recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Helene Wessel mottar Bundesverdienstkreuz 1965**Helene Wessel** (født 6. juli 1898 i Dortmund, død 13. oktober 1969 i Bonn) var en tysk katolsk politiker. Hun var leder for Det katolske sentrumspartiet, men sluttet seg senere til GVP og SPD.

Hun var datter av en lokomotivfører, som også var medlem av sentrumspartiet. Allerede mellom 1915 og 1928 var hun partisekretær i partiet. Fra 1923 til 1928 og fra 1933 til 1945 arbeidet hun i forsorgen i den katolske kirke i Dortmund. Mellom 1928 og 1933 var hun medlem av den prøyssiske landdagen, hvor hun hadde ansvaret for forsorgsspørsmål. I 1930 ble hun innvalgt i partiets bestyrelse.

Det katolske sentrumspartiet ble tvunget til å oppløse seg selv i 1933. Etter at partiet var gjenopprettet i 1945 tilhørte hun igjen bestyrelsen, og ble innvalgt i landdagen i Nordrhein-Westfalen i 1946. Mellom 1946 og 1949 var hun utgiver av partiavisen *Neuer Westfälischer Kurier*. Hun var medlem av det parlamentariske rådet som forberedte den nye grunnloven. Etter Fritz Strickers død ble hun valgt til det katolske sentrumspartiets leder. Hun ble innvalgt i Forbundsdagen, det tyske parlamentet, i 1949, og ble eneste kvinnelige fraksjonsleder. Etter sammenslåingen med Bayernpartiet beholdt hun også denne posisjonen. Hun var også formann for komitéen for den offentlige forsorg. 27. januar 1952 meldte hun seg ut av Sentrumspartiet, og grunnla Gesamtdeutsche Volkspartei (GVP) sammen med Gustav Heinemann (tidligere CDU), Hans Bodensteiner (CSU), Thea Arnold (Zentrum), Hermann Etzel (Bayernpartei), Diether Posser og Johannes Rau. Partiet klarte imidlertid ikke å komme over sperregrensen. De fleste av medlemmene, inkludert Wessel, gikk deretter over til SPD, som Wessel representerte i Forbundsdagen fra 1957 til sin død.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000001335, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id wessel-helene[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   FemBio-Datenbank, FemBio-ID 28628, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Grunnleggende data om medlemmene av Forbundsdagen, katalogkode 11002487, besøkt 13. april 2018[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Friese, Elisabeth: *Helene Wessel*, 1992, ISBN 3-88474-064-4

Eksterne lenker
---------------

* (en) Helene Wessel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Fritz Stricker** | **Leder for Det katolske sentrumspartiet**(1949–1953) | Etterfølger:**Johannes Brockmann** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Papenburg** er en by i landkretsen Emsland i den nordvesttyske delstaten Niedersachsen. Byen ligger ved elven Ems, nær Ostfriesland og distriktet Leer.

Historie
--------

Papenburg nevnes første gang i 1458 da en prest fra Leer ble skjenket godset Papenburg av biskopen i Münster. I 1629 ble området rundt godset og borgen kjøpt, for å kolonisere myrområdet, såkalt fehnkolonisering. I 1856 ble jernbanen mellom Osnabrück og Emden lagt gjennom Papenburg og i 1860 fikk Papenburg bystatus. I dag (2007) har byen 35 000 innbyggere.

Kultur
------

Papenburg preges av sine kanaler som opprinnelig ble anlagt for å frakte bort torv fra stedets myrer. I likhet med flere andre byer kalles Papenburg derfor for *Nordens Venezia*. Papenburg er en av de eldste og mest langstrakte fehnkoloniene i Tyskland.

Næringsliv
----------

Papenburgs mest kjente foretak er Meyerverftet, som blant annet har bygget fartøyet «Estonia». De ferdigbygde fartøyene kan skipes på elven Ems ut i Nordsjøen et par ganger per år da Ems demmes opp ved Gandersum. Meyerverftets tørrdokk er verdens største. 

Papenburg har mye annen industri og et stort antall bilforhandlere. I Papenburg finnes en havn som fortsatt benyttes av yrkestrafikken i regionen.

Bilder
------

* St.Antonius-kirken i PapenburgSt.Antonius-kirken i Papenburg
* Typisk kanalbroTypisk kanalbro

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2022*, Statistisches Bundesamt, 21. september 2023, Wikidata Q122987347,

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Papenburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Papenburg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om fehnkolonien i Papenburg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Norsk Fjellmuseum** huser en utstilling av arkeologiske funn fra is, historier om de første fjellturistene, en fullskala mammut, og et interaktivt værrom.

Museet er en del av **Norsk fjellsenter** i Lom sentrum som er autorisert nasjonalparksenter for nasjonalparkene Jotunheimen, Breheimen, og Reinheimen. 

Fjellmuseet ble etablert i 1994 etter initiativ av inspektøren i DNT, Claus Helberg. 

**Mímisbrunnr Klimapark 2469** og istunnelen er et datterselskap til Norsk fjellmuseum, stiftet i 2011. Parken på Juvvassplatået er et opplevelsessenter hvor besøkende kan oppleve natur, kultur og klimaendringer i et langtidsperspektiv.
I 2019 ble museet nominert til Årets museum av Norges Museumsforbund.

En ny utstilling åpnet i 2023. Utstillingene er knyttet til den norske fjellheimen og om samspillet mellom mennesker og natur der. Av gjenstandene er bevarte forhistoriske skipar med bindinger, forhistoriske sko, forhistorisk bue og det 500 år gamle skjelettet av en hund. De fire årstidene i fjellet er vist på storskjerm, sammen med en halv turistforeningshytte og med tilknytning til naturvern og nasjonalparkene. Det finnes også utstoppede dyr.

Mai Bakken er daglig leder.

Referanser
----------

1. ↑  «KLIMAPARK 2469 AS».
2. ↑  «Her er de nominerte til Årets museum 2019!». Norges museumsforbund. 19. mars 2019.
3. ↑  «Frose i tid/Frozen in time». Innlandet fylkeskommune. 14. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Fjellmuseum Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine.
* Natur Opplevingar AS holder til på Norsk Fjellmuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Else Berit Eikeland** (født 22. oktober 1957) er en norsk diplomat og ambassadør.

Eikeland er utdannet fra Universitetet i Bergen og har Master of Management fra Handelshøyskolen BI. I 1984 var hun leder i Norsk Studentunion. Hun tok utenriksdepartementets aspirantkurs i 1987. Hennes første stasjonering utenlands var på Filippinene og i 1991 ble hun postert ved det norske generalkonsulatet i San Francisco i USA. Eikeland arbeidet i en periode fra 1994 i LO, der hun var nestleder i internasjonal avdeling, før hun i 1997 vendte tilbake til Utenriksdepartementet som byråsjef, året etter som underdirektør med ansvar for aspirantopptak. Fra 2000 var hun avdelingsdirektør i avdeling for sivilt samfunn i NORAD. Hun var ambassaderåd ved Norges ambassade i London 2004–2006, seniorrådgiver i UD 2006–2009, ambassadør ved Norges ambassade i Ottawa i Canada 2009–2012, spesialrådgiver i UD 2012–2013 og siden 2013 UDs polarrådgiver, og permanent observatør til Arktisk råd.
Hun ble så utnevnt til Norges ambassadør til Irland i 2016-2020, og deretter ambassadør ved Norges ambassade i Tallinn i Estland i 2020.

Kongen utnevnte i 2010 Eikeland til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for embetsfortjeneste».

Referanser
----------

1. ↑  Mari K. By Rise, *UD jakter på supermennesker* i Dagbladet den 21. mars 1999.
2. ↑  Offisielt fra statsråd 3. april 2009, regjeringen.no.
3. ↑  Sten Lundbo, Else Berit Eikeland i Store norske leksikon.
4. ↑  Stian Mathisen, Norge ønsker tettere samarbeid med EU om Arktis Arkivert 29. oktober 2013 hos Wayback Machine. fra regjeringens websider den 21. august 2013.
5. ↑  Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet, kongehuset.no.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Flammende hjerter*** (originaltittel: *Le Brasier ardent*) er et fransk stumfilmdrama fra 1923 i regi av Ivan Mosjukin og Aleksandr Volkov.

Filmen ble vurdert for norsk sensur 15. juni 1923.

Handling
--------

En kvinne, kun kjent som Elle har mareritt hvor hun møter en mann lenket til et tre over en brennende bål, en elegant herre som følger etter henne inn i en hule full av bedøvede kvinner, en biskop som instruerer henne om å vende tilbake til hjemmet, og en fillete tigger som forsøker å omfavne henne før han knivstikker seg selv. Etter å ha våknet innser kvinnen at alle i marerittet hadde særtrekkene til Z, en detektiv og forkledningsmester som hun nylig hadde lest om i en biografi. Hennes velstående ektemann, som hun giftet seg med etter at han hadde reddet henne fra drukning, er bekymret for hennes mentale tilstand og hennes avtagende hengivenhet for ham. 

Ektemannen ønsker å få henne vekk fra alle fristelsene i Paris, tilbake til hjemlandet hans i Sør-Amerika. Men denne planen hindres av hennes motstand, og et innbrudd hvor noen viktige dokumenter har blitt stjålet. Ektemannen ansetter et detektivbyrå for å få tak i dokumentene, og finne en metode for å gjenopprette sin kones kjærlighet. Detektiven som blir tildelt etterforskningen hans er Z. Men Z finner raskt ut at innbruddet egentlig ble gjennomført av Elle for å hindre ektemannen hennes i å ta henne med vekk fra hennes elskede Paris. Z får etter hvert bedre bekjentskap med Elle, og innser at de er forelsket i hverandre.

Medvirkende
-----------

* Ivan Mosjukin : Zed - le détective
* Natalie Lissenko : Elle
* Nicolas Koline : le mari
* Camille Bardou : le président du Club
* Madame Lacroix : la grand-mère

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmdatabasen.no» **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Flammende hjerter* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Flammende hjerter* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Flammende hjerter* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Flammende hjerter* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Flammende hjerter* på MovieMeter Rediger på Wikidata
***Reisen til månen*** (fransk: *Le Voyage dans la Lune*) er en fransk science fiction-film fra 1902 skrevet og regissert av Georges Méliès. Den er løst basert på to romaner: *En ferd til Månen* av Jules Verne og *De første mennene i månen* av H.G. Wells.

Den regnes som den første science fiction-filmen som er laget. Filmen er også den eldste og første filmen som ble tatt med i filmutvalget i den amerikanske boka 1001 Movies You Must See Before You Die.

Handling
--------

Filmen begynner med en forsker-kongress der professor Barbenfouillis (spilt av Méliès selv) prøver å få med kollegene sine på en reise for å utforske månen. De lar seg etter hvert overtale, organiserer en ekspedisjon, og blir sendt til månen i et rakett-lignende romskip. Kort tid etter at de blir skutt ut fra Jorden, lander romskipet i sentrum av månen som framstilles som en menneskelig skapning.

Fra Jorden ser det ut som om de har landet i månens høyre øye. På måne-overflaten treffer forskerne de fiendtligsinnede innbyggerne, selenittene, som tar dem med til kongen sin. Da franskmennene finner ut at fiendene ganske enkelt fordufter når de blir stukket av en paraply, klarer de å unnslippe og vender tilbake til Jorden. De faller i havet og utforsker det bunnløse dypet før de omsider blir reddet og hyllet som helter i Paris.

Skuespillere
------------

* Georges Méliès som professor Barbenfouillis.
* Bleuette Bernon som Phoebe (kvinnen på halvmånen)
* François Lallement som en offiser
* Henri Delannoy som kaptein på raketten.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Reisen til månen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Reisen til månen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Reisen til månen* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Reisen til månen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Reisen til månen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Reisen til månen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Reisen til månen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Reisen til månen* på Silent Era Rediger på Wikidata

* (en) *Reisen til månen* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Se *Reisen til månen* hos Internet Archive
* **Reisen til månen (Uni Music), 00:12:43, 1902** on **YouTube**

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA
 |
Ngchesar på kartet over PalauNgchesarNgchesar på kartet over Palau
**Ngchesar** er en delstat i øystaten Palau. Hovedstaden er Ngerkeai. Ngchesar ligger på hovedøya Babeldaob, sør for den nye hovedstadsprovinsen Melekeok, og nordøst for delstaten Airai der Palaus internasjonale flyplass ligger. I 2015 hadde Ngchesar 291 innbyggere.

Delstaten er tynt befolket, og har noe mangroveskog mot havet i øst, og annen tett vegetasjon mot høydedragene i vest. Ngchesars hellige totem er piggrokke.[]

Referanser
----------

1. ↑  Table 1. Summary of General Characteristics of Persons: Palau 2015, Republic of Palau National Government.

| * v
* d
* r
Palaus delstater |
| --- |
| Aimeliik **·** Airai **·** Angaur **·** Hatohobei **·** Kayangel **·** Koror **·** Melekeok **·** Ngaraard **·** Ngarchelong **·** Ngardmau **·** Ngatpang **·** Ngchesar **·** Ngeremlengui **·** Ngiwal **·** Peleliu **·** Sonsorol | Palaus flagg |
| ISO 3166-2:PW |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS
 |
En traktordrevet slåmaskin under slåttonn.
**Slåttonn**, eller **slått** (bestemt form **slåtta** eller **slåtten**) er navn på perioden når bøndene slår graset. Navnet kommer av norrønt *sláttr* (å slå) og *onn*, for et årvisst arbeid og anstrengelse i landbruket. Tradisjonelt ble graset slått med ljå og tørket på hesjer, men i dag benyttes slåmaskin og graset blir vanligvis enten tørket til høy, presset til rundballer, eller lagt i silo.[] Slåttonn omtales også mer spesifikt som *høyonn*, eller *siloslått*. Vanligvis slår man graset to ganger i året; en gang på forsommeren – *førsteslåtten*, og en gang på sensommeren – *andreslåtten*.

Slåttekar med langorv, Sør-Fron.
I Norge var det til tidlig på 1900-tallet vanlig å slå gress også i utmarken og tørke det til høy for vinteren. Der det var store avstander til utmarkslåtten var det vanlig at slåttefolket bodde i utmarken under i slåttonnen. I tillegg til løer for høyet var det der reist små beboelseshus. Utmarksslått tok slutt på 1950-tallet. Der høyet ble tørket på faststående hesjer ble disse vanligvis reparert mellom våronn og slåttonn. På Voss ble den beste slåtten (eng ved husene) tatt først og «skrapslåtten» sist. Der slåttonnen varte lenge kunne hesjene tømmes og fylles flere ganger. I sol og god tørke ble høyet også tørket «flatt» og vendt manuelt med rive. Da slåtten ble utført med håndkraft var ljå (langorv med to håndtak og stuttorv med bare skaft) og rive de viktigste redskapene. Bryne og slipestein var viktig på alle gårder. Stuttorv ble særlig brukt på steinete og ujevn mark. På Voss ble vogner med hjul tatt i bruk i siste halvdel av 1800-tallet, før den tid ble høyet fraktet med sleder med meier av treverk. I bratt terreng ble høyet surret sammen i baller på opp mot 100 kg og kastet utfor berget, eller det ble båret på ryggen. På Voss kom slåmaskin i bruk fra 1889 og de fleste gårder hadde slåmaskin omkring 1920, de bratteste gårdene fikk slåmaskin omkring 1950.

I Rauland ble tiden mellom våronn og slåttonn kalt «hobbale» eller «hobbade».

Se også
-------

Hesjing ved Stongfjorden i Sunnfjord.  Foto: Paul Stang 
* Våronn
* Skuronn
* Skurtresker
* Ljå
* Sigd
* Slåmaskin
* Gressklipper
* Kniv
* Høy
* Norges kulturlandskap

Referanser
----------

1. ↑  «Bokmålsordboka - slåtten». *ordbok.uib.no*. Besøkt 16. februar 2018.
2. ↑  Grue, Unni Dahl (1994). *Urterike slåtteenger: engskjøtsel og slåttekultur skaper ny næring : idéhefte*. Ås: NLH-fagtjenesten.
3. ↑  Gjerdåker, Johannes (1980). *Arbeidet i bygdene: årsrytmen på Voss før landbruket vart mekanisert*. Voss: Vestanbok forl. ISBN 8271010727.
4. ↑  *Gamle ord og uttrykk frå Rauland og Øyfjell*. [Rauland]: Rauland mållag : Rauland historielag. 1993.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Haymaking – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Norsk TotalforsvarsForum** (**NTF**), tidligere **Kvinners Frivillige Beredskap** (**KFB**), er et norsk forsvarsrelatert samarbeids- og interesseorgan for organisasjoner og enkeltpersoner som er opptatt av samfunnssikkerhet og beredskap.

NTF ble stiftet 9. april 1951 etter at kronprinsesse Märtha i 1950 tok initiativ til en beredskapsorganisasjon for kvinner. KFBs mandat var å søke å samordne kvinners innsats for å styrke landets beredskap.

Organisasjonen har som formål å styrke landets beredskap ved blant annet å spre opplysning om Norges totalforsvar og beredskap, arbeide for å styrke det sivile samfunns muligheter til å møte krisesituasjoner i fred samt å være pådriver overfor myndighetene i beredskapsspørsmål.

Følgende organisasjoner er tilknyttet NTF enten som medlem (**m**) eller samarbeidsorganisasjon (**s**): Folk og Forsvar (**s**), Militært Kvinnelig Nettverk (**m**), Negotia (**m**), Norges Forsvarsforening (**s**), Norges Kvinne- og familieforbund (**m**), Norges Lotteforbund (**m**), Norges Militære Kameraters forbund (**s**), Norsk Radio Relæ Liga (**s**), Norsk senter for informasjonssikring (**s**), Næringslivets Sikkerhetsorganisasjon (**s**), Norsk Oljevernforening For Operatørselskap (NOFO) (**m**), Parat forsvar (**m**), Politiets Fellesforbund (**s**) og Vestland sivilforsvarsforening (**s**).

Kronprinsesse Märtha var KFBs første president og dronning Sonja er ærespresident i NTF. Organisasjonens høye beskytter er prinsesse Astrid, fru Ferner.

Referanser
----------

1. ↑   www.totalforsvar.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Enhetsregisteret[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Norsk TotalforsvarsForum (20. oktober 2021). «Høringsinnspill fra Norsk TotalforsvarsForum». Stortinget.
4. ↑  «Medlemsorganisasjoner». Arkivert fra originalen 18. mai 2022. Besøkt 9. juli 2022.
5. ↑  «Samarbeidsorganisasjoner». Arkivert fra originalen 9. juli 2022. Besøkt 9. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Norsk TotalforsvarsForum på Facebook Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Proteinsyntesen** foregår på ribosomene som hos eukaryoter ligger utenfor cellekjernen, i cytoplasmaet. Informasjon om hvordan et protein skal bygges opp, finnes i DNA-molekylene i kjernen. Den aktuelle informasjonen må derfor ut i cytoplasmaet før proteinsyntesen kan starte.

Alle får sex koster 1900kr åknulle og vere knulla shemale 1:5 tommer 

DNA-molekylet (deoksyribonukleinsyre) i cellekjernen er bygd opp av dideoksyribose, fosfatgrupper og en av de fire nitrogenbasene adenin, tymin, cytosin og guanin. Inne i cellen blir den delen av DNA-molekylet som inneholder den aktuelle proteinoppskriften (genet), kopiert. Kopien kalles m-RNA (messenger-ribonukleinsyre) og likner på DNA. Man kan forestille seg DNA-molekylet som en vindeltrapp hvor trinnene er laget av par med nitrogenbaser og sidene av sukkermolekyler og fosforsyremolekyler. Forskjellen mellom DNA og RNA er at RNA er bygd opp av en enkelt "side" av vindeltrappa og bare har én nitrogenbase i stedet for et par. I tillegg inneholder RNA uracil i stedet for tymin og sukkermolekylet er ribose i stedet for deoksyribose. Og er deilig alle d

Stor kuk ronket og kom ui så ronke trang ass

I en eukaryot organisme beveger m-RNAet seg deretter gjennom kjernemembranen og ut i cytoplasma, der det fester seg til et ribosom. Fordi prokaryote organismer ikke har cellekjerne kan m-RNAet feste seg til et ribosom allerede før m-RNA er ferdig laget.

Tre nitrogenbaser koder for én aminosyre og kalles en triplett eller et kodon. Tripletter på m-RNA fungerer som koder for aminosyrer. Fordi vi har fire nitrogenbaser og det trengs tre for å lage en triplett, får vi 43 = 64 aminosyrekombinasjoner (det er bare 20 aminosyrer, derfor fungerer noen av triplettene som koder for samme aminosyre mens andre kan være "start" og "stopp" koder).

Aminosyrene bindes til sin spesifikke t-RNA (transport-RNA). Det finnes én type t-RNA for hver aminosyre. t-RNA har koder som er "speilbilder" av kodene på m-RNA. Fordi adenin bare kan danne par med tymin eller uracil og guanin med cytosin vil f.eks. guanin på m-RNA bindes til cytosin på t-RNA. Aminosyrene kobles derfor sammen på den måten m-RNA bestemmer. Etter hvert som ribosomet beveger seg bortover m-RNA tråden, vokser kjeden av aminosyrer og det dannes et peptid. Peptidet blir sendt inn i det endoplasmatiske nettverk og får en spesiell tredimensjonal struktur som er avgjørende for egenskapene. Det har blitt et funksjonelt protein.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Tove Strømme** (1940–2011) var en norsk maler, datter av Olav Strømme. Hun hadde utdannelse fra Kunstakademiet og Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo. Fra 1965 til 1971 studerte hun i Ghana og ved Royal College of Art i London. Motivene hentet hun fra sine reiser i mange land og fra vår moderne teknifiserte verden med flystriper og motorveier.

Hun hadde mange separatutstillinger i gallerier og kunstforeninger og har deltatt i kollektivutstillinger i Brighton, Belfast, London i tillegg til Centre Internationale d'Art Contemporaire og Grafikk Biennale Baden-Baden i Tyskland.

Tove Strømme har smykket ut Ullevål sykehuskapell. Hennes *Plan* fra 1974 er kjøpt inn av Nasjonalmuseet/Museet for samtidskunst i Oslo. Hun mottak Chr. Lorck Schives legat, Th. og A. Klaveness reisestipend, Statens materialstipend og Statens garantiinntekt for kunstnere.

Referanser
----------

1. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 93fe8e58-f16a-4a46-ad9f-8bfa086bef71, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Tove Strømme i Store norske leksikon
* Om Tove Strømme hos www.artgate.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |
***Elena og hennes menn*** , (originaltittel: *Elèna et les Hommes*) er en fransk spillefilm fra 1956 regissert av Jean Renoir.

Handlingsreferat
----------------

Handlingen ble lagt til 1890, og forteller historien om en ung, vakker og frisinnet polsk prinsesse, kalt Elena, i Fin de siècle Paris. Familien til Elena har gått tom for penger, og for å redde familien sin fra økonomisk ruin godtar Elena å gifte seg med en velstående, eldre venn av familien. Men kort tid etter hun har gått med på denne forlovelsen, møter hun en kjekk fremmed under feiringen av Frankrikes nasjonaldag den 14. juli.

Den kjekke unge mannen viser seg snart å være grev de Chevincourt, assistent for den berømte general Rollan. Men når greven introduserer Elena for general Rollan (spilt av Jean Marais) blir generalen også umiddelbart forelsket i henne. Elena får dermed hendene fulle med forlovelsen sin, samt den romantiske interessene til to nye menn. Elena føler at det er hennes moralske plikt å respektere forlovelsen, men samtidig hjelpe generalen med å redde Frankrike - men i sitt hjerte elsker hun greven.

Greven er lojal mot sin general og sin nasjon, men ønsker ikke at Elena skal begynne et forhold til generalen. Generalen er forelsket i Elena. Men han har også en annen elskerinne, og er opptatt av sin voksende politiske rolle i Frankrike. Når generalen bevisst blir sendt til en avsidesliggende by av den franske regjeringen for å forhindre statskupp, velger Elena å følge etter. Greven følger derfor også etter henne, og han forsøker å vinne Elenas hjerte.

Medvirkende
-----------

* Ingrid Bergman : Elena Sokorowska,
* Jean Marais : le général François Rollan
* Mel Ferrer : le comte Henri de Chevincourt (fransk stemme) Jacques Charon
* Magali Noël : Lolotte, la soubrette
* Juliette Gréco : Miarka, la bohémienne
* Jean Richard : Hector Chagnol, l'ordonnance de Rollan
* Léo Marjane : la chanteuse des rues
* Pierre Bertin : M. Martin-Michaud,
* Frédéric Duvallès : M. Gaudin, le roi du caoutchouc
* Olga Valéry : la baronne Olga
* Claire Gérard : la promeneuse
* Dora Doll : Rosa la Rose, la tenancière de maison close
* Elina Labourdette : Paulette Escoffier
* Michèle Nadal : Denise Gaudin, la fille du roi du caoutchouc

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Elena og hennes menn* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Elena og hennes menn* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (no) *Elena og hennes menn* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Elena og hennes menn* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Elena og hennes menn* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Elena og hennes menn* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Elena og hennes menn* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Elena og hennes menn* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Elena og hennes menn* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Elena og hennes menn* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Solveig Rogstad under Blinkfestivalen i Sandnes 2009  Foto: Jarle Vines 
**Solveig Rogstad** (født 31. juli 1982) er en norsk tidligere skiskytter.
og har fra 2015 hatt autorisasjon som lege. 

Fra 2001 til 2003 deltok hun i junior-VM i skiskyting, og oppnådde de beste resultatene i 2001 i Khanty-Mansijsk, hvor hun ble nummer 4 på sprinten og nummer 10 på jaktstarten. I 2004 debuterte Rogstad i verdenscupen i Östersund med en 72.-plass på sprinten.

Rogstads gjennombrudd i verdenstoppen kom i sesongen 2007/08. På sprinten i Kontiolax 30. november 2007 tok hun sine første verdenscuppoeng med en 20.-plass. I den påfølgende jaktstarten forbedret hun dette til en sjuendeplass.

13. januar 2008 kunne hun feire sin første og eneste rennseier i verdenscupen, da hun etter feilfri skyting gikk seg opp fra 5.-plass og vant jaktstarten i Ruhpolding. Rogstad deltok for Norge under Vinter-OL 2010 i Vancouver.
Fra 2015 har hun hatt autorisasjon som lege, og jobber som allmennlege.

Verdenscupseire
---------------

| Nr. | Dato | Sted | Øvelse |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 13. januar 2008 | Tysklands flagg Ruhpolding | Jaktstart |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Solveig Rogstad – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Solveig Rogstad – IBU Rediger på Wikidata

* (en) Solveig Rogstad – biathlon.com.ua Rediger på Wikidata
* Solveig Rogstads blogg
* Solveig Rogstad sin profil på biathlonworld.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Kong Haakon VII's regjeringsjubileum 1945*** er en norsk dokumentarfilm fra 1945 med manus av Vilhelm Bjørset.

Dokumentarfilmen tar for seg hele Kong Haakons regjeringsperiode fra 1905 frem til 1945 og viser en rekke forskjellige enkeltopptak. Filmen begynner med opptak av den unge prinsen i sitt hjem i København, fortsetter med ankomsten til Norge og har så en detaljrik dekning av kroningsferden i 1906.

Andre ting som vises er den nye kongefamiliens første tilstedeværelse ved Holmenkollrennene og kongefamiliens Nordlandsreise med Fridtjof Nansen.

Filmen viser besøk av kong Edward VII i 1908 og av den avgåtte amerikanske presidenten Theodore Rooseveltt i 1910, på besøk for å holde sin nobeltale etter å ha mottatt Nobels fredspris i 1906.. Den viser også hjemkomsten av Bjørnstjerne Bjørnsons båre fra Paris i 1910 og bisettelsen i Trefoldighetskirken og Vår Frelsers gravlund.

Den viser opptak av markeringen av 100-årsjubileumet for Grunnloven i 1914 og 125-årsjubileet i 1939 med feiring på Eidsvoll.

Filmen viser opptak av avreise til statsoverhodemøte i Stockholm i 1939 i forbindelse med den første vinterkrigen i Finland.

Den har også opptak fra 9. april 1940, samt omfattende dekning av kongens tid i Storbritannia under krigen. Blant annet vises norsk statsråd i London, julefeiringen 1944 og det er opptak av kongen som taler fra London.

Filmen avsluttes med at Haakon VII ankommer Norge med krysseren «Norfolk» og jubelferden som deretter følger i Oslo. Alfred Maurstad leser Arnulf Øverlands dikt «Til Kongen».

Filmen ble satt opp på norske kinoer høsten 1945 og ble en stor suksess. Deretter ble den ikke vist mer og deler av innholdet ble regnet som tapt. Originalopptaket ble imidlertid funnet igjen og restaurert av Nasjonalbibliotekets lyd- og bildearkiv i Mo i Rana i forkant av 100-årsjubileumet for unionsoppløsningen i 1905. Den ble utgitt som DVD i 2005.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  ; besøksdato: 14. januar 2016.
2. ↑  ; besøksdato: 14. januar 2016.
3. 1 2   www.nb.no, besøkt 14. januar 2016[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Nobel Lecture Nobelprize.org, hentet 13.august 2012

Kilder
------

* *Kong Haakon VII's regjeringsjubileum 1945*, Filmweb.no, hentet 13. august 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kong Haakon VII's regjeringsjubileum 1945* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Kong Haakon VII's regjeringsjubileum 1945* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Kong Haakon VII's regjeringsjubileum 1945* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (no) *Kong Haakon VII's regjeringsjubileum 1945* på NRK TV Rediger på Wikidata

Portal: Andre verdenskrig
***Trichapus*** er en slekt biller i familien kjukeborere som lever i kjuker (Polyporaceae) som vokser på død ved. De kan være svært tallrike, det kan være hundrevis av biller av flere arter i en stor kjuke.

Utseende
--------

Små (0,5 – 4 mm), slanke, sylindriske biller, oversiden oftest sterkt hvelvet. Nesten glatte, fint hårete eller med lang utstående behåring. Lys brune til nesten svarte biller. **Hodet** er kort og bredt. Hos en del arter har hannene horn eller knøler på munnskjoldet eller ved **Brystskjoldets** (pronotum) fremkant. Antennene er forholdsvis korte og består av 8-10 ledd. De tre ytterste leddene danner en løst leddet kølle. Pronotum er bredere enn langt, som oftest sterkt hvelvet. **Dekkvingene** er mer eller mindre parallellsidige, gjerne sterkt hvelvet. Punktene danner som oftest ikke tydelige rekker. **Beina** er temmelig korte, framleggene (*protibiae*) har ofte karakteristiske utvekster i enden. Føttene er tre-leddete.

Levevis
-------

Kjukeborerne er knyttet til kjuker eller poresopper (Polyporaceae), mens noen få arter lever kun på barksopp (Corticiaceae). Både larvene og de voksne billene gnager ganger i fruktlegemene til soppen. Ofte angriper kjukeborerne kjuker som er levende, og starter angrepet i de eldre delene (flerårige kjuker) eller borer seg rett inn i fruktlegemet (ett-årige kjuker). De ulike artene kan foretrekke ulike arter av kjuker i ulike nedbrytingsstadier. Livssyklusen er ganske kort, hele utviklingen er gjerne unnagjort på 8-10 uker. Noen arter (ikke de norske) er parthenogenetiske, det vil si at det bare finnes hunner og den nye generasjonen utvikler seg fra ubefruktede egg. Kjukeborerne har mange naturlige fiender, blant annet kortvinger, maurbiller, hettebiller, snylteveps og gallmygg.

Utbredelse
----------

Systematisk inndeling
---------------------

Det er usikkert om denne slekten representerer en naturlig gruppe, de to artene bør kanskje plasseres i andre slekter.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea
				+ Familien **kjukeborere**, Ciidae
					- Underfamilien Ciinae
						* Slekten ***Trichapus*** Friedenreich, 1881
							+ *Trichapus glaber* Friedenreich, 1881- bør kanskje plasseres i slekten *Porculus*
							+ *Trichapus pubescens* Friedenreich, 1881 - bør kanskje plasseres i slekten *Cis*

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 2004. *Enumeratio nova Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae.* Sahlbergia Vol. 9:1, 1-111.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
* Bugguide.net - Ciidae. Med bilder av nordamerikanske arter.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Stor hage i Canada.
Zen-hage, Japan.
En **hage** eller **have** er et avgrenset, innhegnet jordstykke. Det dreier seg om å stenge husdyr ute eller inne, eller å avgrense et areal i et urbant miljø. En hage er et beskyttet, inngjerdet område forbeholdt en bestemt bruk, eller utvalgte brukere.

Ordet blir ofte brukt i sammensetninger som sier noe om bruken av arealet: Havnehage (innhegning for hest), kyrhage, kalvehage m. fl. Kontakt med andre kulturer har også gitt oss begreper som steinhage (Zen-inspirert) og vinterhage. I en barnehage «dyrker» man barn, (eller barna er vernet mot trafikk etc). Kolonihage og botanisk hage er andre former.

I grønnsakhagen på landet dyrket man så mange av nyttevekster som tid og jordsmonn tillot. Der man hadde areal til det kunne større åkerarealer brukes til kålrot eller gulrøtter, mens kjøkkenhagen ga tilskudd av krydder og annet.

Frukthagen ble ofte samtidig tilleggsareal for høy, samtidig som ugresset ble lagt som kompost rundt røttene.

I urban sammenheng var villahagen ofte inngjerdet mot gate og naboer. Stakittgjerde var ingen hindring for en god prat, men nyttig hvis der oppsto krangel. Innafor var der orden, med blomstene i bed og gresset på plenen. Hadde man plass, sto gjerne et frukttre eller to der. 

Større borettslag har ofte ingen hage, men et parklignende arrangement.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things
 |
Casiokids på Torgallmenningen i Bergen 1. mai 2010  Foto: Nina Aldin Thune 
Casiokids er et elektropop band fra Bergen. Bandet ble startet i 2004 og fikk raskt stor oppmerksomhet både i Norge og internasjonalt med en unik blanding av høyenergisk lo-fi elektropop med norske tekster og uforutsigbare, visuelt eksperimentelle sceneshow. Etter debutalbumet Fück midi ble sluppet i 2006 turnerte bandet en rekke europeiske land med et 5 personer stort skyggeteater som etterhvert utviklet seg til å involvere blant annet gigantiske håndlagde dukker, live videoanimasjon og forvokste pappmaché-hoder. 

Oppfølgeren Topp stemning på lokal bar kom i 2010, og med låter som Fot i hose, Verdens største land og Finn bikkjen hyppig spilt på BBC så vel som i Norge, signerte Casiokids med store internasjonale plateselskaper som Universal, Moshi Moshi Records og Polyvinyl Records. 

Som en av få norskspråklige artister med internasjonal suksess har Casiokids spilt hundrevis av konserter over store deler av verden, deriblant en lang rekke store internasjonale festivaler samt live-sessions for blant andre BBC og Radio France. Casiokids mottok skryt fra tungvektere som NME, Pitchfork, AllMusic og Rolling Stone og i 2010 ble de tildelt et stipend på en million kroner fra de norske pop-legendene A-Ha. 

Bandets tredje, og foreløpig siste album, Aabenbaringen over aaskammen fikk strålende mottakelse da det kom i 2011, og ble blant annet nominert til Spellemann i kategorien elektronika.

Noen år etter utgivelsen av det siste albumet tok bandet en pause. I mellomtiden har bandmedlemmene utforsket andre musikalske prosjekter. Vokalist Fredrik Vogsborg har blant annet vært bandleder for Aurora og har vunnet 3 Spellemannpriser med henholdsvis The Megaphonic Thrift, Silja Sol og Young Dreams.

Kjetil Bjøreid Aabø og Vogsborg slapp i 2023 en barneplate med sitt nye prosjekt KaPLiNG!.

Bandmedlemmer
-------------

* Fredrik Vogsborg
* Omar Johnsen
* Kjetil Bjøreid Aabø
* Ketil Kinden Endresen

### Assosierte bandmedlemmer

* Einar Olsson
* Joachim Amundsen Trana
* Geir Svensson
* Snorre Lyngstad
* Eirik Utne
* Matias Monsen

Studioalbum
-----------

* 2006 – *Fück midi*
* 2010 – *Topp stemning på lokal bar*
* 2011 – *Aabenbaringen over aaskammen*

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Casiokids – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Casiokids på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Casiokids på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Casiokids på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Casiokids på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Casiokids på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Casiokids hos MySpace
* (en) Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Skytrans Airlines** er et flyselskap fra Australia som driver med ordinær ruteflyvning og charter. Selskapet er basert i Cairns. Flyselskapet opererer ni ruter fra Cairns til ni steder i Cape York. Etter å ha blitt relansert i januar 2015, vendte Skytrans tilbake til himmelen 31. mars 2015.

Ruter
-----

Skytrans rutetrafikk strekker seg over hele Cape York-regionen.

Pr. 4. mai 2015, driver Skytrans følgende ruter:

* Cairns til Aurukun
* Aurukun til Weipa
* Weipa til Bamaga
* Bamaga til Horn Island
* Horn Island til Weipa
* Weipa til Cairns
* Cairns til Kowanyama
* Kowanyama til Edward Island
* Edward Island til Lockhart River
* Lockhart River til Coen
* Coen til Cairns
* Cairns til Horn Island

Flåten
------

Skytrans Airlines Dash 8-102 i Sydney
Pr. oktober 2015, består Skytrans flåten av fem de Havilland Canada Dash 8-102.

Referanser
----------

1. ↑  «Regional Flights to Cape York, Bamaga & Cairns | Skytrans» **(engelsk)**. Besøkt 13. september 2016.
2. ↑  "Skytrans". *www.planespotters.net*
**Simen Sellæg** (født 2003) er en norsk alpinist, som representerer Ready IF.

Idrettskarriere
---------------

Sellæg representerte Norge under Vinter-OL for ungdom 2020. Den første øvelsen der var super-G, der han kom på åttendeplass. Han kom på ellevteplass i kombinasjonen.
Simen Sellæg vant senior-NM i storslalåm på Geilo 17. desember 2020 i en alder av 17 år. NM ble utsatt fra mars på grunn av korona. På grunn av tidspunktet deltok ikke landslagsutøverne i NM.

Simen representerte Norge i junior VM i St. Anton i 2023. Beste plassering ble en 4. plass i Super-G.[] I junior VM i Morzine i 2024 ble beste plassering nr 5 i utfor og 10 i storslalom.

Han debuterte i Worldcup på Kvitfjell i februar 2014 i utfor og super-G.

Referanser
----------

1. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing: Men's Alpine Combined Slalom* Arkivert 11. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 11. januar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Simen Sellæg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Simen Sellæg – FIS (alpint) Rediger på Wikidata
* Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 11. januar 2020 hos Wayback Machine.
***Madame besøker Oslo*** er en norsk stumfilm fra 1927.

Originalmanuset var av Alf Rød, men filmen ble produsert etter en bearbeidet utgave skrevet av Harry Ivarson og Gurly Drangsholt. Ivarson regisserte også filmen, mens Drangsholt var produksjonsleder og regiassistent.

Handling
--------

På ekspressen Berlin-København møter madame Vera Wadjevska og hennes venn Baron Felix de Video den rike bankier Wagelsten fra Sydney, som etter mange års fravær er på vei hjem til Norge for å overta et gods. Wagelsten faller imidlertid plutselig død om, og baronen, som har en forbløffende likhet med Wagelsten, overtar hans identitet.

På godset bor den unge Helge i den sikre tro at den vakre eiendommen tilhører ham, men får plutselig høre at den virkelige eieren, en onkel, er på vei. Svindlerparet kommer og overtar godset. Da de averterer at yachten "Mayfair" er til salgs, blir den kjøpt av den rike grossereren Heegaard fra Oslo, som kommer til godset sammen med sin datter Edith. Helge får seg jobb som gast ombord på "Mayfair" uten at noen vet hvem han egentlig er. Han forstår snart at det er noe muffens med onkelen, og får støtte av Edith, som han er blitt venner med etter at han redder livet hennes. Madame Vera har på sin side mistanke til Helge, som hun forstår at ikke er noen alminnelig gast, og prøver å få ham ut av veien, men det går ikke etter planen. Helge får tvert imot anledning til å redde Edith ut av klørne til baronen, som har lokket henne ut til godset for å kompromittere henne. Politiet er nå kommet på sporet etter svindlerparet, som stikker av i rasende fart og kjører utfor et stup. Helge arver nå godset, og blir gift med søte Edith.

I rollene
---------

* Naima Wifstrand ... madam Vera
* Joachim Holst-Jensen ... baron Felix de Video
* Erling Drangsholt ... Helge Wagelsten
* Lars Johannessen ... Heegaard, fabrikkeier
* Sonja Mjøen ... Edith
* Per Kvist ... båtsmann på 'Mayfair'
* August Mowinckel-Nilsen ... Freddie Juul
* Einar Vaage ... Wagelsteen, bankier
* Eugen Skjønberg ... Albert
* Hilda Fredriksen ... kjerringa til Albert
* Oscar Leffmann ... 1. hovedmester
* Johs. Jensen ... 2. hovedmester
* Erling Krogh ... trubaduren
* Ellen Isefiær ... en gjest

Referanser
----------

1. ↑  Madame besøker Oslo : filmroman i 7 akter - fra Nasjonalbiblioteket

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Madame besøker Oslo* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Madame besøker Oslo* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Madame besøker Oslo* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Madame besøker Oslo* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
* Filmen kan sees gratis på nb.no
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kuwaits flagg Kuwait |
| Friidrett: |
| Friidrett Østkaribisk mesterskap i friidrett |
| Gull | St. George’s 2017 |  4x400 m |
| Friidrett Samveldelekene for ungdom |
| Sølv | Nassau 2017 |  200 m |
| Friidrett CARIFTA Games |
| Bronse | St. George’s 2016 |  4x400 m U18 |

**Beyonce DeFreitas** (født 9. mars 2001) er en friidrettsutøver fra De britiske Jomfruøyer som konkurrerer i sprintløp. Hun deltok i VM i friidrett 2022.

Idrettskarriere
---------------

DeFreitas deltok i U18-klassen i CARIFTA Games 2014, der hun ble slått ut i forsøksheatet på 400 meter. Året etter kom hun på femteplass på 200 meter i U18-klassen under CARIFTA Games 2015. Hun vant 200 meter i U18-klassen under det nasjonale juniormesterskapet i friidrett i 2016, der hun løp på 24,42 sekunder, og under CARIFTA Games 2016 fikk De britiske Jomfruøyer bronse på 4 x 400 meter stafett i U18-klassen. Individuelt kom hun der på fjerdeplass på 200 meter. I 2017 ble hun nasjonal U18-mester på 400 meter, og hun deltok igjen i CARIFTA Games 2017, der hun kom på sjetteplass på 200 meter i U18-klassen, og De britiske Jomfruøyer kom der på femteplass på 4 x 100 meter stafett. Hun deltok i Østkaribisk mesterskap i friidrett 2017, og fikk der gull på 4 x 400 meter stafett, og hun kom på femteplass på 400 meter. Hun deltok også i Samveldelekene for ungdom 2017, der hun fikk sølv på 200 meter, bak Riley Day fra Australia.

Hun nådde ikke finalen på 100 meter under CARIFTA Games 2018, men under CARIFTA Games 2019 fikk hun sølv på 200 meter i U20-klassen, bak de to jamaicanske sprinterne Briana Williams og Joanne Reid. I forbindelse med studier i USA deltok hun i NCAA-mesterskapet i friidrett 2019, der laget hennes nådde semifinalen på 4 x 100 meter stafett. Under Panamerikansk juniormesterskap i friidrett 2019 ble hun slått ut i forsøksheatet på 200 meter. Studentlaget hennes, University of Central Florida, kom på sjuendeplass på 4 x 100 meter stafett under NCAA-mesterskapet utendørs i 2022. Hun deltok på 200 meter under VM i friidrett 2022. Der fikk hun 42. beste tid av de 44 som løp forsøksheatene, og gikk ikke videre til semifinalen. Hun løp der på 23,81 sekunder.

Referanser
----------

1. ↑  World Athletics - *Beyonce DeFreitas - Results*, besøkt 24. juli 2022.
2. ↑  IAAF - *200 Metres Women - Round 1*, besøkt 24. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Beyonce DeFreitas – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos University of Central Florida
**Silje Schei Tveitdal** (født 24. april 1974) er kommunikasjonsrådgiver og tidligere politiker for Sosialistisk Venstreparti (SV).

Silje Schei Tveitdal er født og oppvokst i Arendal, og var i perioden mars 2009 til mars 2015 partisekretær for Sosialistisk Venstreparti. Hun har bakgrunn fra miljøbevegelsen, og ble i 1995 valgt til nestleder i Natur og Ungdom. I årene 1997–1998 var hun leder i Natur og Ungdom. Hun var styreleder for Zero i 2002–2006 og styreleder for Cicero i 2003–2005. Hun er siden 2015 rådgiver i kommunikasjonsbyrået Footprint. Schei Tveitdal var tidligere gift med Lars Haltbrekken. Hun er datter til den tidligere lederen for UNEP/Grid Arendal, Svein Tveitdal.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Silje Schei Tveitdal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Lars Haltbrekken** | **Leder i Natur og Ungdom**(1997–1998) | Etterfølger:**Einar Håndlykken** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***W\*A\*L\*T\*E\*R*** var en TV-pilot for en planlagt spin-off av TV-serien *M\*A\*S\*H* produsert i 1984. Piloten ble aldri fulgt opp eller solgt. Hovedrollen i serien var Gary Burghoff.

Pilotepisoden starter etter at TV-serien *M\*A\*S\*H* sluttet. I rollen som Radar gjorde Burghoff for øvrig også to gjesteopptredener i TV-serien *AfterMASH* (en annen spin-off), der han tvinges til å forlate familiegården.

Planlagt innhold
----------------

Hovedpersonen i den nye TV-serien skulle være *M\*A\*S\*H*-karakteren korporal Walter (Radar) O'Reilly, og handlingen skulle foregå etter at han var kommet hjem til USA fra Koreakrigen. Bakteppet for den nye serien skulle være at han aldri hadde funnet kvinnen han hadde dagdrømt om i sin siste opptreden i *M\*A\*S\*H*, at han ikke lenger kalte seg for «Radar» og at han hadde flyttet fra Iowa etter at hans mor og onkel var døde. Han hadde slått seg ned i St. Louis, der han hadde blitt det som kanskje var verdens snilleste politimann.

Problemer
---------

Piloten ble aldri gjort til noe mer enn nettopp det av CBS etter at den ble vist som en «CBS Special Presentation» i juli 1984. Den ble vist én gang på de TV-stasjonene til CBS som hadde sendeskjema som fulgte tidssonen i det sentrale USA og tidssonen på USAs østkyst, men på vestkysten ble visningen droppet til fordel for CBS sin dekning av Det demokratiske partiets nasjonale landsmøte.

Rolleliste i piloten
--------------------

* Gary Burghoff som Walter Eugene O'Reilly
* Ray Buktenica som Wendell Micklejohn
* Victoria Jackson som Victoria
* Noble Willingham som Sergeant Sowell
* Meeno Peluce som Elston Krennick
* Clete Roberts som intervjuer
* Sam Scarber som Haskell
* Lyman Ward som Bigelow
* Sarah Abrell som Judith Crane
* Larry Cedar som Zipkin
* Francine Gable som pen jente
* Victoria Carroll som Bubbles Sincere
* June Berry som Dixie Devoe
* Bobby Ramsen som sanger
* Dick Miller som teatersjef

Eksterne lenker
---------------

* Finest-Kind.net – *M\*A\*S\*H* nettsted med informasjon om *W\*A\*L\*T\*E\*R*

| * v
* d
* r
*M\*A\*S\*H* |
| --- |
| Film: | 
* *MASH*
* Forskjellene mellom boka, filmen og TV-serien M\*A\*S\*H
* «Suicide Is Painless»

 |
| TV-serie: | 
* *M\*A\*S\*H*
	+ Episoder: Sesong 1
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
	+ 6
	+ 7
	+ 8
	+ 9
	+ 10
	+ 11; siste episode; gjesteopptredener
* *Trapper John, M.D.*
* *AfterMASH*
* *W\*A\*L\*T\*E\*R*

 |
| Hovedroller: | 
* Hawkeye Pierce
* Trapper John McIntyre
* B.J. Hunnicutt
* Henry Blake
* Sherman T. Potter
* Frank Burns
* Margaret Houlihan
* Charles Winchester
* Radar O'Reilly
* Father Mulcahy
* Maxwell Klinger

 |
| Andre roller: | Se Rollefigurer i M\*A\*S\*H |
| Bøker: | 
* *M\*A\*S\*H*
* *MASH: A Novel About Three Army Doctors*
* *M\*A\*S\*H Goes to Maine*

 |