recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Et finsk par som åpner fødebagen sin.
The maternity package, in neutral colors, is seen next to a mother expecting a baby.En gravid kvinne mottar fødebagen.
En **fødebag** er en pakke eller bag som man kan ta med seg når man føde et barn. Den kan for eksempel inneholde klær til barnet og andre nødvendigheter som bleier, sengetøy, kluter og håndklær.

Den finske fødebagen
--------------------

I Finland gis en slik pakke fra de finske myndighetene til alle som føder eller adopterer et barn og som bor i Finland eller på annen måte er omfattet av den finske trygdesystemet. Pakken ble første gang utgitt i 1938 til foreldre med lav inntekt, og inneholdt et teppe, barneseng ark, bleier, og stoff som foreldre kan bruke for å lage klær for baby. Pakken kalles på finsk *äitiyspakkaus* og på svensk *moderskapsförpackning*. 

Siden 1949 har pakken blitt gitt til alle som skal bli mødre forutsatt at de besøker helsevesenet innen slutten av sitt fjerde måneden av svangerskapet, og svangerskapet har vart i minst 154 dager. Innholdet i pakken oppdateres ca hvert år.

Den finske fødebagen fikk internasjonal oppmerksomhet etter en dekning av BBC i juni 2013.

Referanser
----------

1. ↑  Kela: Maternity package
2. ↑  Korppi-Tommola 2006
3. ↑  United Press International 2013
4. ↑  BBC 2013
5. ↑  Kela: Maternity grant
6. ↑  «Maternity package». Besøkt 2. november 2017.
Landsbyen Perevalnoje
**Perevalne** (ukrainsk Перевальне; russisk Перевальное, *Perevalnoje*; før 1945 **Angara**) er en landsby på Krimhalvøya, et omstridt territorium - anerkjent av et flertall av land som en del av Ukraina, men administrert av Russland som Krimhalvøya. Landsbyen Perevalne blir i 2017 administrert av Dobre landbyråd, som i sin tur er underordnet Simferopol rajon (distrikt eller kommune).

Ifølge ukrainsk boligtelling i 2001, var folketallet i landsbyen 3 660. Landsbyen ligger i midten av Krimfjellene, ved siden av Tsjatyr-Dag-massivet. Simferopol—Alushta—Jalta motorvei går gjennom landsbyen, og dessuten Krim Trolleybusslinje, som har et stopp der.

Det er en militær garnison i Perevalne. Tidligere hadde denne et sovjetisk øvelsessenter for spesialstyrker. Den ukrainske 36. mekaniserte kystinfanteribrigaden lå der. Under Krim-krisen i 2014 ble denne brigaden beleiret av russiske kosakker og soldater med uniformer uten nasjonalmerke eller rang.

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 6. september 2015; arkiv-URL: .
2. ↑  http://gska2.raden.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=30.06 .2008&rf7571=15400[*død lenke*]
3. ↑
4. ↑
5. ↑  https://www.youtube.com/watch?v=HXO89b-Åpninger\_E

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Perevalnoe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Fødselsattest** er et offentlig dokument som inneholder opplysninger om en persons fulle navn, fødselsdato, personnummer, kjønn og fødested. En fødselsattest kan i tillegg inneholde navn på foreldrene. Dersom foreldrene er gift ved barnets fødsel, regnes mannen automatisk som far til barnet i henhold til pater est-regelen.

I Norge sender fødselsklinikken eller sykehuset melding til folkeregisteret (skattekontoret) om fødsler. Meldingen blir registrert i folkeregisteret. Folkeregisteret kontrollerer om barnet skal ha norsk fødselsnummer, og sender så meldingen til Personregisteret som tildeler barnet fødselsnummer. Når fødselsnummer er tildelt, sender skattekontoret melding om tildelt fødselsnummeret til mor sammen med skjemaet «Forespørsel om navnevalg».

Foreldrene har plikt til å velge navn og returnere skjemaet innen 6 måneder. Når skjemaet er returnert og navnet registrert, sender folkeregisteret fødselsattest. Barnet blir registrert bosatt på samme adresse som moren. Fødselsattesten viser at navnet er godkjent og den skal tas med ved dåps- eller navnefestsamtale.

Folkeregisteret ved skattekontoret kan ved behov skrive ut fødselsattester på engelsk, tysk, fransk og spansk. Denne tjenesten er gratis.

Se også
-------

* Dåpsattest

Eksterne lenker
---------------

* skatteetaten.no Fødselsattest

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Lars Erik Eikum Grønntun** (født 19. september 1970) er en norsk næringslivsleder og tidligere politiker fra Fremskrittspartiet (FrP). Grønntun
leder Hill+Knowlton Strategies globalt. Han er også styreleder i det norske PR-byrået Gambit Hill+Knowlton, som han var med å grunnlegge i 1995.

Han var formann i Fremskrittspartiets Ungdom (FpU) 1992–94 og i denne egenskap medlem av gruppestyret i Fremskrittspartiet på Stortinget. Fra 1993 til 1997 var Grønntun varamedlem av Oslo bystyre. Han var FpU-formann under det dramatiske Bolkesjø-landsmøtet i FrP i 1994 hvor partiet ble splittet.

Etter endt formannstid forlot også Grønntun FrP-bevegelsen og startet kommunikasjonsselskapet Gambit, som ble kjøpt opp av det globale markedsføringsselskapet WPP i august 2002 og fusjonert med Hill & Knowlton, som senere har skiftet navn til Hill+Knowlton Strategies. Grønntun ledet Gambit H+K frem til 2011, da han ble utnevnt til leder for Hill+Knowlton Strategies’ divisjon i Nord-, Øst- og Sentral-Europa. I 2014 ble han utnevnt til sjef for selskapets EMEA-divisjon (Europa, Midtøsten og Afrika), en divisjon han også har vært strategidirektør for. Høsten 2018 ble Grønntun utnevnt til Global President for Hill+Knowlton Strategies, et av verdens største kommunikasjonsbyråer. Grønntun har i tillegg flere styreverv i norsk næringsliv.

Referanser
----------

1. ↑  «Verdens eldste pr-byrå får norsk president». *www.dn.no*. 5. oktober 2018. Besøkt 31. oktober 2018.
2. ↑  «Gambit Hill & Knowlton - Oslo - Roller og kunngjøringer». *www.proff.no*. Besøkt 31. oktober 2018.
3. ↑  «Top 250». *www.holmesreport.com* **(engelsk)**. Besøkt 31. oktober 2018.

| * v
* d
* r
FpUs formenn |
| --- |
| Peter N. Myhre (1978–1984) **·** Pål Atle Skjervengen (1984–1987) **·** Tor Mikkel Wara (1987–1989) **·** Jan Erik Fåne (1989–1992) **·** Lars Erik Grønntun (1992–1994) **·** Ulf Leirstein (1994–1995) **·** Klaus Jakobsen (1995–1996) **·** Anders Anundsen (1996) **·** Reidar Helliesen (1996–1998) **·** Anders Anundsen (1998–1999) **·** Bård Hoksrud (1999–2002) **·** Trond Birkedal (2002–2008) **·** Ove André Vanebo (2008–2012) **·** Himanshu Gulati (2012–2014) **·** Atle Simonsen (2014–2016) **·** Bjørn-Kristian Svendsrud (2016–2020) **·** Andreas Simon Brännström (2020–2022) **·** Simen Velle (2022–) |
**Rahat** (arabisk: رهط; hebraisk: רַהַט) er en by i Sørdistriktet i Israel. Ifølge Israels statistiske sentralbyrå (CBS) bodde det totalt 38 900 innbyggere i byen på slutten av 2005. Dette gjør byen til den største beduinbosetningen i Israel, og den eneste som har status som by.

Etymologi
---------

På arabisk betyr *Rahat* «komfort», «ro» eller «fred».

Historie
--------

Rahat ble grunnlagt i 1972 av Israels regjering, som en bosetning for arabiske beduiner som bodde i området uten permanent bosted. Rahat en del av lokalstyret Bnei Shimon frem til 1980, da det ble gjort til et eget lokalstyre (administrert av et privat panel frem til 1989). I 1994 fikk den status som by, og ble med det den første beduinbyen i Israel.

Demografi
---------

Ifølge CBS (pr. 2001) utgjorde arabere hele den etniske sammensetningen i byen, uten noen merkbar jødisk befolkning. Dette gjør byen til den største beduin-bosetningen i Israel.

Ifølge CBS var det 16 300 menn og 16 100 kvinner i byen. 65,2 % av innbyggerne var 19 år eller yngre, 15,8 % mellom 20 og 29, 12,0 % mellom 30 og 44, 4,7 % mellom 45 og 59, 0,9 % mellom 60 og 64 samt 1,4  eldre enn 65 år. Befolkningsveksten var i 2001 på 5,1 %.

Referanser
----------

1. ↑  Rahat, Israel *Citypopulation.de*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rahat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Rahat, fotogalleri

Portal: Israel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Ermenegildo «Gildo» Arena** (født 25. februar 1921 i Napoli, død 8. februar 2005 i Napoli) var en italiensk vannpolospiller og svømmer som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Arena ble olympisk mester i vannpolo under OL 1948 i London. Han var med på det italienske laget som vant vannpoloturneringen foran Ungarn og Nederland. Italia vant alle tre kampene i finalerunden, som besto av fire lag; de vant over både Belgia og Nederland med 4-2 og seier over Ungarn med 4-3 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Arena spilte seks kamper og scoret elleve mål i OL-turneringen. 

Fire år senere, under OL 1952 i Helsingfors, vant han en olympisk bronsemedalje i vannpolo med det italienske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Jugoslavia. Italias resultat i finalerunden som besto av fire lag; 2-7 mot gullvinnerne fra Ungarn og 1-3 mot Jugoslavia og seier over USA med 5-4 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Arena spilte alle åtte kampene.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i vannpolo, Italias flagg Italia
* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse Bronse i vannpolo, Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gildo Arena – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Gildo Arena – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Gildo Arena – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gildo Arena – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Gildo Arena – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
En **perfekt storm** er opprinnelig en meteorologisk situasjon som er forverret av en sjelden kombinasjon av omstendigheter. På 2010-tallet ble det vanlig å bruke uttrykket om alle slags sammenfall av flere uheldige omstendigheter som gjør at en situasjon forverres.

Begrepet ble først registrert i Oxford English Dictionary i 1718, hvor hvor ordet *perfekt* ble brukt i betydningen fullstendig eller absolutt. I 1997 utgav journalisten Sebastian Junger den bestselgende katastrofeboka *Den perfekte stormen,* som handlet om en ekstratropisk syklon i 1991. Boka ble filmatisert tre år senere. Filmen førte til at begrepet spredte seg fra meteorologi til populærkultur i betydningen av en analogi til hendelser der situasjonen forverres fra en sjelden kombinasjon av uheldige omstendigheter. Uttrykket perfekt storm ble vanlig på norsk på 2010-tallet, og ble flittig brukt under finanskrisen i 2008.

Referanser
----------

1. ↑  Andrew Stern. «Wordsmiths, avoid these words.». Reuters. Besøkt 19. juni 2008.
2. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 16. oktober 2021.
3. ↑  «perfect | Origin and meaning of perfect by Online Etymology Dictionary». *www.etymonline.com* **(engelsk)**. Besøkt 16. oktober 2021.
4. ↑  Andresen, Frode (27. august 2021). «Perfekt storm rammer Norge». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 27. august 2021.
Det meste av FMV holder til i bygningen *Tre Vapen* i Stockholm
**Försvarets materielverk** (**FMV**) er en sivil etat under det svenske Forsvarsdepartementet. Det arbeider med å sikre utviklingen av teknikk og materiell til det svenske totalforsvaret. 

FMV sporer sine røtter til Kungl. Krigskollegium, opprettet i 1630 under Gustav II Adolfs regjering. Målet var videreutvikle krigsmateriell, som ved regalskipet «Vasa»s forlis to år tidligere hadde fremstått som undermåls. 

Etter flere omorganisasjoner i årenes løp ble FMV i 1968 organisert som en egen etat (myndighet). Organisasjonens motto er «teknik för Sveriges säkerhet».

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Försvarets materielverk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Försvarsexportmyndigheten** (**FXM**) var en svensk statlig etat som ble opprettet 1. august 2010 og sorterte under Forsvarsdepartementet.

FXM hadde til oppgave å fremme svensk forsvarseksport når den var av forsvarspolitisk interesse. Etaten støttet selskapers forsvarsnyttige eksport og representerte staten ved forsvarseksportavtaler, for eksempel var det FXM som hadde ansvar for de statlige JAS 39-kontraktene med Tsjekkia, Ungarn og Thailand.

Etatens eksportfremmende virksomhet omfatter, foruten forsvarsmateriell, militær teknologi for sivile formål, ettersom militær teknikk ofte må anvendes i sivile sammenhenger for å være lønnsom for selskapene.

Organisering
------------

FXM var organisert i seks avdelinger:

* Strategiavdelingen hadde ansvar for etatens overgripende virksomhet og prioriteringer.
* Markedsavdelingen hadde ansvar for eksportfremmende virksomhet og salg.
* Juridisk sekretariat hadde ansvar for juridisk støtte innen forvaltningsrett og handelsrett.
* Kommunikasjonsavdelingen hadde ansvar for intern og ekstern kommunikasjon inklusive pressesaker.
* Kanselliet hadde ansvar for etatens administrasjon.
* Økonomiavdelingen hadde ansvar for etatens økonomi og økonomiadministrasjon.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Skarlageneik** (*Quercus coccinea*) er et løvfellende tre som vokser i østlige deler av USA.

Den blir opptil 30 m høy. Nedre del av stammen har ikke merker etter døde greiner. Barken er sølvgrå og glatt med store korkporer på unge trær, mens barken hos eldre trær er mørkegrå, fint furet og vortete. Bladene er avlange til elliptiske, 7–16 cm lange og 8–13 cm brede. Bladstilken er 2,5–6 cm lang. Bladet har tre fliker på hver side; basalfliken er vinkelrett eller tilbakebøyd, midtfliken utoverstående og tredje flik rettet framover. Tredje flikpar har ofte ulik lengde på hver side. Bladene er glinsende grønne på oversiden og glinsende lyse under. Høstfargen er dypt karmosinrød. Nøttene bruker 1,5 år på å bli modne. Nøtteskåla dekker mellom en tredjedel og halvparten av nøtta. 

Skarlageneik vokser best på ganske tørr sand- eller grusjord i litt høyereliggende områder. Den forekommer som regel sammen med andre eikearter og furu, men på Ozarkplatået i Missouri vokser den i nesten rene bestander. I undervegetasjonen er blomsterkornell, bredbladkalmia, syretre og bærlyng vanlig.

Nordgrensen går fra sørvestre Maine vestover til New York, Ohio, sørlige Michigan og Indiana. Vestgrensen går gjennom sørlige Illinois, sørøstlige Missouri og sentrale Mississippi. Sørgrensen går gjennom sørlige Alabama og sørvestlige Georgia, og østgrensen går i overgangen mellom kystsletta og Appalachene nordover til Virginia.

Dette treslaget er mye plantet både i USA og Europa på grunn av de praktfulle høstfargene. Kultivaren 'Splendens' har ekstra store, glinsende blad.

* BarkBark
* Rakler med hannblomsterRakler med hannblomster
* 'Splendens''Splendens'
* HøstfargeHøstfarge

Kilder
------

* A. Mitchell (1977). *Trær i skog og hage*. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 230–231. ISBN 82-10-01282-7.
* P.S. Johnson. «Scarlet Oak». *Silvics of North America*. Besøkt 1. mai 2017.
* «*Quercus coccinea*». Flora of North America. Besøkt 1. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Skarlageneik* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Skarlageneik* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Skarlageneik* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Skarlageneik* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Skarlageneik* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Skarlageneik* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Quercus coccinea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Quercus coccinea* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Quercus coccinea* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Cadea*** er en slekt av ormeøgler som kun forekommer på Cuba.

Det er to arter: *Cadea blanoides* forekommer både på Isla de la Juventud (tidligere Isla de Piños) og i den vestlige delen av selve Cuba. Den andre arten, *Cadea palirostrata*, er bare funnet på Isla de la Juventud.

*Cadea* ble tidligere regnet til familien Amphisbaenidae (egentlige ormeøgler). En fylogenetisk studie fra 2007 basert på molekylærgenetikk viste at *Cadea* er fjernt beslektet med andre ormeøgler, og slekten er nå plassert i en egen familie, Cadeidae.

Søstergruppen til *Cadea* er slekten *Blanus*, som forekommer i middelhavsområdet. Genetiske data viser at de to slektene skilte lag i eocen for omtrent 40 millioner år siden. Det innebærer antakelig at forfedrene til *Cadea* må ha krysset Atlanterhavet fra nordvestlige Afrika eller sørvestlige Europa ved å seile på flåter av røtter og jord.

På Cuba finnes det også tre ormeøglearter som tilhører Amphisbaenidae i snever betydning, og denne familien har i tillegg arter på Hispaniola og Puerto Rico. Disse ormeøglene må ha kommet til De store Antiller ved å krysse havet fra Sør-Amerika.

Litteratur
----------

* G.R. Zug og A. Schwartz (1958). «Variation in the species of *Cadea* (Amphisbaenidae), and a record of *C. blanoides* from the Isla de Pinos». *Herpetologica*. 14 (3): 176–179. ISSN 0018-0831.
* N. Vidal m.fl. (2008). «Origin of tropical American burrowing reptiles by transatlantic rafting». *Biol. Lett*. 4 (1): 115–118. ISSN 1744-957X. doi:10.1098/rsbl.2007.0531.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cadea* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cadea* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Cadea* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cadea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cadea* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* The Reptile Database - *Cadea*
**Pingba** (kinesisk: 平坝县; pinyin:  *Píngbà Xiàn*) er et fylke i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Anshun. 

I 1999 hadde fylket et folketall på 332 278 innbyggere.

Rundt 27% av befolkningen tilhører nasjonale minoriteter.

Kulturminner
------------

Wulongtempelet på Tiantaifjellet (*Tiantai shan Wulong si*, 天台山伍龙寺) fra Mingdynastiets tid ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

Fylket består av seks storkommuner og fire kommuner (hvorav to nasjonalitetskommuner):

* Storkommunen Chengguan 城关镇
* Storkommunen Baiyun 白云镇
* Storkommunen Gaofeng 高峰镇
* Storkommunen Tianlong 天龙镇
* Storkommunen Xiayun 夏云镇
* Storkommunen Machang 马场镇

* Kommunen Leping 乐平乡
* Kommunen Qibo 齐伯乡
* Kommunen Shizi for hui- og miaofolkene 十字回族苗族乡
* Kommunen Yangchang for bouyei og miaofolkene 羊昌布依族苗族乡

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Informasjonsside Arkivert 13. oktober 2008 hos Wayback Machine.
* Tunbao -- Burgbewohner in Guizhou
* Infrastucture Construction of Tiantaishan Tianlong Castle Culture Tourism Zone[*død lenke*]
* Pingba Tiantaishan Wulong si
* Tiantaishan Wulong si

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Polikarpov I-15** (russisk: И-15) var et sovjetiskt jagerfly som fløy først gang i oktober 1933, og ble fløyet av piloten V. P. Tsjkalov. Jagerflyet ble kalt *Måken* (russisk: Чайка, *Tsjajka*).

Konstruksjonen av den 14. jagerflytypen i det sovjetiske flyvåpenet, I-14, begynte som et avansert (på den tiden) monoplan under ledelse av Andrej Tupolev. Han bekymret seg for at konstruksjonen ikke ville bli god nok og bestilte derfor to ekstra fly. Disse kalte han for I-14A og B. Polikarpov hadde nylig sluppet ut fra fengsel i august 1932 da han fikk tildelt I-14A-prosjektet. Både I-14 og I-14A ble godkjent for produksjon. En annen av Polikarpovs konstruksjoner, det berømte **I-15,** også kjent som **TsKB-3**, var et lite biplan jagerfly med en buet øvre vinge. Det var en utvikling av Polikarpovs I-5-jagerfly, og ble brukt i den spanske borgerkrigen av blant andre Yankee Squadron. Det viste seg å være et av de beste jagerfly i sin tid, og var utrustet med en 700 hk M-25-motor. Tilsammen ble det bygget i 674 eksemplarer.

Variant
-------

* **I-15bis (I-152)** - enseters jagerfly, biplan, bestykket med fire 7,62 mm PV-1 eller ShKAS maskingevær, plus opp til 150 kg bomber. I-15 nis hsdde en strrkere M-25V -motor som utviklet 775 hk. Den hadde en rett øvre vinge. Sammanlagt ble det bygget 2 408 eksemplarer

Bruk i Finland
--------------

Det finske flyvåpenet overtok fem I-15 jagerfly som hadde nødlandet i Finland. To av disse ble reparert til flyvedyktig tilstand ved slutten av vinterkrigen og de øvrige deltok i fortsettelseskrigen. Man sluttet å bruke dem den 20. februar 1945, og flytypen ble slettet i flyvåpenets register 2. januar 1950.

Under vinterkrigen erobret finnene åtte I-153 jagerfly som nødlandet i Finland. Under fortsettelseskrigen ble ytterligere elleve fly kjøpt fra Tyskland. Sammenlagt hadde det finske flyvåpen 21 I-153 -jagerfly i bruk.

Brukere
-------

* Finlands flagg Finland
* Taiwans flagg Kina
* Sovjetunionens flagg USSR
* Spanias flagg Spania

Spesifikasjoner (I-15bis)
-------------------------

I-15bis flygande replika, Monino, 2004. Observer den rette øver vinge som var typisk for I-15

| Tekniske data |  |
| --- | --- |
| Mannskap | 1 |
| Lengde | 6,24 m |
| Vingespenn | 10,2 m |
| Høyde | 3 m |
| Vingeareal | 23,55 m² |
| Vekt (uten last) | 1 302 kg |
| Vekt (maksimalt) | 1 893 kg |
| Motor | 1 × M-25B (1 × 750 hk ) |
| Ytelser |  |
| Maksimal hastighet | 368 km/t |
| Rekkevidde | 448 km |
| Marsjhøyde | 8 000 m |
| Klatrefart | 765 m/min |
| Bevæpning |  |
| Maskingeværer | 4 × ShKAS, 7,62 mm |
|

Referanser
----------

1. ↑  Gunston Bill, 2006, Bojová letadla, Svojtka Co. Praha, CZ, ISBN 80-7237-203-3

Litteratur
----------

* Gunston, Bill. The Osprey Encyclopedia of Russian Aircraft 1875–1995. London: Osprey, 1995. ISBN 1-85532-405-9.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Polikarpov I-15 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
* Polikarpov I-15

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN
 |
Nærbilde av *Aleppo-kodeksen, Josvas bok 1:1*
**Tiberiansk hebraisk** (hebraisk: ניקוד טַבְרָנִי‎) er en utdødd muntlig dialekt av gammel hebraisk som opptrer i *Tanákh* (Det gamle testamente). Det var en vokalisering som ble benyttet av masoreterne, jødiske skribenter som redigerte den hebraiske Bibelen og opprettet regler grammatikk og uttale for de fortellinger som tidligere var blitt avlevert muntlig. Deres system var blant annet å legge til diakritisk tegn for konsonanter (medlyd), og systemet ble snart benyttet for vokalisere også andre tekster. Tiberiansk vokalisering (navngitt etter en gruppe i den israelske byen Tiberias) markerte vokaler, trykk og gjorde subtile distinksjoner mellom konsonanter for deres kvalitet og lengde, og tjente også som tegnsetting. Mens systemet ble konstruert for tiberiansk hebraisk, ble det også det dominerende systemet for vokalisering av alle jødiske varianter av hebraisk.

Diakritisk: markering av uttale
-------------------------------

Et diakritisk tegn er et tegn som angir en bokstavs uttale, og det diakritisk tegnet for bokstaven *sin* skilte mellom to verdier av ש. En *dagesj*, et annet diakritisk tegn, formet som en prikk som ble plassert på innsiden av en hebraisk bokstav, og indikerte at en konsonant er geminert (fordoblet), mens en *rafe*, formet som en kort horisontal strek plassert over bestemte bokstaver for å indikere at de skulle uttales som frikativ (hemmelyd). *Mappiq* indikerte at ה er konsonant framfor stum i avsluttende stavelse, og er formet som en prikk i midten av en bokstav. *Dagesj* hadde en identisk punkt med en annen fonetisk funksjon.

Diakritisk markering for de syv kardinalvokaler er indikert således:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *niqqud* med א | אַ | אֶ | אֵ | אִ | אָ | אֹ | אֻ | אוּ |
| navn | patah | segol | tzere | hiriq | qamatz | holam | qubutz | shuruq |
| verdi | /a/ | /ɛ/ | /e/ | /i/ | /ɔ/ | /o/ | /u/ |

Litteratur
----------

* Blau, Joshua (2010): *Phonology and Morphology of Biblical Hebrew*. Winona Lake, Indiana: Eisenbrauns. ISBN 1-57506-129-5.
* Sáenz-Badillos, Angel (1993): *A History of the Hebrew Language*. Cambridge University Press. ISBN 0-521-55634-1.
* Yeivin, Israel (1980): *Introduction to the Tiberian Masorah*. Scholars Press. ISBN 0-89130-373-1.

Se også
-------

* Masoreter
* Hebraisk alfabet
Torget med statuen av Karl XII.
**Karl XIIs torg** er et torg i den søndre delen av Kungsträdgården i Stockholm i Sverige. Her står den svenske kongens Karl XIIs statue av Johank Peter Molin, som ble avduket til 150-årsdagen for kongens død 30. november 1868. Han holder en lanse og peker mot øst. På plassen foran torget sto fra 1630-tallet til 1825 barokkpalasset Makalös.

Statuen
-------

Statuen er laget av Johan Petter Molin og er støpt i bronse. Den viser den svenske kongen Karl XII. I bestillingen for verket sto det at det skulle være en «fotstatue», altså ikke kongen til hest, dessuten skulle kongen ikke ha noe på hodet, slik at hans «edle panne» var synlig. Kongen ble avbildet med lansen i den ene hånden og den andre pekende ut over slagmarken, mot øst, en gest som ble ansett å holde kongens helterenommé levende. Som forslag til klærne tjente den uniform som Karl XII bar da han døde ved Fredriksten festning i 1718.

Statuen står på en pidestall av svensk granitt.

### Avdukingen i 1868

Statuen ble avduket i dramatiske former den 30. november 1868, årsdagen for kongens dødsdag. Selve statuen var blitt laget takket være innsamlede midler fra almenheten, samt etter forslag fra August Blanche (som døde på vei til avdukingen). Myndighetene hadde til avdukingen bygget store tribuner for Stockholms mest fremtredende innbyggere. Dette gjorde at almenheten knapt kunne se statuen eller avdukingen, noe som førte til at kavaleriet red mot folkemassen. Deretter ble det stengt fordi myndighetene hadde solgt for mange billetter til avdukingen og det fortsatte å være urolig under hele avdukingsdagen.

1970-tallet
-----------

Like nord for Karl XIIs statue står 13 store almetrær som måte fjernes for å gi plass til en ny oppgang til tunnelbanen. Tusenvis av stockholmere protesterte og i løpet av en ukes tid ble plassen okkupert med hengekøyer og en teltleir. Hendelsen skjedde den 11. mai 1971 og kalles vanligvis for «Almstriden».

Senere på 1970-tallet organiserte Narvaförbundet hvert år en seremoniell høytidelighet på Karl XIIs dødsdag (den 30. november) ved statuen. På grunn av motdemonstrasjoner gikk man isteden i 1983 over til å legge ned en krans på Karl XIIs grav i Riddarholmskyrkan.

Galleri
-------

* Detalj av Karl XII:s ansiktDetalj av Karl XII:s ansikt
* Statuen av Karl XIIStatuen av Karl XII

Referanser
----------

1. ↑  Carl den Tolfte-stoden i Stockholm i Prosjekt Runeberg
2. ↑  *Stockholmstyper* (PDF). 1908. s. 130-133.
3. ↑  «kungsträdgården.se». Arkivert fra originalen 17. desember 2014. Besøkt 7. juli 2019.
4. ↑  Visit Stockholm om Almstriden Arkivert 21. april 2011 hos Wayback Machine.

* Skulptur Stockholm.
* *Palats och kåkar: anteckningar om gamla Stockholm i våra dagar* (PDF) **(swe)**. Stockholm. 1917. s. 141-142.
Det tibetanske kulturområde i Kina, India, Nepal og Bhutan
**Tibetanere** er et folkeslag som har det gamle Tibet som sin hjemstavn. Det er i dag knapt seks millioner tibetanere i verden, og de fleste bor i Folkerepublikken Kina, der de ifølge folketellingen av 2000 talte 5 416 021 personer. De aller fleste av Kinas tibetanere bor i Den autonome region Tibet (44,81 %) og i de tilgrensende provinsene Sichuan (23,43 %), Qinghai (20,06 %), Gansu (8,18 %) og Yunnan (2,37 %). 

I den autonome region Tibet var i 2000 92,77 % av befolkningen tibetanere (skjønt ved innvandringen fra hankinesiske områder er andelen synkende), i Qinghai 22,53 %, i Gansu 1,76 % og i Sichuan 1,54 %. Flertallet av tibetanerne tilhører den lamaistiske buddhisme. Mange tibetanere lever nomadisk i Tibet og i Himalaya. 

Rundt 130 000 tibetanere lever i eksil, for det meste i Nepal, India og Bhutan.

Litteratur
----------

* Andreas Gruschke: «Wer sind die Tibeter?», i Wulf Köpke/Bernd Schmelz (utg.): «Die Welt des Tibetischen Buddhismus», *Mitteilungen aus dem Museum für Völkerkunde Hamburg*, Neue Folge, Band 34. Hamburg, 2005, s. 171-221 – ISBN 3980922243
* Andreas Gruschke: Demographie und Ethnographie im Hochland von Tibet", i: Geographische Rundschau, 49 (1997), Heft 5, S. 279-286

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** NKC
 |
***Adelorhagus*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Små (ca. 6 millimeter), avlange, matte råtevedbiller, enten ensfarget rødgule eller mørke med rødgult pronotum. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, sagtakkede, lange og nokså kraftige. Lengden varierer fra omtrent to tredjedeler av kroppslengden til nesten så lange som kroppen. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, bredere enn langt, noe hvelvet, med uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. **Dekkvingene** er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. De har tydelige lengdestriper. **Beina** er temmelig korte og spinkle.

Utbredelse
----------

Artene er utbredt i Mellom-Amerika (Honduras, Panama).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Melasinae Fleming, 1821
					- Stammen Dirhagini Reitter, 1911
						* Slekten ***Adelorhagus*** Horn, 1890
							+ *Adelorhagus bicoloratus* Otto, 2013
							+ *Adelorhagus lateralis* Horn, 1890

Referanser
----------

1. ↑  R.L. Otto (2013) Description of a new species of *Adelorhagus* Horn, 1890 (Coleoptera: Eucnemidae) from Honduras with a key to the species. *Insecta Mundi* 0297: 1-4.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Adelorhagus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Chaman Lal Gupta** (hindi: चमललाल गुप्त; født i 1934 i Jammu i fyrstestaten Kashmir og Jammu, død 18. mai 2021 samme sted) var minister i den indiske regjering.

Biografi
--------

Chaman Lal Gupta tok sin høyere utdannelse (MSC) ved G. M. Science College Jammu (Jammu and Kashmir) og fra Allahabad University i Allahabad i Uttar Pradesh. Han var en leder innen Bharatiya Janata Party og var folkevalgt til den 11. til og med den 13. Lok Sabha fra valgkretsen Udhampur.

Han var landets forsvarsminister fra 1. juli 2002 til 2004. Før dette var han minister for sivil luftfart (1000-2001) og minister for matproduksjon (2001-2002). 

Han døde den 18. mai 2021 av covid-19.

Verker (alle på hindi
---------------------

* Sansad mein Jammu Kashmir
* Sansad mein dedh varsh
* Mere Prayaas

Referanser
----------

1. ↑  «Ex-Union Minister and J&K BJP leader Chaman Lal Gupta passes away after recovering from COVID-19». Arkivert fra originalen 18. mai 2021. Besøkt 18. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Biographical Sketch: Member of Parliament of the 13th Lok Sabha
***Argulus maculosus*** er en art av fiskelus. Dette er en type krepsdyr som lever som parasitter på større dyr, i regelen fisk, men også tidvis på for eksempel rumpetroll. Arten ble beskrevet allerede i 1902. I USA lever den langs St. Lawrence River og nord i Midtvesten.

Anatomien er særegen, kroppen er sammenklemt og et stort skjold dekker det meste av den, men på undersiden er kroppens ledd og anatomi godt synlig. Inndelingen i hode, kropp (thorax) og bakkropp (abdomen) er tydelig. Arten er mellomstor, den er noen mm lange. Øynene er store tydelige, og de har også et *naupilus*-øye. Begge antenne-parene er omdannet til haker som holder fiskelusen fast i vertsdyret.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Argulus maculosus* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus maculosus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus maculosus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus maculosus* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Argulidae - oppslaget i *WORMS*-databasen. Besøkt 5. januar 2014.
* Oversikt over Argulus-arter i USA - *United States Environmental Protection Agency*. Besøkt 5. januar 2014.
**Phùng Ngọc Hang** (født 12. november 1981 på Hamar, oppvokst i Brumunddal) er en norsk musikkartist, kjent som sanger i gruppen Cape. Hun har senere vært soloartist under artistnavnet **Phùng**. Hun har vært programleder i spørrelekprogrammet Superkviss i TV-kanalen NRK Super.

Karrière
--------

I 2001 var Hang med i TV3-serien *Popstars* som en del av en kvintett. De dannet gruppen Cape og turnerte i Norge. Hun deltok i Melodi Grand Prix 2006 med artistnavnet Phung med sangen «Shut Up And Kiss Me». 

Hang ble med i organisasjonen MOT tidlig på 2000-tallet, og arbeidet aktivt i forebyggende arbeid mot mobbing. 

Fra 2008 var hun programleder i musikkprogrammet *Så gøy* på NRK Super, et program bygget på lek med musikk, lyd og dans.

Bakgrunn
--------

Hangs besteforeldre var fra Kina, men flyttet senere til Vietnam. Familien flyktet fra Sør-Vietnam etter Vietnamkrigen. De kom til Norge og Oslo tidlig på 1970-tallet og flyttet til Brumunddal i 1978. Åtte år gammel ble Phung mobbet og trakassert på skolen, og voksne som visste om det maktet ikke å ta tak i problemene. Huset til familien ble angrepet med stein. Det ble satt opp et plankegjerde foran huset, for å forebygge steinkasting. Familien fjernet plankene etter en tid, og kort etter ble en ny stein kastet gjennom vinduet i huset. Hangs far, Ang Ngai Hang, ville konfrontere gjerningsmannen, men ble møtt av en guttegjeng som slo ham helseløs. Først da våknet bygdefolket i Brumunddal. Innvandringsmotstander Arne Myrdal hadde flere ganger vært i bygda hvor han hadde mange tilhørere. Under hans neste besøk ble han møtt av 5 000 mennesker som fredelig stilte seg med ryggen til ham. Dette ble et vendepunkt i livet til den norsk-vietnamesiske familien.

I november 2005 var Phung Hang med i TV-serien *Fremmed i Europa* på NRK1. Hun reiste på denne tiden rundt i Norge og fortalte om sine opplevelser som norsk-vietnameser, og ble portrettert i NRK-programmet.

Referanser
----------

1. ↑  
«Popstjerne skal lede barna». abc.nonyheter. 1. desember 2007. Besøkt 19. januar 2008.
2. ↑  
«Et mobbeoffers tøffe vitnesbyrd». Tidens Krav (tk.no). 3. mai 2004. Besøkt 19. januar 2008.
3. ↑  
«Fremmed i Europa». NRK. 6. november 2005. Besøkt 14. november 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Phung Hang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Phung Hang på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Tegning av Frank Samuelsen og George Harbo fra 22. august 1896.
Tegning av Frank Samuelsen og George Harbo i båten «The Fox», som de krysset Atlanteren med.
**Frank Samuelsen** (født Gabriel Samuelsen 26. februar 1870 i Farsund i Vest-Agder i Norge, død 1946 i Farsund, Norge) og **George Harbo** (født Gottleb Harbo Ragnhildrød 14. september 1864 i Sandar i Vestfold i Norge, død 1909 i USA) var to norske emigranter til USA som i 1896 ble de første til å ro over Atlanterhavet.

George Harbo var fisker og Frank Samuelsen var handelsmann. De fanget kamskjell ved Atlantic Highlands på New Jersey-kysten da de bestemte seg for å skape seg et navn ved å ro over Atlanterhavet.

Med støtte fra utgiveren av *Police Gazette*, Richard Fox, som hadde støttet flere lignende prosjekter tidligere, fikk de bygget en 18-fots klinkbygd robåt i eik med vannfaste spanter i sedertre, et par vanntette flyte­tanker og to tofter. Båten var utstyrt med håndtak for å hjelpe dem å snu båten hvis den kantret, noe som reddet livet deres ute på havet. Om bord hadde de et kompass, en sekstant, et eksemplar av *Nautical Almanac*, oljehyrer og tre ekstra sett årer. De satte ut fra The Battery i New York 6. juni 1896 og ankom Scillyøyene utenfor kysten av Cornwall i England etter 55 dager i sjøen.

Partnerne feiret suksessen og lastet så robåten ombord på en dampbåt for turen tilbake. Damperen gikk tom for kull utenfor kysten av Cape Cod, og da kapteinen beordret alt tremateriale ombord til å lage damp for resten av turen, låret Samuelsen og Harbo båten sin og rodde tilbake til New York.

Samuelsen og Harbo oppnådde aldri noen stor berømmelse eller formue på senere foredragsturneer, og de fikk aldri noen premiepenger fra Fox, kun et par gullmedaljer. Rekorden for kryssing av Nord-Atlanteren i robåt uansett type i klassen for to personer står fortsatt den dag i dag. Til sammenligning er rekorden for raskeste kryssing over Atlanterhavet for to roere med moderne båt 40 dager. For fire roere er rekorden 29 dager. Norsk rekord for kryssing av Nord-Atlanteren av fire roere i en moderne båt er 35 dager.

Loggboken deres og en journal diktert av Harbo eksisterer fortsatt. I 1985 skrev folkesangeren Jerry Bryant *The Ballad of Harbo and Samuelsen*. I 2016 gav Ingvild Koksvik ut sangen "Gabriel" som omhandler ferden over Atlanteren.

Referanser
----------

1. ↑  dagbladet.no, 1. august 2010: Slettet 114 år gammel norsk verdensrekord.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frank Samuelsen and George Harbo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* I robåt over Atlanterhavet av Harald Hansen.
**Brian James McDermott** (født 8. april 1961 i Slough) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

Spillerkarriere
---------------

McDermott kom til Arsenal FC som læregutt i 1977. Etter at han forlot Arsenal i 1984 fortsatte han med å spille for Fulham FC og IFK Norrköping på utlån. Han gikk deretter til Oxford United, hvor han også var på utlån til Huddersfield Town FC. Deretter fortsatte karrieren hos Cardiff City FC, Exeter City FC og Yeovil Town FC i det som kom til å bli en 14-årig lang spillerkarriere. I IFK Norrköping ble han blant annet utnevnt til årets spiller i Sverige i 1984. Han avsluttet sin karriere med å spille for Slough Town FC i 1995.

Trenerkarriere
--------------

Den påfølgende sesongen fra 1996 ble han leder for Slough Town FC hvor han hadde et svært vellykket opphold. Etter å ha ledet Woking fra 1998 til 2000 ble McDermott sjefsspeider for Reading FC i 2000. Han jobbet seg oppover i klubben, og overtok som manager i 2009. I sin første sesong ledet han Reading til kvartfinalen i FA-cupen for første gang på 83 år, en vei som inkluderte å slå ut Liverpool FC på Anfield. Den påfølgende sesongen gjentok han bragden, denne gangen med en borteseier over Liverpools byrivaler Everton FC.

I Football League Championship 2010–2011 fikk the Royals en dårlig start, men endte til slutt på en femteplass og sikret seg en plass i play-off. Etter en målløs kamp på Madejski Stadium, scoret Shane Long to ganger i en 3–0-seier i Cardiff. Dette ga Reading en tur til Wembley Stadium i playoff-finalen, der klubben tapte 4–2 for Swansea City AFC, som var ledet av hans gamle kollega Brendan Rodgers. Den 17. april 2012 ledet McDermott Reading til Premier League etter en 1–0 seier mot Nottingham Forest FC, hvor de hadde 15 seiere på de siste 17 kampene. Den 14. mai 2012 ble McDermott også kåret til årets trener i Championship.

I mars 2013 fikk McDermott sparken i Reading etter en resultatmessig svak periode. 12. april 2013 ble han ansatt som ny manager i Leeds United. 31. mai 2014 ble ansettelsesforholdet avsluttet.

Referanser
----------

1. ↑  Readingchronicle.co.uk – McDermott named Championship Manager of the Year (Publisert 15. mai 2012, besøkt 23. mai 2012)
2. ↑  The Guardian: "Leeds United confirm Brian McDermott as manager on three-year deal", 12. april 2013. Besøkt 12. april 2013.
3. ↑  BBC: "Brian McDermott leaves Leeds United by mutual consent", 31. mai 2014. Besøkt 1. juni 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brian McDermott – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Brian McDermott – Soccerbase.com (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Brian McDermott – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata
* (en) Footballdatabase.eu – Player, Brian McDermott
**Kynokefal** (gr κῠνοκέφᾰλοι, sammensatt av κύων = hund og κεφαλή = hode) er et middelalderlig, mytologisk vesen med menneskekropp og hundehode.

En kynokefal i tresnitt fra Hartmann Schedel: *Liber Chronicarum*, Nürnberg 1493.
Disse er tidligst beskrevet av Herodot, som ikke hevder annet enn at de har tilhold i Libya. Derimot vier Ktesias fra Knidos kynokefalene stor oppmerksomhet. Han påstår for det første at de lever i fjellene ved floden Hyparchos (muligens identisk med Ganges) øvre løp. Videre har de spisse hundetenner, lange, krokete klør og sort hud, som de tildekker med skinn av ville dyr. Kynokefaliene forstår indiske språk, men kommuniserer med hverandre gjennom å bjeffe som hunder, gi tilkjenne uforståelige skrik og fakter. Så lever de av å sanke frukt og drive jakt. Dessuten er de dyktige krigere. De bor ikke i hus, men er urenslige, lever i huler hvor de sover på gress og blader, og kan bli 170 til 200 år gamle.

St. Kristoffer fremstilt som kynokefal.
I visse legendarier blir det påstått at Sankt Kristoffer tilhørte en hundehoderase, men at han ble utstyrt med menneskehode etter å ha blitt frelst. Det finnes også ikonmalerier hvor Kristoffer er avbildet med hundehode.

Adam av Bremen påstår i sin beskrivelse, *Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum* at det fantes konokefalier, amazoner og kykloper i østre deler av Sverige og i Norge.

Forestillingen har en viss sammenheng med troen på varulver.

Men mener at bavianenes utseende kan ha gitt ideer om mennesker med snuter, dvs. hundemennesker.

Se også
-------

* Abarimon
* Amasoner
* Astomi
* Blemmya
* Homo caudatus
* Kyklop
* Panotti
* Skiapod

Referanser
----------

1. ↑  Holbek og Piø 1979, s. 256ff.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 30. mars 2018. Besøkt 25. mars 2018.
3. ↑

Litteratur
----------

* Holbek, Bengt og Iørn Piø 1979: *Fabeldyr og sagnfolk*. København: Politikens Forlag. ISBN 87-567-3236-8
**Brian Martin** (født 19. januar 1974), amerikansk aker som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano, 2002 i Salt Lake City og 2006 i Torino.

Martin vant en olympisk bronsemedalje i aking under vinter-OL 1998 i Nagano. Sammen med Mark Grimmette kom han på tredjeplass i toer for menn, bak Stefan Krauße / Jan Behrendt fra Tyskland og amerikanske Gordy Sheer / Chris Thorpe.

Fire år senere, under vinter-OL 2002 i Nagano, vant han en sølvmedalje i aking. Han og Mark Grimmette ble nummer to i toer for menn bak Patric Leitner og Alexander Resch fra Tyskland.

OL-medaljer
-----------

* 2002 USAs flagg Salt Lake City - Sølv Sølv i aking, toer menn USAs flagg USA
* 1998 Japans flagg Nagano - Bronse Bronse i aking, toer menn USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brian Martin – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Brian Martin – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Brian Martin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Brian Martin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Brian Martin – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Brian Martin – FIL Rediger på Wikidata
**Henry Bruce** (født 8. mai 1862 i Devonport, England, død 14. september 1948) var en britisk offiser i Royal Navy.

Bruce fulgte i sin fars fotspor inn i den britiske marinen som kadett på HMS Britannia i 1875, da han var tretten år gammel. Hans første tjeneste etter dette var ombord HMS Black Prince som på denne tiden var det ene av bare to panserskip i hele det britiske Royal Navy. Bruce ble deretter utstasjonert ombord på fregatten HMS Raleigh i Middelhavet etterfulgt av tjeneste ombord på HMS Monarch. Ombord på HMS Monarch deltok Bruce under den anglo-egyptiske krigen i 1882. Bruce begynte ved den britiske Royal Naval College som ligger i Greenwich, London i august 1882.

I 1883 ble Bruce utstasjonert på kanonbåten HMS Swinger i Australia. Bruce ble forfremmet til løytnant i desember 1884. I februar 1888 ble Bruce med ombord på krysseren HMS Porpoise som blant annet reiste til Kina. Bruce ble forfremmet til kommandør i juni 1901. I 1905 ble Bruce forfremmet til kaptein og han tok deretter kommandoen over skipet HMS Blenheim. I 1911 tok Bruce kommandoen over krysseren HMS Defence, som blant annet eskortere den engelske Kongen og Dronningen til India og tilbake igjen.

Bruce ble tildelt Royal Victorian Order (MVO) før han i 1913 ble gitt kommandoen over slagskipet HMS Hercules som han kommanderte over i tidlige stadier av den første verdenskrig. Bruce ble forfremmet til kontreadmiral i april 1917. I 1922 ble Bruce utnevnt til viseadmiral før han ble forfremmet admiral og han pensjonerte seg fra den britiske marinen i 1926. Bruce ble påkjørt av en bil i London den 18. august 1948 og han døde av skadene i hans eget hjem i Eaton Square nesten en måned etter påkjørselen.

Referanser
----------

1. 1 2   Dreadnought Project, oppført som Henry Harvey Bruce, Dreadnought Project page Henry\_Harvey\_Bruce[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

Portal: Første verdenskrig
**Anna Lise Stray Sijthoff** (født 24. juni 1926 i Arendal, død 9. mars 2008 i den Haag) var en norsk advokat og aviseier. Hun var datter av advokatene Christian Stray og Sigrid Stray og søster til fylkesmann Signe Marie Stray Ryssdal. Familien hennes eide Agderposten siden midt på 1930-tallet, og da Christian Stray døde i 1981, overtok hun vervet som arbeidende styreformann. Hun kjente allerede avisa godt, ettersom hun hadde vært med i styret fra 1972 og hun var engasjert i driften av Agderposten like til sin død. 

Hun tok juridisk embedseksamen i Norge i 1949 og i Nederland i 1971. Siden arbeidet hun både i Norge og Nederland i en årrekke før hun studerte opphavsrett ved University of Chicago og i Storbritannia. Dette resulterte i flere bøker. I 2006 fikk hun Kongens fortjenstmedalje i gull.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Anna Lise Stray Sijthoff i BIBSYS
* *Rettsreportasjen* 1968
* *Opphavsretten. Lov om opphavsrett til åndsverk m.c. kommentert og supplert.* 1989

Eksterne lenker
---------------

* Anna Lise Stray er død – Artikkel i Agderposten
* Her er Kongens gulljente – Agderposten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |