukes ofte ordet i entallsformen *sville*.

Se også
-------

* Bindingsverk
* Reisverk
* Sleppverk
* Lafteverk
* Jernbanesville

Referanser
----------

1. 1 2  Christie, Håkon (1974). *Middelalderen bygger i tre*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200013952.
2. ↑  Anker, Peter (1997). *Stavkirkene*. Cappelen. ISBN 8202159784.
3. ↑  *Grindbygde hus i Vest-Norge*. Norsk institutt for kulturminneforskning. 1999. ISBN 8242610495.
4. ↑  Godal, Jon Bojer (1994). *Beresystem i eldre norske hus*. TI-forl. ISBN 8256706694.
5. ↑  Godal, Jon Bojer (1994). *Beresystem i eldre norske hus*. TI-forl. ISBN 8256706694.
6. ↑  Bergenhus, Olav T. (1984). *Lafting og lafteteknikk*. Norge: Yrkesopplæring. ISBN 8258503022.
7. ↑  Berg, Arne (1998). *Norske tømmerhus frå mellomalderen*. Landbruksforl. ISBN 8252921515.
8. ↑  Anker, Peter (1997). *Stavkirkene*. Cappelen. ISBN 8202159784.
9. ↑  Berg, Arne (1997). *Arne Berg*. Alvheim & Eide akademisk forl. ISBN 8290359616.
10. ↑  Horne, Hans Peter (2000). *Jernbaneanlegg*. xx#: NKI-forl. ISBN 8256250801.
11. ↑  Hellevik, Alf (1994). *Ordbok for grunnskolen*. no#: Det Norske Samlaget. ISBN 8252141463.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett |
| Konkurrerte for Australias flagg Australia |
| Oseaniamesterskapet i friidrett |
| Gull | Mackay 2022 | 800 m |
| Bronse | Mackay 2022 | 4x400 m |

**Tess Kirsopp-Cole** (født 2. desember 1999) er en australsk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i sprintløp og mellomdistanseløp. Hennes fremste internasjonale meritt er gull på 800 meter under Oseaniamesterskapet i friidrett 2022.

Idrettskarriere
---------------

Kirsopp-Cole ble nummer to på to på 400 meter under det australske U16-mesterskapet i 2014, og i 2015 ble hun nummer tre på 400 meter under det australske U17-mesterskapet. Hun ble australsk U18-mester på 400 meter i 2016, og hun fikk sølv på 4 x 400 meter stafett i det samme U18-mesterskapet. Etter noen år med færre konkurranser deltok hun i det australske mesterskapet i friidrett 2021, og fikk der bronse på 800 meter og gull på 4 x 400 meter stafett. Hun fikk bronse på 800 meter under det australske mesterskapet i friidrett 2022, og deltok i Oseaniamesterskapet i friidrett 2022, der hun fikk gull på 800 meter og bronse på 4 x 400 meter stafett. Under VM i friidrett 2022 ble hun slått ut i forsøksheatet på 800 meter.

Referanser
----------

1. ↑  World Athletics - *Tess Kirsopp-Cole - Results*, besøkt 20. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tess Kirsopp-Cole – World Athletics Rediger på Wikidata
**Diorini** er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Gruppen omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

En ganske stor (25–30 millimeter), avlang, brunlig trebukk. Antennene er litt over halvparten så lange som kroppen; hos hannen er ytterkanten trukket ut på yttersiden slik at antennene blir sagtakkede. Pronotum er noe bredere enn langt, mye smalere enn pronotum (dermed nokså lite), med rundede sidekanter og et par oppstående knøler i den fremre delen. Dekkvingene er lange og parallellsidige, lysbrune med brunsvarte tegninger: i den fremre delen et par uregelmessige flekker med avlang, oransje kjerne, midt på et bredt, litt uregelmessig tverrbånd med takkede kanter, i bakerste del noen lengdeflekker.
Beina er middels lange, og leggene (tibiae) på det midterste beinparet er påfallende utvidede.

Levevis
-------

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Brasil, Fransk Guyana og Bolivia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
						* Stammen Diorini Lane, 1950
							+ Slekten *Diorus* White, 1853
								- *Diorus biapiculatus* White, 1853

Kilder
------

* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 19. september 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* *Diorini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bilder av *Diorus biapiculatus* Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
**Box Car Racer** var et amerikansk post-hardcore band fra San Diego, California, som ble dannet i 2002 av Tom DeLonge, David Kennedy Travis Barker og senere Anthony Celestino.

Det var egentlig et sideprosjekt av Tom DeLonge mens Blink-182 hadde en pause i 2002, men han fikk Barker med. DeLonge spilte bass, gitar og vokal på albumet, men Anthony Celestino var bassisten under turneèn. Det er også gjesteartister på albumet, Mark Hoppus fra blink-182, Tim Armstrong fra Rancid og Jordan Pundik fra New Found Glory. Albumet *Box Car Racer* kom ut i 2002 sammen med en DVD.

Triva
-----

Mens Angels And Airwaves har vært på turné, har Tom Delonge spilt «My First Punk Song» og «There Is». 

På det nye albumet til Angels And Airwaves, *Love*, er det en sang som heter «Letters to God Pt. 2» som er fortsettelsen på «Letters to God» fra *Box Car Racer*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Box Car Racer på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Box Car Racer på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Box Car Racer på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Box Car Racer på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Box Car Racer på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Lier-ulykken** var en flyulykke som fant sted i luftrommet over Lier den 1. august 1960, da to jetfly av typen Sabre kolliderte under øving. 

Flyene var to av åtte fly som hadde tatt av fra Rygge flystasjon for en øvelse. De kolliderte i 18 000 fots høyde, og pilotene i begge flyene – den ene kanadisk, den andre norsk, måtte skyte seg ut med fallskjerm. Den norske piloten, fenrik Trond Laake, som var del av 336 skvadron, nevnte en litt vond rygg umiddelbart etter hendelsen, men utenom dette slapp pilotene fra ulykken uten nevneverdige skader. Nordmannens fly fikk nedslag på Hennum, mens kanadierens fly fikk nedslag i nærheten av Mehren. På tross av at flyene gikk ned i områder med bebyggelse, og vrakrester hadde falt ned i folks hager, ble det ikke meldt om noen personskader som følge av at flyene gikk i bakken.

Referanser
----------

1. ↑  Drammens Tidende 1. august 1960
2. ↑  Lierposten 29. juli 2020

Kilder
------

* «To jetfly kolliderte over Lier i dag». *Drammens tidende*. 1. august 1960. Besøkt 20. februar 2023.
* «60 år siden flydramatikken i Hennumskroken: – Her styrtet flyet med et brak». *Lierposten*. 29. juli 2020. Besøkt 20. februar 2023.
«Pant» har flere betydninger.
**Pant** innebærer at en formuesgjenstand tjener som sikkerhet for at et krav skal bli oppfylt. Den som har panterett vil ha en eksklusiv særrett til å søke dekning for sitt krav i formuesgodet, til fortrengsel for eierens øvrige kreditorer. Dersom debitor misligholder pantekravet, kan panthaveren vanligvis med myndighetenes bistand gjennom tvangsfullbyrdelse selge formuesgjenstanden, og ta dekning for sitt krav i salgssummen.

Begrunnelsen for å tillate pantsettelse er i hovedsak panterettens kredittskapende effekt. Kreditt gir grunnlag for investeringer, og dermed avkastning. Dette er gunstig for den enkelte og for samfunnet.

Den som innehar panteretten kalles *panthaver* (som normalt, men ikke nødvendigvis, er kreditor for det krav som sikres). Objektet som panten er sikret i kalles et *panteobjekt*. Den som stifter panterett i panteobjektet til fordel for en annen, kalles *pantsetter* (som også ofte er debitor for det sikrede kravet, selv om det er relativt vanlig at andre, typisk foreldre eller den som starter opp virksomhet, stiller sikkerhet for andres – barns eller virksomhetens – gjeld).

Pant er enten underpant, det vil si at eieren beholder rådigheten over pantet, eller håndpant, hvor eieren fratas rådigheten. 

Lån med sikkerhet, herunder boliglån og billån, er eksempel på pant. For å ta opp et boliglån, stiller låntakeren boligen som pant. Boligen fungerer dermed som sikkerhet for at lånesummen, eller kravet, tilbakebetales til panthaveren, i dette tilfellet banken. Ved manglende tilbakebetaling kan panthaveren kreve at boligen selges for å få oppfylt kravet.

Se også
-------

* Panterett
* Norsk panterett

Referanser
----------

1. ↑  «Lov om pant (panteloven) - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 31. mars 2021.
2. ↑  «Hva er lån med sikkerhet? - Vi har svaret - Lån for deg». Besøkt 31. mars 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Værøy-ulykken** var en flyulykke ved Værøy lufthavn den 12. april 1990. Ulykkesflyet, en de Havilland DHC-6-300 Twin Otter fra Widerøe, styrtet i havet umiddelbart etter avgang og alle fem ombord mistet livet.

Værøy-ulykken førte til en kraftig debatt om sikkerheten på kortbaneflyplassen på Værøy. Flyplassen hadde åpnet bare fire år tidligere, og hadde lav regularitet på grunn av sterke vindbegrensninger. Etter ulykken ble flyplassen stengt for offentlig trafikk og øya er etter det betjent luftveien fra og til Bodø med Norges eneste passasjer-rute med helikopter som flyr til og fra Værøy helikopterhavn, Tabbisodden som ble åpnet 1. august 1993.

Rapport fra Havarikommisjonen forelå 25. februar 1991 og konkluderte med at årsaken til havariet var at flyet kom inn i vindforhold som oversteg det flyet var konstruert for. Dermed oppstod brudd i haleflaten/høyderoret som medførte at flyet ikke lenger kunne kontrolleres. 

Det fremkom også at vindstyrken på flyplassen var over selskapets begrensninger for avgang og at både selskapet og flygerne hadde fra flere hold vært utsatt for betydelig press relatert til regulariteten ved flyplassen.

Inn- og utflygingen samt selve landingsfasen og området der flyet havarerte, var kjent for spesielle turbulensproblemer. En spesiell gruppe flygere med omfattende erfaring, ansatt i Widerøe, hadde også frarådet den valgte plassering av flyplassen.. 

Etter ulykken og frem til lufthavnen ble lukket, var det bare to Widerøe-flygere som gjennomførte flygninger til og fra Værøy lufthavn.

Referanser
----------

1. 1 2  Ulykkesrapport Statens havarikommisjon for transport
**Henriette Andersen** (født *van Hoogstraten* 18. november 1963 i Utrecht, Nederland) er en nederlandsk jazzsangerinne, gift 22. juni 2002 med den norske bassisten Thomas Winther Andersen.

Karriere
--------

Andersen kommer fra Utrecht, og utga sitt debutalbum *Heart and Song* (2005) på plateselskapet TWA Music. Hennes opptredener i trio format med den norske kontrabassisten Thomas Winther Andersen og den tyske jazzpianisten Dirk Balthaus har vakt oppmerksomhet på den nederlandske jazzscenen.

Andersen spiller jazz og swing i ulike musikalske sammenhenger, og presenterer et repertoar fra den store Amerikanske Sangboken, franske chansons, brasilianske klassikere og negro spirituals, med en teft for atmosfære.

Diskografi
----------

### Soloalbum

* 2005: *Heart And Song* (TWA Music), som «Henriette Andersen Trio»

Referanser
----------

1. ↑  «Anderson, Henriette». JazzMasters.nl.
2. ↑  «Heart And Song». vanHoogstraten.org.
3. ↑  «Henriette Andersen». JuzzFlirtin.com. Arkivert fra originalen 5. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Henriette Andersen Official website

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Buten** eller **butylen** er alkener med samme molekylformelen C4H8 (molar masse 56,1 g/mol), som inneholder en dobbeltbindning. Det er fire isomerer av buten. Disse fire hydrokarboner har til felles at de har fire karbonatomer og én dobbeltbinding, men de har ulike strukturformler. IUPAC og trivialnavn, henholdsvis, samt forskjellige framstillinger av disse kjemisk forbindelser:

| IUPAC navn | trivialnavn | strukturformel | strekformel | kulepinnemodell |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| but-1-en1-buten | α-buten |  |  |  |
| *cis*-but-2-en | *cis*-β-buten |  |  |  |
| *trans*-but-2-en | *trans*-β-butylene |  |  |  |
| metylpropen | isobuten |  |  |  |
|

De små blå tallene i strukturbildene ovenfor er nummerering av atomene i hovedkjeden til molekylene. 
Andre organiske forbindelser som har formel C4H8, er syklobutan og metylsyklopropan, men de er ikke alkener. Det finnes også fire-karbon sykliske alkener som syklobuten og metylsyklopropener, men de har ikke formel C4H8 og er heller ikke beskrevet her.

Disse gassene er fargeløse, svært brennbare og har hver sin typiske lukt. De finnes i liten konsentrasjon i råolje, men kan dannes ved petrokjemiske prosesser som katalytisk cracking av petroleum. Alle fire isomerene av buten er gass ved romtemperatur og trykk, men ved øket trykk og/eller lav temperatur fortettes gassen til væske. I likhet med LPG, (flytende petroleumsgass, på engelsk liquefied petroleum gas) fraktes disse gassene også med spesialskip.

Disse fire karbon gassene er kjemisk stabile, men vil kunne delta i mange kjemiske reaksjoner. Blant annet kan de delta i polymerisering, der lange kjeder dannes av enklere molekyler. De kan derfor brukes i produksjon av syntetisk gummi.

But-1-en er en lineær eller normal alfa-olefin og isobuten er en forgreinet alfa-olefin. Med en lavere prosentandel er but-1-en brukt som en av tilleggs-monomerene, sammen med andre alfa-olefiner, i produksjon av HDPE og lineær lavtetthets polyetylen. Butylgummi er laget ved kationisk polymerisering av isobutylen med rundt 2–7 % isopren. Isobutylen er også brukt for produksjon av metyl *tertiær*-butyl eter (MTBE) og isooktan, begge forbedrer forbrenningen av bensin.

Eksterne lenker
---------------

* MSDS for isobutene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Stiftelsen CRUX**, tidligere kjent som **Kirkens Sosialtjeneste**, er en landsomfattende diakonal og ideell stiftelse som tilbyr tjenester innen helse- og sosialfeltet i Norge. 

Formålet til stiftelsen er å avdekke hjelpebehov i befolkningen, og bidra med konkrete tiltak for å bedre livskvaliteten for mennesker som trenger det. Stiftelsen tilbyr tjenester innen barnevern, psykisk helsevern, rus- og avhengighetsbehandling og oppfølgingstjenester med blant annet bo- og arbeidstrening etter endt soning eller behandling. Arbeid med familie og pårørende er en viktig del av arbeidet. Stiftelsen har også ett tilbud til mennesker med psykisk utviklingshemming. 

Stiftelsen ble etablert i 1987 under navnet Kirkens Sosialtjeneste. Stiftelsen overtok da alle aktive og passiva etter avviklingen av foreningen Norsk misjon blant hjemløse, og den norske assimileringspolikken ovenfor romanifolket. I 2017 skiftet stiftelsen navn til CRUX. 

Stiftelsen har virksomhet på flere steder i Norge; blant annet barnevernsinstitusjonen Rostad. Den tidligere arbeidskolonien Svanviken eies fortsatt av stiftelsen, men har ingen virksomhet.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) CRUX på Facebook Rediger på Wikidata
**Loyal to Familia** (**LTF**) er en dansk gategjeng med flertall av innvandrere, men også med stort antall etniske dansker. Banden ble stiftet i 2012 og består av tidligere Blågårds Plads-bandemedlemmer (BGP), men også personer fra Tingbjerg, Skovlunde, Ballerup, Hundige, Valby/Sjælør, Helsingør, Aarhus, Fredericia, Hillerød og Nivå. I mars 2013 ble den 26-årige lederen av banden siktet av politiet for drapsforsøk, ran og vold av særlig grov og farlig karakter i form av et grovt knivoverfall på Rådvadsvej i Københavns nordvestkvarter. Den 21. desember 2013 falt dom i saken. 26-åringen ble idømt tre år og seks måneders fengsel i Retten på Frederiksberg.

I mars 2013 satt flere enn 40 personer fra banden varetektsfengslet for blant annet grov narkotikahandel, drapsforsøk og drap. Samme år ble en ledende figur i Avdeling Kokkedal fengslet for kidnapping og pengeutpressing. Politiet vurderte i 2013 at LTF da hadde omkring 75 medlemmer. Likeledes menes de å ligge i krig med banden Værebros Hårde Kerne (som nå er MC-gjengen Satudarah), som holder til i Værebroparken i Bagsværd nord for Købehavn, hvor MC-gjengen har klubbhus i et industrikvarter i Bagsværd. Den 3. mai 2013 ble en 19-årig mann fra LTF varetektsfengslet i fire uker, siktet for drapet på den 27-årige Zaid Mohammed al-Kayssi på Frederiksberg i februar.

LTF holder primært til på Nørrebro, men flere av medlemmene bor også i Tingberg, Skovlunde og Kokkedal.

En av bandens ledere er den volds- og drapsdømte Shuaib Khan, sønn av den tidligere lokalpolitikeren Wallait Khan. Han ble i en dom utvist av Danmark i 6 år og har oppholdt seg i Spania. 

I 2018 ble LTF forbudt i Danmark i en historisk dom. Det er straffbart å være medlem av banden og kle seg i bandens tøy.

Referanser
----------

1. ↑  Louise Damløv og Claus Buhr (3. mai 2013). «Politiet: Anholdt 19-årigt bandemedlem mistænkt for to drab». DR.
2. ↑  Karina Svensgaard (21. februar 2013). «Voldsdømt politiker-søn i spidsen for ny storbande». B.T.
3. ↑  *Politiken*[*ufullstendig referanse*]
4. ↑  Louise Damløv og Claus Buhr (15. mars 2013). «Halvdelen af storbanden Loyal to Familia er bag tremmer». DR Nyheder.
5. ↑  *metroxpress*[*ufullstendig referanse*]
6. ↑  Louise Damløv (6. mai 2013). «Dræbt 17-årig ikke kendt som bandemedlem». DR Nyheder.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Rhätische Bahn i Albula og Berninas landskap** er et verdensarvsted i kantonen Graubünden i det østlige Sveits og en liten del i provinsen Sondrio i Lombardia, Italia, og omfatter jernbanestrekningene Albulabanen og Berninabanen og tilhørende infrastruktur. Banene eies og opereres av Rhätische Bahn (RhB).

Banene som er bygget ved starten av det 20. århundre representerer stor ingeniørkunst og er et eksempel på hvordan jernbanen ble benyttet for å binde sammen isolerte fjellsamfunn og hvilken innvirkning det har hatt på livet i fjellene. Banene ble oppført på verdensarvlista 8. juli 2008 med følgende begrunnelse:

> *Rhaetian Railway in the Albula / Bernina Landscapes, brings together two historic railway lines that cross the Swiss Alps through two passes. Opened in 1904, the Albula line in the north western part of the property is 67 km long. It features an impressive set of structures including 42 tunnels and covered galleries and 144 viaducts and bridges. The 61 km Bernina pass line features 13 tunnels and galleries and 52 viaducts and bridges. The property is exemplary of the use of the railway to overcome the isolation of settlements in the Central Alps early in the 20th century, with a major and lasting socio-economic impact on life in the mountains. It constitutes an outstanding technical, architectural and environmental ensemble and embodies architectural and civil engineering achievements, in harmony with the landscapes through which they pass.*
> 
> 
>

Bildegalleri
------------

Albulabanen
* Veterantog på Thusis stasjon, der Albulabanen begynner. Foto: Reinhard DietrichVeterantog på Thusis stasjon, der Albulabanen begynner. Foto: Reinhard Dietrich
* Landwasserviadukt under bygging i september 1902.Landwasserviadukt under bygging i september 1902.
* Glacier Express på Landwasserviadukt.Glacier Express på Landwasserviadukt.
* Tog på Albulabrücke I ved Filisur.Tog på Albulabrücke I ved Filisur.

Berninabanen
* St. Moritz stasjon, der Albulabanen og Berninabanen møtes. Foto: Herbert OrtnerSt. Moritz stasjon, der Albulabanen og Berninabanen møtes. Foto: Herbert Ortner
* Regiontog langs Lago Bianco, i nærheten av Ospizio Bernina stasjon. Foto: David GublerRegiontog langs Lago Bianco, i nærheten av Ospizio Bernina stasjon. Foto: David Gubler
* Alp Grüm stasjon på 2 091 moh. Foto: Hansueli KrapfAlp Grüm stasjon på 2 091 moh. Foto: Hansueli Krapf
* Bernina Express på Brusio sirkelviadukt. Foto: David GublerBernina Express på Brusio sirkelviadukt. Foto: David Gubler
* Berninabanen passerer gjennom gatene i Tirano.Berninabanen passerer gjennom gatene i Tirano.

Referanser
----------

1. ↑  «Rhaetian Railway in the Albula / Bernina Landscapes» **(engelsk)**. UNESCO. Besøkt 30. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* RhB: UNESCO Welterbe (tysk) / UNESCO World Heritage Arkivert 11. april 2017 hos Wayback Machine. (engelsk)