recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tjuvfjorden** er ei vik som ligger på sørvestsiden av Edgeøya på Svalbard. Vika strekker seg 45 kilometer i nordøstlig retning fra Kvalpynten på nordvestsiden og Negerpynten på sørøstsiden. Tjuvfjorden deler den sørvestlige delen av Edgeøya opp i to halvøyer.

I bunnen av Tjuvfjorden ligger Tjuvfjordlaguna, en lagune som ligger opp mot Deltabreen. I nordlig retning, fra bunnen av Tjuvfjorden, strekker dalføret Dyrdalen seg videre. Vika er forholdsvis grunn, med dybder ned mot tretti meter. Kong Ludvigøyane som ligger noe vest for Tjuvfjorden, regnes i mange sammenhenger som en del av vika. Tjuvfjorden er, i likhet med områdene omkring, et viktig område for isbjørn.

Referanser
----------

1. ↑  Norsk Polarinstitutt, Stadnamn i norske polarområde: Tjuvfjordlaguna. Besøkt 4. mars 2013.
2. ↑  *Den Norske los. 7 (1990): Farvannsbeskrivelse Svalbard og Jan Mayen*. Norges sjøkartverk, Stavanger 1990. Side 376. ISBN 8290653069

Eksterne lenker
---------------

* Tjuvfjorden *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Tjuvholmen** er en liten halvøy ved Hamar som går ut i Mjøsa.

Beskrivelse og historie
-----------------------

Tjuvholmen inneholder båthavn for Hamar båtforening og Hamar seilforening med ca. 280 plasser i 2006, vinteropplag for båter og marina, friluftområder med grusbane og muligheter for bading og grilling. På marinaen ligger Tjuvholmen kro. Kroa og området blir regelmessig brukt til konserter og revyer i sommerhalvåret.

Grøntarealene på sørsiden av Tjuvholmen har verdifull strandvegetasjon med store, gamle furutrær, herav noe kalkfuruskog, og ospe- og pilearter. Slik vegetasjon er et generelt karaktertrekk for strandområder rundt Mjøsa. På de indre og nordlige deler av Tjuvholmen finnes i hovedsak spisslønn, lind og prydbusker.

Lærvare- og garveribedriften O. Kirkebye & sønner flyttet i 1950 til Tjuvholmen.

Kulturminne og naturreservat
----------------------------

Inne på grøntområdet ligger en gravhaug.

Deler av Tjuvholmens østre områder (rundt «Vesle-Mjøsa») tilhører Åkersvika naturreservat.

Kommunens utviklingsplan fra 2008
---------------------------------

Hamar kommune vedtok i 2008 en utviklingsplan for Tjuvholmen, der båthavnen skal fortsette innenfor en ramme av 500 plasser, og friluftslivet skal styrkes ved etablering av utsiktspunkter, oppholdssteder, terrassering ned mot vannet, anlegg for jolleaktiviteter m.m. Vedtaket innebærer at det skal bygges kai for rutebåten Skibladner, men dette er ikke gjennomført per 2013.

Galleri
-------

* 
* Små båthavnaSmå båthavna
* 8 Metersplanet vestover.8 Metersplanet vestover.
* 8 Metersplanet østover. 8 Metersplanet østover.
* MjøsfrontenMjøsfronten
* 
* Gjensidige holder til på Tjuvholmen.Gjensidige holder til på Tjuvholmen.

Referanser
----------

1. ↑  Tjuvholmen kros hjemmeside Arkivert 22. april 2013 hos Wayback Machine. (besøkt 29. juni 2013)
2. ↑  Forprosjektrapport, side 20
3. ↑  Bilde på sigitaltmuseum.no (besøkt 29. juni 2013)
4. ↑  Forprosjektrapport, side 16
5. ↑  Utforming av planlagt kai for Skibladner, se forprosjektrapporten side 12-14

Eksterne lenker
---------------

* *Tjuvholmen – utviklingsplan*. Med lenke til *Tjuvholmen, Hamar. Forprosjekt utviklingsplan*. Feste Lillehammer AS Landskapsarkitekter MNLA, 2006. Hamar kommunes nettsted, 4 august 2008 Arkivert 13. juni 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 29. juni 2013)
* Nettstedet digitaltmuseum.no har per juni 2013 120 bilder knyttet til Tjuvholmen (besøkt 29. juni 2013)
* Hamar båtforenings hjemmeside (besøkt 29. juni 2013)
* Båthavnen. Nettstedet gjestehavner.no (besøkt 29. juni 2013)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Yolo** er et akronym for ("**Y**ou **o**nly **l**ive **o**nce" *Du/man lever bare én gang*).

Begrepet ligner tidligere uttrykk som "Carpe Diem" og "Living on the Edge"
Forskjellen er at Yolo ofte brukes av unge som en unnskyldning for vill eller direkte dumme ting de har gjort eller gjør. Begrepet opplevde et oppsving da rapperen Drake brukte den i sangen *The Motto*, fra slutten av 2011. I NRK *Trygdekontorets* dokumentar om Paradise Hotel stiller Thomas Seltzer spørsmål til Simon, 21 år, som snart skal få vite at han er en av deltakerne i Paradise Hotel 2018, om han er "villig til å ofre verdigheten sin på et yolo-alter i Mexico".

### Historiske variasjoner

Uttrykket "du lever bare én gang" pleide å tilskrives skuespillerinnen Mae West, men variasjoner over uttrykket har blitt brukt i over 100 år, like langt tilbake som i den tyske valsen "Man Lebt nur einmal!", oversatt til norsk "Du lever bare én gang", av Johann Strauss den yngre fra 1855.

Ian Flemings tolvte bok om James Bond fra 1964 heter *You Only Live Twice*.

Referanser
----------

1. ↑  «Hva er YOLO? Bare tenåringer vet sikkert». Besøkt 24. juni 2018.
2. ↑
YYongdeng i Gansu
**Yongdeng** (kinesisk: 永登县; pinyin: *Yǒngdēng Xiàn*) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Lanzhou.

Folketallet var på 501 587 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Lutusi gamle regjeringssete (*Lutusi yamen jiuzhi*, 鲁土司衙门旧址) og Gan'en-klosteret i Hongcheng (*Hongcheng Gan'en si*, 红城感恩寺) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

I fylket ligger også Haide-klosteret (*Haide*, 海德寺).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside
* Lutusi yamen jiuzhi
* 红城感恩寺"塑"说西游记

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Norrøn-gælere** er en benevnelse som brukes om folket av blandet norrønt og gælisk opphav som dominerte store deler av området rundt Irskesjøen og det vestlige Skottland i middelalderen. 

De er generelt kjent under det gæliske navnet *Gall Gaidel*. Direkte oversatt betyr *Gall* fremmed, men det ble i løpet av tidlig middelalder brukt om folk av norrønt opphav. Moderne oversettelser kan også referere til norrøn-skotsk, hiberno-norrøn, irsk-norrøn med mere.

Norrøn-gælerne hadde sin opprinnelse blant norrøne bosettere i Skottland og Irland som ble assimilert inn i den gæliske kulturen. Så tidlig som på 800-tallet begynte disse innvandrerne fra Skandinavia å inngå ekteskap med innfødte gælere, bruke gælisk språk og overta andre skikker som eksempelvis klesdrakt. Et annet viktig bidrag til denne gælifiseringen var at mange gikk over fra troen på norrøne guder til kristendommen og lot seg døpe. Aristokratiet i de norrøn-gæliske samfunnene beholdt i regelen norrøne navn og en bevissthet om sitt nordiske opphav, mens det i de brede lag av folket var en utbredt synkretisme mellom norrøn og gælisk kultur. Eksempelvis kom norrøn-gælere til å se på sankt Columba som deres spesielle beskytter og de tilla ham noen av de samme kvaliteter som den norrøne guden Odin.

De norrøn-gæliske adelsslektene, som for eksempel Ivarætten, dominerte regionen rundt Irskesjøen fra 800-tallet til den normanniske æraen på 1100-tallet. De grunnla varige kongedømmer blant annet på øya Man, i Argyll, Jorvik (York) og Galloway. Herskerne over Hebridene fikk tittelen «Herre over øyene» («Lord of the Isles»). Den norrøn-gæliske MacDonald-slekten som først hadde denne tittelen hadde innflytelse til 1500-tallet, og adelstittelen eksisterer fortsatt. Også mange andre av de gæliske herskerne i Skottland og Irland hadde norrøn-gæliske forfedre.

Referanser
----------

1. ↑  også skrevet som *Gall Gaidhel*, *Gall Gaidheal*, *Gall Gaedil*, *Gall Gaedhil*, *Gall Gaedhel*, *Gall Goidel* med mere, avhengig av både innenfor hvilken tid og gælisk dialektområde uttrykket ble brukt
2. ↑  Foster, Sally M. (1996): *Picts, Gaels and Scots*, London. Sidene 106-107.

Portal: Historie
**Per Vatne Hegnar** (født 14. februar 1912, død 18. mars 1998) var en norsk økonom og bedriftsleder. Han var kjent for sin rolle i Fred. Olsen-gruppen, der han var direktør og Fred. Olsens nærmeste medarbeider.

Hegnar arbeidet først ved Norges Bank, men ble hentet til Fred. Olsen & Co. av Thomas Olsen i 1948. I forbindelse med at sønnen Fred. Olsen overtok virksomheten på midten av 1950-tallet ble hele konsernledelsen byttet ut, og Hegnar ble satt til å styre selskapets finansside. Fred. Olsen fikk med seg Wilhelm Eitrem til å styre skipssiden av virksomheten, og sammen styrte de tre hele Fred. Olsen-gruppens forretningsimperium.

Hos Fred. Olsen arbeidet Hegnar blant annet med oppbyggingen av Akergruppen, Widerøes Flyveselskap og med finansiering og kontrahering av skipsflåten. Han var også en periode styreformann i *Norges Handels og Sjøfartstidende*. Hegnar gikk av som direktør ved oppnådd pensjonsalder i 1977, etter 29 år i selskapet.

Per Hegnar var far til pressemannen og investoren Trygve Hegnar.

Referanser
----------

1. 1 2   Aftenposten, side(r) 11, type referanse dødsannonse, utgitt 20. mars 1998[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Nekrolog skrevet av Fred. Olsen, i *Aftenposten*, 24. mars 1998.
3. 1 2  Hauge, Odd Harald (1993). *Fred. Olsen*. Oslo: Gyldendal. s. 84-85. ISBN 8205218889.
4. ↑  «Nytt om navn». *Aftenposten*, 8. februar 1977.
**Katsura Hoshino** (født 21. april 1980) er en japansk tegneserietegner. Hun debuterte som tegneserieforfatter i juli 2003 med tegneserien *Continue*.

Hun er mest kjent for tegneserien D.Gray-man som kom ut for første gang i 2004 i bladet *Weekly Shōnen Jump*. I Japan står den oppført på lista over topp 50 mest solgte tegneserier.[]

Hoshino har fått svært mye anerkjennelse for tegneferdighetene og karakterenedesignene sine.[] Anmelderen Casey Brienza fra Anime News Network har gått så langt som å si at D. Gray-man har «the best artwork in the manga business».[] Mangaen har en dynamisk stil som faller i smak hos både mannlige og kvinnelige lesere.[] Hoshino blir derimot også blitt kritisert av Brienza for sin svakhet når det gjelder action scener, og at helt opp til volume 12 er fysiske kampscener noe «uforståelige».[]

Hoshino kommenterte i D. Gray-man: volume 3 at hun liker å høre på Final Fantasy soundtracks, Dragon Ball CD-er, de japanske bandene Porno Graffitti, L'arc-en-Ciel, og jazzmusikk mens hun arbeider med D. Gray-man.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Katsura Hoshino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Katsura Hoshino på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Katsura Hoshino på Allociné Rediger på Wikidata
* Katsura Hoshino på Instagram Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NCL **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
**Consiglio Nazionale delle Ricerche** (CNR – Det italienske forskningsrådet) er en italiensk forskningsorganisasjon med hovedkontor i Roma. CNR ble etablert 18. november 1923 og hadde i 2002 inntekter på 787 millioner euro, hvorav 542 millioner euro var tilskudd fra den italienske stat. CNR har 8 015 ansatte, hvorav 4 284 er forskere.

CNR åpnet forskningsstasjonen *Dirigibile Italia* i Ny-Ålesund på Svalbard 15. mai 1997. CNR har også en forskningsstasjon i Antarktis og i Himalaya på 5050 moh.

CNR er medlem av International Council of Scientific Unions ICSU, Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR) og European Science Foundation (ESF).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Consiglio Nazionale delle Ricerche – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CiNii **·** EU mva-nr.
 |
**MSTS** eller **Microsoft TrainSimulator** er en simulator produsert av Microsoft og utgitt i 2001.
Simulatoren går ut på å fremføre et tog trygt og komfortabelt etter de reglene som gjelder på jernbanen.

Spillets poeng
--------------

I MSTS kan man kjøre i to moduser; activity eller explore mode. I førstnevnte skal man fullføre et oppdrag, det kan f.eks. være å kjøre et persontog mellom stasjoner, eller å sortere godsvogner på skiftetomta. I explore mode finnes ingen regler, da kan man kjøre rundt fritt og utforske ruten.

Ruter
-----

Originalt kommer 6 ruter med til MSTS.
En rute er en bane, en level. Med hver rute medfølger passende tog og en del aktiviteter.

* Innsbruck-St.Anton. En rute satt i Østerrike på 1930-tallet. Her skal spilleren kjøre den kjente Orientekspressen gjennom de østerrikske alpene med damplokomotiv.
* Settle-Carlisle. Denne engelske ruten er satt til 1920-tallet, og man kan her kjøre Flying Scotsman, et kjent britisk damplokomotiv.
* Hiatsu Line. En japansk moderne rute. Store høydeforskjeller og mange små landsbyer er typisk for denne ruten. Togene kjøres med motorvogn-typen KIHA31 og er i MSTS gjengitt i to ulike varianter.
* Tokyo-Hakone. Nok en japansk rute, denne gang fra Tokyo. Kjør lokaltog på et sterkt trafikkert jernbanenett i en av verdens største byer.
* North-East Corridor. Kjør høyhastighetsstog på USAs østkyst mellom Washington og Philadelphia med Acela-Express eller HHP-8.
* Marias Pass. Denne ruten har tunge amerikanske godstog over Marias Pass i Montana. Her kan man velge Dash9-44CW eller GP38 som lokomotiv.

### Oppdatering

Microsoft har utgitt en oppdatering til MSTS v 1.2. Denne inneholder noen mindre fikser + nytt materiell, et engelsk Class 50, og et amerikansk SD40-2. Begge er diesel-lokomotiver. I tillegg medfølger noen vogner.
Oppdateringen finnes gratis på Microsofts MSTS-sider.

MSTS 2
------

I 2002 annonserte Microsoft en oppfølger til MSTS. Denne skulle inneholde en lang rekke ting som ikke finnes i utgave 1, blant annet fungerende dreieskiver. MSTS2 var annonsert utgitt i 2009. Oppfølgeren ble utsatt på ubestemt tid da Microsoft 23. januar 2009 la ned ACES Game Studios som stod for utviklingen.

MSTS i dag
----------

Til tross for at MSTS ble utgitt i 2001, er den fortsatt en populær simulator. Dette skyldes nok blant annet at man lett kan utvide med nye tog og ruter. På Internett finnes mange gratis tilleggspakker, både nye tog og banestrekninger. Det finnes også kommersielle tilleggspakker, først og fremst med USAs jernbaner som forbilde.

Norsk MSTS
----------

Mange nordmenn ønsker å kjøre norske tog på norske baner i MSTS. Det finnes en del norske tilleggspakker gratis på Internett. Nesten hele NSBs lokomotivpark er representert, og flere norske ruter er tilgjengelige.

Referanser
----------

1. ↑  «All About TS2». Arkivert fra originalen 2. september 2008. Besøkt 2. september 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Microsoft Train Simulator – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Amerikansk side
* Norske tillegg, gratis Arkivert 13. februar 2008 hos Wayback Machine.

Portal: Videospill
Conspicuous Gallantry Cross
**Conspicuous Gallantry Cross** (CGC) er en britisk militær dekorasjon innført i 1993. Utmerkelsen tildeles som anerkjennelse for en heroisk dåd i strid (*«in recognition of an act or acts of conspicuous gallantry during active operations against the enemy»*), og kan gis til både menige og offiserer fra alle våpengrener i Storbritannias forsvar. Medaljen er den nest høyeste militære utmerkelsen det er mulig å bli tildelt for innsats i strid i Storbritannia, og rangerer rett under Victoria Cross i rang. Innehavere har rett til å tilføye bokstavene *CGC* etter navnet sitt.

Forholdet til andre utmerkelser
-------------------------------

Conspicuous Gallantry Cross er den nest fremste utmerkelse for militært mot i strid i Storbritannia. Bare Victoria Cross rangerer høyere.

Conspicuous Gallantry Cross ble innført som erstatning for Distinguished Service Order, der denne ble benyttet som belønning for offiserers heltedåd, Distinguished Conduct Medal og Conspicuous Gallantry Medal. Distinguished Service Order tildeles fortsatt, men tildeles fra 1993 utelukkende for fremragende ledelse. Distinguished Service Order på samme nivå som Conspicuous Gallantry Cross. På nivået etter Conspicuous Gallantry Cross rangerer stridsdekorasjonenen Distinguished Service Cross, Military Cross og Distinguished Flying Cross. Alle disse tildeles kun for innsats i møte med fienden.

Utforming
---------

Conspicuous Gallantry Cross er i sølv. Utmerkelsen er utformet som et kors med svakt utbøyde armer. Korset er lagt på en laurbærkrans, også den i sølv. I korsmidten er det plassert en medaljong med St. Edvards krone. Reversen er slett og påføres mottagerens rang, navn, avdeling og tildelingsdato. 

Korset er opphengt i et medaljebånd i hvitt, med en rød midtstripe og mørke blå kantstriper.

Dersom en mottager utmerker seg igjen og kvalifiserer til Conspicuous Gallantry Cross på nytt, markeres dette med en sølvspenne på medaljebåndet.

Tildeling
---------

Conspicuous Gallantry Cross er tildelt rundt 60 personer, inkludert tre posthumt og én avdeling (Royal Irish Regiment). Ingen har gjort seg fortjent til medaljen mer enn én gang.

Siste tildeling var i 2019.

Referanser
----------

1. ↑  «Cuneo’s UDR painting ‘The Search’ revitalised». *www.newsletter.co.uk* **(engelsk)**. Besøkt 29. oktober 2020.
2. ↑  «SAS Hero Who Secured Kenyan Hotel To Receive Top Award». *Forces Network* **(engelsk)**. 15. november 2019. Besøkt 29. oktober 2020.

Kilder
------

* Peter Duckers: *British Military Medals: A Guide for the Collector and Family Historian*, Barnsley: Pen and Sword, 2009, s. 82
* John W. Mussell: *The Medal Yearbook 2010*, Honiton: Token Publishing, 2009, s. 138, 148

Eksterne lenker
---------------

* Conspicuous Gallantry Cross, Ministry of Defence
* Military Honours and Awards, The National Archives
**Microsoft Project** er en programvare for prosjektledelse som er utviklet og solgt av Microsoft som en del av Microsoft Office. Den er designet for å hjelpe en prosjektleder med å planlegge, tilordne ressurser til oppgaver, styring av budsjett, analysere arbeidsbelastninger, følge opp, og til en viss grad rapportere et prosjekt eller en portefølje av prosjekter.

Programmet ble lansert i 1984 som det Microsoft sin tredje Windows-baserte applikasjon, og ble innen få år dominerende innen PC-basert prosjektstyringsprogramvare.[] Fra 2015 til 2020 var det den mest populære applikasjonen for prosjektledelse ifølge Project Management Zone. I 2021 fantes programmet i de to utgavene Standard og Professional. Filformatet som brukes er proporietært og har filetternavnet *.mpp*.

Se også
-------

* Tidsplan (prosjektledelse)
* Arbeidsnedbrytningsstruktur

Referanser
----------

1. ↑  «Project Planning Tools - Popularity Ranking». Project Management Zone. Besøkt 6. august 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Microsoft Project – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Odd Arvid Strømstad** (født 27. juli 1952 i Evje) er kommersiell direktør i konsertselskapet Live Nation. Han har tidligere vært administrerende direktør i TV-produksjonsselskapet Warner Bros. Norge, tidligere Dinamo Story og Eyeworks Norway.

Strømstad arbeidet i NRK i over 20 år, de siste årene som prosjektleder og prosjektsjef. Strømstad utviklet og produserte en rekke TV-programmer for NRK. Han har blant annet vært ansvarlig for Nobels fredspriskonsert siden 1996, Spellemannprisen (seks år i NRK og seks år for TV 2), revitaliseringen av Melodi Grand Prix, samt programmer som *Landeplage* og *Football for Africa*. Han produserte *Vindu mot Lillehammer* under vinter-OL i 1994 og Eurovision Song Contest 1996. 

Strømstad kom i *Guinness rekordbok* med Katie Meluas konsert på Trollfeltet – 303 meter under havet – som den dypeste konserten noen sinne. Han er ansvarlig for over 200 musikkprogrammer for NRK, blant andre spesialprogrammer med Paul McCartney, Elton John, David Bowie, Pink Floyd, Whitney Houston, a-ha og Ole Paus. Han har stått bak en rekke produksjoner med a-ha, blant andre a-has konsert i Frognerparken og deres webcast-/dvd«homecoming» – som da, sammen med Madonna, var verdens mest suksessrike webcast sett i antall web-hits. Strømstad har også være ansvarlig for flere dokumentarfilmer, blant annet *Når boblene brister*, en dokumentarfilm om finanskrisen. 

Strømstad har mottatt tre Amandapriser og to Gullruter, blant annet for NRK-serien *Landeplage*. Han er gift med NRKs nyhetsanker Nina Owing.

Referanser
----------

1. ↑  «Warner kjøper Eyeworks Dinamo». *kampanje.com*. Besøkt 13. september 2022.
2. ↑  *Til bunns*, Dagbladet, 30. september 2006
**Zbigniew Kiwert** (født juni 1939 i Vilnius) er en litauisk tidligere skiløper og rallykjører.

Kiwert er av polsk-litauisk slekt og vokste opp i bydelen Antakalnis i Vilnius. I 1954 ble han litauisk juniormester i skihopping og 4 x 5 km langrennsstafett. Sin første medalje som senior tok han i 1958, da han fikk bronse i hopp. Mens han avtjente tre års verneplikt satte han i 1960 litauisk lengderekord med 86 meter i Gorkij. Mellom 1962 og 1970 tok han til sammen 4 gull og 5 sølv i litauiske mesterskap i spesielt hopp og kombinert. Han er også den som har hoppet lengst på ski i Litauen, med 56 meter i Ignalina.

Etter at han la opp som skiløper var han fra 1974 bilmekaniker for litauiske rallykjørere. Kiwert har vært mekaniker for rundt 20 vinnere av sovjetiske mesterskap i rally, blant annet Stasys Brundza. En periode var han også mekaniker for Sovjetunionens nasjonale rallylag. Kiwert var også rallykjører selv, og tok to ganger bronsemedalje i det sovjetiske mesterskapet.

I 2003 startet han firmaet Kivert-sport i byen Lentvaris, der han bygger om motorer til rallybiler.

Kilder
------

* Tygodnik Wileńszczyzny: Ptaki w locie naśladując (besøkt 18. februar 2015)
* European Foundation of Human Rights: Kiwert – a ski jumper from Vilnius like Małysz or Stoch! (14. februar 2014, besøkt 18. februar 2015)
* Skisprungschanzen-Archiv: Ignalina (besøkt 18. februar 2015)
**«All Those Years Ago»** er en sang skrevet av George Harrison, utgitt i løpet av våren 1981 som en personlig hyllest til John Lennon et halvt år etter at han ble myrdet. Harrison hadde opprinnelig skrevet sangen for Ringo Starr med en ganske annen tekst, men etter drapet på John Lennon endret han innholdet for å gi sin kommentar til det meningsløse tapet av en god venn og kollega. Strofen, som reflekterer oppfordringen om aldri å nevne morderens navn, lyder:

|  |
| --- |
| **All Those Years Ago**
Living with good and bad,
I always looked up to you.
Now we're left cold and sad
by *someone, the devil's best friend*,
someone who offended all.
– George Harrison |

Innspillingen av «All Those Years Ago» omfattet alle de gjenværende Beatles-medlemmene; Paul McCartney, Ringo og George. Pauls hustru, Linda McCartney, bidro også på koringen. Likevel ble den utgitt som en solosingel i George Harrisons navn. De tre Beatles-medlemmene ga sine bidrag i flere omganger og mastertapene ble sendt rundt mellom de ulike innspillingstedene. De tre Beatlesene kom aldri til å opptre sammen på samme tid under innspillingene. Resultatet av de ulike bidragene ble til sist mikset sammen for å skape et utgivelsesklart produkt.

Det skulle gå nye 13 år før de alle tre endelig møttes i et studio igjen, og 25 år etter innspillingen av *Abbey Road* albumet, som er The Beatles' egentlige svanesang. Dette skjedde først i anledning arbeidet med *The Beatles Anthology* i 1994, da de mottok tre uferdige komposisjoner av John Lennon for pålegg av instrumenter og vokal, hvorav de gjorde to av dem ferdig til Anthology-serien.

Singelen nådde 2.-plass i USA og 13.-plass i Storbritannia.

Sangen ble produsert av George Harrison og Ray Cooper, og finnes også inkludert på George Harrisons album *Somewhere In England*, som ble utgitt i 1981.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *All Those Years Ago* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *All Those Years Ago* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Neendakara** er en landsby i Kollam (distrikt) 9 km nord for Kollam i Kerala, India. Det er Kollam-distriktets fiskerihavn. Neendakara ligger 30 km nord for Paravur.

Da portugisiske handesmenn slo seg ned i Kollam (den gang Quilon) tidlig på 1500-tallet, seilte de sine båter gjennom Neenadakara-sundet. På dette stedet finner man i dag Neendakara-broen (Neendakara Bridge), som idag er en del av motorveien National Highway 47. Broen forbinder landsbyen Neendakara med Sakthikulangara på den andre siden av Ashtamudi-innsjøen (Ashtamudi Lake).

På malayalam betyr Neendakara «en lang banke».

Hovedkvarteret til det norsk-indiske fiskeriprosjektet i Kerala lå i Neendakara fra prosjektet ble etablert i 1953 frem til 
1961, da stedet ble overlevert til Keralas regjering. Prosjektet flyttet ti mil lenger nord, til Ernakulam.

Referanser
----------

1. ↑  Gulati, Leela (1984). *Fisherwomen on the Kerala Coast: Demographic and Socio-economic Impact of a Fisheries Development Project*. International Labour Organisation. s. 48. ISBN 978-92-2-103626-5. Besøkt 20. mai 2009.
2. ↑  «History». National Institute of Fisheries Post Harvest Technology and Training. Arkivert fra originalen 16. mai 2009. Besøkt 20. mai 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Neendakara – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Helene Knoop** (født 26. november 1979 i Drøbak) er en norsk maler som bor og arbeider i Oslo. Mellom 1998 og 2000 var hun elev og assistent hos Reidar Finsrud, og fra 2000 til 2003 var hun elev av Odd Nerdrum.

Knoop tilhører en gruppe figurative malere i Norge som kaller seg selv «kitsch-malere», basert på Nerdrums fortolkning av maleri- og skulpturtradisjonen. Flere av Knoops motiver er klart påvirket av Nerdrum-skolen, men hennes maleri skiller seg ut gjennom klare assosiasjoner til italiensk renessanse- og barokkunst. Hun administrerer nettstedet *WorldWideKitsch* sammen med Nerdrum-eleven Jan Ove Tuv, og har vært en av hovedpersonene bak Kitsch-biennalen.

Knoop har hatt flere separatutstillinger, blant annet i Galleri Trafo 2009 med utstillingen «De ni muser» og i Trygve Lie Gallery 2007 med utstillingen «Déjà vu». I tillegg kommer en lang rekke kollektivutstillinger, deriblant i Edsvik Konsthall 2009, Knapperud Konsthall 2009, Haus der Kunst i München 2005, Solli Brug 2004 og Haugar Vestfold Kunstmuseum 2002. Hun var dessuten festspill-utstiller i Nesbyen i 2007.

Referanser
----------

1. ↑  Odd Nerdrum, *Hva er Kitsch* (2000)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* WorldWideKitsch

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Helene Ingierd** er norsk statsviter og forsker. Fra april 2020 er hun direktør i De nasjonale forskningsetiske komiteene.

Utdannelse og stillinger
------------------------

Ingierd har doktorgrad i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo, og jobbet som forsker ved Institutt for fredsforskning i Oslo (PRIO) fra 2002-2008. Tittel på avhandlingen hennes er *The Moral Responsibility of Soldiers. A Normative Analysis Focusing on Peacekeepers.*

  

I 2008 begynte hun som sekretariatsleder i Den nasjonale forskningsetiske komité for samfunnsvitenskap og humaniora (NESH) og Nasjonalt utvalg for vurdering av forskning på menneskelige levninger (Skjelettutvalget). I 2011 gikk hun over i stillingen som sekretariatsleder for Den nasjonale forskningsetiske komité for naturvitenskap og teknologi (NENT), samt for Den etiske nemnda for patentsaker. 

  

20. april 2020 tiltrådte hun som direktør for De nasjonale forskningsetiske komiteene, etter å ha fungert i stillingen siden desember 2019.

Prosjekter og bokutgivelser
---------------------------

Ingierd har vært sentral i arbeidsgruppen for det landsomfattende forskningsprosjektet Forskningsintegritet i Norge (RINO), et samarbeidsprosjekt mellom De nasjonale forskningsetiske komiteene, Universitetet i Bergen og Høgskulen på Vestlandet. 

Hun har vært redaktør for en rekke bøker, blant andre *Interessekonflikter i forskning*, med Ingrid Bay-Larsen og Kjellrun Hiis Hauge (Cappelen Damm, 2019), *De berørte etter 22. juli.* *Forskningsetiske perspektiver*, m/ Vidar Enebakk og Nils Olav Refsdal  (Cappelen  Damm, 2016), *Skjønn i forskning*, m/ Hallvard Fossheim, (Universitetsforlaget, 2015) og *Internet Research Ethics,* m/ Hallvard Fossheim (Cappelen  Damm, 2015).

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, VIAF-ID 293384748, besøkt 21. april 2020[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Peter Paul Reinhold** (født 1. desember 1887 i Blasewitz, i dag en del av Dresden, død 1. april 1955 på Capri i Italia) var en tysk forlegger og politiker (DDP).

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Peter Reinhold var sønn av generaldirektør H. L. Reinhold og Gertrud Staudinger. Etter abitur i 1906 gjennomførte Reinhold et bredt anlagt studium som omfattet historie, kunsthistorie, litteratur, etnologi og nasjonaløkonomi. Studiene ble gjennomført i Genève, Roma, Freiburg, Berlin og Leipzig.

### Karrière

Han foretok en rekke utenlandsreiser inntil han i 1913 overtok det nasjonalliberale Leipziger Tageblatt, som han videresolgte til Ullstein i 1921. Sammen med sin svoger Kurt Wolff grunnla han i 1917 forlaget *Der Neue Geist* med et redaksjonelt tyngepunkt på kulturpolitikk og samtidshistorie.

Reinhold ble i 1919 innvalgt i Sachsens folkekammer. Han var i 1920 og fra 1924 til 1926 Sachsens finansminister. Som delstatens finansminister kritiserte han sterkt politikken til finansminister Otto von Schlieben for hans beskatning av formue (*Thesaurierungspolitik*, etter Thesauros, skattkammer). 

Rikskansler Hans Luther tilbød ham, forøvrig uten forhåndssamtale, posten som Tysklands finansminister. Reinhold brøt med den finanspolitiske kurs til sin forgjenger, idet hans hovedprinsipp var å unngå underskudd på statsbudsjettet («Hart an die Grenze eines Defizits»). For å stimulere økonomien planla han en senkning av merverdiavgiften og luksusavgifter. En viss oppgang i økonomien fulgte i 1927. Imidlertid klarte han ikke å redusere statens utgifter, tvert imot ble det mot hans vilje gjennomført kostbare sysselsettingstiltak. 

Reinholds politikk ble godt mottatt av storindustrien, men møtte hard kritikk fra Zentrumspartei. Han ble derfor erstattet av Heinrich Köhler i 1927. Dermed ble Reinholds politikk inspirert av John M. Keynes en kort episode.

Reinhold avsluttet sin karrière som styremedlem i en rekke bedrifter.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 26. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6  Jürgen Frölich (2003). «Peter Reinhold». Neue Deutsche Biographie. Besøkt 20. juni 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Sächsische Biografie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Tyskland
**Kari Amble** (født 19. juli 1961) er en norsk journalist, kjent fra nyhetsprogram på NRK.

Etter Fana gymnas studerte hun samfunnsfag og journalistikk ved Universitetet i Oslo og ble med i kvinneradioen Radio Orakel som i 1982 hadde startet på Blitzhuset. Etter audition fikk hun begynne hos NRK i 1985, og ble en av fire som Einar Førde tok inn for å utvikle distriktsfjernsyn. Fra 1988 jobbet hun for NRK Hordaland i Bergen og var i 1991 programsekretær da hun ble programleder for det nye Vestlandsrevyen sammen med Arild Sondre Sekse og Dag Lindebjerg, og senere Steinar Birkeland, Elin Helgheim og Øyvind Egaas. Dette var NRKs første nyheter på fjernsyn fra distriktene (senere kom det ytterligere ti distriktssendinger), men tok fri på somrene, og da kunne Amble være utleid til Dagsrevyen. Hun ledet Bergen journalistlag fra rundt 1993 og var med i sentralstyret for Norsk Journalistlag. 

Høsten 1996 ble hun programleder og vaktsjef for Norge i dag, som NRK Hordaland hadde ansvaret for. Man satte sammen aktuelle filmklipp fra de ulike distriktskontorene og viste til seerne. Fra 2000 jobbet hun for NRKs Nyhetsblikk i Oslo. Dernest var hun 2002–2003 tilbake i Bergen, knyttet til Raftostiftelsen i Bergen. Fra 2004 til 2008 var hun ansatt i Bergens Næringsråd etter Trude Drevland som ble byråd for helsetjenester, og senere ordfører i Bergen. Fra 2008 til 2020 var hun informasjons- og undervisningsleder for Raftostiftelsen. Ved skøytetinget på Gol i juni 2015 ble hun innvalgt som styremedlem i Norges Skøyteforbund som representant for Bergen Kunstløpklubb, og under skøytetinget i Bergen 11. juni 2017 ble hun gjenvalgt til samme styreplass i skøyteforbundet.

Referanser
----------

1. ↑  Tor Kristiansen, *—Ingen by slår Bergen* i Bergens Tidende den 19. juli 2011.
2. ↑  Rune Valderhaug, *Vinter i alle kanaler* i Bergens Tidende den 4. januar 1996.
3. ↑  Arild Berg Karlsen, *Resirkulert fjernsyn* i Bergens Tidende den 28. september 1996.
4. ↑  *Hvor ble de av?* i Bergens Tidende den 27. oktober 2006.
5. ↑  «Valgkomitéens kandidater til nytt styre i NSF 2017–2019 – Styremedlem: Kari Amble. Bergen KK» (PDF). Norges Skøyteforbunds Valgkomité. Arkivert fra originalen (.pdf) 28. februar 2018. Besøkt 11. juni 2017.
**Kari Petra Bjerke Anderssen** (født 6. februar 1934) er utdannet arkitekt ved NTH (NTH er integrert i NTNU fra 1996). Hun vokste opp i Solør i Hedmark, men flyttet i begynnelsen av 60-tallet til Hvalstad i Asker sammen sin familie.

Hun var sentral i kampen om Askers første kommunale barnehage.

Kari Bjerke Anderssen var en aktiv politiker en del av sitt liv. Hun var også en av kvinnene bak det såkalte «kvinnekuppet» i Asker i 1971. Bjerke Anderssen representerte Venstre i formannskapet og utgjorde en av de fire i «firerbanden» sammen med Berit Ås (Ap) Tove Billington Bye (Sp), og Marie Borge Refsum (H). Dramaet rundt dette kuppet er skildret i Irene Mårdalens bok Kvinnekuppet i Asker.

Referanser
----------

1. ↑  Kilde for to fornavn: *Faste studenter ved Norges tekniske høgskole* årgang 1953–1954: etternavn Bjerke, og 1958–1959: begge fornavn og etternavn Anderssen
2. ↑  Mårdalen, Irene (1998). *Kvinnekuppet i Asker*. [Hønefoss]: [I. Mårdalen]. s. 23.
3. ↑  ««Kvinnekupp» i Asker 1971». *Kvinnehistorie.no* **(norsk)**. Besøkt 27. september 2021.
**Kari Blakstad** (født 18. juli 1938 i Oslo, død 30.oktober 2019 på Bjønnes) var en norsk danser, koreograf og pedagog. 

Hun var utdannet ved Rita Toris Ballettskole. Blakstad utviklet som solist i Operaballetten 1960–1969 sitt dramatiske talent i hovedroller både i klassiske og i mer moderne balletter. 

I 1971 debuterte hun som koreograf med *I all evighet*, som var inspirert av Gustav Vigeland til Antonio Vivaldis musikk. Forestillingen ble først oppført på Operaens Ballettverksted, senere vist på Operaballettens USA-turné og i NRK Fjernsynet. 

Blakstad har flere bestillingsverk for Operaballetten, blant annet *Hedda* til kompaniets 20-årsjubileum og Henrik Ibsens 150-årsjubileum i 1978. 

Hun var leder av Norsk Ballettforbund 1969–70 og engasjert i etableringen av Studio Oscar, Norsk Danseteater og Statens balletthøgskole.

Referanser
----------

1. ↑   labe.vareminnesider.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Minneside for Kari Blakstad». *labe.vareminnesider.no*. Besøkt 13. juni 2020.

Kilder
------

* «Kari Blakstad» i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Kari Constance Toverud** (født 14. september 1958) er en norsk medisinsk illustratør. 

Kari C. Toverud flyttet til USA i 1969. Der tok hun en mastergrad i medisinsk illustrasjon ved Georgia Regents University (tidligere Medical College of Georgia) i Augusta (Georgia). Etter dette, fra 1983 til 1989, arbeidet hun som illustratør for Universitetsforlaget i Norge, siden frilans for ulike oppdragsgivere. Hun startet sitt eget firma Kari C Toverud AS i 2007. Hun er den eneste sertifiserte medisinske illustratøren i Europa. 

Kari C. Toverud har bidratt med fagillustrasjoner innen medisin og sykepleie til mer enn 200 norske bøker, blant annet *Menneskekroppen*, *Menneskets fysiologi* og *Sykdomslære* utgitt på Gyldendal Akademisk. Illustrasjonene hennes er dessuten publisert i utenlandske utgivelser. Toveruds medisinske visualiseringer omfatter også animasjoner.

Kari C. Toverud bor og arbeider på Røa ved Bogstad i Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Kari C. Toverud i BIBSYS
* Egen nettside
* Presentasjon på LinkedIn[*død lenke*]
* Presentasjon på designbasen.no
* Digital blakopi av *Den forunderlige kroppen* med tegninger av Kari C. Toverud (opprinnelig utgitt på Universitetsforlaget 1988)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Kari Agerup** (født 5. juli 1951 i Fredrikstad) er en norsk politiker som representerer Arbeiderpartiet. Hun var Arbeiderpartiets sjettekandidat for Østfold ved stortingsvalget 2009. Agerup er medlem av bystyret og formannskapet i Fredrikstad. Hun var Arbeiderpartiets ordførerkandidat ved kommunevalget i 2007. Fra 2011 til 2019 var hun varaordfører i byen.

Agerup er utdannet adjunkt og arbeider nå som sekretær i Fredrikstad Arbeiderparti (40%) og leder for Den kulturelle skolesekken (60%). Hun sitter i Kulturutvalget. Fra 2008 – 2010 var hun styremedlem i Fredrikstad Fotballklubb (FFK)

Referanser
----------

1. ↑  Fredrikstad Fotballklubb Arkivert 10. mai 2012 hos Wayback Machine. – oversikt over styrets sammensetning.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kari Agerup hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Kari Agerup hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
En tender med kull
Tender for Sierra Railway nr. 3
En **tender**, også kalt **kullvogn**, er en jernbanevogn for vann og kull eller olje som er koblet direkte bak selve lokomotivet, i denne sammenheng også kalt «maskinen». 

Til sammen utgjør maskin og tender et komplett damplokomotiv. Damplokomotiver konstruert slik kalles tenderlokmotiver. Motsetningen er tanklokomotiver der forrådet av vann og kull/olje plasseres på selve maskinen. Tanklokomotiver bruktes der det var god tilgang på vann og kull, som inne på større stasjoner og på lokaltogstrekninger med mange stopp. Tanklokomotiver ble derfor helst brukt til skiftetjeneste på stasjonene og til lokaltog, mens tenderlokomotivenes større rekkevidde var mer anvendelig for tog som skulle kjøres over lengre strekninger uten stopp. Tenderlokomotiver ble etterhvert derfor den mest utbredte damplokomotivtypen.

Tenderen rommer gjerne litt mer enn dobbelt så mye vann som kull målt i vekt. Vanntanken er normalt plassert i nederste del tenderen, og kullbeholderen eller oljetanken oppå (deler av ) vanntanken. Vann er også et mye mer kritisk forråd for et damplokomotiv enn brensel. Dersom man går tom for brensel (kull eller olje) skjer ikke noe mer enn at lokomotivet etterhvert går tom for damp under trykk fordi kokingen opphører. Dersom man går tom for vann er det imidlertid fare for kjeleksplosjon dersom vannstanden på kjelen blir så lav at øverste delen av kjelens røykrør ikke dekkes til med vann. I slike tilfeller må forbrenningen i lokomotivets fyrkasse slukkes. Ved kullfyrte lokomotiver skjer det ved at man rett og slett kaster ut alt brennende og glødende kull.

Koblingen mellom tender og maskin er semipermanent. Den er utført forskjellig fra vanlige koblinger mellom jernbanevogner, siden denne koblingen meget sjeldent trenger løsnes. Oftest er det også en anordning i gulvet slik at tenderen utgjør en naturlig forlengelse av førerrommet bakover slik at fyrbøteren skal ha lett tilgang til kullet som ligger i tenderen.

Noen tendere var utstyrt for dieselolje i stedet for kull dersom de skulle brukes på maskiner som hadde oljefyring i stedet for kullfyring, hvilket ikke var helt uvanlig i damplokomotivenes senere tid. Kullbeholderen ble i slike tilfelle erstattet med en lukket oljetank, men utseendemessig var det nesten ingen forskjell på en kulltender og oljetender.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Herakles, Kerberos og Eurydike på en hydria av Ørnemaleren, ca. 525 f.Kr. i dag i Louvre, Paris.
**Tenaros** eller **Tenarus** (gammelgresk: Ταίναρος; latin: *Tenarus*) var en antikk gresk by i regionen Lakonia på Peloponnes. Den lå på en odde som i dag heter Kapp Matapan. 

En stor grotte i nærheten av byen ble betraktet som nedgangen til dødsriket Hades. Gjennom denne hadde den greske helten Herakles dratt ut helveteshunden Kerberos med tre hoder, som voktet inngangen til underverdenen, i hans tolvte storeverk. Gjennom denne åpningen hadde også Orfeus ført nymfen Eurydike tilbake til de levendes verden. Grunnet denne tilknytningen til underverdenen, har de dødes rike tidvis fått betegnelsen «Tenaros» eller «Tenarus» blant klassiske forfattere.

Tenaros var kjent i antikken for en grønn marmor som var høyt verdsatt, foruten også for purpursneglen som ga fargestoffet til den verdsatte lakedaimonske purpurfargen. Lakedaimonia var et annet navn for Sparta som Tenaros var innenfor sfæren av. Byen var også kjent for en annen marmorstein, som på latin ble kalt for *Marmor Taenarium*, og som utmerket seg for sine røde og svarte elementer.

I dag er Tenaros et arkeologisk sted.

Referanser
----------

1. ↑   «Cerberus», *Perseus.tufts.edu*
2. ↑   «Myth of Orpheus and Eurydice», *Vcu.edu*
3. ↑   «Tenarus», *Encyclopaedia Americana*.
4. ↑   Porter, Mary Winearls (1907): «What Rome was Built with: A Description of the Stones Employed in Ancient Rome», *Encyclopaedia Americana*.
5. ↑   Fosbroke, Thomas Dudley (1843): *Encyclopedia of Antiquities*, 2, M. A. Nattali, s. 1059
6. ↑   «Archaeological Site of Tenaros», *Wondergreece.gr*
Canadas drakt i OL-1952
**Robert Meyers** (født 11. august 1924, død 22. mars 2014) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.

Meyers ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada i OL-turneringen.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med 15 poeng foran USA som fikk 13 poeng, de tapte én kamp, 2-4 for Sverige.

Meyers ble verdensmester i ishockey i 1952, OL-turnering i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Norges flagg Oslo - Gull **Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Meyers – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Robert Meyers – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Robert Meyers – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kinas flagg Kina |
| Parafriidrett |
|  Paralympiske sommerleker |
| Gull | Rio 2016 | Maraton T54 |
| Gull | Rio 2016 | 4x100 m T54 |
| Bronse | London 2012 | 800 m T54 |
|  Para-VM i friidrett |
| Gull | Dubai 2019 | 400 m T54 |
| Gull | Dubai 2019 | 800 m T54 |
| Gull | Dubai 2019 | 1500 m T54 |
| Gull | Dubai 2019 | 5000 m T54 |
| Sølv | Dubai 2019 | Stafett åpen klasse |
| Sølv | London 2017 | 400 m T54 |
| Gull | Doha 2015 | 800 m T54 |
| Gull | Doha 2015 | 5000 m T54 |
| Gull | Doha 2015 | 4x400 m T53/54 |
| Sølv | Doha 2015 | 400 m T54 |
|  Para-asialekene |
| Bronse | Guangzhou 2010 | 200 m T54 |

**Zou Lihong** (født 26. februar 1984 i Midu) er en kinesisk parafriidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T54, som er en av klassene for rullestolutøvere.

Bakgrunn
--------

Zous handikapp skyldes at hun fikk polio som liten, hun er født funksjonsfrisk. Hun begynte med parafriidrett i 2008.

Idrettskarriere
---------------

Zou debuterte internasjonalt under Para-asialekene 2010, der hun fikk bronse på 200 meter. Hun deltok i Paralympiske sommerleker 2012, og fikk der én medalje; hun fikk bronse på 800 meter bak Tatyana McFadden og Edith Wolf. Hun kom på fjerdeplass på 400 meter og femteplass på 1500 meter.

Under Para-VM i friidrett 2015 vant hun 800 meter og 5000 meter, og hun fikk også gull på 4x400 meter i klassen T53/54. På 400 meter kom hun på andreplass bak sin lagvenninne Liu Wenjun. Hun fikk tre medaljer under Paralympiske sommerleker 2016, der hun vant maratonløpet og fikk gull på 4 x 400 meter stafett. Hun fikk også bronse på 400 meter, bak Tatyana McFadden og Cheri Madsen.

Hun deltok igjen i Para-VM i friidrett 2017, der hun kom på andreplass på 400 meter, der Tatyana McFadden vant. Hun kom for øvrig på fjerdeplass på 100 meter og 5000 meter, femteplass på 800 meter og åttendeplass på 1500 meter.

Under Para-VM i friidrett 2019 ble hun mesterskapets mestvinnende utøver, med fire gullmedaljer. Hun vant 400 meter, 800 meter, 1500 meter og 5000 meter, og fikk også sølv på 4 x 100 meter stafett. Zou har varslet at hun kommer til å legge opp som idrettsutøver etter Paralympiske sommerleker 2020.

Referanser
----------

1. ↑  Top Medi - *Zou Lihong, World Champion of Tianjin Paralympic Games: Just like the feeling of driving a wheelchair forward*, besøkt 21. mai 2021.
2. 1 2 3 4 5  IPC - *Lihong Zou*, besøkt 20. mai 2021.
3. ↑  IPC - *Multi-Medallists at this Championship*, besøkt 21. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil hos IPC
Inngangspartiet til Menciustempelet i Zoucheng
Landskap i Zoucheng
I Menciusslektsgården.
 **Zoucheng**  (kinesisk: 邹城; pinyin: *Zōuchéng*) er en by vest i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Den er en by på fylkesnivå administrativt understilt byprefekturet Jining. 

Bedolkningen var på 1 099 482 innbyggere i 1999.

Byen er ca. 20 km sør for Qufu.

Filosofen Mencius kom fra Zoucheng, som den gang var staten Zou.

Kulturminner
------------

Det er fire fremtredende minnesmerker knyttet til Mencius i stedet: Menciustempelet (孟庙, *Mèng Miào*), Menciusfamiliegården (孟府, *Mèng Fǔ*), Menciusskogen (孟林, *Mèng Lín*), og Mencius' mors skog (孟母林, *Mèng Mǔ Lín*).

Menciustempelet dekker mer enn 4 hektar og ligger sør i byen. Det har fire tempelplasser og 64 haller og rom. Det ble bygd i 1037. Menciusgården, der hans etterkommere skal ha bodd, er ved siden av tempelet, og har 116 haller og rom.

Ifølge Menciustempelets bestyrelse er det over 270 steinsteler og skulpturer på tempelområdet, og noen av dem går tilbake til Songdynastiets tid. Her er også noen steler fra Yuandynastiet med inskripsjoner med 'phags-pa-skrift.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 104 løper også gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  «Mengzi Temple». China Travel Tour Guide. Besøkt 31. juli 2010.
3. ↑  «Mengzi Mansion». China Travel Tour Guide. Besøkt 31. juli 2010.
4. ↑  Overview of steles at the Temple of Mencius, placard on site.
5. ↑  孟子故里文化典藏丛书之五《孟庙孟府孟林》[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Zouchengs fylkeshjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |