recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Et **pilegrimspass** er et dokument som benyttes av personer på pilegrimsferd. I moderne tid er dette et dokument med felter der pilegrimen kan samle stempelavtrykk underveis i pilegrimsvandringen. I Norge kan pilegrimen få stempel i passet både ved regionale pilegrimssentre, fra herberger langs pilegrimsleden, i åpne kirker og hos andre aktører tilknyttet pilegrimsvandringstilbudet.

Passet er knyttet til tradisjonen av pilegrimsvandring. Ved gjennomføring av pilegirmsvandring til Trondheim og Nidarosdomen har det siden middelalderen vært en tradisjon å ta i bruk et pilegrimspass for å dokumentere at en er en ekte pilegrim ved ankomst av nye steder. I dag er pilegrimspasset ofte brukt for å dokumentere pilegrimsvandringen. Ved ankomst til Nidarosdomen og Nidaros pilegrimsgård er det mulig å få tildelt Olavsbrevet om man ved hjelp av stempler i pilegrimspasset kan dokumentere at man har gått de siste 10 mil til Nidarosdomen. Hvis man ankommer Trondheim på sykkel må man på samme måte dokumentere at man har syklet de siste 20 milene, for å kunne motta Olavsbrevet. For pilegrimer som tar i bruk Kystpilegrimsleia er reglene noe annerledes; sjøfarende pilegrimer må samle inn minst seks stempel fra ulike nøkkelsteder langs Kystpilegrimsleia.

Referanser
----------

1. ↑  «Pilegrimspass». *Pilegrimsfellesskapet St. Jakob*. Besøkt 17. februar 2021. «Under vandring i Spania, Frankrike og en del andre land er det påkrevet med pilegrimspass for adgang til pilegrimsherberger og for å dokumentere hvor langt man har gått. | Dette er viktig hvis man f.eks vil ha pilegrimsbrevet, compostelaen, ved ankomst til Santiago. Det samme gjelder olavsbrevet ved vandring til Nidaros. Ut over dette er det foreløpig ikke noe krav om pilegrimspass ved vandringer i Norge.»
2. ↑  «Pilegrimspass og Olavsbrev». *Pilegrimsleden*. Besøkt 17. februar 2021.
3. ↑  «Kystpilegrimsleia». *Pilegrimsleden*. Besøkt 17. februar 2021.
4. ↑  «Nøkkelsteder langs Kystpilegrimsleia». *Pilegrimsleden*. Besøkt 17. februar 2021.
En **smarthøyttaler** er en elektronisk enhet som kan hjelpe brukeren med ulike oppgaver, og styres gjerne med stemmen. En slik enhet består av komponenter som mikrofon og høyttaler, samt maskin- og programvare for talegjenkjenning, kunstig intelligens og talesyntese. Mange smarthøyttalere er koblet til internett (også kalt «skyen»), og utgjør således en del av tingenes internett. Mange mobiltelefoner og smarthøyttalere har innebygd programvare med en virtuell assistent.

Bruk
----

Typiske oppgaver en smarthøytaler kan gjøre er å spille musikk, starte nedtelling, fortelle vitser, skru av og på lys, og andre former for hjemmeautomasjon.

Eksempler på kommersielle smarthøyttalere
-----------------------------------------

Eksempler på kommersielle smarthøyttalere er:

* Amazon Alexa
* Google Home
* Apples HomePod

Per 2018 var bare Google Home ut av disse tre offisielt lansert i Norge.

### Smarthøyttalere i Norge

Den 24. oktober 2018 ble Google Home offisielt lansert med norsk tale og språk. Google ble dermed den første av de store produsentene som lanserte en smarthøyttaler offisielt i Norge.

Galleri
-------

* 1. generasjon Amazon Echo smarthøyttaler1. generasjon Amazon Echo smarthøyttaler
* En Apple HomePod smarthøyttalerEn Apple HomePod smarthøyttaler
* Google Home smarthøyttalerGoogle Home smarthøyttaler
* Amazon Echo Show smarthøyttalerAmazon Echo Show smarthøyttaler
* Harman Kardon INVOKE smarthøyttalerHarman Kardon INVOKE smarthøyttaler

Se også
-------

* Multiromslyd
* Smarthus

Referanser
----------

1. ↑  Aune, Oddvin. «Smarthøyttaleren inntar Norge». *NRK*. Besøkt 4. november 2018.
2. ↑  «Google lanserer Google Home og Google Home Mini i Norge». *Norway Press Blog* **(engelsk)**. Besøkt 4. november 2018.
En latinsk versjon av teksten, fra 1541.
***Smaragdtavlen*** (*Tabula Smaragdina*) er en kort, esoterisk tekst fra omkring år 800 som ble oversatt til latin på 1100-tallet, og som den europeiske middelalderens alkymister regnet som et av fundamentene for sine kunster, særlige innenfor den hermetiske tradisjonen. Teksten, som består av femten punkter og om lag tjue setninger, skal angivelig avsløre «den opprinnelige substans» og dens stadier av forandring.

Den eldste kjente versjonen av teksten finnes på arabisk i *Kitab Sirr al-haliqa* (ca 813-33). Her fortelles det at den hellige mannen Apollonius av Tyana (ca 15-100) skal ha oppdaget teksten på en tavle i en hule skjult under en statue av Hermes. Teksten skal ha vært skrevet på en tavle av smaragd, ha hatt overskriften *Kunsten å gjenskape natur*, og skal ha vært uttalt av Hermes Trismegistos.

Referanser
----------

1. 1 2  Christian Hervik Bulls innledning til *Hermes Trismegistos : gresk-egyptiske visdomstekster*, Oslo, 2010 ISBN 978-82-525-7463-0. Teksten er oversatt til norsk i denne antologien.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tabula Smaragdina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Various Translations of the Tablet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Kenneth Ørbæk** (født 18. august 1960) er en dansk rullestolcurlingspiller. Han representerer Tårnby CC. 

Han har vært *skip* på det danske landslaget i en årrekke, og har ledet laget i tre VM fra 2004 til 2007. I 2005 fikk de sølv, bak Skottland. Han var også skip under Paralympics 2006, der Danmark fikk femteplass. Ørbæk var også flaggbærer for Danmark under åpningsseremonien. 

Danmark fikk bronse i kvalifiseringen til VM i 2008, men kun to av de 10 lagene som deltok i denne kvalifiseringen fikk plass i VM. Danmark spilte derfor ikke i VM i 2008. 

Ved siden av curlingen driver han et vikarbyrå for handikappede, for å hjelpe handikappede mennesker å skaffe seg arbeid. Dette vikarbyrået heter Handiwork ApS Vikarbureau. 
er en dansk rullestolcurlingspiller.

Resultater
----------

| De olympiske ringer Paralympiske leker |
| --- |
| Plass | Øvelse | År | Sted |
| 5. | Rullestolcurling | 2006 | Italias flagg Torino |
| Curling VM i rullestolcurling |
| Plass | Øvelse | År | Sted |
| 8. | Rullestolcurling | 2004 | Sveits’ flagg Sursee |
| Sølv | Rullestolcurling | 2005 | Skottlands flagg Glasgow |
| 9. | Rullestolcurling | 2007 | Sveriges flagg Sollefteå |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kenneth Ørbæk – Paralympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Kenneth Ørbæk – World Curling Federation Rediger på Wikidata
* Handiwork ApS

Portal: Danmark
**Robert Karlsson** (født 3. september 1969) er en svensk golfspiller på PGA-touren og Europatouren. Med 11 seire er han den svenske som har flest seire på disse to tourene.

Karlsson ble profesjonell golfspiller i 1989 og kvalifiserte seg til Europatouren gjennom kvalifiseringsskolen i 1990. Han har beholdt spilleretten siden, og har hatt en stabil karriere med fire topp 20-plasseringer på Order of Merit, inklusive en tiendeplass i 1997. Han har vunnet ni turneringer på touren. Under The Celtic Manor Wales Open i 2006 satte han nye rekorder på Europatouren for 36 og 54 hull med henholdsvis 124 slag på de to første rundene og 189 på de tre første. Banen hadde imidlertid par 69, noe som er svært uvanlig på dette nivået, slik at score i forhold til par var mindre bemerkelsesverdig (14 under etter to runder og 18 under etter tre).

Hans andre seier i 2006, i Deutsche Bank Players Championship of Europe, dyttet Karlsson opp blant de 50 beste på verdensrankingen i golf.

Karlsson spilte for Fastlandseuropa i lagkonkurransen Seve Trophy i 2000, 2002 og 2007. Han spilte i Ryder Cup i 2006 og 2008.

I 2008 vant han Europatourens Order of Merit. Det meste av 2009-sesongen ble ødelagt av en øyeplage, han mistet plutselig dybdesynet, men i 2010 var han tilbake med to seire.

Meritter
--------

### Seire på Europatouren

* 2010: Commercialbank Qatar Masters presented by Dolphin Energy, Dubai World Championship
* 2008: Mercedes-Benz Championship, Alfred Dunhill Links Championship
* 2006: The Celtic Manor Wales Open; Deutsche Bank Players Championship of Europe
* 2002: Omega European Masters
* 2001: Via Digital Open de España
* 1999: Belgacom Open
* 1997: BMW International Open
* 1995: Turespana Open Mediterrania

Eksterne lenker
---------------

* (de) Robert Karlsson – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Robert Karlsson – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Robert Karlsson – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Robert Karlsson – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** Munzinger (sport)
 |
**Lorenzo Mangiante** (født 14. mars 1891, død 16. juni 1936) var en italiensk sportsutøver som deltok under de olympiske leker både i 1912 i Stockholm og i 1920 i Antwerpen.

Mangiante ble olympisk mester i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det italienske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp foran Ungarn. Det var fem lag fra fem nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion. Det var mellom 16 og 40 deltakere på hvert lag. Åtte år senere, under OL 1920 i Antwerpen vant han sin andre olympiske gullmedalje, også denne gangen i mangekamp for lag.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Gull **Gull** i turn, mangekamp lagkonkurranse (Italia)
* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i turn, mangekamp lagkonkurranse (Italia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lorenzo Mangiante – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lorenzo Mangiante – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Lorenzo Mangiante – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Lorenzo Mangiante – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
1. klasse
**Republikkens orden** er en tunisisk orden innstiftet 16. mars 1959. Ordenen tildeles for sivil og militær innsats for etablering av republikken, dens utvikling og institusjoner. Tunisias president er ordenens stormester.

Inndeling
---------

Republikkens orden er inndelt i fem grader:

* 1. klasse
* 2. klasse
* 3. klasse
* 4. klasse
* 5. klasse

Insignier
---------

Opprinnelig viste ordenstegnene for Republikkens orden portrett av Habib Bourguiba, Tunisias første president etter at monarkiet ble styrtet i 1957. Bourguiba styrte til 1987. Ordenstegnet besto av en hvitemaljert femtagget stjerne med en midtmedaljong i gull der presidentens portrett var plassert. Det var plassert ornamenter i gull og rødt i vinklene mellom taggene. Ordensstjernen hadde den femtaggede stjernen satt på flammende stråler i gull. Ordensbåndet var hvitt med striper i rødt og gult langs kantene.

I 1967 ble ordenstegnene endret. Siden da består ordenstegnet av en stjerne med fem sølvtagger i grønt og rødt og med sølvspyd mellom taggene. Midtmedaljongen er grønn med Tunisias riksvåpen i sølv i midten. Medaljongen er omgitt av en grønnkantet rød bord med innskriften "Republikken Tunisia" på arabisk. Ordenstegnene er like for de ulike gradene, men er ulike av størrelse og er opphengt i bånd av forskjellig utforming. Ordensstjernen er også identisk med ordenstegnet, men er større. Ordensbåndet er grønt med to smale røde striper ved hver av kantene. Fargene er de samme som i Iftikhar-ordenen.

Tildeling
---------

Utnevnelse skjer i regelen til ordenens lavere trinn, med påfølgende mulighet for avansement.

Norske innehavere
-----------------

Republikkens orden er tildelt Jens-Anton Poulsson og Gunnar Halle.

Litteratur
----------

* «Tunisia» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1668–1671
**Isebakktjern** er et ferskvannstjern som ligger nordvest i Sarpsborg kommune, og blir delt med nabokommunen Råde kommune. Tjernet er 86 dekar stort og ligger ca. 60 moh. Tjernet har utløp via Møllerødbekken som ender opp i Ågårdselva, rett ovenfor Solli bruk. Tjernet ligger ganske isolert til og er for det meste omringet av skog og fjell. Det er blitt registrert mange arter rundt tjernet og det er et stort biologisk mangfold ved tjernet.

Økologi
-------

Vannet i tjernet er svært surt og blir regnet som næringsfattig. Under 2.verdenskrig var det våpenslipp i området rundt tjernet og på Isebakktjern. Det var trolig 2-3 containere med våpen som gikk gjennom isen på tjernet, noe som gjør at vannet i tjernet er forurenset av kvikksølv og andre tungmetaller. Dette gjør at vannet ikke bør drikkes og fisk som er fanget i vannet bør heller ikke spises. 

Isebakktjern blir regnet som et viktig leveområde for ål på grunn av observasjoner av ål i utløpsbekken til tjernet. Det er mye flytebladsvegetasjon og sivbelter sør i tjernet. Tjernet er et potensielt leveområde for sjeldne øyenstikkere. Det er også blitt observert bevere ved tjernet. Vannet i Isebakktjern ble rotenonbehandlet i 1965 for å fjerne gjedda som befant seg i vannet. Denne behandlingen var mislykket da gjedda overlevde i et lite vann lenger opp i vassdraget. Det ble tidligere satt ut ørret i vannet, og det var et godt ørretfiske i noen år, men ørreten er idag utryddet fra tjernet. Det finnes mange naturlige fiskeplasser ved tjernet, men det fiskes lite ved tjernet idag.

Fisk i Isebakktjern
-------------------

* Ål
* Gjedde
* Abbor

Eksterne lenker
---------------

* Arkivert 14. august 2016 hos Wayback Machine.
* Arkivert 14. august 2016 hos Wayback Machine.
*
«**Republikkflukt**» (ty. *Republikflucht*) var betegnelsen som ble brukt av kommunistregimet i DDR om illegalt å forlate kommuniststaten til fordel for Vest-Tyskland eller andre vestlige land. Republikkflukt var en juridisk term nedfelt i østtysk lov, som fastslo at republikkflukt eller forsøk på dette var straffbart; det samme var planlegging av slik flukt og medvirkning til at andre kunne flykte.

Et minnesmerke for flyktningene som ble drept av kommunistene eksisterte fra 2004 til 2005 i nærheten av Checkpoint Charlie.
Mellom 1945 og 1961 forlot trolig mellom 2,5 og 3 millioner mennesker den sovjetiske okkupasjonssonen, SBZ, fra 1949 kalt DDR.[] Disse utgjorde rundt en sjettedel av alle innbyggerne i området, og bestod særlig av utdannede og yngre mennesker. Etter byggingen av Berlinmuren i begynnelsen av 1960-årene ble «republikkflukt» forbundet med stor fare.

Forsøk på å flykte fra DDR ble strengt straffet, og mange ble drept i forsøket. Til sammen ble 75 000 personer som mislyktes i å flykte fra DDR satt i fengsel.[]

I et propagandahefte utgitt av Sozialistische Einheitspartei Deutschlands (SED) i 1955, beregnet på partiets «agitatorer», ble det understreket at «republikkflukt» var en svært alvorlig forbrytelse. Der het det bl.a. at «arbeidere i hele Tyskland vil kreve at de som forlater Den tyske demokratiske republikk, en bastion i kampen for fred, for å tjene det tyske folkets dødsfiender, imperialistene og militaristene [dvs. Vest-Tyskland/vestmaktene], blir straffet».

Referanser
----------

1. ↑  *Notizbuch des Agitators*, Sozialistische Einheitspartei Deutschlands, 1955

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Den syrisk-ortodokse patriark av Antiokia og hele Orienten** er en av de orientalsk-ortodokse kirkenes patriarker og overhodet for den syrisk-ortodokse kirke. Den syrisk-ortodokse patriarken er én av fem patriarker som avleder sin tittel fra det oldkirkelige patriarkatet i Antiokia (de fire andre er den gresk-ortodokse, maronittisk-katolske, melkittisk-katolske og syrisk-katolske). Patriarken har sitt sete i Damaskus.

Den nåværende syrisk-ortodokse patriarken av Antiokia er Ignatius Aphrem II.

Historie
--------

På konsilet i Kalkedon i 451 oppstod splittelsen mellom de såkalte kalkedonske (de senere ortodokse og katolske) og de ikke-kalkedonske (orientalsk-ortodokse) kirkene. Etter noen år med interne stridigheter førte dette i 518 til at patriarken Severus måtte flykte fra Antiokia til et eksil i Alexandria. Han fortsatte som patriark for syrerne (ikke-kalkedonerne), mens keiseren i Konstantinopel innsatte Paul som ny (melkittisk eller kalkedonsk) patriark i Antiokia. Gjennom århundrer hadde de syriske patriarkene sitt sete i ulike klostre i Mesopotamia, fra 1200-tallet ved Mardin (dagens Tyrkia).

De syriske patriarkene av Antiokia gjennomgikk et nytt skisma i 1782: Etter at den nyvalgte patriarken Ignatius Mikael III Jarweh konverterte til katolisismen og den osmanske sultanen i Konstantinopel bekreftet Ignatius Matteus som motpatriark, var også det syriske (ikke-kalkedonske) patriarkatet av Antiokia delt i to uavhengige linjer, en syrisk-katolsk og en syrisk-ortodoks.

Setet for de syrisk-ortodokse patriarkene ble i 1933 flyttet fra Mardin til Homs (Syria) og i 1959 til Damaskus.

Liste over patriarker
---------------------

For patriarker før 1782 se liste over patriarker av Antiokia.

* Ignatius Matteus (1782–1817)
* Ignatius Juna (1817–1818)
* Ignatius Georg V (1819–1837)
* Ignatius Elias II (1838–1847)
* Ignatius Jakob II (1847–1871)
* Ignatius Peter IV (1872–1894)
* Ignatius Abdul Masih II (1895–1905)
* Ignatius Abd-Allah II (1906–1915)
* Ignatius Elias III (1917–1932)
* Ignatius Abraham I Barsoum (1933–1957)
* Ignatius Jakob III (1957–1980)
* Ignatius Zakka I Iwas (1980–2014)
* Ignatius Aphrem II (2014-d.d)
**William Nils Erich Petzäll** (født 26. august 1988, død 1. september 2012) var en svensk politiker, tidligere medlem av Sverigedemokraterna og leder av Sverigedemokratisk Ungdom. Han ble innvalgt til Riksdagen for Dalarnas län ved valget i 2010, men trakk seg fra Sverigedemokraterna i 2011 og ble partiløs riksdagsrepresentant. Han ble funnet død i en leilighet i Varberg den 1. september 2012.

Petzäll var medlem av kommunestyret i Borås kommune fra 2007 til 2010. I 2006 var Petzäll, da knapt 18 år og en månad gammel, toppnavnet på Sverigedemokraternas kommunestyreliste i Borås. På grunn av flere personstemmer ble det dog Christoffer Hedelin (12,8 prosent mot Petzälls 8,4 prosent) som ble valgt inn på partiets eneste mandat i kommunestyret.[] Petzäll overtok kommunestyreplassen da Hedelin frasa seg den i 2007.[] Petzäll ble gjenvalgt som kommunestyremedlem i valget i 2010. Han frasa seg dog plassen kort tid etter valget, med henvisning til vanskelighetene med å kombinere kommunestyresetet med sitt riksdagssete.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3   Sveriges dödbok 1860–2017, oppført som Petzäll, William Nils Erich, besøkt 28. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «William Petzäll död», verkets språk svensk, besøkt 1. september 2012[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (sv) William Petzäll hos Sveriges riksdag Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Morten Andresen** (1952–2012) var en norsk skuespiller som for det meste har opptrådt på teaterscenen. Han var ansatt ved Den Nationale Scene i en årrekke.

Andresen scenedebuterte i stykket *En modig mygg* på Nationaltheatret i 1972 og var ansatt der til 1976. Fra 1976 til 1990 var han fast ansatt ved Den Nationale Scene i Bergen, avbrutt av et engasjement ved Hålogaland Teater i 1987–1988 der han spilte i barneforestillingen *Kykkelikasse*. Han gjorde seg særlig bemerket for den stumme rollen i Staffan Göthes *En utstoppet hund* (1989) og rollen som Jamie Tyrone i Eugene O'Neills *Lang dags ferd mot natt* (1976). I løpet av karrieren spilte han i om lag 70 sceneproduksjoner, alt fra greske tragedier til moderne dramatikk, barneteater og musikaler.

Han filmdebuterte i en birolle i komedien *Freske fraspark* (1963) og hadde senere biroller i filmer som *Fem døgn i august* (1973), *Bobbys krig* (1974), *Brent av frost* (1997) og *Thale* (2012). 

Han tv-debuterte i Fjernsynsteaterets *Tre søstre* (1973), hvor han hadde en birolle. Senere hadde han mindre roller i tv-serier som *Nitimemordet* (1975), *I de beste familier* (1994–1995) og *Jakten på Mauritius* (1995). 

Andresen medvirket også i en rekke hørespill i perioden 1961 til 1995.

Han døde av hjertestans i sitt hjem i Fredrikstad i 2012, 60 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 29. desember 2012, besøkt 21. september 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, www.imdb.com, besøkt 21. september 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   Bergens Tidende, www.bt.no, utgitt 2012, besøkt 21. september 2021[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5  «Morten Andresen er død». *www.bt.no*. 2012. Besøkt 21. september 2021.
5. ↑  «MORTEN ANDRESEN | Nationaltheatrets forestillingsarkiv». *forest.nationaltheatret.no*. Besøkt 21. september 2021.
6. ↑  «Person». *Hørespilldatabase*. Besøkt 21. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Morten Andresen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Morten Baltzersen** (født 26. august 1960) er finanstilsynsdirektør i det norske finanstilsynet etter å ha blitt ansatt i et seks års åremål i statsråd den 1. april 2011. Han ble gjenoppnevnt for en ny åremålsperiode i statsråd 22. mai 2017. Morten Baltzersen tok over stillingen etter Emil Steffensen som var konstituert finanstilsyndirektør i perioden 14. april til 15. august 2011. Bjørn Skogstad Aamo var finanstilsynsdirektør i den foregående åremålsperioden.

Baltzersen er utdannet samfunnsøkonom ved Universitetet i Oslo i 1984. Han har jobbet flere år i Finansdepartementet. Han ledet *Bank- og Kredittseksjonen* i *Økonomiavdelingen* og arbeidet i *Skatteøkonomisk avdeling*. Fra 1994 jobbet han som spesialråd til Norges delegasjon til EU i Brussel. I perioden 2000 til 2002 var han fagdirektør og leder av *Markedsoperasjonsavdelingen* til Norges Bank. Han gikk deretter til stillingen som ekspedisjonssjef i Finansdepartementets finansavdeling.

Baltzersen er også styremedlem i Bankenes sikringsfond.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Finansdepartementet (01.04.2011). «Morten Baltzersen tilsett som Finanstilsynsdirektør i dag» (web). *Pressemelding 9/2011* **(nynorsk)**. Finansdepartementet. Besøkt 28. juli 2012.
2. 1 2  Finanstilsynet (15.08.2011). «Morten Baltzersen tiltrer stillingen som finanstilsynsdirektør». *Pressemelding 32/2011* **(norsk)**. Finanstilsynet. Arkivert fra originalen (web) 6. mars 2014. Besøkt 28. juli 2012.
3. ↑  Bankenes Sikringsfond (08.09.2011). «Morten Baltzersen nytt medlem av styret». *Pressemelding* **(norsk)**. Bankenes Sikringsfond. Arkivert fra originalen (web) 8. mars 2012. Besøkt 28. juli 2012.
**Peter Albert Midelfart** (født 3. oktober 1801 i Trondheim, død 29. april 1854) var Drammens ordfører, jurist, prokurator og sorenskriver.

Peter Albert virket som sekretær for de eligerte menn fra 1827 til 1837. Da kommunene i landet endret sin oppbygging fra 1837, fortsatte han i sin tidligere jobb, men nå med tittelen formannskapssekretær. I Drammens første bystyre 1837 møtte han som representant for Strømsø, ved siden av å være jurist i Drammens første yrkessammenslutning, Drammensvassdragets Fellesfløtningsforening i 1830–40-årene.

Da Norges Bank i 1837 opprettet en Drammensavdeling, var Midelfart varamann til administrasjonen.

Peter Albert var også ordfører i Drammen fra 1848 til 1849, deretter ble han sørenskriver i 1850.

Familie
-------

Foreldrene til Peter Albert var Eleonore Christiane Fabricius og eidsvollsmann og sogneprest, Hans Christian Ulrik Midelfart(1772-1823).

I 1828 giftet han seg med Johanne Vilhelmine Severine Marie Unger(1803-1856), de fikk seks barn: Anne Sophie(1828–1912), Hans Christian Ulrich(1830–1848), Peter Albert(1832–1896), Johannes Unger(1833–1910), Johan Vilhelm(1835–1898) og Emil Andreas Midelfart(1840–1915).

Familien bodde i Nedre Storgate, nåværende Grev Wedels plass i Drammen.

Referanser
----------

1. ↑   Nasjonalbiblioteket.no, urn.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   lokalhistoriewiki.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Lindstøl, Tallak (1914). *Stortinget og statsraadet*. no: Steen'ske bogtrykkeri. s. 81.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
***Folkeminner. NFL-nytt*** er et tidsskrift utgitt av Norsk Folkeminnelag. Tidsskriftet het tidligere «NFL-nytt», men kom fra og med nr. 57 (høsten 2011) ut under det nye navnet.

*Folkeminner. Tidsskrift for Norsk Folkeminnelag* nr. 55, 57, 65, 66 og 71, tidligere *NFL-Nytt*.
Tidsskriftet startet som et rent meldingsblad, slik det opprinnelig ble kalt siden startet i 1974. Hensikten var da å gi medlemmene opplysninger fra styret om årsmøter, seminarer, osv. men bladet har også hele tiden inneholdt vitenskapelige artikler, bokmeldinger, meddelelser, og stoff til ren faglig orientering.

Medlemsbladet blir kulturtidsskrift
-----------------------------------

Norsk Folkeminnelags styre vedtok i 2007 en utvidelse og omlegging av det tidligere medlemsbladet, slik at det mer fikk form av kulturtidsskrift, med en rekke vitenskapelige artikler, bok- og platemeldinger. Enkelte utgivelser har også vært utgitt som rene temanumre. Endringene var synlig fra og med nr. 50. Selv om det fremdeles gis rom for de sedvanlige orienteringssakene til NFLs medlemmer, er det nå de faglige artiklene til utdyping av diverse folkloristiske emner som dominerer innholdet. Tidsskriftet fikk samtidig en bedret papirkvalitet og spesialdesignede omslag.

Det er imidlertid ikke første gang at Norsk Folkeminnelag har latt bokserien bli supplert med tidsskriftutgivelser. I 1971 ble det første nummeret av det folkloristiske tidsskriftet *Tradisjon* sendt ut som medlemslevering til alle medlemmene i Norsk Folkeminnelag. Det samme skjedde med nr. 2 i 1972.

NFL-nytt utkommer vanligvis med to nummer pr. år, og opplagstallet ligger et sted mellom 600 og 1000 eksemplarer, avhengig av om det også skal deles ut på seminarer, stevner, kulturdagene, etc.. Tidsskriftet er ikke lagt ut for løssalg, men distruberes gratis, og er tilgjengelig for nedlasting fra utgiverens hjemmeside.

Se også
-------

* Norsk Folkeminnelag utgir også bokserien Norsk Folkeminnelags skrifter

Referanser
----------

1. ↑  Etter noen år sluttet heftet å komme nummerert, men i 1989 ble det foretatt en opptelling av de unummererte heftene, slik at nummereringen kunne tas opp igjen med nr. 19. Både Folkeminnelagets styre og Nasjonalbiblioteket har et sett hver med håndskreven nummerering av de mellomliggende utgivelsene.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
| Paoli–massakren |
| --- |
| Konflikt: Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 21. september 1777 |
| Sted | Malvern i Pennsylvania40°1'41,9"N 75°31'9,8"V |
| Resultat | Britisk seier |

 |
| Stridende parter |
| USAs flagg USA | Storbritannias flagg Storbritannia |
| Kommandanter og ledere |
| USAs flagg Anthony Wayne | Storbritannias flagg Charles Grey |
| Styrker |
| 1500 | 3000 |
| Tap |
| 53 døde113 sårede17 tatt til fange | 4 døde5 sårede |

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Philadelphiafelttoget, 1777–78 |
| --- |
| Brandywine – Paoli – Germantown – White Marsh – Matson's Ford - Crooked Billet – Monmouth |

**Paoli–massakren** var en trefning mellom britiske og amerikanske styrker under den amerikanske uavhengighetskrigen.

Bakgrunn
--------

Etter slaget ved Brandywine 11. september 1777 var brigadegeneral Anthony Wayne tvunget til å trekke seg tilbake med sine styrker til Chester i Delaware County.

I de etterfølgende dagene fortsatte de britiske styrkene å rykke frem mot Philadelphia, og Waynes 1500 menn forsøkte å trakassere fienden. Wayne antok at deres posisjon ikke var oppdaget og slo leir nær de britiske linjene i Paoli.

Slaget
------

Generalmajor Charles Grey gjennomførte et dyktig utført nattangrep den 20. september hvor britene overrasket de sovende amerikanske styrkene i Malvern. De gjennomførte et bajonett–angrep, drepte 53 og såret over 100 soldater.

Etterspill
----------

En offisiell undersøkelse fant ikke Wayne skyldig i tjenesteforsømmelse, men Wayne hadde begått en taktisk feil. Wayne ble rasende og krevde full rettssak. 1. november erklærte en komité på 13 offiserer at Wayne hadde handlet plettfritt.

Hendelsen ble beryktet med rykter om at britene hadde stukket eller satt fyr på amerikanere som forsøkte å overgi seg. De sårede og omkomne ble gjort til martyrer. De britiske styrkene begynte å frykte hevnen til «Mad Anthony» Waynes styrker.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Battle of Paoli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Ordenstegn for 1. klasse av Folkerepublikken Bulgarias orden
**Folkerepublikken Bulgarias orden** (bulgarsk: *Орден „Народна Република България"*) er en bulgarsk orden innstiftet 18. juni 1947 av formannskapet for Folkerepublikken Bulgaria til minne om at landet 15. september 1946 ble utropt til folkerepublikk. Ordenen belønnet sivile og militære for fremragende fortjenester og særskilte bragder. I Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen rangerte Folkerepublikken Bulgarias orden sammen med Madararytterens orden på trinn to, etter Georgi Dimitrov-ordenen, Stara Planina-ordenen og Ordenen Bulgarias tretten århundrer. Da Bulgaria i 1990 innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble Folkerepublikken Bulgarias orden avskaffet.

Inndeling
---------

Folkerepublikken Bulgarias orden var tiltenkt fem trinn, men dette ble i 1950 redusert til tre: 

* 1. klasse
* 2. klasse
* 3. klasse

Insignier
---------

Ordenstegnet for Folkerepublikken Bulgarias orden består av Folkerepublikken Bulgarias riksvåpen lagt på en samling av tretti stråler. Strålene er usentrerte og springer ut fra nedre del av medaljongen. For 1. klasse er riksvåpenet i sølv med rød emalje på forgylte stråler. For 2. og 3. klasse er riksvåpenet forgylt med rød emalje og strålene i hvitt metall. Ordenstegnene for 2. og 3. klasse er identiske, bortsett fra størrelsen.

Ordensbåndet er hvitt med kantstriper i rødt og grønt. Hvitt, rødt og grønt er fargene i Bulgarias flagg.

* Ordenstegn for 2. klasseOrdenstegn for 2. klasse
* Ordenstegn for 3. klasseOrdenstegn for 3. klasse

Tildeling
---------

Folkerepublikken Bulgarias orden ble tildelt bulgarske så vel som utenlandske statsborgere. Både sivil og militær innsats ble belønnet med ordenen. Til sammen ble 19 117 personer hedret med en av de tre klassene i Folkerepublikken Bulgarias orden.

Georgi Dimitrov var den første mottageren av Folkerepublikken Bulgarias orden. Han ble i 1947 tildelt ordenens 1. klasse.

Kilder
------

* Furlan, Marjan: *Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991*, Toronto: Militaria House, 1997, s. 13
* Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 155
* Petrov, Todor: *Bulgarian Orders and Medals 1878–2005*, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 215–216. ISBN 954-509-317-X
**Plješevica** (kroatisk også *Lička Plješivica*) er en fjellkjede i Sørøst-Europa, på grensen mellom Kroatia og Bosnia-Hercegovina. Høyeste punkt er Ozeblin på 1 657 moh. i den sørlige delen av fjellene. Dette er også det fjerde høyeste fjellet i Kroatia. Det høyeste punktet i den nordlige delen er Gola Plješevica på 1 649 moh. med utsikt over den bosniske byen Bihać.

Plješevica er en del av De dinariske Alper, og strekker seg fra Plitvicesjøene og Mala Kapela-fjellene i nord om lag 40 kilometer i sørlig retning til de møter Velebit-fjellene ved småbyen Gračac. I den nordlige delen går grensen mellom de to landene langs fjellenes hovedkam. På en del av den vestlige, kroatiske siden av fjellene ligger karstsletten Krbava, på østsiden dalen til den bosniske elva Una.

Referanser
----------

1. ↑  «GEOGRAFSKI I METEOROLOŠKI PODACI» (PDF). Kroatias statistiske byrå. Besøkt 14. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Plješevica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Ploion** er et gresk ord fra antikken. Ordet er en generell betegnelse på fartøy til sjøs, fra en mindre båt til et større skip. Ordet ploion kan også mente *ploia* eller *ploiarion*.

Ploion Hellenikon er en betegnelse benyttet i Egypt på fartøyer bygd av greske båtbyggerne i Egypt eller Hellas. *Ploia Hellénika* er en betegnelse på greskbygde båter eller skip. 

Sydde båter, det vil si båter som har blitt sydd sammen eller sammensnurret, ble betegnet som ploiarion rhapton. Grekerne var kjent med teknikken i den arkaiske tiden (800-500 f.Kr), men selve ordet «rhapton» er hentet fra markedet Rhapta på kysten av Øst-Afrika. I den lokale båtbyggingskunsten langs Det indiske hav har det helt frem til nyere tid blitt produsert sydde båter og skip, deriblant mtepen.

Grekerne benyttet også betegnelsene ploion diftherion på en skinnbåt og ploion zeugmatikon, som kan bety «koble sammen», «feste sammen» eller «spenne for», var en mulig betegnelse på en katamaran.

Litteratur
----------

* Basil Greenhill, *Aak to Zumbra – A Dictionary of the World`s Watercraft* 2000 ISBN 0-917376-46-3
**Paolo Bernardi** (født 25. juli 1972) er en italiensk skihopptrener og tidligere kombinertløper fra Cavalese. Han var hovedtrener for USAs hopplandslag for kvinner fra 2011 til 2013. Under hans ledelse ble Sarah Hendrickson verdensmester i 2013 og vant verdenscupen 2011/12 sammenlagt.

Som kombinertløper representerte han GS Fiamme Gialle. Han ble italiensk mester i 1991 og 1993, og hadde som sine beste internasjonale resultater 13.-plass i VM i Falun i 1993 og 25.-plass i et verdenscuprenn i Schonach.

Fra 2004 til 2008 var han hovedtrener for Italias kombinertlandslag. Deretter var han teknisk rådgiver for det amerikanske kombinertlandslaget, før han i 2011 overtok som hovedtrener for det amerikanske hopplandslaget for kvinner. Han sluttet i november 2013 på grunn av for stort arbeidspress. I mai 2014 ble han ansatt som hovedtrener for det italienske hopplandslaget for menn.

Kilder
------

* Federazione Italiana Sport Invernali: Il ritorno di Bernardi alla guida tecnica del gruppo maschile: "Prendere coscienza dei nostri mezzi per centrare l'obiettivo" Arkivert 24. februar 2015 hos Wayback Machine. (16. mai 2014, besøkt 24. februar 2015)
* USA Today: U.S. coach explains decision to resign before Olympics (17. november 2013, besøkt 24. februar 2015)
* PredazzoBlog.it: Paolo Bernardi è il nuovo allenatore del Salto Maschile Italiano (13. mai 2014, besøkt 24. februar 2015)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paolo Bernardi – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata
***Pappa!*** er en norsk bildebok for barn skrevet og illustrert av Svein Nyhus. Boka kom ut på Gyldendal Tiden første gang høsten 1998. Boka handler om den lille gutten Tommy som skal sove, men lengter etter og fantaserer om den fantastiske faren sin. Illustrasjonene i boka er tegnet med blyant og viskelær og fargelagt med vannfarger.

*Pappa!* er tegnerens tredje barnebok med egen tekst. Boka fikk kulturdepartementets bildebokpris og gull i klassen «bildebøker» i Årets vakreste bøker for bøker utgitt i 1998. Den er oversatt til gresk (2002), fransk (2005), italiensk (2007) og polsk (2008).

> Nyhus' evne til å ta vare på detaljrikdommen i en form preget av raffinert forenkling, er slående. Likeså uttrykksfullheten og varmen som stråler ut av figurene i hans stiliserte og uhyre estetisk bevisste billedspråk gjør dette til en bok både til glede og ettertanke.
> 
> 
> Knut Faldbakken om *Pappa!* i VG, 12.10.1998
> 
>

Eksterne lenker
---------------

* Nasjonalbibliotekets overbelyste faksimilekopi av *Pappa!*
* Svein Nyhus' egne blogginnlegg om *Pappa!*
* Forskning om barns møte med boka
**Helena Norberg-Hodge** (født februar 1946 i Sverige) er en svensk analytiker og forfatter som studerer virkningen som den globale økonomien har på kulturer og landbruk over hele verden. Hun er produsent og med-regissør av den 68 minutter lange prisbelønte dokumentaren The Economics of Happiness som ble publisert i 2011, og er grunnlegger og direktør for International Society for Ecology and Culture (ISEC). 

Norberg-Hodge ble utdannet både i Sverige, Tyskland, Østerrike, England og USA. Hun spesialiserte seg i lingvistikk, inkludert studier på doktorgradsnivå ved Universitetet i London og Massachusetts Institute of Technology. Norberg-Hodge snakker syv språk flytende. Hun har bodd i flere land og studert utallige kulturer med varierende grad av industrialisering, noe som ga henne et unikt internasjonalt perspektiv. 

Hun grunnla International Society for Ecology and Culture (ISEC), der hun er direktør. ISEC er basert i USA og Storbritannia, med datterselskap i Sverige, Tyskland, Australia og Ladakh, og har som oppgave å undersøke de årsakene til verdens sosiale og miljømessige kriser, samt fremme en mer bærekraftig utvikling i hele verden. Virksomheten inkluderer The Economics of Happiness, The Ladakh Project og lokale matprogrammer. Norberg-Hodge underviser regelmessig ved Schumacher College i England. 

I 1986 var Norberg-Hodge mottaker av Right Livelihood Award, for sitt arbeid. I 1993 ble hun kåret til en av verdens ti mest interessante miljøvernere av *Earth Journal*. Hennes arbeider har vært gjenstand for mer enn 250 artikler i over et dusin land.

Referanser
----------

1. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 26. mars 2018, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Helena Norberg-Hodge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Helena Norberg-Hodge på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Helena Norberg-Hodge på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Helena Norberg-Hodge på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Helena Norberg-Hodge hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) The Economics of Happiness
* (en) Helena Norberg-Hodge's film - *Ancient Futures: Learning from Ladakh*
* (en) The International Society for Ecology and Culture
* (en) Online interviews with Helena Norberg-Hodge
* (en) The Ecologist magazine
* (en) The Right Livelihood Award website
* (en) The International Forum on Globalizatioon (IFG)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Claus Johannesen Hjelte** (født i 26. november 1884 i Fredrikshald, død i 1969 i Trondheim) var en norsk arkitekt.

Hjelte tok eksamen på arkitektlinjen ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt i 1907. I perioden 1911–12 studerte han ved Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm. I 1912 opprettet han eget arkitektkontor i Trondheim.

Blant offentlige bygninger tegnet av Hjelte var den bevaringsverdige Singsaker skole (1915), Prinsen kinosenter (fasade, 1915), Trondheim ingeniørhøgskole (1924), Adolf Øiens skole (1924), Glåmos kirke (1926), Hitra kirke (1927), hovedbygget ved Falstad skolehjem (1921, brukt som hovedbygg i Falstad fangeleir av tyskerne under andre verdenskrig), Steinkjer landsgymnas, Hasselvika kirke (1951). Andre oppdrag omfattet interiøret i Hegstad kirke, restaureringsplan for Mære kirke, restaureringsplan for hovedbygningen på Austråttborgen etter brannen i 1916, design for Trøndelagsutstillingen 1930. Flere av Hjeltes bygninger regnes som bevaringsverdige og av høy antikvarisk verdi.

Da han var student ved Trondhjems tekniske Læreanstalt var Claus Hjelte formann i Teknikernes Fodboldclub. Han tok initiativ til opprettelsen av Det Nordenfjeldske Fodboldforbund, som ble stiftet 28. september 1905. Det Nordenfjeldske Fodboldforbund ble en del av Norges Fotballforbund i 1909, skiftet senere navn og ble til Trondhjems Fotballkrets.

Galleri
-------

* Adolf Øiens skoleAdolf Øiens skole
* Hitra kirkeHitra kirke
* Trondheim ingeniørhøgskoleTrondheim ingeniørhøgskole

Referanser
----------

1. ↑  Gravlagt 23. september 1969 på Tilfredshet kirkegård, ifølge ecclesia.no.
2. ↑  Johansen, Viktor (1953). «Fotballen i Trondheim og omegn». *Aktive fotballspillere. Bind 2*. Oslo: Idrettsforlaget. s. 397.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk kunstnerleksikon: Claus Hjelte
* Om Claus Hjelte i Steinkjerleksikonet
* bjarne.berre.no: Falstad – et spesielt bygg – en spesiell historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Wikistrinda **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Stabslege** er en militær offisergrad eller tjenestestilling for en lege i sanitetstjeneste. Som navnet antyder er det gjerne en lege som jobber i stabsfunksjoner, dvs. med lederoppgaver.

I Norge er det ikke i seg selv en militær grad, men en tjenestestilling for en lege. Vanligvis innplasseres stabsleger med majors (OF-3) eller oberstløytnant/kommandørkapteins (OF-4) grad.

Tittelen er også brukt i andre land. I det tyske forsvaret, Bundeswehr, er stabslege (*Stabsarzt*) en militær grad på kaptein/kapteinløytnants (OF-2) nivå. Historisk ble graden i Tyskland oppnådd etter tre forfremmelser fra inngangsstillingen som lege i militæret og rangerte over gradene underlege (overfenrik/offiserskadett), assistentlege (løytnant) og overlege (premierløytnant); i dag kan graden stabslege tidligst oppnås tre år etter inntreden i løpet som sanitetsoffiser. Siden den er en militær grad oversettes den gjerne som kaptein/kapteinløytnant eller tilsvarende i andre NATO-land. Stabslege (*Stabsarzt*) var også en militær grad i Østerrike-Ungarns hær på majors (OF-3) nivå. Tittelen stabslege (*Staff Surgeon*) ble tidligere også brukt i Storbritannias forsvar; i engelskspråklige land viser *surgeon* i *militær* sammenheng til enhver lege, ikke bare til utøvere av den moderne spesialiteten kirurgi, noe som skyldes den historiske utviklingen av begrepet.

Referanser
----------

1. ↑  Order in Council of 8 November, 1918. The Orders in Council for the Regulation of the Naval Service. XII. p. 422-423
**Religion i Paraguay** bestod før kristningen av forskjellige spiritualistiske religioner. Paraguay er et av de minste land i Sør-Amerika og var bebodd av indianerfolket Guarani. Etter at spanjolene oppdaget landet omkring år 1520, ble etterhvert indianerne og spanjoler blandet sammen ved ekteskap. Fra denne sammenblandingen, stammer landets folk i dag, som går under betegnelsen paraguayanere.

Det er tilsammen 21 språk i Paraguay. Spansk og guarani er de største språkene, guarani tales av 80% av landets innbyggere. Bibelen er oversatt til begge hovedspråkene.

Ifølge Operation World var det over 500 kristne misjonærer i landet i 1995, det er en misjonær pr. 8 200 innbyggere. Misjonærene kom fra 63 ulike misjonsselskaper.

Katolikker
----------

Da spanjolene kom til Paraguay, var indianerne vennlige og fredelig innstilt overfor spanjolene. Men etter kort tid kom det jesuittprester fra Spania. De begynte straks å tvangskristne de innfødte indianerne, som ble samlet i reservater, med form av små landsbyer og med en katolsk kirke som midtpunkt. Indianerne ble tvunget til å bygge byene, og mange bukket under for det uvante arbeidet.

De første misjonærer lærte de innfødte å lese og skrive, og likeledes ble de opplært i jordbruk.

I dag tilhører 77% av innbyggerne romersk katolske kirke. Det finnes noen ukrainske ortodokse kirker sør i landet.

Protestanter
------------

Protestantene kom gjennom immigrasjon. Som misjonærer opplevde de forfølgelse fra den etablerte katolske kirken. Protestantisk kristendom kom til i Paraguay i 1889, med den lek-anglikanske misjonær W. Barbrooke Grubb. Han reiste inn i det ugjestfrie Chaco-området. Det tok 11 år før han og hans følgesvenner kunne snakke lengua-india-nemes språk, og først etter 17 års intenst arbeid kunne den første indianer døpes.

Protestantene, som består av mennonitter, baptister, lutheranere og pinsevenner, og utgjør ca. 7% av innbyggerne.

Mennonittene er nest størst med 11 menigheter. Pinseretningen Assemblies of God er størst, med 172 menigheter. Andre pinseretninger, blant annet det arbeid norske pinsevenner driver, kommer samlet høyt på listen. Deretter følger lutheranere og baptister.

Andre religiøse grupper
-----------------------

Jehovas vitner, muslimer, jøder, mormoner, brasilianske spiritualistiske grupper utgjør ca. 6% av innbyggerne.

Referanser
----------

1. 1 2  Korsets Seier. *PYMs arbeid i Paraguay 1998 I*
2. 1 2 3  Tall fra år 2006. Korsets Seier, uke 9, fredag 2. mars 2007, side 14-15.
3. ↑  Misjonsmagasinet Livets Gang. 1979. *Paraguay – landet i Sør-Amerikas hjerte*.

Kilder
------

* Rudolf Larsen – www.pymisjon.com
* Korsets Seier. *PYMs arbeid i Paraguay 1998 I*
* Misjonsmagasinet Livets Gang. 1979. *Paraguay – landet i Sør-Amerikas hjerte*.

Eksterne lenker
---------------

* Protestantisk nærvær i regjeringstiden til Francia y López på 1800-tallet.
* Norske pinsmenigheter (PYM) misjonshistorie og misjonærer i Paraguay
**Claus Frimann Dahl Clasen** (født 7. juli 1894, død 29. mars 1970), bedre kjent som **Lyktemanden**, var en norsk visedikter, underholder og moromann i radioens barndom.

Av yrke var han assurandør, var ansatt i Storebrand, men stiftet senere sin egen assuranseforretning. 

Da Kringkastningsselskapet A/S begynte sine sendinger fra Telegrafbygningen i Oslo i 1925, ble Lyktemannen Norges første moromann i radio hvor han hadde sine ukentlige programmer på en halv time. Frimann Clasen skrev også en mengde revyviser under sitt pseudonym, Lyktemanden.

Lyktemandens ukerevy fortsatte også etter at NRK overtok all kringkasting i 1933, og gikk helt frem til 1940. Innholdet vekslet mellom monologer og satiriske og humoristiske viser om aktuelle begivenheter. Den gang som nå[*når?*] var parodier på andre radioprogrammer, f.eks. værvarsling, landbruksnytt og fotballreportasjer, noe som slo an.

Frimann Clasen var meget produktiv, han skrev 3 000 viser for radio fra 1925 til 1940. I tillegg skrev han store mengder reklameviser, revyviser og slagertekster, og 1947 anslo han sin totale produksjon til minst 10 000 viser, vers og leilighetsdikt. 

Av hans dikt og sanger er han i dag mest kjent som opphavsmannen til *Lykkeliten*, en sang han skrev da hans sønn Tom Frimann Clasen ble født i 1927.

Han var også far til sportskommentatoren Paal Clasen.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Frimann Dahl Clasen, Store norske leksikon-ID Frimann\_Dahl\_Clasen[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Claus Frimann Dahl, Clasen "Lyktemannen", Norsk biografisk leksikon ID Frimann\_Clasen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 21. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Om Lyktemanden hos MICs nettavis
* Teksten til *Lykkeliten*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** KulturNav **·** MusicBrainz
 |
**Helena Ohlsson** (født 20. mars 1975) er en svensk illustratør og avistegner som nå[*når?*] er bosatt i København.

Helena Ohlsson har kunstutdannelse fra blant annet *Institutionen för Grafisk design & Illustration* ved Konstfack i Stockholm. Hun har arbeidet som tegner og illustratør med bidrag til Sydsvenska Dagbladet og andre. Ohlsson debuterte som billedbokillustratør i 2009 med tegninger til «Jeg skal hjelpe deg» av Tyra T. Tronstad. Tegningene hennes er ofte utført med blyant og linjal og fargelagt digitalt. 

Ohlsson mottok Grafills Blyantstump-prisen 2010 fordi «hun kombinerer frihåndstegning med det digitale på en spennende måte» og «har en markert personlig stil som framstår som moderne og nyskapende».

I februar 2012 ble hun valgt til «Månedens illustratør» av Norsk barnebokinstitutt.

Referanser
----------

1. ↑  «Blyantstump-prisen 2010». *Grafill illustrasjon*. 31. januar 2010. Arkivert fra originalen 28. september 2020. Besøkt 27. april 2020.
2. ↑  Jenssen, av Magnus. «Helena Ohlsson. Månedens illustratør februar 2012». *Norsk barnebokinstitutt*. Besøkt 27. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Eget nettsted, *kun* engelsk tekst
* Eksempler på Helena Ohlssons avistegninger[*død lenke*]
* Månedens illustratør: Helena Ohlsson, Barnebokinstituttet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |