recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Genpistolen** er en bioteknologisk metode for overføring av genmateriale, det vil si rekombinant DNA. Metoden går ut på at DNA festes til overflaten på små kuler av gull eller wolfram, som deretter blir "skutt" inn i en celle ved hjelp av en genpistol. Genpistolmetoden er særlig mye brukt til planteceller. 

Det er flere grunner til at det nettopp er gull og wolfram som brukes til denne metoden. Gull og wolfram er stoffer som er stabile og ikke vil holde på DNA-et etter at det har kommet inn i en celle. Både gull og wolfram er stoffer som har en struktur som gjør at de ikke reagerer lett med andre stoffer. 

Bruk av genpistol har vist lovende resultater i enkelte kliniske studier, blant annet i utprøving av genbaserte influensavaksiner. Det er imidlertid bare mulig å levere mikrogrammengder med DNA ved hjelp av denne metoden, noe som kan vise seg å være utilstrekkelig for enkelte antigen. Etter "skytingen" er det heller ikke sikkert at de riktige cellene mottar genmaterialet, eller det kan hende at genmaterialet blir satt inn på feil sted. Dermed er det også en viss usikkerhet knyttet til denne metoden, i likhet med mange andre bioteknologiske metoder.
**Genterapi** er når gener overføres til celler for å lage genprodukter som proteiner og RNA for å erstatte muterte eller fraværende genprodukter, eller sette inn genprodukter som aldri har vært der tidligere, men som har terapeutisk verdi. Et gen eller biter av DNA som kan transkriberes, tilføres til skadede celler for å reparere disse.

I praksis har bruk av genterapi vært vanskelig. Selv om man ofte vet hvilke gener som er involvert i en sykdom, er det ikke enkelt å behandle sykdommen ved hjelp av genterapi.

Genene skal først tas opp av de riktige cellene – og helst bare i disse. Deretter skal de integreres i arvematerialet (som oftest i kromosome inne i cellekjærnen, men også intergrasjon i kromosomet til mitokondrie er en mulighet) hvor de skal aktiveres. Hvert av disse trinnene har vært en utfordring for de som utvikler teknikker for genterapi. For vellykket genterapi må hvert av trinnene fungere optimalt samtidig.

Se også
-------

* Gendoping
* Selvmordsgenterapi

Eksterne lenker
---------------

Hva er genterapi - artikkel fra forskning.no 2.10.02

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Ole Hansen Cudrio** (født 21. januar 1767, død 10. desember 1822) var en norsk kjøpmann og stortingsrepresentant i perioden 1818 til 1820 for Skien og Porsgrund.

Ole Hansen Cudrio var sønn av kjøpmann i Skien, Hans Arnesen og Karen Olsdatter Cudrio som nedstammet fra en fransk hugenott, Francois Coudrioux (1611-1676) som først ble bergmester ved Hassel jernverk i Eiker, ca. 1650/1655, og senere forvalter ved Fossum jernverk ved Skien. Han giftet seg i 1699 med Hedevig eller Helvig Pedesdatter Paus. 

Cudrio var nevø av Jacob Cudrio i Langesund. På Paus-siden hadde han felles aner med Henrik Ibsen. 

Ole Cudrio ble meget velstående. Han kjøpte i 1799 Erlands Venstøp i Skien, som siden skulle bli Henrik Ibens hjem. Etter å ha solgt denne gården kjøpte han i 1802 Venstøp Søndre.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 178[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ole Hansen Cudrio». NSD Universitetet i Bergen Polsys. Arkivert fra originalen 20. oktober 2018. Besøkt 24. april 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ole Hansen Cudrio hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Gent Sejko** er en albansk økonom, som siden februar 2015 har vært sentralbanksjef for Albanias bank.

Utdanning og yrkeserfaring
--------------------------

Sejko er utdannet innen industriell økonomi ved Universitetet i Tirana i 1991. I tillegg har han en mastergrad innen internasjonale regnskap og økonomistyring (International Accounting and Financial Management) ved University of Glasgow fra 1997, der han skrev hovedoppgave om bankenes rolle og privatisering av banker i økonomier i endring.

Han startet sin bankkarriere i 1992, som leder for kredittavdelingen i National Commercial Bank, og han jobbet en periode fram til 1998 som inspektør i Tilsynsavdelingen mens han studerte. Fra 1998 til 2000 jobbet han for Deloitte & Touche, som seniorrevisor og konsulent, og fra 2001 til 2002 jobbet han for American Bank of Albania. Han returnerte til sentralbanken i 2002, og ledet Tilsynsavdelingen fram til 2004. Fra 2004 til 2010 hadde han flere ulike lederstillinger i Raiffeisen Bank, før han i juli 2010 begynte som nestleder for Société Générale Albania.

Den 5. februar ble han utpekt som sentralbanksjef for Albanias bank, etter at Elisabeta Gjoni hadde vært fungerende sentralbanksjef siden september 2014, da tidligere sentralbanksjef Ardian Fullani ble arrestert, i forbindelse med underslag gjort av en nyansatsatt i sentralbanken.

Referanser
----------

1. ↑  Fox News - *Albania's central bank governor fired after millions found missing*, besøkt 7. oktober 2015.
2. ↑  Dagens Næringsliv - *Pågrepet etter tyveri fra sentralbankens kontanthvelv*, besøkt 7. oktober 2015.
3. ↑  Albanias bank - *Press release* Arkivert 25. oktober 2014 hos Wayback Machine. besøkt 7. oktober 2015.
4. ↑  Business Monitor International - *Scandal To Increase Corruption Fears* Arkivert 25. oktober 2014 hos Wayback Machine. besøkt 7. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon hos Albanias bank
**James Conquest Cross Black** (født 9. mai 1842 i Stamping Ground, Kentucky, død 1. oktober 1928 i Augusta, Georgia) var en amerikansk politiker, kongressmann og advokat fra det 19. århundre. 

Han gikk på high school i Newcastle, Kentucky og ble uteksaminert fra Georgetown College i 1862. Under den amerikanske borgerkrigen (1861–1865), vervet Black seg som menig soldat i det niende Kentucky Cavalry i konføderasjonens hær fra Sørstatene. Etter avslutningen av krigen, flyttet Black til Augusta, Georgia i 1865, studerte juss og startet sin advokat-praksis i Augusta. 

Han var medlem av Representantenes hus fra delstaten Georgia mellom 1873 og 1877, var president i Augusta Orphan Asylum fra 1879 til 1886, og han var medlem av byrådet i byen Augusta og han ble senere denne byens advokat. James Black ble valgt inn som demokrat til Representantenes hus i USA i 1892 og han hadde denne stillingen frem til 1895. Han ble senere valgt tilbake til Representantenes hus i 1895 for å fylle opp en ledig stilling, som han hadde frem til 1897. Etterpå fortsatte han å praktisere loven i Augusta, Georgia frem til han døde der den 1. oktober 1928. Han ble gravlagt i Magnolia Cemetery i Augusta.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 7987736, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) James Conquest Cross Black hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** US Congress
 |
**Robert Childers Barton** (irsk *Riobárd Bartún*, født 4. mars 1881, død 10. august 1975) var en irsk advokat, politiker og gårdbruker. Han var en av forhandlerne som signerte den anglo-irske traktat i 1921. Barton var fetter av Robert Erskine Childers.

Barton ble født i Wicklow i en velstående protestantisk, jordeiende familie. Etter utdannelse i Rugby og Oxford ble han offiser i Dublin Fusiliers ved utbruddet av første verdenskrig. Da påskeopprøret brøt ut i april 1916 var han stasjonert i Dublin, og han frasa seg sin offisersstilling som protest mot britenes kraftige reaksjon på opprøret, og sluttet seg til den republikanske bevegelsen. 

I 1918 ble han valgt inn i Det britiske parlamentet for Sinn Féin i valgkretsen West Wicklow. I likhet med de andre Sinn Féin-representantene tok han ikke sitt sete der, men gikk i stedet inn i det første Dáil. I februar 1919 ble han arrestert for oppvigleri, men på St. Patricks dag klarte han å rømme fra Mountjoy fengsel. Han la igjen en lapp til direktøren hvor han forklarte at han følte seg tvunget til å rømme fordi cellen var så ubehagelig, og bad direktøren om å ta vare på bagasjen inntil han sendte bud på den. I januar 1920 ble han arrestert igjen og dømt til tre års fengsel, men slapp ut under et generelt amnesti i juli 1921. 

Deretter ble han utnevnt til jordbruksminister i Den irske republikk, fulgt av posten som utenriksminister. I 1921 ble han valgt av det andre Dáil som en av forhandlerne som skulle til England for å drøfte en traktat med britene. Han signerte motvillig traktaten i desember samme år, og forsvarte dette med at det var «det minste av to onder som ble påtvunget meg, mellom hvilke jeg måtte velge». Under den irske borgerkrig stod han på Eamon de Valeras side som traktatmotstander.

I juni 1922 ble han valgt inn i Dáil Éireann, men tok ikke sitt sete, og forlot politikken. Han ble dommer, og fra 1934 til 1954 var han formann for Agricultural Credit Corporation. 

Barton ble den siste gjenlevende av de som signerte traktaten. Han døde i sitt hjem i Wicklow 10. august 1975, 94 år gammel. Nitten dager senere gikk også de Valera bort.

Referanser
----------

1. ↑   Dictionary of Irish Biography, oppført som Robert Childers Barton, Dictionary of Irish Biography-ID 000485[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage, The Peerage person ID p26862.htm#i268615, oppført som Robert Childers Barton[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, oppført som Robert Childers Barton, BNF-ID 167025571[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Hansard-ID mr-robert-barton, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   The Peerage person ID p26862.htm#i268615, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Barton hos Hansards parlamentsdebatter Rediger på Wikidata

* (en) Robert Barton hos The Peerage Rediger på Wikidata

* (en) Robert Barton hos Oireachtas, Irlands parlament Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** Geni **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Jelle Vanendert** (født 19. februar 1985 i Neerpelt) er en profesjonell belgisk landeveissyklist.

Jelle Vanendert begynte sin karriere i 2004 i det belgiske sykkellaget *Jartazi Granville*. I 2005 og 2006 syklet han for kontinentallaget *Bodysol-Win for Life-Jong Vlaanderen*, før han i 2007 fikk en proffkontrakt med Chocolade Jacques-Topsport Vlaanderen etter en femteplass i U23-landeveisrittet under VM i landeveissykling 2006.

Han kom på sjetteplass i La Flèche Wallonne 2011, som ble vunnet av hans lagkamerat Philippe Gilbert. Under 12. etappe av Tour de France 2011 rykket han sammen med Samuel Sánchez opp det siste fjellet. Vanendert klarte ikke å henge med helt opp, men ble nr 2 på etappen. To dager senere vant han 14. etappe til Plateau de Beille foran samme mann.

Meritter
--------

2001
3.-plass, Nasjonal U17 Tempo-mesterskap
2006
GP Waregem (U23)
2. etappe, Ronde de l'Isard d'Ariège
3.-plass sammenlagt, Giro delle Regione
5.-plass, U23, VM i landeveissykling
2007
Vlaamse Pijl
2011
20.-plass sammenlagt, Tour de France
14. etappe
 Kjørte i klatretrøya fra 14. til 19. etappe
2.-plass, 12. etappe
6.-plass, La Flèche Wallonne
2012
2.-plass, Amstel Gold Race
4.-plass, La Flèche Wallonne
10.-plass, Liège–Bastogne–Liège

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jelle Vanendert – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jelle Vanendert – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Jelle Vanendert – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Jelle Vanendert – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Jelle Vanendert – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Jelle Vanendert – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Jelle Vanendert – TheSports.org Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Johan Olaus Olsen Asmundvaag** (født 9. april 1880 på Hitra, død 21. august 1946 samme sted) var en norsk gårdbruker, sparebankkasserer, lensmann og politiker (H).

Han var sønn av gårdbruker Ole Petter Asmundvaag (1829–1906) og Beret Olsdatter Baatvik (1839–1929) på gården Asmundvåg. Han gikk underoffiserskolen i Trondhjem og tok avskjed fra militæret med løytnants grad. Han var gårdbruker på Hofstad fra 1904 og kasserer i Hitra Sparebank fra 1906. Han ble lensmann i de daværende Hitra og Kvenvær herreder i 1938.

Asmundvaag var i en lang periode medlem av Hitra herredsstyre, og var ordfører 1913–1916 og 1922–1925 samt varaordfører 1931–1934. Han skjøttet forøvrig en rekke offentlige verv, deriblant som overformynder i 24 år, medlem av skolestyret, viseformann i forliksrådet, skjønns- og utskiftningsmann, samt formann i fattigstyret, overligningsnevnden, vergerådet, menighetsrådet og kretssykekassen.

Asmundvaag var innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag 1931–1945. Han satt i Stortingets post-, telegraf- og kystfartskomité 1931–1936, deretter i Stortingets vei- og jernbanekomité.

Han døde i 1946 og ble begravet fra Hitra kirke.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 97[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 98[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Biografisk informasjon om Johan Olaus Asmundvaag , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Johan Olaus Asmundvaag hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  

Portal: Hitra

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Warszawa hoppbakke** var en hoppbakke i Polen som var i bruk fra 1959 til 1989. Bakken lå i distriktet Mokotów, i vesthellingen til elva Wisła. Den hadde K-punkt 38 meter.

Byggingen av bakken startet i 1955, men problemer med grunnforholdene gjorde at bakken først kunne åpnes i 1959. Den var blant de 20 første hoppbakkene i verden som fikk plastmatter til sommerbruk, og den første i Polen som fikk dette underlaget. Plastunderlaget gjorde bakken til et viktig treningssenter for polsk hoppsport. Med tiden avtok imidlertid bakkens betydning, delvis fordi bakken ble for liten for elitehopperne, delvis fordi også hoppbakkene i Zakopane, Wisła og Szczyrk i Karpatene ble utstyrt med plastmatter.

I 1980-årene forfalt bakken. Det siste rennet ble holdt i 1989, og den midtre delen av ovarennet ble revet i midten av 1990-årene. Kort tid etter ble også plastmattene fjernet. Men tårnet, hoppet og den nedre delen av ovarennet ble stående, og var en uvanlig ruin i Warszawa. Restene av hoppbakken ble til slutt revet vinteren 2010/2011.

Anerkjent bakkerekord var 40,5 meter, satt av Antoni Łaciak. Aller lengste hopp i bakken var 48 meter, gjort av Janusz Duda.

Kilder
------

* Warszawikia: Skocznia narciarska (polsk, besøkt 4. juni 2010)
* Skijumping.pl: Internetowy przewodnik po skoczniach narciarskich w Polsce (side 13, polsk)
* Skisprungschanzen-Archiv: Warszawa (Skarpa) (besøkt 5. november 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skocznia w Warszawie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* YouTube: Polska Kronika Filmowa (Polens filmavis): Skihopping i Skarpa (nr. 45A/1980, skihopping 9.05-10.03)
**Wartenberg** er en ortsteil i Berlins bydel Lichtenberg.

Historie
--------

Detaljkart over Wartenberg
Landsbyen Wartenberg ble etablert under den tyske ekspansjonen mot øst i middelalderen. Stedets navn forekommer første gang i skriftlige kilder 2. oktober 1270 ved omtalen av *Bernhardus de Wardenberge*. Den er også nevnt i Karl IV's landbok fra 1375. Landsbyen ble bygget ut mellom 1845 og 1900. Bolig- og landbruksbygningene ved Dorfstrasse er vernet som kulturminne. 

Wartenberg ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920. Under den andre verdenskrigen var det i Wartenberg tvangsarbeidere både i landbruket, i firmaer og i kommunale virksomheter. Den gamle landsbykirken ble sprengt i 1945. I perioden 1945 til 1990 lå Wartenberg i Øst-Berlin.

Kollektivtrafikk
----------------

Wartenberg stasjon (som ligger i Neu-Hohenschönhausen) betjener S-Bahn linje S75.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Wartenberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Wartenberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Wartenberg på Berlins offisielle nettside Besøkt 20. juni 2012

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Lichtenberg |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Alt-Hohenschönhausen
* Falkenberg
* Fennpfuhl
* Friedrichsfelde
* Karlshorst
* Lichtenberg
* Malchow
* Neu-Hohenschönhausen
* Rummelsburg
* Wartenberg

 | Bezirkswappen Lichtenberg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames
 |
**Wah-wah** er et lydord for lyden som fremkommer ved alternering mellom ulike resonansområder. Den lydlige effekten går ut på å lage glidetoner. Effekten ble utviklet av jazztrompetister og -trombonister ved bruk av mute, men ble midt på 1960-tallet gjort mulig på elektrisk gitar gjennom konstruksjon av en fotpedal som ble koplet inn mellom gitaren og forsterkeren.

Eric Clapton var blant de første som skaffet seg Wah-wah-pedal. Han brukte den effektfullt og med presisjon på Cream-låta «Tales of Brave Ulysses». Trolig var dette en av grunnene for at de fleste sologitarister i denne perioden gjorde bruk av wah-wah pedalen. En annen artist som i stor grad forbindes med wah-wah pedalen er Jimi Hendrix.

George Harrison nyttiggjør seg på slående vis poenget med den lydmalende likheten mellom wah-wah-pedalen og menneskegråt på trippelalbum «All Things Must Pass»:

|  |
| --- |
| **Wah-wah**
... You made me such a big star,
Being there at the right time,
Cheaper than a dime,
Wah-wah, you've given me your wah-wah, wah-wah,
Oh, you don't see me crying,
Oh, you don't hear me sighing, |

Wah-wah-pedalen er det også mulig å gjøre bruk av i forbindelse med kontaktmikrofoner til akustiske instrumenter. Roy Harper kunne således få plugget en wah-wah-pedal til sin akustiske gitar på albumet *Flat Baroque and Berserk* (1970). Samme effekten med bruk av kontaktmikrofon og wah-wah pedal ble snart forsøkt også på trompet Miles Davis og på elektrisk fiolin Jean-Luc Ponty.

Også i elektronisk musikk har wah-wah-effekten kommet til anvendelse. Allerede de tidligste moog synthesizere gjorde flittig bruk av en effektknapp som vris eller et motorsykkelliknende gasshåndtak for å oppnå den spesielle wah-wah-effekten.
**Singara** (også **Sjiggar**; egyptisk **Senger**; gresk: Σίγγαρα τὰ) var en oldtidsby i Mesopotamia (i dag *Sinjar* i det nordlige Irak), sør for Nisibis. 

Byen, ved foten av Sinjarfjellene, hadde strategisk betydning.

Byen ble først erobret av romerne undfer keiser Trajans felttog i Østen, da general Lusius Quietus tok byen uten kamp vinteren 114; Den ble oppgitt da romerne trakk seg fra Mesopotamia i 117, men ble atter en del av Romerriket under Septimius Severus' felttog i 197. Byen ble av Severus opphøyet til status som romersk koloni, noe som også fremgår av penger myntet der under Gordian III: ΑΥΡ. CΕΠ. ΚΟΛ. CΙΝΓΑΡΑ. som er gresk skrift for byens latinske navn, *Aurelia Septimia Colonia Singara*. I romersk tid ble Singara tungt befestet og var legionsstandort (for eksempel en tid for Legio I Parthica). Byen var en av romernes østligste utposter gjennom here 200-tallet.

I senantikken var byen flere ganger angrepet av sassanidene. I 344 stod det et stort slag her, som den romerske keiser Constantius II nesten vant - men seieren glapp på grunn av hans egne styrkers dårlige disiplin. I freden av 363 ble byen tildelt til sassanidekongen Shapur II. 

Det må på den tiden allerede ha vårt etablert en større kristen menighet der. Derfra stammet blant annet Gabriel av Sjiggar, som ble kong Khosrau IIs livlege. 

Det finnes fremdeles noen ruiner fra romertiden i Sinjar.

Det er sannsynlig at Singara er identisk med den Sinear som nevnes i Bibelen, selv om det der synes å benyttes som et områdenavn, for hele Babylonia.

Litteratur
----------

* David Oates: *Studies in the Ancient History of Northern Iraq*. London 1968.

Referanser
----------

1. ↑  Dio Cassius, XVIII.22
2. ↑  Dio Cassius, LXVIII.22

Eksterne lenker
---------------

* Archäologische Funde (Fotos)
**Warszawasvenskene** var en gruppe svensker som arbeidet for svenske selskaper i Polen ved andre verdenskrigs utbrudd i 1939 og som engasjerte seg i den polske motstandsbevegelsen som kurerer.

Minst ni personer deltok etter alt å dømme som kurerer. Åtte er kjente, av disse ble sju tatt av Gestapo, mens en, Sven Norrman, da tilfeldigvis var i Stockholm. Av de syv arresterte ble fem funnet skyldige, hvorav fire til dødsstraff.

Warszawasvenskene ble av Heinrich Himmler ansett å ha drevet den viktigste kurerveien mellom motstandsbevegelsen og den polske eksilregjeringen i London, innen de ble tatt av Gestapo sommeren 1942. De første opplysninger om utryddelsesleirer med gasskamre i tyskokkupert Polen nådde de svenske og britiske myndigheter denne veien våren 1942.

Blant Warszawasvenskene var blant andre ASEA-sjefen i Polen Sven Norrman og sjefen for Svenska Tändsticksaktiebolaget i Polen Carl Herslow.

Etter appeller fra blant andre kong Gustaf V og den finske presidenten Risto Ryti ble de fire dødsdommene aldri eksekvert.

Deltagere i kurertrafikken
--------------------------

* Sven Norrman, ikke arrestert grunnet besøk i Stockholm
* Nils Berglind, direktør i L.M. Ericsson, dødsdømt
* Carl Herslow, sjef for STABs datterselskap, dødsdømt
* Einar Gerge, ingeniør i STABs datterselskap, dømt til livstidsfengsel
* Reinhold Grönberg, ingeniør i STABs datterselskap, frikjent, men internert
* Stig Lagerberg, økonomisjef i STABs datterselskap, frikjent, men internert
* Tore Widén, direktør i STABs datterselskap, dødsdømt
* Sigge Häggberg, direktør i L.M. Ericsson, dødsdømt

Referanser
----------

1. ↑  Gustaf V och andra världskriget. Erik Carlsson, 2007

Litteratur
----------

* Lindholm, Rolf H. *Räddningsaktioner; Svenska insatser under andra världskriget*, Books-on-Demand 2009, ISBN 978-91-976463-9-0
* *Warszawasvenskarna: de som lät världen veta*. Stockholm: Bonniers. 2014. ISBN 9789100139407.

Eksterne lenker
---------------

* 
* 

Portal: Andre verdenskrig
3D-illustrasjon av et medisinskap.
Bilde av et eldre medisinskap.
Et **medisinskap** er et skap laget for oppbevaring av medisiner og andre hygieneprodukter. De er som regel låsbare, og plasseres som regel høyt nok til at de ikke kan nås av små barn. Medisinskap kan være plassert på ulike steder avhengig av bruksområde og tilgjengelig areal, og kan for eksempel finnes i verksteder, bad eller korridorer. Ofte er det plassert i nærheten av en vaskeservant.

Vanlige baderoms- eller kjøkkenskap brukes noen ganger som improvisert medisinskap, men er vanligvis ikke låsbare.

Tilgang
-------

Mange medisiner kan være farlige hvis de inntas i store doser eller brukes på feil måte. For å unngå misbruk av små barn monteres medisinskap ofte så høyt over gulvet at de bare kan nås av voksne. 

Medisinskap har ofte en lås som kan begrense tilgang for både voksne og barn. En ulempe med å ha en lås på medisinskapet er dersom døren er låst når det haster å få tak i innholdet. Førstehjelpssett bør derfor lagres separat utenfor låsbare medisinskap.

Se også
-------

* Toalettmappe
**Utvalget for snøforskning** ble opprettet i 1963 med finansiering fra Statens vegvesen, NSB, NVE og flere. Utvalget var en videreføring Fonnvernutvalget og hadde ansvar for kartlegging og forskning på snøskred og konsekvensene for bebyggelse og samferdsel. 

Utvalget var i funksjon til 1973.

Leder for utvalget var fra starten Niels-Henrik Kolderup. Senere tok Håkon Hartmann over.

I 1964 ansatte utvalget en forsker, hydrolog Knut Wold, med arbeidsplass i NVE. Wold hadde også et opphold ved det nasjonale snøskredforskningsinstituttet i Sveits, SLF, i Davos. 

Det ble opprettet flere målestasjoner rundt om i Norge der det ble foretatt daglige målinger av snø og værforhold.  Snødekket ble undersøkt på hver stasjon hver 14. dag med graving av snøprofil. Hensikten var å relatere snødekkets sammensetning og utvikling til den lokale faren for skred. Et omfattende materiale om snødekkets egenskaper ble samlet inn og publisert. Wold virket også som rådgiver i forbindelse med snøskredforhold, spesielt for NVE, men også for de andre institusjonene i utvalget. 

Utvalget for snøforskning var ment som en midlertidig ordning og arbeidet derfor med planer for en permanent organisering av snøforskningen i Norge. 

Utvalget avgav sin innstilling i 1967. Innstillingen var et omfattende forslag om etablering av et eget snøkontor som skulle samle all snøforskning. Det ble pekt på at snøforskningen enten kunne drives av en selvstendig institusjon eller bli tilknyttet en annen bestående institusjon. Fra en start på 6-7 personer skulle kontoret gradvis utvides til 25-30 personer. Forslaget gikk også ut på at det skulle opprettes et «snølaboratorium» i høyfjellstrøk.

Referanser
----------

1. 1 2  «Forskning og utvikling». *NORSKRED*. 7. desember 2017. Besøkt 11. desember 2021.
2. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 11. desember 2021.
**Uttrøndelag** er en tidligere administrativ inndeling av Sør-Trøndelag utenfor Trondheim. I administrativ sammenheng er begrepet ute av bruk siden 2002.

I middelalderens fylkesinndeling omfattet Uttrøndelag områdene sørover fra Leksvik, Frosta og Åsen (Levanger) og øst for Agdenes, og var i Frostatingsloven inndelt i småfylkene Stiordælafylki, Strindafylki, Gauldœlafylki og Orkdœlafylki med fellesting på Øra ved Nidelvosen (nå Trondheim). Den tilsvarende enheten Inntrøndelag omfattet da nåværende Innherred i Nord-Trøndelag, og var likeledes inndelt i fire småfylker med fellesting på Mære.

Senere har begrepet Uttrøndelag kommet til å bli benyttet om hele dagens Sør-Trøndelag fylke, mens kommunene Leksvik, Frosta, Stjørdal og Meråker som hører til Nord-Trøndelag fylke har kommet til å bli regnet til Inntrøndelag sammen med Innherred. Eksempler på dette er *Uttrøndelag politidistrikt* og *Inntrøndelag politidistrikt* frem til 2001. *Uttrøndelag politidistrikt* omfattet hele Sør-Trøndelag unntatt Trondheim.

Språkgrenser
------------

I dialektsammenhenger brukes begrepene *inntrøndersk* og *uttrøndersk* som klassifiseringer av språklige kjennetegn i trøndersk. Det inntrønderske dialektområdet går gjennom hele Trøndelag fra Oppdal i sør til Røyrvik i nord, mens det uttrønderske omfatter kystbygdene i Trøndelag.

Referanser
----------

1. ↑  Sandnes 1971, s. 10–11
2. ↑  *Vårt eget språk. Bind 2: Talemålet*. Oslo: Aschehoug. 1987. s. 75, 97. ISBN 8203170927.

Litteratur
----------

* Jørn Sandnes (1971). *Ødetid og gjenreisning : Trøndsk busetningshistorie ca. 1200–1600*. Universitetsforlaget.
* Per Sveaas Andersen (1977). *Samlingen av Norge og kristningen av landet : 800–1130*. Universitetsforlaget. ISBN 8200024121.
* Aslak Bolt (1997). *Aslak Bolts jordebok*. Riksarkivet. ISBN 8254800529.  [ny utgave]
**Alpeforeninger** er foreninger som tilrettelegger for turisme i Alpene, men som også engasjerer seg i vern av og delvis i forskning på og sosialpolitikk i Alpene.

Alpeforeningene hadde sin første blomstringstid i siste halvdel av 1800-tallet, da de bygget opp en turistisk infrastruktur med stier og betjente og ubetjente fjellhytter i Alpene. På grunn av miljøproblemene som er forbundet med turismen, har alpeforeningene på 1980-tallet gått bort fra en ytterligere utbygging av infrastrukturen og konsentrerer seg nå om vedlikehold av hytter og veinettet, alpinistisk utdanning og miljøvern.

Alpinismen var i begynnelsen en fritidsbeskjeftigelse for utenomalpine turister, dvs. det var rike utlendinger (i første omgang briter) som var de første alpinistene, selv om de i stor grad baserte seg på lokale guider og bærere. Den første alpeforeningen var derfor en britisk grunnleggelse (*Alpine Club*, 1857). De fleste alpelandene fulgte kort tid etter:

* *Oesterreichischer Alpenverein* (ŒAV, Østerrike, grunnlagt 1862)
* *Club Alpino Italiano* (CAI, Italia, 1863)
* *Schweizer Alpen-Club* (SAC, Sveits, 1863)
* *Deutscher Alpenverein* (DAV, Tyskland, 1869)
* *Club Alpin Français* (CAF, Frankrike, 1874)
* *Planinska Zvesa Slovenije* (PZS, Slovenia, 1893)
* *Alpenverein Südtirol* (AVS, Syd-Tirol, 1946)
* *Liechtensteiner Alpenverein* (LAV, Liechtenstein, 1946)

Disse alpeforeningene er organisert i en felles paraplyorganisasjon, *Club Arc Alpin* (CAA, 1996).

I tillegg har tallrike land utenfor Alpene også egne alpeforeninger. Sammenslutningen for samtlige alpeforeninger er *Union Internationale des Associations d'Alpinisme* (UIAA, 1932). Noen av landene har flere organisasjoner som kan betegnes som alpeforeninger, men som har litt varierende profil og navn. Skillet fra allmenne turistforeninger trenger heller ikke alltid å være tydelig.

Eksterne lenker
---------------

* Internasjonalt: UIAA[*død lenke*]
* Alpene: CAA
* Enkeltlandenes alpeforeninger:
	+ Frankrike: CAF
	+ Italia: CAI samt SAV
	+ Liechteinstein: LAV
	+ Slovenia: PZS
	+ Sveits: SAC
	+ Tyskland: DAV
	+ Østerrike: ŒAV
**Giovanni Battista Buonamente** (ca. 1595 – 1642) var en italiensk komponist og fiolinist fra tidligbarokken.

Buonamente var katolsk prest og medlem av Fransiskanerordenens *ordo fratrum minorum*. Fra omtrent 1622 sto han i tjeneste hos fyrstefamilien Gonzaga i Mantova. Tidlige påvirkningskilder var sannsynligvis Salamone Rossi og Claudio Monteverdi. Mellom 1626 og 1630 var han ved *Wiener Hofmusikkapelle* som keiserlig kammermusiker og komponist. I 1627 medvirket han ved kroningsseremonien til keiser Ferdinand III av Det tysk-romerske rike i Praha. Buonamente var fiolinist ved kirken *Madonna della Steccata* i Parma i året 1632, året etter ble han *maestro di cappella* i Assisi, der han ble til sin død.

Alle de rundt 160 kirkemusikkverkene til Buonamente er tapt, men flere sonater for et eller flere strykerinstrumenter er bevart. De tidlige verkene hans er i tradisjonen etter Giovanni Gabrieli, senere dyrket han en fiolinstil preget av østerriksk påvirkning.

Verk
----

* Il quarto libro de varie de sonate, sinfonie, gagliarde, corrente, e brandi per sonar con due violini & un basso di viola" (Venezia, 1626)
* Il sesto libro di sonate et canzoni ... (Venezia 1636)
* Il settimo libro di sonate, sinfonie ... (Venezia, 1637)

Litteratur
----------

* Peter Allsop: *Cavalier Giovanni Battista Buonamente: Franciscan Violinist* 2005 ISBN 1-84014-627-3

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fritt tilgjengelige noter av Giovanni Battista Buonamente i International Music Score Library Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Österreichisches Musiklexikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Henry Jackson van Dyke** (født 10. november 1852 i Germantown i Pennsylvania i USA, død 10. april 1933 i Princeton i New Jersey) var en amerikansk forfatter, lærer og prest.

Biografi
--------

### Bakgrunn

Henry van Dyke gikk ut fra Princeton University i 1873 og fra Princeton Theological Seminary i 1877. Han jobbet som professor i engelsk litteratur ved Princeton mellom 1899 og 1923.

Van Dyke var leder for komiteen som lagde den første presbyterianske trykte liturgen, *The Book of Common Worship of 1906*. I årene 1908–09 var dr. van Dyke foreleser ved universitetet i Paris.

Henry van Dyke ber i en utendørsgudstjeneste på toppen av Mount Rubidoux i 1913.
### Minister

Etter å ha blitt utnevnt av president Wilson, en venn og tidligere klassekamerat av van Dyke, ble han amerikansk utsending til Nederland og Luxembourg i 1913. Kort tid etter utnevnelsen kastet første verdenskrig Europa ut i kaos, og amerikanere fra hele Europa strømmet til Nederland for å søke tilflukt der. Til tross for at han var uerfaren som diplomat, taklet van Dyke oppgavene bra, og klarte å sikre rettighetene til amerikanere i Europa, og organisere hjelp til dem. Da han gikk av som diplomat, vendte han tilbake til USA. Han ble valgt inn i American Academy of Arts and Letters, og mottok mange andre utnevnelser.

### Forfatterskap

Blant hans mest populære skrifter er de to julefortellingene «The Other Wise Man» (1896) og «The First Christmas Tree» (1897). Ulik religiøs tematikk kommer til uttrykk i dikt, salmer og essayer samlet i *Little Rivers* (1895) og *Fisherman’s Luck* (1899). Han skrev teksten til den populære salmen «Joyful, Joyful We Adore Thee» (1907) som blir sunget til Ludwig van Beethovens «Ode til gleden». Flere noveller er samlet i *The Blue Flower* (1902). Han skrev også et kapittel i samarbeidsromanen *The Whole Family* (1908). En av hans salmer er tatt med i *Norsk salmebok 2013*.

Van Dyke var en venn av Helen Keller.

Biografien *Henry Van Dyke: A Biography* ble skrevet av sønnen Tertius van Dyke og kom ut i 1935.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Henry Van Dyke, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Henry-Van-Dyke, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   GeneaStar, oppført som Henry Jackson Van Dyke, GeneaStar person-ID vandykeh[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 146310, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Find a Grave[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  «**VAN DYKE, Henry**». *The International Who's Who in the World*: 1043. 1912.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Verker av Henry van Dyke i Prosjekt Gutenberg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** Hymnary
 |
*Sulle dottrine astronomiche della Divina Commedia*, 1865
**Giovanni Antonelli** (født 1. oktober 1818 i Pistoia i storhertugdømmet Toscana, død 14. januar 1872 i Firenze i Italia) var en italiensk katolsk prest tilhørende jesuittordenen som virket som vitenskapsmann, astronom og ingeniør.

Pater Antonelli var direktør for Osservatorio Ximeniano i Firenze fra 1851 og til sin død.

I 1858 installerte han en lynavleder utviklet av ham selv og av pater Filippo Cecchi på domkirken i Firenze. Også i samarbeide med fader Cecchi utviklet han designet til en prototype av internal combustion engine som så ble produsert av Nicolò Barsanti og Felice Matteucci. Pater Antonelli skrev mange vitenskapelige traktater, som for eksempel omhandlet spørsmål innen astronomi, matematikk, hydraulikk og annet; han publiserte også en kommentar til de astronomiske passasjer i Dantes *Den guddommelige komedie*.

Verker
------

* *Sulle dottrine astronomiche della Divina Commedia* **(italiensk)**. Firenze: Tipografia Calasanziana. 1865.

Litteratur
----------

N. Tommaseo *Giovanni Antonelli: Commemorazione* (1872) (in Italian)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   BeWeb, BeWeB person-ID 3299, besøkt 13. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  A. Stiattesi Necr. Arkivert 19. mai 2011 hos Wayback Machine. Arkivert 2011-05-19 hos Wayback Machine: Bull. Boncompagni 5 (1872), 253–276
3. ↑  Giovanni Antonelli. Institute and Museum of the History of Science

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Politikk i Drammen** |
| --- |
| Drammen rådhus |
| **Kommunevalg** |
| Drammen bystyre 2019−2023
Drammens ordfører og ledelse
Nærutvalg |
| **Ordførerlister** |
| Liste over ordførere i Drammen
Liste over ordførere i Nedre Eiker
Liste over ordførere i Skoger |
| **Kommunal eiendom og eierskap** |
| Eierskap
Drammen rådhus |

**Nærutvalgene i Drammen kommune** ble opprettet etter kommunesammenslåingen mellom Drammen, Nedre Eiker og Svelvik, 1. januar 2020. Som følge av dette ble det opprettet ti kommunedeler som skal fungere som administrative enheter i kommunen. Kommunedelene har alle egne nærutvalg som skal som skal utvikle nærmiljøene, bevare særpregene og lytte til de lokale innbyggerne innen kommunedelene.

Nærutvalg
---------

Nærutvalgene består av tolv medlemmer som velges for to år om gangen, fire politikere fra kommunestyret og åtte innbyggerrepresentanter fra kommunedelene. Fire av innbyggerplassene velges av kommunedelens FAU, ungdomsrådet, eldrerådet og rådet for personer med nedsatt funksjonsevne. De resterende fire innbyggerplassene velges basert på lag- og foreninger, demografi, etnisitet/kulturbakgrunn, geografisk spredning og næring. Utvalgene møtes minst fire ganger i året til åpne møter. Nærutvalgets oppgaver er å være en informasjon og kontaktarena mellom de folkevalgte, kommunestyret og innbyggerne i kommunedelen. De skal sørge for involvering av innbyggerne og lytte til ideer og forslag. Årlig skal de lage en plan med mål og evaluere resultater og utarbeide en årsrapport.

Lokalkoordinatorer
------------------

Alle kommunedelene har også en lokalkoordinator som skal ha en sekretariatsfunksjon for nærutvalget, ordne møtene, sørge for informasjon deling med kommunen og følge opp nærutvalget. Disse er:

* Per-Vidar Bjerke, Lokalkoordinator for kommunedelene 1, 2, 4 og 5.
* Thea Kristine Risvik Stokke, Lokalkoordinator for kommunedelene 3, 8, 9 og 10.
* Kine Korsmo, Lokalkoordinator for kommunedelene 6 og 7.

Kommunedelene i Drammen.

Nærutvalgene/kommunedelene
--------------------------

* 1 Mjøndalen
* 2 Krokstadelva
* 3 Åssiden
* 4 Gulskogen
* 5 Konnerud
* 6 Fjell
* 7 Strømsø
* 8 Bragernes
* 9 Åskollen
* 10 Svelvik

Knutepunkt i kommunedelene
--------------------------

Knutepunktene i kommunedelene er område med offentlige tjenester som bibliotek, helsesenter og arena for unge og eldre.

### Knutepunktene

* Bragernes - Engene 1, 3015 Drammen
* Fjell - Laurits Grønlandsvei 21, 3035 Drammen
* Gulskogen - Vintergata 8, 3048 Drammen
* Konnerud - Ikke avklart
* Krokstadelva - A J Horgens vei 25, 3055 Krokstadelva
* Mjøndalen - Gamle Rådhusgata 2, 3050 Mjøndalen
* Strømsø - Telthusgata 8, 3044 Drammen
* Svelvik - Åsgaten 24, 3060 Svelvik
* Åskollen - Nordbyveien 49, 3038 Drammen
* Åssiden/Solbergelva - Ikke avklart

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Twitter, Sist endret: Facebook. «Nærutvalgene». *Drammen kommune* **(norsk)**. Besøkt 21. september 2022.
3. ↑
Tverrprofil, veibane
Dossering av jernbanekurve.
Dossering i velodrom
**Dossering** (av latin *dos* = rygg) er det tekniske uttrykket for hvor stor helningsvinkel eller *overhøyde* en veibane eller et jernbanespor har i en kurve. Hensikten med dosseringen er å hindre ulykker, at kjøringen skal være mer komfortabel, og - for jernbanens del - redusere slitasjen på sporene. Jo skarpere en kurve er, og jo høyere hastighet veien eller banen er beregnet på, dess større skal dosseringen være.

Årsaken til at kurver er dossert, er at ved kjøring i en kurve vil kjøretøyet bli utsatt for en sentrifugalkraft som virker utover fra kurvens sentrum. Størrelsen på denne sentrifugalkraften øker med kvadratet av hastigheten og er omvendt proporsjonal med kurvens radius. Veibanen eller jernbanen skal derfor også være dossert etter den hastighet som er påregnelig på strekningen. Ved planleggingen av veier kalles dette for dimensjonerende hastighet.

I teorien skal banen eller veien ha en helningsvinkel som gjør at resultantkraften av tyngdekraft og sentrifugalkraft har en retning som er vinkelrett på banen. Hvis biler (eller tog) passerer i forskjellige hastigheter, er dette ikke mulig i praksis. Dosseringen er også høyst merkbar hvis en bil eller et tog stanser i en krapp kurve. Et kjent eksempel fra norske jernbaner er Kolbotn stasjon på Østfoldbanen.

Også på en rett veistrekning vil begge kjørebanene være svakt dossert fra midten av veien og ut til hver veikant, men hensikten her er å sikre avrenningen, slik at regnvann ikke samles i veibanen.

Dosserte kurver brukes også på travbaner og sykkelbaner (velodromer).
Næsseslottet i 2005 Foto: Hans Andersen  
**Næsseslottet** ved Furesøen, Rudersdal kommune i Danmark ble oppført i 1783 av storkjøpmannen Frédéric de Coninck ved arkitekt Andreas Kirkerup. de Coninck kjøpte ruinene av en tidligere lystgård i nærheten, Dronninggaard, som var bygget i 1661 av Sophie Amalie, kong Frederik IIIs dronning. 

Bygningen ble oppført i Louis-seize-stil i midten av en park med 8 like utsiktslinier som var blitt anlagt 100 år tidligere. Arealet strekker seg mot øst til Kongevejen og Rudersdal.

De Coninck var fra Flandern og ansatte en landskapsarkitekt, Henri Devon – også fra Flandern – til å forestå arbeidet med parken. Han hadde inspirasjon fra den sydengelske herregårdsparken og det ble til Danmarks første romantiske hage. Den ble beplantet med eksotiske trær og mange av dem eksisterer den dag i dag. Det ble anlagt slyngede stier og utsiktspunkter over Furesøen.

Utenfor den egentlige parken lot byggherren det tidligere Dronninggaard slott innrede til avlsgård. Han skaffet seg også Kaningården syd for Næsset og landstedet Frederikslund.

Paviljongbygningene i haven ble tilføyet rundt 1900 ved arkitekt Axel Berg, som samtidig restaurerte slottet.

Røde Kors benyttet Næsseslottet som det første asylsenter for flyktninger i 1984.

I nyere tid er parken rundt slottet blitt renovert. Selve slottet er blitt omgjort til et privat kontorhotell.

Fredning
--------

Næsseslottet ble fredet i 1918, fredningen utvidet i 1954 og 1990. Fredningen omfatter ti bygninger med omgivelser som blant annet inkluderer flere
skulpturer og minnesmerker.

Referanser
----------

1. ↑  Fredningssag / Næsseslottet, Dronninggård, Dronninggårds Allé 124-140, Rudersdal fra Kulturarvsstyrelsen (besøkt 30. juni 2014)

Eksterne lenker
---------------

* Næsseslottet

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
***Yumikoi makii*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Til tross for at arten er stor og temmelig oppsiktsvekkende, ble den ikke vitenskapelig beskrevet før i 2006. Den lever i Vietnam,

Utseende
--------

En stor (ca. 50-70 millimeter), avlang, svart hjortebille. Kroppen er forholdsvis smal og hvelvet, svart bortsett fra dekkvingenes bakre del som er brunrøde. Den har markert, nettmasket mikroskulptur og er litt matt glinsende. Hannens kjever (mandibler) er svært kraftige, rette i den indre delen, skarpt nedbøyde i spissen, med fint sagtagget innerside og én kraftig tann ca. to tredjedeler ute.

Utbredelse
----------

Arten er endemisk for sentrale deler av Vietnam, som utmerker seg med en meget artsrik fauna av hjortebiller.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Lucanini
						* Slekten *Yumikoi* Arnaud & Miyashita, 2006
							+ ***Yumikoi makii*** Arnaud & Miyashita, 2006

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Yumikoi makii* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Yumikoi makii* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Yumikoi makii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bildegalleri
William Henry «Zip» Johnson, kjent mikrokefal tilknyttet P.T. Barnums freakshow.
**Mikrokefali** (på engelsk kalt *microcephaly*, på svensk *mikrocefali*, av latin for «liten hjerne») er en tilstand der hjernen utvikler seg unormalt og ikke oppnår normal størrelse, og omkretsen av kraniet ligger to standardavvik eller mer under gjennomsnittet. Mikrokefali vil også medføre nedsatt hjernefunksjon og intelligens.

Årsaker til mikrokefali
-----------------------

Mikrokefali kan komme som resultat av en rekke forhold. Primær mikrokefali er et resultat av en skadelig mutasjon som setter genet *microcephalin* ut av funksjon. Trisomi og andre kromosomfeil kan også gi tilsvarende sykdomsbilde.

Forhold i mors liv under fostertiden kan også gi skader som resulterer i mikrokefali. Utstrakt alkoholmisbruk hos mor, diabetes, vannkopper, Zika-virus og røde hunder under graviditet kan alle gi mikrokefali.

Helsetilstand og levealder
--------------------------

Personer med mikrokefali har nedsatt hjernefunksjon, og gjerne nedsatt allmenn helsetilstand og lav forventet levealder. Levealderen vil i stor grad være avhengig av andre medfødte helseproblemer knyttet til mikrokefalien. I de tilfeller der det ikke er tilstøtende komplikasjoner, kan mikrokefaler leve like lenge som andre mennesker. William Henry Johnson, best kjent som «Zip the pinhead» ble over 80 år gammel.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Microcephaly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Yulong (rosa) i Lijiang
**Yulong** (forenklet kinesisk: 玉龙纳西族自治县; pinyin: **Yùlóng Nàxīzú Zìzhìxiàn**; kort: forenklet kinesisk: 玉龙县; pinyin: **Yùlóng Xiàn**) er et autonomt fylke for nakhifolket i byprefekturet Lijiang i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. 

Det har et areal på 6.521 km² og talte 210.000 innbyggere i 2002.

Kulturminner
------------

Dabaojipalasset og Liulihallen (forenklet kinesisk: 大宝积宫与琉璃殿; pinyin: **Dabaoji gong yu Liuli dian**) og Steinbyen Baoshan (forenklet kinesisk: 宝山石头城; pinyin: **Baoshan shitou cheng**) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Huangshan 黄山镇), Shigu 石鼓镇), Judian 巨甸镇)

**Kommuner:**

* Baisha (白沙乡), Labu (拉市乡), Tai'an (太安乡), Longpan (龙蟠乡), Ludian (鲁甸乡), Tacheng (塔城乡), Daju (大具乡), Baoshan (宝山乡), Fengke (奉科乡), Mingyin (鸣音乡), Shitou der Bai (石头白族乡), Liming for lisufolket (黎明傈僳族乡), Jiuhe for baifolket (九河白族乡).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yulong Naxi Autonomous County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Dabaoji gong yu Liuli dian
* The wall paintings of Lijiang[*død lenke*]
* Seattle Discovery Connected to Lijiang
* Baisha Old Town
* Baoshan Stone Town

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |