recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Sauermugg*** er en roman av Stig Sæterbakken. I boken introduseres leseren for Sæterbakkens alter-ego Sauermugg. Boken er skrevet som en frittflytende tankestrøm der fortid, nåtid og ville spekulasjoner blandes sammen i en energisk og uforutsigbar tekst. Tankesprangene er mange og drastiske. Intense refleksjoner avløses av smertelige barndomsminner. Scener fra et ekteskap veksler mellom det opprivende og det absurd komiske, fortalt med bitterhet og hat i det ene øyeblikket, med fortvilelse og selvbebreidelse i det neste. Sauermugg bygger videre på sentrale motiver i Sæterbakkens forfatterskap: ondskap, kjærlighet, maktens intime mekanismer, tankens muligheter og begrensninger.

Fortsettelse
------------

Etter at romanen kom ut i 1999 fortsatte Sæterbakken å skrive såkalte Sauermugg-monologer. Flere av dem har vært publisert i forskjellige tidsskrifter og på nettsteder i Norden. I april 2007 kom boken ut på svensk i en spesiell director's cut-utgave (*Sauermugg Redux*), hvor flere av de nyskrevne monologene, pluss overskytende stoff fra den gangen boken ble skrevet, var inkludert.

I tillegg har satte Sæterbakken Sauermugg ut på anbud. Blant forfatterne som bidro med tekster var Gunnar Blå, Terje Dragseth, Cornelius Jakhelln, Sigmund Jensen, Nikanor Teratologen, Johan Harstad, Martin Tistedt, Anastasia Wahl, Anne Kolbjørnsdatter Skaare, Mads Brenøe, Lars Fr. H. Svendsen og Stefan Whilde.

Eksterne lenker
---------------

* Omtale på Cappelen Damms nettsider
***Sold*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Edwin S. Porter og Hugh Ford.

Handling
--------

Historien handler om to artister, hvor den ene blir en stor suksess. Den andre artisten har langt større evner, men mangler midler for å oppnå suksess. Begge artistene elsker den samme kvinnen, som velger den fattigere kunstneren som sin ektemann. Gjennom en lang periode med stress og økonomiske vanskeligheter, kommer kvinnen på en plan til å hjelpe ektemannen sin økonomisk.

Under et besøk fra den velstående kunstneren i deres hjem, beundrer han et maleri av ektemannen som hun hadde posert naken for. Den velstående kunstneren forklarer at han trenger nettopp en slik modell, for å fullføre et maleri som han har jobbet med. Han er også villig til å betale tusenvis av dollar for hennes tjenester.

Skuespillere
------------

* Pauline Frederick som Helen.
* Thomas Holding som Donald Bryant.
* Julian L'Estrange som Robert Wainwright.
* Lowell Sherman som Johnson.
* Lucille Fursman som Lucy.
* Russell Bassett som Dolbeare.

Referanser
----------

1. ↑  Sold
2. ↑  SOLD

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sold* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Sold* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Sold* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Sold* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Snezjnaja koroleva*** (originaltittel: *Снежная королева*) er en sovjetisk animert film fra 1957, regissert av Lev Atamanov.

Handlingsreferat
----------------

To små barn, Kay og Gerda, lytter til Gerdas bestemor når hun forteller dem legenden om en snø-dronning. Kay fleiper med at hvis han møtte dronningen, ville han satt ette henne på en varm komfyr for å smelte henne. Snødronningen, som ser på barna gjennom det magiske speilet sitt, blir sint og ødelegger speilet med septeret sitt. Hun fortryller isen, og sender en enorm snøstorm over byen. Et sus av vind forandrer også Kays hjerte, og gjør at han begynner å oppføre seg grusomt mot Gerda. Dagen etter binder Kay sleden sin fast til snødronningens slede, og han reiser som hennes villige fange.

Men Gerda reiser til snødronningens palass, fast bestemt på å ikke gi opp før hun har hentet vennen sin tilbake. Underveis møter hun en ravn, kalt Mr. Corax (som er gammelgresk for «ravn») og Gerda forteller ham at hun er på leting etter en «veldig flink, snill, og modig liten gutt» så Mr. Corax forteller henne at en slik gutt nå holder til i palasset til en prinsesse. Mr. Corax tar med seg Gerda til palasset for å finne sin forlovede Henrietta, som kjenner palasset og kan guide Gerda gjennom hele området. Men denne prinsen viser seg å ikke være Kay, men han og prinsessen bestemmer seg for å hjelpe Gerda.

Når de reiser gjennom en mørk skog, får en gjeng røvere tak i Gerda. Datteren til røver-høvdingen viser Gerda samlingen sin av forskjellige dyr, som blant annet inneholder et reinsdyr fra Lappland. Den lille røver-jenta, berørt av Gerdas vennlighet, slipper jenta løs sammen med reinsdyret for å fortsette letingen etter Kai, og frigjør deretter alle dyrene hennes i fangenskap. Gerda og reinsdyret ankommer Lappland, hvor en kvinne forteller dem at snø-dronningen tidligere hadde stoppet der sammen med Kay, men at de snart reiste videre nordover til Finland.

