recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Romanés** eller **romani** er et indoarisk språk med mange varianter som blir brukt av folkegruppene romá og sinti, to av flere folkegrupper som tradisjonelt er kjent under samlebetegnelsen sigøynere. Termen romanés er på romanés intet eget substantiv, men heller et adverb som betyr "som en rom". I Norge snakker skandinaviske romanifolk (tidligere kalt tatere) en egen romanidialekt som kalles «rotipa» i deler av folket eller romani rakripa.

Utbredelse
----------

En regner med at varianter av romanés blir talt av ca. 40 millioner mennesker.[] I Europa lever det 10–12 millioner roma, og nesten alle disse kan forstå hverandre tross dialektforskjeller.[] Eksempelvis bor det 10 000 roma i Finland.[] Disse hører til Kàlo-gruppen (Kaale), som dukket opp i Sverige-Finland på 1500-tallet. Språket deres har det samme rettsvern som samiske språk.

Ordtilfang
----------

Ordtilfanget i romanes bærer sterkt preg av sigøynernes historie. Kjernen av ordtilfanget kommer fra de indoariske språkene rundt Punjab i India. Mange ord ligner på de tilsvarende ord i punjabi og hindi — slik som tallene fra én til fem. Andre vesentlige kilder er armensk, gresk, slaviske språk, romanske språk og germanske språk. Det finnes også enkelte hebraiske og finske ord i romanes.

Se også
-------

* Romani rakripa

Eksterne lenker
---------------

* European Committee on Romani Emancipation
* RONK (Romaniasiain neuvottelukunta) – *Board of Romani Issues* ved det finske *Ministry of Social Affairs And Health*

| * v
* d
* r
Indoariske språk |
| --- |
| 
* Assamesisk
* Bengali
* Gujarati
* Hindi
* Hindustani
* Kasjmiri
* Maithili
* Nepali
* Oriya
* Pali
* Panjabi
* Romanes
* Sanskrit
* Saraiki
* Sindhi
* Singalesisk
* Urdu

 |


| * v
* d
* r
Språk i Norge |
| --- |
| Offisielle språk | Norsk (bokmål **·** nynorsk) **·** Samisk (lulesamisk **·** nordsamisk **·** sørsamisk) | Norges flagg |
| Anerkjente minoritetsspråk | Kvensk **·** Norsk romani **·** Romanes |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BBC Things **·** UNESCO lang
 |
*«Gomp» kan også referere til Gomp-pastiller fra Brynild.*
En ***gomp*** er i bok- og filmserien Harry Potter et uttrykk som sikter til et menneske som ikke har magiske evner og som ikke tilhører en magikerfamilie. Bøkene er skrevet av J.K. Rowling og oversatt til norsk av Torstein Bugge Høverstad.

I bøkene er magikerne som er født og oppvokst blant andre magikere som totalt uvitende om alle hjelpemidlene «gompene» har måttet finne opp for å greie seg i en hverdag uten magi. Ronny Wiltersens far, Arthur Wiltersen, er veldig fascinert av disse hjelpemidlene og stiller stadig vekk Harry spørsmål som «*Hvilket eksakt formål har en badeand?*». 

På Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom finnes et eget fag for studiet av «gomper» som kalles «gompologi». Til alles overraskelse tar Hermine dette faget, selv om hun er født og oppvokst i en «gompefamilie». Hun sier at hun tar faget for å se «gomper» fra et magisk perspektiv, men droppet det neste år fordi det var for mye styr med så mange fag.

J.K. Rowling har sagt at hun lagde det engelske ordet «muggle» fra «mug», et engelsk ord for en som er lettlurt. Hun la til suffikset «-gle» for å få det til å høres mindre nedlatende ut.

Gompefødt
---------

Å være gompefødt er å være født av gompeforeldre, men likevel ha «magisk blod». I Harry Potter og dødstalismanene blir det hevdet at gompefødte «stjeler» magi fra andre hekser og trollmenn. De gompefødtes største beskytter er Albus Humlesnurr, som har stått for gomper- og gompefødtes beskyttelse helt fra han ble rektor på Galtvort skole.

Noen gompefødte hekser og trollmenn i Harry Potter-bøkene:

* Hermine Grang
* Tommy Ding
* Teodor Dult
* Lilly Eving

Oversettelse av ordet «gomper» til andre språk
----------------------------------------------

| Språk | Oversettelse |
| --- | --- |
| *Amerikansk* | No-Majs |
| *Engelsk* | Muggles |
| *Finsk* | Jästi |
| *Fransk* | Moldus |
| *Hebraisk* | מוגלג (Muglag) |
| *Islandsk* | Muggi |
| *Italiensk* | Babbani |
| *Japansk* | マグル (Maguru) |
| *Kinesisk* | 麻瓜 (Mugwa) |
| *Nederlandsk* | Dreuzel |
| *Persisk* | مشنگ (Mashang) |
| *Polsk* | Mugole |
| *Portugisisk* | Trouxa |
| *Russisk* | Магл, Маггл |
| *Svensk* | Mugglare |
| *Tsjekkisk* | Mudlové |
| *Tysk* | Muggels |
| *Ungarsk* | Muglik |

Referanser
----------

1. ↑  Nesten all informasjon her er hentet rett fra bokserien

Portal: Litteratur
**Ferdig varme** er et begrep som benyttes hovedsakelig i forbindelse med produksjon, distribusjon og markedsføring av termisk energi. En kjøper av ferdigvarme betaler for den energien han/hun benytter, der prisen gjerne er uttrykt i øre/kWh, tilsvarende den avregningsmetoden som er i vanlig bruk for elektrisk kraft.

Forutsetninger for bruk av ferdigvarme
--------------------------------------

En felles forutsetning for bruk av alle former for ferdigvarme er at bygget som skal varmes opp har de nødvendige systemer for å utnytte vannbåren varme, oftest i form av gulvvarmesystem eller radiatorrørsystem.

Distribusjon
------------

Ferdig varme kan distribueres på flere måter.

### Fjernvarme

Begrepet **fjernvarme** brukes for distribusjonsnett med stor geografisk utbredelse og er mest vanlig i større tettsteder og byer. Det stilles krav til konsesjon etter energiloven.for fjernvarmeanlegg.
Varmen produseres i en eller flere store varmesentraler og distribueres som varmtvann, i fjernvarmerør som ligger nedgravd i bakken, til kundene. Fjernvarmenettet (primærnett) er en infrastruktur hvor vannet sirkulerer i et lukket kretsløp, frem og tilbake mellom varmesentralen og brukerne. Hos hver enkelt varmeforbruker (kunde) er det montert en varmeveksler. På kundesiden av varmeveksleren (sekundærnett) er det montert en energimåler som registrerer forbruk og som etter avlesning danner grunnlag for fakturering av forbrukt energi.

### Nærvarme

Nærvarme er som fjernvarme i forhold til produksjon og distribusjon, men normalt i mindre målestokk. Nærvarme har mindre geografisk utbredelse på distribusjonsnettet. Det er vanlig å etablere nærvarmeanlegg og distribusjonsnett i forbindelse med et eller flere store bygg (offentlige bygg og næringsbygg) sammen med et utvalg mindre bygg (boliger). Nærvarme faller normalt ikke under konsesjonsreglene i energiloven.
Nærvarmenett bygges normalt opp med primærnett (sentralnett) med varmeveksling til separat sekundærnett (kundenett) hvis det er flere eiere av byggene som er koplet på nærvarmenettet. Hvis det er samme eier av byggene som koples på, kan man gjøre installasjonen enklere og billigere ved å kople de enkelte byggenes oppvarmingssystemer direkte på systemet og kun ha primærnett. Dette vil gjøre systemet mindre driftssikkert da en lekkasje i ett bygg ikke kan isoleres, men affisere hele systemet.

### Punktvarme

En til en levering av varme. Store energiforbrukere som ligger isolert kan få dekket sitt energibehov fra en «egen», lokal energisentral som ligger i tilknytning til forbruker. Istedenfor å etablere, finansiere og drifte denne energisentralen i egen regi, er det vanlig å inngå et samarbeid en aktør som har spesialkompetanse på ferdigvarme.

Referanser
----------

1. 1 2
2. ↑  Regjeringen.no: Energi- og kraftbalansen mot 2020 – 29.7 Nærvarme
**Jon Torbergsson** (født 1153[] død 1179) var lendmann og storbonde på Randaberg i Rogaland.

Familieforhold
--------------

Jon Torbergsson regnes som etterkommer av Erling Skjalgssons datter Ragnhild Erlingsdatter og hennes mann Torberg Arneson på Giske.[] Det er en runeinnskrift på Indre Bø på Randaberg med teksten: "Torberg Torsteinsson bar denne steinen" fra 1100-tallet. Det kan ha vært far til Jon.

Jon Torbergsson giftet seg med Ragnhild Erlingsdatter, datteren til Erling Skakke og Kristin Sigurdsdatter.

Ragnhild Erlingsdatter var søster til kong Magnus Erlingsson.

Bosted og eiendommer
--------------------

Rundt 1100 slo representanter fra Arnungeætten på Giske seg ned på Randaberg-gården på Randabergfjellet.[]

Jon var en meget rik man og eide nesten hele Randaberg[] og kanskje det meste av Hundvåg[], han eide også flere jordeiendommer utenom dette.[]

Politisk virke
--------------

Jon var lendmann og støttet kongen militært.

Han falt i slaget på Kalvskinnet i Trondheim mot birkebeinerne i 1179. Der gjorde han seg bemerket før slaget, da han advarte mot fyll og drukkenskap.

Referanser
----------

1. ↑  Birger Lindanger: Randaberg, gard og ætt 1, 1983, side 242.
2. ↑  Helle, Knut: Kristin Sigurdsdatter, artikkel i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
***Ferdig med kvinner*** (originaltittel: *No More Ladies*) er en amerikansk komedie fra 1935 regissert av Edward H. Griffith etter A.E. Thomas sitt skuespill "No More Ladies".

Handling
--------

Marcia deler sitt hjem i New York med sin bestemor, Fanny Townsend. Marcia tror at et par må være trofaste mot hverandre, i motsetning til hennes jevnaldrende som ikke tror på dette i det hele tatt. Marcia møter Jim som er enig med henne angående monogami, og som kurtiserer henne. Marcia bestemmer seg imidlertid for å bli sammen med en annen bekjent, Sherry, til tross for deres vidt forskjellige synspunkter. Til tross for dette blir Marcia og Sherry gift, men Sherry fortsetter som før. Selv i løpet av bryllupsreisen flørter Sherry med den nydelige Sally French. 

Senere, når det nygifte paret kommer hjem, besøker Sherry en venn, og kommer ikke hjem til Marcia den kvelden. Marcia innser at hennes ektemann allerede har ødelagt ekteskapet deres. Sherry innrømmer å ha tilbrakt natten med en kvinne, og innrømmer sin utroskap. Marcia bestemmer seg for å lære mannen sin en lekse, og kunngjør at hun har til hensikt å være utro mot ektemannen sin. Hun møter Jim igjen, som fremdeles bryr seg om Marcia, og hun håper å dette kommer til å overbevise ektemannen sin om å forandre hans tidligere væremåte.

Rollebesetning
--------------

 

|  |  |
| --- | --- |
| * Joan Crawford - Marcia
* Robert Montgomery - Sherry Warren
* Charlie Ruggles - Edgar Holden
* Franchot Tone - Jim Salston
* Edna May Oliver - Fanny Townsend
* Gail Patrick - Theresa German

  | * Reginald Denny - Oliver
* Vivienne Osborne - Lady Diana Knowleton
* Joan Fontaine - Caroline (som Joan Burfield)
* Arthur Treacher - Lord Knowleton
* David Horsley - James McIntyre Duffy
* Jean Chatburn - Sally French

  |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ferdig med kvinner* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Ferdig med kvinner* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Ferdig med kvinner* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Ferdig med kvinner* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Ferdig med kvinner* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Ferdig med kvinner* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Ferdig med kvinner* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Ferdig med kvinner* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
| Beleiringen av Metz |
| --- |
| Konflikt: Den fransk-prøyssiske krig |
| *Overraskelsesangrep mot Metz' forsteder*av Alphonse de Neuville. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 19. august - 27. oktober 1870 |
| Sted | Metz i Frankrike49°07′N 6°40′Ø |
| Resultat | Avgjørende tysk seierFrankrike mistet nær halvparten av sine styrker |

 |
| Stridende parter |
| Preussen Preussen | Frankrikes flagg Det andre franske keiserdømme |
| Kommandanter og ledere |
| Preussen Prins Fredrik Karl | Frankrikes flagg François Bazaine |
| Styrker |
| 134 000 | 190 000 |
| Tap |
| Ukjent | 180 000 krigsfanger |

**Beleiringen av Metz** forgikk i perioden 19. august – 27. oktober 1870 tidlig under Den fransk-prøyssiske krig og endte med en avgjørende seier for Tyskland ved at hele 180 000 franske soldater ble tatt til fange.

Etter nederlaget i slaget ved Gravelotte trakk de franske styrkene seg tilbake til festningsbyen Metz, men ble her beleiret av de tyske styrkene under kommando av den prøyssiske prins Fredrik Karl 19. august 1870.

De franske styrkene gjorde to mislykkede utbruddsforsøk fra beleiringen, slaget ved Noisseville 31. august – 1. september og slaget ved Bellevue 18. oktober, men ble begge ganger slått tilbake.

En fransk unnsetningsstyrke, kalt Châlons-hæren under kommando av Patrice Mac-Mahon ble sendt for å komme de beleirede styrkene til unnsetning, men ble slått underveis og ødelagt under slaget ved Sedan.

Den franske øverstkommanderende i Metz, François Achille Bazaine så seg tvunget til å kapitulere 27. oktober, noe som friga de tyske styrkene til å gå mot den franske hæren i Loire og til forsterke beleiringen av Paris.

Bazaine ble etter krigen stilt for krigsrett og dømt til døden for sine disposisjoner under beleiringen, men straffen ble senere omgjort til 20 års fengsel.

En kjent person som deltok på den prøyssiske siden var den da 26 år gamle filosofen Friedrich Nietzsche, som på dette tidspunktet var professor i filosofi ved universitetet i Basel, men tjenestegjorde under beleiringen som assistent i saniteten. Han pådro seg både difteri og dysenteri, noe som forverret hans allerede dårlige helsetilstand.

Referanser
----------

1. ↑  Michael Howard: *The Franco Prussian War* ISBN 0-415-26671-8
2. 1 2  William Fortescue: *The Third Republic in France, 1870-1940: conflicts and continuities*, side 9 ISBN 0415169445
3. ↑  F. Bazaine i Encyclopædia Britannica
4. ↑   Stanford Encyclopedia of Philosophy

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |

Portal: Tyskland
**Menerstatning** i Norge skal gi tilleggskompensasjon for blant annet tapt livsutfoldelse, og andre ikke økonomisk målbare byrder som en skadet får etter en yrkesulykke. Det stilles noe krav til grad av invaliditet før erstatningen blir aktuell, og den totale summen beregnes ut fra en tabell etter hvilken grad av invaliditet man lider.

Menerstatning kan tidligst gis tolv måneder etter skade, og det stilles krav til at den medisinske situasjonen er stabil og behandling er gjennomgått. Ytelsen varer livet ut, men kan også i noen tilfeller utbetales som en engangssum. Det er en årlig sum som baserer seg på, og justeres etter, folketrygdens grunnbeløp.

Det rent økonomiske tapet i samme situasjon erstattes av arbeidsavklaringspenger, uføretrygd og annet.

Juridisk
--------

Menerstatning fikk den formelle rettskraft ved lovendring i skadeserstatningsloven i 1987. Den som har fått varig og betydelig skade av medisinsk art, har krav på en særskilt menerstatning. Menerstatning kunne tidligere tilkjennes etter straffelovens ikrafttredelseslov, men rettspraksis var ikke fast og tydelig.

Menerstatning er etter rettspraksis standardisert til å følge regler i forskrifter til Yrkesskadeloven, jf. folketrygdloven. Utmålingen følger grunnbeløpet i Folketrygden. Det gis stort sett «gruppeopprykk» ved utmåling av menerstatning i domstolene, men blant annet forsikringsselskaper gir ikke frivillig slikt opprykk, og høyere erstatning enn det som følger invaliditetsgraden som medisinsk sakkyndig fastsetter.

Referanser
----------

1. ↑  «Orientering om menerstatning (NAV)».
2. ↑  skadeserstatningsloven

Eksterne lenker
---------------

* NAVs orienteringsside om menerstatning[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
| Beleiringen av Przemyśl |
| --- |
| Konflikt: Beleiringen av Przemyśl |
| Festningen i 1915 |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 24. september 1914 - 22. mars 1915 |
| Sted | Polens flagg Przemyśl, Polen49°49'N 22°49'Ø |
| Resultat | Russisk seier |

 |
| Stridende parter |
| Russlands flagg Russland | Østerrike-Ungarns flagg Østerrike-Ungarn |
| Kommandanter og ledere |
| Radko DimitrievAndrei N. Selivanov | Hermann Kusmanek |
| Enheter involvert |
|  | Garnisonen i Przemyśl |
| Styrker |
| 300 000 | 72 000 soldater45 000 vernepliktige |
| Tap |
| 115 000 i alt (40 000 i beleiringens første dager) | Minst 10 000 døde, 28 000 såret. Resten overgav seg |

**Beleiringen av Przemyśl** var en av de største beleiringene under første verdenskrig og et knusende nederlag for Østerrike-Ungarn for Russland. Beleiringen av Przemyśl begynte den 24. september 1914, men stoppet den 11. oktober under en østerriksk-ungarsk offensiv. Beleiringen ble fortsatt den 9. november og den østerriksk-ungarsk garnisonen overgav seg den 22. mars 1915 etter å ha holdt ut i 133 dager.

Bakgrunn
--------

Under den russiske offensiven fra Galicia mot Lemberg i 1914 løp general Nikolaj J. Ivanov de østerriksk-ungarske styrkene under Conrad von Hötzendorf over ende under slaget om Galicia, og hele den østerrikske fronten trakk seg 160 km tilbake til Karpatene. Festningen Przemyśl var den eneste østerrikske festningen som holdt ut, og den 28. september 1914 var den blitt fullstendig omringet. Russerne kunne nå true det tyske industriområde i Schlesien, noe som betydde at forsvaret av Przemyśl var viktig både for østerrik-ungarerne og tyskerne.

Resultat
--------

Minnestatue over beleiringen av Przemyśl i Budapest i Ungarn
Erobringen av Przemyśl fikk mange til å tro at Russland nå ville innlede en storoffensiv inn i Ungarn. Denne forventede offensiven ble aldri til virkelighet, men tapet av Przemyśl var et alvorlig slag mot den østerriksk-ungarske moral. Et nytt slag mot Østerrike-Ungarn var det at garnisonen i Przemyśl kun skulle være på 50 000 mann, men over 110 000 østerriks-ungarske soldater overgav seg i festningen, et langt større tap. Russerne beholdt Przemyśl inntil sommeren 1915 hvor en østerriksk-ungarsk og en tysk offensiv trengte russerne tilbake til Galicia.

Referanser
----------

1. ↑  «Przemysl körül» [from Przemyśl] **(ungarsk)**. Budapest, Hungary: Huszadik század. Februar 1915. Besøkt 2. august 2011.
2. 1 2  «Przemysl leltára» [account of Przemyśl] **(ungarsk)**. Budapest, Hungary: Huszadik század. April 1915. Besøkt 2. august 2011.
3. ↑  «Przemyslt teljesen felszabadítottuk» **(ungarsk)**. Budapest, Hungary: Huszadik század. Oktober 1914. Besøkt 2. august 2011.

* Tucker, Spencer *The Great War: 1914-18* (1998)

Eksterne lenker
---------------

* Przemysls fall (1915) på YouTube
* Beleringen av Przemysl - En tegning fra en britisk krigskorrespondent

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Topografisk kart over Sørvest-Kina
Lunan-steinskogen (Yunnan-steinskogen)
Tigersprang-slukten (*Hutiao Xia*) ved Jinsha Jiang
Huangguoshufossen
**Yunnan-Guizhou-platået**, **Yunnan-Guizhou-høylandet**, **Yun-Gui-platået** eller **Yunnan-Guizhou-høyplatået** (forenklet kinesisk: 云贵高原, pinyin: *Yún-Guì Gāoyuán*) ligger i Sørvest-Kina i øst med Ailao Shan (哀牢山) i provinsen Yunnan og i vest Det sørøstlige høydeland (东南丘陵). I vest er det knyttet til Det tibetanske høyplatå. Det er et av de store kinesiske høyplatåer og omfatter østlige del av Yunnan, hele Guizhou, det nordvestlige Guangxi og tilgrensende områder av Sichuan, Hunan og Hubei. 

Yunnan-Guizhou-platået han inndeles videre i Øst-Yunnan-platået (*Diandong gaoyuan*, 滇東高原), Nord-Yunnan-platået (*Dianbei gaoyuan*, 滇北高原), Vest-Yunnan-platået (*Diandong xiyuan*, 滇西高原), Sentral-Yunnan-platået (*Dianzhong gaoyuan*, 滇中高原), Nord-Guizhou-platået (*Qianbei gaoyuan*, 黔北高原), Sentral-Guizhou-platået (*Qianzhong gaoyuan*, 黔中高原) og Vest-Guizhou-platået (*Qianxi gaoyuan*, 黔西高原).

Yunnan-Guizhou-pltået er på en høyde på mellom 1 000 og 2 000 meter, og avtar noe fra nordvest til sørøst (fra Yunnan mot Guizhou). Det er svært ujevnt, med dype dalsletter som lokalt går undcer navnet «bazi» (坝子). Det er et karstlandskap, ettersom det er mye kalk her. Her er mange kalksteinsgrotter med stalagmitter og stalaktitter, steinsøyler, underjordiske elver og steinskoger. Her er de berømte steinskogenr Lunan-steinskogen (*Lunan shilin*, 路南石林) i det autonome fylket Shilin Yi og Anshun-dragepalasset (*Anshun Longgong*, 安顺龙宫) i Anshun.

Yunnan-Guizhou-platået er vanmskille mellom elvene Yangtze, Xijiang og Yuanjiang.

Eksterne lenker
---------------

* Yun-Gui Gaoyuan
* Yunnan Gaoyuan[*død lenke*]
* Guizhou Gaoyuan[*død lenke*]
* Expansion of the Chinese Paddy Rice to the Yunnan-Guizhou Plateau
* Lunan Stone Forest Scenic Zone
* Anshun longgong

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Gendeterminisme** eller **genetisk determinisme** betegner oppfatningen om at biologiske egenskaper generelt – og menneskelig adferd spesielt – er fullstendig bestemt av arvematerialet. Gendeterminisme er dermed en variant av determinismen der den determinerende «kraften» tillegges genene. Det fins ingen vitenskapelig støtte for gendeterminismen. Tvert imot tilsier all tilgjengelig biologisk kunnskap at samtlige egenskaper ved levende vesener påvirkes av både arv og miljø.

Forestillingen om en genetisk determinisme dukker av og til opp i debatter om evolusjonspsykologi eller human sosiobiologi. Ofte kan den se ut til å springe ut av en feiltolkning av den biologiske litteraturen. Både Edward O. Wilson og Richard Dawkins har f.eks. blitt beskyldt for å forfekte gendeterminsme i sine respektive bøker (bl.a. *Sociobiology* og *Det egoistiske genet*), men bøkene uttrykker ikke noe slikt syn. Wilson, Dawkins og andre biologer uttaler seg ofte om effekten arvelige disposisjoner har for adferd, men det er ikke ensbetydende med at slike disposisjoner determinerer adferd. Arvelige effekter utelukker ikke andre påvirkninger, som miljø eller (hos mennesker) bevisste valg. Utsagnene om arvelige effekter er likevel berettiget og viktige for en fullgod forståelse av adferd, siden de *under ellers like forhold* er *med på* å bestemme handlinger.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
***Heteronychus atratus*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (12-15 millimeter), oval, blankt mørkbrun til svart hornbille som overflatisk minner om en tordivel (Geotrupidae). Arten mangler horn og groper på pronotum, kjønnene er overflatisk like. Pronotum er rundet, dekkvingene hvelvede med fine punktstriper. Larvene er hvite og C-formede, som vanlig for skarabider.

Levevis
-------

Larvene lever i jorda, der de spiser røtter og råtnende organisk materiale. Utviklingen tar omtrent et halvt år.

Skadedyr
--------

Larvene til *Heteronychus arator* og andre arter kan gjøre betydelig skade, blant annet på gress, korn og på poteter.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i det sørlige og østlige Afrik, fra Etiopia i nord til Sør-Afrika i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Pentodontini
						* Slekten *Heteronychus* Dejean, 1833
							+ *Heteronychus atratus* Klug, 1855

Kilder
------

* Dynastidae du Monde - nettside om arten

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Heteronychus atratus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Heteronychus atratus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Heteronychus atratus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Heterogomphus porioni*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En stor, kraftig, mørkbrun, blank hornbille. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er større, har et krumt horn på hodet og en uthuling foran på pronotum. Hos denne arten er hornet middels langt, kraftig og krumt og uthulingen stor, med to spisse horn i overkant. Hunnene har én liten knøl på hodet, men ikke horn. Pronotum har kraftig, nettmasket mikroskulptur hos hannen, bortsett fra et blankt område bak, hos hunnen er pronotum ganske jevnt, kraftig punktert og blankt. Dekkvingene er glatte og blanke med enkelte punkter på sidene.

Levevis
-------

Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Peru.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Oryctini Mulsant, 1842
						* Slekten *Heterogomphus* Burmeister, 1847
							+ ***Heterogomphus porioni*** Dechambre, 1998

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles – *Heterogomphus*
* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder av arten
* (en) *Heterogomphus porioni* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Heterogomphus porioni* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Heterogomphus porioni* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Heterogomphus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
*For artikkel om den norske slekten, se Harlem (slekt)*

**Harlem** er en del av Manhattan i New York City, i første rekke kjent som et senter for afroamerikansk kultur og forretningsvirksomhet. Navnet brukes enkelte ganger om hele området nord for Central Park. 

Harlem strekker seg fra East River i øst til Hudsonelven i vest. I nord møter Harlem nabolaget Washington Heights ved 155th Street, mens den sørlige avgrensningen er mer irregulær. Central Harlem begynner på 110th Street ved nordenden av Central Park, Spanish Harlem strekker seg på østsiden helt ned til 96th Street, mens nabolaget Morningside Heights ligger vest for Morningside Avenue og sør for 125th Street. Harlem har en interresant multikulturell historie. Det var først jøder og italienere som bosatte seg i Harlem. Senere i 20 tallet begynte afroamerikanere å bosette seg i området. 

Harlem deles videre i tre hoveddeler: Central, East og West.

* Central Harlem er området mellom 5th Avenue og St. Nicholas Avenue
* West Harlem er området vest for St. Nicholas Avenue og inneholder nabolagene Hamilton Heights, Sugar Hill og Manhattanville.
* East Harlem er området øst for 5th Avenue og kalles også Spanish Harlem

Kilder
------

* (no) Harlem i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS
 |
***Heterogomphus hopei*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En stor (ca. 40-50 millimeter), kraftig, svart, blank hornbille. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er større, har et horn på hodet og en uthuling foran på pronotum. Hos denne arten er hornet ganske kort og uthulingen liten, med en knøl på hver side. Store hanner kan ha et bredt framspring som er kløvet i midten. Hunnen har ikke horn. Pronotum er ganske tett punktert hos begge kjønn, men med et blankt område i midten bak. Forleggen (protibia) har tre tenner på utsiden som er rettet skrått framover. Dekkvingene er grovt og tett punkterte, blanke. Undersiden har noen få lange, gulaktige hår.

Levevis
-------

Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Oryctini Mulsant, 1842
						* Slekten *Heterogomphus* Burmeister, 1847
							+ ***Heterogomphus hopei*** Burmeister, 1847

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles – *Heterogomphus*
* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder av arten
* (en) *Heterogomphus hopei* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Heterogomphus hopei* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Heterogomphus hopei* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Heterogomphus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
***Harlow*** er en amerikansk biografisk dramafilm fra 1965, basert på livet til skuespillerinnen Jean Harlow. Filmen er regissert av Alex Segal og produsert av William Sargent jr. og Lee Savin. I hovedrollene spiller Carol Lynley, Efrem Zimbalist jr. Ginger Rogers og Barry Sullivan. Manus er skrevet av Karl Tunberg.

Filmen ble utgitt fem uker før en konkurrerende film med samme tittel. Denne hadde Carroll Baker i hovedrollen som Harlow.

Handling
--------

Skuespiller Marc Peters legger merke til Jean Harlow i bakgrunnen på en Helan og Halvan-film, og han tipser filmstudio-mogulen Jonathan Martin om henne. Harlow blir en suksess, nærmest over natten. Hun er ikke formelt utdannet som skuespiller, og blir derfor hånet av den langt mer erfarne skuespilleren William Mansfield. Men hennes sex-appeal gjør henne snart til en berømt Hollywood-stjerne.

Men Harlows mor Mama Jean utnytter raskt datterens penger og berømmelse, og Harlow gifter seg impulsivt med den impotente og suicidale Paul Bern. Men skuespillerinnen Marie Dressler overtaler henne til å ta yrket sitt langt mer seriøst. Noe hun tar på alvor, og imponerer filmstudioene - og William Mansfield, som forelsker seg i henne. Imidlertid dør Jean Harlow i 1937.

Medvirkende
-----------

* Carol Lynley som Jean Harlow
* Efrem Zimbalist jr. som William Mansfield
* Ginger Rogers som Mama Jean Bello
* Barry Sullivan som Marino Bello
* Hurd Hatfield som Paul Bern
* Lloyd Bochner som Marc Peters
* Hermione Baddeley som Marie Dressler
* Audrey Totter som Marilyn
* John Williams som Jonathan Martin
* Audrey Christie som Thelma
* Michael Dante som Ed
* Jack Kruschen som Louis B. Mayer
* Celia Lovsky som Maria Ouspenskaya
* Robert Strauss som Hank
* Sonny Liston som bokser

Mottakelse
----------

Filmen ble dårlig mottatt. Howard Thompson i *The New York Times* var svært lite imponert og kalte filmen «ulidelig kjedelig». Han mente også filmen var «tarvelig», manglet energi og at den ikke gjorde en rettferdig fremstilling overfor Harlow selv.

Referanser
----------

1. ↑  Stenn, David (1993). *Bombshell: The Life and Death of Jean Harlow* **(engelsk)**. Doubleday. s. 247. ISBN 978-0385421577.
2. ↑  Thompson, Howard (15. mai 1965). «Screen: Winner of the 'Harlow' Race:Carol Lynley Is Cast as Late Actress». *The New York Times* **(engelsk)**.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Harlow* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Harlow* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Harlow* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Harlow* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
De nye grensene etter fredsavtalen
**Freden i Frankfurt** ble undertegnet 10. mai 1871 i Frankfurt am Main og innebar den endelige avslutning av den fransk-prøyssiske krig.

Stedet for undertegnelsen var Hotel Schwan på Steinweg (hvordan idag bokhandelen Hugendubel ligger).

Frankrike måtte levere tilbake en rekke hovedsakelig tyskspråklige områder som franskmennene hadde annektert i det 17. og 18. århundre: Alsace (med unntak av Belfort) og en del av Lorraine inkludert Metz. I tillegg måtte Frankrike betale en krigsskadeserstatning på fem milliarder gullfranc innen 3 år. Inntil hele erstatningen var betalt forble tyske styrker stasjonert i Frankrike.

Freden i Frankfurt bygget på den såkalte *Versailler Präliminar-Vertrag*, sluttet den 26. februar mellom Otto von Bismarck og Adolphe Thiers på de tyske styrkenes hovedkvarter i Versailles.

Tilbakeleveringen av Elsass-Lothringen belastet forholdet mellom Frankrike og Tyskland sterkt. Tilbakeerobringen av de tapte områdene og «revansjen» mot «arvefienden» Tyskland var frem til 1. verdenskrig et ledemotiv for fransk politikk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Friedrich August Reissiger (før 1884)  Foto: C. Simonsen 
**Requiem** av Friedrich August Reissiger for kor og orkester ble komponert i forbindelse med kong Karl Johans død 18. mars 1844.

Fremføringer med komponisten som dirigent
-----------------------------------------

Verket ble urfremført lørdag før palmesøndag 30. mars 1844 i det daværende katolske kapell i Storgaten i Oslo. Siden ble verket fremført som en del av Reissigers avskjedskonsert fra Christiania Theater i 1850. Komponisten som da flyttet til Halden, dirigerte verket nok en gang på sitt nye hjemsted i 1867.

Senere fremføringer
-------------------

Reissigers requiem ble siden fremført et par ganger i Göteborg. Det skjedde under ledelse av byens katolske organist som hadde gjort en avskrift av verket.

*Requiem* ble benyttet ved den trofaste katolikk enkedronning Josefines død i 1876. Det ble visstnok også fremført i 1878 da menigheten mintes pave Pius IX etter hans død i februar samme år.

Originalpartituret er gått tapt, men avskriften som ble laget i Göteborg ble gjenfunnet på 1970-tallet. Dette førte til nye fremføringer av verket i Göteborg og i Immanuels kirke i Halden høsten 1982.

Cæciliaforeningen fremførte verket i Frogner kirke i Oslo 7. november 2010, som var første gang i Oslo siden 1850. Et nytt partitur og orkesterstemmer var utarbeidet av Steffen Kammler. Verket ble fremført for første gang i Tyskland 24. august 2013 i komponistens fødeby, Bad Belzig, Brandenburg. Fremføringen var ved Cæciliaforeningen under ledelse av Steffen Kammler. Rekviemet ble fremført første gang i Stockholm 5. mai 2014 og var en del av Det svenske kongehusets markering av tilblivelsen av den norske Grunnloven i 1814 og 200 år med fred mellom de nordiske landene.

Innspilling
-----------

Verket ble innspilt i Jar kirke, Bærum, 12. og 13. mai 2012 og utgitt 24. november 2012. Medvirkende var Cæciliaforeningen, Åshild Skiri Refsdal, sopran, Signe Sannem Lund, mezzosopran, Henrik Engelsviken, tenor, Trond Gudevold, bass, Oslofjord Kammerfilharmoni, med Stig Nilsson som konsertmester og dirigent Steffen Kammler. Produksjonen var ved *Åsgeir Grong Musikkproduksjon*.

Litteratur
----------

* Knut Johannesen: *Et norsk rekviem ved kong Carl Johans død - og verkets svensk-norske livsløp*, i *Melos och logos*, festskrift til Folke Bohlin, Borås 2011, s. 185-194.

Referanser
----------

1. ↑  Knut Johannessen i Cæciliaforeningens konsertprogram 7.november 2010.
2. ↑  Märkische Allgemeine: *Premiere in Deutschland* Arkivert 19. september 2013 hos Wayback Machine. lest 26. august 2013
3. ↑  «Märkische Allgemeine: *Des Bruders Werk heimgebracht*, lest 28. august 2013». Arkivert fra originalen 30. desember 2013. Besøkt 28. august 2013.
4. ↑  Det norske slotts internettside besøkt 19. mai 2014
**Hu Zao** (tradisjonell kinesisk: 胡慥, forenklet kinesisk: 胡慥, Wade-Giles: *Hu Tsao*, stilnavn: «Shigong», født 1615 i Jinling i provinsen Jiangsu i Kina, død 1681) var en kinesisk maler som hadde sitt virke under Qing-dynastiet. Han regnes som en av de åtte mesterne fra Nanjing, og hans spesialitet var landskap, menneskeskikkelser og krysantemum.

Samleren og mesénen Zhou Lianggong hadde spesiell interesse for kunstnerne i og rundt Nanjing, og utga en serie biografiske skisser av disse. Han beskriver Zao blant annet slik:

> ...[he] had a very good appetite, a full belly and huge energy, and excelled at boxing ... cultivated an attractive personality beyond the realm of calligraphy and painting.
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  China-on-site.com: «Hu Zao» Arkivert 13. april 2014 hos Wayback Machine. (Besøkt 21. mai 2014)
2. ↑  Macau artnet: *Clouded Moonlight: Jinling School Paintings of Late Ming & Early Qing Dynasties from Nanjing Museum* Arkivert 21. mai 2014 hos Wayback Machine. (Besøkt 21. mai 2014)
3. ↑  Macau artnet: *Clouded Moonlight: Jinling School Paintings of Late Ming & Early Qing Dynasties from Nanjing Museum* Arkivert 21. mai 2014 hos Wayback Machine. (Besøkt 21. mai 2014)
Kart over områdene berørt av freden i Campo Formio
**Freden i Campo Formio** ble undertegnet 18. oktober 1797 (27 Vendémiaire, år VI) i Italia av Napoleon Bonaparte og grev Philipp von Cobenzl som representanter for henholdsvis det revolusjonære Frankrike og Habsburgmonarkiet. Frankrike fikk De østerrikske Nederlandene, øyer i Middelhavet, blant de Korfu, områder i Italia og anerkjennelse av fransk annektering av land frem til Rhinen. Habsburgmonarkiet måtte i tillegg godta opprettelsen av flere franskvennlige republikker i Italia som Den cisalpinske republikk og Den liguriske republikken.

Traktaten markerte den seierrike avslutningen på Napoleons felttog i Italia, den første koalisjonens sammenbrudd og slutten på den første fasen av de franske revolusjonskrigene. Med Østerrike beseiret hadde Frankrike kun Storbritannia igjen som motstander.

Referanser
----------

1. 1 2  Knut Mykland 1985 s. 180-183
2. ↑  Knut Mykland 1985 s. 184

Litteratur
----------

* Knut Mykland *Cappelens verdenshistorie: Revolusjonstid-napoleonstid*, J.W.Cappelens Forlag Oslo 1985 ISBN 82-02-04941-5 (Ebok fra bokhylla.no)

Eksterne lenker
---------------

* Freden i Campo Formio, utdrag av avtaleteksten (engelsk)
* Bakgrunnen for avtalen (engelsk)
* Byen Rijeka og Napoleons krigføring i 1796–1797 (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN
 |
**Bjørn hitdølakjempe Arngeirsson** (norrønt: *Bjǫrn hítdœlakappi Arngeirsson*), født i 980-åra, død ca 1024, var en islandsk skald fra Hitardal, vest på Island. En rekke lausaviser er bevart i sagaen om ham og hans strid med hans rival Tord Kolbeinsson.

Bjørn Hitdølakjempes saga
-------------------------

Ifølge sagaen om Bjørns liv dro han til Norge som 18-åring etter å ha forlovet seg med den vakre Oddny Torkjellsdatter øyfakkel. I Norge, i hirden til Eirik Håkonsson ladejarl, traff han den 15 år eldre islendingen Tord Kolbeinsson som han hadde vært i klammeri med på Island. Våren etter skal Tord ha dratt tilbake til Island mens Bjørn dro i austerveg til Gardarike. Her ble Bjørn alvorlig skadet i kamp, og hans hjemreise til Island ble forsinket. 

Tilbake på Island satte Tord ut rykter om at Bjørn var død, og fikk deretter giftet seg med Oddny. Tord kom etter noen år tilbake og det oppsto et bittert fiendskap mellom Tord og Bjørn. Dette gir seg utslag i at de dikter en lang rekke nidviser om hverandre og håner hverandre. Til sist, sannsynligvis i 1024, topper striden seg med at Tord dreper Bjørn. Han blir deretter dømt til store bøter for drapet, og mange av hans menn som var med på overfallet blir dømt fredløse.

Sagaen regnes sammen med Gunnlaug Ormstunges saga, Kormáks saga og Hallfreðar saga til en gruppe sagaer som kalles «skaldesagaer»: de har en skald som hovedperson, og har en kjærlighetsintrige.

Diktningen
----------

Selv om Bjørn tilbrakte en vinter sammen skalden Tord Kolbeinsson ved hirden til Eirik Håkonsson i Norge, så har Skáldatál bare listet opp Tord som hirdskald. Bjørn er heller ikke nevnt som skald hos Knut den mektige i England, noe den islandske filologen Finnur Jónsson finner «merkelig».

Bjørn skal ha diktet en dråpa om apostelen Tomas – et av de første helgendikt som er kjent i Norge – og et dikt om Oddny kalt *Eykyndilvisur*. Ingen av disse diktene er bevart.

I sagaen om Bjørn Hitdølakjempe er det bevart tre vers av en nidvise om Tord Kolbeinsson kalt *Grámagaflím*, og 24 andre lausaviser, stort sett elskovsvers og nidviser. F. Jónsson skriver om ham at han *«former lette og gode vers, men nogen første rangs skjald er han ikke.»*

Referanser
----------

Wikisource har originaltekst relatert til denne artikkelen:
***Bjørn hitdølakjempe Arngeirsson***

1. ↑  Lausaviser er enkeltstående diktstrofer, i motsetning til de lange hyldningsdiktene til konger og fyrster som gjerne kunne ha 40-60 vers
2. ↑  Daniel Sävborg «Erotik, kärlek och känslor i Bjarnar saga Hítdoelakappa Arkivert 20. mars 2016 hos Wayback Machine.» I *Maal og Minne; nr 2, 2006*
3. ↑  Finnur Jónsson, Den islandske litteraturs historie, København (1907), s 114-115

Eksterne lenker
---------------

* Bjørn hitdølakjempes kvad på Scaldic Poetry
* Grámagaflím, Heimskringla.no

Litteratur
----------

* Soga um Bjørn Hitdølakappe, til nynorsk ved Stefan Frich, Det norske samlaget (1926)
* Finnur Jónsson, Den islandske litteraturs historie, København (1907)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Omslaget til traktaten.
USAs landvinninger ifølge Guadalupe Hidalgo-traktaten i rødt, områder som ble kjøpt ved Gadsden-avtalen i 1853 i gult
**Freden i Guadalupe Hidalgo** er en fredsavtale som avsluttet den meksikansk-amerikanske krigen mellom USA og Mexico. Den ble undertegnet 2. februar 1848 i Guadalupe Hidalgo, en forstad til Mexico by.

I avtalen fikk USA uinnskrenket kontroll over Texas, inkludert det tidligere omstridte området mellom elvene Rio Grande og Rio Nueces. Videre avsto Mexico de områdene som i dag er USA-delstatene California, Nevada og Utah, samt deler av Colorado, Arizona, New Mexico og Wyoming. Som kompensasjon betalte USA 15 mill. dollar til Mexico og overtok 3,25 millioner dollar i gjeld som Mexico hadde til borgere av USA. Meksikanske borgere bosatt i de annekterte områdene fikk valget mellom å relokalisere seg til Mexico eller statsborgerskap i USA med fulle rettigheter. Over 90% valgte det siste. Til sammen måtte Mexico gi slipp på rundt 1,36 millioner km². Den nye grensen mellom USA og Mexico ble elven Rio Grande. 

USA kjøpte resten av Arizona og New Mexico fra Mexico ved Gadsden-avtalen av 30. desember 1853.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN **·** NLA **·** BNE
 |
**Capilano hengebroen** eller **Capilano Suspension Bridge** er en hengebro, gangbro, som krysser Capilano River i North Vancouver, British Columbia, Canada. Den nåværende broen er 140 meter lang og går 70 meter over elven.

Broen er en del av et privat park hvor man må betale inngangspenger, parken har over 1,2 millioner besøkende per år. Andre aktiviteter i parken er en klippebro, gangbroer i tretoppene, rovfugler, tradisjonelle totem og gjenstander fra lokale innfødte.

Broen har blitt benyttet i episoder i flere TV-serier, inkludert MacGyver, Sliders, The Crow: Stairway to Heaven og Psych.

*

Referanser
----------

1. ↑  «Capilano Suspension Bridge (North Vancouver, 1903)». *Structurae* **(engelsk)**. Besøkt 31. mars 2022.
2. ↑  «Tourists reach new heights on Capilano River Park’s Cliffwalk». *The Seattle Times* **(engelsk)**. 24. juni 2015. Besøkt 31. mars 2022.
3. ↑  «Vancouver Parks | Capilano Suspension Bridge Park». *Capilano Bridge* **(engelsk)**. Besøkt 31. mars 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Den prøyssiske kongekronen fra 1889 (Burg Hohenzollerns samlinger)
Kongekroningen i Königsberg i 1701
**Preussens kronregalier** er kronjuvelene som ble brukt i kongeriket Preussen. De består bl.a. av huset Hohenzollerns to kongekroner, dronningkrone, rikseple, septer, rikssverd og rikssegl. De fleste regaliene ble laget for kongekroningen i Königsberg i 1701, da kongeriket Preussen ble etablert.

Regaliene ble også brukt i Det tyske rike som ble dannet som keiserrike 18. januar 1871. Det ble aldri laget noen egne regalier for keiserriket siden keiseren var den samme personen som den prøyssiske kongen og man derfor brukte de prøyssiske regaliene som stammet fra dannelsen av Kongeriket Preussen i 1701. Det ble imidlertid laget en ny kongekrone i 1889, men den var en prøyssisk kongekrone selv om den stammet fra den keiserlige perioden. Selv om det fantes en egen heraldisk keiserkrone ble det aldri laget en slik krone, annet enn en modell i sølv (samt en tilsvarende modellkrone for keiserinne Augusta fra 1877).

I kontrast til de sterkt utsmykkede kongekronene i noen andre monarkier som Storbritannia og Russland var de prøyssiske kronregaliene ganske enkle, i tråd med tradisjonelle prøyssiske dyder som nøysomhet og beskjedenhet.

Både Preussen og Tyskland ble republikker i 1918. Kronregaliene er fortsatt Hohenzollern-dynastiets eiendom. Familien fikk overlevert regaliene i 1927, og de ble utstilt i Schloss Monbijou. I 1944 ble regaliene sendt til Königsberg, men deretter lagret i en gruve i Thüringen. Der ble regaliene funnet av amerikanske styrker, som transporterte dem til Hessen og leverte dem tilbake til Hohenzollernfamilien. Den siste kongekronen var under mystiske omstendigheter blitt murt inn i en vegg i krypten til en liten kirke ved Minden i Westfalen. Den ble også gitt tilbake til Hohenzollernfamilien. De fleste regaliene er nå utstilt i Schloss Charlottenburg i Berlin. Kongekronen fra 1889 er utstilt i Hohenzollernfamiliens stamslott, Burg Hohenzollern i Sør-Tyskland.

Regaliene er:

* Fredrik Is kongekrone (1701). Kronen har praktisk talt ikke lenger noen juveler, siden juvelene bare ble satt inn ved særlige anledninger, slik at man kunne bruke dem i andre sammenhenger. Noen av de opprinnelige juvelene ble brukt i kronen fra 1889.
* Dronning Sophie Charlottes dronningkrone (1701)
* Fredrik Is septer (1701). Dette septeret var et eldre gullsepter som ble modifisert og utvidet.
* Fredrik Is rikseple (1701)
* Fredrik Is rikssverd (1701)
* Fredrik Is rikssegl (1701)

I tillegg kommer den nyere Vilhelm Is kongekrone (1889), som er svært lik eldre kroner. Den har en stor safir, et diamantsmykket gullkors, 142 diamanter, 18 store briljanter og 8 store perler, noen av juvelene er fra kronen fra 1701. Kronen har åtte bøyler.

De eldre regaliene fra 1701 ble av og til oppfattet som de tyske kronjuvelene i fravær av noen egne keiserlige kronjuveler.
**Nakhon Si Thammarat** (**นครศรีธรรมราช**, lokalt omtalt bare som **Nakhon**, tidligere **Ligor**, **Tampohn Ling**, legendarisk navn **Chawaka**) er provinshovedstaden i provinsen Nakhon Si Thammarat i det sørlige Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 120 800.

Chedi Phra Baromathat
Nakhon Si Thammarat er innfallsborten til de muslimske sørlige delene av Thailand. Byen er ca. a 780 km sør for Bangkok på en fruktbar kystslette ved Siambukten. Tidligere var den en kystby, men intensiv sedimentering har ført til at den nå er mer enn 26 km inn i landet.

Historikere går ut fra at byen på 700-tallet (da den het *Ligor*) var sentrum for Srivijayariket. Ennå på 1200-tallet var den en viktig handelsby for handelen med Ceylon og Sørindia. I 1292 erobret kong Ramkhamhaeng området og innlemmet det i sitt kongedømme Sukothai. Da det riket gikk under i 1350, ble Nakhon Si Thammarat del av Ayutthayariket. I 1516 tillot kong Rama Thibodi II at portugiserne etablerte et handelskontor her. 

Nakhon Si Thammarat er et viktig sentrum for thailandisk kunsthåndverkwerk, blant annet for gullsmedkunst og nielloteknikk. Området har også fruktdyrking og bergverk i Khao Luang-fjellene.

Referanser
----------

1. ↑  ; utgiver: Department of Provincial Administration.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** GeoNames
 |