recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Logo
**Øst-Timors sentralbank** er sentralbanken for Øst-Timor. Sentralbanken er grunnlovfestet, men ikke innført. Den er under innføring, og dens oppgaver utføres i mellomtiden av et bank- og betalingsråd; **The Banking and Payments Authority of Timor-Leste** (BPA).

Historie
--------

Øst-Timor ble gitt autonomi i 1999, og ble ledet av en FN-ledet interimregjering (UNTAET – United Nations Transitional Administration of East Timor) fra oktober 1999 til mai 2002, fram til uavhengigheten formelt trådte i kraft 20. mai 2002. UNTAET etablerte først *Central Payments Office* (CPO), deretter BPA. BPA ble etablert 30. november 2001.

Visjon og målsettinger
----------------------

BPAs visjon er å være en troverdig leder i å bevare prisstabilitet og fostre økonomisk vekst i Øst-Timor. 

BPA utfører mange av de oppgavene den kommende sentralbanken skal utføre, herunder utstedelse av penger, overvåking av banknæringen, samt overvåking av landets økonomi for å kunne etablere en økonomisk politikk som gir moderat inflasjon. I tillegg samler og utgir de informasjon, fungerer som clearinghus for bankene, fyller rollen som regjeringens bank og forvalter landets valutareserver. Dette gjør at BPA i praksis utfører de aller fleste oppgavene en sentralbank normalt gjør. 

I 2005 etablerte Øst-Timor et petroleumsfond for å sikre velferd også for kommende generasjoner, dette fondet administreres også av BPA.

Sentralbanksjef
---------------

Abraão de Vasconselos var sentralbankdirektør («guvernør») fra 2011 til 2023. Hélder Lopes har vært sjef for sentralbanken siden 13. september 2023.

Referanser
----------

1. ↑  *Banku Sentrál Timor-Leste*

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside – BPA
Klosterkirke i Pryluky
**Pryluky** (ukrainsk: Прилуки) er en by ved elven Udaj i Tsjernihiv oblast, nord i det sentrale Ukraina. Den er det administrative senteret i Pryluky rajon (distrikt), mens selve byen er en egen rajon i oblasten. I nærheten ligger Pryluky flybase, en viktig base for sovjetiske langdistanse bombefly under den kalde krigen og i dag den største flyplassen i Ukraina.[] Byen hadde omkring 60.000 innbyggere (2011).[] Byen har 53 395 innbyggere i 2020.

Historie
--------

Arkeologiske funn har vist at det har bodd folk her siden to tusen år før Kristus.[] Pryluky er første gang nevnt i en skriftlig kilde fra 1085 av fyrst Volodymyr Monomakh.[] Det lå da en festning her. Byen ble ofte plyndret av østlige nomadiske folk og ble et senter for de ødeleggende krigene mellom de rutenske fyrstene. I 1239 ble Pryluky ødelagt av mongolene. I 1362 ble byen erobret av Litauen. 

Etter Lublinunionen i 1569 kom byen under polsk styre, og mange av innbyggerne rømte til andre steder lenger øst.[] På 1600-tallet tok kosakkene del i Khmelnytskyjopprøret. Byen hadde lenge en viktig og mektig festning der den lå i nærheten av grensen, men da grensen ble flyttet lenger mot sør, ble byen mindre viktig.[]

Pryluky er på listen over de eldste byene i Ukraina og i 1995 ble den erklært en av de historiske byer i landet.[]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Pryluky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byer i Tsjernihiv oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Tsjernihiv |
|  | Bakhmatsj **·** Bobrovytsia **·** Borzna **·** Horodnja **·** Itsjnja **·** Korjukivka **·** Mena **·** Nizjyn **·** Nosivka **·** Novhorod-Siverskyj **·** Oster **·** Pryluky **·** Semenivka **·** Snovsk | Ukrainas flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Må ikke forveksles med Den ortodokse kirke i Hellas.

**Den hellenske gresk-katolske kirke** (eller *hellensk-katolske kirke*) er én av den katolske kirkens 23 særkirker. Kirken følger den bysantinske ritus og bruker gresk som liturgisk språk, men anerkjenner paven som religiøst overhode. Den hellenske gresk-katolske kirke har omtrent 2300 tilhengere, hovedsakelig i Hellas og Tyrkia. Bare ca. 0,02 % av den greske befolkningen er hellensk-katolsk, og kirken er dermed betydelig mindre enn både den gresk-ortodokse (93 %) og den romersk-katolske kirke (1 %).

Den hellensk-katolske kirke er organisert i to apostoliske eksarkater:

* eksarkatet Hellas med sete i Athen   Hellas’ flagg
* eksarkatet Istanbul   Tyrkias flagg

Kirken inngikk en union med paven i 1829 og består av tidligere gresk-ortodokse kristne, som har blitt katolske. Eksarkatene ble opprettet i 1911 (Istanbul) respektive 1932 (Hellas).

Betegnelsen *gresk-katolsk* har flere betydninger. Det er grunnen til at kirken omtales som den *hellenske* gresk-katolske kirke.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** CatolicDiocese
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Chiles flagg Chile |
| Friidrett: |
| Friidrett Søramerikansk mesterskap i friidrett |
| Gull | Buenos Aires 1941 |  Diskos |
| Bronse | Santiago 1943 |  Diskos |
| Bronse | Montevideo 1945 |  Diskos |

**Christel Balde Prössel** (født 1. januar 1919) er en chilensk tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i diskos.

Idrettskarriere
---------------

Balde deltok i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1941, som ble arrangert i Argentina, og vant der diskos, foran María Boecke fra Chile og Ingeborg Mello fra Argentina. Hun deltok igjen under Søramerikansk mesterskap i friidrett 1943, og fikk der bronse i diskos, og hun fikk også bronse i samme øvelse under Søramerikansk mesterskap i friidrett 1945.

Referanser
----------

1. ↑  GBR Athletics - *South American Championships (women)*, besøkt 18. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* (en) Christel Balde - Athletics Podium
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Chiles flagg Chile |
| Friidrett: |
| Friidrett Søramerikansk mesterskap i friidrett |
| Bronse | Lima 1939 |  200 m |
| Sølv | Lima 1939 |  4x100 m |
| Bronse | Santiago 1943 |  Lengdehopp |

**Lily Warch** er en chilensk tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i sprintløp og lengdehopp.

Idrettskarriere
---------------

Warch deltok i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1939, som ble arrangert i Peru, og fikk der bronse på 200 meter, bak Lelia Spuhr fra Argentina og Carola Castro fra Ecuador. Hun fikk også sølv på 4 x 100 meter stafett, sammen med Ilse Karlsruhe, Maria Boecke de Keitel og Raquel Martínez. Hun deltok igjen i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1943, og fikk der bronse i lengdehopp.

Referanser
----------

1. ↑  GBR Athletics - *South American Championships (women)*, besøkt 18. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* (en) Lily Warch - Athletics Podium
**Fjodor I av Russland** (russisk: Фёдор I Иоаннович) (født 31. mai 1557, død 7. januarjul./ 17. januar 1598greg.) var den siste tsar fra Rurikdynastiet, sønn av Ivan IV (den grusomme) og Anastasia. Fjodor I er kjent som «klokkeringeren», idet han likte å reise rundt og ringe i kirkeklokkene i landet. Fjodor ble født i Moskva og ble kronet til tsar den 31. mai 1584.

Fjodor, etter sigende mentalt tilbakestående hadde liten interesse for politikk.[] Han var en from person og brukte mye av sin tid til å be.[] Han hadde overtatt et land som var merket av hans fars harde regjeringstid og overlot styret til sin handlekraftige svoger, Boris Godunov.

Fjodor giftet seg i 1580 med Irina Godunova, etter nesten 12 års ekteskap fikk de en datter, Feodosia som døde to år gammel, i 1594. Fjodor I ble således den siste av Rurikdynastiet som russisk tsar og hans død i 1598 var begynnelsen på den vanskelige perioden, kjent som den store urotiden.

Litteratur
----------

* Hans-Joachim Torke (utg.): *Die russischen Zaren 1547–1917*. Beck, München 1999, ISBN 3-406-42105-9.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ivan IV** | **Tsar av Russland**(1584–1598) | Etterfølger:**Boris Godunov** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Benedikt V** (født ca år 900 i Roma, død 4. juli 965 i Hamburg) var pave fra 22. mai 964 til han ble avsatt av keiseren den 23. juni 964. Hans korte pontifikat var mot slutten av den periode i kirkehistorien og pavehistorien kjent som *Saeculum obscurum*.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Benedikt var sønn av en romer kalt Johannes, og vle født og oppvokst i Roma i nærheten av Marcellusteateret. Benedikt var en kardinaldiakon, og var så kjent for sin lærdom at han ble kalt *Grammaticus* Han tok også del i avsettelsen av pave Johannes XII av keiser Otto I, og det påfølgende valg av Ottos kandidat, pave Leo VIII. 

### Pave i mai 964

Omstendighetene rundt Benedikts innsettelse som pave var kaotiske og vanskelige. Leo VIII var ikke populær. Men så snart romerne fikk sjansen, forviste de pave Leo fra byen, og da Johannes XII døde den 14. mai 964, valgte de kardinal Benedikt i stedet.

### Avsettelse i juni 964

Keiser Otto ble rasende over utnevnelsen, marsjerte til Roma, beleiret Benedikt og avsatte ham 23. juni 964. På synoden hvor han ble avsatt, ble pavestaven knust over hans hodet av Leo VIII, noe som er den første omtale av en pavestav. Det er mer sannsynlig at Benedikt ble styrtet, fremfor at han trakk seg frivillig og innrømmet å være ulovlig utnevnt.

Etter at Leo ble restituert til Den hellige stol, forlot keiser Otto Roma og tok Benedikt med seg til Tyskland. Benedikt ble satt under tilsyn av erkebiskop Adaldag av Hamburg-Bremen, som viste ham stor forståelse og til og med erklærte ham til pave foran noen av Tysklands prester.

Benedikts levninger ble først stedt til hvile i katedralen i Hamburg, men ble senere returnert til Roma.

Litteratur
----------

* Gregorovius, Ferdinand: *The History of Rome in the Middle Ages, Vol. III* (1895)
* Mann, Horace K.: *The Lives of the Popes in the Early Middle Ages, Vol. IV: The Popes in the Days of Feudal Anarchy, 891-999* (1910)



1. ↑  Mann, s. 273-274
2. ↑  Mann, s. 274
**Lostpedia** er en wiki-drevet online oppslagsverk for informasjon om den amerikanske TV-serien Lost. Lansert 22. september 2005 av Kevin Croy, nettstedet bruker MediaWiki-programvaren for å opprettholde en brukerskapt informasjonsdatabase. Nettstedets innhold er under en Creative Commons-lisens (by-nc-nd), som betyr at den er gratis tilgjengelig for publikum, men kan ikke brukes til kommersielle formål og bør ikke endres av mennesker som ikke er en del av fellesskapet i nettsiden. Lostpedia støttes av inntektene fra reklame; nettstedet, ikke har gjort informasjon om finansielle detaljer offentlig. Fra og med 23. september 2009 inneholdt nettstedet anslagsvis 5775 artikler. 18. desember 2008 har området ble en del av Wikia.

Referanser
----------

1. ↑  «About Lostpedia». Lostpedia. Besøkt 10. mai 2007.
2. ↑  «Lostpedia MediaWiki statistics page». Lostpedia. Besøkt 12. februar 2009.
3. ↑  «Secrets of LOST Revealed, Compliments of Lostpedia». *PRWeb*. 5. februar 2009. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 15. mai 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Lostpedia

  


|  **Lost** |
| --- |
| Sesong 1 | Sesong 2 | Sesong 3 | Sesong 4 | Sesong 5 | Sesong 6 |
| The Others | Rollefigurer | DHARMA Initiative |
**Nybergsund bru** er navnet på to veibruer som krysser Trysilelva ved Nybergsund i Trysil kommune i Innlandet. Den ble påbegynt i august 2004 og åpnet 24. august 2005, den erstattet Gamle Nybergsund bru, navnet Nybergsund bru brukes også om denne.

Den nye brua er del av riksvei 25 og er ei trebru med lengde 117 m. Den har tre spenn på 38,5 m hver. Brua leder riksveien utenom Nybergsund sentrum. Brua er en trebue bru med vekt på integrering av belysning og lyssetting. Brua er gjennomdetaljert med stor vekt på vegføring og landskapsforming fram mot brua slik at trafikanten får en sekvens av opplevelser. Konsept og utforming Selberg Arkitekter As.

Se også
-------

* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Eksterne lenker
---------------

* Trysil kommune: Nybergsund bru er åpnet (25.08.2005)
* Trysil kommune: Nybergsund bru blir kommunal (28.07.2004)
* Våre Veger: Trebru i de dype skoger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Salvatore Maranzano** (født 31. juli 1886 på Sicilia, død 10. september 1931) var medlem av Cosa Nostra på Sicilia og drev omfattende organisert kriminalitet i USA. Han ble myrdet i september 1931, i en alder av 45 år.

Maranzano emigrerte til USA i 1925 og slo seg ned i Brooklyn. Mens han bygde opp en legitim virksomhet som eiendomsmegler, opprettholdt han også ulovlig produksjon og salg av brennevin. Maranzano var lenge den mektigste gangsteren i New York. Han var utspekulert, men dårlig likt på grunn av hans arrogante behandling av sine underordnede. Han sammenlignet ofte sin mafia-virksomhet til Romerriket, og forsøkte å modellere sin kriminelle organisasjon etter Cæsars militære kommandokjede.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 5678, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Salvatore-Maranzano, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni
 |
**Iglesia Filipina Independiente** (**Den uavhengige kirken på Filippinene**) er den største (i 2004) av de trossamfunn som er oppstått på Filippinene, og den finnes stort sett kun på Filippinene. 

Iglesia Filipina Independiente (IFI) ble grunnlagt i 1890 og organisert i 1902 av den katolske presten Gregorio Aglipay og nasjonalistlederen Isabelito de los Reyes. IFI fikk mange medlemmer i sine tidligere dager; mange katolske prester og kanskje så mye som 50 % av hele den katolske befolkning gikk over til den nye kirken. Men da filippinsk høyesterett i 1906 beordret IFI til å tilbakeføre alle de tidligere katolske eiendommene og kirker de hadde tatt i bruk til Den katolske kirke, førte folkets følelse av tilhørighet til sine sognekirker til at det store flertallet igjen sluttet seg til Den katolske kirke. IFI gikk inn i en nedgangstid preget av få og dårlig utdannede prester, i fattigdom, med tildels uegnet og utilstrekkelig bygningsmasse. Den utviklet etterhvert en troslære og en liturgi som var sterkt preget av unitarisme og rasjonalisme. 

Etter at kirkens to grunnleggere døde sent på 1930-tallet, ble det utarbeidet en ny trosbekjennelse (*Declaration of Faith and Articles of Religion*), og man kontaktet den anglikanske *Philippine Episcopal Church* for at deres biskoper skulle ordinere IFI-biskoper. Slike bispekonsekrasjoner fant da sted i 1948. Fra da ble PIC-prester utdannet ved episkopalianernes presteseminar, og i 1961 ble det opprettet full kommunion mellom de to kirkesamfunnene. 

IFI har opplevd en serie av skismaer (oppsplittelser), og en rekke av dem ble utløst av den kursveksel som kirkesamfunnet slo inn på i 1948. 

Kirkesamfunnet omfattet 18 % av den filippinske befolkning i 1918, men tapte stadig terreng til det var nede i 6 % i 1960. Senere har det opplevd en tallmessig vekst, og ifølge noen overslag kan det nå ha nærmere fem millioner medlemmer.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Philippine Independent Church – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Beaufort Solutions AS** er et av ti norske fintech-selskap hel- eller deleid av SR-Bank gjennom bankens startup-satsing Finstart Nordic. Foretaket ble stiftet 4. oktober 2019 og har som mål å utvikle programvare som forenkler arbeidet rundt anti-hvitvasking og -terrorfinansiering. I finansbransjen benevnes denne oppgaven gjerne AML (fra engelsk «Anti Money Laundering»). Alle norske finansforetak er pålagt AML-arbeid i lov om tiltak mot hvitvasking og terrorfinansiering (hvitvaskingsloven) som trådte i kraft 15.10.2018.

Selskapet har utviklet SaaS løsningen Kjenn Din Kunde som er et system for å gjennomføre og dokumentere kundekontroll i tråd med hvitvaskingslovens krav. Selskapet har i dag rundt 90 kunder innenfor eiendomsmeglerbransjen, verdipapirforetak, advokat, regnskap/revisor, forskjellige finansforetak og forsikringsmeglere. Også andre bransjer som lotteri og kontanttransport bruker løsningen. 

Daglig leder er Kjetil Anfinnsen. Styreformann var fra oppstart fintech-profilen David Andreas Baum, men er fra oktober 2020 Vidar Aksland.

Ekstern lenker
--------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Referanser
----------

1. ↑  Finstad, Øyvind (19. januar 2020). «SR Bank har investert 125 mill. i oppstartselskaper - regner ikke med alle vil overleve». *www.dn.no*. Besøkt 14. april 2020.
2. ↑  «Lov om tiltak mot hvitvasking og terrorfinansiering (hvitvaskingsloven) - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 12. april 2020.
3. ↑  Journalist, Vilde Mebust Erichsen (19. mai 2020). «(+) Seriegründeren har lagt planen for å jakte startups for egen regning: «Dessverre er det fortsatt 99 prosent bullshit innenfor fintech»». *shifter.no* **(norsk)**. Besøkt 29. oktober 2020.
**Manx** (*Gaelg*, *Gaelg Vanninagh*, *Gailck*) er et keltisk språk som tales på Man. Språket stammer fra en eldre form for irsk, spesielt de irske dialektene fra østre Ulster i Irland og de skotsk-gæliske dialektene fra Galloway i Skottland. 

Språkets opprinnelse dateres til det 5. århundre. Den siste som hadde det som morsmål, Ned Maddrell, døde i 1974. Etter dette har manx fått nytt liv, først blant akademikere og etter hvert også i befolkningen på Man. Mange har lært det som annetspråk, og i 2005 fantes det barn som oppdras med manx som hovedspråk. 

Grunnleggende opplæring i språket tilbys av myndighetene på Man, og mange skoler tilbyr kurs for viderekomne og for tilreisende. Det er også gjort en satsing på bruk av språket i sammenhenger hvor barn er samlet.

Språket har offisiell status på Man. Det brukes på tinget, der man blant annet leser opp alle nye lover både på manx og engelsk. Det er også anerkjent som et regionalt språk av det britiske-irske rådet.

Ortografi
---------

Mansk ortografi representerer ikke goidelsk etymologi, slik irsk eller skotsk-gælisk gjør. Skriftspråket blir ofte beskrevet som en engelsktalendes forsøk på å skrive ned et keltisk språk; mens det for en engelsktalende person er umulig å uttale irsk eller skotsk-gælisk korrekt ut fra skriftbildet uten å først tilegne seg kunnskaper om uttalen, vil det være mulig for samme person å gjøre seg forstått ved å lese opp manx.

Årsaken til denne forskjellen er at manx ikke har vært et skriftlig språk, mens irsk og skotsk-gælisk har hatt en rik litteratur gjennom middelalderen og senere. Normeringen av et skriftspråk kom derfor sent, og man valgte bevisst å bruke en engelsk ortografi som mal. Som eksempel kan man bruke *Isle of Man*:

* Irsk: Oileán Mhanainn
* Skotsk-gælisk: Eilean Mhanainn
* Manx: Ellan Vannin

Det er ikke store forskjeller i uttale på de tre språkene. I de to første er det flere vokalkombinasjoner som ser ut til å være diftonger, men som er monoftonger der de ekstra vokalene modifiserer uttalen gjennom avrunding eller tilspissing. Kombinasjonen *mh* er en genitivskonstruksjon, der *h* tilføyes til *m*; kombinasjonen uttales som *v*. En som ikke kjenner irsk eller skotsk-gælisk, vil dermed ha store problemer med å treffe riktig på de to første, mens hen vil klare den siste med tilnærmet riktig uttale.

Referanser
----------

1. ↑  «ScriptSource - Isle of Man». Besøkt 21. august 2023.
2. ↑  Det er for tiden 56 studenter ved den manskspråklige skolen, som blir betegnet som morsmålsbrukere, siden de har vokst opp med manx i tillegg til engelsk.

| * v
* d
* r
Keltiske språk |
| --- |
| *Kontinentalkeltiske språk* | *Keltiberisk* · *Galatisk* · *Gallisk* · *Lepontisk* · *Lusitansk* · *Norisk* |
| Øykeltiske språk | **Brittonske språk:** Bretonsk · *Kumbrisk* · *Britisk* · *Kornisk* · Walisisk · *Piktisk* (mulig) **Goidelske språk:** Irsk · Manx · Skotsk-gælisk (Kanadisk gælisk) |
| Blandingsspråk | Bungee · Shelta |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC **·** UNESCO lang
 |
Mekaniske hjuletmutterindikatorer korrekt montert på en lastebil.
En **hjulmutterindikator** er et måleverktøy som skal varsle om løse hjulmutre, som er den den vanligste årsaken til at hjul på kjøretøy faller av.

Mekaniske indikatorer
---------------------

Mekanisk hjulmutterindikator.
Mekaniske hjulmutterindikatorer er som regel små mutterdeksler av plast med en spiss som er parvis stilt med mot hverandre. De har vanligvis fluoriserende oransje eller gul farge, og festes oppå hodet til hjulmutrene.

De brukes ved at sjåføren tar en visuell inspeksjon når han går forbi. Løse mutre vil da indikeres ved at spissene står merkbart ute av stilling. Dersom mange hjulmutre er løse kan hjulet løsne fra navbolten og rulle avgårde.

Slike indikatorer er utbredt på store kjøretøy, og anbefales av mange myndigheter.

Elektronisk sensor
------------------

Fremskritt innen blokkeringsfrie bremser (ABS) har gjort det mulig å detektere løse hjulmutre ved hjelp av ABS-systemet og bilens programvare. Indikasjonen fungerer ved at et delvis løst hjul vil forårsake vibrasjoner i hjulet som kan gjenkjennes i ABS-systemet.

I 2018 lanserte Audi elentroniske hjulmutterindikatorer på noen av sine dyrere modeller, og i 2021 hadde 1 million biler med teknologien blitt solgt.

Se også
-------

* Dekktrykksovervåkning
* Bremser
* Blokkeringsfrie bremser

Referanser
----------

1. ↑  «Crashes caused by loose wheels are preventable, but safety device rarely used». Besøkt 26. september 2023.
2. ↑  «What are the yellow plastic indicators on truck and bus wheels?». 26. mai 2019. Besøkt 26. september 2023.
3. ↑  - Lytter ikke til sjåførene - syv busser mistet hjulet - Bussmagasinet
4. ↑  «What are the yellow plastic indicators on truck and bus wheels».
5. ↑  «Highways Agency UK, Vehicle Wheel Nut Indicators» (PDF). [*død lenke*]
6. ↑  «Transport for New South Wales, Safety Technologies for Heavy Vehicles and Combinations, P.11» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 20. mars 2020. Besøkt 24. juni 2021.
7. ↑  «NZ Transport Agency, Wheel Loss Information Sheet, P.2» (PDF).
8. ↑  «Wheel Loss». Brake. Arkivert fra originalen 10. august 2007. Besøkt 19. august 2007.
9. ↑  «Loose Wheel Indicator « NIRA Dynamics AB» **(svensk)**. Besøkt 24. juni 2021.
10. ↑  «Loose Wheel Indicator selected by Audi for a range of car models». *Mynewsdesk* **(engelsk)**. Besøkt 24. juni 2021.
11. ↑  «Loose Wheel Indicator reaches 1 Million sold units and is ready for the next step». *Mynewsdesk* **(engelsk)**. Besøkt 24. juni 2021.
**Sitnica** (albansk: *Sitnicë*) er en 90 km lang elv i Kosovo. Den har sitt utspring fra Sazlija-dammen nord for Uroševac (albansk: *Ferizaj*), og ble opprinnelig kalt Sazlija. Sazlija er i dag navnet på elva frem til samløpet med Shtime. Sitnica renner ut i Ibar ved Mitrovica (albansk: *Mitrovicë*) og er den lengste elven som i sin helhet er innenfor Kosovos grenser.

Sitnica har liten helning og bukter seg mye i terrenget, men mange av kurvene har blitt kuttet og har tørket ut.

I det 14. århundre, i kong Milutins regjeringstid, ble det gravd en kanal mellom Sazlija og Nerodimka-elven. I Nerodimka ble det laget en forgrening som deler elven i to og leder vannet mot sør til Egeerhavets nedbørsfelt via Lepenac, og mot nord til Svartehavets nedbørsfelt via Sitnica.

Sitnica var planlagt å utgjøre hoveddelen i reguleringen av Ibar-Sitnica-Lepenac-vassdraget, men prosjektet har ikke blitt realisert.

Referanser
----------

1. 1 2  «Statistikat e Ujërave në Kosovë 2015» (PDF). Kosovo Agency of Statistics. 2020. s. 11. Besøkt 21. juni 2020.
2. ↑  Sitnica liquidsearch.com
3. ↑  Sitnica History liquidsearch.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sitnica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**June Holm** (født 1991) er en norsk forfatter, journalist, podkaster og foredragsholder. I 2017 grunnla hun Vi tror deg-stiftelsen, som står sammen mot vold, voldtekt og seksuelle overgrep. I 2023 utga hun boken "Avbrutt. Fortellinger om abort" sammen med Vilde Bratland Hansen på forlaget Res Publica.

Bakgrunn
--------

June Holm tok en bachelorutdanning som tekstforfatter ved Westerdals Høyskole fra 2011–2014.

Hun er kåret til «Årets Gullpenn» under Vixen Blog Awards 2016. Hun ble beskrevet som en ærlig blogger, både fylt med gnist og stort mot, som har våget å ta opp store temaer og vanskelige spørsmål. 

June Holm er en av grunnleggerne av Vi Tror Deg-Stiftelsen, og stiftelsen vant Skamløsprisen 2017 for sitt arbeid. Tildelingen var i regi av Sex og samfunn på Verdens seksuelle helsedag 4. september 2017. Kandidater til Skamløsprisen har gjennom sitt engasjement løftet frem skambelagte områder innen seksualitet og skapt en positiv debatt omkring temaet. 

June Holm ble tildelt hedersprisen «Årets Romsdaling 2017» av Mediehuset Romsdals Budstikke.

Referanser
----------

**^** June Holm og Vilde Bratland Hansen, besøkt 24. september 2023.
**^** Vi tror deg-stiftelsen, besøkt 17. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Blogger June Holm delte sin historie til støtte for Andrea Voll Voldum: – Jeg har kjent mye på skam. VG. 08.08.2016.
* June Holm kåret til Årets romsdaling.. Romsdals Budstikke. 29.12.2017
* Oppretter stiftelse for voldteksofre. VG. 12.02.2017
* Åpenheten har hjulpet meg videre. KK. 25.03.2017
* June vant Skamløsprisen. Romsdals Budstikke. 05.09.2017
* June Holm bak norsk MeToo-markering. Romsdals Budstikke. 29.10.2017
**«Mon pays»** (som på norsk kan oversettes til *Mitt hjemland*) er en sang, komponert av Gilles Vigneault i 1964.

Den ble skrevet til National Film Bord of Canadas film *La neige a fondu sur la Manicouagan*, i regi av Arthur Lamothe. Sangen, med sin tekst om vinder, kulde, snø og is, om ensomheten i vide åpne steder og brorskapets ideal, har blitt en slags hymne i Quebec, hvor mange mennesker ser den som et uttrykk for provinsens frie ånd. Vigneualt, imidlertid, har avvist at dette noensinne var hans intensjon.

Vigneualt ble tildelt Prix Félix-Leclerc under Festival du disque de Montréal for sangen i 1965. Senere det året fremførte Monique Leyrac den i den internasjonale sangfestivalen i Sopot, Polen og fikk en førsteplass.

I 1976 ble «Mon pays» omarbeidet til discosangen «From New York to L.A», innspilt av Patsy Gallant. Den engelskspråklige teksten til Gene Williams er uforbundet med den franske originalteksten. Sangen ble en internasjonal hit for Gallant, blant annet med en sjetteplass på den britiske singlelisten og en syvendeplass på VG-lista.

Norsk versjon
-------------

Gunnar Jørstad har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Star».

### Innspilling

* Gro Anita Schønn. Utgitt på singlen Talent TLS 066 i 1977.

Referanser
----------

1. ↑  Versailles, Claire. «Mon Pays». The Canadian Encyclopedia. Arkivert fra originalen 5. mai 2006. Besøkt 6. januar 2013.
**BMC ADO16** (Amalgamated Drawing Office project number 16) er en familie av økonomiske små familiekjøretøy bygget av British Motor Corporation (BMC) og senere British Leyland. Den ble introduser i 1962 og for det meste av det neste tiåret var ADO16 konsekvent Storbritannias bestselgende bil.

ADO16 ble markedsført under en rekke bilmerker og -modeller slik som:

* Austin 1100 og 1300
* Austin America og Glider
* Austin Apache og Victoria
* Innocenti IM3
* MG 1100 og 1300
* Morris 1100 og 1300
* Riley Kestrel og Riley 1300
* Vanden Plas Princess 1100, 1275 og 1300
* Wolseley 1100, 1275, 1300, 11/55  og Wesp

Selv om de fleste bilene ble produsert i England ble det også produsert biler i Spania av Authi, i Italia av Innocenti og i selskapets egen fabrikk i Belgia. Den var basismodellen for tilsvarende biler produsert i Australia og Sør-Afrika. Forskjellige versjoner inkluderte Austin, Morris, MG, Wolseley og Riley ble montert i New Zealand og på Malta fra 1963 inntil de siste Austin/Morris versjonene ble erstattet av Allegro i 1975.

Bilen ble introdusert som Morris 1100 den 15. august 1962. Modellspekteret ble utvidet med en rekke rebadgede versjoner, inkludert MG 1100 med to forgassere, Vanden Plas Princess (fra oktober 1962), Austin 1100 (august 1963) og tilslutt Wolseley 1100 (1965) og Riley Kestrel (1965). Morris versjonene 1100/1300 ble erstattet i bilforretningene av Morris Marina i 1971, men Austin og Vanden Plas versjoner forble i produksjon i Storbritannia inntil juni 1974.

Statsjonsvognversjonen fulgte i 1966, under navnet *Countryman* i Austin tapning og *Traveller* som Morris, som en fortsettelse av den etablerte navngivningen. Austin 1100 Countryman var med i "Gourmet Night" episoden av *Fawlty Towers*, hvor kortluntede eieren av Fawlty Towers Basil Fawlty (John Cleese) ga den "en skikkelig omgang". Denne episoden ble første gang vist i oktober 1975.

I 1964 var 1100 *Wheels* magazines Car of the Year.

Referanser
----------

1. ↑  John Baker, *Austin Memories* s. 185 "Contrary to popular belief ADO does not stand for Austin Drawing Office. In fact it stands for Amalgamated Drawing Office"
2. ↑  Michael Sedgwick & Mark Gillies, A-Z of Cars 1945–1970, Temple Press, 1986, side 165
3. 1 2  *Also known as : BMC 1100/1300*, www.aronline.co.uk Retrieved on 18 October 2014
**Alf Roar Berg** (født 17. april 1933 i Skoger, død 12. juli 2022) var en norsk offiser og generalmajor. Han var i perioden 1988–1993 sjef for Etterretningstjenesten.

Liv og virke
------------

Berg gjennomgikk Befalsskolen for Luftvernartilleriet i Stavern 1953–1954 og tok deretter Krigsskolen fra 1955 til 1957. I 1979–1980 gikk han på NATO Defence College.

Berg tjenestegjorde ved Rygge hovedflystasjon 1958–1962, Våler batteri 1962-1967, Luftforsvarets befalsskole 1968–1971 og Forsvarskommando Sør-Norge 1971-1974. I 1967-1968 var han FN-observatør i Midtøsten.

Berg var nestleder og senere leder for Luftvernartilleribataljonen på Ørland hovedflystasjon 1974–1976, før han gikk over til en stilling i Forsvarsdepartementet. Fra 1982 tjenestegjorde han ved Forsvarets overkommando, før han ble underdirektør i Forsvarsdepartementet i 1984. I 1985 gikk han over til en stilling i Forsvarets overkommando / Fellesstaben.

I mai 1988 ble Berg utnevnt til ny etterretningssjef etter Egil Jørgen Eikanger. Han satt som e-sjef frem til han gikk av for aldersgrensen i 1993 og ble etterfulgt av Olav Bjerke. 

Etter endt tjeneste i Forsvaret arbeidet Berg som rådgiver til bedrifter om sikkerhet og krisesituasjoner.

Referanser
----------

1. 1 2   Jølstad begravelsesbyrå, jolstad.vareminnesider.no, besøkt 22. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Dødsannonse». *Aftenposten*. 20. juli 2022.
3. ↑  Nils Andreas Stensønes: *Alf Roar Berg (1933-2022* - Minneord i Aftenposten 27. juli 2022
4. 1 2 3  
«Ny oberst i FO». *Aftenposten* Morgen (16. desember 1985)
5. ↑  
«Krigen om sannheten». *Dagbladet* (19. august 2006)
**Distriktspolitikk** er politikk som på ulike måter og med ulike virkemidler tar sikte på å tilgodese geografiske områder som i et samfunn betraktes som periferi.

Den mest direkte form for distriktspolitikk er direkte pengeoverføringer (subsidier) til ulike formål, for eksempel å holde bosetningen på et stabilt nivå.

Norge
-----

I Norge ble det i 2011 brukt 34 milliarder NOK av staten på ulike distriktspolitiske tiltak. Nedgangen i befolkningstallet fortsatte og spesielt ungdom og kvinner flyttet til sentrale strøk.[*når?*] Dette har dels sin årsak i at midlene i hovedsak nå brukes til vekst i by- og senterregioner, dels at studenter i byene gjerne blir boende på studiestedet etter endt utdanning. Urbane strøk med gode kommunikasjonsmidler og kulturtilbud virker mer forlokkende enn små og mer rurale strøk. Større fagmiljøer er også noe som trekker.

Referanser
----------

1. ↑  «I år bruker Regjeringen 34 milliarder kroner på tiltak med distriktspolitiske mål.», fra «Kvinner og unge flykter fra bygda», artikkel i *Aftenposten*, 3. september 2011
2. ↑  «Selv om Sp sitter ved makten og Norge aldri har brukt mer penger på distriktspolitikk, klarer ikke utkantkommuner å holde på ungdommen.», fra «Kvinner og unge flykter fra bygda», artikkel i *Aftenposten*, 3. september 2011

Eksterne lenker
---------------

* Distriktet.no Arkivert 13. juni 2006 hos Wayback Machine. er en tverrpolitisk organisasjon for Distrikts-Norge
**Espen Mauno** er skuespiller utdannet ved Høgskolen i Nord-Trøndelag, HiNT (2008–2011).

Etter endt utdannelse har han medvirket i teaterforestillingen ved flere teatre i Norge. Forestillinger i utvalg: Georg i *Georges magiske medisin* og flere roller i *Peer, du lyver* (Riksteatret), Jean Passepartot i *Jorda rundt på 80 dager* og Askeladden i *Askeladden og di* (Rogaland Teater), Unge Scrooge med flere i *Et juleeventyr*, Ethan Girard i *I blanke messingen* og Mozart i *Amadeus* (Hålogaland Teater) og Halvor Skramstad i *Skogsmatrosen* (Teater Innlandet). Han har også spilt ved blant annet Haugesund Teater, Brageteatret og Barneteatret Vårt.

Mauno jobber også som komponist og har komponert musikk til flere TV- og sceneproduksjoner. Sist laget han musikk til Riksteatrets oppsetning av *Georgs Magiske Medisin,* en teaterkonsert hvor Espen også spilte tittelrollen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Nationaltheateret». Besøkt 28. september 2023.
2. ↑  «Hålogaland teater». Besøkt 28. september 2023.
**S&P 500** (Standard & Poor's 500) er en aksjeindeks over 500 største amerikanske virksomheter. Indeksen ble opprettet i 1957. Ti av virksomhetene er dog teknisk sett ikke hjemmehørende i USA. Aksjene utvelges av en komité som representerer et bredt utsnitt av alle amerikanske industrier, og altså ikke bare de 500 største virksomhetene.

Indeksen er markedsvektet på samme måte som den danske OMXC20-indeksen, men er siden 2005 en *float*-justert indeks, som den danske OMXCB. At den er *float*-justert vil si at kun aksjer tilgjengelige i fri handel inngår i indeksen, altså for eksempel ikke aksjer eiet av kapitalfond eller lignende.

Aksjeindeksen styres av virksomheten Standard & Poor's (S&P), som er en divisjon av virksomheten S&P Global som blant annet utgir finansielle publikasjoner og analyser. S&P har i likhet med Københavns Fondsbørs en rekke andre indekser, som følger forskjellige segmenter av aksjemarkedene, både i USA og internasjonalt.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) S&P 500 Index – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Bjarte Engeset** (født 25. august 1958) er en norsk dirigent.

Engeset er fra Ørsta og har studert direksjon med Jorma Panula ved Sibelius-akademiet. (diplomeksamen i 1989). I 1991 ble han innbudt til dirigentseminaret i Tanglewood i USA med lærere som Seiji Ozawa, Gustav Meier, Simon Rattle og Marek Janowski.

Engeset har vært sjefdirigent og kunstnerisk leder for Ålesund Symfoniorkester, Tromsø symfoniorkester og for Det Norske Blåseensemble. I en årrekke var han kunstnerisk leder for Nordlysfestivalen og Opera Nord og permanent gjestedirigent for det flamske radiosymfoniorkester.[] I perioden 2007–2012 var han sjefdirigent og kunstnerisk leder for Sveriges DalaSinfonietta. Han er siden høsten 2014 kunstnerisk leder og musikkdirektør for Kongelige Norske Marines Musikkorps.[]

I juni 2008 ledet han DalaSinfoniettaens første turne i USA blant annet på Worchester-festivalen ved Boston og i Washington D.C. Under Festspillene i Bergen 2011 ga Engeset og DalaSinfoniettan tre konserter med kjente solister som Ida Haendel, Henning Kraggerud, Oleg Kogan, Truls Mørk, Arve Tellefsen, Vilde Frang og Lars Anders Tomter.

Konsertene hans med Baltimore Symphony Orchestra i Baltimore og Strathmore ble mottatt med svært rosende omtale i blant annet *The Washington Post*.[] Han har dirigert Moskvas radiosymfoniorkester under gjestespill på den østerrikse Wörthersee Classics-festivalen i Klagenfurt.[] I 2010 gjestet han Russlands nasjonalfilharmoni i Moskva med reengasjement i 2012. I oktober 2014 ledet han åpningskonserten til Bergen Filharmoniens 250 års jubileumssesong.[] I 2011 ledet han 100-års jubileumskonsertene for Johan Svendsen med Bergen Filharmonien og Kristiansand Symfoniorkester.[]

Han er faglig leder for Norsk musikkarvs arbeid med kritiske noteutgaver.

Engeset har gjort over 40 CD-innspillinger, blant annet Johan Svendsens symfonier med Bournemouth Symphony Orchestra. (Naxos), De fire CD-innspillingene av Geirr Tveitts Orkestersuiter fra «100 Hardingtonar» og klaverkonserter (solist Håvard Gimse) med Royal Scottish National Orchestra (Naxos) har oppnådd flere «Editor´s Choice» i Gramophone og høyeste utmerkelser i BBC Music Magazine. «Norske Orkesterfavoritter» med Island Symfoniorkester. (Naxos). Engeset har også samarbeidet med Eikanger-Bjørsvik Musikklag EMI og den portugiske gruppen Madredeus, .

Engeset har i mange år vært formann i Larvik Sjakklubb. I 2019 publiserte Engeset en bok om Larvik klubbens historie i anledning klubbens 100 års jubileum.

Referanser
----------

1. ↑  «Norsk musikkarv». Besøkt 8. april 2018.
2. ↑  ebml.no Biografi

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bjarte Engeset på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Bjarte Engeset på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Bjarte Engeset på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Bjarte Engeset på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Jotam** (hebraisk: יוֹתָם, *Yôṯām*; «Gud er perfekt»; gresk: Ιωαθαμ; latin: *Joatham*) var konge av det sørlige israelittiske Judea og sønn av kong Ussia av Judea og Jerusja, datter av Sadok.

Han tok tronen da han var 25 år gammel og styrte fra Jerusalem i 16 år. William F. Albright har datert hans styre til 742 – 735 f.Kr.. Edwin R. Thiele har datert ham som medkonge med Ussia fra 751/750 f.Kr. og hans tid som enekonge fra 740/39 til 736/735 f.Kr. på den tid da han ble avsatt av den pro-assyriske fraksjonen til fordel for sin sønn Akas. Hans styre på 16 år startet som medkonge. Thiele har beregnet hans død til 732/731 f.Kr. Han er en også en av de jødiske kongene som er nevnt som i Jesus' slekt i Matteusevangeliet i den kristne Bibelen.

Jotams styre var godt; han bygde på Jerusalems murer og han bekjempet fiendene. Han gjorde ammonittene til skattepliktige i flere år.

Han sies å ha gjort det som var rett i Herrens øyne, men folket oppførte seg ikke helt godt. Ellers sies det egentlig lite om ham. Han døde etter å ha regjert i seksten år.

Referanser
----------

1. ↑   Andre Krønikebok, avsnitt, vers eller paragraf 21, kapittel 26[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nettbibelen: *Andre Kongebok* 15:32-33
3. ↑  Nettbibelen: *Andre Krønikebok* 27:1 og *Andre Kongebok* 15:33
4. ↑  Thiele, Edwin R. (1965): *The Mysterious Numbers of the Hebrew Kings*, 2. utg.; Grand Rapids, MI: Eerdmans, s. 128-129.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Thomas' martyrdød. Rubens, ca 1636
***Tomas' gjerninger*** eller ***Apostelen Thomas' gjerninger*** (*Acta Thomae*) er et apokryfisk skrift fra oldkirken, skrevet på gresk ca år 220-240, enten i Roma eller i Lilleasia. Det tilhører de apokryfe apostelgjerningene, en sjanger som skildrer de kristne apostlenes liv og gjerningene i tiden etter det som skildres i Bibelens skrift *Apostlenes gjerninger*. Det skildrer apostelen Thomas' liv, misjonsvirksomhet og martyrdød i India.

Verket begynner med å skildre Jesus' møte med apostlene etter oppstandelsen, hvor han gir dem misjonsbefalingen. Thomas blir tildelt ansvaret for India. Thomas vegrer seg, og kommer ikke avgårde før Jesus selger ham til en indisk handelsmann. Når han kommer til India får Thomas i oppdrag å bygge et palass til Kong Gundafor. Selv om teksten i noen henseende har et legendepreg, har det hatt stor betydning for de indiske Thomaskristne, som kilde til deres tidlige kirkehistorie. Selv om handlingen angivelig skal finne sted i India knytter navn og andre ting skriftet til persisk eller romersk miljø, og mange forskere antar at det har blitt skrevet i et syrisk områrde, muligens i Edessa i nord.

Fortellingen skildrer tretten *gjerninger* og fortellingen om Tomas' martyrdød. Noen elementer er Tomas' forkynnelse, omvendelse, kvinner som velger kyskhet, forfølgelse og fengsling. Det er mange skildringer av dåp og nattverd, og flere liturgiaktige hymner og bønner er flettet inn i teksten.

Et innskutt element i skriftet er det gnostiske diktet «Sangen om perlen», som Thomas framfører mens han sitter i fengsel. Diktet er av syrisk opphav og har antagelig hatt et frittstående liv; det inneholder flere typiske eventyrelementer. Skriftet er skrevet av den jødisksyriske gnostikeren og sektgrunnleggeren Bardaisan (154–222).

På konsilet i Trient ble det endelig avgjort at skriftet ikke skulle tilhøre den bibelske kanon.

Teksten er oversatt til norsk i antologien *Tidligkristne apokryfer*, 2011. «Sangen om perlen» er også oversatt i antologien *Gnostiske skrifter*, 2002.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Kilde for sitat og vurderinger er Reidar Aasgaards innledning til *Tidligkristne apokryfer*, 2011

  


| * v
* d
* r
Apokryfe tekster som tilskrives apostelen Tomas |
| --- |
| Tomasevangeliet **·** Tomas’ barneevangelium **·** Tomas’ gjerninger **·** Tomasboken |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Rørestrand** er en offentlig badestrand syd i Horten. Området består av en stort gressområde på cirka 30 mål og strandlinje på 250 meter, hvorav 60 meter en langgrunn sandstrand beskyttet av en 80 meter lang molo. Nær stranden ligger en strandkiosk med et sydlansk utseende. På strandområdene finnes også et offentlig toalettbygg, sandvolleyball bane, sandhåndballbane. I 2015 ble stranden kåret til Vestfolds fineste strand av NRK.

Strandområdene er 100 prosent eiet av Horten kommune.

Historikk og finansiering
-------------------------

Sydenstemning
I bunnen ligger en avtale mellom kommunen og Rørestrand Camping som regulerer tillatelsen til å drive kioskvirksomhet i bytte mot vedlikeholdsplikt som består av søppeltømming og gressklipping i sesongen. 

Oppgraderingene de ulike årene har hatt forskjellige finansieringskilder og samarbeidspartnere. Oppgraderingene av strandområdene fra å være et gresslagt området til et mer publikumsvennlig strandområde startet i 2014 med en provisorisk beach bar. I 2017 startet et samarbeid med Steinsnes Velforening som har bidratt med dugnadstimer og søknadsmidler.

* 2014: Første strandkiosk.
* 2015: Etablering av molo i sjøen og ny sandstrand på innsiden.
* 2016: Utvidelse av sandstranden i bue. Nye gangveier, badestol for rullestolbrukere.
* 2017: Sandhåndballbane, flytende badeleker og oppgraderinger av baren.
* 2018: Betongdekke på moloen og rundt badestrand.

Referanser
----------

1. ↑  NRK: *Vestfolds fineste strand*
**Christian von Barnholdt** (1692–1774) var en norsk offiser. 

Han fødtes i Skien i 1692 som sønn av assessor i Overhoffretten Marcus Barnholt og Juliane Augusta Cranenburg. Christian valgte den militære løpebane; han ble kaptein i infanteriet i 1733 og steg til major i 1761. Han bodde på Ballestad i Gjerpen, og giftet seg med Susanne Anna von Cappelen, datter av Ulrich Friderich von Cappelen. De fikk flere barn. 

Barnholdt eide flere kirker heriblant Ballestad og Bamble, samt Solum og Mælum kirker. I 1747 klaget han til kongen over en manglende pensjon eller muligheten for igjen å lede et ledig kompani, men fikk til svar av Danske Kancelli at offiserer som hadde solgt sitt kompani, ikke kunne komme i betraktning hverken til pensjon eller til igjen å gjøre tjeneste. I følge en egen begjæring i 1771 ble boet tatt under skifterettens behandling for å unngå fremtidig splid mellom barna (og for særlig å tilgodese hans døve datter). Økonomien var så dårlig, at han til slutt måtte låne penger av familie og bekjente i Skien og omegn.

Han døde den 16. november 1774 og ble bisatt i Skien kirke i det *Bärenholdtske Kapel*. Hans våpen ses sammen med hustruens, på rammen av et religiøst maleri i Mælum kirke.

Referanser
----------

1. ↑   www.kb.dk[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Thomle, E. A. (1896). *Familien (von) Cappelen i Norge og Danmark* (PDF). Christiania: J. W. Cappelen. s. 50-55.
3. ↑  Qvisling, J.L. (1919). *Gjerpen*. Kristiania: i kommision hos H. Aschehoug & Co. s. 15.
4. ↑  «major "af infanteriet" Christian Marcussen Barnholt f. 07 Mar 1692 Skien, Telemark d. 06 Nov 1774 Skien, Telemark: Gamle Skien». *gamleskien.no*. Besøkt 5. november 2022.
5. ↑  H. W. Harbou (1892). «Fra det Bärnholdtske Kapel i Skien» (PDF). *Personalhistorisk Tidsskrift*. Kjøbenhavn / Christiania: 161.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Eirik Renberg Bjørnø** (født 1990) er en norsk fotballeder som er Administrerende Direktør i Viking Fotball. 

Da han ble ansatt i Viking var han Europas yngste klubbdirektør i følge flere norske medier, og klubbens yngste leder igjennom historien. Bjørnø har fortid fra Vikings Markedsavdeling, hvor han var leder for klubbens Privatmarked i 3 år, før han tok steget opp som Adm. Dir. etter at Eirik Henningsen gav seg i 2020.

Bjørnø er opprinnelig fra persillebyga Randaberg, hvor han var spillende trener for kommunes A-lag i fotball i 2019 og 2020.

Som spiller har Bjørnø spilt barne og ungdomsfotball i Randaberg hvor han til slutt var en del av laget som på mirakuløst vis rykket opp til Adeccoligaen i 2009. Etter opprykket reiste Bjørnø og spilte 4 sesonger college fotball på Long Island University like utenfor New York. Her ble han kåret til All American som en av de 11 beste collegespillerne i landet. Bjørnø hadde også en kort karriere i Orlando City SC før han flyttet hjem til Norge i 2015.

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  AS, TV 2 (11. april 2021). «Europas yngste klubbdirektør: - Vi unge er nok litt mer uredde». *TV 2* **(norsk)**. Besøkt 16. juli 2022.
3. ↑  «Henningsen gir seg i Viking – dette er arvtageren». *Eurosport* **(norsk)**. 18. juni 2020. Besøkt 16. juli 2022.
4. ↑  «RIL signerer avtaler med Kjetil og Eirik». *Randaberg IL Fotball*. Besøkt 16. juli 2022.
**Korsun eparki** (fransk: *Diocèse de Chersonèse*, russisk: Корсунская епархия) er det russisk-ortodokse eparkiet (bispedømmet) for Frankrike og noen av nabolanda. Det har sitt sete i Paris, men er oppkalt etter datidens russiske navn på det historiske bispesetet Khersonesos på Krim.

Eparkiet har 10 menigheter i Frankrike, 17 i Italia, tre i Sveits og to hver i Spania og Portugal. Samtidig fins det flere russisk-ortodokse menigheter i disse land som er tilslutta andre bispedømmer: enten den russisk-ortodokse utenlandskirkes eparki Genève og Vest-Europa; eller eksarkatet for ortodokse menigheter av russisk tradisjon i Vest-Europa, som er underlagt den økumeniske patriark.

Historie
--------

Eparkiet Korsun gikk frem av den russisk-ortodokse menigheten i Paris, som fra 1931 hadde hørt til Konstantinopel-patriarkatets eksarkat for ortodokse menigheter av russisk tradisjon i Vest-Europa, men som i 1945 vendte tilbake til Moskva-patriarkatets overhøyhet. Ved grunnleggelsen av eparkiet i 1960 ble den daværende russisk-ortodokse eksarken av Vest-Europa, Nikolas Erjomin, innsatt som første epark av Korsun.

Liste over eparker
------------------

* Nikolas Erjomin (5. januar 1960 - 14. januar 1963)

*Sedisvakanse*

* Peter L’Huillier (12. september 1968 - 16. november 1979)

*Sedisvakanse*

* Valentin Misjtsjuk (27. oktober 1990 - 18. februar 1992)
* Gurias Sjalimov (14. januar 1993 - 31. mars 1999)
* Innocens Vasiljev (6. oktober 1999 - 24. desember 2010)
* Nestor Sirotenko (24. desember 2010 - 28. desember 2018)
* Johannes Rosjtsin (28. desember 2018 - 30. mai 2019)
* Antonius Sevrjuk (siden 30. mai 2019)

Eksterne lenker
---------------

* Fransk hjemmeside
* Russisk hjemmeside