recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Svartdalen** er et naturområde og elvegjel i den nederste delen av den lange elvedalen som Alnaelva svinger seg gjennom.

Mye av Svartdalen tilhører strøket Kværner i Bydel Gamle Oslo, mens noe også ligger i bydelen Nordstrand og Østensjø. Svartdalen avgrenses forøvrig av Konows gate, Svartdalsveien og Arnljot Gellines vei. Enebakkveien danner skillet mot Lodalen i vest, eller Kværnerdumpa som øvre og østre delen av Lodalen tradisjonelt har blitt kalt av folk i området. Fram til midten av 1900-tallet var det store fossefall som skilte Svartdalen og Lodalen – de såkalte Kværnerfossene. Kværnerfallene ble lagt i rør i 1948.

Navnet *Svartdalen* kommer av de svarte fjellveggene langs sørsida av dalen. Ellers er Svartdalen et urskoglignende område der skogen har fått vokse fritt. Her vokser pil, lind, ask, alm, lønn, eik, svartor og hassel. Det er en rik edelløvskog der man kan møte både hare, bever og elg. Trærne gir spillerom for sjeldne og spesialiserte insektarter. På 1930-tallet ble Svartdalen tilrettelagt som naturpark.

Naturområdet slik det er definert av kommunen i grøntregistreringer 2009, med skogen sør for Svartdalsveien utelatt, er rundt 97 dekar stort. I den vestlige delen av Svartdalen, ned mot Enebakkveien ble det i 1993 anlagt en fem dekar stor park, Svartdalsparken. Navnet Svartdalsparken er også i bruk om hele Svartdalen. Kun Svartdalen er 1,3 kilometer lang.

16. mai 2011 ble turvei D10 i Svartdalen åpnet som en del av Alnastien. Turveien går langs fossen og igjennom urskogen og forbinder Bryn med Kværnerdalen, og deler av turveien går på en bordgang på høye påler gjennom et juv. Dalen der turveien går har stort innslag av gammelskog med edelløvskog, blant annet får død og døende vegetasjon ligge, som grunnlag for et stort biologisk mangfold.

Referanser
----------

1. ↑  *Grøntplan for Oslo. Registreringer av grøntområder i Oslos byggesone med bydelsvis oppsummering*. Gir mange opplysninger om hvert grøntområde, viktig kilde til oversikt over parker og grøntområder. Plan- og bygningsetaten, 2009. Publisert av Folkeaksjonen Ekebergskogen. Her er disse arealene regnet med: I Bydel Gamle Oslo: 16103 Svartdalsparken 60 dekar, 16101 Arnljot Gellines vei 11, 7,7 dekar, i Bydel Østensjø: 135901 og 135902 Svartdalen, 19,5 dekar, i Bydel Nordstrand: 1410900 Ryenberget N 9,7 dekar.
2. ↑  Målt med GPS, med Strava.
3. ↑  *Årbok Norske landskapsarkitekters forening 2013–2014*, side 94. Også på nett: *Turvei D10 Svartdalen* landskapsarkitektur.no. Besøkt 23.9.2020.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
Svartemarje patruljerer etter skoleskulkere i Washington, DC.
**Skulk** innebærer ugyldig fravær, oftest fra obligatorisk skolegang.

På folkemunne betraktes bevisst ugyldig fravær som skulk, mens u fravær, eksempelvis i forbindelse med at man forsover seg, ikke betraktes som skulk, selv om begge faller under benevnelsen ugyldig fravær. Elever som egentlig vil gå på skolen, men ikke våger, kalles hjemmesittere.

Sverige
-------

I Sverige opprettet Stockholm kommunes folkeskoler i 1886 et såkalt skulkerhjem for folkeskoleelever som skulket mye. Der ble de sysselsatt med blant annet skole-, hage- og sløydarbeid. Klær og mat til elevene ble betalt av fattigvesenet. Iblant anvedes begrepet skulk også om fravær fra frivillige skoleformer, som eleven selv har meldt seg på. Tilbakefallsskulkende og langtidsskulkende gymnaselever i Sverige risikerer å miste sin studiestøtte.

I skoleåret 2012/2013 fikk drøyt 21 000 elever inndratt studiestøtte på grunn av skulk, som tilsvarer 6,2 prosent av alle gymnaselever som fikk studiestøtte i skoleåret.

Referanser
----------

1. ↑  «Hemmasittare» (PDF). *web.archive.org*. Arkivert fra originalen (PDF) 8. september 2010. Besøkt 7. mai 2022.
2. ↑  «UNGA I SKOLANS UTKANT» (PDF). *web.archive.org*. Archived from the original on 23. august 2010. Besøkt 7. mai 2022. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
3. ↑  «Metro Mode – Mode, skönhet, hälsa och inredning». *metromode.se* **(svensk)**. Besøkt 7. mai 2022.
4. ↑  «Vad är en hemmasittare? - Hemmasittare». *archive.ph*. 25. mai 2012. Arkivert fra originalen 25. mai 2012. Besøkt 7. mai 2022.
5. ↑  «Fakta skolk». Arkivert fra originalen 14. mai 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NDL **·** NKC
 |
**Sturla Dyregrov** (født 22. desember 1973 i Bergen) er en norsk programleder i TV 2 Nyhetene. Han er sønn av professor Kari Dyregrov og psykologen Atle Dyregrov.

Utdanning og tidlig arbeidserfaring
-----------------------------------

Dyregrov er utdannet cand.mag. fra Universitetet i Bergen og har tatt grunnfag psykologi, grunnfag AdmOrg og grunnfag/mellomfag i medievitenskap. Utdanningen ble avsluttet i 1997, samtidig som Dyregrov begynte å jobbe i TV 2. []

Dyregrov startet sin journalistiske karriere allerede som 15-åring da han begynte å jobbe i nærradioen i Bergen. Han jobbet som programleder, nyhetsoppleser og vaktsjef i Radio 1. Han var blant annet programleder for ungdomsprogrammet «Platekarusellen» på Radio 1, sammen med Tor Henning Knudsen. i 1997 ble Dyregrov ansatt i TV 2 som vaktsjef og nyhetsoppleser for RiksNytt som ble produsert av TV 2 for landets nærradioer. Dyregrpov jobbet med dette frem til 1999. Fra 1999 jobbet Dyregrov med Aktuelt på TVNorge, som også ble produsert av TV 2 til og med 2001. Siden 2001 har han jobbet som reporter, vaktsjef og programleder i TV 2 og TV 2 Nyhetskanalen. Fra høsten 2016 har han vært en av hovedprogramledere på TV 2 Nyhetene.

Profilerte nyhetssaker
----------------------

Dyregrov har dekket de fleste større ulykker til sjøs de siste 25 årene, blant annet «Sleipner»-forliset, «Rocknes»-ulykken, «Server»-forliset, Bourbon Dolphin-ulykken og KNM Helge Ingstad-ulykken Han har også dekket utallige hendelser på land som 22. juli-terroren, naturkatastrofer og kriminalsaker.

I TV 2 og TV 2 Nyhetskanalen har Dyregrov hovedsakelig arbeidet som nyhetsanker samt som reporter og live-reporter. Dyregrov har også laget programmet "Fregatten" om Helge Ingstad-ulykken (2019) og "På tur med Kronprinsen" (2020) der han snakket med Kronprins Haakon om fremtiden som Norges konge mens de to gikk Flyktningeruten fra Oslo til Svenskegrensen.

Våren 2022 ble Dyregrov tildelt Riksmålsforbundets TV-pris. – «Sturla Dyregrov har en svært språksikker formidlingsevne. Han bruker et korrekt moderat bokmål på en forbilledlig måte og med bergensk suffisanse til å forklare kompliserte forhold slik at alle kan forstå.»

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 187226[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.riksmalsforbundet.no, besøkt 22. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «På hver sin side av katastrofen». *www.bt.no*. Besøkt 22. mars 2021.
4. ↑  Redaksjonen (13. mai 2022). «Juryenes begrunnelser for årets mediepriser». *Riksmålsforbundet*. Besøkt 22. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sturla Dyregrov på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Sturla Dyregrov hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) Sturla Dyregrov hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Sturla Dyregrov hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Philip Joseph Pierre** (født 18. september 1954) er sanktluciansk politiker som har vært Saint Lucias statsminister siden 28. juli 2021. Han er også finansminister. Han har vært leder for Santa Lucias arbeiderparti siden 18. juni 2016, og han har representert hovedstaden Castries i nasjonalforsamlingen siden 1997.

Pierre var turistminister fra 1997 til 2000, og han var visestatsminister og minister for infrastruktur, havner og transport fra 2011 til 2016. Mellom 2016 og 2021 var han opposisjonsleder i nasjonalforsamlingen.

Han har studert økonomi og har Master of business administration (MBA) fra University of the West Indies.

Pierre ble medlem i Santa Lucias Arbeiderparti (SLP) i 1985 og var partiets kasserer fra 1986 til 1992. I 1992 stilte han som kandidat til parlamentsvalget, men ble ikke innvalgt. Etter å ha vært leder for SLP fra 1992 til 1997 stilte han på nytt i 1997 og ble innvalgt i parlamentet. SLP dannet regjering etter valget og Pierre ble minister for turisme, sivil luftfart og internasjonale finanstjenester fra 1997 til 2000. Han ble gjenvalgt i 2001, 2006 og 2011. Fra desember 2011 var han visestatsminister og statsråd for infrastruktur, haver og transport. Pierre ble også gjenvalgt i 2016, men SLP tapte regjeringsmakten. Da Kenny Anthony trakk seg som leder for partiet ble Pierre valgt til ny leder fra 18. juni 2016. Han ble også opposisjonsleder i parlamentet.

Han ledet partiet SLP til seier i parlamentsvalget i 2021 og han ble utnevnt til øystatens statsminister 28. juni 2021.

Referanser
----------

1. ↑  «Cabinet of Ministers revealed at swearing-in ceremony | Loop St. Lucia». Loop News.
2. 1 2  «Hon. Philip J Pierre is leader of the SLP». Loop News. 20. juni 2016.
3. ↑  «Castries East – Electoral District D».
4. ↑  «List of Elected Representatives».
5. 1 2 3  «Philip J Pierre- Building a New St. Lucia, One Person at a Time». International Magazine Kreol. 8. august 2014.
6. 1 2  «Hon. Philip J. Pierre». archive.stlucia.gov.lc. 2012.
7. ↑   *Elections 40 Years and Beyond* (PDF). Castries: Saint Lucia Electoral Department. 2021.
8. ↑  «News Stories December 02nd 2011 – Deputy PM sworn in». HTS Channel. 2. desember 2011.
9. ↑  «Pierre to be sworn in as new St Lucia Prime Minister». Jamaica Observer. 28. juli 2021.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
| Bueskyting |
|  Paralympiske leker |
| Bronse | London 2012 | Recurve stående |
| Gull | London 2012 | Recurve lag |
|  EM i bueskyting |
| Gull | Vichy 2010 | Individuelt |
| Gull | Vichy 2010 | Lag |

**Mikhail Ojun** (født 17. mai 1980) er en russisk funksjonshemmet bueskytter, som konkurrerer i klassen ST.

Meritter
--------

Ved EM i para-bueskyting i 2010 i Vichy i Frankrike vant han gull individuelt, etter 6-0-seier over franskmannen Alexandre Lasvenes, og han deltok på det russiske laget som vant gull i lagkonkurransen. Året etter deltok han i VM 2011 i Torino i Italia, der han kom på 5.-plass individuelt. 

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han bronse individuelt med buetypen recurve, i klassen for stående utøvere. I plasseringsrunden fikk han femte beste poengsum av de 24 som deltok, med 623 poeng. I kvartfinalen slo han ukrainske Jurij Kopij 6-2, men i semifinalen tapte han med 2-6 for sin russiske lagkamerat Oleg Sjestakov. I bronsefinalen vant han 6-0 over Eric Bennett fra USA.

Han deltok også i lagkonkurransen, der det russiske laget vant gull, etter å ha slått Sør-Korea 206-200 i finalen. Oyun deltok der sammen Timur Tutsjinov og Oleg Sjestakov.

Referanser
----------

1. ↑  London 2012 - *Men's Individual Recurve - W1/W2*, besøkt 8. september 2012.
2. ↑  London 2012 - *Men's Team Recurve - Open*, besøkt 8. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Profil på Para-archery.com[*død lenke*]
* London 2012 - Mikhail Oyun
**Abondance** er en fransk ost produsert av upasteurisert kumelk fra Haute-Savoie i Alpene. Bare melk fra kvegrasene abondance, tarine eller montbéliarde benyttes.

Navnet *Abondance* benyttes om to forskjellige oster som er opphavsbeskyttet ved hver sin Appellation d'origine contrôlée (AOC):

* **Abondance**, Savoie, AOC 1990
* **Abondance de Savoie**, Savoie, AOC 1990

Abondance — AOC 1990
--------------------

Abondanceregionen har siden 1300-tallet vært kjent for osten produsert av munkeklosteret *Sainte Marie d'Abondance* nær grensen til Sveits, og av korherrene ved Abbaye de Saint-Maurice d'Agaune i Wallis i Sveits. Sistnevnte kloster var leverandører av osten til pavehoffet da paven residerte i Avignon. 

Abondanceosten produseres nå bare i området rundt Abondance i Chablais i Haute-Savoie.

Modningstiden for osten er på bare 90 dager; den nytes best mellom juli og november.

Abondance de Savoie — AOC 1990
------------------------------

Denne osten har vært produsert av *Fruitières du Massif du Parmelan* siden 1896. Modningstiden er på 12 uker; osten nytes best mellom juli og desember.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Abondance (cheese) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilde

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** TasteAtlas
 |
**Hetta** (nordsamisk: *Heahttá*) er et tettsted og administrativt senter i kommunen Enontekis i Finland. Hetta har cirka 500 innbyggere og ligger på nordbredden av innsjøen Ounasjärvi. I Hetta finnes blant annet kommunehuset, statens embetshus, Enontekis hovedbibliotek, skolesenteret (grunnskole og videregående skole), en bank, ett antall butikker og Enontekis kirke. Som tettsted har stedet navnet *Enontekis kyrkoby* (finsk: *Enontekiön kirkonkylä*).

Hetta ble grunnlagt i 1697 av Henrik Henriksson Hetta, fra Hetta hemman i Matarengi i svensk Övertorneå.

Rundt 7,5 kilometer vest for Hetta ligger Enontekis lufthavn (ENF/EFET). Det er veiforbindelser nordover til Kautokeino langs E45, vestover til Muonio og Kilpisjärvi (E8) og østover til Sirkka/Levi i Kittilä. Hetta har daglige bussforbindelser til Rovaniemi.

Terrenget rundt Hetta har mange stier for fotturer. Det nordre endepunktet for den 55 kilometer lange turstien Hetta - Pallas ligger vis-a-vis Hetta på sørsiden av Ounasjärvi. Stien går gjennom Pallas-Yllästunturi nasjonalpark.

Referanser
----------

1. ↑  Erik Wahlberg - «Bondeskalden Antti Keksi», Tornedalica nr. 45
2. ↑  Ut i Naturen: Hetta-Pallas-leden

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**James Dunlop** (født 31. oktober 1793 i Dalry, død 22. september 1848 i Kincumber, New South Wales) var en britisk astronom, som virket i Australia.

Dunlop arbeidet i et mekanisk verksted som ung, fra 1810 konstruerte han teleskop. Etter at han i 1820 stiftet bekjentskap med Thomas Brisbane begynte han å interessere seg for astronomi. I 1821 ble han assistent for Karl Rümker i det nyopprettede observatoriet i Parramatta (Sydney). I årene 1827–1831 arbeidet han i Brisbanes private observatorium i Roxburgh i Skottland. I 1831 ble han sjef for observatoriet i Parramatta, en stilling han hadde til 1847. Dunlop publiserte en katalog over 7 835 dobbeltstjerner (utgitt i 1826) og en katalog over 629 stjernetåker (utgitt i 1828). Siden Dunlop var blant de første til å studere stjernehimmelen fra den sydlige halvkule var en stor andel observasjonene hans nyoppdagelser. Han ble tildelt Royal Astronomical Societys gullmedalje i 1828 og Lalandeprisen i 1835. I 1832 ble han medlem av Royal Society of Edinburgh*.*

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6r88gvf, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopedia of Australian Science **·** Australian Dictionary of Biography **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Mitchell «Mitchie» Brusco** (født 20. februar 1997) er en amerikansk profesjonell skateboarder. I juli 2011 ble Brusco den tredje skateboarderen som landet en 900 i en Big Air-konkurranse. Første skater noensinne som landet en 1260 (X Games 2019). Den 17. mai 2013 ble han den andre skateboarderen i historien som landet en vellykket 1080 på MegaRamp, den første til å lande 1080 i Big Air-arrangementet ved X Games, og bare den tredje personen kjent for å ha gjennomførst manøveren. I 2018, ved big air-konkurransen ved X Games Minneapolis, landet han sin andre 1080 og ble tildelt sin første X Games-gullmedaljde.

I august 2019 ble Brusco den første skateboarderen som landet en 1260 (tre fulle og en halv omdreining) i en Big Air-konkurranse.

Referanser
----------

1. ↑  «Mitchie Brusco». ESPN. Besøkt 18. mai 2013.
2. ↑  Bane, Colin (17. mai 2013). «MITCHIE BRUSCO LANDS 1080, SILVER MEDAL». *ESPN*. Arkivert fra originalen 8. juni 2013. Besøkt 18. mai 2013.
3. ↑  Schwartz, Nick (4. august 2019). «Watch Mitchie Brusco become the first skateboarder to land a 1260». *USA Today*. Besøkt 4. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mitchie Brusco – X Games Rediger på Wikidata
* Mitchie Brusco lands 1080 at 2013 X Games – VIDEO
**Handelsfort i Ghana** er en samlebetegnelse for et verdensarvminne i det vestafrikanske landet Ghana, bestående av 9 fort og 2 slott. Disse 11 anleggene er bare et utvalg av det totale antallet slike fort. Anleggene er spor av europeisk arkitektur og representerer et materielt minne om den før-koloniale tid på Gullkysten, da europeere og afrikanere utviklet handelsforbindelser til gjensidig nytte. Fredelig handel vekslet med våpenbruk; her ble det inngått mange ulike allianser fra 1400-tallet til 1800-tallet. 

kart over Gullkysten
Handelsfortene var spesielt knyttet til slavehandel og trekantfart. Europeiske slaveskip trafikkerte en rute som startet i europeiske havner med kurs for handelsfort i Afrika, for så å seile over Atlanterhavet til Amerika eller Karibia, og til slutt tilbake til Europa. Seilskipene utnyttet vind og strøm effektivt på denne måten, og de hadde last på alle tre etapper. Våpen og andre varer ble transportert fra Europa til Afrika, slaver var hovedlast vestover til Amerika, og sukker var viktigste last tilbake til Europa. 

Listen over handelsfort er satt opp av UNESCO i 1979, og er ikke komplett. 

De fleste fortene er bygget av briter, franskmenn, nederlendere, portugisere og dansker. Å kalle handelsfortene for kolonier er feilaktig. Handelen omkring fortene foregikk i førkolonial tid. De europeiske handelsfirmaene handlet med selvstendige afrikanske partnere, og europeernes militære makt strakte seg ikke langt utenfor fortene. 

Danmark, eller Danmark-Norge hadde 6 såkalte handelsfort på Gullkysten som en del av Danmarks kolonirike, og ingen av disse er med på UNESCOs liste. Det viktigste danske fort var Christiansborg (fort), som i dag ligger i Accra, Ghanas hovedstad, og brukes som regjeringskontorer.

UNESCOs liste fra 1979
----------------------

* Elmina Castle, Elmina
* Fort Saint Antony, Axim
* English Fort (Fort Vrendenburg), Komenda
* Fort Metal Cross, Dixcove
* Fort San Sebastian, Shama
* Fort Batenstein, Butri
* Fort St. Jago (Fort Conraadsburg), Elmina
* Fort Amsterdam, Abandze
* Fort Patience (Fort Leysaemhyt), Apam
* Cape Coast Castle, Cape Coast
* Fort Good Hope (Fort Goedehoop), Senya Beraku

Andre handelsfort
-----------------

* Christiansborg (fort),
* Fredensborg (fort)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Forts in Ghana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ghana Place Names: Forts & Castles (betydninger og opprinnelsen til navn (engelsk))
**Admiralspalast** er et tradisjonsrikt forlystelsessted i Friedrichstrasse 101/102 i Berlin. Det ble gjenåpnet sommeren 2006 etter omfattende oppussingsarbeider.

Historie
--------

Admiralsgartenbad ble bygget i 1873 over en saltkilde av arkitektene Walter Kyllmann og Adolf Heyden.

I 1910 ble bygningen revet, og etter planer av Heinrich Schweitzer og Alexander Diepenbrock ble det bygget et ispalass. Året etter ble huset åpnet under navnet Admiralspalast, og ble et av de store forlystelsesstedene i Berlin. I tillegg til en isarena og badeanlegg i en sidebygning inneholdt Admiralspalast en stor kafé og et lystspillteater. De rikt utsmykkede badene var åpne dag og natt. På isarenaen ble det oppført «isballetter», som var komponert av sjefen for husorkesteret, Julius Einödshofer, selv.

Omkring ti år senere ble konseptet for huset endret. Etter ombyggelser ble Admiralspalast under ledelse av Hermann Haller et revyteater. Det ble åpnet med revyen *Drunter und drüber*, som Walter Kollo komponerte musikken for. Frem til 1931 ble det oppført en rekke revyer der. Senere ble det hovedsakelig oppført operetter. Johannes Heesters spilte her «Danilo» i *Die lustige Witwe*. I 1939 ble Admiralspalast slått sammen med Metropol-Theater i Behrenstraße, og i 1944 ble teateret stengt.

Etter annen verdenskrig tok Deutsche Staatsoper midlertidig i bruk bygningen, som stort sett var uskadet. Etter at operaen i 1955 flyttet tilbake til sin gjenoppbyggede bygning i Unter den Linden, ble Admiralspalast sete for Metropol-Theater. Frem til stengningen i 1997 ble det oppført operetter og musikaler av et fast husensemble i den store salen, med 1 400 plasser.

Den politiske kabareten *Die Distel* har fra 2. oktober 1953 blitt oppført i et forhus til Admiralspalast.

Etter å ha stått tomt i noen år overtok Falk Walter i 2005 bygningskomplekset, og igangsatte en større restaurering. Admiralspalast skulle gjenoppstå i gammel glans med teater, luksusbad, kafé, restaurant og nattklubb. Ved restaureringen ble det brukt originale marmorfliser, som hadde vært lagret i et depot i Lichtenberg.

Gjenåpningen fant sted 11. august 2006 med oppførelsen av *Tolvskillingsoperaen*, regissert av Klaus Maria Brandauer.

Referanser
----------

1. ↑   Resident Advisor club ID 7226[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* admiralspalast.de
* Geschichte des Admiralspalastes
* Geschichte des Admiralspalastes

  

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Den eldre bygningen sett fra innergården med et av de runde skylights til det underjordiske utstillingslokalet
Tilbygningen fra 2011
Galleriet under bakken 
**Sorø Kunstmuseum** er et kunstmuseum i Sorø på Sjælland i Danmark. 

Museets to-etasjers hovedbygning i Sorös hovedgate, *Storgade* ble oppført i 1832-34 som lokale for Sorø Akademi, Det ble tegnet, trolig av Frederik Ferdinand Friis og ble et bygningsminnesmerke i 1981. To ekstra bygninger kom til i 2011, tegnet av Lundgaard & Tranberg Arkitekter, en langs hovedgata og en langs en sidegate. Da ble det også bygget et galleri under bakken, belyst gjennom skylights på innergården. Muséets nye bygg ble nominert som et av fire danske prosjekter til Den europeiske unions pris for samtidsarkitektur i 2013.

Samlingene
----------

Sorø Kunstmuseum viser i sine permanente utstillinger dansk kunst, og også russisk kunst i form av malerier, tegninger og ikoner. De eldste verk i muséets danske samling er tresnitt fra 1200- til 1500-tallet. Muséet har malerier av blant andre Jens Juel, Nicolai Abildgaard, Christoffer Wilhelm Eckersberg og Christen Købke.

I 1997 fikk muséet en stor samling russiske verk fra arvingene etter advokat Hermod Lannung, med et hundretalls malerier og tegninger fra perioden 1870-1930. Av før-revolusjonær kunst fantes verk av blant andre Konstantin Korovin, Vasilij Polenov, Alexandre Benois og Isaak Levitan, mens Sovjettiden var representert av blant andre Alexander Gerasimov og Kuzma Petrov-Vodkin.

Muséet har også en samling på omkring 190 ikoner fra mellom 1500- til og med 1800-tallet, basert på donasjoner fra Per Schrøder, Lorentz Jørgensen og Hermod Lannung, med alle større skoler og viktige motiv representert.

Galleri
-------

* Madutdeling på Frederiksberg av L.A. Ring (1887).*Madutdeling på Frederiksberg* av L.A. Ring (1887).
* Marerittet av Nicolai Abildgaard (1800), et av museets eldste verk.*Marerittet* av Nicolai Abildgaard (1800), et av museets eldste verk.
* Stengangen på Sorø Akademi av Christen Dalsgaard (1871).*Stengangen på Sorø Akademi* av Christen Dalsgaard (1871).

Referanser
----------

1. ↑   soransksamfund.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KVINFOs ekspertdatabase, «Charlotte Sabroe»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   datacvr.virk.dk[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «West Zealand Art Museum». Lundgaard & Tranberg. Arkivert fra originalen 7. juli 2012. Besøkt 24. september 2012.
5. ↑  «Russian art 1870 - 1930». Sorø Kunstmuseum. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 23. september 2012.
6. ↑  «Sorø Kunstmuseum» **(dansk)**. Sorø Guide. Arkivert fra originalen Sjekk `|url=`-verdien (hjelp) 13. februar 2013. Besøkt 24. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sorø Art Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI
 |
**HMS «Venturer»** var en undervannsbåt i Royal Navy under andre verdenskrig. Hun senket «U 771» den 11. november 1944 7 nm vest for Andenes. «Venturer» er allikevel best kjent som ubåten som senket «U 864» og dermed ble den første ubåt til å senke en annen ubåt mens begge var neddykket.[]

Venturer ble sendt til området rundt Fedje med ordre om å finne og ødelegge «U 864», som skulle ha en last på 65 tonn kvikksølv samt Messerschmitt jetmotorer.

Den 6. februar 1945 passerte «U 864» Fedje uten å bli oppdaget, men den 9. februar hørte Venturer «U 864»s motorlyd og så dens periskop da kapteinen var på utkikk etter sin eskorte.

Klar over at de ble forfulgt, dykket «U 864» og styrte i sikk-sakk for å unngå å bli torpedert. Etter en usedvanlig lang jakt, over tre timer, bestemte skipssjef Jimmy Launders seg for å fyre av alle fire torpedoer med 17 sekunders intervaller i håp om å treffe. Hver torpedo brukte over to minutter på å nå målet. «U 864» dykket for å unngå torpedoene, men ble truffet av den fjerde og siste klokken 12.14 og ble delt i to og sank ned til 150 meter. Launders fikk en stripe[*klargjør*] på sin DSO for sin innsats.[]

HMS «Venturer» senket også fem lasteskip i sin karriere for Royal Navy.

Etter krigen ble båten kjøpt av Norge og gikk i tjeneste i nesten 20 år før den ble hugget i Sarpsborg i 1964.

Referanser
----------

1. ↑  «Norway tackles toxic war grave». BBC News. 20. desember 2006. Besøkt 15. mai 2008.
2. ↑  «Toxic timebomb surfaces 60 years after U-boat lost duel to the death». Times Online. 19. desember 2006. Besøkt 15. mai 2008.
3. ↑  «HMS Venturer (P 68)». uboat.net. Besøkt 15. mai 2008.
4. ↑  «British Submarines of WWII». British Submarines of WWII. Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 15. mai 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Dennis Cutler Blair** (født 4. februar 1947 i Kittery i Maine i USA) er admiral i United States Navy. Han var USAs nasjonale etterretningsdirektør fra 2009 til 2010.

Liv og virke
------------

Blair fullførte United States Naval Academy i 1968. Hans førstereis i den amerikanske flåte var på *USS Tattnall (DDG-19)*. Deretter studerte han russisk ved University of Oxford.

1984 overtok han tor to år kommandoen over *USS Cochrane (DDG-21)*, i 1989 ble han kommandant for Naval Station Pearl Harbor. I 1993 ble han for to år kommandant for kampgruppen rundt hangarskipet *USS Kitty Hawk (CV-63)*. I 1999 ble han øverstkommanderende for United States Pacific Command. I hans periode kom urolighetene på Øst-Timor i 1999, og Blair ble da beskyldt for å samarbeide for tett med Indonesia. I 2002 forlot han marinen.

Deretter ble han leder for en militærstrategisk tankesmie og styremedlem for en forsvarskontraktør. Han forlot disse stillinene i 2006 etter at det oppstod en situasjon der et inntrykk av misbruk av innflytelse kiunne oppstå. Senere underviste Blair ved The National Bureau of Asian Research, ved Dickinson College og ved United States Army War College.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Dennis-C-Blair, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dennis Blair – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Pressemilding fra EDO Corporation 2002, med Blairs CV


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**John Michael McConnell** | **U.S. Director of National Intelligence**(2009–2010) | Etterfølger:**David Gompert (fungerende)** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Danmarkshavn, September 2013

**Danmarkshavn** er en bemannet værstasjon som ligger på Germania Land i Nordøst-Grønland biosfærereservat, verdens største biosfærereservat. Stedet har vært den nordligste bosettingen på Grønlands østkyst som vanlige båter kan nå uten hjelp av isbryter.

Stasjonen har en permanent bemanning på 8 personer. Bemanningen gjør målinger av lufttrykk, temperatur, fuktighet, vindretning og vindhastighet, og tilgjengeliggjør disse dataene for internasjonale værselskaper via satellitt. Dette måles i 2 meters høyde. I tillegg slipper de en radiosonde to ganger i døgnet, som stiger til ca. 35 km høyde, og gir informasjon om atmosfæren. 

Stasjonen eies av Danmarks Meteorologiske Institut (DMI), og drives i dag av Tele Greenland. Driften betales likevel av International Civil Aviation Organization (ICAO). Stasjonen ble modernisert i 2001.

Historie
--------

Stasjonen ble anlagt i 1906 som hovedkvarter for en dansk ekspedisjon under ledelse av Ludvig Mylius-Erichsen. Ekspedisjonens skip «Danmark» lå forankret og i to vinterperioder innefrosset i isen ved Danmarkshavn, mens medlemmene kartla Nordøstgrønland. Det ble oppført et hus som sto ubenyttet inntil værstasjonen ble anlagt i 1948.

Referanser
----------

1. ↑  «Danmarkshavn - Nordøstgrønlands perle». Besøkt 16. august 2010.
2. ↑  «Danmarkshavn fylder 100». Danmarks meteorologiske institut. Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 16. august 2010.
3. ↑  «Danmark-Ekspeditionen i Nordøstgrønland 1906-1908 - i jubilæumsårene 2006-2008» (PDF). Arktisk Institut. Arkivert fra originalen (PDF) 30. oktober 2007. Besøkt 16. august 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
«**Alfrid og Alfilde**» er et skillingstrykk Alf Prøysen samlet inn til sin visespalte i bladet «Magasinet for Alle», årgang 1954-1955. Visa er også gjengitt i samlingen «De gamle visene med Alf Prøysen», utgitt på Forlaget for alle i 1972. Visa er av ukjent opprinnelse, og på enkelte trykk kalles den «Alfred og Alvilde», og den er skrevet på et blandingsspråk av norsk og svensk.

Teksten
-------

**1.**I året attenhundrede ja det var nittitre,  

i kronans tjenst i Stockholm jag drog som ni får se.  

Jag bød farvel til hemmet og sagde til min venn:  

Kanskje du har alt en annen när vi sees igjen.  

  

**2.**Men flickan gret och sagde: Nei det får aldrig skje  

hur långt du enn må resa, min allra kjæreste.  

Det ordet kom fra hjertet, fra hennes unge brøst  

nei bli hos meg min kjære, jag trenger jo din trøst.  

  

**3.**Jag reste dog, så kom jag til Sveriges hovedstad,  

jag glømde snart Alfilde och levde frisk och glad.  

Tre månader førgingo, då skrev jag henne till  

i brevet sto de ordene jag her omtala vil.  

  

**4.**Idag Alfilde skriver jag for siste gang til dig,  

du søka må en annen och evigt glømma meg.  

Ty jag en venn har valt mig, ty ventan blev før lång  

derfor farvel Alfilde, farvel for siste gong.  

  

**5.**Alfilde fikk snart brevet, hun gråt og skrev alt så:  

Min venn er det din mening, hur skal det med mig gå.  

O kom nu snart tilbaka og skänk mitt hjärta ro  

och hermed vil jeg ende mitt brev i håp og tro.  

  

**6.**Jag leste sedan brevet for alla på kasern,  

korporaler og gardister som er landets vern.  

Jag spe og spott blott hørde, sjølv var jag full av hån  

jag gjorde spe åt brevet om Alfilde och dess son.  

  

**7.**Så hende sig en morgon förren reveljen ljød  

det kom et brev från hemmet:Alfilde din er død.  

Och du har største skulden at hon gikk ut av livets hän  

jag ryssligt har du syndet mot Gud og mot din venn.  

  

**8.**Det sägs når hun fikk lese ditt brev så fyllt av hån  

då tok hun upp av voggan sin lilla kjære son.  

Smög skogsvegen ned til insjøen och der forsvann hon platt  

i går den tolvte juli en vacker sommernatt.  

  

**9.**Jag reste hem der fann jag et brev ved treets fot  

jag leste dette brevet så fort jag torde mot.  

Den aller siste raden hon skrivit dessa ord:  

Før din skulld Alfrid dør jag, som har mig glømt på jord.  

  

**10.**Nu hvilar hun i graven med barnet på sin arm  

det slumrar ljust i døden alt ved sin moders barm.  

Men jag går gjennom världen min kummerfylda gång  

och hermed vil jag sluta min sørgelige sång.
**Misano World Circuit Marco Simoncelli**|  |
|  |
| Sted | Misano Adriatico, Emilia-Romagna, Italia |
| **Tidssone** | UTC +1 |
| **Hovedløp** | MotoGP, Superbike, Formel Renault |
| **Lengde** | 4,064 km |
| **Svinger** | 11 |
| **Banerekord** | 1.33,918 (Casey Stoner, Ducati, 2007, MotoGP) |

**Misano World Circuit Marco Simoncelli**, tidligere kalt **Misano World Circuit**, og før 2006 kalt **Circuito Internazionale Santamonica**, er en racerbane ved byen Misano Adriatico i Emilia-Romagna, Italia. Banen ble opprinnelig designet i 1969 med en lengde på 3,488 kilometer, og det første løpet ble kjørt i 1972. I 1993 ble banen utvidet til 4,064 kilometer.

Siden 2007 har banen vært vertskap for MotoGP-løpet San Marinos motorsykkel-Grand Prix.

Banen endret i 2012 navn for å minnes den lokale motorsykkelføreren Marco Simoncelli, som omkom i en ulykke i 2011.

Historie
--------

Banen ble designet i 1969, og ble bygget mellom 1970 og 1972. Banens opprinnelige lengde var 3,488 kilometer, og den hadde bare et lite, åpent depotområde. På denne versjonen av banen ble det kjørt tre utgaver av San Marinos motorsykkel-Grand Prix, fra 1985 til 1987. I 1993 ble banen ombygd for første gang, og banelengden ble økt til 4,060 kilometer, med mulighet til å kjøre både den lange og den korte banelayouten. Det ble også bygd nye banefasiliteter og nye depot-garasjer ble bygget. Mellom 1996 og 2001 ble alle fasiliteter ytterligere forbedret, med flere garasjer og større tribuner.

Den opprinnelige banelayouten, som var i bruk fram til 2006.
For igjen å kunne arrangere motorsykkel-Grand Prix gjennomgikk banen omfattende modifisering i 2006. Baneretningen ble snudd, lengden økt til 4,180 kilometer, banebredden økt til 14 meter, fasiliteter forbedret og alle sikkerhetstiltak gjennomført. Det første MotoGP-løpet som ble kjørt på banen etter modifiseringene var i 2007.

3. november 2011 kunngjorde baneeierne at banens navn skulle endres til minne om Marco Simoncelli, en italiensk motorsykkelfører som omkom under MotoGP-løpet på Sepang-banen i Malaysia en uke tidligere. Simoncelli var født i den nærliggende byen Cattolica og bodde siden barndommen i Coriano.

Referanser
----------

1. ↑  ««Misano circuit is renamed after Marco Simoncelli»». BBC. 11. juni 2012. Besøkt 14. februar 2014.
2. ↑  «Marco Simoncelli: Career Achievements». *motogp.com*. 28. oktober 2011. Arkivert fra originalen 14. mai 2012. Besøkt 14. februar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Misano World Circuit Marco Simoncelli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
 (italiensk, engelsk)
**Tadmur** (arabisk تدمر; også skrevet **Tadmor**, **Tudmur**; i antikken **Palmyra**) er en by sentralt i Syria i guvernementet Homs. Den ligger i en oase midt i Den syriske ørken 215 km nordøst for Damaskus og 180 km sørvest for Eufrat. Dei gamle ruinene av Palmyra ligger kring 500 meter sørvest for Tadmur.

Beskrivelse, historie, næringsveier
-----------------------------------

Selv om byen er relativt isolert, har den forbindelse til byene Arak i øst, al-Sukhnah lenger nordøst, Tiyas i vest og al-Qaryatayn i sørvest. Ifølge Syrias statistiske sentralbyrå (CBS) hadde Tadmur et folketall på 51 323 i 2004. Innbyggerne ble registrert som sunnimuslimer i 1838.

Tadmur ligger tett inntil den antikke byen Palmyra, og utviklet seg like nord for de gamle ruinene. Den moderne byen er bygd etter et rutemønster. 

Beduinhøvding over Palmyra, mellom 1890 og 1900
Tadmur er rett nord og øst for antikkens Palmyra
I 1929 begynte Henri Arnold Seyrig, oldsaksminnedirektør i Syria, å planlegge utgravningene av Palmyras ruiner. Samtidig fikk han overbevist landsbyboerne, som bodde tildels oppe i ruinfeltet, til å flytte til landsbyen som ble etablert for dem like ved. Flyttingen var ferdig gjennomført i 1932. Slik kunne utgravningene foregå uforstyrret, mens folket fant seg til rette i det nybygde Tadmur.

Quwatligaten er hovedgaten, og går fra øst til vest, og starter ved Saahat al-Ra'is-plassen vest i byen. Byen er i dag base for turister som besøker ruinene. Den har et museum sørvest i byen. Syria avholder en årlig kulturfestival i Tadmur for å feire den antikke arv. Palmyra lufthavn ligger ved Tadmur. 

Tadmur er også et senter for fosfatutvinning og naturgassindustri i Syria. Den første fosfatgruven drevet av staten ble grunnlagt nær Tadmur og produksjonen startet i 1971. Arbeidet med å knytte fosfatgruvene i Tadmur til havnen i Tartus begynte i 1978. I 1986 oppdaget landmålere store jernmalmforekomster i nærheten av Tadmur.

Referanser
----------

1. ↑  Syria uncovers 'largest church' BBC News Online, 14. november 2008. Hentet 29. mars 2014.
2. 1 2 3  Carter, s. 205.
3. ↑  Folketelling 2004. Syrias statistiske sentralbyrå (CBS). Homs guvernement. (arabisk)
4. ↑  Smith, 1841, s. 174.
5. 1 2 3  Knowles, 2006.
6. 1 2  Diana Darke (2010). *Syria*. s. 257.
7. ↑  Richard Stoneman (1994). *Palmyra and Its Empire: Zenobia's Revolt Against Rome*. s. 12.
8. ↑  H. T. Bakker (1987). *Iconography of Religions*. s. 4.
9. ↑  Cavendish, s. 439.
10. ↑  Federal Research Division, s. 169.
11. ↑  Federal Research Division, s. 194.
12. ↑  Federal Research Division, s. 170.

Litteratur
----------

* Carter, Terry. *Syria and Libanon 3*. Lonely Planet. ISBN 1741046092.
* Smith, Eli; Robinson, Edward. *Biblical Researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea: A Journal of Travels in the Year 1838*. 3. Crocker and Brewster.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Det svenske Boklotteriet startet i 1948 etter et initiativ av forfatteren Carl Emil Englund. Boklotteriet ble opprettet som en reaksjon på den lille støtten den svenske staten ga seriøse skjønnlitterære forfattere. Det var et lotteri der premiene var bøker og der overskuddet av lotteriet gikk til stipender for kulturarbeidere og spesielt forfattere. Selv om stipendene i dag virker små så hadde disse beløpene betydelig kjøpekraft da de ble utdelt. Overskuddet for Boklotteriet 1948 ble cirka SEK 47 000. Våren 1949 var det tid for å peke ut de første stipendiater.

Forfattere som mottok stipend
-----------------------------

| Mottaker | Stipend i kroner |
| --- | --- |
| Ebbe Linde | 5 000 |
| Karl Vennberg |
| Knut Jaenson | 2 000 |
| Otto Karl-Oskarsson |
| Per E. Rundquist |
| Harry Ahlberg | 1 000 |
| Sune Bergström |
| Sven Bergström |
| Thorsten Bohr |
| Ann Margret Dahlquist-Ljungberg |
| Folke Dahlberg |
| AnnaLisa Forssberger |
| Per Freudenthal dvs Ode Balten |
| Helmer Grundström |
| Emil Hagström |
| Lennart Hellsing |
| Axel Liffner |
| Gunnar Lobråten |
| Sekel Nordenstrand |
| Ester Sjöblom |
| Fritz Stenlund |
| Carl Elof Svenning |
| Axel Strindberg |

Bokotteriet har alltid søkt så allsidig som mulig å spre stipendene. Således har interessentene hvert år fått en viss sum til å fordele innen sine respektive virksomhetsområder.

**Stipender fra** Arbetarnas bildningsförbund:

| Mottaker | Stipend i kroner |
| --- | --- |
| Stig Sjödin | 3 000 |
| Axel Strindberg | 1 000 |

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Boklotteriets stipendier till översättare hos Svenskt översättarlexikon

Eksterne lenker
---------------

* Carl-Emil Englund och Boklotteriet hos Kungl. bibliotek - Sveriges nationalbibliotek
* Boklotteriet
* (no) Carl-Emil\_Englund i Store norske leksikon

Portaler: Litteratur | Sverige
***Auto Assault*** er et MMORPG utviklet av NetDevil og utgitt av NCsoft. Spillet kombinerer kamper i kjøretøy med rollespill-elementer, og det lar spilleren utforske en post-apokalyptisk fremtid med biler, motorsykler, trailere og stridsvogner.

Man kan velge å styre en person fra tre grupper: Mennesker, mutanter og *biomeker*. Man velger også hvilken klasse denne personen tilhører. Mesteparten av spillet foregår i kjøretøy, men man forlater kjøretøyet når man utforsker byer.

Spillets tjener blir slått av 31. august 2007, og nåværende spillere vil ikke lenger bli fakturert.

Handling
--------

Etter mange års åpen krig mellom tre fraksjoner - mennesker, mutanter og de menneskeskapte Biomeks - blir problemene mellom gruppene i stor grad pasifisert på verdensbasis. Men konflikt mellom de tre gruppene fortsetter med småskala-konflikter som blant annet involverer pansrede biler, lastebiler, motorsykler og stridsvogner bevæpnet med forskjellige avanserte våpen. Spillet finner sted i det 23. århundre, etter at jordkloden i stor grad har blitt lagt i ruiner. Spillere spiller enten som en ny generasjon mutanter, en BioMek, eller et menneske.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. juli 2007. Besøkt 3. juli 2007.
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Auto Assault* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Auto Assault* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Auto Assault* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata
* NetDevil, utviklerne av spillet

Portal: Videospill
**Ada Ringen** (født 11. november 1989) er en norsk langrennsløper og skiskytter som representerer IL Varden.

Under Norgesmesterskapet på ski 2010 kom hun på fjerdeplass på 3 × 5 km stafett, sammen Guri Knotten Hetland og Marthe Kristoffersen. 

Ved Junior-NM i skiskyting i mars samme år vant hun gull på stafett, sammen sin tvillingsøster Elise Ringen og Ane Skrove Nossum. I april deltok hun også i NM i skiskyting på Simostranda, der hun fikk bronse på fellesstarten, bak Tora Berger og Fanny Welle-Strand Horn. I tillegg kom hun på fjerdeplass på sprinten og 17.-plass på 15 km.

Referanser
----------

1. ↑  Trønder-Avisa – *Strålende gulljenter*
2. ↑  NM 2010 – *Kvinner Fellesstart – Offisiell resultatliste* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. (PDF)
3. ↑  NM 2010 – *Sprint Kvinner – Offisiell resultatliste for Kvinner Senior* Arkivert 2. februar 2017 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ada Ringen – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

* (en) Ada Ringen – IBU Rediger på Wikidata
Togsett tilhørende Øresundtog på Kokkedal stasjon i Danmark  Foto: Niels Karsdorp 
**Øresundståg** (svensk Öresundståg, dansk Øresundstog) er et nett av regional togtrafikk over Øresundsforbindelsen som binder sammen Øresundsregionen. Øresundtogene går blant annet mellom Malmö og København i tette intervaller, på dagtid er det avgang hvert 20. minutt, om natten går et tog i timen.

Øresundtogene trafikkeres med togsettet X31 og går fra Østerport i Danmark til Göteborg, Kalmar og Karlskrona i Sverige. Øresundtog er også ofte brukt som navn på togsettet X31, selv om de noen ganger gått på andre ruter.

Fra starten i 2000 til 2021 kjørte togene til/fra Helsingør. Fra 4. januar 2016 til 4. mai 2017 skulle reisende med Øresundstog fra København og Kastrup Lufthavn gå gjennom en ekstra ID-kontroll i tillegg til den som fra november 2015 finnes på Hyllie stasjon, for å reise til Sverige.

Øresundståg er ett varemerke. Kollektivtransportforvalter er det svenske selskapet Öresundståg AB som eies av 6 regioner i Sverige. Det danske selskapet DSB kjører ikke Øresundståg mer fra 2022.

Referanser
----------

1. ↑  *150 vakter ska stoppa flyktingar utan id-handlingar*, dn.se. Besøkt 3. januar 2015
2. ↑  *Pendlere sammenligner hegn i lufthavnen med »Berlin-muren«*, politiken.dk. Besøkt 3. januar 2015

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted for Øresundtog (svensk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
Museets fasade, med porten til Qasr al-Heer al-Gharbi
Museumshagen

**Nasjonalmuseet i Damaskus** (arabisk: المتحف الوطني بدمشق, fransk: *Musée national de Damas*) er et stort museum sentralt i Damaskus i Syria. Den best kjente del av museet huser en rekonstruksjon av Dura-Europos-synagogen fra det 2. århundre e.Kr.

Museet ligger vest i gamlebyen, mellom Damaskusuniversitetet og Tekkiye-moskeen.

Historie
--------

Museet ble grunnlagt i 1919 i *Madrasseh al Adiliyeh*. Den nåværende (2015) er fra 1936, med tilbygg fra 1956 og 1975.

Utendørs
--------

Det mest betydningsfulle av utendørsgjenstandene er den originale fasaden til jaktslottet Qasr al-Heer al-Gharbi, som var bygd av den umajjadiske kalifen, i Den syriske ørken utenfor Damaskus. Museumshagen har dusinvis av oldsaker fra de forskjelligste epoker, deriblant statuer, mosaikker, steinporter og en gjengivelse i miniatyr av en *noria* (eller *naura*, et vannhjul) fra Hama.

Innendørs avdelinger
--------------------

Utstillingene er organisert i fem avdelinger;

### Prehistorisk tid

Rester og skjeletter fra forskjellige steinalderperioder.

### Antikkens Syria

Mange eksponater fra gamle funnsteder som for eksempel Ebla. Det viktigste leirsavler med det ugarittiske alfabet; det er verdens eldste gjenstand med et alfabet.

### Klassisk tid

Avdelingen har eksponater fra romersk, gresk og bysantinsk tid. Museet har en rekonstruksjon av Yarhais hypogeum i Palmyra. Her er mange enestående statuer, og stein- og marmorsarkofager. Her er også en seksjon for juveler.

### Islamsk tid

Fasaden av et islamsk palass er blitt flyttet og gjenoppbygd som museets hovedinngang. Andre deler av palasset inngår i museets øvrige samlinger. Avdelinger har også glass-, metall og mynt-samlinger fra forskjellige perioder. Her er skrifter fra umajjadenes til osmanenes tid. Et tradisjonelt syrisk hjem er gjenskapt i en hall.

Museet har også en samtidsavdeling.

Galleri
-------

* Inngangspartiet til museetInngangspartiet til museet
* SteinparSteinpar
* LøveLøve
* Basaltstatue av gudinnen Al-lāt-Minerva fra As-SuwaydaBasaltstatue av gudinnen Al-lāt-Minerva fra As-Suwayda

Litteratur
----------

* Abul-Faraj al-'Ush, Adnan Joundi, Bachir Zouhdi: *Catalogue du Musée National de Damas*. Direction Générale des Antiquités et des Musées, Damaskus 1969 (1976)
* Alfonso Anania - Antonella Carri - Lilia Palmieri - Gioia Zenoni: *Siria, viaggio nel cuore del Medio Oriente*, 2009, Polaris, s. 162-171

Referanser
----------

1. ↑  Syria Gate article on the museum Arkivert 31. desember 2006 hos Wayback Machine.
2. ↑  «The National Museum of Damascus». Arkivert fra originalen 28. oktober 2017. Besøkt 25. mai 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National Museum of Damascus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** CiNii
 |
**Tabuk** (arabisk: تبوك‎; *Tabūk*) er en provins i det nordvestlige Saudi-Arabia som ligger langs Rødehavet og grenser til Jordan og Sinaihalvøya. På den andre siden av Rødehavet ligger Egypt. Tabuk dekker et område på 108 000 km² og hadde 691 517 innbyggere ved den offisielle folketellingen i 2004. Administrasjonssenter i provinsen er Tabuk, og Fahd bin Sultan har vært guvernør siden 1987. Tabuk er kjent for sin blomsterproduksjon for det europeiske markedet.

Historie
--------

Regionens historie kan spores tilbake til ca 1500 f.Kr. Man kan fremdeles se rester av de bibelske byer Dedan og Maidan. Angivelig nedstammer folket fra Kam, en av Noas sønner.

Arkeologer har utforsket blant annet Farah-fjellet, Al Bidaa, Al Kuraiba, Quarayah, Wadi Dam Rawwafa, Al Muwailih Al Muzim og Taiwa: Rester etter palasser, fort, brønner, greske og nabateiske inskripsjoner. Den såkalte røkelseveien, en handelsrute, løp gjennom Tabuk.

Etter islamiseringen ble provinsen et møtepunkt for pilegrimer fra vest og nord, blant annet fra Damaskus, på vei til Mekka. Tabukfortet, bygd av osmanene ca 1655, er nå restaurert.

Regionen er også kjent for Hejazjernbanen (bygd 1900-1908) og for *Lawrence of Arabia*.

Guvernementer
-------------

Provinsen Tabuk er delt inn i seks guvernementer (*muhafazah*). Folketallet ved folketellingen i 2010 er oppgitt i parentes. 

* Al Wajh (44 570)
* Dhuba (51 951)
* Haqil (27 856)
* Tabuk (569 797)
* Tayma (36 199)
* Umluj (61 162)

Referanser
----------

1. ↑  «Saudi Arabia: Administrative Divisions (population and area)». World Gazetteer. Arkivert fra originalen 30. juni 2013. Besøkt 2. mai 2013. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Saudi Arabian Information Resource - Tabouk, med informasjon og bilder Arkivert 13. august 2004 hos Wayback Machine. (på engelsk)

| * v
* d
* r
Saudi-Arabias provinser |
| --- |
| 
* Al Hudud ash Shamaliyah
* Ash Sharqiyah
* `Asīr
* Bāhah
* Ḥā'il
* Jīzan
* Jawf
* Makkah
* Madīnah
* Najrān
* Qaṣīm
* Riyāḍ
* Tabūk

 | Saudi-Arabias flagg |
| 
* ISO 3166-2:SA
* Saudi-Arabias guvernementer

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |