recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fjellbladbille** (*Chrysomela collaris*) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

Fjellbladbille er mellom 5,5-7,5 mm lang. Kroppen er litt langsmal eller mer oval som bladbillene ofte er. Dekkvingene er ensfarget med en metallisk glans. De har uregelmessig punktur, ikke ordnet i langsgående rekker. Halskjoldet er bredt rødlig eller gult på sidene og har metallglans. Antennens niende og tiende ledd er bredere enn de er lange.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, som er blad på trær og busker. Vanligvis seljer (*Salix*). Larvene er klumpige, korte og tykke, de er lite kamuflert, men har en viss beskyttelse ved at de lukter vondt.

Fjellbladbille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Den norske entomologen Lauritz Sømme studerte kuldetoleranse hos virvelløse dyr på avblåste og snøfrie rabber i høyfjellet, ved den vitenskapelige forskningsstasjonen på Finse. Det viste seg at fjellbladbille *Chrysomela collaris* hadde et underkjølingspunkt ved minus 40 °C før kroppsvæsken frøs og dyret døde.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 9. september 2020. Besøkt 9. september 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 9. september 2020. Besøkt 9. september 2020.
3. ↑  Hågvar, S. 2003.

Litteratur
----------

* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722
* Hågvar, S. 2003. *Intervju med Lauritz Sverdrup Sømme.* Insekt Nytt 28 (4) 2003. side 9-18.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *fjellbladbille* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *fjellbladbille* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *fjellbladbille* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *fjellbladbille* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *fjellbladbille* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *fjellbladbille* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chrysomela collaris* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Chrysomela collaris* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Fjellbladbille *Chrysomela collaris* - Fauna Europaea
* Norsk entomologisk forening
**Fjellbloddråpesvermer** (*Zygaena exulans*) er en sommerfugl som tilhører familien bloddråpesvermere (Zygaenidae). Den finnes i fjellet over hele Norge, i Nord-Norge også i lavlandet.

Utseende
--------

En liten til middelsstor (vingespenn 22-33 mm), grå og rød sommerfugl. Kroppen er kullsvart og kledt med ganske lange, utstående hår, bakkroppen er piperenser-aktig. Vingene er ganske tynt skjellkledte og delvis gjennomsiktige. Forvingen er blågrå med fem røde flekker, disse kan være mer eller mindre sammenvokste. Bakvingen er rosa med grå ytterkant. Larven er ganske hårete, svart med en rad av små, gule flekker langs hver side av ryggen.

Levevis
-------

Denne arten er knyttet til heier og skråninger i fjellet, og kan finnes ganske høyt opp der det er lite vegetasjon. Larvene kan leve på mange ulike planter, i Norge trolig mest på musøre (*Salix herbacea*), men også på krekling, planter i erteblomstfamilien og andre. De bruker to eller tre år på utviklingen. De voksne sommerfuglene svermer i solskinn en gang mellom juni og august, men på en lokalitet er flygetiden ganske kort, høyst to uker. Bestanden varierer kraftig fra år til år, dette synes i alle fall delvis å ha sammenheng med smågnager-syklene fordi store smågnager-bestander dreper mange av larvene. Larven forpupper seg i en hvit, vanntett kokong på et strå like over bakken.

Utbredelse
----------

Arten finnes i fjellområdene i Mellom-Europa, i Skottland, i Fennoskandia og det nordlige Russland, mot øst til Kasakhstan og Sibir. I Norge finnes den trolig i alle fjellområder, og kan enkelte år være meget tallrik. Noen steder har den blitt kalt russeflue, et navn som ellers brukes om hårmyggen russeflue *Bibio pomonae.* Lengst i nord kan den finnes like ned til havnivå.

Litteratur
----------

* Hågvar, S. 1976. *Studies on the ecology of Zygaena exulans Hochw. (Lep. Zygaenidae) in an alpine habitat at Finse, south Norway.* Norwegian Journal of Entomology 23: 197-202.
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. 2000. *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3

Eksterne lenker
---------------

* (en) *fjellbloddråpesvermer* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *fjellbloddråpesvermer* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *fjellbloddråpesvermer* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *fjellbloddråpesvermer* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *fjellbloddråpesvermer* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Zygaena exulans* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Zygaena exulans* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Zygaena exulans* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norges sommerfugler – fjellbloddråpesvermer
* Svenska Fjärilar - med bildegalleri
* UK moths - *Zygaena exulans*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
En Mark I i bruk under slaget ved Somme
**Mark I** var en britisk stridsvogn fra første verdenskrig. Den var verdens første stridsvogn. Mark I var en videreutvikling av den eksperimentelle stridsvognen *Little Willy* fra 1915 og flere av feilene som ble begått her ble rettet opp. Blant annet ble det besluttet å droppe tårnet og heller plassere våpnene ved siden av beltene. Vognen hadde ingen trådløs kommunikasjon med hovedkvarteret, derimot hadde den en luke der man kunne slippe ut brevduer, senere versjoner fikk også semaforarmer. Det var ikke skille mellom motoren og mannskapet og som følge av dette ble arbeidsmiljøet inne i stridsvognen svært varmt og illeluktene. Den 8 mm tykke pansringen var tykk nok til å motstå ild fra håndvåpen, men ikke fra de nye *K-patronene* utviklet av tyskerne. For å bøte på dette problemet ble nyere varianter konstruert med tykkere pansring. Et direkte artrilleritreff på taket kunne antenne drivstofftanken.

Stridsvognen fantes både i en *Male* (hankjønn) versjon, med kanoner og maskingeværer, og en *Female* (hunkjønn) versjon, som hadde kun maskingeværer.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mark I tank – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |

Portal: Første verdenskrig
**Karlsrud skoles musikkorps** er et skolekorps som rekrutterer medlemmer hovedsakelig fra Karlsrud skole og Lambertseter skole.

Stiftelsesdato og historikk
---------------------------

Karlsrud skoles musikkorps ble etablert i 1964 og eksisterte helt til Karlsrud skole ble stengt i 1991 på grunn av for lavt elevtall. Skolen ble gjenåpnet høsten 1997 og i 1998 var korpset etablert igjen. I åpningsåret hadde korpset 50 medlemmer og siden da har antallet aktive medlemmer variert mellom 50 og 80. Korpset har i dag medlemmer fra både Lambertseter skole og Karlsrud skole.

Formål
------

Av korpsets formålsparagraf fremgår det at korpset skal være et tilbud til barn i nærmiljøet med musikalsk opplæring via kvalifiserte instruktører samtidig som det skal bygges et godt og inkluderende miljø på tvers av alder og skole. I tillegg til musikalsk opplæring og utøvelse har korpset fokus på sosiale aktiviteter for medlemmene.

Det rekrutteres årlig nye medlemmer til korpset som nå er inndelt i tre korps: aspirantkorps for de helt ferske, junior for de litt viderekomne og hovedkorpset.

Korpset følger Norges Musikkorps forbunds gjeldende aldersbestemmelser, således at de som fyller 18 år i et kalenderår kan stå som utøvende medlemmer ut det skoleåret som starter 1. august samme kalenderår.

Loppemarked
-----------

Karlsrud skoles musikkorps avholder loppemarked to ganger i året. Loppemarkedet er hovedinntektskilden til korpset og drives av foreldrene til medlemmene.[]

Eksterne lenker
---------------

* Korpsets hjemmeside
**Tide-klassen** (tidligere kjent som **Military Afloat Reach and Sustainability (MARS)** -prosjektet) er en skipsklasse med fire flåtetankskip som vil gå i tjeneste i britiske Royal Fleet Auxiliary fra 2017. De 37 000 tonn tunge skipene vil forsyne krigsskip i Royal Navy med drivstoff, mat, ferskvann, ammunisjon og andre forsyninger. Norge har bestilt en mindre, 26 000 tonns versjon med lasarett og større kapasitet for faste forsyninger, navngitt KNM «Maud».

De to versjonene er begge basert på AEGIR-designet fra Storbritannias BMT Defence Services, men bygges av Daewoo i Sør-Korea hvorpå de skal ferdigstilles med endelig utrustning i henholdsvis Storbritannia og Norge. Storbritannia bestilte fire skip i februar 2012 til en pris av 452 millioner pund, og forårsaket debatt fordi de bygges i utlandet. Norge bestilte sitt skip i juni 2013 for 1 320 millioner kroner.

Eksterne lenker
---------------

* BMT Forsvar: AEGIR Logistic Support Vessel
* Aegir brosjyre - spesifikasjoner av utvalg, detaljer av AEGIR-18
* Presentasjon om HNoMS *Maud* Arkivert 23. mai 2017 hos Wayback Machine. - detaljerte planer for layout og motor konfigurasjoner etc
**Fjellbølger** er et meteorologisk vindfenomen som oppstår når vind passerer et fjell som er en del høyere enn omgivelsene. Det dannes *stående* bølger oppover i luftmassene som kan sammenlignes med bølgene over og bak store steiner i elvestryk. Den første bølgen dannes ved at vinden presses oppover foran fjellet og kan bevege seg nedover på lesiden av fjellet. En avstand medvinds / i le av fjellet og litt høyere enn fjellet presses vinden oppover for deretter å bevege seg nedover igjen. Lenger unna fjellet i le og høyere opp i atmosfæren kan det registreres flere slike bølgebevegelser.

Linseskyer
----------

Linsesky over alpene.
Linseskyer, Altocumulus lenticularis, er skyer som dannes når luftlaget som presses oppover av fjellbølgen blir avkjølt på grunn av lavere trykk og fuktigheten fortetter seg til skydråper. Siden lufta drives *gjennom* bølgene av vinden ligger kondenseringen på etterskudd : linseskyene og luftlaget de tilhører er uvanlig rike på underkjølt fuktighet som kan gi kraftig ising på passerende luftfartøy .

Seilfly kan benytte bølgene til å bli med oppover ved å finne områdene hvor det blåser oppover for deretter å fly videre til neste bølge for å komme enda høyere. Disse seilflygerne kommer så høyt at de er avhengige av kunstig oksygentilførsel.

Se også
-------

* Altocumulus
* Altocumulus lenticularis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
Svensk tyfon (mistlur)
Svensk sterktonessirene.
**Varslingsanlegg** er i Norge et nettverk av tyfoner satt opp av Sivilforsvaret på taket av sentrale bygninger i byer og tettsteder, som for eksempel skoler, eller på toppen av høye master. De består som regel av to eller tre traktformede sirenehøyttalere som står spredd ut i et triangel. Rundt om i landet er det plassert ca. 1 250 varslingsanlegg, de fleste i byer og tettsteder. Signalene vil kunne høres av over halvparten av befolkningen.

**Flyalarm** er et varsel om at fiendtlige bombefly er på vei. Varselet er høyt og skal være mulig å høre for alle.

Norge
-----

Utdypende artikkel: Sivilforsvatets varslingsanlegg

I Norge kjennertegner vi[*hvem?*] alarmen med korte mellomrom. Ved flyalarm skal alle søke dekning så snart som mulig.

To ganger i året testes sivilforsvarets varslingsanlegg; normalt andre onsdag i januar og andre onsdag i juni, ved å signalisere «Viktig melding - Søk informasjon» klokken 12:00.

Signaler
--------

Sivilforsvaret bruker tre forskjellige signaler: «Viktig melding - Søk informasjon», «Flyalarm» og «Faren over».

### Viktig melding – Søk informasjon

Viktig melding, søk informasjon. Informasjon om hva som skjer og hvordan en skal forholde seg gis gjennom ulike media , f. eks. radio, tv, myndighetenes nettsider, mv. Signalet vil kunne bli brukt både i fred og krig.

```
—–– —–– —––
—–– —–– —––
—–– —–– —––

```

Tre signalserier med ett minutts opphold mellom seriene. Ringing i tre serier med ett minutts opphold mellom seriene.

Tidligere var denne varslingen kjent som «Viktig melding – lytt til radio», men sivilforsvaret har gått vekk fra beskrivelsen «lytt til radio» til fordel for den mer generelle beskrivelsen «søk informasjon».

### Flyalarm

Fare for angrep – søk dekning.

```
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _
```

Korte støt i cirka ett minutt.

### Faren over

```
____________________
```

Ett langt støt i om lag et halvt minutt.

Referanser
----------

1. ↑  «Varsling av befolkninga - Sivilforsvaret.no». *www.sivilforsvaret.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 15. mai 2018. Besøkt 14. mai 2018.
2. ↑  Varsling av befolkninga Arkivert 20. januar 2013 hos Wayback Machine.. Besøkt 09.01.2012.
3. ↑  Sivilforsvarets varslingssignaler. Besøkt 09.01.2012.
Elven Agno melloom Asingan og Santa Maria, nedenfor San Roque-reservoaret.
Agnos nedbørsfelt
**Agno** er en 205 km lang elv nord på den filippinske øya Luzon. Den er Filippinenes femte lengste elv, og den tredje lengste på øya Luzon. Agno har et nedbørsområde på ca. 5952 km².

Den springer ut i provinsen Benguet, ca. 10 km nord for Kabayan. Kildeområdet er innved Mount Data i Cordillera Central i en høyde av 2090 moh. Bare noen få kilometer nordenfor utspringer også elvene Chico og Abra.

Agno flyter først mot sør. Etter 17 km kommer den til Ambuklao-sjøen. I nærheten av Urdaneta i Pangasinan snur den retning sørvest, og etter noen kilometer til snur den helt mot vest. Først fra Aguilar vender den mot nord og etter noen kilometer tømmer den seg i Lingayenbukten, nær byen Lingayen.

Agno er oppdemmet ved San Manuel og San Nicolas av San Roque-demningen.

Dens viktigste sideelv er Tarlac, som har sine kilder ved vulkanen Pinatubo i Zambalesfjellene.

Litteratur
----------

* Siringan, Fernando P. and Mateo, Zenon Richard P. *Sediment load partitioning of the Agno River and changes in the shoreline position,* National Institute of Geological Sciences, University of the Philippines, Diliman, Quezon City
* Torres, Ronnie C.; Paladio, Ma. Lynn O.; Punongbayan, Raymundo S.; and Alonso, Rosalito A. *Mapping of Areas Affected by Liquefaction during the 16 July 1990 Earthquake* Philippine Institute of Volcanology and Seismology and University of the Philippines National Institute of Geological Sciences

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames
 |
***Agnorimus sumizome*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

Utseende
--------

En middelsstor, langbeint, brokete farget gullbasser. Grunnfargen er mørkt grønnlig eller svart, med hvite, grønne eller rødbrune tegninger. Hodet er forholdsvis stort og tydelig avsatt fra pronotum, "snuten" er dypt innskåret foran. Fasettøynene er nokså store, runde og utstående. Pronotum er nærmest trapesformet, med rette sidekanter, disse er mer eller mindre gule. Dekkvingene har tallrike, mer eller mindre runde, lysgule flekker, gjerne også en brunrød lengdestripe.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Taiwan.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten blir ofte plassert som et synonym for *Gnorimotrichius signatus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
					- Stammen Trichiini Fleming, 1821
						* Slekten *Agnorimus* Miyake *et al*. 1991
							+ ***Agnorimus sumizome*** (Kobayashi & Yu, 1993)

Kilder
------

* Kobayashi, H. & Yu, C.K. (1993) Notes on Genus *Gnorimus* from Taiwan. Chinese Journal of Entomology. Taipei 13(1):77-82

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
**Stapferhaus** er et museum i byen Lenzburg i Sveits. Museet fikk i 2020 prisen som Årets museum i Europa.

Stapferhaus er grunnlagt i 1960 og oppkalt etter den sveitsiske filosofen Philipp Albert Stapfer. I tre decader arrangerte Stapferhaus konferanser og debatter i Lenzburg slott. I 1990-åra begynte man å lage tema-utstillinger omkring samtidens store spørsmål beregnet på et større publikum. I oktober 2018 kunne Stapferhaus flytte inn i en ny bygning like ved Lenzburg stasjon og samle utstillinger, arrangementer, kontorer på ett sted.

Om pristildelingen heter det: Prisen for 2020 går til et museum som stiller vanskelige spørsmål, undersøker store ideer, og skaper en kultur for debatt. Museet velger tema basert på hva som er viktig i samfunnet, temaer som de fleste museer ikke ville bry seg om. Museet har en innovativ, kreativ og fremtids-orientert tilnærming; det tenker på museumsarbeid som et laboratorium for kunsten å leve - noe alle museer burde være.

* 2018-2020: Fake - die ganze Wahrheit.
* 2017-2018: Heimat - eine Grenzerfahrung.
* 2014-2017: Geld - Jenseits von Gut und Böse.

Referanser
----------

1. 1 2  «STAPFERHOUSE – THE EUROPEAN MUSEUM OF THE YEAR 2020». *www.europeanforum.museum* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 6. juni 2021. Besøkt 6. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Stapferhaus (Bahnhofstrasse 49, 5600 Lenzburg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* srf.ch
* Europeanforum Arkivert 6. juni 2021 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
Anne Maries vei 16, ca. 1982-1983
**Anne Maries vei** (1-17, 2A-32) går sørvestover fra Rasmus Winderens vei like ved Blindern stasjon til den møter Ivar Aasens vei ved en bro over Sognsvannsbekken.

Langs veien er det en rekke fine funkisvillaer. Bolighusene i nr. 2b, 4, 6a, 6b, 8, 10, 12, 12a, 14a, 14b og 16 (sammen med husrekken i Havna allé) er alle vernet etter plan- og bygningsloven som Verneområde Vindern II.

Videre er hagene i nr. 18, 20, 22 og 24 vedtaksfredet som kulturminner, i sammenheng med den tilstøtende Villa Dammann i Havna allé 15.

Nr. 16 er en trevilla oppført 1929, tegnet av arkitekt Magnus Poulsson. Nr. 18 er også en trevilla, oppført i 1931 og tegnet av arkitekt Ove Bang.

Det er også fredet et stort eiketre i nr. 14B som Anne Maries vei 16/Havna allé naturminne.

Referanser
----------

1. ↑  «Kulturminnesøk Anne Maries vei 12». Riksantikvaren. Besøkt 28. juli 2017.
2. ↑  «Anne Maries vei 18-24». Riksantikvaren. Arkivert fra originalen 5. november 2013. Besøkt 28. juli 2017.
3. ↑  Oslo byleksikon

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (A)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Arthur Ahnger** (født 28. februar 1886, død 7. desember 1940) var en finsk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. 

Ahnger vant en olympisk bronsemedalje under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den finske båten «Lucky Girl» som kom på tredjeplass, bak den norske båten «Taifun» og «Sans Atout» fra Sverige, i 8-metersklassen. Mannskapet på båten besto av Gunnar Tallberg, Emil Lindh, Bertil Tallberg, Arthur Ahnger og Georg Westling.

Det var sju båter i 8-metersklassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. Den norske båten «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn.
«Lucky Girl» og den svenske båten «Sans Atout» hadde tre poeng hver etter to seilaser. «Lucky Girl» tapte skilleracet som ble avholdt 22. juli.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse i seiling, 8-metersklassen Finlands flagg Finland

Referanser
----------

1. 1 2   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur Ahnger – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Ahnger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**DS «Karmøy»** ble bygd i England og sjøsatt i 1921. Eier var rederiet John K. Haaland i Haugesund. Prisen var 935 000 norske kroner.

Det antas at DS «Karmøy» gikk i utenriksfart helt frem til krigsutbruddet 9. april 1940, hvor hun lå ankret ved Askøy utenfor Bergen grunnet plassmangel i Bergen havn. De tyske maritime angrepsstyrker passerte på kloss hold og sammen med et annet Haugesundskip, DS «Force», forlot de området og gikk til Haugesund.

Dette medførte at DS «Karmøy» ikke kom seg over til England, slik det gikk melding til alle norske skip om å gjøre. Skipet inngikk i hjemmeflåten og var et av de tramskip fra utenriksflåten på i alt ca. 270 000 brt. som tyskerne hadde til disposisjon under krigen for sivil varetransport mellom Norge og Tyskland.

DS «Karmøy» ble senket 28. oktober 1944 i Breivika i Lødingen av fly fra det engelske hangarskipet HMS «Implaceable».[] DS Karmøy var da på vei fra Ballangen til Tyskland med svovelkis, men var ankret opp i Lødingen i påvente av å gå i konvoi videre sørover.

Første angrepet mot skipene på havnen besto av 14 Barracuda Mk II fly lastet med torpedoer og bomber, og eskortert av fem Seafire Mk III fly og foregikk på formiddagen. Neste angrepsbølge, ca. kl 13:30 samme dag, besto av åtte Barracuda Mk II eskortert av fire Seafire MK III. DS «Karmøy» ble da senket og fem av mannskapet omkom.[]

Fly fra HMS Implecable foretok i perioden 26. - 29. oktober 1944 flere angrep på skip langs Nordlands-kysten. Totalt 7 skip ble senket og 7 skadet herunder den tyske ubåten 1060 som ble satt på grunn v/ Brønnøysund etter angrepet. Kilder benevner disse angrep som de siste torpedoflyangrep utført av Royal Navy under 2. verdenskrig.

Det var fly fra HMS Implecable som 27. november 1944 angrep og senket fangetransportskipet DS Rigel (se Rigel-katastrofen) ved Sandnessjøen – en av de verste skipskatastrofer noensinne.

DS «Karmøy» har i mange år vært et mål for dykkere.

Omkomne
-------

* Ellingsen, Olav Elias (stuert fra Haugesund)
* Hvidsten, Jens Ivar (messegutt fra Fredrikstad)
* Ingebrigtsen, Karl Gunvald (maskinist fra Haugesund)
* Kaldheim, Aksel Georg Olai (styrmann fra Haugesund)
* Utbio, Adolf (styrmann fra Haugesund)

Referanser
----------

1. ↑  «Vraklisten/DS Karmøy». Arkivert fra originalen 15. juli 2010. Besøkt 7. oktober 2010.
2. ↑  «Implacable Class Aircraft Carriers». *www.battleships-cruisers.co.uk* **(engelsk)**. CRANSTON FINE ARTS. Besøkt 7. oktober 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Vrakets posisjon
* Omtale av dykkeobjektet DS Karmøy
* Hangarskipet HMS Implacable – omtale
* Omtale av Barracuda bombefly

Portal: Andre verdenskrig
**Sankt Villehad av Danmark** (St. Willehadus de Dania, opprinnelig Antonius, født 1482 i Holsten i Danmark, drept 9. juli 1572 i Gorkum i Nederlandene) var en franciskansk martyr.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han hadde katolske foreldre og trådte inn som fransiskaner i ordenens observant-gren med ordensnavnet Villehad og ble presteviet. I sine yngre år, under kong Christian II av Danmark, Norge og Sverige, så han begynnelsen på og spredningen av reformasjonen. 

### Landflyktighet

Villehad ble utvist av lutheranerne fra Danmark i 1525 eller noe senere (1528?) sammen med alle de andre danske fransiskanerne. Vi vet ikke i hvilket kloster han da var stasjonert, men vi vet at han bodde en stund i Holsten før han dro til England, trofast mot sitt monastiske ideal. Han flyktet så til Skottland, men på grunn av forfølgelser også der, videre til et franciskanerkloster i Gorkum i Nederlandene, hvor han ble resten av sitt liv. 

Omsider ble han også her innhentet av forfølgelser, denne gang av nederlandske calvinister. Med stor fanatisme og grusomhet fengslet de 17 geistlige og 2 lekbrødre fra klosteret og tok dem med seg til byen Brielle. Her ble de lokket til å frafalle troen på alterets sakramente, samt troen på paven som kirkens overhode. De ble pisket og hengt den 9. juli 1572. Da var Villehad over 90 år gammel. 

Først i 1616, under en tolvårig våpenhvile mellom Spania og de Forente provinser, turte to fransiskanerpatre å grave opp martyrenes jordiske rester, og i hemmelighet ble de overført til de belgiske provinsene, som ble regnet som et sikrere hvilested. Den 18. juni 1618 ble de høytidelig overført til klosteret til fransiskaner-rekollektene en reformgren av fransiskanerordenens observant-gren, og skrinlagt der i Bruxelles.

Han ble saligkåret i 1675 og helgenkåret den 29. juni 1867. Festdagen er 9. juli. 

Sakramentskirken på Nørrebro i København er viet til Sankt Villehad.

Kilder
------

* Den Katolske Kirke i Danmark, Helgenleksikon
* Catholic Online - Saints & Angels

  

Portal: Danmark
En omformer til en solar-montert frittstående anlegg i Speyer, nedover Rhinen.
Oversikt over omformeren
En **vekselretter** er et apparat som omformer likespenning til vekselspenning, og dermed også likestrøm til vekselstrøm. Den kan betraktes som det motsatte av en likeretter.

Alt etter oppkobling kan vekselrettere være konstruert for å produsere énfaset eller trefaset vekselstrøm. Ved å anvende halvledere av silisiumkarbid kan en virkningsgrad på opp til 98% oppnås.

Bruksområder for en vekselretter er for eksempel der det er behov for 230V vekselstrøm i bil, båt eller andre steder der man har kun en likespennings-kilde tilgjengelig. Vekselretter er også en viktig del av en UPS som brukes mye til å strømforsyne servere i datasystemer. Et viktig bruksområde er også å lede likestrømsenergi inn i et vekselstrømsnett, for eksempel fra et fotovoltaisk anlegg.

En vekselretter fungerer som oftest ved at likespenningen først økes til høy spenning i et Chopper/boost ledd, hvorpå den "hakkes opp" i en høyfrekvent puls, som transformeres, moduleres, og glattes til å bli gjenkjennelig som en sinusform på utgangen. Det finnes også enkle vekselrettere som leverer firkantpuls, men disse er ikke mye utbredt, og vil ikke fungere på alle apparater.

Referanser
----------

1. ↑  Fraunhofer ISE (utgiver): *Fraunhofer ISE stellt neuen Rekord für Wechselrichterwirkungsgrad auf – SiC Transistoren erhöhen Effizienz von Solarstromanlagen Arkivert 11. august 2011 hos Wayback Machine..* 2008, 15. januar 2008 (presseinformasjon, tysk).

Eksterne lenker
---------------

* (en) DC/AC Inverters (power) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
Begrepet **vekstfaktor** refererer til naturlig forekommende
proteiner som kan stimulere cellevekst og -differensiering.
Vekstfaktorer er viktige i reguleringen av mange cellulære prosesser.
De opptrer typisk som signalmolekyler mellom celler, for eksempel
cytokiner og hormoner, som binder seg til reseptorer på
overflaten til målcellen.

Vekstfaktorer kontra cytokiner
------------------------------

Iblant brukes begrepene *vekstfaktor* og *cytokin* om hverandre.
Historisk var cytokiner assosiert med hematopoetiske (bloddannende) celler og
immunceller. I det sirkulatoriske systemet og i beinmarg hvor celler kan ligge
omsluttet av væske gir det intuitiv mening at cellene kan kommunisere gjennom
signalproteiner som transporteres i væsken. Etterhvert som ulike grener av
forskningen konvergerte ble det imidlertid klart at enkelte av de samme
signalproteinene som ble brukt i det hematopoetiske systemet og immunsystemet
også ble brukt av mange andre typer celler og vev. Mens *vekstfaktor* impliserer en positiv stimulans av celledeling er
*cytokin* et nøytralt ord som også dekker signaler som får målcellen til å gå
gjennom programmert celledød.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
To maskinpistoler. En Uzi (øverst, med teleskopisk sluttstykke) og en MP40 (uten).
Skisse av innvendige mekanismer på våpnene ovenfor: Blå pipe, grønt sluttstykke.
Et **teleskopisk sluttstykke** er et sluttstykke som går fremfor og delvis omslutter kammeret. Mange typer våpenmekanismer (f.eks. masseretardert sluttstykke) krever en viss masse på sluttstykket for å fungere pålitelig, og et teleskopisk sluttstykke gir mulighet for en kortere lengde fra kammeret til bakenden av sluttstykket samtidig som man opprettholder en viss masse.

Historie
--------

Teleskopisk sluttstykke dukket først opp på halvautomatiske pistoler hvor glidestykket fungerer som sluttstykke. Et eksempel er M1911-pistolen som ble utviklet for den amerikanske hæren tidlig på 1900-tallet.

I 1948 kom den tsjekkoslovakiske CZ Modell 23 (også kjent som Sa.23 og vz.48b) som den første maskinpistolen med teleskopisk sluttstykke. Disse modellene bruker et sylindrisk teleskopisk sluttstykke med pipen i senter. Teleskopiske sluttstykker har siden blitt brukt i mange ulike maskinpistoler.[*bør utdypes*]

I 1948 startet utviklingen av den israelske Uzi-maskinpistolen designet av Uziel Gal etter inspirasjon av CZ 23-serien. Uzi ble offisielt approbert i 1951, og gikk inn i tjeneste i 1954. Uzi har i tillegg et rektangulært sluttstykke hvor pipen er forskjøvet mot bunnen som skal gi lavere rekylakse og mindre følt rekyl.

Eksempler på våpen med teleskopisk sluttstykke
----------------------------------------------

* Alpha GPI
* Cellini-Dunn SM-9/SM-90
* CZ Modell 23
* MAC-10 og MAC-11
* MGP-15
* Patria maskinpistol
* Ruger MP9
* Steyr MPi 69 og MPi 81
* Uzi

Referanser
----------

1. ↑  Back to the Roots Arkivert 28. november 2006 hos Wayback Machine. Arkivert 2006-11-28 hos Wayback Machine, Monty Mendenhall, at, accessed Jan 10, 2007
**Blaine Nathaniel Sexton** (født 3. mai 1892 i Nova Scotia i Canada, død 27. april 1966 i Folkestone i England) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1924 i Chamonix og 1928 i St. Moritz.

Sexton vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han spilte på det britiske laget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Canada og USA. Storbritannias resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var 0-11 mot USA, 2-19 mot Canada og seier over Sverige med 4-3. OL-turneringen i ishockey 1924 var også det andre verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Storbritannias OL- og VM-lag 1924 var; William Anderson, Lorne Carr-Harris, Colin Carruthers, Eric Carruthers, Guy Clarkson, Ross Cuthbert, Geoffrey Holmes, Hamilton Jukes, Edward Pitblado og Blane Sexton.

Fire år senere, under vinter-OL 1928 i St. Moritz var Sexton med på det britiske ishockeylaget som kom på kom på fjerdeplass, bak Canada, Sverige og Sveits. OL-turneringen var også både verdens- og europamesterskap og Storbritannia kom på tredjeplass bak Sverige og Sveits og vant bronsemedaljene i det trettende europamesterskapet i ishockey.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse i ishockey (Storbritannia)
* VM 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse i ishockey (Storbritannia)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Blaine Sexton – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Blaine Sexton – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Blaine Sexton – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Blaine Sexton – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Blaine Sexton – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Georg «Goggen» Hammer** 
(født 11. desember 1950 i Kristiansund) er en norsk tidligere fotballspiller. Han er vinner av fire cupmesterskap[] og to seriemesterskap, samt spill for det norske landslaget.

Han spilte for hjembyens Kristiansund FK frem til 1969. Landskjent ble han som spiller for Skeid FK (1969-76, 74 kamper, en scoring) da han vant Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1974. Deretter var han i Lillestrøm SK der han startet i angrep, men ble forsvarer (1977-79, 1981-86, 117 kamper, seks scoringer) og vant Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1977 og 1. divisjon fotball for herrer 1977.

Hammer var på Norges herrelandslag i fotball som kvalifiserte seg til Sommer-OL 1980 (7 kamper, 3 scoringer). Etter en sesong i Kristiansund FK og 2. divisjon fotball for herrer (1980) 
mistet han nesten armen grunnet komplisert brudd etter en svenskekamp og var mye borte i et par sesonger.
Tilbake i LSK 1981-86 vant han 1. divisjon fotball for herrer 1986 og Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1985.

Senere trente han sporadisk i klubbene LSK (under Tom Lund), Skeid og Lyn FC (1989). Hammer flyttet i 2001 tilbake til Kristiansund der han[*når?*] er kommunal idrettskonsulent.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 266618, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  biografi fra kanafi-ransen.no
**Vestoppland Kammerkor** (VOK) ble stiftet og startet opp høsten 1990, og hadde sin første konsert januar 1991. Koret har hovedbase på Gjøvik, men medlemmene kommer også fra Toten og Lillehammer-området. I dag består koret av rundt 25 medlemmer. Mange av medlemmene har en eller annen musikkutdannelse, og jobber på forskjellige områder innen musikkfeltet, og en del går regelmessig til vokal- undervisning. I sesongen 2015 har koret fast tilknyttet sangpedagog.

Mål
---

Korets målsetting er å arbeide seriøst med korlitteratur fra forskjellige stilarter og tidsepoker slik at koret kan presentere seg som et interessant kulturtilbud på nasjonalt og internasjonalt nivå

Korets musikalske profil
------------------------

Vestoppland Kammerkor har de siste årene hovedsakelig hatt sitt musikalske ståsted i klassisk og nyere kirkemusikk. Koret har medvirket på flere prosjekter i samarbeid med Innlandet filharmoniske orkester, der større korverk som Mozarts Requiem, Händels Messias og Bachs Juleoratorium har blitt oppført. VOK deltok også på Kirsten Flagstadfestivalen i 2011, med Brahms Requiem i et samarbeid med Kringkastingsorkesteret
I tillegg til større verk står en rekke enkeltstående, kjente korkomposisjoner på repertoarlisten, som verker av Mendelssohn, Nysted og Schönberg.
Et annet kjernerepertoar i VOK er folkemusikk. I 2004 ga koret ut en cd med folkemusikk arrangert av Henrik Ødegaard, og i 2009 vant koret klassen for folkemusikk i Grieg International Choir Festival i Bergen. I tillegg til dette har VOK også et hjerte for musikk av yngre samtidskomponister, både verdslige og sakrale. Fra sesongen 2013/2014 komponister som Torbjørn Dyrud og Eric Whitacre.

VOK samarbeider gjerne med andre kor og musikere og har deltatt på mange felleskonserter. Koret var i flere år fast kor på Peer Gynt-stevnet på Gålå, og har de seneste år vært med under festspillene i Elverum.

Utgivelser
----------

2004 «Fryd», Lokale folketoner arrangert av Henrik Ødegaard 

2011 «I den kalde vinter», julesanger

Dirigenter
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Dag Morten Kjelstad | 1990 | - | 1994 |
| Ragnar Rasmussen | 1994 | - | 1999 |
| Håvard Forvemo | 1999 | - | 2003 |
| Birgitte Rosenberg | 2003 |  |  |
| Kjetil Almenning | 2003 | - | 2005 |
| Marit Tøndel Bodsberg | 2005 | - |  |

Meritter
--------

1993 Syng for oss, Bergen: 2.-plass

1995 Syng For Oss, Bergen: Førstepris i kammerkorklassen 

1998 5. Concorso Corale Internazionale, Italia: Gulldiplom i kategori A1

1998 Landskonkurranse for kor, Ålesund: 2.-plass

2000 Kor-olympiade i Linz, Østerrike: Gullmedalje og femteplass i kammerkorklassen

2006 Sligo Choral festival, Ireland: Første pris i folkemusikk- og internasjonal klasse.

2015 Canta el mar, Spania: Gulldiplom og tredjeplass i folkemusikk, Gulldiplom og sjetteplass i sakral klasse. (resultater)

Eksterne lenker
---------------

* Korets hjemmeside
* Vestoppland kammerkor på Facebook

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Georg (Jürgen) Ernst von Wedel til Reetz, Nörenberg, Spiegel, Butow, Rahnwerder og Neuenwerder** (1597–1661) var gottorpsk kaptein og stallmester, samt svensk oberst. Han var stamfar til den dansk-norsk adelsslekten Wedel-Jarlsberg. 

Wedel ble født på Spiegel som sønn av oberst Ernst von Wedel til Spiegel (d. 1631) og Ilse von Wedel. Han studerte i Marburg og Heidelberg, og skal ha snakket syv språk, inkludert gresk og hebraisk. Han var hoffmester for hertug Johan Adolf sønner på Gottorp, i 1625 rittmester i dansk-norsk tjeneste. Gikk heretter i fransk tjeneste og reiste rundt i Europa til han i 1630 ble tilknyttet den svenske hæren som oberst. For sine innsatser i tredveårskrigen fikk han tilnavnet *Wagehals*. I 1636 var han generalmajor, og året etter trakk han seg tilbake til sin godser. Han døde i Kolberg i 1661, og ble bisatt i Reetz kirke.

Familie
-------

I 1632 giftet han seg med Anna von Ahlefeldt (d. 1660). De fikk fem barn, inkludert Wilhelm Frederik von Wedel, grunnleggeren av den danske Wedell-Wedellsborg-linjen, og feltmarskalk Gustav Wilhelm von Wedel, grunnleggeren av den norsk-østfrisiske Wedel-Jarlsberg-linjen.

Referanser
----------

1. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Danmarks Adels Aarbog, bind 95[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Jesper Thomassen (2000). «Wedel» (PDF). *Danmarks Adels Aarbog*. 95: 558.
4. ↑  *Historisch-heraldisches Handbuch zum genealogischen Taschenbuch der gräflichen Häuser* **(tysk)**. Perthes. 1855.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
En **V5-motor** er en fem-sylinders stempelmotor hvor sylindrene deler en felles veivaksel og er ordnet i en V-konfigurasjon. V5-motorer er svært uvanlige, og den eneste produksjonsversjonen er 1997-2006 Volkswagen Group VR5-motor. []

Biler
-----

Tidlig på 1980-tallet utviklet Oldsmobile en prototype 2,5|-liters V5-dieselmotor, men motoren ble ikke produsert. Motoren er basert på Oldsmobile V6-dieselmotor, med dieselinnsprøytningspumpe på plassen hvor den sjette sylinder var. En prototype av motoren er utstilt på «RE Olds Museum» i Lansing, Michigan.

Den eneste V5-motoren som nådde produksjon var «VR5»-motoren på 2,3 liter, som ble produsert av Volkswagen fra 1997-2006. Den var basert på Volkswagens VR6-motor, og var en spissvinkelmotor med forskjøvede sylindere (tre sylindere på en bank, og to på den andre) som delte et enkelt topplokk. Som på VR6-motoren var vinkelen mellom bankene 15 grader. De første versjonene brukte to ventiler per sylinder, men en oppdatering i 2000 resulterte i totalt fire ventiler per sylinder i tillegg til variable ventiltider.

Motorsykler
-----------

Honda RC211V, en MotoGP-racingmotorsykkel som deltok i sesongene fra 2002 til 2006, brukte en V5-motor. Den tverrstilte motoren på 990 cc hadde tre sylindere i front, to sylindere på baksiden og en V-vinkel på 75,5 grader. Motoren brukte 4 ventiler per sylinder.

Referanser
----------

1. ↑  «CC Weird Engines Outtake: Oldsmobile V5 Diesel–Grasping at Straws». Besøkt 17. juni 2018.
2. ↑  «Oldsmobile 2.5 Litre V5 Diesel». Besøkt 13. desember 2019.
3. ↑  Volkswagen Self-Study Programme. «The 2.3-ltr. V5 Engine - Design and Function» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 8. mai 2018.
4. ↑  «Exclusive -- We Ride Honda's RC211V GP bike». Besøkt 13. desember 2019.
**Shel Talmy** (født 11. august 1937 i Chicago, Illinois, USA) er en amerikansk plateprodusent mest kjent for sitt arbeid med The Who og The Kinks på 1960-tallet.

Shel Talmy fikk jobb som lydtekniker ved Conway Recorders, og arbeidet med tidlige surfehits med grupper som The Markets’ "Surfer's Stomp" og Billy Joe and the Checkmates’ "Percolator Twist". Han flyttet til London i 1962, opprinnelig med tanke på et kort opphold, men ble på grunn av suksessen han oppnådde værende i England i 17 år.

Han øvde stor innflytelse som produsent i beatmusikkens barndom. Shel Talmy eksperimenterte med innspillingene med bruk av effekter av akustisk tilbakekobling og hjalp The Kinks og The Who til å utvikle sin sound. Han produserte The Whos første album, og The Kinks’ utgivelser frem til "Waterloo Sunset". Av andre store hitsingler som Talmy produserte er The Easybeats’ "Friday On My Mind" og Manfred Manns "Semi Detached Suburban Mr. James" og deres coverversjon av Bob Dylans "Mighty Quinn".

Whos gitarist Pete Townshend skal ha skrevet sangen "I Can't Explain" i Ray Davies’ stil i håp om fange Talmys oppmerksomhet. Talmy likte låta. Han knyttet The Who til seg og ga gruppa platekontrakt, og produserte bandet første album og gruppas tidligste singler; "I Can't Explain", "Anyway, Anyhow, Anywhere" og "My Generation".

The Whos managere Kit Lambert og Chris Stamp ønsket å bryte kontrakten med Talmy, som vant rettssaken. Selv om The Who ble fridd fra kontrakten måtte gruppa gi royalties til Talmy helt frem til utgivelsen av rockeoperaen Tommy (1969). Talmy låste ned master tapene til debutalbumet *My Generation* i en temperatur- og klimakontrollert safe og albumet ble den siste av The Whos katalog til å bli gjenutgitt. Dernest ordnet Talmy med en nymikset versjon av album som Deluxe Edition i 2002.

På 1970-tallet var Talmy mindre aktiv, men han produserte blant annet The Damneds singel "Sick of Being Sick"/"Stretcher Case Baby". Captain Sensible uttalte senere at Talmy hadde gitt gruppa "the best sound that the Damned ever had for guitars".

Talmy har også gjort seg gjeldende som forfatter med romanen *Whadda We Do Now Butch?* hvor han opponerer mot den fremstillingen av hvordan Butch Cassidy og Sundance Kid døde, og mener han etter grundige undersøkelser mener at de slett ikke døde slik som det for eksempel ble vist i kinofilmen. Shel Talmy lever nå i California, USA.

Referanser
----------

1. ↑  Se profil på Internet Movie Database
2. ↑  '*Billboard*. 15. februar 1997. "Songs bring seminal rock producer Shel Talmy back to the board". Vol. 109, #7, ISSN 0006-2510.
3. 1 2 3  Chris Hunt. «Shel Talmy Interview».
4. ↑  Richie Unterberger. «Shel Talmy Interview».
5. ↑  Richie Unterberger. «Shel Talmy Folk-Rock Interview».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Shel Talmy på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Shel Talmy hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Shel Talmy på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Shel Talmy på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Gro Hege Bergan**, født Gro Hege Lilleås 10. juni 1951 i Tønsberg, oppvokst på Sem i Sem kommune, er bildekunstner, utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole (1970-1974) og Statens Kunstakademi (1974-1981).

Bergans virkeområder er grafikk og maleri, og hennes motiver er hentet fra situasjoner i hverdagen. Gjennom nitidig naturalistisk utførelse oppstår en lett karikerende og fremmedgjørende effekt. 
Bergan er kjent for sine underfundige tolkninger av mennesker og situasjoner. Med sin særegne fargebruk og naivistiske formspråk gir hun bildene en nostalgisk undertone.

Hun har deltatt på en rekke kollektivutstillinger, og har hatt separatutstillinger blant annet i Tønsberg Kunstforening og Molde Kunstforening. Hun har illustrert flere bildebøker, blant andre «Mille og den magiske kringlen» til tekst av Merethe Lindstrøm, gitt ut på Aschehoug i 1997.

Gro Hege Bergan er representert i samlinger hos blant andre Nordisk Konstcentrum, Norsk Kulturråd og Svenska Statens Konstråd.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Gro\_Hege\_Bergan[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ny utstilling i Gallerina». *Tønsbergs Blad*. 21. juni 1988. s. 2.
3. ↑   Norsk Kunstnerleksikon
4. ↑   Norske Grafikere
5. ↑   «Mille og den magiske kringlen»: Nasjonalbiblioteket
6. ↑   Kunstverket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**VAST** står for Visual Audio Sensual Theater og ble dannet av sanger, sangskriver og musiker Jon Crosby.

Jon Crosby hadde siden han var tretten år blitt sett på som en lovende gitarist, men det var da han var seksten at dannelsen av bandet VAST startet. Bandet, som på den tid bestod av Thomas Faggott, Steve Clark, Rowan Robertson og Jon Crosby selv, hadde sin første suksess da en lokal radiostasjon spilte noen av deres demoplater. Crosby hadde da sendt ut demoer til flere radiostasjoner i New York, hvor de til slutt fikk kontrakt med Elektra Records. Dermed, etter å ha turnert i Amerika en stund, gav VAST ut sin første cd, kalt Visual Audio Sensual Theater (1998). For så å begynne på sitt andre, kalt Music for People (2000).
Det var under produksjonen av bandets andre album at Thomas Faggott bestemte seg for å forlate bandet til fordel for å satse på solokarriere. Etter en audition ble Justin Cotta satt inn i stedet for Faggott. Men i 2001 forlot også Steve Clark og det relativt nye medlemmet Justina Cotta bandet, denne gangen for å lage et eget band. 
Deres neste album, Nude, ble sluppet 24. februar, 2004.

2Blossom & Records Media, ble startet av Crosby selv i slutten av 2003, og det var igjennom dette at bandet gav ut sin fjerde plate, Turqouis & Crimson, som tidligere bare hadde vært tilgjengelig i mp3 format. Dette var en dobbel plate med nye sanger, men også med miksete sanger som tidligere hadde vært på albumet Nude. 

Etter dette har det kommet tre andre offisielle utgivelser fra VAST. Den første, A Complete Demonstration (2005), er rett og slett en samling av tidlige demoer. I september 2006, gav de ut en live innspilling, Live At CBGB's, og den siste ugivelsen er en samling av alle VAST sine plater i ett, hvor den fullstendige versjonen forventes å komme våren 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) VAST på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) VAST på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) VAST på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) VAST på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Planleggings- og samordningsdepartementet holdt til i Akersgata 59 i Oslo.
**Planleggings- og samordningsdepartementet** (PSD) var et norsk departement. Departementet ble opprettet ved sammenleggingen av Planleggingssekretariatet og Administrasjonsdepartementet den 1. januar 1997. Departementet var skapt for arbeidet med prosjektet «Det norske hus», og hadde ansvaret for langsiktig planlegging og samordning av regjeringens og departementets arbeid, samt for reformer i statsforvaltningen og samordning av regjeringens IT-politikk. Departementet ble nedlagt og oppgavene overført til Arbeids- og administrasjonsdepartementet den 1. januar 1998.

Se også
-------

* Liste over Norges administrasjons-, planleggings-, moderniserings- og fornyingsministre


| * v
* d
* r
Norske departementer |
| --- |
| Regjeringen | 
* Statsministerens kontor
* Arbeid og inkludering
* Barn og familie
* Finans
* Forsvar
* Helse og omsorg
* Justis og beredskap
* Klima og miljø
* Kommunal og distrikt
* Kultur og likestilling
* Kunnskap
* Landbruk og mat
* Næring og fiskeri
* Olje og energi
* Samferdsel
* Utenriks

 | Norges flagg |

Portal: Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Forvaltningsdatabasen
 |