recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En familie samlet foran et fjernsynsapparat, utstrakt titting på fjernsyn er ofte del av en stillesittende livsstil  Foto: Evert F. Baumgardner 
**Stillesittende livsstil** er en måte for et menneske å leve livet på uten fysisk aktivitet. Typisk for en stillesittende livsstil er at man sitter mye, leser, ser på fjernsyn, spiller videospill og bruker internett. En stillesittende livsstil kan føre til og forsterke en rekke sykdommer, som enkelt kan forebygges ved fysisk aktivitet. Ifølge Verdens helseorganisasjon bidrar inaktivitet til rundt 1,9 millioner dødsfall på verdensbasis i året. Norske helsemyndigheter anbefaler minst en time fysisk aktivitet for barn og en halv time for voksne om dagen.

Referanser
----------

1. ↑  «Ifølge WHO forårsaker fysisk inaktivitet rundt 1,9 millioner dødsfall i året på verdensbasis.», fra «Det nytter å trene litt» Arkivert 2008-02-14, hos Wayback Machine. artikkel publisert 16. august 2007 på nettstedet forskning.no
2. ↑   Vi har jo lenge anbefalt minst en times fysisk aktivitet for barn hver dag, og en halv time for voksne, sier assisterende helsedirektør, Bjørn Guldvog, til NRK. Fra artikkelen «Vurderer advarsel mot stillesitting», nrk.no 26. juni 2012

Eksterne lenker
---------------

* «Vurderer advarsel mot stillesitting», fra nrk.no
* «Det nytter å trene litt», fra forskning.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
***Stella Dallas*** er et amerikansk stumfilm-drama fra 1925 regissert av Henry King, med Belle Bennett og Ronald Colman i hovedrollene.

Filmen er produsert av Samuel Goldwyn med dreiebok av Frances Marion, basert på romanen av samme tittel av Olive Higgins Prouty, og er den første av tre filmatiseringer. De to påfølgende er en lydfilm fra 1937 med Barbara Stanwyck, John Boles og Anne Shirley, samt en 1990-filmatisering med Bette Midler, Stella Trini Alvarado og John Goodman.

*Stella Dallas* ble vurdert for sensur i Norge den 31. oktober 1926, og ble distribuert av Kommunernes filmcentral i en 111-minutters kopi.

Handling
--------

Etter at faren hans begår selvmord velger Stephen Dallas å forlate sitt overdådige hjem, og bosetter seg i en liten by. Der gifter han seg med Stella, en kvinne langt under hans egen sosiale klasse. Men ekteskapet får problemer, og Stephen ønsker snart å ta ut skilsmisse fra Stella. Han vender deretter tilbake til New York, og forlater Stella for å ta seg av Laurel - den lille datteren deres.

Årene går, og Laurel vokser til en ung kvinne. Men Stella innser at hun ikke er i stand til å forsørge datteren sin ordentlig. Laurel blir snart tvunget til å flytte inn hos faren hennes. Laurel gifter seg senere med Richard Grovesnor, men Stella får ikke mulighet til å være til stede under bryllupsseremonien deres.

Medvirkende
-----------

* Ronald Colman - Stephen Dallas
* Belle Bennett - Stella Dallas
* Alice Joyce - Helen Morrison
* Jean Hersholt - Ed Munn
* Beatrix Pryor - Mrs. Grosvenor
* Lois Moran - Laurel Dallas
* Douglas Fairbanks Jr. - Richard Grosvenor
* Charles Willis Lane - Stephen Dallas, Sr.
* Vera Lewis - Mrs. Tibbetts

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stella Dallas* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Stella Dallas* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Stella Dallas* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Stella Dallas* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Stella Dallas* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Stella Dallas* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Stella Dallas* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Sinnemestringsprosjektet** er en del av Norges handlingsplan mot vold. 

Sinnemestring Brøsetmodellen ble utviklet av Egil Bjarnar, Stig Jarwson og Grethemor Skagseth Haugan i 1998. Prosjektet i Brøset ble i flere år ledet av Haugan (f. 1954). På oppdrag fra Sosial- og helsedirektoratet har det siden 2004 blitt utdannet ca. 120 fagpersoner etter modellen, som igjen har opprettet behandlingstilbud til voldsutøvere i sine hjemkommuner.

Fire tilbud
-----------

I Norge er det i hovedsak fire tilbud for menn som utøver vold mot kvinner:

* Sinnemestringsprosjektet ved St. Olavs hospital, avdeling Brøset,Trondheim.
* Alternativ til Vold (ATV), Oslo, Drammen og Telemark
* Institutt for Klinisk Sexologi og Terapi, Oslo
* Familievernkontoret i Molde med sine prosjekter «Privatisert vold i familien» og «Vitne til vold».

Referanser
----------

1. ↑  DANIELSEN, INGRID (27. mars 2008). «Ni av ti slutter å slå etter behandling». *adressa.no*. Besøkt 31. juli 2021.
2. ↑  «Vredens fruer». *Dagbladet*. 18. juli 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Handlingsplan mot vold i nære relasjoner 2004-2007 - regjeringen.no
**Simca 1000** er en bilmodell fra den franske bilprodusenten Simca, som ble produsert mellom 1961 og 1978. Modellen var en liten, firedørs sedan med hekkmontert motor som både var svært billig og relativt moderne ved lanseringen, noe som raskt gjorde den populær. Bilen var også den eneste i segmentet med fire dører (med unntak av Renault Dauphine og, fra juli 1962, Renault 8, som var svært lik Simca 1000).

Bilen var bakhjulsdrevet og hadde bensintanken montert bak sammen med motoren. Dette gav bilen en vektfordeling på 35/65 (foran/bak), sammen med en ekstremt lett front og en tendens til overstyring på svingete veier. Reservehjulet var plassert vertikalt i bagasjerommet foran.

Modellen ble svært populær i Frankrike, og til en viss grad også i eksportmarkedene. I løpet av modellens 17 år i produksjon ble nesten 2 000 000 eksemplarer solgt, før produksjonen stanset i 1978.

Varianter
---------

Simca 1000 (uttales «mille» på fransk) var tilgjengelig med forskjellige utstyrsnivåer og varianter av den opprinnelige Simca *Type 315*-motoren. Billigmodellen ble solgt under navnet *Simca 900*, og ble senere erstattet av *Simca 4 CV*, og var utstyrt med en 0,8 liters motor, mens toppmodellen, som ble lansert i 1969, fikk 1,1-litersmotoren fra den større Simca 1100. Tidlig på 1970-tallet fant også 1,3-litersmotoren fra den største 1300 veien til Simca 1000. 

I tillegg til manuell girkasse, som var standardutstyr, kunne enkelte utgaver også leveres med en tretrinns automatisk girkasse.

Simca-Abarth (1964-1966) og Simca 1000 Rallye
---------------------------------------------

I begynnelsen av produksjonen bygget den italienske tuneren Abarth modifiserte utgaver av Simca 1000, og senere begynte også Simca å bygge en *Rallye*-utgave, som bidro til å øke modellens popularitet i motorsportmiljøer.

* Simca-Abarth 1150 – 1 137 cm³, 55 hestekrefter, skivebremser
* Simca-Abarth 1150S – 1 137 cm³, 58 hestekrefter, skivebremser
* Simca-Abarth 1150SS, 1 137 cm³, 65 hestekrefter, skivebremser, kunne leveres med sekstrinns girkasse

Toppmodellen var *Simca 1000 Rallye 3*, som hadde en effekt på 103 hestekrefter. Kun 1 000 eksemplarer ble produsert i 1978.
**MK's Marvellous Medicine** er et rockeband fra Bergen. Bandet ble startet i 2013 med Marie Kristin Dale på vokal og gitar, Felix N. Rudi på trommer og Ilvars Vitolins på bassgitar. Stian Brungot erstattet senere Vitolins.

Bandet debuterte sommeren 2014 med singelen «Into the Sunset / Chasing Life». I august 2015 ga de ut singelen «When You’re Young», første smakebit fra debutalbumet *Mk's Marvellous Medicine* som ble gitt ut 29. januar 2016. Albumet er produsert av Yngve Sætre og ble gitt ut på Apollon Records. For albumet vant bandet Spellemannprisen 2016 i klassen blues.

Diskografi
----------

**Album**

* *MK's Marvellous Medicine* (2016)

**EP-er**

* *Into the Sunset* (2014)

**Singler**

* *When You're Young* (2015)
* *Lady in Red* (2016)

Referanser
----------

1. ↑  «ba.no: «MK’s Marvellous Medicine»». Arkivert fra originalen 4. februar 2017. Besøkt 3. februar 2017.
2. ↑  dagbladet.no: Anmeldelse: «Blues-Norges nye medisin»

Eksterne lenker
---------------

* MK's Marvellous Medicine på Facebook
* MK's Marvellous Medicine website Arkivert 14. november 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Tanum Teleport** er et godt synlig landemerke for alle som ferdes på E6 i nordre Bohuslän i Sverige. De store hvite parabolantennene ruver i øst. Jordstasjonen ligger noen kilometer sør for Tanumshede i Tanum kommune og omtrent 130 km nord for Göteborg.

Historikk
---------

Anlegget ble vedtatt opprettet i 1968, etablert i 1971 og var i begynnelsen eid i fellesskap av teleforvaltningene i Danmark, Finland, Norge og Sverige. Senere ble Telia eier av anlegget. I hovedsak er anlegget blitt brukt til overføring av telefoni-, data- og TV-signaler til andre kontinenter via satellitter. 

Jordstasjonen i Tanum var en forutsetning for den nordiske videresendingen av store, internasjonale TV-sendinger, blant annet president Nixons besøk i Kina i 1972. Først på 1980-tallet bygget Televerket en egen jordstasjon i Norge, i Nittedal.

Men på 1990-tallet fikk anlegget konkurranse fra løsninger basert på fiberoptikk på havbunnen mellom kontinentene. I tillegg ble mye av den interkontinentale teletrafikken til og fra Norge overtatt av Nittedal jordstasjon i 1994.

I slutten av 2001 annonserte Telia at både jordstasjonen og hele selskapets satellittdivisjon skulle legges ned.

Anlegget er senere blitt kjøpt av et lokalt entreprenørselskap. Deler av utstyret skal være solgt, men antennene var sommeren 2018 fortsatt på plass.

Antennene
---------

Tanum hadde i 2002 seks parabolantenner. Disse var rettet inn mot hver sin geostasjonære satellitt over Indiahavet eller Atlanterhavet. Den første antennen som kom på plass (i 1971) var på 30 meter i diameter. I 1981 ble det satt opp en ny antenne med diameter på 32 meter. Teknologiutviklingen førte etter hvert til at tilsvarende eller bedre effekt kunne oppnås med langt mindre antenner. Mellom 1987 og 1991 ble det satt opp tre antenner, én med en diameter på 11 meter og to med diameter på 18 meter. Den siste antennen som ble satt i drift kom i 1998 og hadde en diameter på 4 meter.

Arpanet
-------

NORSAR (NORwegian Seismic ARray) fikk tidlig etablert en 2,4 kbit/s linje til Seismic Data Analysis Center (SDAC) i Virginia, USA, via jordstasjonen i Tanum. Dette systemet ble finansiert av DARPA og ble brukt til deteksjon av prøvesprengninger. Satellittlinken kan anses som det første trinnet i utvidelsen av Arpanet til Norge. I juni 1973 ble NORSAR en virkelig Arpanet-node med 9,6 kbit/s linjer til både SDAC og University College London (UCL). Begge via Tanum Teleport.

Bilder
------

* 
* 
* 
* 
*

Kilder
------

* *Svenska Elektro- och Dataingenjörers Riksförening – Tanum Teleport – utflykt på västkusten*
* *Pål Spilling, Telenor forskning – Fra ARPANET til internett*
* *Teknisk Ukeblad – Nittedal – satellittenes ankerpunkt Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.*
* *Henrik G. Bastiansen, UIO – Fremveksten av det elektroniske demokrati*
Tanums lokaler i Karl Johans gate 43; hvor det ble drevet bokhandel fra 1880 til 2020.
**Tanum** var en norsk bokhandel, etterhvert en bokhandelkjede i Oslo og omegn. Kjeden ble nedlagt i 2020, da butikkene ble solgt til Ark og Norli-kjedene. Etter nedleggelsen av butikkene ble navnet bevart i nettbokhandelen tanum.no. Nettbokhandelen tanum.no ble lagt ned i 2021.

Historie
--------

Tanum Bokhandel ble etablert av Johan Grundt Tanum i 1928, da han overtok Aschehougs bokhandel i Karl Johans gate 43. Aschehougs bokhandel var opprettet i 1832 av Johan F. Dahl, overtatt av Aschehoug i 1872 og flyttet til Karl Johans gate i 1880. Tanum etablerte i 1933 også Johan Grundt Tanum forlag. Forlaget fusjonerte til Tanum-Norli i 1976, og ble overtatt av Aschehoug i 1982. 

I 1964 ble Cammermeyers boghandel, der Johan Grundt Tanums far Sigurd Pedersen hadde vært medeier, fusjonert inn i Tanum bokhandel. Ingar Tanum gikk inn i firmaet i 1956. Han tok initiativ til etableringen av Sentral Bokhandel A/S, senere omdøpt til Libris, og til bokbransjestudiet i Bø. Anne Carine Tanum tok over som 4. generasjon bokhandler i 1991. I 1994 gikk Tanum ut av Libris-kjeden. Anne Carine Tanum var en av initiativtakerne til bokhandlerkjeden Nexus Bokforum AS, en sammenslutning Tanum var tilsluttet frem til 1999. Anne Carine Tanum var formann i Den norske Bokhandlerforening fra våren 1994 til våren 1996.

I 2006 ble Tanum solgt til forlaget Damm – et selskap i den danske mediastiftelsen Egmont. I 2007 fusjonerte Damm og det Bonnier-eide Cappelen. Tanum ble da 100% eid av Cappelen Damm Holding AS. Holdingselskapet eies 50/50 av Bonnier og Egmont. I 2021 overtok Egmont 100% av eierandelen.

Merkenavnet Tanum eies av forlagskonsernet Cappelen Damm.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Tanum bokhandel i Store norske leksikon
2. ↑  Pressemelding: Cappelen Damm selger Tanum-butikker til Norli og Ark; 26.2.2020
3. ↑  Kroken på døra for tanum.no; bok365.no, 18.10.2021
4. ↑  *I går, i dag, i morgen : en hilsen til Johan Grundt Tanum på femtiårsdagen 12. april 1941*. Oslo: Grøndahl. 1941.
5. ↑  *Kardinaler og kremmere : norske forleggere gjennom hundre år : Den norske forleggerforening 1895-1995*. Den norske forleggerforening. 1995. s. 83. ISBN 8205230188.
6. ↑  Knut A. Lie. *Bokhandel i en verden som var : et liv på Karl Johan : glimt fra Tanums, Karl Johans og norsk fag- og forskningsbokhandels historie*. Eget forlag, 2009. ISBN 9788299803007
7. ↑  Tunold, Solveig (1943). *Johan Grundt Tanum og Marius Lunds forlag*. Oslo: Johan Grundt Tanum.
8. ↑  Tveterås, Harald L. (1990). *Olaf Norlis forlag*. [Oslo]: Aschehoug. s. 36. ISBN 8203164358.

Eksterne lenker
---------------

* tanum.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
***Tanums store rettskrivningsordbok*** er en norsk ordbok på bokmål som har vært redigert av professor Jakob Sverdrup, rektor Marius Sandvei, Bernt Fossestøl og Boye Wangensteen. Den har utkommet på Johan Grundt Tanum Forlag og senere på Kunnskapsforlaget.

Den første utgaven kom ut i 1940 under tittelen *Norsk rettskrivningsordbok* og var redigert av Sverdrup og Sandvei. Det er siden utkommet ytterligere ni utgaver av ordboka, deriblant tredje utgave 1961, fjerde utgave 1974, femte utgave 1979, sjette utgave 1983, sjuende utgave 1989, åttende utgave 1996, niende utgave 2005 og tiende utgave 2015. 1989-utgaven er beryktet for å ha blitt trykt med feilaktig særskriving av tittelen på bokryggen.

Referanser
----------

1. ↑  Børsand, Amund (red.). «Tanum bør lese sine egne bøker». Besøkt 13. april 2013.

| * v
* d
* r
Norske ordbøker |
| --- |
| Bokmål (moderat / radikalt) | 
* Bokmålsordboka
* Norsk ordbok
* Det Norske Akademis ordbok
* NTB-språket
* Tanums store rettskrivningsordbok

 |
| Nynorsk (Høgnorsk) | 
* Nynorskordboka
* Norsk Ordbok
* Norsk Ordliste
* NPK-språket

 |
| Riksmål | 
* Norsk Riksmålsordbok
* Det Norske Akademis ordbok
* Norsk ordbok
* Riksmålsordlisten

 |
| Elektroniske | 
* Det Norske Akademis ordbok
* Clue Norge
* Ordnett
* Stor norsk ordbok

 |

Portal: Litteratur
Belyste trær under kirsebærblomstringen i Japan.
Dagslys brukt til belysning av jernbanestasjonen Paris-Est.
Konserthall hvor laser er brukt som dekorasjon, samt røykmaskin for å gjøre strålene synlige.
**Belysning** er bevisst bruk av lys for å oppnå praktiske eller estetiske virkninger. Det er en viktig del av interiørdesign og landskapsprosjekter. Riktig belysning kan før til mer effektivt arbeid, bedre komfort, kan forbedre utseendet til et område og gi positive psykiske effekter.

Typer
-----

### Naturlig belysning

Naturlig belysning inluderer dagslys og sollys under midnattsol. Utnyttelse av dagslys (for eksempel med takvinduer) kan spare energi sammenlignet med å bruke kunstig belysning.

### Kunstig belysning

Kunstig belysning inluderer elektrisk belysning med lampe og lysarmatur, samt lamper som går på brennbare stoffer som parafin og gass, fakler, telys og ved.

Viktigheten av god belysning
----------------------------

Belysning påvirker trivsel og effektivitet. Dårlig belysning kan føre til belastningsskader og øke risikoen for skader og ulykker.

Se også
-------

* Lysstyring
* Effektiv energibruk
* Smartglass
* Wallwashing

Referanser
----------

1. ↑  «Lyset er viktigere enn du kanskje tror». *Lederne*. 20. februar 2020. Besøkt 26. desember 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NDL **·** NKC
 |
**Borgklinten** ved Ottersbo i Ørland kommune er en fjellknaus med en bygdeborg fra folkevandringstiden. 

Anlegget er trolig oppført en gang mellom år 0 og år 600 som et tilfluktssted for bygda rundt. Utgangspunktet for festningen er selve den vanskelig tilgjengelige høyden som utgjøres av Litj-Borgklinten. På denne er det så bygd steinmurer i en lengde av rundt 100 meter, slik at stedet skulle bli enda vanskeligere å innta.

Det er trolig at muren kan ha vært oppbygd i kombinasjon med et palisadeverk av trestokker, men rester av slike er ikke funnet. På enkelte andre borganlegg er det imidlertid funnet spor av forsvarsverk av tre oppå murene. Slike borganlegg som dette finnes det et par hundre av i Norge. I Trøndelag fins det rundt 30, hvorav noen få ute ved kysten.

Man antar at borgen kan ha fungert som et tilfluktssted for den nærliggende bebyggelse, eller også ha beskyttet mot innfall langs den gamle innfartsveien fra Stjørna.

Utforskning
-----------

Anlegget er nevnt i Gerhard Schønings *Reise giennem en deel af Norge* (1773), da under navnet *Nypa*. Anlegget er siden beskrevet av Otto Krefting og Theodor Petersen.

I 1958 ble de overgrodde murene på anlegget renset fram i dagen. Dette arbeidet ble besørget av personale fra Ørland hovedflystasjon og en del av steinene ble lagt tilbake i den utraste steinvollen. Under dette arbeidet ble det rett innenfor muren funnet en ildslagningsstein av kvarts. Denne er karakteristisk for folkevandringstiden (cirka 400 – 600 etter Kristus) og bør ha vært i bruk samtidig med borgen. For øvrig er det ikke gjort noen arkeologiske undersøkelser av borgen.

Litteratur
----------

* Krefting, O. «Lidt om et par forhistoriske befæstninger i Fosens fogderi» I: *Fortidsminneforeningens årsberetning, 1874*
* Petersen, Th. «Bygdeborger i det nordenfjeldske Norge». I: Viking, årbok for Norsk arkeologisk forening, 1942.
* Fra Ørland kommunes hjemmeside[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* «Borgklinten». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Borghild Olavsdatter** er kjent som kong Sigurd Jorsalfares frille og kong Magnus Blindes mor. Hun levde sannsynligvis innenfor perioden 1090 til 1150. Borghild er en av få kristne kvinner som er omtalt i Snorre Sturlasons Snorres kongesagaer. Magnussønnenes saga del 19 gir flere opplysninger om hennes familie og samtid. Hun har endatil fått en beskrivelse som: «(...) ei framifrå vakker kvinne, og så var hun klok og hadde mange kunnskaper».

Borghild kom fra gården Store-Dal, som i Snorres kongesagaer blir oppgitt å ligge i Åmord, dagens Borge i Østfold. Det har blitt diskutert om dette var en korrekt geografisk plassering av gården. I dag hersker det enighet om at sagaens Store-Dal tilsvarer gården Storedal i Skjeberg i Østfold. 

Kildene spriker noe i forhold til tidsangivelsen, men alle viser til at kong Øystein Magnusson oppholdt seg store deler av vinteren 1115/16 eller 1116/17 i Borg. Borghild og familien hennes oppholdt seg også der, og over tid utviklet hun et vennskap med kong Øystein. Den følgende sommeren dro kong Øystein nordover, mens hans halvbror og samkonge, kong Sigurd Jorsalfare, kom østpå. Selv en god stund etter at kong Øystein hadde forlatt Borgarsysle, fortsatte folkesnakket. For å stanse ondsinnede rykter dro Borghild tilbake til Borg, fastet og bar jernbyrd for å vise at vennskapet med kongen hadde vært i ordnede former. Hun besto jernbyrdsprøven og «renset seg» på denne måten for folkesnakket. 

Kong Sigurd holdt på denne tiden til i Konghelle. Da han hørte om Borghilds jernbyrd, dro han i all hast nordover til Store-Dal. Det fortelles at han på én dag red så langt som to store dagsreiser ellers. Han kom til gards, ble der om natten, tok Borghild til frille og førte henne bort med seg. 

Det er antatt at Borghild fulgte med kong Sigurd til Konghelle, for så å returnere til Store-Dal for å føde sin sønn, Magnus, der. Det er reist en bauta til minne om kong Magnus Blinde på gården Storedal i Skjeberg.

Litteratur
----------

* Norseng og Eliassen: *I Borgarsysle*. Bind 2 i Østfolds historie. Østfold fylkeskommune, 2005
* Karsten Alnæs: *Det ligger et land*. Bind 1 i Historien om Norge. Gyldendal Norsk Forlag, 1996
* Knut Helle *Vikingtid og rikssamling 800-1130*. Bind 2 i Aschehougs norgeshistorie, 1995
**MK «Blia»** var en brønnbåt og var en av båtene som ble brukt av Shetlandsgjengen til å transportere flyktninger og kurerer mellom Norge og Shetland under andre verdenskrig. MK «Blia» var eid av A/S Jan Lerøy.

Den første turen til Shetland under krigen med fartøyet ble utført 15. mars 1941 fra Glesvær. På en ny tur forliste «Blia» på et tidspunkt i perioden 11-14 november i 1941 under et kraftig uvær da den skulle frakte en gruppe flyktninger og kurerer til Shetland. 42 mennesker mistet livet i ulykken. Dette var det største enkelttapet av menneskeliv i Shetlandsgjengens virksomhet under hele andre verdenskrig. Syv av de omkomne var tilknyttet Shetlandsgjengen, blant dem var SIS-agentene Billy Forthum og Bernhard Haavardsholm, mens resten var norske sivile. Kapteinen ombord var Ingvald Karsten Lerøy (21 år) fra Lerøyna i Sund kommune, som også var medeier i båten.

I havarirapporten etter ulykken skrev Leslie Herbert Mitchell (sjef for etterretningsavdelingen Military Establishment no.7 ME7 i Secret Intelligence Service) følgende: «… hvilket som helst skip kan møte sin overmann i været. Det er derfor jeg sier at Blia var så sjødyktig som hun kunne bli. En fiskebåt i perfekt stand, slik som Blia var, er ikke et trygt fartøy til å krysse Nordsjøen i om vinteren…».

Under den samme stormen seilte kutteren «Arthur» med Leif Larsen som skipper fra Lunna til Shetland etter endt oppdrag, hvor sjømann Karsten Sangolt ble skylt overbord og omkom.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Ueland, Asgeir (2017). *Shetlandsgjengen*. Oslo: Kaage forlag. ISBN 978-82-489-2063-2.

Eksterne lenker
---------------

* Minnesmerke over Bila-forliset[*død lenke*]
* Om MK «Blia» på Warsailors.com
* Arkivert 27. januar 2018 hos Wayback Machine.

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Krigsseilerregisteret
 |
**Mussie Zerai**, også kjent som **Abba Mussie Zerai**, **Moses Zerai** eller **Fader Moses** (født i Asmara 1975) er en romersk katolsk prest. Han er særig kjent for sitt arbeid for migranter som forsøker å krysse Middelhavet som følge av Den europeiske migrasjonskrisen. 

Zerai vokste opp sammen med sin bestemor og syv søsken etter at hans mor døde da han var fem år og hans far for en tid var arrestert av det hemmelige politiet og flyktet til Italia. Da han var fjorten reiste Zerai til Roma hvor han søkte asyl og fikk oppholdstillatelse. Han studerte i en misjonsorden i Piacenza og arbeidet med ordenen i Roma fra 2003. I 2010 ble han ordinert til prest. Siden 2012 har han bodd i Sveits og vært prest for immigranter fra Eritrea og Etiopia. 

I 2006 var han en av grunnleggerne av hjelpeorganisasjonen Agenzia Habeshia, som hjelper flyktninger og asylsøkere. Den italienske kystvakten har anslått at han indirekte har reddet tusenvis av liv, ved å formidle hvor de er hen.

Referanser
----------

1. ↑  Mattathias Schwartz (21. april 2014) The Anchor *The New Yorker*
2. ↑  aftenposten.no Han er flyktningenes røst 8. oktober 2015
Halvhøyde rotasjonsporter
En **rotasjonsport** er en fysisk anretning som har som funksjon å kontrollere passering av personer gjennom et passeringspunkt. 

I motsetning til en vanlig dør eller kan en rotasjonsport kontrollere hvilken retning en person beveger seg i og hvor mange personer som passerer. Det skilles normalt mellom halvhøyde og fullhøyde rotasjonsporter der førstnevnte kategori er desidert mest utbredt.

Bruksområdet for halvhøyde rotasjonsporter er primært billettkontroll ved jernbanestasjoner, alpinsentre, fornøyelsesparker osv. De benyttes også i sammenhenger hvor man ønsker å vite hvor mange besøkende man har på museer, messer, konserter osv. En halvhøyde rotasjonsport vil aldri være en ugjennomtrengelig fysisk sperre, og benyttes derfor ofte i sammenheng med videoovervåking eller manuell betjening.

Fullhøyde rotasjonsport
Fullhøyde rotasjonsporter kalles også adgangssperrer eller sikkerhetssperrer, og benyttes i hovedsak der det er absolutte krav personellkontroll eller hvor det er betydelige økonomiske tap knyttet til uautorisert adgang. Eksempelvis benyttes disse i sammenheng med adgangskontrollsystemer der man til enhver tid kan ha oversikt over hvilke personer som befinner seg på innsiden av porten. Ved en evakueringssituasjon eller annen uønsket hendelse vil man da kunne ha svært pålitelig oversikt over personellet.

En rotasjonsport kan normalt programmeres i tre forskjellige modus i hver retning; fri adgang, autorisert adgang eller sperret adgang. Eksempelvis, i billettkontrollen på et museum vil det normalt kreves autorisasjon i form av scanning av billett for å få adgang inn gjennom rotasjonsporten, mens det ved samme port vil være mulig å forlate området uten autorisasjon.

På steder der portens formål utelukkende er å kontrollere bevegelsesretningen, har elektroniske sluser i stor grad overtatt for rotasjonsportene. Disse er særlig utbredt på flyplasser. Optiske sensorer eller overvåkingskamera i porten registrerer bevegelsen og gir alarm ved avvikende hendelser.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**Æcerbot** («Åker-kur») er en angelsaksisk trolldom eller forhekselse eller magisk beskyttelse som er nedtegnet på 1000-tallet.[1] Forhekselsen besto delvis av kristen bønn for å be om god avling og grøderikdom. Den inneholdt referanser til både kristne som eldre angelsaksiske hedenske elementer foruten benevnelsen av «Erce», beskrevet som «mor av jorden»,[2] noe som har vært et emne for akademiske kommentarer og spekulasjoner.

Forskeren Kathleen Herbert opplyser at forhekselsen først ble nevnt av den romerske forfatteren Tacitus i hans verk *Germania* som brukt av anglerne, noe som medførte at «den mest bemerkelsesverdige karakteristikk av engelskmennene (= anglerne) for utenlandske øyne var at de var gudinnedyrkere; de så på jorden som sin mor». Herbert knytter Tacitus’ omtale til anglerne til den senere angelsaksiske Æcerbot. Herbert kommenterer at mens Æcerbot er referert til som en forhekselse, er den faktisk et «ritual i full skala» som vil ta hele dagen å utføre, foruten ekstra tid for å samle og forbedrede det nødvendige materiale.[3]

Referanser
----------

1. ↑  Grigsby (2005:246).
2. ↑  Gordon (1962:88-90).
3. ↑  Herbert (2007:13).

Litteratur
----------

* Grigsby, John (2005): *Beowulf & Grendel: The Truth Behind England's Oldest Legend*. Sterling Publishing Company, Inc. ISBN 1842931539
* Gordon, R.K. (1962): *Anglo-Saxon Poetry*. Everyman's Library #794. M. Dent & Sons, LTD.
* Herbert, Kathleen (2007): *Looking for the Lost Gods of England*. Anglo-Saxon Books. ISBN 1-898281-04-1

Eksterne lenker
---------------

* wyrtig.com
**Vladimir Emilov Zografski** (bulgarsk: Владимир Емилов Зографски; født 14. juli 1993 i Samokov) er en bulgarsk skihopper.

Karriere
--------

Han debuterte internasjonalt i FIS-cupen i normalbakken i Zakopane i 2007, og har siden hovedsakelig konkurrert i kontinentalcupen. Han har to andreplasser som beste enkeltplassering, på plast i Almaty 25. og 26. september 2010. Sammenlagt ble han nummer 57 i kontinentalcupen sesongen 2009/10.

Zografski deltok i junior-VM i 2007, 2008, 2009, 2010 og 2011, og ble verdensmester i Otepää i 2011. Han var med i senior-VM i 2009 og 2011, med 34.-plass i normalbakken i Oslo i 2011 som beste plassering. I 2009 tok han sølvmedalje i det eutopeiske ungdoms-OL i Szczyrk. I Sommer Grand Prix («verdenscupen» på plast) ble han nummer 5 i Courchevel 13. august 2010. Sammenlagt ble han nummer 33 i Sommer Grand Prix 2010.

Vladimir Zografski i Oslo 2011
Vladimir Zografski debuterte i verdenscupen med 43.-plass i Pragelato 14. desember 2008. 17. desember 2010 ble han den første bulgarer på 20 år som tok poeng i verdenscupen, da han ble nummer 28 i Engelberg. Hans beste plassering i verdenscupen er 16.-plass i Oberstdorf 29. desember 2010.

Vladimir Zografski er sønn av skihopper Emil Zografski, som deltok i OL i 1988 og 1992 og VM i 1989.

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen
-------------------------------------

| Sesong | Plassering | Poeng |
| --- | --- | --- |
| 2010/11 | 53. | 038 |
| 2011/12 | 45. | 061 |
| 2012/13 | 33. | 183 |
| 2014/15 | 70. | 011 |
| 2015/16 | 67. | 006 |

Referanser
----------

1. ↑  Til og med sesongen 1992/93 fikk bare de 15 beste i verdenscuprenn poeng; etter det har de 30 beste fått poeng. Vladimir Brejtsjev var den forrige bulgareren som tok verdenscuppoeng, da han ble nummer 7 i storbakken i Planica 25. mars 1990. Zakhari Sotirov ble nummer 26 i normalbakken i Thunder Bay 1. desember 1991.
2. ↑  Bulgarian becomes part of ski jumping elite Radio Bulgaria

Kilder
------

* FIS: Skihoppere fra Bulgaria[*død lenke*] (besøkt 17. desember 2010)
* The European Olympic Committees: Results: Szczyrk 2009 (Ski Jumping) (besøkt 17. desember 2010)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vladimir Zografski – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Zografski – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Zografski – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Zografski – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Zografski – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Vladimir Zografski – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Vladimir av Bulgaria** var hersker over Bulgaria fra 889 til 893. Han ble fyrste av Bulgaria da faren hans, Boris Mikael I, bestemte seg for å trekke seg tilbake til et kloster etter å ha regjert i 36 år. Ifølge enkelte forfattere var årsaken til dette rent religiøs, men ifølge andre hadde han blitt ramma av sykdom. 

Den eldste av Boris Mikaels sønner – Rasatte, eller Vladimir, ble utnevnt til ny fyrste. Vladimir nøt ikke samme popularitet som faren hans hadde hatt. I 892 undertegna han en avtale med den tyske kongen Arnulf av Kärnten mot Stormähren, og indirekte mot det bysantinske riket. Dette var et alvorlig steg bort fra den probysantinske politikken som landet hadde fulgt de foregående 30 åra. En annen kontroversiell beslutning var Vladimirs forsøk på å gjeninnføre den gamle hedenske religionen og forby kristendommen. Disse handlingene førte til allmenn misnøye blant befolkninga.

Vladimir fikk ikke mulighet til å fullføre politikken sin, ettersom faren hans kom tilbake fra klosteret og tok makta for andre gang. I mellomtida beordra Boris Mikael at sønnen hans skulle tas til fange og, ifølge enkelte tradisjoner, gjøres blind, som straff. Boris Mikael valgte seinere ut sin tredje sønn, Simeon, til ny fyrste.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p14552.htm#i145511[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
Uniformene til "1ste Westerlehnsche National Regiment» i 1763
**1. vesterlenske infanteriregiment** var en norsk militæravdeling. Den ble opprettet ved reskript av 24. desember 1718, da Vesterlenske infanteriregiment ble delt i to. Regimentet bestod av 13 kompanier, og fra 13. september 1747 til 5. juli 1764 av 17 kompanier, som ble rekruttert fra Telemark, Aust- og Vest-Agder. Regimentet ble slått sammen med 2. vesterlenske regiment til et nytt Vesterlenske regiment ved reskript av 9. januar 1789.

Kompanier
---------

Antallet kompanier i regimentet varierte. I 1766 var regimentet redusert til 6 kompanier og regimentet ble midlertidig slått sammen med 2. vesterlenske regiment før det ble etablert på nytt med 12 kompanier:

* 1. Nedeneske kompani
* 2. Nedeneske kompani
* 3. Nedeneske kompani
* Bamleske kompani
* 1. Telemarkske kompani
* 2. Telemarkske kompani
* 3. Telemarkske kompani
* N. Telemarkske kompani
* 1. Mandalske kompani
* 2. Mandalske kompani
* 1. Raabygdelagske kompani
* 2. Raabygdelagske kompani

Se også
-------

* Vesterlenske infanteriregiment
* 2. vesterlenske infanteriregiment

Referanser
----------

1. ↑  Nåvik, Ørnulf (1997). *Vernepliktens historie 950-1996*. Oslo: Elanders forl. s. 252. ISBN 8290545746.
1. stridsvognarmé. 
**1. stridsvognarmé** (russisk: *1. gvardejskaja tankovaja armija*) eller 1. garde-panserarmé (1. *GPA*, forkortet) er en operasjonell formasjon i Vestre militærdistrikt i den russiske hæren.

Første oppsetting
-----------------

1. stridsvognarmé fra Sovjetunionen ble satt opp i Stalingrad i juli 1942, men ble snart omringet og delvis ødelagt.  Arméen var da ledet av generalmajor K.S. Moskalenko.

1. stridsvognarmé var en sovjetisk formasjon som kjempet som en del av Den røde armeen på østfronten under andre verdenskrig. Arméen ble ledet gjennom det meste av krigen av Mikhael Katukov. Han kjempet under slaget om Stalingrad og Operasjon Uranus, og deltok i slaget ved Kursk.

Andre oppsetting
----------------

1. stridsvognarmé ble igjen satt opp den 30. januar 1943 under kommando av Mikhael Katukov, som var personlig oppnevnt av Stalin, og overført til Nordvestre front.

Navnet ble endret til "1. garde-stridsvognarmé" ( Sovjetunionen), den 25. april 1944.

Tredje oppsetting
-----------------

Etter krigen ble 1. stridsvognarmé tildelt "Ordenen til Røde Fane" og ble en del av den sovjetiske okkupasjonsmakten i Tyskland, kjent som "Gruppen av sovjetiske styrker i Tyskland" med hovedkvarter i Dresden. På slutten av 1980-tallet ble hovedkvarteret trukket tilbake til Smolensk i Moskva militærdistrikt og arméen oppløst i 1998.

Reaktivering
------------

Etter en 16-års pause, ble 1. garde-stridsvognarmé (fra Russland) oppsatt i Moskva-området, Vestre militærdistrikt i november 2014. 

**1. garde-stridsvognarmé** har hovedkvarter i Odintsovo i Moskva-området, med følgende manøverenheter på taktisk nivå:

Sammensetning
-------------

### Militær kommando og kontroll

* 69. kommando- og kontrollbrigade i Bakovka.
* 96. etterretningsbrigade i Sormovo, Nizjnij Novgorod

Manøverelement
--------------

* 2. motoriserte infanteridivisjon med hovedkvarter i Kalininets i Moskva-området.
* 4. stridsvogndivisjon med hovedkvarter i Naro-Fominsk i Moskva-området.
* 27. motoriserte infanteribrigade med hovedkvarter i Mosrentgen i Moskva-området.
* 6. stridsvognbrigade med hovedkvarter i Mulino i Nizjnij Novgorod-området.

Militær ildstøtte på operasjonelt nivå.

* 112. bakke-til-bakke-missilbrigade, forlagt til Sjuja
* 288. artilleribrigade med hovedkvarter i Mulino i Nizjegorod oblast
* 49. luftvernbrigade med hovedkvarter i Krasnyj Bor, Smolensk oblast

Stridsstøtte

* 20. ABC-vernregiment er forlagt til Nizjnij Novgorod

Militær logistikk

* 69. forsyningsbrigade forlagt til Dzerzjinsk

Referanser
----------

1. ↑
2. 1 2  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. april 2017. Besøkt 12. januar 2017.
3. ↑
4. ↑
Smykkeskrin 
Større syskrin med bein.
Et **skrin** er en liten kasse med lokk, ofte utstyrt med lås. Det kan benyttes til lagring av smykker (smykkeskrin), sysaker (syskrin) eller andre småting. Et skrin er således en liten kiste, som ikke er større enn at det for eksempel kan settes inn i et skap.

Benevnelsen brukes også om kasser som inneholder relikvier, såkalte relikvieskrin eller relikvarium, og kan da være så store og lange at de kan inneholde et helt menneske. Den rituelle handling som består i å legge et lik eller en relikvie av et hellig menneske i et relikvieskrin blir kalt *å skrinlegge*.

* Skrin i marmor, sølvfiligran og emaljeSkrin i marmor, sølvfiligran og emalje
* Vatnåsskrinet, relikvieskrinVatnåsskrinet, relikvieskrin
* Skrin av elfenben og sølvSkrin av elfenben og sølv
* Skrin av elghorn med furubunn, Skokloster slottSkrin av elghorn med furubunn, Skokloster slott
* Skrin med J i speilmonogram, skåret av Ole Moene for dronning JosephineSkrin med J i speilmonogram, skåret av Ole Moene for dronning Josephine

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
To skrivepensler
Holdning
**Skrivepensel** (kinesisk: 毛笔; pinyin: *máobǐ*, jap. 筆, *fude*, koreansk 붓, *but*) er det viktigste hjelpemiddel i kinesisk kalligrafi og malerkunst. Sammen med papir, tusjstang og rivstein regnes den som en av studerkammerets fire skatter.

Historie
--------

Den eldste kjente intakte kalligrafipensel ble funnet i 1954, i gravkammeret til en borger i staten Chu i de stridende staters tid (475-221 f.Kr.), i det arkeologiske utgravningsfeltet *Zuo Gong Shan 15* nær Changsha (長沙). Denne tidlige versjon av skrivepenselen hadde et grep av tre med en bambustube som holdt på penselhårene. 

Kinesisk legende vil (med urette) at det var general Meng Tian fra Qin-dynastiet som oppfant skrivepenselen. Men penselen var med sikkerhet eldre (også eldre enn det ovennevnte arkeologiske funnet), for spor av bruk av slike pensler er blitt funnet på jade fra Shang-tiden, og det er også de forskere som mener å se dem som mønster for orakelbeininskripsjonene.

Beskrivelse
-----------

Den kinesiske skrivepenselen er vesentlig mer elastisk enn de vestlige malerpensler. Den har en elastisk kjerne, de fineste av hår fra sibirflodilder (utbredt også i Kina), omsluttet av lengre hår fra geit eller hare. Slik smalner den til en hårfin spiss som finner sin form raskt igjen etter at penselen løftes fra papiret. 

Også holdningen er annerledes enn ved vestlig malerkunst. Man holder grepet (som oftest er av bambus) loddrett over papiret eller lerretet, som alltid ligger flatt på bordet. Man beveger verken fingre eller håndledd; slik avgjøres strøkene av hvordan man styrer skulderledd og albue. Tusjlinjene moduleres ved at man trykker ned eller hever penselen.

Typer
-----

Penslene kan variere kraftig i størrelse, tekstur, materiale og pris.

* **Grep**: Vanligvis av bambus, men eksotiske pensler kan ha skaft av gull, sølv, jade, elfenbein, rødt sandeltre eller bānzhú-bambus.
* **Hår**: Normalt er håret fra geit, sibirflodilder (黄鼠狼 *huángshǔláng*, Yellow-rat-wolf), gris, mus, bøffel, gråulv eller hare, men mer eksotiske valg er fra tiger, fugl, hjort eller menneskehår (det ble sagt at hårene fra småbarns første hårstuss var særlig lykkebringende for den som satt til keiserlig embedsmannseksamen.
* **Hårtekstur**: Myke (軟毫 *ruǎnháo*), blandede (兼毫 *jiānháo*) eller harde (硬毫 *yìngháo*) hår. Her kan valget avhengig av kalligrafistilspreferanse.
* **Hårstørrelse**: Her klassifiseres vanligvis i stor (大楷 *dàkǎi*), medium (中楷 *zhōngkǎi*) og liten (小楷 *xiǎokǎi*); for det meste brukes medium til vanlig kalligrafi. De minste penslene benyttes til de aller minste størrelser og for å utforme designet for segl.

De penslene som nå anses som de beste produseres i Shanlian i distriktet Nanxun i byprefekturet Huzhou i provinsen Zhejiang.

Referanser
----------

1. ↑  Cambridge History of Ancient China, 1999:108

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ink brushes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL
 |
**Sverdlilje-elva** eller **Sîr Ninglor** er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard. Den er også noen ganger kalt **Langlilja**. Denne elva lå i Rhovanion og var et av tilløpene til den store elva Anduin.

Elva ble kalt **Sîr Ninglor** av alvene og dette betyr *Gullvann elv*. Langlilja er en kort men viktig elv i Anduins dal. Den begynner som to unavngitte småelver i Hithaeglir, og flyter så vestover mot Anduin, og Langlilja rant inn i Anduin i et området med myrer kalt Sverdliljevollene.

Etter den siste alliansen mellom alver og menn, dro Isildur, sønn og arving av Elendil og bærer av den ene ringen, fra Mordor mot nord og ved Sverdliljevollene ble han og følget hans overfalt av orker og Isildur ble drept og den ene ringen gikk tapt i Langlilja.

Lenge etter dette, i det tredje tidevervet, var det noen Stoorer som bodde like ved elva Langlilja, og blant den var Déagol, som først fant ringen og som ble drept av sin fetter Sméagol som siden ble tilkrypet Gollum. Ringen gav Gollum et unaturlig langt liv. Gollum vandret etter en tid oppover langs elva og helt til dens kilde i Tåkefjellene, noe som forte ham til noen glemte grotter like ved *Ork byen*.

Saruman lette etter den ene ringen i hele Langliljas elveløp, og i området rundt den, men han fant den aldri, selv om det sies at han fant levningene etter Isildurs døde kropp.

Portal: Litteratur
**Símun Mikkjal Zachariasen** (født 3. januar 1853 på Kirkja, død 16. desember 1931) var en færøysk lærer, skribent og dikter.

Han drog som ung til sjøs, men gikk lærerseminaret etter å ha pådratt seg en skade i det ene benet. Zachariasen var lærer på Fugloy og Svínoy fra 1878 til 1903, deretter kun på Fugloy frem til 1926. Han var en ildsjel i utviklingen av det færøyske skriftspråket, og diktet fedrelandssanger og salmer. Han gjorde seg godt kjent med V.U. Hammershaimbs grammatikk, skrev flere artikler i *Føringatíðindi* fra 1890, og deltok ellers i språk- og høyskoledebatten i avisene.

Han var sønn av bonde Zacharias Michelsen og Sunneva Elisabeth Mikkelsdatter på Kirkja. Han giftet seg med Malena Frederikka Simonsen fra Hattarvík; blant deres barn var Símun Petur Zachariasen og Louis Zachariasen, som begge ble sentrale i den færøyske selvstyrebevegelsen i første halvdel av 1900-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Zachariasen, Símun Petur (red.) (1972). *Ein yrkjari á útoyggj: Simon Michael Zachariasen 1853–1931* **(færøysk)**. Klaksvík. OCLC 464543733.
2. ↑  Dahl, Árni. «Símun Mikal Zachariassen (1853–1931)» **(færøysk)**. snar.fo. Arkivert fra originalen 9. oktober 2014. Besøkt 29. april 2017.
3. ↑  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 362. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.

Portaler: Litteratur | Færøyene
**Kirgisistans nasjonalbank** (kirgisk: Кыргыз Республикасынын Улуттук Банкы, engelsk: National Bank of the Kyrgyz Republic) er sentralbanken i Kirgisistan. 

Sentralbankens hovedmålsetting er nedfelt i sentralbankloven fra 1997, og er å opprettholde prisstabilitet, ved bruk av passende pengepolitiske tiltak.

Kirgisistan hadde inflasjon på 37% i år 1999, og har vært ustablit utover på 2000-tallet, med en topp i 2008 på 24,5 % inflasjon. I 2017 hadde de 3,8%

Pr august 2018 er Tolkunbek Abdygulov sentralbanksjef. Han ble første gang utnevnt til fungerende sentralbanksjef 7. mai 2014. Han overtok da etter Zina Asankojoeva, som var sentralbankens første kvinnelige sentralbanksjef.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  Kirgisistans nasjonalbank - *Goals, Objectives and Functions of the National Bank*
2. ↑  Index mundi - *Kyrgyzstan - Inflation rate (consumer prices) (%)*
3. ↑  Kirgisistans nasjonalbank - *Tolkunbek Abdygulov was appointed to the position of Acting Chairman of the National Bank of the Kyrgyz Republic*, besøkt 13. mai 2014.
4. ↑  Central Banking - *State secretary takes over at Kyrgyz central bank*, besøkt 13. mai 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
***Somerset*** (også kalt *Another World in Somerset*) er en amerikansk såpeopera som ble vist på kanalen NBC fra 1970 til 1976. *Somerset* sentrerer seg rundt trioen Missy Palmer Matthews (Carol Roux), Lahoma Vane Lucas (Ann Wedgeworth) og Sam Lucas (Jordan Charney), som ble kjent i *Another World*. De flytter til den fiktive byen Somerset, hvor de starter livene sine på nytt. *Somerset* var en såkalt «dagsåpe» og var en spin-off fra *Another World*.

Handling
--------

Opprinnelig dreide TV-serien seg om karakterene Missy Palmer Matthews, Lahoma Vane Lucas, og Sam Lucas som tidligere var de tre mest populære karakterene fra Another World. Karakterene flyttet til den fiktive byen Somerset, et område i de nordlige Detroit i Michigan - hvor de kunne begynne et nytt liv. De aller historiene i begynnelsen av serien dreide seg hovedsakelig om trioens nye vennskap eller ulike romantiske forviklinger. 

En annen viktig familie bosatt i Somerset var Delaney-familien, som eide Somersets største arbeidsgiver: Delaney Brands. I løpet av TV-serien ble en rekke nye karakterer lagt til, inkludert en ny familie: Kurtz-familien samt en rekke kvinnelige karakterer for å fungere som kjærlighetsinteresser for Dr. Stan Kurtz eller Peter Delaney. TV-serien seg sakte etter hvert bort fra det tradisjonelle såpeopera-formatet, og begynte å fortelle historier som handlet om en mafia eller andre typer kriminalitet.

Medvirkende
-----------

Mer enn 150 skuespillere har dukket opp i *Somerset*. Noen av de mest kjente er:

* Bibi Besch
* Richard Bright
* Gene Bua
* Jordan Charney
* Joel Crothers
* Ted Danson
* Ray Fulmer
* Bernard Grant
* Veleka Gray
* Harriet Hall
* Alice Hirson
* Barry Jenner
* Georgann Johnson
* Joseph Julian
* Ed Kemmer
* Lois Kibbee
* Audrey Landers
* Ron Martin
* James O'Sullivan
* Michael Nouri
* Jameson Parker
* Chris Pennock
* Jane Rose
* Gary Sandy
* Frank Schofield
* Richard Shoberg
* Joseph Sirola
* Tina Sloan
* Lois Smith
* Dorothy Stinnette
* Marie Wallace
* Sigourney Weaver
* Ann Wedgeworth
* JoBeth Williams
* Edward Winter
* Meg Wittner
* Mary Woronov

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 19. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Somerset* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Somerset* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Somerset Park** er et fotballstadion som befinner seg i Ayr, South Ayrshire, Skottland.

Stadionet har vært hjemmebane for Ayr United siden klubben ble grunnlagt i 1910. Før den tid var Somerset Park hjemmebane for Ayr FC. For tiden har stadionet en tilskuerkapasitet på 10 185, der 1 597 kan sitte, og det gjør Somerset Park til et av de største stadionanleggene utenfor Scottish Premier League. Somerset Road End er den nest største ståtribunen med tak i Skottland, etter Palmerston Park i Dumfries, hjemmebanen til Queen of the South FC. 

Banens tilskuerrekord på 25 225 ble satt den 13. september 1969 i en kamp mot Rangers.

Historie
--------

Ayr FC overtok Somerset Park i 1888 som erstatning for sitt tidligere stadion Beresford Park, siden klubben hadde behov for et annet stadion til en vennskapskamp mot det årets engelske FA-cupmestere Aston Villa, ettersom Beresford Park ble brukt til en husdyrmesse (Ayr Cattle Show) på den angjeldende datoen.

### Nylige begivenheter

Nylig (i 2006) har klubben offentliggjort planer om å selge Somerset Park og flytte til et nytt fotballstadion som skal bygges i byens Heathfield District. Det nye stadionet er ment å bestå av bare én tribune med 3 640 sitteplasser, med mulighet til å bygge enda en tribune med 3 000 seter og en ståtribune med ett tusen plasser. Potensielt skal det nye stadionet altså ha plass til 7 640 tilskuere.

Den 22. august 2008 trakk Barratt Homes seg ut av en avtale om å kjøpe Somerset Park. Barratts avgjørelse var basert på fylkestinget i South Ayrshires planer, som kalles Section 75 Planning Agreement, som de mente var umulige å gjennomføre. Dermed forblir nok Ayr United FC på gamle Somerset Park fortsatt i mange år fremover.

Referanser
----------

1. ↑  «Somerset Park - Ayr United Football Club». Wayfaring Waypoint. 26. juni 1999. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 29. mai 2009.
2. ↑  «Ayr poised to sell Somerset Park». BBC News. 28. november 2006. Besøkt 29. mai 2009.

Eksterne lenker
---------------

* History of Somerset Park
* Somerset Park Pictures

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |