recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**De pontiske fjell** er en ca. 1000 km lang fjellkjede i nordlige Anatolia i Tyrkia. Navnet viser til Pontos, det gamle greske navnet på Svartehavets sørkyst. Det offisielle tyrkiske navnet er *Kuzey Anadolu Dağları*, «de nordanatoliske fjell». 

De pontiske fjell nær Trabzon
Fjellkjeden går i retning fra vest til øst parallelt med svartehavskysten fra Marmarahavet og inn i det sørvestlige Georgia. Det høyeste fjellet er Kaçkar Dağı på 3937 m. Fjellene er dannet som en del av den alpine fjellkjedefolding, og langs hele fjellkjeden går den store forkastningen som skiller den anatoliske kontinentalplaten fra den eurasiske. Sterke jordskjelv er vanlige i området. Det er ingen egentlig kystslette, og fjellene stuper for det meste rett ned i havet. Elvene Kızılırmak og Yeşilırmak bryter gjennom fjellkjeden fra sør og har dannet flate deltaområder der de renner ut i Svartehavet.

Fjellene er dekket av store skoger som består av nordmannsedelgran, orientgran, orientbøk, furu og svartfuru. Det er også to små bestander av libanonseder. Andre treslag er eik, lønn, asal, bjørk og einer. Av store pattedyr i området kan nevnes brunbjørn, ulv, gemse, besoargeit, hjort og rådyr. Fugleartene omfatter blant annet munkegribb, lammegribb, gåsegribb, dvergørn og tyrkerspettmeis. I den østlige delen er det noen fuglearter som ellers finnes i Kaukasus og Iran, som kurdistanhøne, kaukasusorrfugl, einerjernspurv og rødpanneirisk.

Kilder
------

* «Terrestial Ecoregions: Temperate Coniferous Forest: Western Asia: Northern Turkey, extending along the southern Black Sea region». World Wildlife Fund. Besøkt 17. september 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Fra nasjonalparken Saihanba i Weichang
**Weichang** (kinesisk: 围场满族蒙古族自治县; pinyin: *Wéichǎng mǎnzú měnggǔzú Zìzhìxiàn*, ᠸᡝᡳᠴᠠᠩ ᠮᠠᠨᠵᡠ ᠮᠣᠩᡤᠣ ᠪᡝᠶᡝ ᡩᠠᠰᠠᠩᡤᠠ ᠰᡳᠶᠠᠨ
ᠸᠧᠢᠴᠠᠩ ᠮᠠᠨᠵᠤ ᠮᠣᠩᠭ᠋ᠣᠯ ᠥᠪᠡᠷᠲᠡᠭᠡᠨ ᠵᠠᠰᠠᠬᠤ ᠰᠢᠶᠠᠨ) er et autonomt fylke for mandsjuer og mongoler i byprefekturet Chengde i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Weichang ligger aller lengst nord i Hebei.

Befolkningen var på 509 169 innbyggere i 1999.

Historie
--------

Området var i lange tider beitemarker for mongolske stammefolk. Tidlig i Qing-dynastiets tid skjenket auqan-, kharchin- og onnigudmongolene det hele til Kangxi-keiseren, som så gjorde det om til *Mulan jaktområde*. Som kongelig jaktpark var den ganske romslig, på rundt 9.000 km2, omtrent som Rogaland.

Mongoler i Weichang, 1909
Prefekturet Chengde i Hebei i Kina
På den tiden, bortsett fra noen soldater som forsvarte og vedlikeholdt dette keiserlige jaktområdet, ble andre vanlige mennesker forbudt å bo i området. Det lå i behagelig nærhet til det keiserlige sommerpalasset i Chengde. 

Mot slutten av Qing-tiden ble det anlagt en hestepaddock. Etter 1911-revolusjonen flyttet det gradvis noen bønder dit, men klimaet var kaldt og ikke egnet for landbruksproduksjon. 

I 1913 omgjorde den nye nasjonale regjeringen jaktparken til et fylke, som fikk navnet Weichang.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Weichang (围场镇), Siheyong (四合永镇), Kelegou (克勒沟镇), Qipanshan (棋盘山镇), Banjieta (半截塔镇), Chaoyangdi (朝阳地镇), Chaoyangwan (朝阳湾镇);

**Kommuner:**

* Daobazi (道坝子乡), Longtoushan (龙头山乡), Yaozhan (腰站乡), Huangtukan (黄土坎乡), Sidaogou (四道沟乡), Lanqikalun (兰旗卡伦乡), Yinwogou (银窝沟乡), Xindi (新地乡), Guangfayong (广发永乡), Yutaihe (育太和乡), Guojiawan (郭家湾乡), Yangjiawan (杨家湾乡), Dahuanqi (大唤起乡), Haliha (哈里哈乡), Xinbo (新拨乡), Zhangjiawan (张家湾乡), Baoyuanzhan] (宝元栈乡), Shanwanzi (山湾子乡), Sanyiyong (三义永乡), Jiangjiadian (姜家店乡), Xiahuofang (下伙房乡), Yangebai (燕格柏乡), Pailou (牌楼乡), Chengzi (城子乡), Laowopu (老窝铺乡), Yudaokou (御道口乡), Shizhuozi (石桌子乡), Datoushan (大头山乡), Nanshanzui (南山嘴乡), Xilongtou (西龙头乡).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 111 løper gjennom området, på sin vei fra Beijing via Chifeng til Jiagedaqi i provinsen Heilongjiang.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  «2011年统计用区划代码和城乡划分代码：围场满族蒙古族自治县» **(Simplified Chinese)**. National Bureau of Statistics of the People's Republic of China. Besøkt 19. juli 2012. [*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Polydipsi** er den medisinske termen som betyr et unormalt høyt (*poly-*) inntak av væske gjennom munnen, det vil si drikking (*-dipsia*). Væsken er normalt vann, selv om termen gir assosiasjoner til alkohol på grunn av den etymologisk relaterte termen dipsomani, som beskriver periodisk alkoholisme.

Polydipsi er så godt som alltid forbundet med polyuri (unormalt høy urinering) hvis tilstanden varer mer enn noen timer hos en person med velfungerende nyrer.

Polydipsi er ofte observert hos, og karakteriserer, folk som har diabetes type 1, ofte som en av de første symptomene. Det observeres også hos dem som har latt være å ta medisinen mot diabetes eller tar doser som ikke er tilstrekkelige. Det er også forårsaket av andre tilstander som osmotisk diurese og diabetes insipidus, og utgjør en del av apparatet for å diagnostisere de forskjellige tilstandene.

*Psykogen polydipsi* er en veldig sjelden psykologisk lidelse som av og til finnes hos schizofrene.

Se også
-------

* Vannforgiftning

Referanser
----------

1. ↑  Os, Ingrid (19. april 2022). «polydipsi». *Store medisinske leksikon*. Besøkt 22. september 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
Wei Boyang
**Wei Boyang** (kinesisk: 魏伯阳; tradisjonell kinesisk: 魏伯陽; pinyin: **Wèi Bóyáng**) var en legendarisk daoistisk udødelig i Kina. Han skal ha levd på 100-tallet etter Kristus. Han skrev et viktig daoistisk verk, og tilskrives (med urette) den eldste presentasjon av den kjemiske sammensetning av kruttet, i år 142.

Virke
-----

Det fortelles at Wei Boyang ble kalt til tjeneste i det keiserlige hoff i 121, men at han takket nei til noe embede der. Så skal han ha trukket seg tilbake til fjellene, for å finne frem til en resept for livseliksiret for å vinne evig liv.

Wei Boyang regnes som forfatter av *Cantong Qi* kinesisk: 參同契; pinyin: **Cāntóng qì**, en klassiker innen den kinesiske «indre» alkymi. Verket *Cantong Qi* regnes som den eldste skriflige nedtegnelse om kinesisk alkymi.

Verket er rikt på symboler, med mye bruk av bilder og metaforer. Det viser den «indre» alkymis vei til utviklingen av indre styrke, en styrke som blir menneskekroppens egne mystiske eliksir. Her er ansatser til den daoistiske meditasjon, som samarbeider med yin og yang-kreftene. Desnne prosess blir tydeliggjort i *Cantong Qi* med *Yijing*s trigrammer og heksagrammer. Det rene Yang-eliksir, som livet skal gjenskapes ved, skal bli til ved betraktning av de mikrokosmiske og makrokosmiske syklyser, for så å nå frem til «det ene», *dao*. Også numerologi, den kinesiske kalender og datidens vitenskapelige erkjennelser spiller viktige roller i *Cantong Qi*.

Teksten er ikke bare en meditasjonsveiledning, men beskriver også «ikke-handlingens» holdning (*wu wei*), som er så vesentlig innen daoismen.

Verket er også til dels grunnleggende for kinesisk legekunst.

Referanser
----------

1. ↑  Peng, Yoke Ho. [2000] (2000). Li, Qi and Shu: An Introduction to Science and Civilization in China. Courier Dover Publications. ISBN 0-486-41445-0
2. ↑  Needham, Joseph. Cullen, C. [1976] (1976). Science and Civilisation in China. Cambridge University Press. ISBN 0-521-21028-3

Litteratur
----------

* Richard Bertschinger (oversettelse og kommentar): *Cantong Qi, Das Dao der Unsterblichkeit.* Krüger, Frankfurt am Main 1997, ISBN 3-8105-2341-0.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Wei Yuan** (kinesisk: 魏源; pinyin: **Wèi Yuán**; Wade–Giles: *Wei Yüan*, født 23. april 1794 i fylket Shaoyang i provinsen Hunan i Kina, død 26. mars 1857), født **Wei Yuanda** (魏远达), stilnavn **Moshen** (默深) og *Hanshi* (汉士), var en lærd kinesisk embedsmann. 

Han flyttet til Yangzhou i 1831 og betraktet det som sitt hjemsted resten av sitt liv, Wei oppnådde graden *juren* ved den kinesiske embedsmannseksamen og virket deretter i sekretariatet til en rekke fremstående statsmenn som for eksempel Lin Zexu. Wei var svært bekymret over krisene Kina stod overfor i samtiden. Selv om han alltid forble lojal overfor Qing-dynastiet skisserte han en rekke reformforslag for rikets administrasjon.

Fra ung alder gikk Wei inn for konfucianismens *ny-tekst-skole* og han var også frittalende medlem av statsskikkskolen, som gikk inn for praktisk læring fremfor den angivelig sterile evidentielle læring (*han-skolen*) representert ved lærde som Dai Zhen. Wei gikk for eksempel inn for korntransport over haven i stedet for langs den store kinesiske kanal, og gikk inn for styrking av Qing-rikets grenseforsvar. For å kunne håndtere den demografiske krise i det egentlige Kina gikk Wei også inn for storstilt emigrasjon av han-kinesere til Xinjiang.

Senere i karrieren ble han mer og mer opptatt av trusselen fra den vestlige verden og gikk inn for styrket kystforsvar. Han skrev verket *Qingdynastiets militærhistorie* (聖武記, *Shèngwu Ji*) og et narrativt verk om første opiumskrig (道光洋艘征撫記, *Daoguang Yangsou Zhengfu Ji* ). Han er mest kjent for sitt verk fra 1844, *Illustrert traktat om de maritime riker* (海國圖志, *Haiguo Tuzhì*), som består av vestlig materiale innhentet av Lin Zexu under og etter Første opiumskrig.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Wei-Yuan, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Hummel, Arthur William, ed. *Eminent Chinese of the Ch'ing period (1644-1912).* 2 vols. Washington: United States Government Printing Office, 1943.
* Leonard, Jane Kate. *Wei Yüan and China's Rediscovery of the Maritime World.* Cambridge, MA: Council on East Asian Studies, 1984.
* Mitchell, Peter M. "The Limits of Reformism: Wei Yuan's Reaction to Western Intrusion." *Modern Asian Studies* 6:2 (1972), pp. 175–204.
* Tang, Xiren, "Wei Yuan". *Encyclopedia of China*, 1st ed.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC
 |
|  |
| --- |
| Kinas historieKinas historie **Tidstavle over kinesisk historie** |
| **Sanhuangwudi-perioden (mytologisk)** |
| **Xià-dynastiet** |
| **Shāng-dynastiet** |
| Det vestlige Zhōu-dynasti | **Zhōu** |
| Vår- og høstannalenes tid | Det østlige Zhōu |
| De stridende staters tid |
| **Qín-dynastiet** |
| Vestlige Hàn-dynasti | **Hàn** |
| Xīn |
| Det østlige Hàn-dynasti |
| **De tre rikers tid**  |
| Vestlige Jìn | **Jìn** |
| **16-kongerikene** | Østlige Jìn |
| **Nord- og Sør-dynastienes tid** |
| **Suí-dynastiet** |
| **Táng-dynastiet**(avbrutt av Andre Zhōu) |
| **Liáo** | De fem dynastier og ti kongedømmer |
| Sòng-dynastiet | **Sòng** |
| **Jīn** | **Vest Xià** | Sørlige Sòng |
| **Yuán-dynastiet** |
| **Míng-dynastiet** |
| **Qīng-dynastiet**  |
| **Republikken Kina**  |
| **Folkerepublikken Kina**1949-19761976-19891989-20022002- | **Republikken Kina** (Táiwān) |
| * Tidstavle over kinesisk historie
* Kinas historie
* Kinas militærhistorie
 |

**Wei** (kinesisk: 魏; pinyin: *Wèi*) var en stat i de stridende staters tid i Kina. Den lå mellom statene Qin og Qi og omfattet deler av de moderne provinser Henan, Hebei, Shanxi og Shandong. Etter at hovedstaden ble flyttet fra Anyi til Daliang (i dag *Kaifeng*) under kong Hui av Wei ble staten også kalt **Liang**.

Staten var på sitt mektigste under sine to første herskere, markgreve Wen av Wei og markgreve Wu av Wei. Kong Hui av Wei, den tredje herskeren, konsentrete seg om økonomisk utvikling, blant annet med irrigasjonsprosjekter ved Den gule flod.[] Men ikke destro mindre var det under kong Hui at nedgangstidene langsomt satte inn.[] Weis fremstøt østover ble flere ganger holdt i sjakk på slagmarken, blant annet slaget ved Maling i 341 f.Kr.. I vest tapte den Xihe-området (et landlig og strategisk viktig område på vestbredden av Den gule elv der den danner grensen mellom nåtidsprovinsene Shanxi og Shaanxi). Dette området ble erobret av staten Qin.

Qins militære overmakt førte til at de kombinerte styrkene til statene Wei og Han ble nedkjempet under slaget ved Yique i 293 f.Kr.

Wei ble endelig erobret av Qin i 225.

Liste over Weis herskere
------------------------

1. Markreve Wen av Wei
2. Markgreve Wu av Wei
3. Kong Hui av Wei
4. Kong Xiang av Wei
5. Kong Ai av Wei
6. Kong Zhao av Wei
7. Kong Anxi av Wei
8. Kong Jingmin av Wei
9. Kong Jia av Wei

Referanser
----------

1. ↑  Ulrich Theobald: *Chinese History – The Feudal State of Wei* In: *An Encyclopaedia on Chinese History, Literature and Art – ChinaKnowledge.de*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
«The Eagle and Child»**The Inklings** var en uformell litterær diskusjonsgruppe, med medlemmer som J.R.R. Tolkien, C.S. Lewis, Charles Williams, Warren Lewis (C.S. Lewis' bror), Hugo Dyson, Owen Barfield, Robert Havard, Adam Fox, Nevill Coghill, Charles Leslie Wrenn, James Dundas-Grant, Roger Lacelyn Green, John Wain og Christopher Tolkien (J.R.R. Tolkiens sønn). Gruppen holdt til i Oxford, England, og møttes vanligvis på pubben The Eagle and Child (populært kalt «The Bird and Baby») på tirsdager og Lewis' college-rom på Magdalen College på torsdager, fra 1930- til 1950-årene.

Gruppen møttes hovedsakelig for å lese og diskutere medlemmenes uferdige verk. Den antok aldri noen organisert form, med ledere, valg og offisielle agendaer.

Noen av bøkene som ble lest opp (og diskutert) var J.R.R. Tolkiens *Ringenes Herre* (*Lord of the Rings*), C.S. Lewis’ *Reisen til Malacandra* (*Out of the Silent Planet*) og *Djevelen dypper pennen* (*The Screwtape Letters*) og Charles Williams’ *All Hollows Eve*.

The Inklings skrev ofte fantasy og mange av verkene deres hadde kristne temaer, selv om ikke alle medlemmene var kristne (Owen Barfield var for eksempel antroposof).

Litteratur
----------

* Humphrey Carpenter. *The Inklings*, HarperCollins 1997. ISBN 0-261-10347-4
* Philip Zaleski og Carol Zaleski. «Oxford's Influential Inklings»; *The Chronicle of Higher Education*, 8. mai 2015

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***The Iron Heart*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Denison Clift.

Handling
--------

Etter farens død lover Esther Regan å utføre hans ønsker, om at hun skal beskytte arbeiderne hans og administrere Regan Steel Mills like godt som han gjorde. Associated Trust har forsøkt å få kontroll over Regan-anlegget, men har alltid møtt motstand fra Regan. Nå som han er død, ser de muligheten for å gjøre et kupp. De sender derfor Darwin McAllister for å gjennomføre planene deres.

McAllister blir imidlertid veldig imponert over måten anlegget blir drevet på. Ettersom han blir glad i Esther, sier han opp stillingen sin for å hjelpe henne med å kjempe mot Associated Trust. Dette vekker irritasjonen til deres president Cyrus Moulton, som ansetter Dan Cullen for å sabotere anleggsdriften ved å forsinke en forsendelse av en kritisk kontrakt. McAllister og Esther appellerer derfor til arbeiderne deres, i forsøk på å endelig ødelegge Associated Trust og gjennomføre oppdragene deres.

Skuespillere
------------

* Madlaine Traverse som Esther Regan
* George A. McDaniel som Darwin McAllister
* Edwin B. Tilton som John Regan
* Melbourne MacDowell som Cyrus K. Moulton
* Ben Deeley som Dan Cullen

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 13. mai 2016.
2. ↑   American Film Institute, catalog.afi.com, besøkt 25. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 25. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Iron Heart* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Iron Heart* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Larvik bibliotek  Foto: Morten Bakkeli 
**Larvik bibliotek** er det kommunalt eide folkebiblioteket i Larvik kommune. Biblioteket ble opprettet 7. oktober 1903 i en bakgårdsbygning til Storgata 12 (nå Kirkestredet 6). Det består i dag av et hovedbibliotek i Larvik sentrum og to avdelinger: i Stavern og i Svarstad (Lardal).

Hovedbiblioteket lå i Nansetgata 29, og var tegnet av PAM Mellbye. Biblioteket åpnet 1. desember 1984 etter å ha holdt til i Menighetshuset (Kirkestredet 8) (1968–1984) og før det i Farrisfabrikkens bygning (1921–1968). Samtidig tok Larvik, som det første folkebibliotek i landet, i bruk biblioteksystemet Bibliofil, skapt av Sandefjord-mannen Torkel Hasle.

Barneavdelingen hadde sine lokaler i Herregården (1968–1972) og på Munken kino (1972–1984).

Store deler av bygningen i Nansetgata 29 ble 16. november 2019 totalskadd i en brann, som var påsatt. Larvik bibliotek etablerte et pop-up-bibliotek på Torget 10 i Larvik sentrum i påvente av et midlertidig lokale. Pop-up-biblioteket var åpent fra 21. februar til 28. november 2020, men stengt en periode fra 12. mars til 18. mai på grunn av koronapandemien. Et nytt, midlertidig bibliotek åpnet 11. desember 2020 i Nansetgata 12.

Styreformenn i Larvik bibliotek
-------------------------------

| Periode | Navn |
| --- | --- |
| 1903–1906 | Bankdirektør Michael Velo |
| 1906–1911 | Lærer O. A. Thorvik |
| 1911–1915 | Doktor Arent Augestad |
| 1915–1919 | Overlærer Reidar Rindal |
| 1919–1924 | Lektor Vilhelm Greve |
| 1924–1930 | Lektor Ingvar Lillesund |
| 1930–1932 | Redaktør Ingjald Nordstad |
| 1932–1946 | Lærer Ivar Stavik |
| 1946–1952 | Lærer Knut Øvreberg |
| 1952–1972 | Forretningsfører Reidar Michelsen |
| 1972–1980 | Lærer Inger Ellefsen |
| 1980–1988 | Jernbanefunksjonær Arne Jenssen |

Bibliotekssjefer
----------------

| Periode | Navn |
| --- | --- |
| 1903–1912 | Adjunkt Peder Blix |
| 1912–1918 | Lærer S. Sveinsson |
| 1919–1945 | Ingeborg Faye |
| 1945–1978 | Sigrid Istre |
| 1978–1993 | Liv Andresen |
| 1993–1998 | Mariane Karlsen |
| 1998 | Vidar Ringstrøm (kst.) |
| 1998–2012 | Anne Verde |
| 2012–2017 | Mette Kristin Gjerdrum |
| 2018– | Kari Moldvær |

Referanser
----------

1. ↑  «Det brenner i Larvik bibliotek – pågrepet mann ble løslatt etter polititabbe i forrige uke». *Aftenposten*. NTB. 15. november 2019. Besøkt 15. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Litteratur
----------

* Larvik bibliotek (2003): *En uundværlig innretning. Larvik bibliotek 100 år 1903–2003*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***The Invisible Divorce*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Thomas R. Mills og Nat C. Deverich. Hovedrollene spilles av Walter McGrail and Leatrice Joy.

Handling
--------

Jimmy Ryder, full av drømmer om penger og makt, gifter seg med Pidgie og sammen reiser de til storbyen for å tjene penger, men lykken smiler aldri til dem - og de ender opp med å leve i fattigdom. En dag møter Jimmy en tidligere venninne, Claire Barry, som fremdeles er forelsket i ham - selv om hun etter at de ble adskilt har giftet seg med den velstående John Barry.

Men Claire overtaler ektemannen sin til å finansiere Jimmys oljeboring, i bytte mot en prosentandel av det eventuelle overskuddet. Hans første forsøk mislykkes, men på det andre forsøket realiserer Jimmy endelig drømmen sin om rikdom og suksess. Men en dag overhører han Pidgie kommentere hvordan det tomme og innholdsløse ekteskapet deres har påvirket henne.

Skuespillere
------------

* Leatrice Joy som Pidgie Ryder
* Walter McGrail som Jimmy Ryder
* Walter Miller som John Barry
* Grace Darmond som Claire Kane Barry
* Tom Bates som Pete Carr

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 25. mars 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 25. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Invisible Divorce – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *The Invisible Divorce* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Invisible Divorce* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Inner Circle*** er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Er en italiensk, ensom enkemann har et lite barn, og er motvillig medlem av et hemmelig samfunn som eksisterer blant hans landsmenn. De aktive medlemmene av dette samfunnet har, med stor misunnelse, observert suksessen til en annen italiener. De føler at denne italieneren burde dele inntektene fra industrien hans med resten av samfunnet. For dette formålet sender de et krav til den velstående mannen på 5 000 dollar, tilsynelatende for å dekke forskjellige utgifter til samfunnet deres.

Men den velstående italieneren er alt for trassig og negativ til dette, og følgelig bestemmer resten av samfunnet hans utslettelse. De velger enkemannen til å gjennomføre denne ugjerningen. Mannen forsøker i begynnelsen å gjøre opprør, men har lite valg. Det blir snakk om enten den allerede merkede italieneren, eller enkemannen selv.

Skuespillere
------------

* Adolph Lestina
* Jack Pickford
* J. Jiquel Lanoe
* Mary Pickford
* Charles Hill Mailes

Referanser
----------

1. ↑  The Inner Circle
2. ↑  Paolo Cherchi Usai. *The Griffith Project, Volume 12: Essays on D.W. Griffith*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Inner Circle* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Inner Circle* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Iron Ring*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George Archainbaud.

Handling
--------

Bess Hulette er skuffet, og føler seg ignorert når ektemannen Aleck godtar et partnerskap med et reklamebyrå eid av Stephen Graves. Bess forteller naboen sin, fru Leonard, om situasjonen hennes. En dag blir en ung kvinne, Dorothy Delamore, skadet i en bilulykke like utenfor hjemmet til Hulette-familien.

Bess møter Dorothys bror, Jack, som raskt blir romantisk tiltrukket av henne. Når hun legger merke til tiltrekningen hans, oppfordrer fru Leonard – som er utro mot sin egen ektemann – Bess til å begynne et forhold med Jack. Bess føler seg fremdeles ignorert av mannen sin, og godtar en invitasjon til en fest hjemme hos Jack - hvor hun snart oppdager at ting ikke er akkurat som de ser ut til.

Skuespillere
------------

* Edward Langford som Aleck Hulette.
* Gerda Holmes som Bess Hulette.
* Arthur Ashley som Jack Delamore.
* J. Herbert Frank som Ellery Leonard.
* George MacQuarrie som Stephen Graves.
* George Cowl som Charles Brown.
* Alexandria Carewe som Mrs. Georgie Leonard.
* Gladys Thompson som Dorothy Delamore.
* Victor Kennard som Dr. Hogue.
* Richard Clarke som Sloane.

Referanser
----------

1. ↑  THE IRON RING

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Iron Ring* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Iron Ring* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Nessy 94 CR/R
**Nessy 94 Cruiser/Racer** er en norskbygd seilbåt fra Nesmar på Nesodden.

Båttypen
--------

Nessy 94 ble konstruert av Rob Humphrey (design nr. 34) og bygget av seilentusiaster ved Nesodden Seilforening til VM i halvtonnklassen på Hankø i 1983. Den første båten fikk navnet «Odins Ravn». I ettertid ble det bygget flere båter ved Nesmar A/S på Nesodden, både som halvfabrikat og ferdig båt. Det ble totalt bygget 36 eksemplarer. Båten ble levert i to versjoner: GP (Grand Prix) og Cr/R (Cruiser Racer), med skrog støpt i kevlar-sandwich med divinycell som distansemateriale. Denne konstruksjonstypen gir høy styrke kombinert med lav vekt. Interiøret er utformet med utgangspunkt i en støpt basisinredning, men varierer etter båtbyggerens ønsker og behov, fra å være rene regattabåter til tur- og familiebåter. Brøkdelsrigg har rette salingshorn og lensetakler. Nessy 94 er en entypebåt, og mange Nessyer hevder seg godt på regattabaner landet over.[]

Spesifikasjoner
---------------

* Konstruktør: Rob Humphrey
* Konstruksjonsår: 1982
* LYS-tall: 1,16
* Lengde overall: 9,40 m (31 fot)
* Lengde i vannlinjen: 7,10 m
* Bredde: 3,28 m
* Dybde 1,80 m
* Deplacement: 3000 kg
* Kjølvekt: 1200 kg
* Antall køyeplasser: 4–8

### Referanser

1. ↑  «Humphreys Yacht Design». *www.humphreysdesign.com* **(engelsk)**. Humphreys Yacht Design. Besøkt 17. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Historie om Nessy 94 Arkivert 11. februar 2016 hos Wayback Machine.
* N 4313 Nessie
Utsyn langs highlandforkastningen fra Conic Hill, den topografiske furen er hovedsakelig grunnet tilstedeværelsen av sammenhoping fra devontiden på den sørvestlige siden av forkastningen og kan bli sporet tvers over Loch Lomond til øyene Inchcailloch, Torrinch, Creinch og Inchmurrin, til Ben Bowie på den vestlige bredden.
**Highlandforkastningen** (engelsk: *Highland Boundary Fault*) er en forkastning som strekker seg gjennom Skottland fra Isle of Arran og Helensburgh til Stonehaven. Den skiller to geografiske regioner, høylandet og lavlandet. De fleste steder kan man bare se forkastningen som et topografisk skille. Hvor elvene krysset forkastningen passerer de ofte gjennom kløfter og kiler, og de fossene som oppstår kan ofte være en hindring laksens vandringer.

Beskrivelse
-----------

Forkastningen er antatt å ha dannet seg i en forbindelse med Strathmoresynklinalen i sørøst under den aradianske fjellkjedefolding i en transpresjon som førte til heving av Grampian-fjellenes blokk og en mindre forskylvelse på highlandforkastningen.

Forkastningen starter ved Lochranza på Arran, deler Bute, og krysser de sørøstlige delene av halvøyene Cowal og Rosneath ved Firth of Clyde. Den når fastlandet ved Helensburgh og fortsetter gjennom Loch Lomond til Aberfoyle, Callander, Comrie og Crieff. Den danner så den nordlige grensen til Vale of Strathmore før den når Stonehaven.

På nordsiden finner man harde prekambriske og kambriske bergarter, mens det mot sør er Old Red Sandstone og andre konglomerater, det vil si mykere bergarter fra devon- og karbontiden.

Forkastningen var aktiv under den kaledonske fjellkjedefolding fra 520 til 400 millioner år siden. Forkastningen i Southern Upland er en komplementær forkasting som utgjør den sørlige grensen til lavlandet.

Referanser
----------

1. ↑  Tanner, G. (2008): «Tectonic significance of the Highland Boundary Fault, Scotland» i: *Journal of the Geological Society*, **165**, doi:10.1144/0016-76492008-012. s. 915
2. ↑  «Natural obstructions: How nature makes salmon leap for their lives» Arkivert 4. oktober 2013 hos Wayback Machine. (PDF) i: *Atlantic Salmon Trust Journal* 2011, s. 44–46.
3. ↑  *Scottish Geology* (2008): Geology Loch Lomond: Highland Boundary Fault, arkivert fra originalen den 25. juli 2011
4. ↑  Gazetter for Scotland (2011): Highland Boundary Fault

Litteratur
----------

* Trewin, N.H. et al. (1987): *Excursion Guide to the Geology of the Aberdeen Area*. Scottish Academic Press, Edinburgh. ISBN 978-0707304960.
**Påhl Henrik Ruotsalainen** (født 9. juni 1777 i Lapinlax i Finland, død 27. januar 1852 i Nilsiä), også kalt **Ukko-Paavo** og **Löyhkä-Paavo**, var en finsk vekkelsespredikant.

Ruotsalainen var født som sønn av en bonde, og følte allerede i sin ungdom anger over sine synder da han leste i Bibelen. Først i 1799 fikk han fred etter et besøk hos smeden Jakob Högman i Laukas nær Jyväskylä. Etter dette arbeidet han i sin hjemtrakt som preker og samlet omkring seg en vekkelsesbevegelse som han ble lederen av. I 1822 kom han i kontakt med Henrik Renqvist, men kom ikke til enighet med ham. I 1834 fant han likesinnede i vekkelsesbevegelsene til Niilo Kustaa Malmberg og Jonas Lagus i Mellersta Österbotten. Etter dette ble vekkelsene i Savolax og Österbotten slått sammen, og Ruotsalainen ble hele vekkelsens lederskikkelse.

Ruotsalainen betonet personliv livskontakt med Kristus, og anså at man i konkurranser skulle overlate sin sjel til Kristi nåde. Av hans vekkelsesbevegelse ble det utviklet en maktfaktor som på en dyptgående måte påvirket den finske lutherske kirken, dens forkynnelse og religion.

Referanser
----------

1. ↑   Biografiskt lexikon för Finland, «Paavo Ruotsalainen», Biografisk leksikon for Finland ID 4812-1416928957418[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Ökumenisches Heiligenlexikon, Ökumenisches Heiligenlexikon ID P/Paavo\_Ruotsalainen.html[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** Biografiskt lexikon för Finland **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL
 |
Ubåtjageren KNM «Hitra» i Scalloway havn på Shetland, 20. juni 2003
**Rolf Carsten Paal Sundt** (født 9. desember 1920 i Bergen, død 26. september 1980) var en norsk motstandsmann og medlem av Shetlandsgjengen. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.

Sundt var fra Bergen. Han gikk ved Bergen katedralskole, men sluttet der i 1934.

Under okkupasjonen kom han over til Storbritannia og gikk inn i de norske styrkene. Han var først i flyvåpenet.

Fra 1943 var Sundt med i den norske marinens spesialavdeling, populært kalt Shetlandsgjengen. Sundt seilte i hemmelige oppdrag mellom Norge og Shetland, og fraktet soldater, etterretningsagenter, flyktninger og militære forsyninger over Nordsjøen. I vintersesongene 1943-44 og 1944-45 gjennomførte Sundt 42 turer med «Hitra». Han var blant dem som hadde flest turer til det okkuperte Norge.

I statsråd 2. august 1946 ble utskrevet ledende dekksmann Sundt tildelt Krigskorset med sverd «For fremrakende [sic] innsats under utførelsen av særoppdrag».

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for R.C.Paal Sundt, (09.desember 1920 - 26.september 1980).»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Elevar ved Bergen katedralskole 1930-47»[*død lenke*], Digitalarkivet.
3. ↑  Sundt, Rolf: *Skipsfører og kjøpmann i Farsund Lars Mortensen Sundts og hustru Karen Bing Drejer Sundts slekt*, Oslo, 1953, s. 247.
4. 1 2  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 155–156.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig
**The Simpsons Archive**, også kjent som **snpp.com** eller kun **SNPP** (forkortelse for «Springfield Nuclear Power Plant»), er en nettsted av og for fans av den animerte TV-serien *Simpsons*. Den ble startet i 1994 på initiativ fra særlig Gary Goldberg, og utvikles og vedlikeholdes av dusinvis av frivillige fra blant annet newsgroupen *alt.tv.simpsons* og *Simpsons*-relaterte forum og diskusjonsgrupper på Internett. Nettstedet har informasjon om hvert eneste aspekt av tegnefilmserien. Det er ingen videoer eller annen media, kun tekst, for å unngå juridiske konflikter med rettighetsinnehaverne.

Matt Groening, skaperen av TV-serien, har blitt sitert i den argentinske avisen *La Nación* med å si at: «Noen ganger må vi titte på nettstedene til fansen for å huske [hva vi har gjort tidligere]: en av de beste er *snpp.com*. Jeg har ingen ide om hva initialene står for, men det har en mengde med stoff. Skjønt for dem er hver eneste episode den verste noen gang.»

Referanser
----------

1. ↑  «Groening Visits The Archive». The Simpsons Channel. 29. juni 2003. Arkivert fra originalen den 28. september 2007

Eksterne lenker
---------------

* The Simpsons Archive

| * v
* d
* r

* Simpsons
* Liste over episoder av Simpsons

 |
| --- |
| Familien | 
* Homer Simpson
* Marge Simpson
* Bart Simpson
* Lisa Simpson
* Maggie Simpson
* Abraham Simpson

 |
| Bak kamera | 
* Matt Groening
* Dan Castellaneta
* Nancy Cartwright
* James L. Brooks
* Mike Scully
* Al Jean

 |
| Annet | 
* Capital City
* Springfield
* Shelbyville
* D’oh!
* Liste over figurer i Simpsons

 |
| 
* Kategori:Simpsons

 |
Middelalderversjon av monogrammet.
Moderne versjon; monogrammet blir ofte kronet med et kors.
Et **IHS-monogram** er et monogram og symbol for Jesus Kristus. Det består av bokstavene **IHS** - alternativt av **IHC** eller **JHS**. Disse tre latinske bokstavene er avledet av de første tre bokstavene i den greske formen av navnet Jesus, **iota-eta-sigma**, eller **ΙΗΣ**. 

IHS-monogrammet blir til dels kalt et kristogram, men betegnelsen «kristogram» brukes også på monogrammene i de grafiske figurene labarum og IX-monogrammet.

På grunn av likheten mellom gresk eta (Η) og latinsk H har IHS-monogrammet ofte blitt tolket som en forkortelse for de latinske ordene **Iesus Hominum Salvator**, det vil si «Jesus, menneskenes frelser». Dette er imidlertid en senere og sekundær tolkning. 

En annen, dog mer usannsynlig tolkning, er at det står for kallet som keiser Konstantin hørte: **In hoc signo (vinces)**. 

På et mindre seriøst plan er monogrammet antagelig opphavet til spøken om at initialen i Jesu mellomnavn er H, som i det amerikanske utropet «Jesus Holy Christ».

Se også
-------

* Kristne symboler

Litteratur
----------

* Johnny Ursin: *Kristne symboler - en håndbok*. 3. utgave. Land og kirke/Gyldendal, 1975. (ebok)
* Hans Biedermann: *Symbolleksikon*. Cappelen, 1992. (ebok)
* Ragnar Skottene: *Kristne symboler. En elementær innføring*, Verbum forlag, 2002. ISBN 82-543-0918-3
* Tuve Skånberg: *Glömda gudstecken. Från fornkyrklig dopliturgi till allmogens bomärken*. Lund, 2003. (pdf)
**Jan Thorstein Fougner** (født 30. oktober 1961) er norsk advokat og partner i Advokatfirmaet Wiersholm. I tillegg er han professor II i arbeidsrett på Handelshøyskolen BI. Han er en av Norges mest anerkjente arbeidsrettsadvokater, og har ledet en rekke profilerte granskninger de senere årene.[] Han er kjent som leder for utvalget som gransket Gerd-Liv Valla i forbindelse med Yssen-saken, samt leder av granskninger av Hydro, Yara, Unibuss og Adecco. I 2015 ledet han gjennomgangen av Hordaland politidistrikts håndtering av varsleren i den såkalte Monica-saken. Fougner er rangert som *star performer*[*klargjør*] innen arbeidsrett i Chambers Global og Chambers Europe, og han er også rangert som ledende innenfor arbeidsrett i *Finansavisen*s advokatundersøkelse for 2012, 2013 og 2014. 

Fougner tok juridisk embedseksamen ved Universitetet i Oslo i 1988. Han var deretter advokat hos Regjeringsadvokaten til han begynte hos Wiersholm i 1993. Fougner fikk møterett for Høyesterett i 1993, og ble partner i Wiersholm i 1994. Fougner har vært forfatter av en rekke fagbøker innen arbeidsrett, herunder kommentarutgaven til arbeidsmiljøloven. Han har også vært medlem i en rekke styrer og lovutvalg. Han tok ph.d. ved Handelshøiskolen, Universitetet i Århus i 2007. 

Jan Fougner satt i kommunestyret i Sarpsborg for partiet Høyre på 80-tallet.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon av Jan Fougner hos advokatfirmaet Wiersholm
* Presentasjon hos Chambers[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Jan Fredrik Grimsrud** (født 18. april 1937 i Oslo, død 13. september 1991 i Oslo) var en norsk grafiker. 

Grimsrud utdannet seg ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo (SHKS) under blant annet Chrix Dahl i årene 1957–'61, og 1964 ved Kunstakademiet i Zagreb i Jugoslavia.

Grimsrud stod for utsmykningen av storsalen og baren i Chateau Neuf i Oslo i 1975, og er representert i Nasjonalgalleriet med grafiske blad. Han er også representert i Riksgalleriet, Oslo kommunes kunstsamlinger, Bergen Billedgalleri og Frankfurt billedgalleri. Grimsrud er dessuten også innkjøpt av Kunst på arbeidsplassen, Norsk kulturråd, Seljord kunstforening og Kunst i skolen. 

Blant separat- og kollektivutstillingene han har deltatt på er Høstutstillingen i 1965, 1967, 1970, 1971 og 1973–'79. I 1968 fikk han gullmedalje fra grafikkbiennalen i Beograd. I midten av 1960-tallet gjorde Jan Fredrik Grimsrud seg bemerket med frodige litografier, først utført i sort/hvitt, så i farger i en bevisst klossete stil som leder tankene hen mot Marc Chagall.[] I løpet av 1967 fikk hans kunst preg av en kraftig påvirkning av pop-art. Typisk for Grimsruds bilder synes å være at de alltid er fortellende, sammensatt av et mylder av innfall og assosiasjoner.

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, oppført som Jan Grimsrud, AKL Online kunstner-ID 00319914[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Jan Grimsrud, Norsk kunstnerleksikon ID Jan\_Grimsrud, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   KulturNav, oppført som Jan Grimsrud, KulturNav-ID 5a38c740-602a-42e5-b96f-a2eb35dcb125, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Dødsannonser». *Aftenposten*. 19. september 1991. s. 13.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
Paris Hilton
Nicole Richie
***The Simple Life*** var en amerikansk Reality-TV-serie som ble sendt på amerikansk TV fra 2. desember, 2003 til 5. august, 2007. 

Plottet i serien var at Paris Hilton og Nicole Richie, som er av overklassen, skulle ta seg arbeid og prøve ut hvordan det er å leve i arbeiderklassen. I den første sesongen bodde de med familien Leding i Arkansas i en måned, uten kredittkort, mobiltelefoner og annet som kunne lette hverdagen deres. Der måtte de prøve ut forskjellige yrker og kun leve av det de tjente. I sesong to reiste de rundt i USA i en rosa pick-up og tok seg arbeid hvor de enn kunne for å tjene penger til mat og bensin. Den tredje sesongen jobbet de som vikarer i forskjellige yrker, med kun vanlige busser som transportmiddel. I den fjerde sesongen var de vikarierende husmødre for forskjellige familier, da de skulle overta rollen som mor med husarbeid og barnepass og det som fulgte med. I den femte sesongen var jentene på leir i skogen og skulle lære om det enkle livet og hvordan overleve i villmarken.

De første tre sesongene ble sendt på Fox, og de siste to på E!. Samtlige sesonger har blitt gitt ut på DVD.

Sesongoversikt
--------------

| Sesong | Tittel | Episoder | Vist på TV |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | The Simple Life | 8 + 1 | 2003-2004 |
| 2 | The Simple Life 2: Road Trip | 10 + 1 | 2004 |
| 3 | The Simple Life 3: Interns | 16 | 2005 |
| 4 | The Simple Life 4: 'Til Death Do Us Part | 10 | 2006 |
| 5 | The Simple Life 5: Goes To Camp | 10 | 2007 |
|

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**IKT-servicefag** er et utgående programområde på Vg2 (andre trinn) i videregående skole innen utdanningsprogrammet service og samferdsel. Bestått skoleår kvalifiserer til læretid på 2 år. En som har bestått fagprøven blir *IKT-servicemedarbeider*. Fra høsten 2020 ble fagområdet innlemmet i det nye utdanningsprogrammet Informasjonsteknologi og medieproduksjon.

Aktuelle oppgaver for en IKT-servicemedarbeider
-----------------------------------------------

* Drift og vedlikehold av IKT-systemer
* Informasjonssikkerhet
* Etikk og personvern
* Installasjon, bruk og vedlikehold av programvare
* Rådgivning, veiledning og opplæring i bruk av IKT-systemer
* Service og brukerstøtte

Arbeidsplasser
--------------

* Private og offentlige virksomheter

Fagprøve
--------

Fagprøven gjennomføres vanligvis innenfor et tidsrom inntil 5 arbeidsdager. Prøven skal foregå innenfor bedriftens ordinære arbeidstid. Prøven er praktisk og inneholder et planleggingsdel, en gjennomføringsdel, en dokumentasjonsdel og en egenvurderingsdel.

Skoler
------

I Oslo tilbys IKT-servicefag kun ved Kuben videregående skole. I Oppland tilbys programmet på Lillehammer videregående skole og Dokka videregående skole. I Buskerud tilbys IKT-servicefag ved Kongsberg videregående skole og Åssiden videregående skole.

Eksterne lenker
---------------

* vilbli.no om Service og samferdsel
**Jan Grund** (født 22. juli 1946) er en norsk professor i helseledelse ved Oslomet og Campus Kristiania.

Han er utdannet cand. oecon. fra Universitetet i Oslo (1972). Grund har bl.a vært planleggingssjef i Helsedirektoratet, spesialrådgiver i Helsedepartementet, professor ved Nordiska Helsevårdshøgskolan, professor, instituttleder, direktør for etter- og videreutdanning og prorektor ved Handelshøyskolen BI og rektor ved Høgskolen i Akershus. Han har ledet flere regjeringsoppnevnte utvalg og skrevet en rekke bøker om politiske,økonomiske og ledelsesmessige temaer bl.a *Sykehusledelse- og helsepolitikk* - 
*Dilemmaenes tyranni* (2006) og *Kulturpolitikk er kunst* (2008).

Grund har bl.a. vært styreleder ved Oslo Nye Teater i 20 år og styremedlem i Oslo Kino i 12 år. Han er nå styreleder i Norsk Revmatikerforbund, Arts@Business, konsulentselskapet Agenda Kaupang og medlem i styrene til Høgskolen i Lillehammer, Pasientforeningen, Centro Asistencial Noruego SLU, og Godt Haab.

Han er sønn av Inger Louise Valle som blant annet var Norges justisminister.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Grund blir ny rektor ved HiAk Rb.no, 19. desember 2007
2. ↑  Pressemelding: Jan Grund er ny leder i Norsk Revmatikerforbund[*død lenke*] Norsk Revmatikerforbund, 29. oktober 2012
3. ↑  Campusens skjebnedoktor. *Romerike blad*, 28. mars 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Jan Grund Arkivert 23. september 2012 hos Wayback Machine. Civita
* (no) Publikasjoner av Jan Grund i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Jan Grund i BIBSYS

| * v
* d
* r
Rektorer ved Oslomet – storbyuniversitetet |
| --- |
| Høgskolen i Akershus (1994–2011) | Nina Tollefsen (–2003) **·** Lars Aukrust (2003–2007) **·** Jan Grund (2008–2011) |
| Høgskolen i Oslo (1994–2011) | Steinar Stjernø (1994–2000) **·** Per Lilleengen (2000–2007) **·** Sissel Østberg (2007–2011) |
| Høgskolen i Oslo og Akershus (2011–2018)Oslomet – storbyuniversitetet (2018–) | Kari Toverud Jensen (2011–2015) **·** Curt Rice (2015–2021) **·** Christen Krogh (2021–) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
Denne artikkelen omhandler delstaten i Østerrike.  For for landskapet i Slovenia, se Steiermark (Slovenia).

**Steiermark** er en delstat i Østerrike. Den grenser til Slovenia og til nabodelstatene Kärnten, Salzburg, Oberösterreich, Niederösterreich og Burgenland. Hovedstaden er Graz.

Geografi
--------

Steiermark er sterkt preget av Alpene, spesielt i vest. De viktigste fjellene er Niedere Tauern, Dachstein, Seetaler Alpen og Eisenerzer Alpen. Det fins to store elvesystemer, hvorav Enns drenerer nordover mot Donau og Mur sørover mot Drava.

Historie
--------

Inntil 1056 hadde Steiermark, som den gang het *Karantanermark*, vært en del av hertugdømmet Kärnten.
Dette året ble området et selvstendig markgrevskap. Keiser Barbarossa gjorde det 1180 til et hertugdømmet og innsatte Ottokar IV som hertug. Etter dennes residens i Steyr (som i dag ligger i Oberösterreich) ble landet kalt Steyrermark/Steiermark. Tittelen hertug av Steiermark tilfalt etter Ottokars død i 1192 hertugene fra Østerrike. På denne måten ble Steiermark i 1282 habsburgsk og forble det til 1918.

Etter første verdenskrig ble hele den sørlige Steiermark ifølge Saint-Germain-traktaten avstått til Jugoslavia.

Administrativ inndeling
-----------------------

Administrativ inndeling
Ved siden av bydistriktet (*Statutarstadt*) Graz (G) består Steiermark av 286 kommuner (*Gemeinden*) i 12 distrikter (*Bezirke*), som er oppkalt etter distriktenes forvaltningssted:

*distrikt (kommuner; Kjennemerke for motorkjøretøy; forvaltningssted)*
* Bruck-Mürzzuschlag (19; BM; Bruck an der Mur)
* Deutschlandsberg (15; DL)
* Graz-Umgebung (36; GU; Graz)
* Hartberg-Fürstenfeld (HF; Hartberg)
* Leibnitz (29; LB)
* Leoben (16; LN; Leoben = LE)
* Liezen (20; LI)
	+ Expositur Gröbming (deldistrikt; 9; GB)
* Murau (14; MU)
* Murtal (20; MT; Judenburg)
* Südoststeiermark (25; SO; Feldbach)
* Voitsberg (15; VO)
* Weiz (31; WZ)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Styria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Steiermark – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Østerrikes delstater |
| --- |
|  Burgenland •  Kärnten •  Niederösterreich •  Oberösterreich •  Salzburg •  Steiermark •  Tirol •  Vorarlberg •  Wien | Østerrikes flagg |
| ISO 3166-2:AT |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Österreichisches Musiklexikon **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
En **grunneier** er den som er den ***faktiske eier*** av en grunneiendom. Grunneieren kan enten være en eller flere privatpersoner, en institusjon, et firma, en kommune, en fylkeskommune eller staten. 

Som regel er grunneieren den som har et tinglyst hjemmelsdokument *(skjøte)* på eiendommen, men han kan også være grunneier selv om slikt hjemmelsdokument ikke foreligger. Hvis hjemmelsforholdet er tinglyst, vil grunneierens navn fremgå av grunnboken som hjemmelshaver.

Grunneierretten
---------------

En grunneier kan i prinsippet sies å være eier av rettighetene på grunneiendommen. Disse rettighetene refereres det ofte til i dokumentasjon som *grunneierretten*. Dette kan være rettigheter som grunneierens enerett til jakt og fiske eller lignende. Antallet rettigheter kan imidlertid være sterkt begrenset. Begrensningene kan være knyttet til andres servitutter på eiendommen, eller av offentlige reguleringer. Ved en festetomt er for eksempel grunneierens rettigheter som regel begrenset til bare å kreve inn en årlig grunnleie for festegrunnen.

Se også
-------

* Grunneiendom
* Liste over Norges største grunneiere
* Liste over Svalbards grunneiere

Eksterne lenker
---------------

* Delingsloven

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Rolv Syversen** (født 6. mai 1920, død 7. mai 1987) var en norsk musiker (piano og trekkspill), komponist og orkesterleder, kjent fra flere innspillinger.

Han studerte under Kristian Hauger, Erling Westher og Ottar E. Akre og gjorde det godt i
Nordens Grand Prix i Trekkspill (1936). Under den tyske okkupasjonen arbeidet han for et plateselskap i Oslo som orkesterleder og spilte inn plater med bl.a. den svenske slagersangeren Johnny Bode for det norske markedet. Senere var han kapellmester på Chat Noir (1946–49), med i Sy-We-La (1949), innspillingssjef hos Iversen & Frogh A/S (Odeon/Columbia Records/His Master's Voice) (1953–69) og repertoarsjef hos EMI (1969–). Kjendis ble han som akkompagnatør i *Husker du?*. Han ledet mange besetninger i eget navn som gjorde flere titalls innspillinger.

Utgivelser
----------

* *Så spiller vi trekkspill* (1945)

Komposisjoner (i utvalg)
------------------------

* «Rytmefeber» (instrumental)
* «Østenfor sol og vestenfor måne» (Tekst: Juul Hansen)

Referanser
----------

1. 1 2 3   Sigarett Stomp – Jazz i Norge 1940–1950, side(r) 279[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  omtale og bilder Arkivert 2. juni 2013 hos Wayback Machine. fra Norsk Musikkinformasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |