recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Avdullah Hoti** (født 4. februar 1976) er en kosovisk politiker som har vært statsminister i Kosovo siden 3. juni 2020. Han var finansminister i landet fra 2014 til 2017.

Politisk karriere
-----------------

Serbias president Aleksandar Vučić (til venstre), USAs president Donald Trump (i midten), og Avdullah Hoti signerer avtalen mellom Serbia og Kosovo på det økonomiske området i Det hvite hus i 2020
Han har vært medlem av det sentrum-høyreorienterte partiet Kosovos demokratiske liga (LDK) siden 2006. I 2008 ble han valgt til viseborgermester i Kosovos hovedstad Priština. Denne posisjonen hadde han til valget i 2013 da hans parti mistet flertallet. Året etter ble han finansminister i regjeringen til Isa Mustafa. Han gikk av sammen med Mustafas regjering etter et mistillitsvotum i 2017. Fra 2017 til 2020 var han parlamentarisk leder for LDK. I 2020 ble han utnevnt til første visestatsminister i regjeringen til Albin Kurti. Kurtis regjering ble avsatt etter kort tid på grunn av sin håndtering av koronapandemien. 25. mars ble et mistillitsvotum vedtatt, og 3. juni 2020 ble Avdullah Hoti godkjent som statsminister etter en del formelle vanskeligheter.

Den 4. september 2020 undertegnet Hoti og den serbiske president Aleksandar Vučić en normaliseringsavtale mellom Kosovo og Serbia på det økonomiske området. Avtalen ble signert i Det hvite hus i Washington D. C. i nærvær av USAs president Donald Trump. Avtalen innbar også normalisering av forholdet mellom Kosovo og Israel.

Familie
-------

Hoti er født 4. februar 1976 i Orahovac i det tidligere Jugoslavia. Han er gift og har to barn.

Referanser
----------

1. ↑  «Ministria e Financave». mf.rks-gov.net. 25. juni 2020. Arkivert fra originalen 24. juni 2020. Besøkt 1. mars 2021.
2. ↑  «Avdullah Hoti Kryeministër i ri, 61 deputetë japin votën pro». Gazeta Express. 28. mai 2020.
3. ↑  Deb Riechmann (4. september 2020). «Serbia, Kosovo normalize economic ties, gesture to Israel». Associated Press.
4. ↑  «Documents signed at the White House cover wider scope than expected». European Western Balkans. 4. september 2020.
5. ↑  Anne Gearan (4. september 2020). «Serbia and Kosovo sign breakthrough economic accord that is short of normal relations». The Washington Post.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Munzinger (iba)
 |
**Bilruta Fana–Os–Milde L/L** (FOM) så dagens lys i 1965 da de tre ruteselskapene Automobilruta Fana-Bergen, Bilruta Os-Bergen og Bilruta Milde-Bergen slo seg sammen til ett. Det nye selskapet videreførte rutetilbudet i Os og Fana kommuner og mellom disse og Bergen. Selskapets ruter mellom Bergen og fergekaiene Halhjem, Hatvik, Krokeide og Hjellestad fungerte som kombinerte lokalruter og tilbringerruter til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskaps og Øygarden-Sotra Rutelags (ØSR) båter og ferger. Selskapet drev Flybussen mellom Bergen og Flesland Flyplass på kontrakt med SAS og Braathens S.A.F.E. FOM hadde turkise busser med sort og rød dekor. Hovedkontoret lå først på Nesttun, senere på Fana, mens avdelingskontorene lå på Fana, Os og Søreide.

Busstrafikk var kjerneområdet til selskapet, men de hadde i tillegg godstrafikk med egne biler samt bensinstasjon på Osøyro. Denne delen av virksomheten ble avviklet da selskapet slo seg sammen med Åsane Billag og dannet Pan Trafikk i 1992.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
***Ghost in the Machine*** er en amerikansk sciencefiction-grøsser fra 1993 regissert av Rachel Talalay. De ledende rollene spilles av Karen Allen, Chris Mulkey og Ted Marcoux.

Filmen ble dårlig mottatt av filmanmelderne og ble heller ingen publikumssuksess.

Handling
--------

Seriemorderen Karl Hochman (Ted Marcoux) er kjent i pressen under kallenavnet "adressebok-morderen". Dette grunnet hans vane med å stjele adressebøker fra mennesker, for så å bruke opplysningene til å plukke ut sine offer. Under sitt arbeid på en databutikk klarer han å få fatt på opplysningene i adresseboken til Terry Munroe (Karen Allen). Innholdet i boka blir skannet over på data i forbindelse med en test hvordan en scanner fungerer.

På vei hjem fra arbeide blir han imidlertid alvorlig skadd i en bilulykke. På intensivavdelingen blir han koblet til en MRI-maskin. En elektrisk storm fører imidlertid til at hans sinn blir overført til en datamaskin. Slik kan han, som et slags virtuelt gjenferd, fortsette med sine drap uten at politiet skjønner noe. Hans mål er vennekretsen til Terry og siden adresseboken hennes er scannet over til data har han tilgang på disse opplysningene. Gjennom strøm- og datanettverket starter han med sine utspekulert drap.

Om filmen
---------

Anmelderne
Filmen ble dårlig mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den kun har fått 13% på Rotten Tomatoes (2011).

Publikum
Filmen ble ingen publikumssuksess og innbrakte kun $5 millioner på amerikanske kinoer. Filmens produksjonskostnader var på $12 millioner. Den havnet på en 144.-plass over de mest sette filmene i USA i 1993.

Rollebesetning
--------------

* Karen Allen ... Terry Munroe
* Chris Mulkey ... Bram Walker
* Ted Marcoux ... Karl Hochman
* Wil Horneff ... Josh Munroe
* Jessica Walter ... Elaine Spencer
* Brandon Quintin Adams ... Frazer
* Rick Ducommun ... Phil Stewart
* Jack Laufer ... Elliott Kastner
* Shevonne Durkin ... Carol Maibaum
* Richard McKenzie ... Frank Mallory
* Richard Schiff ... Scanner technician
* Nancy Fish ... Huseier

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ghost in the Machine* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Ghost in the Machine* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Ghost in the Machine* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Ghost in the Machine* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Ghost in the Machine* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Ghost in the Machine* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Ghost in the Machine* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Ghost in the Machine* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Bilskirne** (norrønt: *Bílskírnir*) er i norrøn mytologi guden Tors bolig.

Bilskirne ligger (ifølge *Gylfaginning* og *Ynglinga saga*) i Trudvang (norrønt: *Þrúðheimr* eller *Þrúðvangar*), som er Tors rike i Åsgard. Ifølge Grimnismål er det den største boligen som finnes, og har 540 rom. Boligen er den største i Åsgard – større enn Valhall, men den har ikke en gildesal i midten som Valhall har.

Tor bor her sammen med sin kone Siv, sin datter Trud og sin sønn Modi. Når de ikke er hos sine foreldre bor også Tjalve og Roskva her. Ifølge enkelte versjoner sies det også at guden Høne bor i de innerste gemakker og aldri viser seg[].

Stargate
--------

Bilskirne var inspirasjonen til navnet *Beliskner*, et romskip i TV-serien Stargate SG-1.

Referanser
----------

1. ↑  Snorre Sturlason, Den yngre Edda (Norrøne bokverk 42), Det norske Samlaget (1973), s 42
2. ↑  Grimnesmål (vers 24) i Den eldre Edda (Norrøne bokverk 21), Det norske Samlaget (1974), s 43

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Thomas Richard Lee** (født 11. september 1971) er en tidligere fotballspiller som spilte fem seriekamper i Eliteserien for Brann i 1991. Han var en rask og innsatsfylt angrepsspiller.

I april 1988 kom Brann til enighet med Nymark om en overgang for Thomas Lee og Trond Skeide. Lee seriedebuterte for Brann da han startet på topp i sesongpremieren i 1991 mot Lillestrøm. Han startet også den påfølgende seriekampen mot Tromsø, og spilte ytterligere tre seriekamper som innbytter den samme måneden. 1991-sesongen fikk en brå slutt da han brakk kragebeinet i en kamp for Branns reservelag mot Lyngbø. 1992-sesongen tilbragte Lee på utlån til nettopp Lyngbø i 2. divisjon sammen med lagkamerat Jon Hatlegjerde. Da Lyngbø møtte nettopp Brann i første runde av NM, lå Lee med sin scoring tolv minutter ut i andreomgang an til å sende Brann ut av turneringen inntil Ole Erik Stavrum reduserte tolv minutter før full tid og to raske scoringer helt på tampen av kampen reddet Brann fra en ydmykelse. I 1993 gikk Lee videre til moderklubben Nymark, hvor han spilte en rekke sesonger.

Referanser
----------

1. ↑  Per Haukaas (27. mai 1992). «Vil tilbake». *Bergensavisen*. s. 13.
2. ↑  Ove Landro (26. august 1991). «Lee er ferdig». *Bergens Arbeiderblad*. s. 17.
3. ↑  Gorm Natlandsmyr (12. juni 1992). «Brann fikk kald-dusj». *Bergensavisen*. s. 20–21.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Thomas Lee – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* Profil hos historie.brann.no
**Henry Ragnvald Hagerup** (født 24. juli 1897, død 13. november 1978) var en norsk skuespiller. Han ble karakterisert som en av Christianias siste bohemer. 

Han bodde ved sin død i Homansbyen, nærmere bestemt i Ludvig Mathias Lindeman sin villa i Hegdehaugsveien 27 i Oslo etter den andre verdenskrig. Før den tid bodde han i Bygdøy Alle 59, sammen med sin daværende kone Berta Josefine Karoline (født Therkildsen), datter Anita (gift Nicholls) og sønn Jarl Frank Waldemar. Henry Hagerup var sønn av Peter Lykke-Seest, men tok tidlig morens navn i bruk da han var født utenfor ekteskap. 

Hagerup var gift fire ganger. I det første ekteskapet med Karoline fikk han en sønn, Per Hagerup. I det andre ekteskapet, med Berta, fikk han Anita og Jarl. Senere ekteskap med Wanda og Edel, var uten egne barn. Wanda drev bl.a. restaurant Kronprinsen i Hegdehaugsveien. Restauranten ble nedlagt etter at Wanda døde i 1957. I forbindelse med bo-oppgjøret kan det se ut som Wanda hadde en datter fra tidligere. 

Hagerup opptrådte på flere teaterscener som musiker (fløyte) og artist sammen med Walfred Andersen. I tillegg til teatertilværelsen var han en habil kunstmaler. Hagerup deltok som gutt i spillefilmen *Fiskerlivets farer* i 1907 som var basert på Seests manus og innspilt i Frognerkilen. I voksen alder hadde han også mindre roller i enkelte filmer, som for eksempel Olsenbanden. Han spilte i 1942 sammen med Kristian Haugers danseorkester inn sangen «Når katten er borte» (Telefunken T 8440). Hagerup var glad i sjøen, og var ofte ute med motorbåten om sommeren. Hans store hobby gjennom årene var baneskyting med rifle, blant annet på Gressholmen. 

Hagerup er også omtalt i boken *De gamle er eldst*, Norsk Kunstforlag AS, ISBN 82-90069-81-2. Han er gravlagt på Vestre Gravlund i Oslo

Filmografi
----------

* 1964 – *Nydelige nelliker*
* 1968 – *Sus og dus på by'n* – Skraphandleren
* 1969 – *Olsen-Banden* – Tysk ambassadør
* 1973 – *Olsenbanden og Dynamitt-Harry går amok* – Quist, Ragnas Far

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henry Hagerup på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***Ghosts*** er en britisk dramafilm fra 2007, regissert av Malcolm Hossick og basert på Henrik Ibsens skuespill *Gengangere*.

Handling
--------

Skuespillet omhandler temaer fra utroskap og incest til aktiv dødshjelp og barn født utenfor ekteskap. Historien følger fru *Alving* (Liz Cassie), som etter å ha vært enke i ti år, åpner et barnehjem til minne om sin avdøde ektefelle. Etter hvert som historien skrider fram avslører hun en rekke hemmeligheter om den avdøde kaptein *Alving*, som får betydelige følger for resten av husstanden, især hennes sønn *Oswald* og deres hushjelp *Regina* (Tanya Hossick).

Rolleliste
----------

* Liz Cassie - *Fru Alving*
* Robert Shaw Cameron - *Oswald Alving*
* Leslie Clack - *Pastor Manders*
* Graham Bowe - *Engstrand*
* Tanya Hossick - *Regina*

Kilder
------

* *HENRIK IBSEN - En filmografi*
* *Ghosts* i British Universities Film & Video Council

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ghosts* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Det nordindiske lavlandet.
**Det nordindiske lavlandet**, også kalt **de nordindiske elveslettene** eller **Indus-Ganges sletta** er et stort sletteområde i den nordlige delen av Sør-Asia, mellom Himalaya i nord og ulike fjellplatåer i sør. Det strekker seg fra kysten mot Arabiahavet i vest til Bengalbukta i øst. Det består av 255 millioner hektar fruktbar slette som utgjør det meste av nordlige og østlige India, de østlige delene av Pakistan, og bortimot hele Bangladesh.

Størstedelen av lavlandet ligger i India, men det omfatter også store deler av Bangladesh, Nepal og Pakistan. Hovedelvene som renner gjennom landskapet idag er Indus i vest og Ganges og Brahmaputra i øst. Området er svært fruktbart og er det tettest befolkede i Sør-Asia.

Referanser
----------

1. ↑   Taneja, Garima; Pal, Barun Deb; et al. (2014): *Farmers preferences for climate-smart agriculture: An assessment in the Indo-Gangetic Plain*. Intl Food Policy Res Inst. s. 2.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC **·** GeoNames
 |
2008 Suzuki Hayabusa, en av favorittene til Ghost Rider
**Ghost Rider** er en svensk serie med amatørfilmer i dokumentarstil, med kjøring på motorsykkel.

Føreren, under navn «Ghost Rider», har forskjellige oppgaver i filmene, men hovedsakelig dreier det seg om å bryte trafikkregler og tiltrekke seg politiet, for så å stikke av fra dem. Filmene er en spinnoff-serie av *Getaway in Stockholm*, hvor en gjør det samme med bil.

Handling
--------

Best kjent er den første filmen *The Final Ride* (2002), når Ghost Rider kjører de 68 km fra Stockholm til Uppsala på 14 minutter og 55 sekunder, hvilket innebærer en gjennomsnittshastighet på 273,1 km/h. Denne rekorden slår han med 2 sekunder i film # 3 *Goes Crazy in Europe* (2004), da han kjører samme strekningen i enda tettere trafikk. I *Ghost Rider 2* kjøres det en spesialbygget Suzuki Hayabusa turbo med 499 hk. Det kjøres på bakhjulet med denne i over 300 km/t. I film # 4, *Goes Undercover* (2005), kjøres det en falsk politi-motorsykkel, hvor Ghost Rider tar opp jakten på intetanende motorsyklister. I samme film kjører han Stockholm – Uppsala for tredje gang, denne gang på en turbomatet karbonfiber Suzuki GSXR1000K5 med 285 Hk og toppfart på 340 km/t.
I *Ghost Rider 6.66 "What The F\*\*K"* er Ghost Rider nok engang ute for og hisse på seg politiet, denne gangen går det hardt utover Ghost Riders sykkel og Subaru Impreza STI, etter møte med det svenske politiet.

Filmografi
----------

* *Ghost Rider 1: The Final Ride* (2002)
* *Ghost Rider 2: Goes Wild* (2003)
* *Ghost Rider 3: Goes Crazy in Europe* (2004)
* *Ghost Rider 4: Goes Undercover* (2005)
* *Ghost Rider 5: Back To Basics* (2008)
* *Ghost Rider 6: What The F\*\*K* (2011)

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* Ghost Riders offisielle hjemmeside
* Omkörning i 273 km/h från aftonbladet.se
* Hayabusa Turbo
* Ghost Rider 1 trailer
* Ghost Rider 2 trailer
* Ghost Rider 3 trailer
* Ghost Rider 4 trailer
* Ghost Rider 5 trailer
Naust på Aure (2011)  
Arkitekter: Yashar Hanstad og Marianne L. Sørstrøm, TYIN tegnestue Arkitekter Foto: Pasi Aalto 
**Yashar Hanstad** (født 9. desember 1982 i Teheran) er en norsk sivilarkitekt. Han var en av stifterne av det trondheimsbaserte arkitektkontoret TYIN tegnestue Arkitekter, som ble nedlagt i 2019. Han drev fra starten kontoret sammen med Andreas Grøntvedt Gjertsen. De fikk mye positiv omtale i norske og internasjonale tidsskrifter og vant flere priser for sine arbeider.

Hanstad er utdannet ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU), der han fikk sin mastergrad i arkitektur i 2010, med oppgaven *Tanker og strategier for en aldrende befolkning*.

TYIN tegnestue begynte som et humanitært prosjekt (2008–2010) mens Gjertsen og Hanstad ennå var studenter. Deres arkitektur er omtalt som en «nødvendighetens arkitektur», som i tillegg til å være funksjonell, enkel og konstruktivt forståelig, skulle være bærekraftig, både når det gjelder materialvalg, byggeprosess og samfunnet den inngår i.

Fra 2011 arbeidet TYIN i hovedsak i Norge. I tillegg til å drive TYIN tegnestue, ble både Hanstad og Gjertsen fra samme år ansatt som universitetslektorer ved Fakultet for arkitektur og billedkunst, NTNU. I 2016 fikk begge stilling som førsteamanuensis ved fakultetets Institutt for byggekunst, form og farge. Da Tyin ble nedlagt i 2019, begynte Hanstad å arbeide hos Agraff arkitektur.

Referanser
----------

1. ↑  Oversikt over priser i artikkelen TYIN tegnestue Arkitekter
2. ↑  Oppgaven ble utført i samarbeid med Erlend Bauck Sole
3. ↑  Skotte, Hans. I: Narkiewicz-Laine (2014), s. 10
4. ↑  Ansatte ved Institutt for byggekunst, form og farge pr. august 2016
5. ↑  OnionEye. «Arkitekt og landskapsarkitekt i Trondheim -». *Agraff Arkitektur*. Arkivert fra originalen 26. mai 2019. Besøkt 26. mai 2019.

Kilder
------

Bøkene og artiklene i listen (pr. 2016) omhandler i hovedsak TYIN tegnestue Arkitekter:

* Almaas, Ingerid Helsing (2013). «Summen av tusen valg». *Arkitektur N* **(norsk; engelsk sammendrag)**. 95 (1): 29–33.  *(intervju med Hanstad og Gjertsen)*
* Beroš, Ana D. og Mirna Horvat (2011). «Architecture of necessity». *Oris* **(engelsk and polsk)** (75): 128–148.  *(intervju med Hanstad og Gjertsen)*
* Narkiewicz-Laine, Christian (2014). *The architecture of necessity : TYIN tegnestue Architects* **(engelsk)**. Galena, Ill.: Metropolitan Arts Press. ISBN 9780935119497.
* Skeide, Andreas (2014). *Behind the lines – TYIN tegnestue* **(engelsk and japansk)**. Tokyo: Toto. ISBN 9784887063440.

Eksterne lenker
---------------

* TYIN tegnestue Arkitekters offisielle nettsted (engelsk)
Ordenstegn for Den wendiske krones husorden tilhørende kong Gustav V av Sverige  Foto: Livrustkammaren 
Ordenskjede for *Den wendiske krones husorden* som tildelt i Mecklenburg-Schwerin.
**Den wendiske krones husorden** også kalt **Den mecklenburgske husorden av den wendiske krone** (tysk: *Hausorden der Wendischen Krone*) var en orden tildelt i storhertugdømmene Mecklenburg-Schwerin og Mecklenburg-Strelitz. Ordenen ble innstiftet 12. mai 1864 av storhertugene Friedrich Franz II av Mecklenburg-Schwerin og Friedrich Wilhelm av Mecklenburg-Strelitz. Storhertugene var ordensherrer og oppnevnte hver en ordenskansler. Ordenen ble tildelt til 1918.

Inndeling
---------

*Den wendiske krones husorden* var inndelt i fire grader:

* Storkors (*Großkreuz*)
* Storkommandør (*Großkomtur*)
* Kommandør (*Komtur*)
* Ridder (*Ritter*)

Insignier
---------

Ordenstegnet for *Den wendiske krones husorden* var et hvitemaljert malteserkors. I korsvinklene var det plassert en griff i gull. Griffen er et heraldisk motiv som forbindes med Mecklenburg. Midtmedaljongen var blå og hadde en wendisk krone i gull. Medaljongen var omgitt av en rød bord der ett av to motto var innskrevet, «PER ASPERA AD ASTRA» for Mecklenburg-Schwerin og «AVITO VIRET HONORE» for Mecklenburg-Strelitz. Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd som utgjøres av et kronet monogram for ordenens stiftere, «FF» for Mecklenburg-Schwerin og «FW» for Mecklenburg-Strelitz. Ordensstjernen hadde åtte tagger og var i sølv. Den hadde samme midtmedaljong som ordenstegnet. Ordenskjedet hadde et ledd bestående av en wendisk kroner, griffer og storhertugmonogrammer. 

Ordensbåndet var lyst blått med gule og røde striper, fargene fra de to storhertugdømmenes flagg.

Tildeling
---------

*Den wendiske krones husorden* ble tildelt prinser og prinsesser av de storhertuglige familier samt til fortjente borgere av de to storhertugdømmene. Det var satt begrensninger på antallet tildelinger, etter en bestemt nøkkel fordelt slik at flest tildelinger fant sted i det største av de to storhertugdømmene, Mecklenburg-Schwerin. Tildelinger til prinser, prinsesser og utlendinger var ikke omfattet av begrensningene. Ordenen kunne bare tildeles kristne.

Norske innehavere
-----------------

Kong Haakon var innehaver av storkors av *Den wendiske krones husorden*.

Litteratur
----------

* (en) Guy Stair Sainty: «Mecklenburg» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 594–597.
* (en) «Germany – Mecklenburg» i Robert Werlich: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 178–179.
Svaneapoteket i Oslo
Offisinet i det tidligere Svaneapoteket i Ålesund fungerer i dag som inngangparti for Jugendstilsenteret
**Apotekinteriør** er en interiørtype som er spesielt for apotek. Disse interiørene har fellestrekk i de fleste europeiske land. Inntil de siste år hadde apotekene også i Norge spesielle interiør som var tegnet av arkitekter. Spesielt rikt utstyrt er publikumsrommet eller offisinet.

Et av de eldste eksisterende interiør er i Svaneapoteket i Oslo. Det tidligere Svaneapoteket i Ålesund er tegnet av arkitekt Hagbarth Martin Schytte-Berg og oppført mellom 1905–1907. Bygningen var det første jugendstilhuset som ble fredet i Ålesund 1985 og regnes som et av Ålesunds best bevarte jugendstilinteriør. 

Det første apotek i Norge åpnet i Bergen og fikk bevilling fra Christian IV 13. desember 1595. Apoteket fikk navnet Svaneapoteket da byen fikk sitt andre apotek som ble kalt Løveapoteket. Disse apoteknavnene er vanligst og finnes i en rekke land.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pharmacies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Chaudhry Ghulam Rasool** pakistansk: **غلام رسول** (født 1. mai 1931 i Amritsar, død 1991) var en pakistansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.

Rasool ble olympisk mester i landhockey under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det pakistanske laget som vant landhockeyturneringen. Pakistan vant kvartfinalen med 2-0 over Tyskland, i semifinalen slo de Storbritannia med 1-0 og i finalen beseiret de India med 1-0.

Fire år tidligere, under Sommer-OL 1956 i Melbourne vant han en sølvmedalje i landhockey. Pakistan vant semifinalen over Storbritannia med 3-2 men tapte finalen mot India med 0-1.

OL-medaljer
-----------

* 1960 Italias flagg Roma - Gull **Gull** i landhockey Pakistans flagg Pakistan
* 1956 Australias flagg Melbourne - Sølv Sølv i landhockey Pakistans flagg Pakistan

Referanser
----------

1. 1 2   olympstats.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 30. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ghulam Rasool – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ghulam Rasool – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Den 15. nasjonale folketellingen i India** ble gjennomført i to faser: tilegnelse av husholdningsinformasjon (eng. *houselisting*) og selve folketellingen (eng. *population enumeration*). Innsamlingen av husholdningsinformasjon begynte 1. april 2010 og innebar informasjon om alle bygninger. Informasjon for det nasjonale befolkningsregisteret (*National Population Register*) ble også hentet inn i den første fasen, og vil bli brukt til å tildele et unikt 12-sifret identifikasjonsnummer til alle Indias borgere av Unique Identification Authority of India. Den andre fasen med selve folketellingen ble gjennomført mellom 9. og 28. februar 2011. I India er det gjennomført systematiske folketellinger siden 1872, men biometrisk informasjon ble samlet inn for første gang i 2011. 

Folketellingen i 2011 er den nest største folketellingen som noensinne er gjennomført i verdenshistorien, etter folketellingen i Kina i 2010. Ifølge de provisoriske rapportene som ble utgitt 31. mars 2011 økte den indiske befolkningen til 1,21 mrd. med en dekadisk vekst (2001–2011) på 17,64%. Lesekyndigheten blant voksne økte til 74,08% med en dekadisk vekst på 9,21%.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Census of India, 2011 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Patriark Bartholomeos i 2004
**Den økumeniske patriark av Konstantinopel** er åndelig leder for den ortodokse kirke i Konstantinopel og æresoverhodet for hele den ortodokse kommunion. Hans fulle tiltale og tittel er *Hans all-hellighet, erkebiskopen av Konstantinopel, Det nye Roma, og økumenisk patriark*. Bispestolen i Bysants ble ifølge tradisjonen opprettet av apostelen Andreas, og den nåværende økumeniske patriarken, Bartholomeos I, er hans 270. etterfølger. Ved siden av den ortodokse kirke brukes tittelen *patriark av Konstantinopel* også i den armenske apostoliske kirke og var frem til 1964 også i bruk i den romersk-katolske kirke. Den ortodokse patriarken er imidlertid den eneste av disse som kan vise til en ubrutt linje med biskoper fra urkirken og frem til i dag.

Sete for patriarken er Fenerkvarteret i Istanbul. Den patriarkalske St. Georgskirken ved hovedvegen langs stranda ved Det gylne horn rommer patriarkens trone, og patriarkatets kontorer ligger like ved.

Historie
--------

Apostelen Andreas regnes som den første biskopen av Bysants. Etter at byen ble romersk hovedstad under navnet Konstantinopel i 330, ble biskopen opphøyet til erkebiskop. Det første konsil i Konstantinopel (381) bestemte at erkebiskopen skulle ha høyest æresrang nest etter biskopen av Roma. Konsilet i Kalkedon (451) opphøyet erkebiskopen av Konstantinopel til patriark. Betydningen kommer også til uttrykk gjennom ærestittelen *økumenisk patriark* («hele kirkens patriark»), som ble tatt i bruk i det 6. århundret.

Utover senantikken økte imidlertid spenningen mellom paven i Roma og den økumeniske patriark, som endte med det store skisma og at begge patriarkene bannlyste hverandre i 1054. Etter at korsfarerne erobret Konstantinopel i 1204 og innsatte en latinsk patriark av Konstantinopel, levde de økumeniske patriarkene i eksil i Nikea frem til 1261. Etter den osmanske erobringen av Konstantinopel ble patriarken i 1454 gjort til leder (*milletbaşı* eller *etnark*) for alle ortodokse kristne, dvs. ikke bare de greske, men også bl.a. de bulgarske, georgiske og serbiske. Samtidig kunne de osmanske myndighetene inn- og avsette patriarken.

Da republikken Tyrkia ble grunnlagt i 1923, gikk denne myndigheten over til den tyrkiske regjeringen, som må godkjenne valget av patriarken. Tyrkisk lov bestemmer også at patriarken må være tyrkisk statsborger. Siden store deler av den greske minoriteten i Tyrkia har utvandret til Hellas, medfører den bestemmelsen en kraftig innsnevring av rekrutteringsgrunnlaget.

Forholdet til den katolske paven ble normalisert på 1950-tallet. Patriark Atenagoras I og pave Paul VI opphevet bannlysningene mot hverandres kirker i 1965.

Se også
-------

* Liste over økumeniske patriarker av Konstantinopel

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Patriarchate of Constantinople – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Orthodox wiki
**Sussex Drive 24**, opprinnelig kalt *Gorffwysfa* og vanligvis referert til som **24 Sussex**, er embedsboligen til Canadas statsminister. Bygningen ligger i Sussex Drive i området New Edinburgh i Ottawa i Ontario. Det ble bygget mellom 1866 og 1868 av Joseph Merrill Currier, og har vært den offisielle boligen til Canadas statsminister siden 1951. 24 Sussex er en av to offisielle boliger som er gjort tilgjengelig for statsministeren, eiendommen Harrington Lake i nærheten Gatineau Park er den andre.

Sikkerheten ved 24 Sussex ble styrket etter et attentatforsøk i november 1995 utført av André Dallaire, som vandret rundt på eiendommen i nesten en time før han ble konfrontert utenfor Jean Chrétiens soverom av statsministerens kone, Aline; hun låste døren til soverommet mens Jean holdt vakt med en inuittisk stenutskjæring. Til slutt ble Dallaire pågrepet av Royal Canadian Mounted Police. Blant tiltakene som ble iverksatt etter attentatforsøket var tilførsel av flere vakter og sikkerhetskameraer til husets anneks, samt installasjon av barrierer innenfor hovedporten.

Embedsboligen i Sussex Drive 24 er en stor bygning i kalksten beliggende på 1,6 hektar på sydsiden av Ottawa River, ved siden av den franske ambassaden, og overfor hovedinngangen til Rideau Hall. Huset består av 35 rom fordelt på fire etasjer, inkludert kjeller, koblet sammen av en heis og mange trapper. Kjelleren består av en rekke støttefasiliteter, mens hovedetasjen har spisestue, finstue, kjøkken (som er bemannet av en kjøkkensjef og andre kokker), hovedtrappehall, statsministerens bibliotek, og et solarium. Andre etasje er først og fremst soverom, inkludert hovedsoverom, samt et familierom og kontoret for statsministerens ektefelle. Den tredje etasjen inneholder ytterligere soverom og et privat kontor for statsministeren.

Referanser
----------

1. ↑  «A break in at 24 Sussex Drive». *CBC News*. 6. november 1995. Besøkt 22. juli 2013.
2. ↑  «Inside 24 Sussex – The Home of Canada’s Prime Minister». cpac.
**Folketellingen 1960** i Norge ble gjennomført av Statistisk sentralbyrå, og er publisert som en serie hefter over ulike temaer. Data fra Folketellingen 1960 ble brukt til å opprette et sentralt personregister. Det ble også kartlagt hvor mange som hadde bil og telefon. Data fra folketellinge 1960 ble også brukt til å avgrense de norske tettstedene for første gang.

I 1960 talte Norges befolkning 3,59 millioner mennesker, en økning på 9,5 prosent fra forrige folketelling i 1950. Folketellingen i 1960 var siste gang en folketellings hovedoppgave var å gi svar på hvor mange mennesker som bodde i landet vårt. Fra dette tidspunkt ble endringer i folkemengden fortløpende registrert.

Tellingen viste at nærmere 15 prosent av hovedpersonene i husholdningene hadde bil, mens nærmere 40 prosent av husholdningene hadde installert telefon. 

Den første folketellingen hvor utdanningsnivå ble kartlagt var i 1950 og denne kartleggingen fortsatte i 1960-tellingen. Det ble spurt om både allmennutdanning etter folkeskole og om spesialutdanning. 20 prosent av befolkningen hadde spesialutdanning og handelskoleutdanning var mest utbredt. 

Husholdningsmønsteret ble også kartlagt. Tellingen viser 76 prosent av alle husholdninger var familiehusholdninger bestående av én kjernefamilie, 22 prosent bestod av enslige eller for eksempel søsken som levde sammen, mens nærmere 2 prosent var husholdninger med minst to kjernefamilier. Folketellingen kartla også bygningmassen i landet. 

Rundt 3,7 prosent av befolkningen stod utenfor statskirken. Personer født i utlandet ble også kartlagt. De tre største innvandrergruppene var svensker, dansker og amerikanere. 

Folketellingen 1960 er publisert av Statistisk sentralbyrå i åtte hefter. 

* Hefte 1. Folkemengde og areal.
* Hefte 2. Folkemengden etter kjønn, alder og ekteskapelig status.
* Hefte 3. Folkemengden etter næring, stilling og sosial status.
* Hefte 4. Utdanning.
* Hefte 5. Husholdninger og familiekjerner.
* Hefte 6. Boliger.
* Hefte 7. Barnetallet i ekteskap.
* Hefte 8. Trossamfunn. Fødested. Statsborgerskap. Eiere av personbil. Leiligheter med telefon.

I tillegg er det publisert hefter for hver enkelt kommune. 

Originalmaterialet er foreløpig klausulert.

Referanser
----------

1. ↑  Camilla Mellemstrand: Folketellingen 1960; SSB, 2009

| * v
* d
* r
Folketellinger i Norge |
| --- |
| Manntall 1664 **·** 1701 |
| 1769 **·** 1801 **·** 1815 **·** 1825 **·** 1835 **·** 1845 **·** 1855 **·** 1865 **·** 1870 **·** 1875 **·** 1885 **·** 1891 **·** 1900 **·** 1910 **·** 1920 **·** 1930 **·** 1946 **·** 1950 **·** 1960  **·** 1970  **·** 1980 **·** 1990  **·** 2001  **·** 2011  **·** *2021* |
| Kommunale Oslo 1923 **·** Trondheim 1925 |
Maleri av Ali ibn Abi Talib; laget i Iran på 1800-tallet
**Den åndfulle vei** (*Nahj al-balagha*, eventuelt «veltalenhetens vei») er en samling av imam Ali ibn Abi Talibs taler, brev og visdomsord, samlet av al-Sharif al-Radi, og først utgitt i år 1010. Boka «har en helt spesiell plass i shi'a-tradisjonen.» og er den mest omfattende samlingen av taler, brev og visdomsord som tilskrives Ali.

Verket er høyt verdsatt både for sine språklige kvaliteter og sine kvaliteter som læreskrift; mange av uttrykkene i tekstene har blitt til faste uttrykk på arabisk. Ali var Muhammeds fetter, svigersønn og ifølge sjia også den rette arvtaker etter ham. Hadith som kan knyttes til Alis overlevering har derfor høy verdi.

Innhold
-------

Boka er organisert i tre avdelinger: taler (*khutab*), brev (*rasail*) og visdomsord (*hikam*). Innenfor disse tre hovedgruppene er tekstene verken ordnet tematisk eller kronologisk. Redaktøren al-Radi var selv bevisst dette, og understreket at hans intensjon var å «samle det ypperste og mest utsøkte, men ikke å ordne og systematisere det.»

Tematisk består tekstene av flere kategorier:

* 2/3 av talene og 2/3 av brevene består i Alis «beskrivelser av og kommentarer til den løpende politiske situasjonen og i mer generelle betraktninger omkring politisk styre».
* 1/3 av talene og 1/3 av brevene inneholder «teologiske, filosofiske og esoteriske betraktninger omkring Gud, skapelsen og mennesket, og ikke minst etiske betraktninger om forholdet mellom mennesket og Gud.»
* Visdomsordene er stort sett «korte fyndord med generelle leveregler eller innsiktsfulle observasjoner.»

I *brev 52*, som er kjent som «brevet til al-Ashtar», skriver Ali «en sammenhengende innføring i politisk teori og beskriver hvordan etikken skal gripe inn og bestemme konkrete forordninger.» Brevet er stilet til Malik al-Ashtar, og har preg av et fyrstespeil med råd om hvordan han skal utøve sin rolle som guvernør i Egypt.

Utgaver
-------

En norsk utgave utkom i 2014. Den norske utgaven er ikke komplett, ved at den bare inneholder de 160 første av i alt 241 taler.

Referanser
----------

1. ↑  Kari Vogt (1997). *Reise i Iran*. Oslo: Cappelen. s. 54. ISBN 8202162343.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Nora S. Eggen. «Innledende essay». I: *Den åndfulle vei*, 2014
3. 1 2  (no) Nahj al-balagha i Store norske leksikon
4. ↑  Nahjul Balagha Arkivert 28. desember 2016 hos Wayback Machine.; muslim.no
5. ↑  Ali ibn Abi Talib. *Den åndfulle vei : fra 'Nahj al-balagha': taler, brev og visdomsord*. Av Ali ibn Abi Talib; samlet av al-Sharif al-Radi; oversatt og med innledende essay av Nora S. Eggen. Bokklubben, 2014. ISBN 978-82-525-8131-7

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nahj al-Balagha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
Naturstein
**Naturstein** benyttes om alle forekomster av bergarter som benyttes til oppdeling i plater, blokker eller andre emner og brukes som bygnings-, fasade- og prydstein hvor bergartens estetiske kvaliteter kommer fremfor tekniske egenskaper. Det benyttes gjerne en videre inndeling i tre hovedgrupper:

*Blokkstein* er massive bergarter (slik som granitt, larvikitt, marmor, kleberstein) som sages eller splittes ut av fjellet i form av rektangulære blokker, som igjen sages eller splittes opp til mindre plater i fabrikker. 

*Skifer* er bergarter som har en naturlig kløv, definert ved konsentrasjoner av glimmermineraler som bergarten kan splittes langs til plater. 

*Murestein* er betegnelsen på rå blokker og emner som fremkommer ved sprengning i mange typer bergarter og benyttes til tørrmuring og forblending. 

Foruten bergartenes utseende avgjøres også pris og attraktivitet i det globale markedet av bergartens unikhet og til en viss grad tekniske egenskaper. 
For blokkstein er det store forskjeller i pris mellom, i verdenssammenheng, unike og ikke-unike bergarter. For Norges del er det kun de mest unike bergartstypene som er konkurransedyktige i det internasjonale blokksteinsmarkedet. Dette gjelder også til en viss grad skifer, men her spiller teknisk kvalitet og holdbarhet en større rolle. For murestein og rustikt utseende heller er utseende i ferdig mur eller forblending av en viss betydning, men transport er mer avgjørende. Korttransportert murestein vil være billigere.

Naturstein i Norge
------------------

Eksportverdien for naturstein i Norge ligger over en milliard kroner i året. Over halvparten av dette er larvikitt, mens resten er marmor og skifer. De viktigste produktene:

* Larvikitt Polert syenitt med perlemorglans, f.eks. Lundh Labrador.
* Fauskemarmor
* Kleberstein til bruk i ovner og peiser. Målselv i Indre-Troms og Otta og Sel i Gudbrandsdalen. Kleberstein til Nidarosdomen blir idag tatt ut i Kvikne.
* Ottaskifer, oppdalskifer og altaskifer.
* Boknstein

Se også
-------

* Gruvedrift
* NGU

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Nattvigs Minde sett fra nordøst, med bygningsmassen som i dag inneholder selskapslokaler
**Natvigs Minde**, eller det mer moderne navnet **Natvigs Minne**, er en holme i havnebassenget i Stavanger. Det opprinnelige navnet er Lille Plentingen. Holmen er oppkalt etter havnefogd Thomas Natvig (1803-1890). Holmen ble gitt som gave av kong Christian IV i 1604. I 1770-årene ble øya festet av skipper Ole Trulsen. Senere overtok Gabriel Kirsebom Kielland i 1774 og senere Gabriel Schanche Kielland i 1799. 

Holmen har hatt mange formål: kjølhaling, reparasjon, opplagsplass og til tørking av garn og bøter. Sør for Lille Plentingen og Plentingen var byens karantenehavn. Her måtte skipene fortøyes eller ankres opp til sundhetskommisjonen hadde forsikret seg om at det ikke var noen smittsomme sykdommer ombord. I året 1831 var det kolera som herjet og da ble også Kiellands hus rekvirert som karantenehus. 

I 1878 startet en stor utbygging med havnefogd Natvig som initiativtaker. Området rundt ble fylt ut og det ble bygget dypvannskai, opplagsplass og ballastplass. Bygninger ble flyttet fra andre steder i byen i slutten av 1800-tallet og brukt til naust for prammer og mudderprammer. Et av husene ble overtatt fra handelshuset P.V. Rosenkilde & Søn som gikk konkurs. Dette hadde vært skipsverft siden 1819.
I 2003 brant dette sjøhuset ned til grunnen. Stavangerregionen Havn IKS vedtok å bygge huset opp igjen og den 23.november 2008 ble nytt hus innviet. 

I dag benyttes de restaurerte husene, sammen med nytt kjøkken og toalett, som forsamlings- og selskapslokale.

Referanser
----------

1. ↑  Stavanger Museums Årbok, hg. 108 (1998): s. 105 - 132.1999
2. ↑  Stavanger Museums Årbok, hg. 108 (1998): s. 105 - 132.1999

Eksterne lenker
---------------

* Natvigs Minde

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
President Sun Yat-sen holdt lenge (1918 til 1925) hus på rue Moliére nær ved Avenue Joffre.
**Huaihai lu** (kinesisk: 淮海路, pinyin: *Huáihai Lù*, shanghainesisk: [ɦuɑ²³hɛ³⁴lu²³], («Huaihaigaten») er en av Shanghais viktigste forretningsgater, i den noe høyere klasse. Gaten går gjennom de sentrale deler av Puxi i øst-vestlig retning. Gaten ble anlagt i annen halvdel av 1800-tallet i den daværende franske konsesjon i Shanghai. 

Gatens navn i store deler av den franske tiden var *Avenue Joffre*, oppkalt etter Joseph Joffre i 1916. Gaten fikk sitt nåværende navn etter Huaihaikampanjen 1948-49, som ble vunnet av Folkets frigjøringshær og innebar den kommunistiske seier under Mao Zedongs over den nasjonalistiske Guomindang-regjeringens styrker under Chiang Kai-shek i den kinesiske borgerkrig (1928–1949).

Referanser
----------

1. ↑  Andrew Yang (26. februar 2009). «Road to Smarter Shopping in Shanghai». *New York Times*. Besøkt 4. november 2011.
2. ↑  «Huaihai Road». Besøkt 4. november 2011.
***Alt blir klart og betydelig*** (originaltittel: *Everything Is Illuminated*) er Jonathan Safran Foers debutroman, publisert i 2002. Den ble også spilt film i 2005.

Boka er historien om den unge ukraineren Aleksandr, som skal være tolk for amerikaneren Jonathan Safran Foer på en reise tilbake i historien. Foer vil lete opp landsbyen som hans jødiske bestefar kom fra, en landsby som ble jevnet med jorden av nazistene i 1942. 

Romanen består av to hovedhistorier. Den ene er Aleksandrs beskrivelse av reisen, der hans blinde bestefar er hanket inn som sjåfør. Den andre er Jonathans forsøk på å skrive sine forfedres historie, med begynnelse i 1791.

Foer skildrer jødisk tradisjon og folklore, han benytter dagbøker, drømmenedtegnelser og lister til å gripe virkeligheten. Det nedskrevne og fortolkningen av tekst står sentralt i jødisk tradisjon, og blir viktige elementer også i romanen.

Priser og heder
---------------

* 2007 Pajiba's Best Books of the Generation (Readers' List), no.8.

Referanser
----------

1. ↑  Pajiba presents The Generation’s Best Books as defined by our readers. June 20, 2007, Internet Archive.

Eksterne lenker
---------------

* *Alt blir klart og betydelig*
* Illuminated? NOT! Book Distorts Ukraine history" -- *Prague Post* Article
* The Journey to Trochenbrod and Lozisht aug 2006

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
Jernbanestasjonen i Huaihua
Huaihua i Hunan
**Huaihua**  (kinesisk: 怀化; pinyin: *Huáihuà*) er en by på prefekturnivå i provinsen Hunan i Sør-Kina. Befolkningen innen selve bygrensene anslås (2005) til 300 000. Prefekturet Huaihua har totalt 5 millioner innbyggere. 

Byen har kjemisk og farmasøytisk industri, og er et viktig jernbane- og veiknutepunkt mellom Vest- og Øst-Kina. Selve byen har stor trafikkforurensing. 

Huaihua har hatt universitet siden 1958, en fargerik befolkning bestående både av Han-kinesere og mange minoriteter (Miao, Dong). Omgivelsene er interessante og vakre, både naturmessig og kulturelt.

Byens flyplass, Zhijiang Hunan, ligger 35 km fra Huaihua sentrum, og trafikkeres av China Southern Airlines. 

Zhijiang var en viktig militærflyplass under andre verdenskrig, og skueplass for den japanske kapitulasjonen overfor Kina i 1945. Det gamle baseanlegget er i dag et museum om motstanden mot japanerne. I Zhijiang by ligger verdens lengste overbygde bru, konstruert i Dong-arkitektur, en såkalt «Vind-og-regn bru.» 

Fra Huaihua er det to timers bussreise til den gamle elvebyen Fenghuang, og fire timers togreise til Zhangjiajie ved den storslåtte naturparken Wulingyuan. Togreise til Beijing tar 23 timer, til Guangzhou 13 timer. Det er nylig fullført en ny høyhastighets motorvei fra Huaihua til Chongqing, og parallelt også en ny høyhastighets togtrasé.

Administrative enheter
----------------------

Huaihua består av ett bydistrikt, ett byfylke, fem fylker og fem autonome fylker:

* Bydistriktet Hecheng (鹤城区), 729 km², 330 000 innbyggere, sete for lokalregjeringen;
* Fylket Yuanling (沅陵县), 5 825 km², 630 000 innbyggere;
* Fylket Chenxi (辰溪县), 1 977 km², 500 000 innbyggere;
* Fylket Xupu (溆浦县), 3 438 km², 850 000 innbyggere;
* Fylket Zhongfang (中方县), 1 467 km², 260 000 innbyggere);
* Fylket Huitong (会同县), 2 245 km², 340 000 innbyggere;
* Det autonome fylke Mayang for miaofolket (麻阳苗族自治县), 1 561 km², 360 000 innbyggere;
* Det autonome fylke Xinhuang for dongfolket (新晃侗族自治县), 1 511 km², 250 000 innbyggere;
* Det autonome fylke Zhijiang for dongfolket (芷江侗族自治县), 2 096 km², 360 000 innbyggere;
* Det autonome fylke Jingzhou for miao- og dongfolkene (靖州苗族侗族自治县), 2 211 km², 260 000 innbyggere;
* Det autonome fylke Tongdao for dongfolket (通道侗族自治县), 2 225 km², 220 000 innbyggere;
* Byfylket Hongjiang (洪江市), 2 279 km², 500 000 innbyggere.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender opp i havnebyen Beihai i Guangxi.

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside Arkivert 10. mars 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Naturhestekraft** (forkortet *nat.hk.*, flertall *naturhestekrefter*) er en enhet for måling av effekt som tilsvarer ~75 kgm/s = 0,736 kW.

Hestekraft er et gammelt mål for arbeide, fra den tid målinger tilsa at en arbeidshest kunne trekke slik at en vekt på 75 kilogram ble forflyttet en meter opp i løpet av ett sekund. Styrkeangivelsen ble senere brukt som mål for motorkraft, og finnes fortsatt i bil- og motorsykkelannonser. Målemetoden og tankegangen bak, regnes blant fagfolk i dag for upresis, og forsøkes avløst av enheten watt, uten at dette har slått gjennom blant reklamefolk og bilinteresserte.

Naturhestekraft / naturhestekrefter brukes i energilovgivningen som mål på effekt av vannkraftverk. Antall naturhestekrefter beregnes etter følgende formel:

**Nat.hk = H \* Qreg \* 13,33**

der H er fallhøyden og Qreg er økningen i den regulerte vannføringen. Med regulert vannføring menes den jevne vannføringen en kan holde i lavvannsperioden. Økningen i regulert vannføring beregnes deretter ved å trekke alminnelig lavvannføring fra den regulerte vannføring. Alminnelig lavvannføring representerer i denne sammenheng vassdragets lavvannføringen før reguleringen tok til. Merk at naturhestekrefter **ikke** har noen direkte kopling til kraftverkets installerte effekt eller årlige produksjon.

Grense for krav til konsesjon etter Industrikonsesjonsloven (dvs erverv av eiendoms- eller bruksrett til vannfall) er 4000 nat.hk. dvs. ca. 2,9 MW. Erverv over 20 000 nat.hk. skal forelegges Stortinget.

Etter vassdragsreguleringsloven kreves konsesjon for reguleringer som øker vannkraften med minst 500 nat.hk. (et enkelt eller flere vannfall som utnyttes under ett) eller med minst 3000 nat.hk. (hele vassdraget). Reguleringer over 20 000 nat.hk. skal forelegges Stortinget.

Referanser
----------

1. ↑  «Konsesjonsavgifter og konsesjonskraft» (PDF). Norges vassdrags- og energidirektorat (NVE).
2. ↑  «Lavvannføring - estimering og konsesjonsgrunnlag. (NVE)-rapport 1/2002» (PDF).
Huadu i Guangzhou
**Huadu** (kinesisk: 花都区; pinyin: *Huādū Qū*) er et bydistrikt i Guangzhou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det eldre fylket **Hua** lå her.

Ved folketellingen i 2000 kom man til 713 363 innbyggere i Huadu.

Historie
--------

Området omfatter tildels et relativt uveisomt fjellområde og var tidligere delt mellom fem fylker, og ble et yndet tilholdssted for lovløse elementer. I 1684 ble det etablert som eget fylke, ved navnet *Hua*, og Qing-dynastiet stasjonerte relativt store troppestyrker der for å sikre at forholdene ble normalisert.

Området fikk status som bydistrikt i 1993.

Hong Xiuquan (født *Hong Renkun*, 10. januar 1812 – 1. juni 1864), en hakkakineser, lederen av Taipingopprøret, stammet fra Hua.

Administrative enheter
----------------------

| Navn | Kinesisk (forenklet kinesisk) | hanyu pinyin | jyutping |
| --- | --- | --- | --- |
| Xinhua subdistrikt | 新华街道 | Xīnhuá Jiēdào | sen1 wa4 gai1 dou6 |
| Timian storkommune | 梯面镇 | Tīmiàn Zhèn | tei1 min6 zen3 |
| Huashan storkommune | 花山镇 | Huāshān Zhèn | fa1 san1 zen3 |
| Tanbu storkommune | 炭步镇 | Tànbù Zhèn | tan3 bou6 zen3 |
| Chini storkommune | 赤坭镇 | Chìní Zhèn | cég3 nei4 zen3 |
| Shiling storkommune | 狮岭镇 | Shīlǐng Zhèn | xi1 léng5 zen3 |
| Huadong storkommune | 花东镇 | Huādōng Zhèn | fa1 dung1 zen3 |
| Yayao storkommune | 雅瑶镇 | Yǎyáo Zhèn | nga5 yiu4 zen3 |

Samferdsel
----------

### Fly

Guangzhous nye storflyplass Guangzhou Baiyun internasjonale lufthavn ligger for det meste i Huadu.

### Jernbane

Høyhastighetsbanen Wuhan-Guangzhou og den tradisjonelle jernbanehovedlinjen, Jingguangbanen, mellom Guangzhou og Wuhan har stoppested her.

### Vei

Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina.

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.

Eksterne lenker
---------------

* (zh) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Huadu District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |