recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Norsk Industri** (etablert 28. november 2005) er en norsk arbeidsgiverorganisasjon for industrien i Norge og største landsforening i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO). Norsk Industri organiserer all fastlandsindustri i Norge, utenom næringsmiddelindustrien. Oljeselskapene er organisert i Norsk olje og gass, utenom deres fastlandsanlegg som Snøhvit, Mongstad og så videre. Equinor (det tidligere Statoil) er derfor et av de største medlemmene i Norsk Industri, i tillegg til å være størst i Norsk olje og gass.

Norsk Industri har som målsetning å arbeide for konkurransedyktige rammebetingelser for industriell virksomhet i Norge.

Organisasjonen ble etablert 28. november 2005, var virksom fra 1. januar 2006, og er en sammenslåing av de tidligere arbeidsgiverorganisasjonene Prosessindustriens Landsforening (PIL) og Teknologibedriftenes Landsforening (TBL) (tidligere De Mekaniske Værksteders Landsforening). Norsk Industri organiserer om lag 2 550 medlemsbedrifter med tilsammen ca 130 000 ansatte.

Norsk Industri ledes av administrerende direktør Stein Lier-Hansen. Styreleder fra 2017 er Helge Aasen fra Elkem. Nestleder er Geir Austigard fra Øglænd System.

Referanser
----------

1. ↑   GRID-ID grid.436612.4[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  «Styre og representantskap», Norsk Industri. Lest 19. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*

| * v
* d
* r
Næringslivets Hovedorganisasjon |
| --- |
| 
* Abelia
* Byggenæringens Landsforening
* Fornybar Norge
* Mediebedriftenes Landsforening
* Nelfo
* NHO Geneo
* NHO Logistikk og Transport
* NHO Luftfart
* NHO Mat og Drikke
* NHO Reiseliv
* NHO Service og Handel
* NHO Sjøfart
* NHO Transport
* Norges Bilbransjeforbund
* Norsk Industri
* Offshore Norge
* Sjømat Norge

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
Bokhuset er en uavhengig formidlingsarena og et samlingssted for litteraturfeltet i Stavanger-regionen.

Bokhuset oppstod som en alternativ litteraturscene i lokalene til Stiftelsen PsykOpp i Kirkegata 40 i Stavanger sentrum i 2017. Fram til desember 2023 var Bokhuset et prosjekt innlemmet i driften til PsykOpp(Stiftelsen psykiatrisk opplysning), som står bak Hertervig Forlag. Bokhuset ble fra starten drevet i samarbeid mellom lokale forlag – forlagene Hertervig, Pelikanen, Jæren, Info Vest, Dreyer, Frisk, Wigestrand og Commentum.

Høsten 2023 hadde prosjektet vokst seg så stort og ambisiøst at initiativtakerne så nødvendigheten av å etablere den uavhengige litteraturscenen som selvstendig organisasjon. Dermed ble foreningen **Bokhuset – Litteraturhuset i Stavanger** stiftet 25. september 2023. 

1. ↑  «Målet er at Bokhuset skal bli en ny kulturarena». *Rogalands avis*. 23. januar 2017. Besøkt 30. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Bokhusets nettsted Arkivert 9. desember 2018 hos Wayback Machine.
*
**Mikael Kevin Hansen** (født 28. mai 1998) er en rallycross og Extreme E fører fra Sverige.

Han er sønn av den 14 ganger europeiske rallycrossmesteren Kenneth Hansen og hans mor Susann Hansen vant ERA European Cup i 1994. Også hans eldre bror Timmy Hansen kjører rallycross og Extreme E. Han kjørte i flere år for farens team Hansen Motorsport.

Han debuterte i WRX i 2012 17 år og 6 måneder gammel, den yngste føreren til da. Han vant *JRX Junior Rallycross Cup* i 2012 og 2013. Han vant WRX EM i 2016 med en Peugeot 208 WRX.

I 2021 debuterte han i Extreme E for JBXE teamet sammen med Mikaela Åhlin-Kottulinsky. Han kjørte 4 løp for JBXE og et løp for Veloce Racing i 2022. 2 av løpene sammen med Molly Taylor og 3 løp med Hedda Hosås. Han kom på tredjeplass i fører-mesterskapet. I 2023 ble det igjen tredje plass i fører-mesterskapet, nå kjørte han sammen med Molly Taylor for Veloce Racing.

Referanser
----------

1. ↑  «Mikael Kevin Hansen - Personprofil». *www.allabolag.se*. Besøkt 5. januar 2024.
2. ↑  Sport, S. V. T. (23. februar 2022). «Motorsport: Kevin Hansen: "Svårt att hålla tillbaka tårarna"». *SVT Sport* **(svensk)**. Besøkt 5. januar 2024.
**Hedda Hosås** (født 2. mars 2001) er en norsk rallycross og Extreme E kjører fra Voss som har kjørte for Veloce Racing, JBXE og McLaren.

Biografi
--------

### Tidlig karriere

Hun startet med motocross 15 år gammel men gikk etter hvert over til bilcross som faren og broren kjørte. Hun gikk over til rallycross og kjørte en Honda i junior klassen, hun vant Bergenmesterskapet og Vestlandsmesterskapet 2021. Det var vanskelig med finansiering og hun måtte reise langt for å trene, men under en gjesteopptreden i Danmark ble hun oppdaget av Ulrik Linnemann som var fører i FIA World Rallycross Championship. Det britiske Veloce Racing sin teamsjef, Ian Davies, signerte henne som lagets reservesjåfør for 2021 Extreme E Championship.

### Extreme E

Extreme E er offroad-racing med spesialbygde elektriske biler. Bilen de bruker er 230 cm brede, 1780 kilo tunge, akselerer fra 0 til 100 km/t på 4,5 sekunder og motoren kan ha inntil 680 hestekrefter. Det er kun fem konkurranser i året, så de som har budsjett til å kjøre andre ting har gode muligheter til å gjøre det.

Første sesong, i 2022, skulle Hosås være reserve for Tamara Molinaro og testfører for Veloce Racing. Hun var den føreren med minst erfaring av alle som kjører serien. Hosås fikk kjøre allerede i første konkurranse, Desert X-Prix i Saudi Arabia, for Veloce Racing etter at Molinaro ødela benet under kvalifiseringen. Etter dette løpet ble det en ledig plass i JBXE, Jenson Button sitt racing team. Hun kjøret de resterende 4 løpene denne sesongen for dette teamet og beste plassering ble en tredjeplass sammen med Kevin Hansen i Island X-Prix på Sardinia i Italia. Senere kjørte hun sammen med Fraser McConnell, og endte til slutt på 12. plass i førermesterskapet.

Sesongen 2023 startet hun i JBXE teamet med Desert X-Prix sammen med tidligere Formel 1 føreren Heikki Kovalainen. Det ble nå kjørt 2 løp under hver av de 5 konkurranse, to konkurranser ble avholdt på Sardinia. Neste løpet var Hydro X-Prix i Dumfries and Galloway i Skottland hvor hun kjørte sammen med Andreas Bakkerud som hun også kjørte sammen med i de to neste konkurransene. Hun byttet til McLaren XE teamet før siste konkurranse i Antofagasta i Chile, her ble det en fjerde og en femteplass, og hun endte til slutt på 9. plass i førermesterskapet.

Hosås har også et samarbeid med Continental Dekk Norge.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Hagen, Simen Næss (16. januar 2023). «Slik opplever Hedda livet med verdens største bilsportprofiler». *www.parcferme.no*. Besøkt 3. januar 2024.
2. 1 2 3  «Hedda (20) fra Voss satser på el-racing: – Jeg har fått drømmesjansen». *www.vg.no*. 8. januar 2022. Besøkt 3. januar 2024.
3. ↑  González, Jhonattan (5. oktober 2021). «Veloce Racing Relies on Female Talent by Signing Hedda Hosås». *Green Racing News* **(engelsk)**. Besøkt 3. januar 2024.
4. ↑  Gulbrandsen, Atle (19. oktober 2023). «Pressemelding: Hosås blir ambassadør for Continental». *Norsk bilsport*. Besøkt 3. januar 2024.
***De hellige tre kongers tilbedelse*** (italiensk: *Adorazione dei Magi*) er et uferdig bilde malt av den italienske renessansekunstneren Leonardo da Vinci i 1481. Oppdraget ble gitt av augustinermunkene i San Donato i Scopeto i Firenze i 1481, men han dro til Milano året etter, og lot maleriet være uferdig. Maleriet har vært permanent utstilt ved Uffizi i Firenze siden 1670. Maleriet viser jomfru Maria og Jesusbarnet sammen med de tre vise menn. Maleteknisk er bildet et eksempel på teknikken chiaroscuro.

Restaurering
------------

Maleriet, både før og etter restaureringen..
Høyoppløselig visning av før og etter restaurering
Uffizi-galleriet fullførte en seks år lang restaurering av verket, som begynte i 2012 og ble avsluttet i 2017. Maleriet ble fullstendig rengjort med mange år med skitt og gammel lakk som ble fjernet. Resultatet er et verk som er utrolig lyst, med Leonardos kullomriss og merker godt synlige. Trepanelene er også restaurert for å stabilisere kunstverket.

Referanser
----------

1. ↑   «Leonardo's Magic Cosmos - the Adoration of the Magi restored», *Uffizi Galleries*
2. ↑  «Why Leonardo da Vinci's brilliance endures, 500 years after his death», *National Geographic*. 1. mai 2019. Arkivert fra originalen 15. april 2019.

Litteratur
----------

* Buchholz, Elke Linda (2005). *Leonardo da Vinci – Liv og virke*, Könemann og Spektrum. ISBN 82-7822-438-2
* Costantino, Maria (1994): *Leonardo*. New York: Smithmark. ISBN 9780831756987.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adoration of the Magi by Leonardo da Vinci – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *The Tricks of Leonardo da Vinci & Hieronymus Bosch*, Xavier d'Hérouville & Aurore Caulier. Desember 2023. *HAL Open Science*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |



Portal: Kunst
**Audun Erling Østerås** (født 20. januar 1947 på Elstad i Harran i Nord-Trøndelag) er en tidligere norsk rådmann og politiker (Sp).

Han er utdannet siviløkonom fra NHH fra 1972. Han har drevet gård i 20 år og undervist i den videregående skolen i 10 år. Østerås var rådmann i Høylandet kommune 1987–1994, fylkesrådmann i Nord-Trøndelag fylkeskommune 1994–2003 og administrasjonssjef i fylkeskommunen 2003–2008.

Han var medlem av Høylandet kommunestyre 1976–1983, i én periode som varaordfører, og medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1978–1987. Østerås har vært styremedlem ved Riksteatret og Sparebanken Midt-Norge samt styreleder ved Namdals folkehøgskole.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «60 år 20. januar: Administrasjonssjef Audun Østerås». NTB. 3. januar 2007.
2. ↑  Arntsen, Håkon (7. mai 2008). «Fylkets viktigste rådgiver». *Trønder-Avisa*: 14–15.
3. ↑  «Nye styremedlemmer i Riksteatret». NTB. 13. mars 1998.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Samarra** (arabisk: سامراء) er en by i provinsen Salah ad Din i Irak. Den ligger like ved elven Tigris, og 120 km fra hovedstaden Bagdad. Befolkningen er anslått til å være rundt 160 000.[]

På 800-tallet ble Samarra hovedstad for Abbaside-kalifatet, og har fremdeles byyplanen, arkitekturen og kunst fra denne tid. Den store moskeen i byen, med sin berømte spiralminaret, er et eksempel. I 2007 utropte UNESCO byen til verdensarvsted, og klassifiserte den samtidig som verdensarv i fare.

Tusenvis av pilegrimer reiser hvert år til byen for å se den berømte moskeen Al-Askaria som ble bygd på 1600-tallet og er viktig for sjiamuslimene. Den inneholder gravstedene til den 11. og 12. sjiaimamen, Ali al-Hadi og Hasan al-Askari. Denne moskeen ble utsatt for et bombeangrep 22. februar 2006.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Samarra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) سامراء – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Bærums Verk** er et sted i Bærum kommune i Viken fylke. Det grenser mot dalføret Lommedalen. Navnet kommer av jernverket *Bærums verk* som var anlagt av Paul Smelter i 1610 og ble flyttet til sitt nåværende sted ved elven Lomma i 1641.

Verksgata på Bærums Verk. Til venstre et hjørne av hovedbygningen fra 1764. Det lille huset ti høyre var en gang stedets eneste butikk, (samvirkelag)
Verkseiernes tidligere bolig, oppført i 1762-64 av Anna Krefting, står fremdeles i *Verksgata*, hovedgaten gjennom jernverket. I de eldre industribygningene finnes det et museum som forteller om verkets historie og viser jernovner produsert på jernverket fra 1700-tallet til jernstøperiet ble nedlagt i 1964. I de tidligere arbeiderboligene i Verksgata er det små verksteder og butikker med salg av bl.a. kunsthåndverk.

Bærums Verk har også Norges eldste vertshus i fortsatt drift, Værtshuset Bærums Verk, som er fredet.

I 1970- og 1980-årene var det en utstrakt boligbygging på Bærums Verk. Det ble bygget i utkanten av selve verket, på områdene Helset, Toppenhaug, Sleiverud og Gommerud. Det ble vesentlig oppført selveide eneboliger. På selve verksområdet ble de gamle arbeiderboligene i Verksgata renovert for utleie til små håndverksbedrifter og kunstindustri. Jernverket ble utbygt til et kjøpesenter i 1997. Alt i alt er det et åtti-talls virksomheter i de gamle bygningene.

Bærums Verk er kjent for sin årlige tenning av juletreet på plassen utenfor kjøpesenteret

Kjente personer fra Bærums Verk
-------------------------------

* Knut Olsen, tidligere NRK-jouralist
* Kaci Kullmann Five tidligere politiker (H)
* Eivind Thoresen Skarpaas, kapelmester i NRK-programmet 20 spørsmål
* Erlend Mamelund, tidligere håndballspiller
* Lars Berrum, sykepleier, komiker
* Henny Reistad, håndballspiller
* Morten Skjønsberg, fotballspiller
* Sindre Bjørnestad Skar, langrennsløper

Eksterne lenker
---------------

* Nettstedet til Handelsstedet Bærums Verk
* Skulpturvandring på Bærums Verk

| * v
* d
* r
Delområder i Bærum kommune |
| --- |
| Bekkestua • Bærums Verk • Dønski / Rud • Grav • Haslum • Hosle nord • Hosle sør • Høvik • Jar • Jong • Kirkerud / Sollihøgda • Kolsås • Lommedalen • Lysaker • Løkeberg / Blommenholm • Nadderud • Rykkinn • Sandvika / Valler • Slependen / Tanum • Snarøya • Stabekk • Voll • Østerås / Eiksmarka • Østre Bærumsmarka |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
*Denne artikkelen er om fjorden. For den tidligere kommunen, se Malangen kommune.*

**Malangen** (Malangsfjorden) (nordsamisk: *Málatvuotna*; kvensk og finsk: *Malankivuono*) er en fjord i Troms og Finnmark fylke. Fjorden går først mellom Senja og Kvaløya, og er vel her formelt et sund. Etter at den har passert Gisundet (sørover) og Straumsfjorden (nordover), blir den en regulær fjord innover i Troms' fastland. Grensa mellom Senja kommune (i vest) og Tromsø og Balsfjord kommuner (i øst) går i fjorden.

Malangen har sidefjordene Rossfjorden, Målselvfjorden, Aursfjorden og Nordfjorden. De største bygdene langs fjorden/sundet er Sommarøy og Brensholmen ytterst på Kvaløya, Laukvik ytterst på Senja, mens Tennskjær, Mortenhals, Nordbynes, Mestervik, Målsnes og Rossfjord ligger inne i selve fjorden. I fjorden ligger Spilderøya, Forøya, Mesterøya og Hjertøya i Nordfjorden.

Malangen ble i vikingtiden ansett som en nordlig grense for åkerbruk (korndyrking).

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Malangen på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  Øye, Ingvild: *Norges landbrukshistorie*. Samlaget, 2002.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Malangen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
*Aftenbladet kan også referere til **Stavanger Aftenblad.***
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

«**Aftenbladet**» var en norsk dagsavis som utkom i årene 1855–1881.

Avisen ble grunnlagt i 1855 som en fortsettelse av det polemisk-satiriske ukebladet «Krydseren». Dette bladet ble opprettet alt i 1849 og var utgått av en litterær krets, hvor blant andre Hartvig Lassen, Ole Richter og den unge geologen J.T. Rørdam hørte til. Alle disse var medarbeidere i «Krydseren». Hovedredaktøren var Ditmar Mejdell, som også ble «Aftenbladets» redaktør fra 1855. Ellers deltok også Ole Richter (fra januar 1856 til november 1859) og Bjørnstjerne Bjørnson (oktober 1859 til januar 1860) i redaksjonen.

Bjørnsons virksomhet falt samtidig med unionsstriden om avskaffelsen av stattholderembetet. I denne striden deltok Bjørnson med stor kraft. Samtidig vakte han også stor uvilje mot seg gjennom sine artikler om innenlandske forhold, slik at han snart ble nødt til å tre tilbake fra redaksjonen.

Avisen hadde helt fra begynnelsen et liberalt program og kjempet for de reformene som ble bragt på bane i 1860-årene, slik som årlige storting, statsrådenes adgang til stortingets forhandlinger, og så videre. Samtidig var den nesten alltid svært moderat. Derimot viet den litteraturen mye oppmerksomhet og var til tider Norges fremste organ for litteraturkritikk. I årenes løp fikk den imidlertid mange konkurrenter, og dette innvirket på dens økonomiske stilling. Ved nyttår 1878 ble avisen kjøpt av et konsortium og ble gjort til organ for en moderat høyrepolitikk. 15. oktober 1879 gikk Mejdell ut av redaksjonen og ble etterfulgt av Jørgen F. Sandberg, som døde allerede i juli 1881. Avisen ble nedlagt ved årets slutt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
**Piggtinden** er et fjell i den sørlige delen av Lyngsalpan i Troms fylke. Det har en høyde på 1 505 meter over havet og er grensepunkt mellom Balsfjord, Tromsø og Storfjord kommuner. Med sin karakteristiske og lett gjenkjennelige pyramideform er Piggtinden en av Troms fylkes mest kjente fjelltopper.

Piggtinden er en vanskelig topp å bestige for fjellklatrere. Den ble besteget første gang i 1920 av Henning H. Tønsberg, Carl Wilhelm Rubenson og Eskild Jensen. Den første vinterbestigningen var ikke før i 1971. Piggtinden er også kjent fra Peter Wessel Zapffes beretning «Fire korstog til Piggtind» i boken *Barske Glæder*, hvor han beretter om sine fire forsøk på å nå toppen.

Referanser
----------

1. ↑  Piggtinden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Piggtinden - 1505moh». *peakbook.org*. 9. mars 2016. Besøkt 31. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Piggtinden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Et (av mange) korstog til Piggtind», fra turliv.no
* Bilder av Piggtinden

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Erling Christian Øverland Selvig** (født 23. august 1931 i Egge, nå Steinkjer) er en norsk jurist som var professor ved Universitetet i Oslo fra 1968 til 2001. 

Selvig tok juridisk embetseksamen ved UiO i 1957 og ble deretter vitenskapelig assistent på Institutt for sjørett. Instituttet, som senere er blitt nordisk, har siden vært base for Selvigs faglige virksomhet; som universitetsstipendiat fra 1959, dosent fra 1964 og endelig som professor fra 1968 til han gikk av for aldersgrensen 2001. Hans arbeider har særlig vært innen sjørett, transportrett og kjøpsrett. Han har også sittet i og vært leder av flere offentlige lovutvalg. 

Selvig ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 2003 og er æresdoktor ved Stockholms universitet.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Erling Selvig i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |



1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Erling\_Selvig[Hentet fra Wikidata]
«Sandøya» har flere betydninger.

**Sandøya** er ei øy i Tromsø kommune i Troms. Øya ligger vest for Rebbenesøya.

Sandøya har tre postregistrerte, i Mjølvik, en fastboende på Vidsyn på østsiden. På sørsiden av øya ligger det såkalte Kirkevær (Melvik kirksted), som er en arkeologisk utgravning av et fiskevær med kirke som eksisterte her i middelalderen. Kirkevær eksisterte fra 1300-tallet fram til 1600-tallet, og levde av tørrfiskproduksjon og -eksport.

Tre ganger i uka (2017) gjør ferga mellom Belvik på Kvaløya og Vengsøya en rundtur innom Musvær, Risøy, Laukvik og Sandøya. Om sommeren er dette en populær tur for tromsøfolk og turister.

Referanser
----------

1. ↑  
«182 Belvik-Vengsøy-Mjølvik». rutebok.no. 2017. Arkivert fra originalen 13. mars 2017. Besøkt 12. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Bent Svinnungs padleside om Kirkvær på Sandøya
* Bent Svinnungs padleside om Mjølvika på Sandøya
* Universitetet i Tromsø: Fiskeværbosetting på Sandøy

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Tegning av styltesko, platåsko båret av fornemme kvinner i Venezia på 1500-tallet.
Damesko med styltesåle ca. 1716. Fra utstilling i Buchlov-borgen i Tsjekkia
**Styltesko**, også kalt **chapins**, **chapiney**, **chopines** og **koturner**, er sko med et vaseformet understell eller en svært høy såle. Slike sko var blant annet del av kvinnemoten i Europa på 1400-,1500- og 1600-tallet, særlig i Venezia og under renessansen.

Historikk
---------

Styltesko i form av koturner (på gresk *kothurnos* og latin *cothurnos*), støvler med høye lærsåler, snøring og åpen fot, ble brukt av greske skuespillere i Oldtidas Hellas. Styltesko er også kjent fra Midtøsten som badesko for kvinner.

Styltesko ble populære blant elegante kurtisaner og fornemme damer i Venezia fra cirka 1340 til 1700. Slike sko liknet patiner, det vil si tresandaler eller undersko som beskyttet føtter, fottøy og klesdrakt mot søle og vann omtrent på samme måte som tresko eller kalosjer. Styltesålene var vanligvis av tre eller kork. De skulle løfte bæreren vekk fra bakken, beskytte kropp og klær, men også gjøre henne høyere. Jo høyere sko, jo finere var det. Typisk sålehøyde var 15 cm, men kvinner med spesielt høy status kunne ha sko som var høyere enn en halv meter. Fordi det var vanskelig å holde balansen i styltesko, kunne damer i slikt fottøy ledsages av en eller to støttende tjenere, et ytterligere tegn på stor rikdom.

* Romersk mosaikk fra Andalucía som viser en tragedie-skuespiller fra antikken iført koturner, lærsandaler med høye såler.Romersk mosaikk fra Andalucía som viser en tragedie-skuespiller fra antikken iført koturner, lærsandaler med høye såler.
* Tyrkisk kvinne med tjener tegnet med pastell av Jean-Étienne Liotard på 1740-tallet. Begge har tradisjonelle styltesko. Kvinnen røyker langpipe.Tyrkisk kvinne med tjener tegnet med pastell av Jean-Étienne Liotard på 1740-tallet. Begge har tradisjonelle styltesko. Kvinnen røyker langpipe.
* «To ventianske damer» eller «Kurtisanene» av den italienske renessansekunstneren Vittore Carpaccio viser to kvinner fra Venezia omkring 1490 med kostbare klær, deriblant to styltesko i venstre side. Hvitt lommetørkle, perlekjede og hvite duer er symboler for kyskhet.«To ventianske damer» eller «Kurtisanene» av den italienske renessansekunstneren Vittore Carpaccio viser to kvinner fra Venezia omkring 1490 med kostbare klær, deriblant to styltesko i venstre side. Hvitt lommetørkle, perlekjede og hvite duer er symboler for kyskhet.

Se også
-------

* Patiner, ulike typer historiske undersko og sandaler av tre
* Platåsko, en type høyhælte sko med kraftige, breie såler
* Høyhælte sko
* Kalosjer, overtrekkssko i gummi som beskyttelse mot fuktighet
* Stylter, trestokker for å forlenge beina og komme høyere opp, brukt som nyttig redskap eller leketøy
* Geta, japansk stroppesandal med høy tresåle

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chopines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Illustrert, engelsk ordliste for renessansemoten
**Åroselva** er et lavlandsvassdrag med nedbørfelt på 114 km², og det største vassdraget i Asker kommune i Viken. Elva starter som Grodalselva og renner ut fra Kistefossdammen i Heggedal til utløpet i Indre Oslofjord ved Åros.

Berggrunnsmessig tilhører Årosvassdraget Oslofeltet med drammensgranitt og kambrosilurbergarter. Det meste av feltet ligger under marin grense, som her er rundt 200 moh. Kalkstein/fyllitt og mye marint materiale gir god pH og høy bufferkapasitet. Vassdraget blir tilført både kloakk og jordbruksavrenning, i tillegg til den naturlige næringsrike avrenningen. Liten sommervannføring er et problem i Åroselva.

I begynnelsen av den industrielle utviklingen ble det bygd flere dammer i Åroselva. Den lakseførende strekningen ble mindre og fisket gikk sterkt tilbake. Røyken og Åros JFF (NJFF) startet utsetting av laks og sjøørret tidlig på 1970-tallet. Mellom 2 000 og 10 000 settefisk (smolt) er satt ut årlig. I 1983 fikk Norcem pålegg om å sette ut 2 000 laksesmolt og 1 000 sjøørretsmolt i vassdraget som følge av uttak av industrivann. I perioden 1960-83 var fangstene av laks og sjøørret 50-200 kg/år; i 1984 400 kg og i 1987 912 kg.

Fram til 1989 var lakseførende strekning 3 km fra sjøen til Lingsomdammen. Etter riving av dammen kan laksen gå opp 11 km til Fabrikkdammen. I 1994 ble det registrert gyting og årsyngel av laks helt oppe ved Fabrikkdammen; en tidligere lakseførende strekning som har vært stengt i årevis, er nå restaurert. Dette er positivt for produksjonen av laks og sjøørret i vassdraget.

Etter at Drammenselva og Lierelva ble infisert med Gyrodactylus salaris, var Åroselva siste naturlig reproduserende lakseelv i Buskerud. Åroselva har stort produksjonspotensiale, og tiltak mot erosjon og utslipp til vassdraget kan bedre forholdene både for laks og sjøørret. Det viktigste for Åroselva når det gjelder laks og sjøørret, er å sikre minstevannføring og å arrangere lokkeflommer i tørre perioder om sommeren (Garnås og Eken 1990).

Med hensyn til vannuttak fra elva, har Norcem avviklet fabrikken på Slemmestad.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Nedbørfelt til hav.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 25. juli 2017
2. ↑  Kartverkets faktaark om stedsnavnet «Åroselva»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Skittenelva** er ei elv i Tromsø kommune i Troms. Den ligger i fjellområdene mellom Tromsø og Ullsfjorden, hvor den renner gjennom Skittenelvdalen og munner ut i Grøtsundet ved Skittenelv. Elva er 15,8 km lang, og har et nedbørfelt på 65,92 km². Middelvannføringen ved munningen er 3,67 m³/s.

Skittenelva har utspring fra det lille Skittenelvvatnet (596 moh.), nord for Storfjellet, som danner vannskillet mot Breivikelva i sør. Fra Skittenelvvatnet renner elva mot nord, på østsida av Blånova. På strekningen ned mot Nonsbu, en av Troms Turlags hytter, er den en stri fjellbekk. Ved Nonsbu renner den sammen med to sideelver, en fra Blånova i vest og den andre fra området vest for Nonstinden (Rundfjellet) i øst. Nedenfor Nonsbu avtar fallet i elva og landskapet blir flatere og dominert av myr. Et par kilometer lenger nede blir dalsidene brattere, myrene forsvinner til fordel for bjørkeskog og fallet i elva tiltar. Fra rundt kote 150 har elva gravd seg ned i et juv, som ved Gruggekjelan er bare noen titalls meter bredt. Etterhvert som elva nærmer seg fjorden blir dalen igjen bredere, og elva brer seg ut i flere forgreininger før den munner ut i Grøtsundet ved bygda Skittenelv, som ligger på begge sider av elvemunningen.

Nordkraft har søkt konsesjon for utbygging av et kraftverk i den nedre delen av vassdraget. Kraftverket er planlagt å utnytte et fall på rundt 100 meter i Skittenelva og sideelva Breivikelva, fra kote 145 til kote 45, med en ytelse på 5 MW og en årlig produksjon på 15,9 Gwh. Søknaden er per april 2014 under behandling i NVE.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 11. april 2014
2. ↑  «Norgeskart». Statens kartverk. Besøkt 11. april 2014.
3. ↑  «Skittenelva kraftverk». Nordkraft. Arkivert fra originalen 13. april 2014. Besøkt 11. april 2014.
4. ↑  «Skittenelv kraftverk». NVE. Besøkt 11. april 2014.

Portal: Tromsø
**Østersund** er et tettsted i Lillestrøm kommune, og utgjør et kulturelt senter med Fet kirke, Fet rådhus, Østersund ungdomsskole, Riddersand skole, golfbane, svømmehall, og flere idrettshaller.

Fet kirke, som ligger i tettstedet, har en altertavle fra 1600-tallet. På området til Riddersand skole ligger en stor gravhaug, «Ridderhaugen», restene etter et gravfelt fra jernalderen.

Historie
--------

Fet kirke
Stedet har i varierende grad vært et viktig veiskille gjennom tidene, med ferjestedet som forbandt øst og vest, og seilleden opp elven fra sør til nord. Fra omkring 1530 ble sagbruksdrift etablert flere steder. Denne driften foregikk fram til begynnelsen av 1900-tallet. Tømmerfløting skal være dokumentert så tidlig som 1306.

Stedet var inntil 2016 regnet som en del av Fetsund tettsted. I 2020 opererte Statistisk Sentralbyrå igjen med et samlet tettsted under navnet **Fetsund-Østersund**.

Den opprinnelige gården og fergestedet Østersund er utparsellert til eneboliger og offentlige bygg. Hovedbygningen eksisterer fortsatt, med et thaikjøkken.

Stedet ligger innenfor de gamle skolekretsene **Jahren** og **Roven** (uttales ró:ven).

Kommunikasjoner
---------------

Svingen holdeplass har togforbindelse til Oslo med 23 minutters reisetid. 

Over Fetsund bru går det flere bussruter med forbindelse til Lillestrøm, Bjørkelangen og Trøgstad, og ekspressbusser til Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2  «Tettsteders befolkning og areal». Statistisk sentralbyrå.
2. ↑  Brian Kristian Wennberg (2007). «En arkeologisk landskapsanalyse av Fetsund - på søken etter gjengrodde stier» (PDF). Universitetet i Oslo. Besøkt 28. desember 2017.
3. ↑  «Befolkning og areal i tettsteder». Statistisk sentralbyrå. 19. desember 2017.
4. ↑  Bente Arnesen (9. februar 2015). «Et mulig ras på Enderud på 1400-tallet, kongegods, sundmenn og annet fra Roven og Østersund». Fet historielag.

| * v
* d
* r
Tettsteder i Lillestrøm kommune |
| --- |
| Blaker  **·** Fetsund-Østersund  **·** Fjellsrud  **·** Frogner  **·** Hogsetfeltet  **·** Lillestrøm  **·** Lindeberg  **·** Lundermoen  **·** Lørenfallet  **·** Sørumsand  **·** Åkrene |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Vollen** er et tettsted og et delområde i Asker kommune i Viken, med utspring i et gammelt strandsted. 

Vollen har hatt både båtbygging, jaktfart, handel, fiske, isskjæring, hagebruk og gartnerivirksomhet. På slutten av 1800-tallet lå det tre skipsverft her. Johan Anker og Christian Jensen var kjent for konstruksjon og bygging av båter, blant annet Roald Amundsens polarskip «Maud» og daværende Kronprins Olavs «Norna VI» og «Sira».

(1917–1922)
Vollen kystkultursenter er et museum for Vollens lokalhistorie. Oslofjordmuseet i Vollen tar for seg de sidene ved kystkulturen i Indre Oslofjord som har med friluftslivet og bruken av fritidsbåter å gjøre.

I 2007 ble fylkesvei 165 gjennom Vollen opparbeidet som miljøgate, med gang- og sykkelvei og kyststi. Samtidig ble det opparbeidet et nytt torg. Anlegget ble tegnet av landskapsarkitektene Østengen og Bergo AS på oppdrag fra Statens vegvesen. 

Vollen har bussforbindelse til Oslo og Hurumlandet, og hurtigbåtforbindelse til Oslo.

Kjente personligheter
---------------------

* Jens Evensen – *Høyesterettsdommer, politiker, høyesterettsadvokat og jurist.*
* Øivind Jorfald – *Kunstner*
* Geir Børresen – *Skuespiller og sanger*
* Åsne Havnelid – *Direktør i Norsk Tipping*

Kilder
------

* Vollen vel (2000). *Vollen – Et strandsted vokser frem*. Asker: Vollen vel.
* Tor Chr. Bakken (red.): *Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon*. Kunnskapsforlaget Oslo 2008. ISBN 978-82-573-1534-4
* SSB: Standard for delområde- og grunnkretsinndeling – Delområde- og grunnkretsinndeling 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Hegga** (også kalt *Skithegga* eller *Skitthegga*) er ei elv i Røykenbygda i Asker kommune i Akershus fylke. Hegga møter Grodalselva ved Heggedal, og tilhører Årosvassdraget.

Elveløp
-------

Elva begynner som en liten bekk ved Stormyr i Lier kommune, helt vest i Kjekstadmarka, og renner først mot nord ned til Småvanna, like sør for Liertoppen kjøpesenter. Her får den navnet *Småvannsbekken*, og renner først mot øst, deretter mot sør, ned til Heggsjø på grensen mellom Lier og Asker. Heggsjø regnes gjerne som starten på elva.

Fra Heggsjø renner elva mot sør gjennom en trang og skogkledt elvedal. På dette strekket kalles elva *Sagelva*. Lengre nede blir dalen videre og elva passerer gården Kjos på vestbredden. Under navnet *Kjoselva* fortsetter den sørover til Åsåker, like øst for Spikkestad. Her svinger elva mot nordøst og er kun kjent under navnet *Hegga*, Den passerer så gjennom Røyken sentrum og videre forbi grenda Hallenskog før den renner inn til tettstedet Heggedal. Hegga munner her ut i Grodalselva mellom Gjellumvannet og Kistefossdammen.

Om våren etter snøsmeltingen eller etter kraftig nedbør flyter den over sine bredder flere steder, spesielt mellom Hallenskog og Heggedal der jorder regelmessig blir stående under vann. Strekket fra Spikkestad til Heggedal er lokalt kjent som *Skithegga*. Denne formen er imidlertid ikke godkjent som offisiell navneform på elva som helhet.

Sidebekker, dammer og vann
--------------------------

Elva har tilsig fra mange småbekker langs sin rute. Blant de største av disse er

* *Sandvadbekken*, fra Villingstadmarka sør for Røyken sentrum
* *Vaskebekk*, fra Kjekstadmarka nord for Røyken sentrum
* *Hengefoss* *(Plankedalbekken)*, fra Kjekstadmarka sør for Hallenskog

Det ligger mange småvann og dammer i nedbørsfeltet til Hegga, hvorav den største er *Stordammen* i Kjekstadmarka. Nedbørsfeltet har ingen innsjøer eller større vann.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Sidenedbørfelt.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 14. desember 2015
2. 1 2  «Hegga». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 20. februar 2021.
3. ↑  «Faktaark for stedsnavnet «Sandvadbekken»». Sentralt stedsnavnregister (SSR). Besøkt 3. februar 2022.
4. ↑  «Faktaark for stedsnavnet «Vaskebekk»». Sentralt stedsnavnregister (SSR). Besøkt 3. februar 2022.
5. ↑  «Faktaark for stedsnavnet «Hengefoss»». Sentralt stedsnavnregister (SSR). Besøkt 3. februar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Foto: Erlend Bjørtvedt 
**Tronstad** er en gård sør på Hurumlandet i Asker kommune i Viken, tidligere i Hurum kommune i Buskerud. Gården ligger 3 km vest for Tofte og 2 km nord for Ersvika. 

Gården er første gang nevnt i 1393. Adelsfamilien Bolt eide gården fra 1390-tallet fram til midten av 1400-tallet. Den kom siden i Peder Hanssøn Litles eie. Dattera hans Margrethe gifta seg med den danske adelsmannen Anders Huitfeldt i 1582. 

Familien Huitfeldt brukte Tronstad som adelig setegård fram til 1807, og samla et stort jordegods rundt gården. Anders Huitfeldt bodde imidlertid aldri her. Det gjorde først sønnen hans, Jacob Huitfeldt (1585–1632). Jacobs sønn, Tønne Huitfeldt (1625–1677), arva gården, men bodde bare her i kortere perioder. Det samme gjelder sønnen hans, Iver Huitfeldt (1665–1710). Etter Ivers død i slaget i Køge bukt i 1710 bodde enka hans, Kirsten Røyem, på Tronstad fram til sin død i 1750. Hennes barnebarn Tønne Huitfeldt (1742–1800) og Kirsten Huitfeldt (1738–1808) ble de siste Huitfeldtene som bodde på gården. 

I 1807 ble gården solgt til Ole Farup (1778–1844). Ved skiftet etter ham i 1846 ble gården delt i tre, og Huitfeldtenes gamle gård ble utskilt som den østre delen. Ole Farups etterkommere eide denne fram til 1899, da de solgte til forretningsmannen Anthon B. Nilsen fra Svelvik. Han solgte den videre i 1907 til Fredrik Liltvet, etter å ha skilt ut det meste av skogen. Sønnen hans, Trygve Liltvet, solgte gården til Erling Blichfeldt i 1950, og etterkommerne hans eier gården i dag. 

Hurum historielag har siden 1991 hatt bygdesamling og lokalhistorisk museum i gårdens låve, som er Hurums største. Det drives også noe gårdsturisme på gården.

Referanser
----------

1. ↑  DN V, s. 359.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tronstad gård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tronstad gårds hjemmesider


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Trehørningen** er et fjell i Tromsø kommune i Troms. Det ligger på vestsida av Kvaløya, på halvøya mellom Kattfjorden i sør og Ersfjorden i nord. Fjellet har en høyde på 868 meter over havet.

Fra Trehørningen er det utsikt over havet og blant annet flere fjell som Skittentinden, Middagstinden og Blåskredtinden. Fjellet har en høy stigning, og er ikke et av de mest tilgjengelige fjellene på Kvaløya. For å komme seg opp fra Ersfjordsiden må man først transporteres av båt. Det er også mulig å komme seg opp fra Kattfjordsiden, men det er ikke en rute som anbefales. Den letteste måten og gå opp på fjellet er ved å gå langs nordøstryggen av fjellet fra Ersfjordsiden, ryggen er relativt lett å gå opp. Fjellet kan noen ganger virke uoverkommelig når man kommer mer over mot østsiden av fjellet, men det er helt greit og gå der. Det er lurt å unngå de store svaene i fjellet som ligger mot østsiden. Trehørningen er et fjell som egner seg godt for de som er på jakt etter en dagstur. På toppen av Trehørningen er det en stor varde.

Referanser
----------

1. ↑  Trehørningen på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Trehørningen - 868moh». *peakbook.org*. 9. mars 2016. Besøkt 4. desember 2016.
3. ↑  «Trehørningen». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 4. desember 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Sekkefabrikken kulturhus i 2012 (foto: Bkv)
Slemmestad fabrikker i 1929, med Sekkefabrikken bak trehusbebyggelsen til venstre i sentrum av bildet (foto: Anders Beer Wilse)
**Slemmestad bibliotek** er et folkebibliotek i Slemmestad i Asker kommune i Viken. Biblioteket er del av Kulturhuset sekkefabrikken, som ligger i en historisk fabrikkbygning nede ved fjorden i gamle Slemmestad sentrum. Denne bygningen tilhørte opprinnelig Christiania Portland Cementfabrik, hjørnesteinsbedriften som tettstedet Slemmestad vokste fram rundt. I samme bygning ligger også Geologisentret og Cementmuseet. Her holder også Røyken historielag hus. Inntil kommunesammenslåingen i 2020 var Slemmestad bibliotek hovedbiblioteket til Røyken bibliotek.

Referanser
----------

1. ↑  «Slemmestad bibliotek». askerbibliotekene.no. Besøkt 7. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Nettstedet til Slemmestad bibliotek
* Nettstedet til Kulturhuset sekkefabrikken
* Nettstedet til Slemmestad Cementmuseum
* Nettstedet til Slemmestad Geologisenter
* Nettstedet til Røyken historielag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Hosanger kirke
**Hosanger prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Osterøy prosti. Det omfattet sogn i Alver og Osterøy kommuner i Hordaland fylke, og hovedkirken var Hosanger kirke.

Hosangers hovedsogn er nå en del av Osterøy kirkelige fellesråd, og underlagt Åsane prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Hosangr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hosanger antas å være lagt under Hamre i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 5. desember 1749 ble det vidløftige Hammer prestegjeld delt i to ved at Hosanger sogn ble skilt ut som eget sognekall, med Mo og Seim som annekssogn.

Hosanger prestegjeld dannet grunnlaget for Hosanger formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 13. november 1880 ble Eksingedalen sogn skilt ut fra Mo sogn og opprettet som eget kirkesogn, gjeldende fra 1. januar 1881. Ved kgl.res. av 22. november 1884 ble Hosanger prestegjeld delt ved at Seim sogn gikk til det nye Alversund prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1885.

Hosanger prestegjeld ble oppløst ved kgl.res. av 30. september 1966, da Eksingedal sogn ble overført til Bruvik prestegjeld, Mo sogn gikk til Osterfjorden prestegjeld og de øvrige sogn gikk tilbake til Hamre prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1967.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 325-6.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 82.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
5. ↑  Forskrift om omregulering av Hosanger prestegjeld, lovdata.no
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
**Trollvasselva** er ei elv i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Den er ei sideelv til Oldervikelva og er 10,7 km lang, med et nedbørfelt på 22,45 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,53 m³/s.

Elva har utspring fra Daudmannsvatnet (626 moh.), som øverst i Trolldalen. Den renner først mot vest og faller bratt ned mot dalbunnen, og renner inn i sørenden av Trollvatnet (447 moh.). Fra Trollvatnet fortsetter elva mot nord, hvor landskapet blir flatere og åpner seg opp mot Skittenelvdalen i vest og Oldervikdalen i nordøst. Helt nede ved elva her ligger også Troms Turlags hytte Trollvassbu, som er den nordligste hytta i turløypenettet som strekker seg fra Tromsdalen i sør til Snarbyeidet i nord. Etter Trollvassbu snur elva mot nordøst og faller ned mot Oldervikdalen, hvor den løper sammen med Oldervikelva rundt en kilometer sør for Snarbyeidet og fylkesvei 53.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 12. april 2014
2. ↑  «Norgeskart». Statens kartverk. Besøkt 12. april 2014.

Portal: Tromsø
**Tromsøya** (nordsamisk: *Romssasuolu*) er ei øy i sundet mellom fastlandet og Kvaløya i Tromsø kommune i Troms. Tromsø sentrum ligger øst på øya, og store deler av byens befolkning bor spredt på øya. Tromsø lufthavn, Langnes ligger på vestsiden, og øya er knyttet til Tromsdalen på fastlandet med Tromsøbrua og Tromsøysundtunnelen og til Kvaløysletta på Kvaløya med Sandnessundbrua.

Tromsøya er omtrent 10 km fra nord til sør. Midt oppe på øya ligger sjøen Prestvannet, som ble demmet opp i 1867. Bebyggelsen dekker store deler av øya, men det er skogområder langs høydedraget som strekker seg i nord-sørretning, da særlig i den nordlige delen.

Både Universitetet i Tromsø, Universitetssykehuset Nord-Norge og Tromsø Museum har tilhold på den østlige delen av øya.

Befolkning
----------

Tromsøya er Norges folkerikeste øy, etter nylig å ha passert Hinnøya. Øya hadde 38 980 innbyggere 1. januar 2017, fordelt på fem statistiske delområder:

* Tromsø 6 784
* Sommerlyst 7 283
* Nordre Tromsøya 7 477
* Mortensnes 9 046
* Søndre Tromsøya 5 498

Delområde Tromsø består av sentrum og området rundt. Sommerlyst og Mortensnes omfatter vestsida av øya.

Panoramabilde av Tromsøya. Foto: mattrubens

Referanser
----------

1. ↑  SSB

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tromsøya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Satellittbilde av Tromsøya (Google)

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**André-Jean-François Defebvre** C.M. (født den 24. juni 1886 i Tourcoing i Frankrike , død 7. april 1967 i Paris) var en fransk ordensgeistlig katolsk Kinamisjonær og biskop av Ningbo i Zgejiang i Kina.

Liv og virke
------------

### Prest

André-Jean-François Defebvre avla løfter i 1903 innen vincentinernes orden og ble presteviet den 3. juli 1910. Han ble sendt til ordenens Kina-misjoner.

### Apostolisk vikar, titulærbiskop, så biskop, av Ningbo

Den 14. desember 1926 ble han utnevnt til apostolisk vikar av Ningbo og få dager etter, den 26. desember, til titulærbiskop av *Gibba]]. Han ble bispeviet den 1. mai 1927 i en alder av 40 år av* 
biskop Joseph Hu Ruoshan C.M. (Hu Joo-shan, Hu Jo-shan), C.M.; medkonsekrerende var biskop Paul-Albert Faveau, C.M. og biskop Simon Zhu Kai-min SA.J. (Chu eller Tsu Kai-min).

Da Ningbo ble oppgradert til bispedømme, ble han den 11. april 1946 dets første biskop, I 1950 ble han dessuten apostolisk administrator av bispedømmet Yongjia/Wenzhou (Yungkia),nabobispedømmet sønnenfor. Dette vedvarte imidlertid kun til 1951.

Han ble utvist av det kommunistiske regime i Folkerepublikken Kina, og døde i Paris den 7. april 1967.

Referanser
----------

{{}}
**Glenys Bakker** (født 27. august 1962), canadisk curlingspiller som deltok i de olympiske leker 2006 i Torino. 

Bakker vant en olympisk bronsemedalje i curling under vinter-OL 2006 i Torino. Hun var med på det canadisk laget som kom på tredjeplass i curlingturneringen for damer bak Sverige og Sveits. De tapte semifinalen mot Sveits med 5-7 men vant bronsefinalen over Norge med 11-5. De andre på laget var Shannon Kleibrink, Amy Nixon, Christine Keshen og Sandra Jenkins.

OL-medaljer
-----------

* 2006 Italias flagg Torino - Bronse **Bronse** i curling, damer Canadas flagg Canada

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Glenys Bakker – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Glenys Bakker – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Glenys Bakker – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Glenys Bakker – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Glenys Bakker – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Glenys Bakker – World Curling Federation Rediger på Wikidata
**Hillestadvannet** er en innsjø i Holmestrand kommune i Vestfold fylke. Vannet ligger 37 meter over havet, er ca 3 km langt og ca. 0,8 km bredt. Vannet har tilsig fra Sukkevannet og andre bekker i sørøst, og fra Sundbyelva i vest. Rett ved innløpet fra Sundbyelva er utløpet til Nøtneselva og Haugestadvannet, og videre til Vikevannet, Bergsvannet og Eikeren mot nord.

Vannet er grunt og har flate strender. Under flom kan derfor ganske store arealer settes under vann.

Innsjøen er i 2009 klassifisert i typen *små, kalkrike og humøse innsjøer*. Fysisk-kjemiske parametere plasserer innsjøen i tilstanden «dårlig», og klorofyllverdiene endog nær grensen til «svært dårlig».

Den 28. september 2012 ble vannet rammet av en omfattende fiskedød. Etter undersøkelser kunne Norsk institutt for vannforskning (NIVA) slå fast at den mest sannsynlige årsak til fiskedøden var oksygensvinn som følge av kolaps i en stor algebestand. Bare en uke før fiskedøden hadde Fylkesmannen vært over vannet i fly og fotografert. Fra Fylkesmannen i Vestfold ble det senere uttalt at en bakenforliggende årsak til fiskedøden antas å være mildere vintre kombinert med økt nedbør over lengre tid, som derfor gir økt avrenning fra det omkringliggende jordbruket. Det grunne vannet blir dessuten raskt oppvarmet, som også påvirker algeveksten. Den 26. august 2015 Tok NIVA nye prøver som viste en konsentrasjon av algegift på 11,6 mikrogram per liter. Prøvene ble tatt ut som en blandprøve i de øvre vannlagene der algene blir produsert. Mattilsynet i Vestfold råder gårdbrukere til ikke å vanne grønnsaker med vann hvor det jevnlig opptrer algegifter. Den kraftige nedbøren om dagen er gunstig i denne sammenhengen.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Navneformen *Hillestadvannet* ble vedtatt av Statens kartverk 18. mai 1992.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 8. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 8. april 2015
3. ↑  «Hillestadvannet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 9. november 2016.
4. ↑  Vannportalen, veileder 01-2009 Økologisk tilstand i innsjøer og elver, kap 6.2.6[*død lenke*]
5. ↑  Norge24.no 2.10.2012 Arkivert 9. november 2016 hos Wayback Machine.
6. ↑  Jarlsberg avis 4.10.2012
7. ↑  «Har påvist algegift». Fylkesmannen i Vestfold. 4. september 2015. Arkivert fra originalen 9. september 2015. Besøkt 16. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Berge, D. «Overvåking av Hillestadvannet og deler av Eikerenvassdraget i 2013». Norsk institutt for vannforskning. Besøkt 12. september 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |