recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Se også: Strømm prestegjeld og Saltstraumen prestegjeld*
Strømmen kirke
**Strømmen prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nedre Romerike prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det lå i tidligere Skedsmo kommune i Akershus fylke, og hovedkirken var Strømmen kirke.

Strømmen prestegjeld og dets sogn er nå en del av Lillestrøm kirkelige fellesråd underlagt Nedre Romerike prosti.

Historikk
---------

Strømmen kirke, innviet i 1929, er en natursteinkirke fra overgangen mellom 1920- og 30-tallet, holdt i et tradisjonelt formspråk. 

Som følge av stor befolkningsvekst, ble de deler av Skedsmo prestegjeld som lå syd for Nitelva til utskilt som nye Strømmen sogn og prestegjeld, ved kgl.res. av 24. august 1973 og med virkning fra 1. januar 1974.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Strømmen

Referanser
----------

1. ↑  Sørheim, Thor (1979). *Strømmen kirke 50 år 1929-1979*. Lillestrøm. s. 33.
2. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Kjelda ved Piggåsen** er et forhistorisk klebersteinsbrudd i Feti Lillestrøm kommune. Det er et av de største vi kjenner til i Norge, og et av de fem som finnes i Akershus. Bruddet dateres tilbake til jernalder–middelalder.

På grunn av klebersteinens smidighet og enkle bearbeiding har den vært utvunnet og bearbeidet allerede fra steinalderen. 

I Kjelda har det vært utvunnet og arbeidet med kleberstein over en periode på flere hundre år. En antar at aktiviteten i bruddet var på sitt høyeste i vikingtiden, for 1000–1300 år siden. Piggåsen og omkringliggende brudd er sannsynligvis opphav til tallrike klebersteinskar fra vikingtid og middelalder i Oslo og Tønsberg. Særlig dreier det seg om en type kar med ru overflate og glatt parti ved randen og skaftet. Karenes fine, omhyggelige og standardiserte utforming tyda på dyktige kleberarbeidere med lang håndverkertradisjon, grundig materialkunnskap og stor produksjon.

Produktene ble i også spredt til nærområdene og videre til Viken og nordover mot Mjøstraktene. Deler av veien kan Glomma ha fungert som transportvei. I slagghaugene er det funnet ei takke, noe som kan tyde på at bruddet var i drift frem til minst jernalder. 

Klebersteinsemner ble tatt ut både i dagbrudd og gruver, og stedet har vært arbeidsplass for mange mennesker. Gryter var hovedproduktet. I tillegg ble det laget gjenstander som fiskesøkker, vevlodd, takker og spinnehjul til håndtein. En finner spor etter uttak av emner til kar både i dagbrudd og i gruvene. Enkelte ferdige emner som ikke er hugget løs finnes også.

På 1970- og 80-tallet ble deler av området er utgravd av skoleungdom under oppsyn av lærere. Det er gjort en del arbeid for å tilrettelegge for besøk, men området er fortsatt ganske ulendt enkelte steder. Grunneier kan på forespørsel forestå omvisning.

Referanser
----------

1. ↑  Lossius 1979:68f.
2. ↑  "Arkeologisk ungdomsskole-ekspedisjon til Piggåsen i Fet og Brennepåsen i Sørum". «Indre Akershus Blad». 1980-06-07. s. 10.

Litteratur
----------

* Skjølsvold, Arne (1961). *Klebersteinsindustrien i vikingetiden*. Universitetsforlaget.
* Hougen, Bjørn. Romerike i forhistorisk tid. i *Romerike. Norske bygder*. John Grieg. 1932.
* Lossius, Siri Myrvoll (1979). «Klebermaterialet». i *De Arkeologiske utgravninger i Gamlebyen, Oslo*. Alvheim & Eide. 1979. s. 64ff. ISBN 8290359004.

Eksterne lenker
---------------

* Klebersteinsbruddet i Kjelda ved Piggåsen i Fet
* (no) «Kjelda ved Piggåsen». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Dalceridae** er en liten familie av sommerfugler beslektet med sneglespinnere (Limacodidae). De finnes i Sør- og Mellom-Amerika og i de varme delene av Nord-Amerika. I likhet med sneglespinnerne har de sneglelignende, kortbeinte larver.

Utseende
--------

Små til middelsstore (forvingelengde 6,5 – 24 mm) møll med store, brede, avrundede vinger. På farge er de gjerne bleke, lysebrune eller oransje, av og til med en perlemoraktig glans. Kroppen er forholdsvis slank og tett hårete. **Hodet** er lite med reduserte maksillarpalper og sugesnabel. Antennene er ganske korte, bredt fjærformede hos hannene, smalere hos hunnene. **Vingene** er vanligvis omtrent ensfargede. Beina er kraftige og tett hårete. De hviler med vingene taklagt over kroppen.
**Larvene** er korte og trinne, med korte brystføtter. Vorteføtter mangler, men krokringene som vanligvis sitter på vorteføttene finnes hos de to siste larvestadiene. På oversiden har de rekker av geléaktige vorter, som skilles ut fra kjertelhår. Huden på undersiden er gjennomsiktig.

Levevis
-------

De voksne sommerfuglene flyr om natten, men er ganske dårlige flyvere. De kommer sjelden til lys. Siden de har reduserte munndeler, kan de ikke ta næring til seg. Larvene kan ete på mange ulike planter (polyfage), dalceride-larver er funnet på ca. 20 ulike plantefamilier. De kan noen ganger gjøre skade på kaffe, kakao og palmer.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata – Homoneura
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Gruppen Apoditrysia
									* Overfamilien Zygaenoidea
										+ Familien **Dalceridae**
											- Underfamilien Acraginae
												* Slekten *Acraga* Walker, 1855 – 40 arter
												* Slekten *Dalcerides* Neumoegen & Dyar, 1893 – 11 arter
												* Slekten *Zikanyrops* – to arter
											- Underfamilien Dalcerinae
												* Slekten *Ca* Dyar, 1914– én art
												* Slekten *Dalcera* Herrich-Schäffer, 1854 – fire arter
												* Slekten *Dalcerina* – fem arter
												* Slekten *Minacraga* – åtte arter
												* Slekten *Minacragides* – én art
												* Slekten *Minonoa* – tre arter
												* Slekten *Oroya* Miller, 1994 – én art
												* Slekten *Paracraga* – sju arter

Kilder
------

Dalceridae på *Tree of Life*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dalceridae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dalceridae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Dalceridae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Dalceridae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dalceridae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Dalceridae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Bildegalleri over arter fra Fransk Guyana:  Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Perelandra-trilogien** er en trilogi av tre kosmiske romaner av den irske forfatter C.S. Lewis. Den er *fiction* uten *science*. Lewis forsøker å utvide den jordiske horisont til det kosmiske. På engelsk kalles den *Space Trilogy*, *Cosmic Trilogy* eller *Ransom Trilogy*.

*Elwin Ransom* er hovedperson i de to første bindene, og en viktig skikkelse i tredje bind. Ransom har visse likhetstrekk med C.S. Lewis selv: Han er universitetsprofessor, ekspert på språk og middelalderlitteratur, ugift og har én levende slektning.

Det fortelles[*av hvem?*] at Lewis skrev det første bind i serien, *Out of the Silent Planet*, etter diskusjoner med kollegaen og forfatteren J.R.R. Tolkien om fiksjonens plass i romaner. Tolkiens utkast til en *Science-Fiction* roman, med tittelen *The Lost Road* ble imidlertid ikke fullført. Et utkast ble innabeidet i bind fem av *The-History-of-Middle-earth*-serien og motiver derfra skal ha influert Tolkiens likeså uferdige verk *The Notion Club Papers*.

De tre bind i trilogien er:

* *Reisen til Malacandra* (*Out of the Silent Planet*, 1938). Handlingen er for det meste lagt til planeten Mars.
* *Perelandra* (1943), også utgitt som *Voyage to Venus*). Handlingen er for det meste lagt til Venus
* *That Hideous Strength* (1945). I 1958 kom en forkortet utgave på forlaget Avon, *The Tortured Planet*, som er en tredel kortere. Handlingen utspiller seg på Jorden.

Eksterne lenker
---------------

* Analyse av språket i romanene Arkivert 25. april 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
En sølv speciedaler fra 1628 med Den norske løve på reversen og kong Christian IVs portrett på adversen.
**Speciedaler**, eller **spesidaler**, også kalt **species** (*riksdaler in specie*, «i lødig mynt av metall med egenverdi»), er en myntenhet som ble brukt i Norge fra 1560 til 1875. Forkortelsen var **Spd.** En speciedaler var opprinnelig en stor sølvmynt med en vekt i underkant av 30 gram og et sølvinnhold på 87,5 %. Senere ble det også trykt sedler pålydende 1 eller flere speciedaler. Verdien var opprinnelig 6 mark = 96 skilling, men på grunn av lavere sølvinnhold enn det offisielle i mynter av lavere valør ble den gjerne regnet for å være verd 120 skilling. Under kong Carl III Johan ble det ryddet opp i myntrekken, og speciedalerens verdi ble offisielt fastsatt til 120 skilling eller 5 ort. (En ort = 24 skilling). 

De første speciedalerne i Norge var preget i Danmark. Norsk produksjon begynte i Christiania i 1628 og fortsatte ved Den Kongelige Mynt på Kongsberg i perioden fra 1686 til 1873. 

I 1873 kom den skandinaviske myntreformen som gjorde at både Sverige og Danmark gikk over til å bruke kroner og øre. Norge gikk over fra speciedaler til kroner og øre i 1874, og én speciedaler ble gjort likeverdig med fire kroner. Norge sluttet seg til myntunionen i 1875. 

Etter dagens pengeverdi (2019 – korrigert for konsumprisindeksen) tilsvarer verdien av en speciedaler fra 1875 ca. kr. 262,-

Historiske valører: 4 speciedaler, 3 speciedaler, 2 speciedaler, speciedaler, 1/2 speciedaler, 1/4 speciedaler, 1/8 speciedaler. 

I 1604 preget Christian IV også en firkantet mynt med valør 8 daler i gull.

Se også
-------

* Daler
* Norske mynter
* Norske måleenheter

Noter
-----

1. ↑  «specie»: ablativ av latin *species* «det synlige, utseende, form, art», av *specere*, «å se, betrakte»
2. ↑  «Sølvskatten». *www.norges-bank.no* **(norsk)**. Besøkt 20. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* UIO – Speciedaler
**Edla Freij** (født 19. oktober 1944 i Porsgrunn) er en norsk kunstner og industridesigner. Hun har blant annet vært designer ved Hadeland Glassverk.

Utdannelse
----------

Etter å ha utdannet seg til teknisk tegner ble hun ansatt ved Norsk Hydro på Herøya i Porsgrunn. Hun fikk deretter en stilling ved Hydros hovedkontor i Oslo. Etter å ha flyttet til Oslo tok hun et kurs ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS), og bestemte seg for å bli student på heltid. Hun var student ved SHKS' keramikklinje fra 1966 til 1971, med Jens von der Lippe som hovedlærer. I 1970 hadde hun et opphold i studiene ved SHKS, og dro da til Wien. Hun vendte tilbake til Wien etter å ha tatt diplomeksamen ved SHKS i 1971, og studerte da fem semestre hos Heinz Leinfellner ved Hochschule für angewandte Kunst in Wien. Ved siden av studiene i Wien livnærte hun seg som teknisk tegner ved et arkitektkontor. Hun ble boende i Wien frem til 1976; i 1974 mottok hun et østerriksk statsstipend for kunstnere.

Kunstnerisk virke
-----------------

I 1969 var hun praktikant ved Hadeland Glassverk som en del av studiet ved SHKS. Fabrikken ønsket å beholde henne utover praktikantperioden, og hun fikk ett års permisjon fra SHKS. Hun var tilbake ved glassverket i 1976, og fra 1979 til 1982 var hun produktutviklingssjef for Hadeland. Fra 1992 til 1996 var hun produktutviklingskonsulent ved Randsfjord Glassverk.

I 1996 flyttet hun tilbake til Porsgrunn, og bestemte seg for å utforske forming i voks; en teknikk hun hadde stiftet bekjentskap med da hun bodde i Wien. Etter en studiereise for å utforske teknikken etablerte hun verkstedet «Den Lille Bien Voksst» i fødebyen. Hun nedla verkstedet i 2015.

Sommeren 2015 holdt Nøstetangen norsk glassmuseum på Hokksund en retrospektiv utstilling av Freijs arbeider.

### Verker (utvalg)

Blant glasservisene hun designet for Hadeland er

* Likørserviset *Vienna*
* Glasserviset *Surf* (1987)
* Glasserviset *Mistral* (1988)

Referanser
----------

1. ↑   nkl.snl.no, besøkt 29. mai 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 844b76ea-8c3f-4178-89ab-d06c959ee174, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5  «Edla Freij». *Norsk kunstnerleksikon* **(norsk)**. 20. februar 2017. Besøkt 12. mai 2019.
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  «En reise gjennom materialer». *www.pd.no* **(norsk)**. 20. juni 2015. Besøkt 12. mai 2019.
5. ↑  «Den Lille Bien Voksst». *www.180.no*. Besøkt 12. mai 2019. «Dette firmaet ble slettet i Brønnøysundregistrene den 26.02.2015.»
6. ↑  «Nøstetangen norsk glassmuseum». *nb-no.facebook.com*. Besøkt 12. mai 2019. «Edla Freij, retrospektiv utstilling»
7. ↑  matslinder (27. september 2018). «HADELAND GLASSVERK – VINGLASS OG BARGLASS». *Mats Linder*. Besøkt 12. mai 2019. «Hadeland Glassverk produktkatalog fra ca. 1989»

Eksterne lenker
---------------

* Om Edla Freij i Store Norske Leksikon (Norsk Kunstnerleksikon). Besøkt 12. mai 2019.
* *En reise gjennom materialer* (intervju med Edla Freij) i Porsgrunn Dagblad 20. juni 2015, i anledning en retrospektiv utstilling om henne i 2015. Besøkt 12. mai 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
Et bilde fra den kvelden stykket ble spilt for 24 000. gang. Denne tavla henger inne på teateret.
***The Mousetrap*** er et skuespill av Agatha Christie. Skuespillet hadde premiere i 1952, og det går fortsatt i dag. Dette gjør skuespillet til det som har gått lengst sammenhengende i verden.

Den 21. august i 2017 hadde *The Mousetrap* sin 27 000. forestilling.

Historie
--------

St. Martins Theatre i London i 2009. Stykket ble flyttet hit fra Ambassadors Theatre den 24. mars i 1974. Som man kan se på skiltet, er stykket på sitt 57. år i det året som bildet er tatt.
Da Mary av Teck (gift med Kong George V) nærmet seg 80 år, spurte BBC henne om hva hun ønsket seg for å feire anledninga. Hun svarte at hun ønsket seg et stykke skrevet av Agatha Christie. Christie skrev et 30-minutters radioprogram som het *Three Blind Mice* (*Tre blinde mus*). Dette stykket skulle utvikle seg til *The Mousetrap*.

*The Mousetrap* hadde sin premiere på Theatre Royal i Nottingham den 6. oktober 1952. Det begynte i London på Ambassadors Theatre litt senere, den 15. november samme år.

I juni i 1999 ble settet til stykket byttet ut. Alle forestillinger gikk som normalt. Det eneste som er igjen fra originalsettet fra 1952, er klokka på peishylla.

Handling
--------

Ei gruppe mennesker sjekker inn på et vertshus litt utenfor London. Det er så kraftig snøvær ute at de blir isolert der. Så blir en person drept. Hvem kan morderen være?

### Kontrovers

På slutten av stykket bes publikum om ikke å avsløre slutten av stykket. Den engelske Wikipedia-versjonen er kritisert for å gjøre dette. Det førte til en konflikt mellom Wikipedia og Christies barnebarn. Fans skal ha forsøkt å få dette fjernet. Her skal talspersonen for Wikipedia ha sagt til avisen *The Daily Mail* at det bare er å la være å lese avsløringa hvis man ikke vil vite morderens identitet.

Referanser
----------

1. ↑  *Agatha Christie's The Mousetrap*. Programhefte kjøpt på teateret. Volum 31, 2018/2019. s. 2
2. ↑  Peter Saunders. (intet årstall). "The Mousetrap and Agatha Christie" i: *Agatha Christie's The Mousetrap*. Programhefte kjøpt på teateret. Volum 31, 2018/2019. s. 4-5
3. ↑   Arkivert 19. januar 2019 hos Wayback Machine. se år 1952
4. ↑  "A Nice Little Run" i: *Agatha Christie's The Mousetrap*. Programhefte kjøpt på teateret. Volum 31, 2018/2019. s. 9
5. ↑  Saunders, Tristham Fane. (2015). "10 things you didn't know about The Mousetrap". www.telegraph.co.uk. Lest den 22.02.2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Anicetus** var en leder for mislykket antiromersk opprør i Pontus ved Svartehavet i dagens Tyrkia i år 69 e.Kr.

Anicetus var en frigitt tidligere slave av Polemon II av Pontus. Han kommanderte den kongelige flåte inntil Pontus ble omgjort til en romersk provins under keiser Nero i år 63. I løpet av den borgerkrig som fulgte etter Neros død, holdt Anicetus seg på Vitellius' side og ledet et generelt opprør mot Vespasian i Pontus og Colchis i år 69.

Opprørerne ødela den romerske flåten (*Classis Pontica*) i et brått angrep på Trapezunt, en by ved Svartehavet, og begynte deretter som pirater ved å bruke en båttype som var kjent som *camarae*. Opprøret ble slått ned da romerne fikk forsterkninger under ledelse av Virdius Geminus, en løytnant av Vespasian. Fanget i en felle ved munningen av elven Cohibus (nå Khobi i vestlige Georgia) ble Anicetus overgitt til romerne av de lokale stammene. Han ble deretter drept.

Kilder
------

* *Histories* by P. Cornelius Tacitus

Eksterne lenker
---------------

* Romersk flåte (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Trust Me** er en folkesang av boyband a1. Den ble utgitt i 2012 som hovedsingelen. Sporet beskrives som "å ta en ny musikalsk rute, med en rå 1960-tallsinspirert lyd." Forsidebildet ble tatt på Cebu Filippinene under bandets besøk for Charity-konserten for Younglife-organisasjonen.

Utgivelse
---------

"Trust Me" ble utgitt som den offisielle hovedrollen, og andre totalt sett, singel fra albumet 5. oktober 2012. Sporet beskrives som "å ta en ny musikalsk rute, med en rå 1960-tallsinspirert lyd." En musikkvideo ble filmet for sporet, og den har premiere 22. oktober. Sporet toppet seg som nr. 4 på den norske singellisten, og ble den mest suksessrike singelen fra albumet så langt.

Musikkvideo
-----------

Musikkvideoen til "Trust Me" ble filmet i Norge av Orkan Films, og regissert av Marius Olsen. Videoen inneholder bandet og andre ukjente artist(er). Historien til videoen forteller historien om en kjærlighet som aldri har vært permanent, en brud som er lykkelig gift med en annen brudgom, som fester helt inn i 1960-tallets stil med dans og musikk, men på slutten dreper hun alle i rommet , inkludert bandet og brudgommen hennes, ved å bruke giftig gass. På slutten vises en liste over bryllupsdatoene hennes merket med X, og en annen umerket dato er uthevet, noe som indikerer at hun skal gifte seg igjen.

Referanser
----------

1. ↑  «www.a1official.com». *www.a1official.com*. Besøkt 26. september 2023.
2. ↑  «Facebook». *www.facebook.com*. Besøkt 26. september 2023.
3. ↑  «Trust Me by A1» **(engelsk)**. 20. november 2015. Besøkt 26. september 2023.
4. ↑  «a1 - From the new video and album cover shoot». Besøkt 26. september 2023.
5. ↑  «a1 - Trust Me [Official music video]». Besøkt 26. september 2023.
**Romturisme** er et forholdsvist nytt begrep som beskriver fenomenet turisme i rommet. Inntil videre er ordningen at turistene selv betaler alle omkostningene, hvilket i praksis betyr at kun svært få og velhavende personer benytter muligheten og utelukkende Space Adventures har tilbudt reisene. På tross av priser på ca. 20 millioner dollar per billett er det utsolgt frem til 2009

Ultimo 2009 har i alt syv personer vært romturister. De har alle besøkt Den internasjonale romstasjon med russiske Sojuz-fartøyer:

| Navn | Nasjonalitet | Periode |
| --- | --- | --- |
| Dennis Tito | USA amerikansk | 28. april – 6. mai 2001 |
| Mark Shuttleworth | Sydafrika/Storbritannien sydafrikansk/britisk | 25. april – 5. mai 2002 |
| Gregory Olsen | USA amerikansk | 1. – 11. oktober 2005 |
| Anousheh Ansari | Iran/USA iransk/amerikansk | 18. – 29. september 2006 |
| Charles Simonyi | Ungarn/USA ungarsk/amerikansk | 7. – 21. april 2007 |
| Richard Garriott | USA amerikansk | 12. – 23. oktober 2008 |
| Charles Simonyi | Ungarn/USA ungarsk/amerikansk | 26. mars – 8. april 2009 |
| Guy Laliberté | Canada canadisk | 30. september – oktober 2009 |

Iransk-amerikanske Anousheh Ansari er den første kvinnelige romturist. Charles Simonyi er den syvende betalende romturist som besøker Den internasjonale romstasjonen, og den første

romturist som har vært i rommet to ganger.

Utover å ha råd til å betale reisen, så må turistene gjennomgå en grundig legesjekk, som skal sikre at de er fysisk rustet til å klare reisen. Dette var årsaken til at japanske Daisuke Enomotos besøk ble avlyst. Han skulle opprinnelig ha vært oppsendt i september 2006.

Referanser
----------

1. ↑  Associated Content 10. april 2007: *International Space Station Welcomes American Tourist*, læst 28. juni 2007
2. ↑  How Stuff Works: "How Space Tourism Works", læst 28. juni 2007

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** BBC Things
 |
Pariserhjul på Gjøvik-Marken i 2021.
**Gjøvik-Marken** er et arrangement for folk i og rundt Gjøvik. Det er boder, tivoli, konsert og folketreff. Gjøvik-Marken er hver eneste høst på Gjøvik gård, ofte nært i tid med Hamar Mart'n. Lunds Tivoli har i mange år deltatt på markedet.

Historie
--------

Det har vært avholdt marked på Gjøvik fra 1890-årene. I begynnelsen var hovedaktiviteten kjøp og salg av hester, men det var også underholdning av forskjellig slag.
Gjøvik Salgs- og Reklameforening har siden 1951 stått for arrangementet. I 1962 ble markedet arrangert på Gjøvik Gård for første gang og hadde 6000 besøkende på åpningskvelden av Gjøvik-Marken, og i løpet av en uke hadde arrangementet gjerne 30 000 besøkende. I perioden 1962 til 1982 var Jac. Røken Ødegaard konferansier på markedet. Andre som har hatt rollen som konferansier er Bror Mauritz-Hansen og Dag Frøland.

Referanser
----------

1. ↑  Mollgard, Reidar (1961). *På fedres gamle veier: Gjøvik bys historie gjennom 100 år : 1861-1961*. Gjøvik: [s.n.]
2. ↑  Ødegaard, Jac Røken (1986). *Den store tivoliboka*. [Oslo]: Atheneum. ISBN 8273341364.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
«MVP» omdirigeres hit. For annen bruk, se MVP (andre betydninger).

**Most valuable player** (**MVP**), på norsk «mest verdifulle spiller», er en betegnelse ofte brukt for å hedre den beste eller den viktigste spilleren i en sesong, turnering eller kamp. MVP-er blir ofte hedret med et eget trofé.[]

Betegnelsen i forskjellige sportsgrener
---------------------------------------

### Ishockey

I National Hockey League (NHL) utdeles Hart Memorial Trophy til den mest verdifulle spilleren under den vanlige sesongen og Conn Smythe Trophy til den mest verdifulle spilleren under sluttspillet om Stanley Cup gjennom en avstemning blant ishockeyjournalistene i deres forening Professional Hockey Writers' Association. Dessuten utdeles Lester B. Pearson Award til den mest verdifulle spilleren under den vanlige sesongen av National Hockey League Players’ Association.

I både ishockey-VM og ishockeyturneringene under vinter-OL utdeles en pris til den mest verdifulle spilleren i turneringen av International Ice Hockey Federation (IIHF).

### Basketball

I National Basketball Association (NBA) utdeles det priser til den mest verdifulle spilleren i den vanlige NBA-sesongen og under NBA-sluttspillet; kåringen skjer gjennom en avstemning blant basketballjournalistene.

### Fotball

Også i internasjonal toppfotball gjennomføres det kåringer av MVP i ulike sammenhenger.

MVP i videospill
----------------

MVP er det begrep som også forekommer som en pris eller tilstand i videospill. MVP betegner ofte den spilleren eller figuren som oppnår flest poeng eller begår flest drap i løpet av en runde. Begrepet blir blant annet benyttet i *Halo 3*, *Team Fortress 2*, *Gear of War 3* og *Call of Duty*.

Se også
-------

* Matchvinner

Referanser
----------

1. ↑  ««Frustrert» NBA-frue feiret kjæresten». *www.vg.no*. 15. juni 2007. Besøkt 17. september 2023. «Først ble San Antonio Spurs NBA-mestere. Deretter ble Eva Longorias forlovede kåret til finalekampenes mest verdifulle spiller.»
2. ↑  «Shaq gråt da Lakers vant». *fvn.no* **(norsk)**. 20. juni 2000. Besøkt 17. september 2023. «Han ble kåret til sesongens mest verdifulle spiller i NBA, og også til finaleseriens mest verdifulle spiller.»
3. ↑  McNicholas, James. «World Football: Ranking the Top 20 Most Valuable Players on the Planet». *Bleacher Report* **(engelsk)**. Besøkt 17. september 2023.
4. ↑  «Haaland overtakes Mbappe as world's most valuable player». *MARCA* **(engelsk)**. 17. juli 2023. Besøkt 17. september 2023.
Kimmerikon (Psoa) og andre gamle greske kolonier langs Svartehavets nordkyster.
Tidlige greske kolonier på nordsiden av Svartehavet
**Kimmerikón** (gresk: Κιμμερικόν, latin: *Cimmericum*) var en antikk gresk by på Krimhalvøya, så sørkysten av Kertsjhalvøya, på vesthellingen av fjellet Opuk, om lag 50 kilometer sørvest for det moderne Kertsj.

Byen ble grunnlagt av greske milesiske kolonister på 400-tallet f.Kr. og blomstret på tiden rundt og kort etter Kristi fødsel.

Navnet kan skyldes en tidligere kimrisk bosetting på samme sted. Kimmerikon var et viktig feste som forsvarte det bosporanske rike mot skyterne. Murene var fra 2,5 til 3,5 meter tykke. I midten av 200-tallet ble Kimmerikon plyndret av goterne, men en viss bosetting vedvarte til slutten av romertiden på Krim.

Stedet er blitt utgravd av sovjetiske arkeologer i 1927, 1947–49, og 1950-51.

Litteratur
----------

* *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites* (eds. Richard Stillwell, William L. MacDonald, Marian Holland McAllister).
*For etternavnet og kjente norske slekter, se Stang (slekt)*
**Stang** (av norrønt *stǫng*) er et urgammel lengdemål som har vært brukt i Europa og Skandinavia, herunder også i Norge. I det gamle Romerriket kalt *pertica*, inndelt som 2 passus (pass), 4 skritt eller 10 romerske fot, tilsvarende 2,96 meter.

Det er stor usikkerhet omkring stang som lengdemål i Norge. I Skandinavia var ei stang opprinnelig lik 8 tommelalen eller ca. 3,792 m, men ble senere lik 6 sjællandske alen eller ca. 3,765 m. Senere ble stangen omdefinert som 4 stikker (blant annet i Trøndelag) eller 3,5 sjællandske alen, tilsvarende ca. 2,212 m. Lengden kan imidlertid ha variert utover dette.

Stangrute
---------

Stangrute var et kvadratmål som tilsvarte 8 kvadrattommelalen, senere 6 sjællandske kvadratalen (noen steder også 4 kvadratstikker). Det eksakte målet har variert fra sted til sted og tid til tid. På 1700-tallet tilsvarte en stangrute ca. 14,175 m² i deler av Buskerud og Telemark, mens den i Hedmark og Oppland utgjorde ca. 19,572 m².

Engelsk stang (rod)
-------------------

Den engelske stangen, kalt *rod*, avledet fra angelsaksisk *rodd*, antagleig beslektet med norrønt *rudda*, ble i 1607 standardisert til 5,5 yard (5,0292 meter), 16,5 fot eller 1/320 av ei mile. En *rod* er samme lengde som en *perch* og en *pole*.

Se også
-------

* Norske måleenheter
* Gamle romerske lengdemål
* Sasjen (russisk stang)

Referanser
----------

1. ↑   «stang», *Bokmålsordboka*
2. ↑   «perch (n.1)», *Online Etymology Dictionary*
3. ↑  «rod (n.)», *Online Etymology Dictionary*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Mimix** var et norsk danseband fra Vestfold, som startet i 1972 med utspring fra «4-ESS». Bandet bestod i begynnelsen av Tor Stokness (trekkspill/bass/vokal), Jan Stokness (gitar/vokal), Øyvind Eriksen (bass/gitar/vokal \*) for øvrig bandnavnets opphavsmann), Marvin Hermansen (trommer/vokal), Marit Slettingdalen (gitar/vokal). Etter en kort periode ble også Alfred Håkonsen (saksofon/klarinett/perkusjon/vokal) med i bandet. Da Marit, og etter hvert også Tor og Jan ga seg, så ble disse erstattet med hhv. Arvid Numme (gitar/vokal), Gunnar Schweiger (piano/vokal), og Ingrid Teigen (vokal) – senere Inger Svendsen (vokal). Gunnar flyttet etter hvert fra distriktet, og ble erstattet av Tom Ole Nilsen (orgel). Da Øyvind etter hvert måte i «kongens klær», så ble bassen overtatt av Bjørn Johannessen – og deretter «Historie»..............

•) Navnet Mimix var opprinnelig Mimics (av mimic = etterape), og kom til etter ivrig leting etter nytt bandnavn i den røde norsk-engelske ordboken fra skolen. Navnet ble senere endret fra «cs» til «x» etter at det sto feil på trykk i lokal-avisen da de skulle spille på sydvest landet. Bandet syntes dette så «tøft» ut, og beholder senere x’en.

Historie
--------

Deres debutalbum, *Kom og dans med meg*, ble utgitt i 1985. Mimix hadde da sju medlemmer, og bestod av Håkonsen, Johannessen og Hermansen samt Bente Bøe (vokal), Leif-Åge Fredriksen (keyboards/vokal), Arvid Numme (gitar/mandolin/vokal) samt Jon Teyler (steelgitar/gitar/mandolin/vokal). Album nummer to ble utgitt i 1990 og het *California Blue*. Her finnes sanger som blant annet tittelmelodien «California Blue» og «Piken i dalen». Bente Bøe og Leif-Åge Fredriksen hadde sluttet, og Roger Askjem (keyboard/trekkspill/vokal) kom med som nytt medlem på dette albumet.

Albumet *De nære ting* ble utgitt i 1991, og foruten tittelmelodien «De nære ting» var blant annet sangen «Ola var fra Sandefjord» med her. Det neste albumet til Mimix var *Jukebox* fra 1992, og av låtene på dette albumet kan nevnes «Jukebox i mitt hjerte» («Jukebox in My Mind») og «Vandringsmenn synger». Dette ble den siste utgivelsen som Marvin Hermansen var med på, da han døde i 1993. Så gikk det fire år før Mimix kom med en ny CD. *Takk for sist* kom i 1997 og inneholdt blant andre ««Hvorfor» («Crazy») og «Kommer nå». Rune Eriksen var ny trommeslager. Dette ble bandets siste utgivelse, og i 1998 bestemte medlemmene seg for å slutte.

Diskografi
----------

* 1985 *Kom og dans med meg*
* 1990 *California Blue*
* 1991 *De nære ting*
* 1992 *Jukebox*
* 1997 *Takk for sist*
* 2000 *Avskjedstoner*
* 2002 *Mimix i box*
* 2004 *Topp 20*
* *Mimix i box* samleboks utgitt i 2003.
	+ California Blue
	+ *De nære ting*
	+ *Jukebox*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mimix på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Mimix på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Church of God General Conference** (CGGC) er en gruppe av adventister som også er kjent som Church of God of the Abrahamic Faith and the Church of God General Conference (Morrow, GA). Samfunnet må ikke forveksles med Church of the Blessed Hope (CGAF), som noen ganger kaller seg Church of God of the Abrahamic Faith i perioden 1850-1920.

Church of God General Conference fikk sin begynnelse i 1921. I Waterloo i Iowa ble samfunnet organisert av flere grupper som hadde opparbeidet kontakt med hverandre over en lengre periode. Mindretallets, de ovennevnte Church of the Blessed Hope, dro på grunn av trenden mot troen på en overnaturlig djevelen, deretter å bli effektivt en del av Kristadelfianere.

Kirkens lære omfatter troen på at Jesu liv begynte med hans tilværelse som menneske på jorden, Jesu gjenkomst som konge på jorden og at løftene til Abraham vil bli bokstavelig oppfylt. Bortsett fra djevelen, deler de fleste doktriner med Kristadelfianere.

Hovedkvarteret er i Morrow i Georgia, og de utgir tidsskriftet *The Restitution Herald*. som kommer ut to ganger i måneden. Kirken hadde omkring 5000 medlemmer i 90 menigheter i 1998. Kirken har nå assosiasjoner med små grupper i Sør-Korea og Australia, men er primært basert i USA.

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Trinidad og Tobagos flagg Trinidad og Tobago |
| Friidrett |
| Friidrett Panamerikansk juniormesterskap i friidrett |
| Bronse | 2009 Port of Spain |  4x100 m |
| Friidrett CARIFTA Games |
| Bronse | 2009 Vieux Fort |  4x100 m |

**Deborah John** (født 10. april 1990) er en friidrettsutøver som konkurrerer på sprintløp og hekkesprint, og som representerer Trinidad og Tobago. Hennes fremste internasjonale meritter er bronse på 4 x 100 meter stafett under CARIFTA Games 2009 og Panamerikansk juniormesterskap i friidrett 2009.

Idrettskarriere
---------------

Hun deltok i CARIFTA Games 2009 og Panamerikansk juniormesterskap i friidrett 2009, og fikk bronse på 4 x 100 meter stafett i begge disse mesterskapene. Hun deltok også på 200 meter i det panamerikanske juniormesterskapet i 2009, men ble slått ut i forsøksheatet der hun løp på 26,27.

I Samveldelekene 2014 kom hun på femteplass i sitt forsøksheat på 100 meter hekk, og gikk ikke videre. Hun deltok også på Trinidad og Tobagos stafettlag på 4 x 100 meter stafett, som kom på åtteneplass i finalen. Året etter deltok hun i NACAC-mesterskapet i friidrett 2015, der hun kvalifiserte seg til finalen på 100 meter hekk, og endte på åttendeplass. 

Hun var en av to deltakere på 100 meter hekk i Trinidadisk mesterskap i friidrett 2017, og vant denne øvelsen foran Anya Akili. Hun representerte Trinidad og Tobago under VM i friidrett 2017, men fullførte ikke forsøksheatet på 100 meter hekk, fordi hun falt mellom fjerde og femte hekk.

Referanser
----------

1. ↑  WJAH - *CARIFTA Games 2009*, besøkt 28. august 2017.
2. ↑  WJAH - *Pan-American Junior Championships 2009*, besøkt 28. august 2017.
3. ↑  The Telegraph - *Deborah John suffers horrific-looking injury after crashing head first into hurdle during 100m heat*, besøkt 28. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Deborah John – Commonwealth Games Federation Rediger på Wikidata

* (en) Deborah John – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos All-Athletics Arkivert 28. august 2017 hos Wayback Machine.
* (en) Profil hos Samveldelekene 2014
**Zhao Dan** (kinesisk: 赵丹, pinyin: *Zhào Dān*, egentlig: 赵凤翱, *Zhào Fèng'áo*; født 27. juni 1915 i Yangzhou i Kina, død 10. oktober 1980 i Beijing) var en kinesisk skuespiller.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han ble født som Zhao Feng'ao som sønn av en kinoeier, og opptrådte for første gang i 1925 på film (*Feng dai shaoye*). Fra 1931 til 1934 studerte Zhao landskapsmaleri ved kunsthøyskolen i Shanghai. Han forfattet fortellinger og teaterstykker og opptrådte i en teatertrupp. 

### Filmskuespiller

Fra 1933 spilte han også regelmessig i filmer for Mingxing-filmstudioet. I 1937 hadde han hovedroller i to viktige filmer; som arbeidsløs ung akademiker ved siden av Bai Yang i Shen Xilings *Shizi jietou*, og i *Malu tianshi* av Yuan Muzhi. 

Han giftet seg med Ye Luqian i 1936.

Etter at Shanghai ble okkupert av japanerne ble han med i en antijapansk teatergruppe. I 1939 ble han arrestert av Sheng Shicai (fra Guomindang) i Xinjiang og satt så i fengsel i fire år. Først gikk det rykter om at han var blitt drept. 

Ye giftet seg så med skuespillerforfattersken Du Xuan. Etter krigen ble han løslatt og vendte tilbake til Shanghai. Først fra 1947 opptrådte han igjen i filmer. Han giftet seg med skuespillerinnen Huang Zongying i 1948.

Han ble lagt merke til i den nyrealistisk pregede *Wuya yu maque* (1949) av Zheng Junli, men også i *Wu Xun zhuan* (1950) av Sun Yu, der Zhaos rollefigur var en gatekunstner og tigger som finansierte skoleutdannelsen av noen fattige barn. Suns film utløste skarp kritikk fra Mao Zedong, og dermed ble regissørens videre karriere blokkert. 

Zhao Dan spilte deretter i svært partikonforme roller. Det var gjerne historisk-biografiske roller, som for eksempel en apoteker under Ming-dynastiet i *Li Shizhen* (1956) av Chen Fu eller som Lin Zexu eller Nie Er i filmene av disse navn i 1959 av Zheng Junli. Dette var noen av de mest krevende skuespillermessige prestasjoner i kinesisk film på denne tiden. Zhaos siste filmopptreden var i 1965.

Etter løslatelsen i 1973 begynte han å undervise ved et filmstudio i Shanghai og ved Fudanuniversitetet.

Han døde av kreft i Beijing i 1980.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0955486, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zhao Dan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Zhao Dan på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Zhao Dan hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* A Man of Many Faces
* Dan filmografi i *Chinese Movie Database*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA
 |
***The Glimmer Man*** er en amerikansk actionthriller fra 1996 med Steven Seagal i hovedrollen. Andre sentrale roller spilles av Keenan Ivory Wayans, Bob Gunton og Brian Cox. Regi er ved John Gray. Seagal var medprodusent.

Filmen ble ingen publikumsuksess.

Handling
--------

Handler om politimannen John Cole som jakter på en seriemorder. Han får hjelp av en kriminalbetjent som spilles av (Keenen I. Wyans). Sammen forsøker de å finne denne morderen som går løs i L.A. Når Coles egen kone blir ett av ofrene, blir han selv mistenkt. Han dras med i intriger der hans egen bakgrunn truer ham, hans partner og resten av familien.

Om filmen
---------

Anmelderne
*The Glimmer Man* ble dårlig mottatt av anmelderne og har bare fått 11 % på Rotten Tomatoes.

Dagbladets anmelder gav den terningkast en og skrev følgende: «Alle som ergrer seg over Sylvester Stallone, Jean-Claude Van Damme og Arnold Schwarzeneggers endimensjonale spillestil har garantert aldri sett en film med Steven Seagal. Av alle hans filmer (jeg har heldigvis ikke måttet se alle), er dette kanskje den aller verste».

Den norske nettsiden CINERAMA gav den terningkast to i 1999 og skrev blant annet følgende: «Alt i alt en film som burde appeller til de som ønsker å se rå vold og Steven Seagal banke opp eller drepe stort sett alt som rører på seg. Får sitt andre poeng for dialogen som til tider er så hul at det faktisk blir morsomt. Dersom du ikke er stor fan av Steven Seagal kan du styre langt unna The Glimmer Man».

Publikum
Filmen innbrakte bare $36 millioner på verdensbasis, hvorav $20 millioner i USA. Dens produksjonskostnader er anslått å ha vært på ca $45 millioner.

I Norge
Den gikk rett på video i Norge.

Rollebesetning
--------------

* Steven Seagal : Lt. Jack Cole
* Keenen Ivory Wayans : Detective Jim Campbell
* Bob Gunton : Frank Deverell
* Brian Cox : Mr. Smith
* John M. Jackson : Donald Cunningham
* Michelle Johnson : Jessica Cole
* Stephen Tobolowsky : Christopher Maynard
* Nikki Cox : Millie
* Ryan Cutrona : Capt. Harris
* Richard Gant : Det. Roden

Referanser
----------

1. 1 2  The Numbers
2. ↑  «The Glimmer Man». *Rotten Tomatoes* **(engelsk)**. Besøkt 4. oktober 2021.
3. ↑  - Film (11.7.1997)
4. ↑  «CINERAMA - The Glimmer Man (14.12.1999)». Arkivert fra originalen 1. oktober 2015. Besøkt 27. juni 2011.
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Glimmer Man* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *The Glimmer Man* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *The Glimmer Man* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *The Glimmer Man* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *The Glimmer Man* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *The Glimmer Man* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *The Glimmer Man* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Glimmer Man* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *The Glimmer Man* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Glimmer Man* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Roald Marcelius Engeness** (født 25. oktober 1942 i Bodø) er en norsk advokat og tidligere politiker (H).

Han har vært formann i Bodø og omegn Unge Høyre og formann i Steinkjer Unge Høyre. Han var viseformann i Den Konservative Studenterforening i Oslo høsten 1965.

Engeness tok juridisk embedseksamen i 1971 og fikk advokatbevilling i 1975. I 1996 fikk han møterett for Høyesterett.  Engeness var saksbehandler og fungerende byråsjef i sivilavdelingen i Justis- og politidepartementet 1971–1977 og dommerfullmektig ved Nedre Romerike tingrett og privatpraktiserende advokat på Lillestrøm 1975–1981.

Han har vært bosatt i Trondheim siden 1981 og var lagdommer i Frostating lagmannsrett 1981–1988 og partner i advokatfirmaet Vaagland & Co (fra 1996 Schjødt) 1988–1997. Siden 1998 har han vært privatpraktiserende advokat (tidligere også partner i advokatfirmaet Orator) i Trondheim.

Han var leder i Sør-Trøndelag Høyre 1989–1993.

Referanser
----------

1. ↑  «Roald Engenes ny formann i Steinkjer Unge Høyre». *Adresseavisen*: 2. 23. november 1963.
2. ↑  *Den Konservative Studenterforening 100 år 1891–1991*. Oslo. 1991. s. 200. ISBN 82-990426-1-5.
3. 1 2 3  «Roald Engeness' profil». LinkedIn. Besøkt 24. mars 2019.
4. 1 2 3  «Advokat Roald M. Engeness». TV 2 Torget. Arkivert fra originalen 9. juli 2017.
5. ↑  Okstad, Gunnar (6. november 1989). «S-T Høyre vil slåss for musikkteatret». *Adresseavisen*: 4.
6. ↑  «Det sørgelige Høyre». *Adresseavisen*: 4. 27. november 1993.

Portaler: Konservatisme | Trøndelag
**«Hurra for deg som fyller ditt år!»,** eller **«Fødselsdagen»**, som er den opprinnelige tittelen, er en norsk fødselsdagsang og -sanglek med tekst av Margrethe Munthe. Melodien er en norsk folketone. Sangen sto første gang på trykk i boken *Saa leker vi litt* i 1911 og brukes fortsatt (pr. 2023) ofte i fødselsdager.

I *Saa leker vi litt* har Munthe beskrevet hvordan leken kan foregå, med gjestene i en ring rundt fødselsdagsbarnet. Gjestene bukker, nikker, neier og marsjerer i henhold til sangteksten, og til slutt velger jubilanten én av dem – og blir med på dansen.

Det er med årene blitt vanlig å tilføye linjen «Gratulere!» til slutt i første strofe og «Til å feste!» i slutten av andre. Disse står ikke i Munthes originaltekst.

Tekst
-----

Teksten er gjengitt nedenfor med Rettskrivningen av 2005, ikke Rettskrivningen av 1907 som gjaldt da Munthe skrev sangen.

1. vers:

*Hurra for deg som fyller ditt år!*
*Ja, deg vil vi gratulere!*
*Alle i ring omkring deg vi står,*
*og se, nå vil vi marsjere.*
*Bukke, nikke, neie, snu oss omkring, (original: Bukke dypt og neie, snu oss omkring)*
*danse for deg med hopp og sprett og spring. (original: danse for deg med hopp og med spring)*
*Ønske deg av hjertet alle gode ting!*
*Si meg så, hva vil du mere?*

*Gratulere!*

  

2. vers:

*Høyt våre flagg vi svinger. Hurra!*
*Ja, nå vil vi riktig feste!*
*Dagen er din, og dagen er bra,*
*men du er den aller beste!*
*Se deg om i ringen, hvem du vil ta!*
*Dans en liten dans med den du helst vil ha! (original: Dans så en dans med den du helst vil ha)*
*Vi vil alle sammen svinge oss så glad:*
*En av oss skal bli den neste!*

*Til å feste!*

Se også
-------

* Happy Birthday To You

Noter
-----

**Type numrering**
1. 1 2  Det er med årene blitt vanlig å tilføye denne linjen. Den står ikke i Munthes originaltekst.

Referanser
----------

1. 1 2  Munthe, Margrethe (1911). *Saa leker vi litt! : sang og gymnastikleker*. Cappelen. s. 6–7.
**William Wellington Gqoba** (født august 1840, død 26. april 1888) var en sørafrikansk dikter, oversetter og journalist. han var av xhosa-folket, og blir betegnet som en sentral xhosaforfatter fra 1800-tallet. Hans korte liv var begivenhetsrikt, og han arbeidet som vognbygger, kontorarbeider, lærer, oversetter av xhosa og engelsk, i tillegg til å være pastor.

Biografi
--------

Gqoba ble født i Gaba, ved Alice i provinsen Eastern Cape. Hans far var Gqoba av cirhaklanen, og hans bestefar var, Peyi, en disippel og nær medarbeider av Ntsikana, som hadde en grunnleggende rolle i xhosaenes litteratur og xhosaenes konvertering til kristendom.

Gqoba gikk på misjonsskolen ved Tyhume og deretter skolen *Lovedale Institute*. I mai 1856 ble han ansatt som vognbygger i Lovedale, senere arbeidet han et år i King William's Town før han endte i Brownlee Station. I 1858 ble han valgt inn som en av de eldre hos Tiyo Sogas misjonskirke i Mgwali.

Fra 1884 til han døde i 1888 var han redaktør av *Isigidimi samaXhosa* (*The Xhosa Messenger*). I den perioden publiserte han også egne artikler om Xhosafolkets historie. 

Mest kjent er han likevel for sin poesi, og spesielt to lange dikt, «*The Discussion between the Christian and the Pagan*» og «*The Great Discussion on Education*». Begge diktene ble skrevet med en stil som var påvirket av John Bunyans *The Pilgrim's Progress* i Tiyo Sogas oversettelse på Xhosa. I begge diktene presenterer Gqoba argumenter fra både et kristent og et mer hedensk ståsted, og han lar de kristne argumentene vinne til slutt.

Gqoba døde ved Lovedale, near Alice.

Kilder
------

* William Wellington Gqoba[*død lenke*] — artikkel i Encyclopædia Britannica
* William Wellington (Mbaba, Goba) Gqoba — N.E. Sonderling [ed.] *New Dictionary of South African Biography*, vol. 2 (Pretoria: Vista)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Melhorns gravstøtte på Neuer Friedhof St. Marien-St. Nikolai i Prenzlauer Berg i Berlin.
**Ludwig Mehlhorn** (1950–2011) var en østtysk borgerrettsforkjemper og matematiker.

Mehlhorn var en overbevist kristen. Han pleide kontakt med dissidenter i Polen, og ett av formålene var å bedre forståelsen mellom tyskere og polakker.

Fra 1960-årene var han medlem av illegale menneskerettighetsgrupper i DDR. Mehlhorn gikk i DDR inn for et samlet, men blokkfritt Tyskland. Han tok under kommunismen også til orde for reisefrihet, forsamlingsfrihet, meningsfrihet og like muligheter for utdannelse.

I 1985 fikk han yrkesforbud av myndighetene, og arbeidet deretter som pleier i en kristelig organisasjon for psykisk utviklingshemmede barn.

Under den fredelige revolusjonen i DDR i 1990, deltok han i grunnleggelsen av borgerrettsbevegelsen Demokratie Jetzt.

Ettermæle
---------

Forster regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.

Se også
-------

* Det tyske demokratiets pionerer

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Stephan Bickhardt (2014). «In der Wahrheit leben». Besøkt 7. juni 2023.
5. 1 2 3 4  «Ludwig Mehlhorn». *demokratie-geschichte.de* **(engelsk)**. Besøkt 6. juni 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |