recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Per Hjort Albertsen** («Pjort») (født 27. juli 1919 i Trondheim, død 12. august 2015 samme sted) var en norsk komponist og organist. Han var utdannet både arkitekt og organist.

Han virket som organist i Vår Frue kirke i Trondheim fra 1947–68, før fire år som universitetslektor ved Musikkvitenskapelig Institutt, Universitetet i Trondheim. I 1972 ble han rektor ved Trøndelag musikkonservatorium.

Albertsen dirigerte Trondhjems studentersangforening fra 1958 til 1979, og satte i disse årene sterkt preg på korets virke både som dirigent og gjennom sin komponistvirksomhet.

Utmerkelser
-----------

Albertsen mottok en rekke utmerkelser. Han var innbudt livsvarig medlem av Studentersamfundet i Trondhjem. Her ble han i 1964 lambslaat til ridder av De Sorte Faars Ridderskab, og mottok i 2008 storkorset, samtidig som han ble Cantzler Emeritus, og fikk tittelen «Storinquisitor til Vuku og Vinne Abbedier». Han var også innehaver av storkorset til Trondhjems studentersangforenings orden, Vrangstrupen. I tillegg var han ridder av Studentersamfundets Interne Teaters orden, Den Gyldne Kat og siden 1954 ridder av Polyhymnia, Musikerlåftes ridderorden. Til 70-årsdagen fikk Per Hjort Albertsen tildelt Trondheim bys kulturpris og Kongens fortjenstmedalje i gull.

Verk
----

Utdypende artikkel: Liste over Per Hjort Albertsens verker

Han har komponert en rekke verker for både mannskor og blandakor, samt orgelverker og ymse symfoniske verker.

Utgivelser
----------

Siste utgivelse/CD med verk av Per Hjort Albertsen ble utgitt av pianist Lisbeth Skogen i Trondheim sommeren 2012.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 148073269, catalogue.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Musicalics, Musicalics komponist-ID 85475[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.nrk.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Per Hjort Albertsen er død. NRK.

Litteratur
----------

* *Festskrift til Per Hjort Albertsen: 1919–1989*. Trøndelag musikkonservatorium: Trondhjem studentersangforening. 1989. ISBN 82-991996-0-3.
* «Per Hjort Albertsen». *Store norske leksikon*. Besøkt 21. mars 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** KulturNav **·** Discogs
 |
**Den ville jeger** er et vandresagn, velkjent i Tyskland og Danmark, men er også dokumentert i noen få norske varianter fra Nordmarka og Ringerike. I vandresagnkatalogen er det klassifisert som «ML 5060 The Fairy Hunter ». I kortform er innholdet slik:

*Noen tømmerhoggere, som ligger ved bålet i skogen om natta, får se ei barbent jente med utslått hår springe for livet like forbi dem. Etter kommer to store svarte hunder halsende i sporet hennes. Etter en stund hører de et skudd og så blir det stilt. Senere får de se en stor, svær kar med kullsvart skjegg i lysskjæret fra bålet. Han har de to bikkjene i kobbel og en svær muskedunder på aksla. På ryggen hans henger jenta som en annen skutt hare med beina sammenbundet og tredd inn på børsepipa.*

I de tyske og danske variantene av sagnet går det klarere fram at både jegeren og byttet er overnaturlige skapninger. Mannen kan være en gjenganger etter en ugudelig jeger som ikke engang lot viltet i fred på den hellige juledag, mens kvinnen gjerne blir omtalt som alvepike eller trollkjerring. I mange av de danske variantene er hun en gammel kone med bryster så lange at hun kaster dem i kors over skuldrene for at de ikke skal hindre henne i å løpe. 
Denne sagntypen tilhører en europeisk sagnsyklus med uklare grenser og som også omfatter våre norske sagn om oskoreia.

Se også
-------

* Oskorei
Ei tradisjonell stavkinne for kinning (kjerning) av smør fra melkefløte eller rømme.
Kinning på Västerbottens museum i Umeå i Sverige 2007.
**Kinne** eller **kjerne**, også kalt **smørkinne**, er et redskap eller en maskin som brukes til å lage smør. Fløte piskes eller ristes slik at fettet - smøret - skilles ut. Å kinne, eller å kjerne, viser til bruk av redskapet, altså prosessen ved å lage smør.

Typer
-----

Det er flere ulike typer kinner som var tilpasset produksjon hjemme på gården, på setra, eller på et meieri. Kinnene bearbeidet fløten etter ulike prinsipper og hadde ulike størrelser, var laget av ulike typer materialer og ble drevet med håndkraft eller maskiner. 

*Stavkinna* er enklest og eldst. Redskapet var et høyt kar av tre, avsmalnende mot toppen. Det var lagget, og har ofte lokk for å hindre spruting. Til kinna hører en kinnestav, som oftest har den et trekors i enden. Med kinnestaven piskes fløte eller rømme i kinna, og smøret skiller seg ut. Dette redskapet er kjent over store deler av Europa.

I tillegg er det vindekinner eller sveivekinner og voggekinner.

* Smørkinning på Haukeliseter i Vinje på 1880- eller 1890-tallet. Budeia bruker sveivkinne, gutten vanlig stavkinne. Bildet er arrangert for fotografen.  Foto: Axel LindahlSmørkinning på Haukeliseter i Vinje på 1880- eller 1890-tallet. Budeia bruker sveivkinne, gutten vanlig stavkinne. Bildet er arrangert for fotografen.  Foto: Axel Lindahl
* Gamle redskap og maskiner for melkestell, blant annet for kinning av smør, utstilt i landbruksmuseet i Szreniawa 13 km sørvest for Poznań i Polen.Gamle redskap og maskiner for melkestell, blant annet for kinning av smør, utstilt i landbruksmuseet i Szreniawa 13 km sørvest for Poznań i Polen.
* Den engelske kunstneren Ralph Hedleys «Smørkinna» (The Butter Churn) fra 1897 viser ei tønneformet sveivekinne i brukDen engelske kunstneren Ralph Hedleys «Smørkinna» (*The Butter Churn*) fra 1897 viser ei tønneformet sveivekinne i bruk
* Smørkinning i Midtøsten tidlig på 1900-tallet, trolig i Egypt, med melk i geiteskinnsposer som er hengt opp på stativ og vogges fram og tilbake  Foto: Leeder, S.H· Modern Sons of the Pharaohs utgitt i London 1918Smørkinning i Midtøsten tidlig på 1900-tallet, trolig i Egypt, med melk i geiteskinnsposer som er hengt opp på stativ og vogges fram og tilbake  Foto: Leeder, S.H· *Modern Sons of the Pharaohs* utgitt i London 1918
* Liten svensk smørkinne med håndsveiv som på en hjulvisp Foto: Hallwylska museet, StockholmLiten svensk smørkinne med håndsveiv som på en hjulvisp Foto: Hallwylska museet, Stockholm

Referanser
----------

1. ↑  Stigum og Visted: Vår gamle bondekultur II. 3. utgave. Oslo 1971.

Se også
-------

* Smør
* Smørstøter
* Smørkanne
* Smørstett
* Smørform

Eksterne lenker
---------------

* (en) Butter churns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om smør i Kulturhistorisk Leksikon Fylkesarkivet for Sogn og Fjordane

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
***Den voldtatte*** (originaltittel: *Mouchette*) er en fransk dramafilm fra 1967, regissert av Robert Bresson. Bresson skrev manus med Georges Bernanos' roman *Mouchette* fra 1937 som forelegg.

Handling
--------

Mouchette bor i en isolert fransk landsby sammen med sin alkoholiserte far og sin sengeliggende, døende mor. Hun forsøker å ta hånd om broren sin, et spedbarn, og gjør alt husarbeidet i hjemmet deres. Men hun blir utstøtt fra skolen på grunn av de møkkete klærne sine, og blir refset av læreren fordi hun nekter å synge. Når Mouchette går hjem fra skolen en dag, går han seg vill i skogen når et regnvær bryter løs. Arsène, en alkoholisert krypskytter, snubler over henne og tar henne med seg til hytta hans. Han frykter at han kan ha myrdet en mann som han hadde slåss mot tidligere. Han ønsker derfor å bruke Mouchette som et alibi, for å unngå at han blir anklaget for mannens dødsfall.

Men etter at hun godtar å gjenta historien han gir henne, forsøker Mouchette å forlate hytta hans. Men Arsène sperrer veien for ham, jager etter henne, og voldtar henne. Tidlig om morgenen har Mouchette stukket av. Når hun endelig kommer hjem til foreldrene sine, er morens tilstand forverret. Hun prøver å trøste moren sin, men hun dør kort tid senere. Senere, når hun snakker med viltvokteren Mathieu og hans kone om hendelsene den forrige natten i skogen, prøver hun å gi historien som hun hadde avtalt med Arsène. Motvillig uttaler hun at hun var hjemme hos Arsène den natten fordi han er kjæresten hennes.

Skuespillere
------------

* Nadine Nortier som Mouchette
* Jean-Claude Guilbert som Arsène
* Marie Cardinal som moren til Mouchette
* Paul Hébert som faren til Mouchette
* Jean Vimenet som Mathieu.
* Marie Susini som Mathieus kone
* Liliane Princet som en skole-lærer
* Suzanne Huguenin som en begravelsesagent
* Marine Trichet som Luisa
* Raymonde Chabrun som en butikk-eier

Referanser
----------

1. 1 2  «Den voldtatte» **(norsk)**. Medietilsynet. Besøkt 29. november 2022. «Etter en roman av Bernanos, om den fattige, mishandlede og trassige skolejenta Mouchette som blir voldtatt av krypskytteren Arséne. Mouchettes mor dør umiddelbart etter, og Mouchette tar livet av seg ved drukning»

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den voldtatte* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Den voldtatte* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Den voldtatte* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Den voldtatte* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Den voldtatte* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Den voldtatte* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Den voldtatte* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Den voldtatte* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Den voldtatte* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Ordenstegn for Den væpnede arms orden
**Den væpnede arms orden** var en dansk orden innstiftet 2. desember 1616 av kong Christian IV og tildelt i hans regjeringstid.

Den væpnede arm var i dette tilfelle et symbol for kampen for protestantismen, et symbol Christian IV også benyttet i andre sammenhenger. Ordenen hadde én grad, *ridder*. Ordenen ble etablert i forbindelse med Danmarks seier i Kalmarkrigen. Utnevnelser fant sted ved kun ett tilfelle, 2. desember 1616 i riddersalen på slottet Koldinghus, da 12 adelsmenn som hadde utmerket seg i Kalmarkrigen ble slått til riddere. Blant disse var rikets ledende menn, inkludert kansleren, riksmarskalken, riksadmiralen, stattholderen i Schleswig og Holstein og medlemmer av riksrådet. Ordenstegnet kan ha blitt tildelt året etter. Ordenen ble ikke tildelt senere i Christian IVs tid og etterfølgende monarker videreførte heller ikke ordenen. I stedet ble Dannebrogordenen innstiftet i 1671. Den væpnede arms orden gikk i årene 1633 til 1634 sammen med Elefantordenen på en slik måte at ordenstegnene ble kombinert eller båret i samme kjede.

Insignier
---------

Ordenstegn utstilt på Rosenborg slott i København
Ordenstegnet for Den væpnede arms orden var av gull og hadde som motiv en blåemaljert harniskkledd arm som holder et sverd i stål. Armen var besatt med diamanter og hadde kongens monogram i rød og hvit emalje. Årstallet 1617 er påført bakerste del av armen. Armen var opphengt i et kjede som igjen var festet i et bånd til å bære om halsen. Elefantordenens blå bånd ble benyttet også for Den væpnede arms orden. I årene Den væpnede arms orden var kombinert med Elefantordenen forekom det ordenstegn der elefantens dekke var dekorert med den væpnede arm.

Innehavere
----------

De som mottok ordenen var:

* Christen Friis, kansler
* Jørgen Lunge, riksmarsk
* Albret Skeel, riksadmiral
* Breide Rantzau, riksråd
* Gert Rantzau, stattholder
* Anders Bille, riksråd og lensherre
* Ditlev Rantzau, hoffmarskalk
* Anders Sinklar (Andrew Sinclair), lensherre
* Jens Sparre, befalingsmann
* Marqvardt Pentz, amtmann
* Ulrik Sandberg, befalingsmann
* Jørgen Skeel, lensherre

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Lars Stevnsborg *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Odense Universitetsforlag, s. 65-71.
2. ↑  Peter Kurrild-Klitgaard *The Royal Order of the Elephant* i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Monkoo (red.): *World Orders of Knighthood & Merit - Volume I*, Burke's Peerage & Gentry, s. 301-313.

Kilder
------

* Jørgen Hein: «Den store bedstefader. Christian V og Christian IV-myten»[*død lenke*], *Historisk Tidsskrift*, bind 16, rekke 2, nr. 2, 1993
* Jørgen Hein: «Christian VIs arm: Symbol og identitet», *Heraldisk tidsskrift*, nr. 90, 2004, s. 443–452.
* Lars Stevnsborg: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 65–71.

Eksterne lenker
---------------

* «Chr. 4.s elefantorden», Rosenborg Slot, De Danske Kongers Kronologiske Samling.

Portal: Danmark
**King's Medal for Courage in the Cause of Freedom** er en britisk medalje innstiftet 23. august 1945 til belønning av hovedsakelig utlendinger, som under den andre verdenskrig med fare for eget liv hadde bidratt til å hjelpe britisk militærpersonell til å unnslippe fienden og flykte fra okkupert område eller for annen farefull innsats for den britiske eller allierte sak under krigen. Personer som på mindre farefull måte hadde gjort en fortjenstfull innsats for den britiske og allierte sak under den andre verdenskrig kunne tildeles King's Medal for Service in the Cause of Freedom.

Utforming
---------

Medaljen er i sølv og er 36 mm i diameter. Adversen bærer kong Georg VIs venstrevendte portrett. Kongen bærer krone. Portrettet er omgitt av omskriften «GEORGIVS VI D: G: BR: OMN: REX ET INDIAE IMP:» Reversen bærer innskriften «THE KING'S / MEDAL FOR / COURAGE / IN THE CAUSE OF / FREEDOM» over fem linjer, der ordet *courage* står i større skrift enn øvrige ord. Innskriften er omgitt av et kjede.

Medaljen er opphengt i et hvitt bånd, som har to smale, blå midtstriper og røde kantstriper.

* ReversRevers

Tildeling
---------

Utdeling av medaljen tok til i 1947. Omkring 3 200 medaljer ble utdelt.

Se også
-------

* Mottakere av medaljen med artikkel på Wikipedia

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  John W. Mussell: *The Medal Yearbook 2014*, Honiton: Token Publishing, 2013, s. 99.
Canadas drakt under OL-1952
**Billie Dawe** (født 8. juni 1924 i Cochrane, død 20. mai 2013 i Edmonton) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.

Dawe ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada under OL-turneringen.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, de tapte en kamp, 2-4 til Sverige.

Dawe ble verdensmester i ishockey i 1952, OL-turnering i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey. To år tidligere under, 1950 i London spilte han på «Edmonton Mercurys» som representerte Canada og vant VM-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* OL-1952 Norges flagg Oslo - Gull **Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

VM-medaljer
-----------

* VM-1950 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i ishockey Canadas flagg Canada
* VM-1952 Norges flagg Oslo - Gull **Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Billie Dawe – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Billie Dawe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Billie Dawe – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Billie Dawe – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Mynt av Antigonos I Monofthalmos.
**Antigoniddynastiet** var en slekt av hellenistiske konger som nedstammet fra Aleksander den stores hærfører og general Antigonos I Monofthalmos («den enøyde»).

Historie
--------

Ved å etterfølge antipatridedynastiet i det meste av oldtidens Makedonia hersket Antigonos over det meste av Anatolia og nordlige Syria. Hans forsøk på ta kontroll over hele Aleksanders etterlatte verdensrike mislyktes da han led nederlag og døde i slaget ved Ipsos i år 301 f.Kr. Antigonos’ sønn Demetrios Poliorketes overlevde slaget og greide å ta kontroll over Makedonia noen få år senere, men tapte til slutten tronen og døde i fangenskap. Etter en periode preget av forvirring og uro var det Demetrios’ sønn Antigonos II Gonatas i stand til å etablere familiens kontroll over det gamle kongeriket Makedonia ved år 276 f.Kr. foruten også over de fleste greske bystatene.

Arv
---

Antigoniddynastiet var det ene av fire riker som ble dannet av Aleksanders etterfølgere, de andre var Selevkid-dynastiet, Ptolemeerdynastiet og Attaliddynastiet. Det siste skudd på dynastiet, Perseus av Makedonia, regjerte mellom 179-168 f.Kr. ble anerkjent som en forkjemper av gresk frihet overfor Romerriket. Han var uansett ikke i stand til å stå imot de avanserende romerske legionene og det greske nederlaget i slaget ved Pydna som signaliserte slutten på dynastiet og en æra.

Dynastiet
---------

Mynt av Antigonos II Gonatas
Medlemmen av Antigoniddynastiet var:

* Antigonos I Monofthalmos
* Demetrios I Poliorketes (294 f.Kr. -287 f.Kr.)
* Antigonos II Gonatas (276 f.Kr. -239 f.Kr.)
* Demetrios II (239 BC-229 f.Kr.)
* Antigonos III Doson (229 f.Kr. – 221 f.Kr.)
* Filip V (221 f.Kr. -179 f.Kr.)
* Perseus (179 f.Kr. -168 f.Kr.)

Den greske opprøreren mot Romerriket, og den siste kongen av Makedonia, Andriskos, hevdet å være en sønn av Perseus.

Referanser
----------

1. ↑  J. Spielvogel, Jackson (2005): *Western Civilization: Volume I: To 1715*. Thomson Wadsworth. ss. 89–90. ISBN 0534646034.
2. ↑  *Britannica*, «Antigonid dynasty», 2008, O.Ed.

Se også
-------

* Konger av Makedonia

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Medlemslandene i UEMOA er markert med grønn farge
**Den vestafrikanske økonomiske og monetære union** (fransk: *Union économique et monétaire ouest-africaine*, UEMOA) er en organisasjon som består av de vestafrikanske statene Benin, Burkina Faso, Elfenbenskysten, Guinea-Bissau, Mali, Niger, Senegal og Togo.

Organisasjonen ble etablert 10. januar 1994, men Guinea-Bissau ble ikke medlem før i 1997. 

De har også felles sentralbank; Sentralbanken for de vestafrikanske statene.

Se også
-------

* De vestafrikanske staters økonomiske fellesskap

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) West African Economic and Monetary Union – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Den vestafrikanske økonomiske og monetære union |
| --- |
| Benin **·** Burkina Faso **·** Elfenbenskysten **·** Guinea-Bissau **·** Mali **·** Niger **·** Senegal **·** Togo |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
En **antihelt** er en viktig person i en handling som regel hovedpersonen, som mangler en eller flere av de egenskapene som en tradisjonell helt har, som mot, styrke, måtehold, kjærlighet, godhet og/eller evnen til å dømme rettferdig. En antihelt kan også karakteriseres ved sin bruk av uheroiske metoder for å nå fram til et mål. Vedkommende kan for eksempel gå inn for tortur av «de onde» for å få oppfylt et «godt» mål. Jack Bauer fra TV-serien *24*, Dexter Morgan fra TV-serien *Dexter* og Homer Simpson fra animerte TV-serien *The Simpsons*, Edmund Blackadder i *Sorte Orm,* samt Lisbeth Salander fra Millennium-trilogien er eksempler på antihelter. I visse sammenhenger er det lettere for mottakeren å identifisere seg med antihelter enn de tradisjonelle heltene.

Eksterne lenker
---------------

* Antihelt; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
Et neemtre
Frø fra *Azadirachta indica*
**Neemtreet** (*Azadirachta indica*) er en viktig del av vegetasjonen på landsbygda i India. Det tåler dårlig jord og utstår tørke. Derfor vokser det overalt og gir skygge og beskyttelse. Helt siden oldtiden har det vært en viktig del av indisk folkemedisin, og er fremdeles en av de mest brukte legeplantene i India og andre land i Asia. Gandhi kalte det «favorittreet» og brukte neem hver dag.

På det gamle indiske språket sanskrit blir neem omtalt som «nimba», som er avledet av uttrykket «nimbati swastyamdadati», som betyr «gir god helse». I India kaller de treet for «landsbyapoteket», fordi alle deler av treet blir brukt til medisiner. De som sverger til og bruker indisk folkemedisin mener at neem er en av de mest fantastiske plantene på denne jord. De mener at den kan være til hjelp ved en rekke plager og sykdommer. 

Neem har også blitt eksportert til Afrika. Der vokser det villig i mange land, spesielt i Senegal. I dette landet, og i de fleste vestafrikanske land, blir neem brukt til insektskontroll i hager. Blader blir også brent for å holde mygg borte og blir bundet rundt hodet på folk for å dempe feber. Ellers er håpet at neem skal kunne bety mye for denne delen av verden.

- «Throughout India village people use Neem twigs and leaves to brush their teeth, and keep their gums free of disease and infection even though they have limited access to modern dental care. The ancient Ayurvedic practice of using Neem to heal and rejuvenate gum tissue and to prevent cavities and gum disease is verified in modern clinical studies.»

**Oversatt:** 

*- «Hele befolkninger fra Indias bygder bruker Neemkvister og -blader til å pusse tennene med, og selv om de har begrenset tilgang til moderne tannpleie, holder de tannkjøttet fritt for sykdom og smitte. Den gamle Ayurvediske praksis ved bruk av neem for å helbrede og forynge tannkjøttvev, forebygge hull i tennene og tannkjøttsykdommer, bekreftes i moderne kliniske studier.»* 

I boka *Den store togbasaren* av Paul Theroux er forfatteren på reise med tog gjennom sørlige deler av India. Han vet kanskje ikkje at det er neem han beskriver i dette sitatet: "Tamilene er mørkhudede og tynne. De har tykt glatt hår og store tenner som er skinnende hvite etter grundig tannpuss med grønne kvister de flerrer barken på. Å se en tamil pusse tennene med en tjue centimeter lang kvist, kan nesten få en til å tro at han forsøker å dra en gren opp av magen. Noe av det forlokkende ved denne banen er at den går gjennom skogene i Madhya Pradesh, der de beste tannbørstekvistene kommer fra. De selges i bunter ombundet som cerutter på stasjonene i provinsen".

Referanser
----------

1. 1 2  gits4u: Medicinal Plant Neem Arkivert 7. februar 2009 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* John Conrick: *Neem, «The Ultimate Herb»*
* *Neem: A Tree for Solving Global Problems*. Artikkelsamling.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC
 |
King's Medal for Service in the Cause of Freedom
Båndstripe for King's Medal for Service in the Cause of Freedom
**King's Medal for Service in the Cause of Freedom** er en britisk medalje innstiftet ved kongelig beslutning 23. august 1945 til belønning av personer som hadde bidratt til den allierte innsats under andre verdenskrig. Den er forbundet med King's Medal for Courage in the Cause of Freedom, som ble tildelt personer som med fare for eget liv hadde bidratt til å hjelpe britisk militærpersonell til å unnslippe fienden og flykte fra okkupert område eller for annen farefull innsats for den britiske eller allierte sak under krigen. King's Medal for Service in the Cause of Freedom ble tildelt for mindre farefull innsats, inkludert humanitær innsats og innsats for å tilføre økonomisk midler til krigsinnsatsen.

Utforming
---------

Medaljen er i sølv og er 36 mm i diameter. Adversen bærer kong Georg VIs venstrevendte, kronede portrett. Portrettet er omgitt av omskriften «GEORGIVS VI D: G: BR: OMN: REX ET INDIAE IMP:» Reversen har et motiv bestående av en middelaldersoldat med brukket lanse og med en hjelm liggende under seg. En kvinne med en krukke vender seg mot krigeren. 

Medaljen er opphengt i et hvitt medaljebånd med en smal rød midtstripe flankert av to smale blå striper. For kvinner er medaljen opphengt i en sløyfe.

Tildeling
---------

Medaljen ble tildelt i et antall av 2539.

Norske innehavere
-----------------

King's Medal for Service in the Cause of Freedom ble også tildelt nordmenn. Blant disse er Bernt Lund, Erling Mossige og Bjørn Kverndal, Einar Nysom Hylland, samt Ingvald Haugen.

Referanser
----------

1. ↑  Series reference T 339. Treasury: Ceremonial Branch: King's Medal for Service (KMS Series) Records, The National Archives.
2. ↑  *Aftenposten*, aften, 18. juli 1950, s. 1.
3. ↑  Ivar Sekne: *Hundre års oppfinnsomhet. Historien om Multiconsult 1908-2008* Arkivert 6. mars 2014 hos Wayback Machine. Multiconsult og Stiftelsen Multiconsult, 2008, s. 70.
**«Needles and Pins»** er en poplåt av de amerikanske låtskriverne Jack Nitzsche og Sonny Bono. Jackie DeShannon spilte den inn i 1963, og siden har flere kjente artister spilt inn sine versjoner.

DeShannon var den første til å spille inn sangen 7. januar 1964. I USA nådde den topp nummer 84 på Billboard Hot 100 singelliste i mai 1963. Selv om det ikke ble noen stor amerikansk hit, gikk DeShannons innspilling av sangen til topps i Canada.

Januar 1964 kom The Searchers' versjon. Den ble nummer én i Storbritannia, Irland og Sør-Afrika, kom på åttende plass i Norge og nådde topp 13 på Billboard Hot 100 singelliste i USA.

I 1977 spilte det engelske bandet Smokie inn sangen som en rockballade på albumet *Bright Lights and Back Alleys*, og fikk en europeisk og en australsk hit med den. Senere brukte eks-Smokie vokalist Chris Norman sin solo-coverversjon av sangen på studioalbumet *Full Circle* i 2000.

I 1977 kom også «Needles and Pins» på *Treff 77-2,* den femtende platen i Treff-serien med diverse kjente norske artister. Sporet ble sunget av Dag Spantell.

The Ramones ga ut 1978-versjonen på sitt album *Road to Ruin.* Pop-punk bandet The Commercials valgte sangen som sitt spor på hyllestalbumet *Ramones Maniacs*.

I 1985 spilte Tom Petty and the Heartbreakers inn sitt første live-album, *Pack Up the Plantation: Live!.* Her sang singer-songwriter og vokalisten Stevie Nicks «Needles and Pins».

2020 utga det norske bandet Jorn en hardrock-versjon på albumet *Heavy Rock Radio II - Executing the Classics.*

Gene Clark, Crack The Sky, Molly Thomas og flere andre har også spilt den inn.

Referanser
----------

1. ↑  Kubernik, Harvey; Calamar, Scott (2009). *Canyon of Dreams: The Magic and the Music of Laurel Canyon* **(engelsk)**. Sterling Publishing Company, Inc. ISBN 978-1-4027-6589-6.
2. ↑  «norwegiancharts.com - The Searchers - Needles And Pins». *norwegiancharts.com*. Besøkt 13. februar 2021.
3. ↑  «The Searchers | Awards». *AllMusic* **(engelsk)**. Besøkt 13. februar 2021.
4. ↑  «Stevie Nicks and Tom Petty's Cover Of "Needles And Pins" Remains One Of The Best». *DoYouRemember?* **(engelsk)**. 6. februar 2021. Besøkt 13. februar 2021.
**Kinloss** (skotsk-gælisk: *Cinn Lois*) er en landsby i Moray i Skottland. Den ligger nær kysten, om lag 5 km fra Findhorn og 4 km fra Forres. Det er beregnet antall innbyggere for 2020 utgjør 1440 personer.

Historie
--------

Kinloss Barracks, den nedlagte flybase RAF Kinloss
Kong David I av Skottland fikk etablert Kinloss kloster for cistercienserordenen i 1150. Klosteret ble tildelt verdifulle rettigheter for laksefiske på elven Findhorn av Robert Bruce i 1312 og ble et av de største og rikeste religiøse husene i Skottland. Det første kjente kongelige charter ble gitt i 1532 til Robert Reid, abbed av klosteret. Under abbeden ble klosteret et senter for akademisk dyktighet på 1530-tallet. Ved hans død donerte han eiendommen sin for å grunnlegge Universitet i Edinburgh. Klosteret ligger nå nesten fullstendig ødelagt og i ruiner. Klosteret og byen var en del av den føydale baroniet Muirton.

Nordøst for landsbyenligger Kinloss Barracks, tidligere Royal Air Forces flybase RAF Kinloss, som åpnet 11. april 1939. Det antas at 1000 fly ble demontert ved Kinloss, etter slutten av andre verdenskrig. Det er pågående undersøkelser for å avdekke for mulig radioaktiv forurensning i RAF Kinloss.

Klima
-----

I likhet med resten av slettene i Skottland har Kinloss et maritimt klima (Köppen: *Cfb*). Det er et av de mildeste klimaene på denne breddegraden, og er mildere enn Angoon i Alaska for nesten identiske breddegradskoordinater, begge påvirket av plasseringen på vestkysten av den tempererte sonen, med iskalde netter den andre. Selv om den skotske landsbyen ligger på fastlandsøya i Storbritannia, er dens høyeste rekorder også høyere, noe som viser at det ikke bare er effekten av maritimt.

Referanser
----------

1. ↑  Wilson, Rev. John Marius, red. (1868): «Kinloss Parish and Town». *The Imperial gazetteer of Scotland, or, Dictionary of Scottish topography*. bind 2.
2. ↑   «Mid-2020 Population Estimates for Settlements and Localities in Scotland». *National Records of Scotland*. 31 mars 2022
3. ↑  *Records of the Great Seal of Scotland*. Edinburgh. 1532. s. III.1172.
4. ↑  Crowther, Stuart: «RAF aim for a smooth transition for Kinloss base». *STV Forres*. Arkivert fra originalen den 16. juni 2012.
5. ↑  «RAF Kinloss», *BBC*
6. ↑   «Kinloss, Scotland Köppen Climate Classification (Weatherbase)». *Weatherbase*
7. ↑   «O clima típico de qualquer lugar da Terra», *Weather Spark*
8. ↑  «Kinloss (03066) - WMO Weather Station», *NOAA*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kinloss – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Findhorn and Kinloss, samfunnsnettsted
* Kinloss kloster

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Bibliotekvederlag** er et årlig, kollektivt vederlag for utnyttelse av verk som blir utgitt i Norge, og som disponeres til utlån i offentlige bibliotek.
Pengene utbetales av Staten ved Kulturdepartementet.

Ordningen med bibliotekvederlag er regulert i lov av 29. mai 1987 nr. 23 om bibliotekvederlag. Vederlaget fordeles til godkjente fond som forvaltes av opphavsrettsorganisasjonen innenfor de områdene som loven omfatter. Fondene fordeler vederlaget videre til opphavspersonene, i første rekke som stipend etter søknad. Fordelingen mellom fondene blir avtalt mellom de forhandlingsberettigede kunstnerorganisasjonene. I 2010 ble det utbetalt 86,7 mill. kroner i bibliotekvederlag. I 2019 fremforhandlet kunstnerorganisasjonene og Staten en ny, treårig avtale som medførte at den samlede bibliotekvederlagspotten for 2019 var på 126 millioner kroner.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  *Store norske leksikons* artikkel om bibliotekvederlag (fri gjenbruk av tekst)
2. ↑  Kulturdepartementet (8. august 2019). «Ny ordning for bibliotekvederlaget styrker kunstnerøkonomien». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 7. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Lov om bibliotekvederlag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
***Furcodes*** er en slekt av små perlebiller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.

Utseende
--------

Knøttsmå til små biller (0,5 - 3,5 mm), som oftest forholdsvis slanke og blanke, nakne eller med oppstående hår. Denne gruppen kjennes vanligvis lett fra andre perlebiller på at pronotum er forholdsvis stort og bredt, vanligvis tydelig bredere enn dekkvingene. **Hodet** er lite og mer eller mindre rundt, og skilt fra brystet med en tydelig "hals". Fasettøynene er små og utstående med ganske få fasetter, noen arter mangler fasettøyne. Antennene er ganske lange og kraftige, trådformede eller svakt kølleformede, og består av 11 ledd. Palpene er ofte forholdsvis lange og kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis omtrent så langt som bredt og mye smalere enn dekkvingene. Ofte har det en tverr-rekke av dype groper nær roten. **Dekkvingene** dekker vanligvis hele bakkroppen. De er ofte ovale på form og bredest omkring midten. Hos mange arter har de noen dype groper ved roten. **Beina** er forholdsvis lange med fortykkede lår, ellers slanke. Fremlåret er ofte kledt med "sugekopper" som hjelper dem holde fast på byttet. Føttene er fem-leddete.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika (Mexico, Honduras).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien **perlebiller, Scydmaeninae** Leach, 1815
					- Gruppe Cephenniitae Reitter, 1882
						* Stammen **Cephenniini** Reitter, 1882
							+ Slekten ***Furcodes*** Jałoszyński, 2012  - to arter
								- *Furcodes apicalis* Jałoszyński, 2012
								- *Furcodes tutule* Jałoszyński, 2012

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.
3. ↑  Jałoszyński, P. 2012. Beetles with 'trochantelli': phylogeny of Cephenniini (Coleoptera: Staphylinidae: Scydmaeninae) focussing on Neotropical genera. *Systematic entomology* 37(3): 448–477.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Furcodes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Furcodes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Michael Gaughan** (irsk **Mícheál Ó Gaibhtheachain**, født 1950, død 3. juni 1974) var et irsk medlem av Den provisoriske IRA (PIRA), som døde etter tvangsmating under sultestreik. 

Gaughan ble født i Ballina i Mayo. Etter å ha fullført grunnskolen flyttet han til England for å finne arbeid, og hans sluttet seg der til en av PIRAs enheter i London. 

Under et forsøk på å rane en bank for å skaffe penger til organisasjonen ble han arrestert. Etter to år i Wormwood Scrubs ble han overført til Albany fengsel, hvor han begynte å sultestreike for å få status som politisk fange. Han ble først plassert i isolat, og avbrøt sultestreiken. Han ble så overført til Parkhurst fengsel hvor fire andre PIRA-fanger sultestreiket, og den 31. mars 1974 sluttet han seg til dem sammen med Frank Stagg, Paul Home og Hugh Feeney. 

Den britiske reaksjonsmåten overfor sultestreikende fanger var på dette tidspunkt å tvangsmate fangen. Dette ble gjort på en brutal måte, ved at fangen ble holdt fast av seks til åtte fengselsbetjenter, fikk en blokk med et hull i plassert mellom tennene og deretter en sonde ført ned i magen gjennom hullet i blokken. Prosessen er potensielt skadelig, ettersom det er lett for utrente å føre sonden ned i lungene i stedet for i magen. 

Gaughan gjennomgikk tvangsmating sytten ganger i løpet av sultestreiken. Den siste gangen, 2. juni, ble sonden ført ned i lungene, og forårsaket et sår samt at mat ble liggende i lungene. Han døde dagen etter som følge av dette, etter 67 dagers sultestreik.

Belfast balladen-skribent Seamus Robinson skrev «Take Me Home To Mayo» som hyllest.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på politics.ie wiki
**Bibliotektjenesten i Sykehuset Innlandet HF** ble opprettet i 2004 som en felles bibliotektjeneste for Sykehuset Innlandet. Tidligere hadde fagbibliotekene vært selvstendige avdelinger. Etter sammenslåingen gjennomførte bibliotekarene en strategiprosess og fikk blant felles avtaler om tilgang til tidsskrifter og felles bokbase.

Bibliotektjenesten betjener seks lokale bibliotek og har 5 ansatte i deltids- og fulltidsstillinger. Bibliotektjenesten ledes av fagleder. Bibliotektjenesten gir bibliotek- og dokumentasjonstjenester for medisinsk diagnostikk og behandling, undervisning, etterutdanning og forskning. Ressurssamlingene består av databaser og andre elektroniske ressurser, trykte og elektroniske tidsskrifter og faglitteratur.

Organisatorisk tilhører bibliotektjenesten Avdeling for kvalitet og pasientsikkerhet innen Stab Helse. Sykehuset Innlandets fagdirektør er leder for Stab Helse. De seks avdelingsbibliotekene ligger i Hamar, Elverum, Gjøvik, Sanderud, Lillehammer, og Reinsvoll.

Bibliotekprisen for 2008 fra Norsk Bibliotekforening, avdeling Hedmark, gikk til Bibliotektjenesten i Sykehuset Innlandet HF.

Kunnskapsegget
--------------

Kunnskapsegget er laget av ansatte i Sykehuset Innlandet, blant annet en prosjektbibliotekar i bibliotektjenesten. Verktøyet brukes av ansatte til innhenting av kunnskapsgrunnlaget til kliniske fagprosedyrer, behandlingslinjer og veiledende behandlingsplaner, og i det daglige arbeidet med pasientene. Kunnskapsegget kan brukes av alle.

Litteratursøk
-------------

Et av Sykehuset Innlandets satsningsområder er deling av kunnskap med hele Norges befolkning. Bibliotektjenesten bruker nettstedet litteratursøk.no til å publisere og offentliggjøre alle litteratursøk etter kunnskapsgrunnlaget som gjennomført for kliniske fagprosedyrer, behandlingslinjer og veiledende behandlingsplaner.

Eksterne lenker
---------------

* Bibliotekets hjemmeside
* Kunnskapsegget
* Litteratursøk.no
Barbra Streisand sang «Funny Girl» i filmmusikalen *Funny Girl* fra 1968. Foto: CBS Television 
**«Funny Girl»** er en sang fra filmmusikalen *Funny Girl* fra 1968. Filmen er basert på musikalen *Funny Girl*, men «Funny Girl» var en av de nye sangene som Jule Styne og Bob Merrill skrev utelukkende for filmen. De ble nominert til Oscar for beste sang for denne låten under den 41. Oscar-utdelingen.

I filmen blir låten sunget av Fanny Brice (spilt av Barbra Streisand) når ektemannen Nicky Arnstein (spilt av Omar Sharif) blir fengslet for underslag. Låten erstattet «The Music That Makes Me Dance», som ble fremført i sceneversjonen. Sangen handler om ulempen med å være morsom.

Coverversjoner
--------------

Sangeren Idina Menzel fremførte låten i første sesong av komedieserien *Glee*. I episoden «Theatricality» synger Shelby (Menzel) låten til korgruppen Vocal Adrenaline for å oppfordre dem til å bli mer teatralske. Seriens hovedfigur Rachel Berry (Lea Michele) spionerer på dem, og i løpet av sangen gjenkjenner hun morens stemme. Etter sangnummeret går Rachel til Shelby for å fortelle henne at hun er hennes datter. Menzel fremførte også låten i en mashup med «Don't Rain on My Parade» under konsertturneen Barefoot at the Symphony Tour i 2010 og 2011.

Diana Ross & The Supremes sang låten på musikkalbumet *Diana Ross & the Supremes Sing and Perform "Funny Girl"*, utgitt i 1968.

Referanser
----------

1. ↑  Green, James (1999). «Funny Girl». *Hollywood Musicals Year by Year* **(engelsk)**. Hal Leonard Corporation. s. 244. ISBN 9780634007651.
2. ↑  «The 41st Academy Awards (1969) Nominees and Winners». Academy of Motion Picture Arts and Sciences (AMPAS). Besøkt 14. januar 2017.
3. 1 2  «The Show vs. The Movie». Barbra Streisand Archives. Arkivert fra originalen 16. januar 2017. Besøkt 14. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Full sangtekst til denne sangen hos MetroLyrics
Et **bibliotek** er en samling funksjoner og klasser, som ikke nødvendigvis er et selvstendig program, men som kan benyttes i annen programvare. Biblioteker kan inneholde kode og data som tilbys til uavhengige programmer. Koden kan deles av flere applikasjoner og kan endres uten å endre programmene som benytter biblioteket. Noen kjørbare filer kan være selvstendige programmer og biblioteker på en gang, men de fleste biblioteker er ikke kjørbare som selvstendige programmer. 

Det kan skilles mellom *statiske* bibliotek, der hele eller deler av koden på forhånd kopieres inn i applikasjonen som skal bruke den, og *dynamiske* bibliotek som blir liggende i egne filer og kan deles av flere applikasjoner også etter at koden er lastet inn i maskinens minne. I Microsofts operativsystemer kalles et dynamisk bibliotek ofte *DLL* (engelsk: Dynamic-Link Library).

  

Eksempler på biblioteker:

* Python NumPy
* Python Matplotlib
* Python Pylab
* Python Pandas

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Helene Naustdal Bergsholm** (født 20. juli 1992 i Førde i Sogn og Fjordane) er en norsk skuespiller. Hun har hovedrollen i ungdomsfilmen *Få meg på, for faen!*, basert på Olaug Nilssens roman med samme tittel. For sin rolle som Alma ble hun i 2012 Amandanominert til Beste kvinnelige hovedrolle, konkurrerende mot Noomi Rapace. I 2013 under filmfestivalen William and Mary filmfestival i Virginia vant Helene prisen "Rising Young Talent Global film can award»

Bergsholm var elev ved Hafstad videregående skole i Førde i perioden 2008–2011, og var i 2011 elev på fotolinjen ved Jæren folkehøgskule. Senere tok hun en bachelor i Art Direction på Westerdals School of Communication. I løpet av bacheloren valgte hun å ta et semester på School of Visual Arts i New York.

Hun ble i juni 2016 tatt opp til Statens teaterhøgskole, hvor hun søkte for første gang.

I 2015 hadde hun en rolle i filmen *Hevn*, regissert av Kjersti B. Steinsbø, basert på Ingvar Ambjørnsens roman *Dukken i taket* fra 2001. Like etter dette spilte hun også hovedrollen i kortfilmen *Vi kan ikke hjelpe alle*, regissert av Nina Knag, basert på novellen med samme navn av Ingvild H. Rishøi.

Referanser
----------

1. ↑  Omtale på Filmweb

Eksterne lenker
---------------

* (en) Helene Bergsholm på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Helene Bergsholm hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Helene Bergsholm hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (da) Helene Bergsholm på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (fr) Helene Bergsholm på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Helene Bergsholm på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Helene Bergsholm hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Nominert til Amandapris
* Helene Bergsholm — profil og bilder på Filmweb
* «Tøff filmdebutant», intervju på Filmweb
* «Helene tevlar mot Noomi Rapace», intervju i Framtida
* Helene Bergsholm i ny kortfilm
* Helene Bergsholm Constellation Magazine Arkivert 28. august 2018 hos Wayback Machine.
* "Flinke kule damer vi har tro på nå" Arkivert 28. august 2018 hos Wayback Machine.
* "Five foreign films about sex awakening that you need to see". Dazed and Confuzed

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Helene Kobbe** (født *Støren* 17. november 1915, død 26. mars 1988) var en norsk arkitekt. Hun var byplansjef i Oslo fra 1973 til 1980.

Kobbe ble ferdig utdannet arkitekt ved Norges tekniske høgskole i Trondheim i 1939. Da andre verdenskrig startet ble hun ansatt i Forsvarsdepartementets opplysningskontor som kryptograf. Hun arbeidet etter dette i Brente steders regulering.. Hun begynte så i reguleringsvesenet i Aker kommune og fikk etter kommunesammenslåingen med Oslo oppgaver knyttet til regulering og byplanlegging i forbindelse med hovedstadens vekst. Kobbe ledet generalplanavdelingen i Oslo fra i ti år fram til 1973, da hun ble byplansjef.

Kobbe var president i Norske arkitekters landsforbund og formann i Oslo Arkitektforening.

Referanser
----------

1. ↑  «Respektert veteran i Oslo», *Aftenposten*, aftennummeret 19. juli 1980, s. 4.
2. ↑  Jacobsen, Alf R. (1950-) (1989). *Svartkammeret: den innerste hemmeligheten*. [Oslo]: Cappelen. s. 42. ISBN 8202112184.
3. ↑  Hagerup, Vegard (1981). *Sverre Pedersen: en pioner i norsk bolig- og byplanlegging*. Trondheim. s. 11. ISBN 8272590158.
4. ↑  «Helene Kobbe», *Aftenposten*, morgenutgaven 5. april 1988, s. 12.
5. ↑  «Rund Kobbe med skarpe kanter», *Aftenposten*, morgennummeret 7. juli 1973, s. 9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Karin Holst Hemsen** (født Holst 3. oktober 1899 i Kristiania, død 19. mars 1996) var en norsk forfatter, redaktør, oversetter og filantrop. Under andre verdenskrig engasjerte hun seg i det illegale pressearbeidet.

Familie
-------

Karin Holst Hemsen var datter av indremedisiner Peter Fredrik Holst (1861-1935) og Kirstine Eleonore Sartz Fürst (1868–1949), niese av Freia-direktør Johan Throne Holst (1868–1946), og søster av medisinprofessor Johan Holst (1892–1953). Hun ble i 1929 gift med fondsmegler Johan *Konrad* Hemsen (1888-1978).

Liv og virke
------------

Karin Holst Hemsen utga i 1928 sin eneste roman, *Oslo – Paris*. Hun oversatte også litteratur, blant annet Inge Scholls bok *Den hvite rose* fra tysk og Loys Massons *Vaniljeblomstens bryllup* fra fransk.

I 1940 var hun leder for Nasjonalhjelpen til de skadelidte distrikter etter de innledende krigsherjingene. Nasjonalhjelpen bisto med klær og husrom.

I den avsluttende fasen av andre verdenskrig, i fra sommeren 1944 og frem til frigjøringen i 1945, utgav hun nyhetsavisen *Innspurten*. Den kom i begynnelsen i et beskjedent opplag, men etter hvert ble de maskinskrevne utgavene stensilert opp i tusen eksemplarer. Hennes redaksjonsmedarbeidere var Titt Fasmer Dahl og Niels J. Mürer.

I 1946 ble hun valgt til formann i Kristiania Læseforening for Kvinder.

I 1967 ble det etter hennes og Lillanna Bonnevies initiativ etablert et spesialbygd hjem for pasienter med multippel sklerose. Hjemmet ble overlatt til Fossum og Eiksmarka sanitetsforening.

Hun medvirket i 1968 i fjernsynsdokumentaren *Ut av isolasjonen*.

Bibliografi
-----------

* 1928: *Oslo – Paris*, Aschehoug, Oslo

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Karin Holst Hemsen, (03.oktober 1899 - 07.mars 1996).», besøkt 14. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Arbeiderbladet 1996.03.21*. Norge, Oslo. 1996. s. 45.
3. ↑  *Morgenbladet 1929.06.06*. Norge, Oslo. 1929.
4. ↑  *Studentene fra 1880*. Oslo. 1930. s. 67.
5. ↑  *Norsk slektskalender*. Oslo: Cammermeyers Boghandel. 1979. s. 75.
6. ↑  Scholl, Inge (1966). *hvite rose"*. Oslo: Riksmålsforlaget.
7. ↑  Masson, Loys (1964). *Vaniljeblomstens bryllup*. Oslo: Aschehoug.
8. ↑  *Firda Folkeblad 1940.09.24*. Norge, Vestland, Kinn. 1940. s. 1.
9. ↑  Luihn, Hans (1999). *frie hemmelige pressen i Norge under okkupasjonen 1940-45*. Nasjonalbiblioteket. s. 78. ISBN 8279650105.
10. ↑  *Norske kvinners sanitetsforening 1946-1971*. Oslo: Foreningen. 1971. s. 76.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 105. ISBN 8257900109.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk biografisk leksikon: Peter F Holst, besøkt 13/3 2020.
* IMDB: Karin Holst Hemsen, besøkt 13/3 2020.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Karin Julsrud** (født 19. mai 1953) er en norsk filmprodusent og filmregissør, oppvokst og bosatt i Oslo. 

Etter å ha studert ved Norsk journalistskole ble hun først kjent for offentligheten på slutten av 1970-tallet, som programleder i ungdomsprogrammet Halvsju sammen med Ivar Dyrhaug. Senere har hun utgitt ulike skrifter, og regissert og produsert filmer og TV-serier. Senere har hun vært produsent og leder for fiction-avdelingen i filmselskapet 4 1/2.

Fra 2017 er hun tilsatt som dekan ved Den norske filmskolen på Lillehammer.

Bibliografi
-----------

* *Forbudt ungdom* (sammen med Rune Lislerud), Cappelen, 1982, ISBN 82-02-09587-5

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karin Julsrud på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Karin Julsrud i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Karin Julsrud på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Karin Julsrud på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Karin Julsrud på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Karin Julsrud på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Karin Julsrud hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |