recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***First Kill*** er en amerikansk thriller fra 2017 regissert av Steven C. Miller, etter et manus skrevet av Nick Gordon. Filmen har Hayden Christensen og Bruce Willis i hovedrollene.

Handling
--------

Wall Street-megleren Will Beeman (spilt av Hayden Christensen) har slitt med å være tilstede for sin kone Laura (spilt av Megan Leonard) og sønnen deres Danny. Kort tid etter å ha fått vite at Danny blir mobbet på skolen, bestemmer Will seg for å ta med seg familien til hjembyen sin, Granville, Ohio i håp om å knytte tettere bånd til Danny. Etter at Will kommer til Granville, blir han snart gjenkjent av politimester Marvin Howell (spilt av Bruce Willis), en venn av familien, som kjente Wills far, og på et tidspunkt hadde et forhold til tanten hans, Dottie.

Howell råder Will til å ta sine forholdsregler etter å ha informert ham om et nylig bankran i området hvor et par millioner dollar ble stjålet. Mens de lærer Danny hvordan de skal jakte med en rifle, blir Will og Danny vitne til en opphetet utveksling mellom to menn. Den ene mannen truer den andre med et våpen. Den ubevæpnede mannen (spilt av Gethin Anthony) blir skutt i skulderen etter å ha kastet fra seg en nøkkel. Men de hører Dannys sjokkerte gisp på grunn av skytingen. Mannen åpner ild mot Wills plassering, og av frykt for sønnens sikkerhet, skyter Will med jaktriflen sin i selvforsvar. Etter å ha inspisert den sårede mannen, blir han overrasket over å oppdage at han er en politimann. 

De bestemmer seg for å ta hånd om mannen og bandasjere alle skadene hans. Men etter å ha gjenvunnet bevisstheten, tar mannen Danny som gissel og truer familien med en kniv. Han krever at Will skal hjelpe ham med å fått tak i nøkkelen som den andre mannen hadde kastet fra seg tidligere. Will blir deretter nødt til å hjelpe ham med å finne igjen pengene etter bankranet for å redde familien sin, samtidig som han må unngå konfrontasjoner mot en gruppe korrupte politifolk som er ansatt ved byens politistasjon.

Rollebesetning
--------------

Hayden Christensen
* Hayden Christensen som William Beeman
* Bruce Willis som politi-sjef Marvin Howell
* Ty Shelton som Danny Beeman
* Gethin Anthony som Levi Barrett
* Megan Leonard som Laura Beeman
* Tyler Jon Olson som offiser Tom Davies
* Jesse Pruett som offiser Lewis
* Shea Buckner som Charlie Stechel
* William DeMeo som Richie Stechel
* Magi Avila som Adele Fantion
* Chris R Moss som offiser Cox
* Chelsea Mee som Tammy
* Deb G. Girdler som Tante Dottie
* Christine Dye som Mabel Fantion

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *First Kill* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *First Kill* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *First Kill* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *First Kill* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *First Kill* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *First Kill* på Metacritic Rediger på Wikidata
Et kart med grensene til dommerdistriktene, med First Judicial District i rødt.
**First Judicial District**, også referert til som **Division #1**, er et tidligere statistikkområde og føderalt dommerdistrikt i Alaska. Distriktet omfattet de landområdene, og øyene, som ligger øst for den 141 vestlige breddegrad (Alaska Panhandle).

Området ble opprettet i distriktet Alaska den 6. juni 1900 som en av tre enheter med administrative funksjoner for rettssystemet, og under folketellingene fra 1910 til 1950 hadde det også funksjon som statistikkområde. Dommersetet ble lagt til Juneau.

Ved opprettelsen av territoriet Alaska i 1912 fikk distriktet en funksjon som overordnet enhet for valgdistrikter. Etter statsdannelsen i 1959 mistet dommerdistriktene mye av sin administrative betydning, og valgdistriktene ble de nye statistikkområdene. Den 20. februar 1960 ble Alaska omgjort til ett føderalt dommerdistrikt.

Befolkningsutvikling
--------------------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Folketellingsår** | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 |
| **Innbyggertall** | 15 216 | 17 402 | 19 304 | 25 241 | 28 203 |

Kilder
------

* U.S. Bureau of the Census, *Population of States and Counties of the United States: 1790 to 1990. From the Twenty-one Decennial Censuses*. Mars 1996. (Del III side 11-12) (en)
* Kartdata fra The Newberry Library: *Alaska Atlas of Historical County Boundaries Arkivert 11. oktober 2014 hos Wayback Machine.*. Interactive Map. (en)

Referanser
----------

1. 1 2  U.S. Marshals Service, dokument Alaska. Besøkt 13. september 2014. (en)
2. ↑  Claus-M Naske og Herman E. Slotnick, *A History of the 49th State*. University of Oklahoma Press 1994. Side 294.
3. ↑  Alaska Judicial Council: Judicial Districting: Final report Arkivert 30. september 2014 hos Wayback Machine.. Anchorage 1975 (kapittel I, side 1). Besøkt 13. september 2014. (en)

Eksterne lenker
---------------

* Detaljkart: Alaskas nåværende «Court System Venue Districts»
**First Succession Act**, også kjent som **Succession to the Crown Act 1533**, var en lov som ble vedtatt av Det engelske parlamentet under Henrik VIII i mars 1534. 

Loven fjernet hans eldste datter, Mary, fra arvefølgen og definerte henne som uektefødt, og gjorde Elizabeth til tronarving. Dette skjedde etter at kongens ekteskap med Marys mor, Katarina av Aragón, hadde blitt erklært ugyldig, og han hadde giftet seg og fått datteren Elizabeth med Anne Boleyn.

Det ble også slått fast i loven at alle undersåtter, om det ble krevet av dem, måtte sverge en ed på at de anerkjente loven. Å nekte å gjøre dette ble regnet som høyforræderi. 

Loven ble senere modifisert gjennom *Second Succession Act*, som erklærte at også Elizabeth var uektefødt. Begge søstre ble gjeninnsatt i arverekkefølgen i *Third Succession Act*. 

Den nåværende tronfølgeloven i Storbritannia er *Act of Settlement 1701*.

Referanser
----------

1. ↑  Loven ble vedtatt i 1534, men parlamentsåret startet på denne tiden 25. mars, og den ble derfor vedtatt i parlamentsåret 1533.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Tittelsiden på First Folio med Shakespeare-portrettet av Martin Droeshout.
***Mr. William Shakespeares Comedies, Histories, & Tragedies*** er den første samlede utgaven av William Shakespeares skuespill, utgitt i 1623. Verket omtales ofte som **First Folio**. 

Boken er trykt i folio-format, og inneholder 36 skuespill. Den ble redigert av dikterens kolleger John Heminges og Henry Condell om lag sju år etter Shakespeares død. 18 av skuespillene var tidligere utgitt i separate bind i oktavformat, men *First Folio* er det eldste og eneste pålitelige kilden til om lag tjue av stykkene, og regnes også som en vesentlig kilde til tekstkritiske studier av de øvrige stykkene. 

Verket inneholder alle stykkene som vanligvis regnes for å være skrevet av Shakespeare, med fire unntak: *Pericles, Prince of Tyre* og *The Two Noble Kinsmen*, og de to tapte stykkene *Cardenio* og *Love's Labour's Won*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) First Folio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* First Folio – Shakespeare Digital Collection[*død lenke*]
* First Folio Arkivert 9. oktober 2004 hos Wayback Machine. – ren tekst fra Prosjekt Gutenberg
* Landmarks in Printing: Shakespeare's First Folio – British Library
* Internet Shakespeare Editions har en samling faksimiler av folio- og kvartoutgavene. Fullstendige teksttranskriberinger er også tilgjengelige.
* Jonathan Bates: *The Case for the Folio*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Franz Birnbauer** var til 12. januar 2017 viseborgermester i kommunen Natschbach-Loipersbach i distriktet Neunkirchen i den østerrikske delstaten Niederösterreich, da han ble etterfulgt av Ewald Blochberger. Han representerer fortsatt partiet Österreichische Volkspartei (ÖVP) og har vært partiformann på kommunalt nivå (Gemeindeparteiobmann).

Birnbauer ble i 2010 gjenvalgt til kommunestyret (Gemeinderat) og nok en gang valgt til viseborgermester ved kommunevalget den 25. januar 2015 .

Birnbauer er blant annet ansvarlig for kommunens byggesaker og brannvesen. Som redaktør for lokalpartiets nettside driver han utstrakt samfunnskontakt. Birnbauer sitter også i redaksjonen for den lokale partiavisen.

ÖVP vant ved forrige valg i 2015 rent flertall i kommunestyret. Ved forrige valg til Landtag i 2013 oppnådde partiet 56,69 % av stemmene i Natschbach-Loipersbach.

Birnbauer er fengselsbetjent av yrke og bosatt i Loipersbach.

Referanser
----------

1. ↑  Nyvalg til viseborgermester[*død lenke*]
2. ↑  Zeitung Volkspartei Natschbach-Loipersbach-Lindgrub  Arkivert 21. mai 2015 hos Wayback Machine. Januar 2015
3. ↑  Kommunens hjemmeside  lesedato 19.05.2015

Eksterne lenker
---------------

* Birnbauer med profilfoto på lokalpartiets hjemmeside der han er redaktør[*død lenke*]
**Tarald Myrum** (født 19. september 1952) er fylkespolitiker i Aust-Agder og er tidligere ordfører i Valle. Han representerer Senterpartiet. Han var ordfører i Valle fra 1992 til 1999 og fra 2011 til 2015. 

Han gikk ut av Hornnes gymnas i 1973 og studerte deretter på Norges landbrukshøgskole. Før han overtok slektsgården i Valle, var han leder av Setesdal Forsøksring. Han har også engasjert seg sterkt i Valle IL og vært leder der i en årrekke. Som ordfører var han en sterk pådriver for å få bygget idrettshall i Valle. Selv er han aktiv skiløper og har gått både Birkebeinerrennet, Vasaloppet og Sesilåmi, som han også har vært i administrativ ledelse for.

Referanser
----------

1. ↑  Sigurd Haugsgjerd: Tarald Myrum runda 60 år. Artikkel i Setesdølen nr. 77, 2012 side 4

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tarald Myrum hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Tarald Myrum hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Pål Åmlid** | **Ordfører i Valle**(1992–1999) | Etterfølger:**Steinar Kyrvestad** |
| Forgjenger:**Bjørgulv S. Lund** | **Ordfører i Valle**(2011–2015) | Etterfølger:**Steinar Kyrvestad** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Sackville Carden** (født 3. mai 1857 i Barnane, North Tipperary i Irland, død 6. mai 1930) var en britisk admiral som, i samarbeid med den franske marinen, kommanderte flere britiske marinestyrker som var utstasjonert i Middelhavet under den første verdenskrig.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Sackville Carden var tredje sønn av Andrew Carden og hans hustru Anne Berkeley.

Selv om både hans far og hans bestefar i sin tid hadde tjenestegjort i den britiske hæren, valgte Carden å begynne på en maritim karriere, og han sluttet seg til det britiske Royal Navy i 1870.

### Militær

Hans tidligste karriere var preget av tjeneste i Egypt og Sudan, og senere tjenestegjorde han under ledelse av Harry Rawson i en ekspedisjonen til Benin i 1897.[] To år senere ble Carden forfremmet til kaptein, og i 1908 ble han utnevnt til kontreadmiral.[]

I september 1914 ble Carden utnevnt til kommandør av en britisk skvadron som opererte i Middelhavet under første verdenskrig. Carden sto ved utbruddet av den første verdenskrig under kommando av en fransk admiral.[] Carden gjennomførte flere vellykkede offensiver mot det tyrkiske forsvaret under den første verdenskrig, før han ble fratatt kommandoen på grunn av hans sviktende helse.[] Carden ble dermed erstattet av admiral John de Robeck. Carden trakk seg fra den britiske marinen to år senere med rang som admiral. Carden døde i 1930, da han var 73 år gammel.

Litteratur
----------

* Callwell, C. E. *The Dardanelles*. Boston, 1919.
* Corbett, Sir Julian S. *Naval Operations*. London, 1924.
* Bunbury, Turtle, *The Glorious Madness, Tales of The Irish and The Great War*,   
Sackville Carden and the Naval Attack on the Dardanelles, pp.144-55, Gill & Macmillan, Dublin 12 (2014) ISBN 978 0717 16234 5

Referanser
----------

1. 1 2   Dreadnought Project, oppført som Sackville Hamilton Carden, Dreadnought Project page Sackville\_Hamilton\_Carden[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage, oppført som Admiral Sir Sackville Hamilton Carden, The Peerage person ID p36316.htm#i363157, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   The Peerage person ID p36316.htm#i363157, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Oxford Dictionary of National Biography, online edition, accessed 25 Aug 2007

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |

Portal: Første verdenskrig
***Sacred Silence*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Harry F. Millarde.

Handling
--------

Løytnant Ralph Harrison er forelsket i major Marstons kone. Men Harrisons mor ber kaptein Jim Craig om å gripe inn, i håp å redde sønnen hennes fra vanære. Når Craig besøker Mrs. Marston, dukker Harrison opp og forårsaker en krangel hvor Harrison blir såret i skulderen. Majoren dukker opp kort tid senere og dreper Harrison, men legger skylden på Craig. For å unngå en skandale forsøker Craig å stikke av.

Madge Summers fra U.S. Secret Service blir satt til å spore ham opp, og de to blir snart forelsket. Men Craig blir arrestert kort tid senere, og ført tilbake til militærposten. Ytterligere bevis på konas utroskap får majoren til å bli sprø. Han myrder sin kone, og tilstår at han var ansvarlig for Harrisons dødsfall. Etter å ha blitt frikjent for mordet kan Craig endelig finne lykken sammen med Madge.

Skuespillere
------------

* William Russell som Kaptein James Craig
* Agnes Ayres som Madge Summers
* George MacQuarrie som Major Marston
* James Morrison som Løytnant Ralph Harrison
* Tom Brooke som en oberst

Referanser
----------

1. ↑  SACRED SILENCE
2. ↑  Aubrey Solomon. *The Fox Film Corporation, 1915-1935: A History and Filmography*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sacred Silence* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Sacred Silence* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Sacred Silence* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Noralf AS, sett fra kai-siden der inn og utskiping av varer skjer (*Foto:* *Joar Øygard*).
CaF2 (flusspat) transporteres med skip fra utlandet og inn til bedriften. Produsert CaSO4 (gips) transporteres ut med skip. (Foto: Joar Øygard)
**Fluorsid Noralf AS** er en industribedrift som produserer aluminiumfluorid (AlF3) og anhydritt i Odda i Ullensvang kommune. Bedriften er etablert inne på bedriftsområdet til Boliden Odda AS.

Noralf ble etablert som fabrikk i 1970, etter initiativ fra to aluminiumsmelteverk (Årdal og Sunndal verk) og sinkverket i Odda (den gang med navnet Norzink). Årsaken til etableringen var tilgangen på Svovelsyre ved sinkverket i Odda. Svovelsyren er et biprodukt etter røsting av ZnS malm som er råstoffet til Boliden Odda AS. I 1994 ble bedriften i helhet tatt over av Norzink AS. I 2016 ble bedriften skilt ut som egen enhet og solgt til Fluorisid S.p.A

Hovedprodukter til bedriften er aluminiumfluorid med kalsiumsulfat (gips) som et biprodukt. Aluminiumfluorid er en viktig tilsatsfaktor i aluminiumsmelteverk for å redusere energiforbruket ved smelteverkene. Produsert gips ({\displaystyle {\ce {CaSO4}}}) har mindre verdi og er tidvis deponert i dypvannsdeponi, selv om målet er å selge så mye som mulig som tilsatsfaktor til selvnivellerende gulvmasse og gipsplateindustrien.

Noralf AS er etablert ytterst på Eitrheimsneset. (*Foto: Joar Øygard*)

Produksjonsprosess
------------------

Aluminiumfluorid produseres ved å reagere innskipet CaF med lokalt produsert svovelsyre:

{\displaystyle {\ce {CaF2 + H2SO4 -> 2HF + CaSO4}}} (Endoterm reaksjon)

{\displaystyle {\ce {CaSO4}}}(Anhydritt) er et biprodukt fra produksjonen.

Produsert HF gass reagerer deretter med aluminium oksid for å danne aluminiumfluorid:

{\displaystyle {\ce {Al2O3 + 6HF -> 2AlF3 + 3H2O}}} (Eksoterm reaksjon)

Referanser
----------

1. ↑  «Noralf solgt for 12,5 millioner euro». *www.h-avis.no* **(norsk)**. 6. desember 2016. Besøkt 2. november 2019.
2. ↑  «Noralf - a Fluorsid Group Company». *www.noralf3.com*. Besøkt 2. november 2019.
3. ↑  «Hydrogen Fluoride - an overview | ScienceDirect Topics». *www.sciencedirect.com*. Besøkt 2. november 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Tanzanias nasjonalmuséer** er et konsortium av fem tanzanianske museer som har som formål å bevare og vise utstillinger om historien og naturlige miljø i Tanzania. Konsortiet har utviklet seg fra **National Museum of Dar-es-Salaam**, som ble etablert i 1934 ved Tanganyika guvernør Harold MacMichael. Fire museer ble senere medlem av konsortiet, nemlig **Village Museum** i Dar-es-Salaam, the **National History Museum** og **Arusha Declaration Museum** i Arusha, og **Mwalimu Julius K. Nyerere Memorial Museum** i Butiama.

Dar es Salaam National Museum
-----------------------------

Dar-es-Salaam National Museum ligger i Shabban Robert Street, like ved den botaniske hagen. Etablert i 1934 og åpent for publikum siden 1940, og var opprinnelig en memorial museum dedikert til King George V; en av bilene til kongen er fortsatt på skjermen. Museet ble utvidet i 1963, med tillegg av en annen bygning. Det er nå dedikert til historien av Tanzania. Dens mest berømte utstillinger inkluderer noen bein av *Paranthropus boisei* som var blant funnene av Louis Leakey ved Olduvai. Museet har også en stor seksjon dedikert til Shirazi-bystaten Kilwa. Flere historiske diverse materiale er knyttet til tysk og britisk styre, og gammel kinesisk keramikk. museet har også etnografiske samlinger på Tanzanianske kulturer.

Village Museum
--------------

**Kijiji cha Makumbusho**, eller **Village Museum**, etablert i 1996, er en open-air etnografisk museum ligger i utkanten av Dar-es-Salaam, på veien til Mwenge og Bagamoyo. Det viser tradisjonelle hytter fra 16 forskjellige tanzanianske etniske grupper. Det er også eksempler på tradisjonell jordbearbeiding, og tradisjonell musikk og dans show blir holdt hver dag.

Nasjonalt naturhistorisk museum
-------------------------------

**National Natural History Museum** i Arusha, åpent siden 1987,ligger i Arusha, i Boma Road. Det har to faste utstillinger, henholdsvis på menneskelig utvikling og entomologi.

Arusha-erklæringens museum
--------------------------

**Arusha-erklæringens museum**, åpent siden 1977,ligger i Arusha, i Kaloleni Road. Det viser dokumenter på den koloniale historien til Tanzania, kampen for uavhengighet, og Arusha-erklæringen der den første tanzanianske presidenten Julius Nyerere skisserte sitt politiske syn.

Nyereres museum
---------------

**Mwalimu Julius K. Nyerere Memorial Museum**, eller **Nyereres museum** for kort, ble etablert i 1999. Det ligger i Butiama, hvor Tanzanias første president Julius Nyerere ble født og begravet. Museet vise elementer knyttet til Nyereres personlige og det politiske liv.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. august 2011. Besøkt 26. oktober 2010.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. oktober 2011. Besøkt 26. oktober 2010.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. oktober 2011. Besøkt 26. oktober 2010.
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. oktober 2011. Besøkt 26. oktober 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Tao Hua** (født 12. desember 1972 i Shanghai), kinesisk softballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney og 2004 i Athen.

Tao vant en olympisk sølvmedalje i softball under sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det kinesiske laget som kom på andreplass i den første olympiske softballturneringen bak USA. Kina tapte finalen mot USA med 1 – 3. Tao spilte alle ti kampene i turneringen.

Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney, spilte Tao sju kamper for Kina i softballturneringen, de kom på fjerdeplass. Hun spilte alle Kinas åtte kamper i OL 2004 i Athen, de ble nummer fire bak USA Australia og Japan

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1996 USAs flagg Atlanta - Sølv i softball Kinas flagg Kina

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tao Hua – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tao Hua – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tao Hua – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (cn) Tao Hua – Kinas olympiske komité Rediger på Wikidata
Spisekart med *table d'hôte*-tilbud fra en *club* i New York City, 1893
**Table d’hôte** (fransk: «gjestgiverens bord») betyr i gastronomien for et lite og ferdig fastlagt spisekart som tilbyr en meny som gjesten ikke kan endre noe særlig på, Prisen er ferdig fastlagt. Motsatsen er begrepet *à la carte*: Gjestene kan bestemme rettene selv og fra alt som tilbys på spisekartet, og bestemme måltidets forløp.

Ordets bakgrunn
---------------

*Table d'hôte* er lånt fra fransk, men der heter det snarere *Table d'hôtes*. Det ble (og blir i Frankrike fremdeles) egentlig benyttet om et bord i spisesalen beregnet for de faste beboere av gjestehuset (chambre d'hôtes). Der spiste de, formodentlig sammen med husverten.

Betydningen «fast meny til fastlagt pris» er tilkommet senere, på begynnelsen av 1800-tallet. Slik benyttes ikke uttrykket på fransk.

Referanser
----------

1. ↑  Oxford English Dictionary - Table d'hôte,

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Denne artikkelen omhandler strøket Midtbyen som utgjør sentrum av Trondheim.  For den administrative bydelen, se Midtbyen (bydel).
Midtbyen avgrenses av Nidelva mot øst, sør og sørvest og Ila og Skansen mot vest. Kanalen mellom Midtbyen og Brattøra er grense mot nord.
**Midtbyen** er et strøk i Trondheim. Bydelen avgrenses av Nidelva mot øst, sør og sørvest, Ila og Skansen mot vest og Kanalen mot nord. Midtbyen er den opprinnelige og sentrale delen av Trondheim. 

Viktige gater i Midtbyen er:

* Dronningens gate
* Kongens gate
* Prinsens gate
* Kjøpmannsgata
* Munkegata
* Nordre gate
* Søndre gate
* Olav Tryggvasons gate

Litteratur
----------

* Terje Bratberg (1996). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforl. s. 359–360. ISBN 8257306428.
* Ingar Kaldal (1997). *Veit og gate : Daglegliv i Midtbyen i Trondheim 1880–1950* **(Norsk (nynorsk))**. Oslo: Universitetsforlaget. s. 514. ISBN 8200127494.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Tarantobukta
**Tarantobukta** (italiensk: *Golfo di Taranto*) er ei bukt i Det joniske hav sør i Italia. De største byene langs kysten er Taranto, som bukta er oppkalt etter, og Gallipoli. 

Tarantobukta er nesten firkanta. Den er 140 km i begge retninger og ligger mellom Santa Maria di Leuca i øst og Colonna i vest. Bukta er omgitt av tre italienske regioner: Puglia, Basilicata og Calabria. De viktigste elvene som munner ut i bukta er Basento, Sinni og Agri.

De greske koloniene (Magna Graecia) Crotone, Heraklea, Thurii og Sybaris lå langs Tarantobukta.

Italia gjorde i 1977 krav på Tarantobukta som et historisk havområde.

Referanser
----------

1. ↑  «Gulf of Taranto», *Encyclopædia Britannica*. Lest 18. oktober 2015.
2. ↑  Natalino Ronzitti: «Is the Gulf of Taranto an Historic Bay», *Syracuse Journal of International Law and Commerce*, vol. 11, nr. 2, 1984, s. 275–296.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Balvatnet** (lulesamisk: *Bállávvre*, tidligere også *Ballavri* og *Bálljávrre*; pitesamisk: *Balhavrre*) er en innsjø og en grunnkrets omsluttet av Junkerdal nasjonalpark, helt sør i Sulitjelmafjellene i Saltdal kommune i Nordland fylke. Balvatnet er en del av Sulitjelmavassdraget og de største elvene som renner ut i vannet er Fuglvasselva, Vuohppejåhkå, Skajddeelva og Låggejåhkå.

Balvatnet er regulert som magasin for Daja kraftverk.

7 kilometer øst for vannet ligger svenskegrensen med innsjøen Mavas rett bak åsen mot øst, i sør ligger dalen og bygda Skaiti (Saltdal kommune), mens i sørvest ligger Evenesdal (også i Saltdal kommune).

Det er rik flora rundt Balvatnet og godt fiske. Det er flere fritidsboliger i området. 

Sulitjelma og Omegn Turistforening har de ubetjente turisthyttene Balvasshytta, rett sør for vannet, og Coarvihytta i nord. Det er flere T-merkede ruter i området.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 29. juli 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 29. juli 2015
3. ↑  «Balvatnet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 26. oktober 2016.

Kilder
------

* NVE
* Salten Kraftsamband

Eksterne lenker
---------------

* (en) Balvatnet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Balvatnet med Sulitjelmafjellene i det fjerne.  Foto: Christian Theede (2009) 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Provinsflagg
*Provinsens beliggenhet*
**Frieslands flagg** er et flagg med diagonale koboltblå og hvite striper, med syv skarlagensrøde *pompeblêdden* (blad av den gule vannliljen).

Historikk
---------

De syv skarlagensrøde vannliljebladene i flagget viser til Frieslands *zeelanden* fra middelalderen. Disse var selvstendige kystområder fra Alkmaar til Weser, som hadde en forsvarspakt mot vikingene. Det har aldri vært eksakt syv av disse zeelanden, så det antas at tallet syv betyr *mange*.

Så tidlig som i det 11. århundre fantes det et våpen med vannliljeblad, det kan avledes fra vers i middelalderkvadet om Gudrun. Rundt det 13. århundre sees ofte vannliljeblader eller hjerter på skandinaviske våpen, gjerne kombinert med løver. I det 15. århundre viser våpensamlinger at det er to våpen som brukes i området som i dag er provinsen Friesland: et med to løver og syv rektangler (stiliserte vannliljeblad) og et med baner og vannliljeblad. Det siste våpenet ble i løpet av det 19. århundre tatt i bruk som flagg.

I 1897 ble flagget godkjent av *Gedeputeerde Staten*, mens det i 1927 for første gang offisielt ble brukt ved provinshuset. Først i 1957 ble det bestemt i *provinciale staten* at man skulle søke dronningen om godkjenning.

SC Heerenveens fotballdrakter har provinsens flagg som utgangspunkt.

Beskrivelse
-----------

Flagget ble fastlagt ved kongelig resolusjon nr. 18, 11. februar 1958, etter at *provinciale Staten* (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 9. juli 1957 hadde besluttet å søke dronningen om godkjenning av flagget. 15. januar 1952: Rektangulært, forholdene er 9:13. Flagget er diagonalt delt syv striper, tre hvite og fire koboltblå. Over de hvite stripene er totalt syv skarlagensrøde *pompeblêdden* (vannliljeblad) fordelt (to, tre, to).

Se også
-------

* Liste over nederlandske provinsflagg

Eksterne lenker
---------------

* (en) Flags of Friesland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Itabacakanalen mellom øyene Baltra (til høyre) og Santa Cruz (til venstre)
**Baltra**, tidligere kjent som **Sør-Seymour**, er ei øy i Galápagosøyene. Den har et areal på 21 kvadratkilometer og befinner seg blant de øyene utgjør Santa Cruz-kantonen i den sentrale delen av arkipelet. Baltra ligger like nord for den større øya Santa Cruz. Baltra er flat og oppsto ved ei tektonisk heving. Dens høyeste punkt er 100 meter over havet. Den er svært tørr, og vegetasjonen består hovedsakelig av melde, opuntia og palo santo-trær. Øya er ikke en del av Galápagos nasjonalpark.

Under andre verdenskrig ble Baltra brukt som flybase av USA. Etter krigen ble alle installasjonene overgitt til Ecuador. Øya er fremdeles en offisiell ecuadoriansk militærbase. Seymour flyplass, som betjener Puerto Ayora på Santa Cruz, ligger på øya. Fra Baltra er det også passasjerbåtforbindelser til enkelte andre øyer i Galápagos.

Bilder
------

* Baltra sett fra luftaBaltra sett fra lufta
* Baltra sett fra luftaBaltra sett fra lufta
* Militærbasen på Baltra under andre verdenskrigMilitærbasen på Baltra under andre verdenskrig

Fotnoter
--------

1. ↑  Det er personell fra Ecuadors marine og luftforsvar på øya.

Referanser
----------

1. ↑  Folketellingen 2010 gjengitt i Stephen Joseph Walsh,Carlos F. Mena, *Science and Conservation in the Galapagos Islands: Frameworks & Perspectives*. Side 71, tabell 4.1 Population distribution in the Galapagos Islands (INEC, Population and housing census, 2010a). (en)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Baltra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Baltra – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Baltra hos Galápagos Conservancy

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Østtysk frimerke fra 1983 som viser Arvid Harnack, Harro Schulze-Boysen og John Sieg.
**Die *Rote Kapelle*** (Det røde orkesteret) var Gestapos betegnelse for motstandsgrupper på tysk jord som ble mistenkt for å ha en kommunistisk bakgrunn. Ettersom uttrykket ble til på et tidspunkt da man ikke hadde særlig oversikt over grupperingene man lette etter, favnet Gestapo i sin leting i virkeligheten også grupperinger som ikke var kommunistisk orientert. Men det var uansett to viktige motstandsnett i det tredje rike med tilknytning til kommunismen.

Etter andre verdenskrig ble *Rote Kapelle* også benyttet som selvidentifikasjon av overlevende fra en rekke store og små tyske motstandsgrupper.

Gestapos bruk av betegnelsen *Rote Kapelle* gjaldt til å begynne med en krets som man senere identifiserte som Schulze-Boysen/Harnack-gruppen, en anti-Hitlergruppe i Tyskland med forbindelser både til USA, Sovjetunionen og andre land. Gestapos uttrykk favnet også rent kommunistiske spiongrupper som sovjeternes GRU-kontrollerte *Trepper*-gruppe. En annen gruppe i Berlin opererte uavhengig av forbindelser østover.

Navnet *Rote Kapelle* hadde sammenheng med at den tyske kontraspionasjen *Abwehr* omtalte spionenes radiosender som «musikkboksen» og deres agenter for «musikanter». «Rød» stod for kommunismen.

Gestapo opprettet en *Sonderkommission Rote Kapelle* som skulle sprenge de antatt sovjetiske spionnettverkene.

*Trepper*-gruppen ble sprengt i 1943, mens gruppen i Berlin var operativ inntil 1944.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
***Ekko*** er et norsk faktaprogram som har gått på NRK Radio siden 2011. Programmet består av reportasjer, intervjuer og andre innslag om samfunnsaktuelle og populærvitenskapelige tema. Det sendes på P2, mandag til fredag og har en varighet på to timer. På lørdager sendes *Ekko helg* som er høydepunkter fra ukas sendinger.

*Ekko* ble til som en følge av at vitenskapsmagasinet *Verdt å vite* og samfunnsmagasinet *Sånn er livet* ble slått sammen til én, enkelt sendeflate.

Programledere er Kalle Turkerud, Jan Erlend Leine, Mona Myklebust, Ellen Wesche Guttormsen og Anne Synnevåg. Andre reportere og journalister som ofte bidrar i programmet, er Vibeke Røiri, Torkild Jemterud, Steffen Fjærvik, Rikke Eckhoff, Lise Borchgrevink, Kirsti Kraft, Ivar Grydeland, Hege Haug-Omre, Halfdan Bleken, Guro Tarjem og Annette Hobson.

Referanser
----------

1. ↑  forskning.no Verdt å vite legges ned - good, bad and ugly «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. september 2011. Besøkt 29. juli 2017.  blogginnlegg av Bjørn H. Samset
2. ↑  «Endrer sendeplanen igjen». *Klassekampen*. 4. januar 2011. Besøkt 6. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
**Rotasjon om en fast akse** er et spesialtilfelle av rotasjonsbevegelse. Fast-akse-hypotesen utelukker muligheten av at en akse endrer orientering, og kan ikke beskrive fenomener slik som nutasjon eller presesjon. Ifølge Eulers rotasjonsteorem er samtidig rotasjon om et antall stasjonære akser på samme tid umulig, hvis to rotasjoner foregår på samme tid, vil en ny rotasjonsakse oppstå.

Denne artikkelen antar at rotasjonen også er stabil, slik at intet dreiemoment trengs for å holde den gående. Kinematikken og dynamikken for rotasjon av et stivt legeme rundt en fast akse er matematisk mye enklere enn de for fri rotasjon av et stivt legeme, de er fullstendig analoge med dem for lineær bevegelse langs en enkelt fast retning, noe som ikke er sant for fri rotasjon av et stivt legeme. Uttrykkene for kinetisk energi for legemet, og for kreftene på legemets deler, er også enklere for rotasjon rundt en fast akse, enn for generell rotasjonsbevegelse. Av disse grunnene læres rotasjon rundt en fast akse typisk bort i introduksjonskurs i fysikk etter at studentene har mestret lineær bevegelse, den fullstendige generaliteten for rotasjonsbevegelse læres typisk ikke bort i introduksjonskurs i fysikk.

Eksempler og anvendelser
------------------------

### Konstant vinkelhastighet

Det enkleste tilfellet av rotasjon rundt en fast akse er det med konstant vinkelhastighet. Det totale dreiemomentet er null. I eksemplet med at jorda roterer rundt sin egen akse, er det meget lite friksjon. For en vifte, anvender motoren et dreiemoment for å kompensere for friksjon. På samme måte som med vifta, demonstrerer utstyr i masseproduksjonsindustri rotasjon om en fast akse effektivt. For eksempel brukes en dreiebenk til å effektivt øke produktiviteten, deformeringen og dreieoperasjoner. Rotasjonsvinkelen er en lineær funksjon av tiden, som modulo 360° er en periodisk funksjon.

Et eksempel på dette er tolegemeproblemet med sirkulære baner.

Referanser
----------

1. ↑  «Multi Spindle Machines - An In-Depth Overview». *Davenport Machine* **(engelsk)**.
**Ytre Hvaler nasjonalpark**  er en norsk nasjonalpark som ligger i kyst- og skjærgårdslandskapet i Østfold. Parken ble opprettet 26. juni 2009, for å «*bevare et egenartet, stort og relativt urørt naturområde ved kysten i Sørøst-Norge, bevare et undersjøisk landskap med variert bunntopografi, og bevare økosystemer på land og i sjø med naturlig forekommende arter og bestander, kystlandskap med sjøoverflate og havbunn med korallrev, hard- og bløtbunn.*» og den dekker et område på 354 km², hvorav 340 km² er sjøareal.

Nasjonalparken ligger i kommunene Fredrikstad og Hvaler; og den erstatter de fire tidligere sjøfuglreservatene Akerøya, Heia, Møren og Søndre Søster. Parken ligger like øst for Færder nasjonalpark, og grenser i sør til den svenske Kosterhavet nationalpark som ble opprettet samtidig.

Geografi, landskap, geologi
---------------------------

Nasjonalparken har store verneverdier knyttet til flora og fauna, strand- og kysttyper, kystbarskog, lyngheier og det intakte storslagne kystlandskapet. Området har spesielle marine egenskaper pga. Glommas utløp og en meget variert undersjøisk topografi og bunnforhold. Dette gjør at Ytre Hvaler inneholder et stort mangfold av marine naturtyper både på grunt og dypt vann. Det er flere korallrev i området, deriblant Tislerrevet utenfor Tisler som er verdens største innaskjærs korallrev på dypt vann. Også det største utaskjærs dypvannsrevet er norsk, nemlig Røstrevet.

Kulturminner
------------

Området er preget av lang tids bruk av kysten og havet: rekefiske, hytter, fritidsbåter og annet fritidsaktivitet.

Referanser
----------

1. ↑  Lovdata.no: Verneforskriften

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ytre Hvaler National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Ytre Hvaler nasjonalpark på Miljødirektoratets temasider om nasjonalparkene
* (no) Ytre Hvaler nasjonalpark i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* regjeringen.no: Pressemelding ved opprettelsen

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i Norge |
| --- |
| 
* Anárjohka
* Blåfjella-Skjækerfjella
* Breheimen
* Børgefjell
* Dovre
* Dovrefjell-Sunndalsfjella
* Femundsmarka
* Folgefonna
* Forollhogna
* Fulufjellet
* Færder
* Gutulia
* Hallingskarvet
* Hardangervidda
* Jomfruland
* Jostedalsbreen
* Jotunheimen
* Junkerdal
* Láhko
* Langsua
* Lierne
* Lofotodden
* Lomsdal-Visten
* Møysalen
* Raet
* Rago
* Reinheimen
* Reisa
* Rohkunborri
* Rondane
* Saltfjellet-Svartisen
* Seiland
* Sjunkhatten
* Skarvan og Roltdalen
* Stabbursdalen
* Varangerhalvøya
* Ytre Hvaler
* Øvre Dividal
* Øvre Pasvik
* Ånderdalen

 | Norges flagg |
| Svalbard | 
* Forlandet
* Indre Wijdefjorden
* Nordenskiöld Land
* Nordre Isfjorden
* Nordvest-Spitsbergen
* Sassen-Bünsow Land
* Sør-Spitsbergen

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Naturbase
 |
**Birger Øivind Meidell** (født 4. februar 1882 i Bergen, død 29. januar 1958) var en norsk forsker og politiker (Nasjonal Samling). Han var konstituert sosialminister fra 25. september 1940 til 25. september 1941.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Birger Meidell studerte i Norge, Tyskland og Frankrike, og tok forsikringseksamen ved universitetet i Göttingen i 1906. 

Han ble ansatt som aktuar i Livsforsikringsselskapet Norske Liv i 1907 og i Statens pensjonskasse fra 1913. Han var direktør for Oslo kommunale pensjonskasse 1917–24, og var fra 1923 professor i forsikringsteknikk ved Det kgl. Frederiks Universitet, senere Universitetet i Oslo. Han var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1923.

### Nasjonal Samling, annen verdenskrig

Meidell ble medlem av Nasjonal Samling i 1930-årene. Han var en av dem som Vidkun Quisling annonserte som medlemmer av en påtenkt regjering i sin radiotale under den tyske invasjonen 9. april 1940. Meidell ble da nevnt som Kirke- og undervisningsminister.

Umiddelbart etter Quislings statskupp 9.april la Meidell opp til en bredt utformet strategi for NS-herredømme i det norske samfunnet. Hans hovedidé var å vinne arbeiderne for NS og for nasjonalsosialismen. 25. september 1940 ble han utnevnt til «kommissarisk statsråd» og leder av Sosialdepartementet. I november 1940 fikk han innført en lov om arbeidsledighetstrygd, en bearbeidelse av den loven Stortinget hadde vedtatt i 1938, men som ble suspendert våren 1940. Hans strategi for å etablere kontroll over Arbeidernes Faglige Landsorganisasjon møtte sterk motstand i den NS-fiendtlige del av fagbevegelen.

Etter hvert kom Meidell i konflikt med Josef Terbovens Reichskomissariat over spørsmålet om økt lønn til arbeiderne. Han fikk også motstand for sitt forsøk på å føre en uavhengig politikk overfor fagforeningene fra Quisling og den fløyen i NS som ivret for en overtagelse av alle samfunnsfunksjoner med makt. 

Meidell trakk seg som kommissarisk statsråd i september 1941 og ble deretter direktør i Norges Brannkasse. 

### Etter krigen

I 1946 ble Meidell dømt til livsvarig tvangsarbeid for landssvik. Han ble benådet tre år senere.

Birger Meidell var bror av forfatteren og pressemannen Sigurd Segelcke Meidell.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Birger Øivind Meidell, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Om Birger Meidell i Norsk krigsleksikon

Eksterne lenker
---------------

* (no) Birger Meidell hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Birger Meidell - Norsk biografisk leksikon
* Birger Meidell - Store norske leksikon
* (no) Om Birger Meidell i Norsk krigsleksikon


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sverre Støstad** | **Norges sosialminister**(1940–1941) | Etterfølger:**Johan Andreas Lippestad** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
Markør på *Plaza Dilao* med statue av Takayama i bakgrunnen.
**Dilao** var på 1600-tallet, da spanierne hersket, en bosetting med rundt 3000 japanere på øya Luzon (Filippinene). Det omfattet mye av det nåværende distriktet Paco i Manila - dette distriktet het da også *Dilao* til ut på 1800-tallet. 

Navnet kommer muligens fra tagalog *dilaw*, som bety «gul». Det kan sikte til en gul blomst som vokser langs elven Pasigs bredder, eller - antagelig mer folkeetymologisk - japanerne.

Mange av japanerne var flyktninger. Kristenforfølgelsene i Japan under Tokugawa Ieyasu gjorde at de forlot hjemlandet. De ankom Manila 21. desember 1614, med den japanske samurai Takayama Ukon (døpt av portugisiske misjonærer og så bedre kjent som Dom Justo Takayama). De slo seg ned i Dilao fordi det der allerede var en japansk bosetting. Bosettingen ble besøkt av den salige Luis Sotelo. 

Japanerne hadde knyttet tette handelsforbindelser på Luzon og hadde flere kystbosettinger der – lenge før spanjolene ankom. Japanerne i Manila ble da satt sjelesørgerisk under fransiskanerne. En statue av Takayama sstår fortsatt i Manila.

Nå krysses Dilao av President Quirino Avenue. Nær denne gaten lå det en gang blomstrende japanske marked, nå kalt *Plaza Dilao*.

I 1791 ble navnet på Manila-forstaden til *San Fernando de Dilao*; senere bydelen *Paco de Dilao*, og senere *Paco*.

Eksterne lenker
---------------

* City of Manila
Utsyn over sletten
**Ghabsletten** (arabisk سهل الغاب, *Sahl el Ghab*) er en frodig slette nordvest i Syria. Dalen ble i hundrevis av år overflommet av vann fra Orontes, som gjorde sletten til et sumpområde. Ghabprosjektet ble satt i gang i 1950-årene for å drenere dalen og gjøre den beboelig og dyrkbar. Dette gav Syria et område på 41.000 km² med kunstig bevannet jordbruksland.

Dalen skiller al-Ansariyahfjellene i vest fra Zawiyahfjellene og platået øst i regionen. Dalen er 63 km lang og 12,1 km bred.

Ghabprosjektet
--------------

Prosjektet startet i 1953 og tegnes som et av de viktigste hydrologiske prosjekter nord i Syria. På grunn av en slak helling (0,10 %) i Orontes i området omkring Asharnah, gav ikke elva nok vann til de omliggende områdene. Prosjektet drenerte sletten Orontes strømmet over og ble helt drenert i 1968 og gav 11 000 familier nytt jordbruksland.

Ghabprosjektet gjorde at store områder kunne oppdyrkes og det ble utviklet et nytt irrigasjonssystem. Systemet omfattet demninger og kanalnettverk for drenering. Store demninger ble bygd i Mhardeh, Zayzun, Qarqur og andre landsbyer. Dammen ved Mhardeh, bygdt i 1961, er 40 meter høy og 200 meter lang og holder 65 mill. kubikkmeter vann. Zeyzoundammen, bygd i 1996, var 32 meter høy og heldt 71 mill. kubikkmeter vann. Den brøt sammen i juni 2002 og 22 mennesker mistet livet og et 80 kvadratkilometer stort landområde ble overflommet nedenfor demningen.

Andre fordeler med Ghabprosjektet er utbedrinear i kommunikasjonssystemene ved bygging av veier og jernbane, som tidligare ikke var mulig på grunn av myrområdene. I tillegg ble det langt mindre malaria siden det var langt mindre stillestående vann.

Kilder
------

* Federal Research Division (2004), *Syria a Country Study*, Kessinger Publishing, ISBN 978-1-4191-5022-7,
* Sofer, Arnon, %20syria&f=false *Rivers of fire: the conflict over water in the Middle East*, Rowman & Littlefield, ISBN 978-0-8476-8511-0,  %20syria&f=false
* de Miranda, Adriana, %20syria&f=false *Water architecture in the lands of Syria: the water-wheels*, L'ERMA di BRETSCHNEIDER, ISBN 978-88-8265-433-7,  %20syria&f=false
* Salman, Salman M. A. %20syria&f=false *The World Bank Policy for Projects on International Waterways: An Historical and Legal Analysis*, World Bank Publications, ISBN 978-0-8213-7953-0,  %20syria&f=false

Referanser
----------

1. 1 2  Federal Research Division, 2004, s. 74.
2. 1 2  Sofer, 1999, s. 205.
3. ↑  South, Coleman. Syria. Tarrytown, N.Y.: Marshall Cavendish Benchmark, 2006. Print.
4. 1 2 3 4  de Miranda, 2007, s. 267.
5. ↑  Salman, 2009, s. 28.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Barbara Stephanie Boyd Iliff** (født 26. desember 1927) var fra 1982 assisterende kabinettsekretær på Det kongelige slott.

Biografi
--------

Iliff var sjef for British Troops in Egypt's Welfare Library i 1944-1945. Hun har også praksis som pasientombud fra sykehus i London. Siden tok hun magistergrad i moderne historie og statsvitenskap fra Dublin University i 1967 og var deretter med i redaksjonen av Encyclopædia Britannica før hun i 1971 ble ansatt i Utenriksdepartementet i Norge som «ikke flyttepliktig», en jobb hun hadde til 1982, da hun begynte som assisterende kabinettsekretær.

En kvinne blant menn
--------------------

Iliff ble den eneste kvinne i et svært mannsdomintert miljø på Slottet. Men hun betydde mye for driften av hoffet, som ikke hadde noen kvinner som var med i de daglige vurderingene.

Hun ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for fortjenstfullt virke i H.M. Kongens tjeneste i 1989. Iliff er bosatt i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  *Konge uten dronning.* Trond Norén Isaksen Artikkel i Dagbladet 2. juli 2003
13. januar-medaljens forside.
Medaljens bakside.
**13. januar-medaljen** (litauisk: *Sausio 13-osios atminimo medalis*) er en litauisk utmerkelse innstiftet til minne om begivenhetene som fant sted i Vilnius 13. januar 1991 da sovjetiske militærstyrker gikk til angrep på sivile som demonstrerte for Litauens frihet og selvstendighet. Medaljen tildeles borgere av Litauen eller andre land for innsats knyttet til forsvaret av Litauens frihet og selvstendighet i perioden januar til september 1991.

Utforming
---------

Medaljen er i sølv og har en diameter på 36 mm. Den viser en engel som holder et menneske som holder et skjold med Gediminas-merket. Forsiden bærer også innskriften «Sausio 13» (norsk: «13. januar») og «1991», «13. januar 1991» på litauisk. Medaljen har gult bånd med grønne og røde striper. Dette er fargene i Litauens flagg. I tillegg har båndet svarte striper.

Tildeling
---------

13. januar-medaljen var per 19. november 2020 tildelt 4 302 personer.

Fire nordmenn er tildelt 13. januar-medaljen: Leon Bodd, Hans-Wilhelm Steinfeld og Thorvald Stoltenberg ble tildelt medaljen i 1992, mens Ingvald Godal fikk den i 1996.

Referanser
----------

1. ↑  «Medal of January 13» Arkivert 25. januar 2009 hos Wayback Machine. Administration of the Office of the President.
2. ↑  «Commemorative Medal of 13 January» Arkivert 31. desember 2013 hos Wayback Machine. Litauens presidentembete.
3. 1 2  «Apdovanotų asmenų duomenų bazė», database over tildelinger, Litauens presidentembete. Søkt 19. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Medal of January 13 Arkivert 25. januar 2009 hos Wayback Machine. Administration of the Office of the President.
***Drømmen om Norge*** er en historisk dokumentarserie som ble sendt på NRK1 i forbindelse med Norges 100-årsjubileum i 2005. Programmet var delvis informativt og delvis dramatisert. Det ble ledet av Stian Barsnes-Simonsen og gikk på søndager.

Premieren ble sett av 651 000 TV-seere.

Handling
--------

Programmet ble ledet av Stian Barsnes-Simonsen. Han fikk hjelp av et femtitalls skuespillere og over tretti fageksperter som forsøkte å lage en underholdende reise gjennom Norges kulturhistorie fra 1850-årene og fram til 2005. Blant disse var Arve Tellefsen, som snakket om Ole Bull, Edvard Hoem fortalte om Bjørnstjerne Bjørnson og Nordahl Grieg, Ingar Sletten Kolloen om Knut Hamsun, Ketil Bjørnstad om Kristiania-bohemen og Gunnar Danbolt om Munch. Ved hjelp av et 50-talles skuespillere ble historien rekonstruert og dramatisert i sekvenser der Simonsen selv spiller mange ulike roller. I tillegg ble historien illustrert og utdypet gjennom omfattende arkivmateriale som ble knyttet til dramatiseringene og intervjuene.

Rolleliste
----------

* Kai Remlov – som Bjørnstjerne Bjørnson
* Ellen Horn – som Sigrid Undset
* Øystein Røger – som Nordahl Grieg
* Jørgen Langhelle – som Arnulf Øverland
* Marianne Sand – som Siri
* Jan Grønli – som Gustav Vigeland
* Tone Danielsen – som Camilla Collett
* Robert Skjærstad – som Hans Jæger

Andre skuespillere med viktige roller var: 

* Beate Rostin Wexelsen
* Marian Saastad Ottesen
* Trond Brænne
* Nils Vogt
* Nikis Theophilakis
* Mads Henning Jørgensen
* Christian Greger Strøm.

Referanser
----------

1. ↑  NRK. «NRK.no - Drømmen om Norge». *www.nrk.no*. Besøkt 21. september 2016.
2. ↑  «Mest sett». *VG*. 27.02.2005.