Reinen klarer ikke å ta Gerda helt frem til is-palasset, så Gerda må fortsette på egen hånd. Når Gerda endelig kommer frem til palasset gjennom inden og snøen, møter hun endelig Kai. Men Kai oppfører seg frekt, og Gerda om å reise sin vei - noe som får Gerda til å gråte. Hun gir ham en klem, og tårene hennes smelter det harde hjertet hans. Kai begynner også å gråte, noe som ødelegger hele trolldommen for godt. Når snø-dronningen kommer tilbake til palasset, avviser Gerda henne. Dette gjør at dronningen rett og slett forsvinner, sammen med hele palasset hennes.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   *Freebase-data fra Google*, Google, Wikidata Q15241312,
2. ↑  Номинант на "Оскар" Антон Дьяков - о фильме "БоксБалет"
3. ↑  Снежная королева (1957)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Snezjnaja koroleva* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Snezjnaja koroleva* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) *Snezjnaja koroleva* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Snezjnaja koroleva* på MovieMeter Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Jean-Michel Sama Lukonde Kyenge** (født 1977) er en kongolesisk politiker fra den tidligere Katanga-provinsen som har vært statsminister i Den demokratiske republikken Kongo siden 15. februar 2021. Han tilhører partiet *Kongos fremtid* som ved valget i 2018 fikk 12 av 500 seter i Nasjonalforsamlingen.

Hans utnevnelse kom etter at tidligere statsminister Sylvestre Ilunga gikk av den 28. januar 2021 da Nasjonalforsamlingen vedtok et mistillitsforslag mot Ilunga. Det var landets president Félix Tshisekedi som utnevnte Sama Lukonde til ny president.

Før han ble statsminister var han generaldirektør i Gécamines som er Den demokratiske republikken Kongos største gruveselskap og et av de største i Afrika. Han var i sin tid en av de yngste representantene i Nasjonalforsamlingen, og han har også vært idretts- og ungdomsminister under president Joseph Kabila.

Referanser
----------

1. ↑   www.rfi.fr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «DR Congo's Tshisekedi names new PM after power struggle» **(engelsk)**. France 24. 15. februar 2021.
3. ↑  «Congo president names new prime minister, increases control» **(engelsk)**. Daily Herald. 15. februar 2021.
4. ↑  «Jean-Michel Sama Lukonde appointed Prime Minister of the DRC» **(engelsk)**. Archyde. 15. februar 2021.
***Shake Hands with the Devil: The Failure of Humanity in Rwanda*** er ei bok av generalløytnant Roméo Dallaire fra Canadas forsvar, med hjelp fra major Brent Beardsley. Den ble først utgitt av Random House Canada i september 2003.

Roméo Dallaire signerer *Shake Hands with the Devil*.
Boka omhandler de skjebnesvangre månedene da Dallaire var styrkekommandør for UNAMIR i Rwanda i 1993–1994, og var vitne til folkemordet i Rwanda.

Boka vant Shaughnessy Cohen Prize for Political Writing i 2003 og Governor General's Awards for sakprosa i 2004. Den franske utgaven av boka heter *J'ai serré la main du diable: La faillite de l'humanité au Rwanda*.

Den prisvinnende dokumentarfilmen *Shake Hands with the Devil: The Journey of Roméo Dallaire* (2004) og dramafilmen *Shake Hands with the Devil* (2007) er begge inspirert av og delvis basert på denne boka.

Eksterne lenker
---------------

* *Read Magazine*s beskrivelse av boka

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** OCLC
 |
***Sold at Auction*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Sherwood MacDonald.

Handling
--------

Etter at hans kone er utro mot ham, sender Stanley deres spedbarnsdatter Nan for å bli tatt hånd om av en kvinne som heter Hopkins. Han sender regelmessig penger for å støtte henne, men kommer aldri til å møte datteren sin. I mellomtiden blir Nan behandlet som en slave, og mottar ingen av pengene som faren hadde beregnet på henne.

Men Nan blir forelsket i Hal, en ung reporter. Fru Hopkins blir bekymret for å miste henne, og forteller henne at det er mulatt-blod i årene hennes. Knust av denne løgnen flykter Nan fra det eneste hjemmet hun noen gang har kjent. Hun møter også igjen faren sin, men han kjenner ikke igjen Nan som hans egen datter.

Skuespillere
------------

* Lois Meredith som Nan
* William Conklin som Richard Stanley
* Marguerite Nichols som Helen
* Frank Mayo som Hal Norris
* Charles Dudley som William Raynor
* Lucy Blake som søsteren til Raynor

Referanser
----------

1. ↑  SOLD AT AUCTION

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sold at Auction* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Sold at Auction* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Sold at Auction* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Saul Zaentz** (født 28. februar 1921 i Passaic i New Jersey, død 3. januar 2014 i San Francisco) var en amerikansk filmprodusent og tidligere eier av plateselskapet Fantasy Records. Han har vunnet Oscar for beste film tre ganger, og fikk Irving G. Thalberg Memorial Award i 1996. Hans største suksess som eier av Fantasy Records var rockebandet Creedence Clearwater Revival, som han også fungerte som manager og produsent for. I 2004 solgte han Fantasy Records, som kort tid etter ble slått sammen med Concord Records og dannet Concord Music Group.

Zaentz eide filmrettighetene til J.R.R. Tolkiens *Hobbiten*, og har også flere ganger forsøkt å få i gang filmatisering av denne.

Zaentz mot Fogerty
------------------

På grunn av kontrakten Zaentz hadde med *CCR* og John Fogerty, som innebar at Zaentz via Fantasy Records eide alle rettighetene til *CCR* og John Fogertys sanger og innspillinger, ble han og Fogerty bitre uvenner tidlig på 1970-tallet. Da John Fogerty ga ut albumet *Centerfield* i 1985 med sangen «The Old Man Down the Road», ble Fogerty saksøkt for å plagiere sin egen sang «Run Through the Jungle» som jo Fantasy Records eide. Zaentz saksøkte også Fogerty for ærekrenkelser, ettersom han mente at sangene «Zanz Kant Danz» og «Mr. Greed» hadde nedsettende tekster om ham. Zaentz vant saken angående tekstene, og Fogerty måtte blant annet endre en sangtittel til «Vanz Kant Danz». Fogerty ble ikke dømt for å plagiere seg selv.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 4. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   filmportal.de, Filmportal-ID 5498a4c477da4fab98c7e533b5332d33, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w62n6kt2, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Oscar-Winning Producer Saul Zaentz Dies at 92

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Saul Zaentz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Saul Zaentz på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Saul Zaentz i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Saul Zaentz på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Saul Zaentz på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Saul Zaentz på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Saul Zaentz på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Saul Zaentz hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Snik** er et fiskeredskap som i hovedsak blir fisket ved hjelp av robåt. Den består av en flottør laget av plast eller metall, tidligere av tre eller kork. Flyteren er påhengt søkke. Snørets (forsyn eller fortom) lengde varierer. Sniken er normalt utstyrt med en eller flere treblekroker. Det er gjerne hyse eller torsk som fiskes. Som agn brukes oftest makrell.

Snik har vært brukt langs kysten til hjemmefiske og har ikke hatt noen særlig kommersiell betydning.[] Sniker kan være laget med forskjellige lengder. Det blir laget sniker på opptil 50 kroker med en favns avstand mellom krokene. En så lang snik vil kunne fiske alt fra pelagiske fiskearter som sild og makrell til hyse, sei og torsk. Tiden fra sniken settet til den dras kan være opptil 12 timer. Sniken vil da med strøm og vind kunne drive flere kilometer. I den tiden den er satt er sniken ikke under oppsyn av fiskeren, så flyteren må være merket godt for at den skal kunne finnes igjen, dette medfører at den tradisjonelt blir satt om kvelden og dras om morgenen igjen, i dagslys.

Valg av lengde og setting av sniken bestemmes i hovedsak av fiskerens erfaringer og hva slags fisk man ønsker å fange, samt strøm- og bunnforhold på fiskeplassen. Tradisjoner og mer eller mindre «vitenskapelige» spekulasjoner rundt vær, månefase og tidevann, vannfarge, vanntemperatur, årstid osv. kan også innvirke på bruken.

Eksterne lenker
---------------

* Storfisk på snik, NRK Rogaland

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Kasseler og sauerkraut
**Sauerkraut** er hodekål fermentert med melkesyrebakterier. Det er en populær mattradisjon i Nord-Europa, særlig i Nederland, Polen og Tyskland. I det franske kjøkken kalles retten choucroute.

Sauerkraut lages ved fermentering forårsaket av bakterier som naturlig hører hjemme på kål. Gjæringen produserer melkesyre og sammen med de andre ingrediensene, surkålens særegne smak og tekstur.

Salting av kål tjener to formål. For det første skapes en osmotisk ubalanse som trekker vann og karbohydrater ut av kålbladene. Væsken som blir fremstilt på denne måten, er et utmerket vekstmedium for mikroorganismer som deltar i gjæringen.
For det andre, hindrer saltlaken spredningen av mange råtebakterier og sykdomsfremkallende organismer. 
De gunstige bakteriene blir dog ikke hindret: kål består av 90% vann, og når saltet er fullstendig oppløst i vannet, blir det en 2,8% saltoppløsning som er lik den disse organismene opplever naturlig. Grundig og helt jevn fordeling av salt er viktig. Lommer med for høy eller for lav saltkonsentrasjon vil føre til at kålen råtner eller gjærer feil.

Gjennom hele gjæringsprosessen, er det viktig at oksygen holdes borte fra kålen. Tilgang på oksygen vil fremme veksten av organismer som syretålende mugg og gjær. Da man ikke begynner med startkulturer, kalles denne prosessen villfermentering. Kålbladenes normale bakterieflora er tilstrekkelig for å øke holdbarheten og fordøyeligheten til kålen.

Gjæringsprosessen reguleres til en stor grad av pHen til kålen. I begynnelsen er det en del coli-lignende bakterier, som tar seg av gjæringen. I laboratoriestudier viste det seg at coli-lignende bakterier som Klebsiella pneumoniae, K. oxytoca og Enterobacter cloacae hadde dukket opp i den første delen av prosessen. Når syre dannes, oppstår det et miljø som er gunstig for bakterieslekten Leuconostoc. Populasjonen av coli-lignende bakterier går tilbake i samme takt som Leuconostocstammen overtar kålen. Da Leuconostoc er en såkalt heterofermentativ melkesyrebakterie, dannes store mengder CO2 i løpet av denne delen av gjæringen. pHen fortsetter å falle, og en stamme av Lactobacillus tar over rollen etter Leuconostoc. Den fullstendige gjæring skjer altså ved hjelp av tre store grupper eller slekter av bakterier, hvor rekkefølgen er bestemt av utviklingen i pH.

Se også
-------

* Kimchi

Referanser
----------

1. ↑  «FERMENTED FRUTIS AND VEGETABLES. A GLOBAL PERSPECTIVE, CHAPTER 5, BACTERIAL FERMENTATIONS». FAO. Besøkt 10. april 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sauerkraut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Sauerkraut – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Bremerhaven** er en havneby i Tyskland i delstaten Bremen med rundt 115 000 innbyggere. Byen danner en enklave i delstaten Niedersachsen ved den østlige bredden av elvemunningen til Weser, på motsatt side av byen Nordenham. Selv om byen er relativt ung har den en lang historie som handelshavn, og er i dag en av de største havnene i Tyskland som spiller en viktig rolle i tysk handel.

Historie
--------

Statue av byens grunnlegger, Johann Smidt, på Theodor-Heuss Platz
Byen ble grunnlagt i 1827, men det var bosetninger i nærheten allerede på 1100-tallet. Disse små landsbyene ble bygget på små øyer i den myraktige elvemunningen. Det var tidlig planer om en festningsby på dette stedet for å verne skip som reiste opp eller ned Weser, og i 1672 prøvde svenske kolonister å reise et slott her (Carlsburg).

I 1827 kjøpte byen Bremen områdene ved munningen av Weser fra kongedømmet Hannover. Bremerhaven oppstod og ble en ny havn bare 50 km fra Bremen. På grunn av handel med og emigrering til Nord-Amerika vokste havnen og byen raskt.

Kongedømmet Hannover grunnla en rivaliserende by like ved siden av Bremerhaven og kalte den **Geestemünde** (1845). Begge byene vokste og opprettet industrier innen handel, skipsbygging og fiske. I 1927 ble Geestemünde og nabokommunene Lehe og Wulsdorf slått sammen til den nye byen **Wesermünde** og i 1939 ble Bremerhaven slått sammen med Wesermünde.

Det meste av byen ble ødelagt under andre verdenskrig, men viktige deler av havna ble spart slik at de allierte hadde en brukbar havn for forsyninger etter krigen. Under de alliertes okkupasjon av Tyskland etter krigen var Bremerhaven en enklave styrt av USA i den britiske okkupasjonssonen i Nord-Tyskland. I 1947 ble byen en del av delstaten Bremen, og skiftet navn fra Wesermünde til Bremerhaven. Ved siden av Bremen by utgjør Bremenhaven en av de to kommunene i delstaten Bremen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bremerhaven – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en)  Bremerhaven hos Wikivoyage
* Auswandererhaus[*død lenke*]
* Deutsches Schiffahrtsmuseum
* Shows 360 QTVR panoramabilete frå Bremerhaven Arkivert 9. april 2018 hos Wayback Machine.
* Fullskjerms panoramabilete frå Bremerhaven

Skyline

Bremerhaven (Bremerhaven radartårn)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Tyskland
*Denne artikkelen omhandler Swansea i Wales. Se også Swansea (andre betydninger).*

---

**Swansea** (walisisk **Abertawe**, «Tawes munning») er en by og et hovedområde i det sørlige Wales. Det ligger ved kysten, rett øst for Gowerhalvøya i det tradisjonelle grevskapet Glamorgan. Man mener at navnet Swansea kommer fra norrøn «Sveinsey» («Sveins øy»), og ble innført i perioden da vikinger plyndret kysten av Wales. Byen fikk status som *city* så sent som i 1969, i forbindelse med innsettelsen av prins Charles som fyrste av Wales.

Bygrensen er trukket med god margin omkring den egentlige byen Swansea, og inkluderer byer som Gorseinon og Loughor, og landsbygd. Swansea er Wales' nest største by etter Cardiff, en status den fikk gjennom sterk vekst da en ble et sentrum for tungindustri i 18. og 19. århundre.

De fleste bygninger i sentrum er moderne, da Swansea ble bombet flere ganger under andre verdenskrig. Utenfor byen er det fine strender og vakkert kystlandskap, og den tidligere fiskerlandsbyen Mumbles (også kjent som Oystermouth) har blitt et turiststed med flere gode restauranter.

Fotballklubben Swansea City AFC spiller i Premier League.

Eksterne lenker
---------------

* (cy) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Swansea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Wales' hovedområder |
| --- |
| Wales’ flagg | Anglesey **·** Blaenau Gwent **·** Bridgend **·** Caerphilly **·** Cardiff **·** Carmarthenshire **·** Ceredigion **·** Conwy **·** Denbighshire **·** Flintshire **·** Gwynedd **·** Merthyr Tydfil **·** Monmouthshire **·** Neath Port Talbot **·** Newport **·** Pembrokeshire **·** Powys **·** Rhondda Cynon Taf **·** Swansea **·** Torfaen **·** Vale of Glamorgan **·** Wrexham | Storbritannias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Pin grid array** (**PGA**) er en type innpakning for integrerte kretser, spesielt mikroprosessorer.

PGA
---

På en PGA er den integrerte kretsen montert inne i et stykke av keramikk, hvor den ene siden er dekket helt eller delvis av et firkantet felt med metallpinner. Pinnene kan bli satt inn i hull i kretskortet eller loddet på plass. Det er nesten alltid 2,54 mm mellom hver pinne. For en viss mengde pinner, okkuperer denne type innpakning mindre plass enn eldre typer, slik som DIL/DIP.

PGA-varianter
-------------

**PPGA**

Plastic pin grid array (PPGA) ble laget av Intel for å brukes med deres Pentium-prosessorer. De er ofte brukt på hovedkort med nullkraftsskokler for å beskytte pinnene.

**FCPGA**

Flip-Chip Pin Grid Array ble, i likhet med forrige variant, også laget av Intel. Denne typen innpakning ble brukt på visse Celeron, Pentium III og Pentium 4-prosessorer. Intel gikk over fra PPGA til FCPGA på Celeron 533 (uoffisielt kalt 533A). Disse prosessorene passer i hovedkort med Socket 370 eller Socket 478. Den er lik PPGA, bortsett fra at silisiumkjernen er vendt oppover og varmeavlederen er blottet. En versjon kalt FCPGA2 har en varmespreder over silisiumkjernen. Den er brukt på nyere Pentium III-prosessorer og de fleste Pentium 4 og Celeron-prosessoren som bruker socket 478. FCPGA2 ble senere avløst av LGA 775.

**CPGA**

Ceramic Pin Grid Array har prosessoren festet til en varmeledende keramisk plate som er gjennomboret av pinnene som så blir koblet til sokkelen. Socket A Athlon og Duron fra AMD bruker denne typen.

**OPGA**

Organic Pin Grid Array har prosessoren festet til organisk plast som er gjennomboret av pinnene som så blir koblet til sokkelen. AMD Athlon XP bruker denne typen.
Indias delstater i 1951
**Coorg** eller **Kodago** er en tidligere stat i det sørvestlige India. Området lå under Vijayanagarariket og kom under kontroll av Mysore, men fra 1600-tallet utgjorde Coorg et eget kongedømme under et dynasti av hinduistiske herskere. Dynastiet styrte staten fram til 1834, da rajaen ble styrtet av britiske Ostindiakompaniet. Kompaniet overtok styret av området og da det ble avviklet av britiske myndigheter i 1858, ble Coorg en provins i Britisk India. Provinsen hadde i 1901 en befolkning på 180 607. Arealet var på 4 097 km2.

Coorg ble i 1950 en delstat i India. Den hadde en befolkning på 229 405 i folketellingen i 1951. Coorg ble slått sammen med delstaten Mysore som følge av States Reorganisation Act i 1956. Området er nå en del av delstaten Karnataka, der det utgjør distriktet Kodagu.

Referanser
----------

1. ↑  «Coorg», *Imperial Gazetteer of India*, bd. 11, Oxford: Clarendon Press, 1908, s. 19.
2. ↑  R. A. Gopalaswami: *Census of India, 1951. Volume I. India. Part II – A – Demographic Tables* Arkivert 10. desember 2013 hos Wayback Machine. New Delhi. Government of India Press, 1955, s. 4.

Eksterne lenker
---------------

* «Coorg», *Imperial Gazetteer of India*, bd. 11, Oxford: Clarendon Press, 1908, s. 3

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Frøystad Gård** er et boligområde i Stavanger, nærmere bestemt på Gausel.

Frøystad er delt opp i tre gater: Frøystadveien, Tarjodd Bondesvei og Westergårdveien. 

Frøystad ligger nært Den Britiske Skolen, Gausel barneskole og Hinna ungdomsskole. Frøystad Barnehage grenser til boligfeltet.

Fotballbanen
------------

Fotballbanen på Frøystad Gård ble etablert samtidig med utbygging av boligfeltet i 1997, renovert av kommunen i 2019. (gressbane)

Frøystadstranden
----------------

Frøystadstranden er stranden som ligger ved Frøystad gård. Om somrene er det mange som tilbringer sine dager i solen og vannet. Frøystad Gård har eget båthus der kajakkpadlerne har sine kajakker. Dette båthuset blir også ofte leid ut i forbindelse med bursdagesfester o.l. Det er også en egen badebrygge som tilhører Frøystad Gård. Den ligger ca.15 meter ute i vannet og kan lett svømmes til.

NOKAS
-----

NOKAS ligger rett utenfor Frøystad gård og er nabotomt med barnehagen.

Eksterne lenker
---------------

* Frøystad Vel
Traktat om Steppeulven i en utgave fra 1927.
***Steppeulven*** (tysk originaltittel *Der Steppenwolf*, 1927) er Hermann Hesses mest leste roman. Hovedpersonen Harry Haller, en middelaldrende mann, opplever seg tydelig fremmedgjort i samfunnet. Han betrakter verden som overflatisk og steril. Plutselig får Haller et lite hefte i hendene av en forbipasserende: Traktat om Steppeulven. Heftet beskriver en spaltet person som er halvt menneske og halvt ulv; innestengt i (borgerlig) moral og tradisjon trekkes denne skapningen stadig mot steppen og ensomheten. 

Romanen har påfallende likheter med en annen av Hesses romaner: Peter Camenzind. Forøvrig er romanen sterkt påvirket av psykoanalysen. Hesse gikk i terapi hos Carl Gustav Jung. For motstrømsmiljøene i 50- og 60-tallets ungdomsgenerasjoner ble *Steppeulven* noe av en kultroman, blant annet fordi den omhandler sex og rusmidler ganske fritt.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** OCLC **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Norske Herredags-Dombøger*** er en serie utgivelser utført av Den norske historiske Kildeskriftskommisjon fra 1892 til 1972. Herredagsdombøkene er protokoller over herredagens virksomhet i Norge på 1500- og 1600-tallet. Herredagen var et møte av det danske riksrådet samt andre høye embetsmenn (kansleren, lensherrer og andre). Disse møtene fungerte som en slags høyesterett for Norge. Protokollene var kjent under navnet «herredagsdombøker», men E. A. Thomle bemerker at dette navnet egentlig var uheldig, ettersom protokollene også inneholder andre ting enn egentlige dommer, slik som retterbøter og alle andre slags avgjørelser truffet av herredagene. Det finnes herredagsprotokoller for årene fra 1578 til 1664, da institusjonen ble avskaffet.

Tanken om å få utgitt herredagsdombøkene ble først tatt opp av professor Frederik Brandt. Arbeidet ble først utført etter hans død, i første omgang av E. A. Thomle, som utga det første heftet i 1892. Alle herredagsbøkene ble utgitt i fire «rekker» 1892–1959. I 1966 kom det dessuten et tillegg, og i 1976 et sak- og lovregister utarbeidet av Per Sira og Tom Arbo Høeg.

Oversikt
--------

* *Første Række (1578–1604)*, ved E. A. Thomle. Chra. 1893–1903.
* *Anden Række (1607–1623)*, ved E. A. Thomle og P. Groth. Chra. 1904–1929.
* *Tredje Række (1625–1646)*, ved P. Groth, Fredrik Scheel og E. W. Orholt. Oslo, 1929–1934.
* *Fjerde Række (1652–1664)*, ved Jens Arup Seip og Ingolf Kvamen. Oslo, 1941–1959.
* *Tillegg til 1.–4. rekke*, ved Oddvar Grønli. Oslo, 1966–1972.

Referanser
----------

1. ↑  Forordet til 1. hefte, 1. rekke.

Eksterne lenker
---------------

* Bøker og publikasjoner ved Riksarkivet og statsarkivene.
**Clara Catharina von Stockhausen** var en tysk adelskvinne, gift med baron Ludvig Holgersen Rosenkrantz til Rosendal. 

Hun var datter av Hans Friederich von Stockhausen til Frentelnburg og Anna von der Lippe. Hun kom til hoffet i København, hvor hun ble kammerjomfru, senere hoffmesterinne hos dronning Charlotte Amalie. 21. mai 1679 giftet hun seg med baron Ludvig Holgersen Rosenkrantz, og ble således baronesse av Rosendal. I ekteskapskontrakten, som også var underskrevet av Rosenkrantz eldste sønn Holger, bestemtes at hun skulle motta 200 riksdaler i morgengave. Herutover bestemtes at hun som enkesete kunne bruke gården Hovland med tilliggende gods på 400 hartkorn. I forhold til Rosenkrantz' formue utgjorde dette et anselig beløp.

Baronessen stod stadig i forbindelse med dronningen, og i 1682 mottok Rosenkrantz et tillegg på 1000 riksdaler for de tjenester hans frue hadde utvist hennes majestet. Hun overlevet sin ektemann med fire år og døde i København i 1689.

Referanser
----------

1. ↑  Fossen, Anders Bjarne (25. februar 2020). «Ludvig Rosenkrantz Til Rosendal». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 5. april 2021.
2. ↑  *Skrifter*. Bergen: Bergens historiske forening. 1897. s. 18.
3. ↑  *Historisk tidsskrift*. Oslo: Universitetsforlaget. 1890. s. 191.
**Veibruksavgift på autodiesel** er en særavgift til statskassen.

Veibruksavgiften på autodiesel (autodieselavgiften) avløste kilometeravgiften i 1993 og har, i likhet med veibruksavgiften på bensin, til hensikt å stille brukeren overfor de eksterne kostnadene knyttet til ulykker, kø, støy, veislitasje samt helse- og miljøskadelig utslipp til luft (eksklusive utslipp av CO2) som bruk av bil medfører.

Avgiftsplikten omfatter mineralolje og biodiesel til framdrift av motorvogn (autodiesel). Som mineralolje til framdrift av motorvogn anses all mineralolje som ikke er merket på det tidspunktet avgiftsplikten oppstår. Avgiftsplikten oppstår som hovedregel ved uttak fra godkjent lager eller ved innførsel. Merket olje kan benyttes i enkelte motorvogner, herunder traktorer, anleggsmaskiner og motorredskaper. Slik olje er ikke ilagt veibruksavgift på autodiesel, men ilegges grunnavgift på fyringsolje.

Veibruksavgiften på autodiesel er i 2013 på 3,75 kroner per liter for svovelfri mineralolje (under 10 ppm svovel), 3,80 kroner per liter for lavsvovlet (under 50 ppm svovel) og annen mineralolje samt 1,87 kroner per liter biodiesel.

Statens inntekter fra veibruksavgift på autodiesel utgjorde i 2008 om lag 7,2 mrd. kroner.

Andre avgifter på autodiesel
----------------------------

Autodiesel er i tillegg til veibruksavgift på autodiesel også ilagt CO2-avgift og merverdiavgift. I 2010 er CO2-avgiften på mineralolje 0,58 kroner per liter mens merverdiavgiften er på 25 %. Med en pumpepris på 12,50 kroner per liter vil 2,50 kroner (20 %) være merverdiavgift, 3,56 kroner (28 %) være veibruksavgift på autodiesel og 0,58 kroner (5 %) være CO2-avgift. Samlet utgjør avgiftene på autodiesel i dette tilfellet 6,64 kroner per liter eller om lag 53 % av pumpeprisen.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 8. oktober 2013. Besøkt 11. oktober 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Særavgiftsloven
* Særavgiftsforskriften
* Toll- og avgiftsdirektoratet
For andre betydninger, se Norwegian Wood.

**Norsk ved** er et interesseforum og bransjeorganisasjon for vedprodusenter og andre vedinteresserte i Norge.

Historie
--------

Norsk ved ble etablert som et forum for i 1991. Helt siden starten har de holdt til på Ål i Hallingdal. Norsk ved har nå over 4200 medlemmer.[]

Det overordnede mål har hele tiden vært å fokusere på ved som energikilde. Det arbeides med små og store oppgaver innenfor vedbransjen. Medlemstidsskriftet *Norsk Ved* blir utgitt fire ganger i året og er et fagblad om ved. Det arrangeres regionale Veddager rundt om i landet med fokus på alle sider av vedproduksjonen. En annen viktig oppgave for Norsk Ved er å fronte veden og vednæringen overfor offentlige myndigheter og kundegrupper.

Referanser
----------

1. ↑   arkiveringsdato 28. desember 2021, arkiv-URL web.archive.org, www.norskved.no, besøkt 28. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ; arkiveringsdato: 28. desember 2021; besøksdato: 28. desember 2021; arkiv-URL: .

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Niels Lauritz Dahl** (født 29. oktober 1925 i Oslo, død 17. januar 2014 samme sted) var en norsk diplomat og ambassadør.

Han var sønn av advokat Dagfinn Dahl (1887–1967). Etter examen artium 1944 og cand.jur. 1950 studerte han *Foreign relations* ved Georgetown University i Washington, D.C. 1951 og tok Utenriksdepartementets aspirantkurs 1952, før han ble stasjonert i Hamburg, Moskva, Paris og OEEC. Han ble byråsjef 1966, ambassaderåd ved Norges delegasjon til FN og andre internasjonale organisasjoner i Genève 1970 (ministerråd fra 1973), fungerende generalkonsul i Chicago 1974 og ministerråd ved Norges ambassade i Stockholm 1975–1978. Han var ambassadør til Norges ambassade i Dar-es-Salaam i Tanzania 1977–1982 (med sideakkreditering til Gaborone, Lusaka og Maputo), nødhjelpskoordinator i UD 1982–1985, ambassadør ved Norges ambassade i Reykjavik 1985–1988 og ved Norges ambassade i Nairobi 1988–1991. I oktober 1988 uttalte han at menneskerettighetene stod seg godt i Kenya, men demenerte uttalelsen få dager senere. Den 22. oktober 1990 fikk han og ambassadens stab (samt stedets Norad-stasjon) syv dagers varsel på å forlate landet av Kenyas president Daniel Arap Moi. Han avsluttet med å være konsulent for eksportindustrien innen internasjonal nødhjelp fra 1991 til 1995.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Aud Kolberg, *Niels Lauritz Dahl*, nekrolog i Aftenposten den 21. januar 2014.
3. ↑  Niels Lauritz Dahl i Store norske leksikon.
4. ↑  *—Jeg var stresset, sier Dahl* i Aftenposten den 24. oktober 1988.
5. ↑  Elisabeth Holte, *Navn i nyhetene* i Aftenposten den 23. oktober 1990.
6. ↑  *Niels L. Dahl 70 år* i NTB tekst den 6. oktober 1995.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Robinson R44** er et fire-seters lett helikopter produsert av Robinson Helicopter Company fra 1992. Det er basert på fabrikkens to-seters maskin, Robinson R22, men har servo-assistert betjening. R44 ble første gang fløyet 31. mars 1990, og ble sertifisert av FAA i desember 1992, med de første leveransene til kunde i februar 1993.

Design og utvikling
-------------------

R44 er et en-motors helikopter med to-blads hoved- og halerotor. Det har en lukket kabin med to rader med seter for pilot og tre passasjerer. Det ble konstruert på 80-tallet av Frank D. Robinson og hans ingeniørstab, og fløy første gang 31. mars 1990. Første eksemplar ble levert til kunde i 1993. I januar 2000 ble modellen *Raven* introdusert. Den hadde servo-assistert betjening og justerbare pedaler. Deretter kom *Raven II* i juli 2002 med en kraftigere motor med direkte innsprøytning og bredere blader, noe som ga den bedre løfteevne og ytelse.

I 1997 fløy Jennifer Murray som første kvinne jorda rundt med et R44 helikopter. Tilbakelagt distanse var ca. 58 000 km i løpet av 97 dager.

Modellen brukes av mange sivile og militære operatører over hele verden.

Utsikt fra et R44 Astro på Cotswold Airport, England, med deler av instrumentene (2009)

Ulykker
-------

R44 har siden 1997 vært involvert i 13 ulykker i Norge hvorav 2 har hatt dødelig utfall.
Siste ulykke var 23. mars 2019, der to personer ble skadd like nord for Kragerø.

Referanser
----------

1. ↑  «Den ellevte ulykken for samme helikoptertype». TV 2. 12. januar 2012.
2. ↑  «Overlevde helikopterstyrt». Dagbladet. 26. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Robinson R44 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Niels Olsen Svee** (født 1758 i Stranda, død 18. januar 1789 på Storfjorden) var en norsk lærer, handelsreisende og salmedikter.

Biografi
--------

Niels Olsen Svee ble født *Nils Olsen Sve* på Olmanngarden på Sve i Stranda i Sunnmøre i 1758, men den danske skriveformen ble brukt. Han var sønn av Ole Arnesen Sve (1718-1788) og Gullaug Pedersdatter Ringstad (1724-1796). Nils var nummer seks i søskenflokken på ti.

Han var lærer og skoleholder i hjembygden Stranda og innover mot Stordalen fra han var 20 år. I bygdene ble han ifølge Jostein Fet kalt «Sve-Nils». Det var fra 1742 to lærere i bygdene Stranda og Stordal. De fikk 12 riksdaler hver som årslønn. Fra 1763 gjorde sogneprest Ebbe Carsten Tønder (1726-1785) om på organiseringen og delte bygdene i tre lærerdistrikt, Strandadalen, Stordalen og strendene langs fjorden, inkludert Liabygda. De tre lærerne som underviste etter dette måtte dele lønnspotten og fikk dermed 8 riksdaler hver i lønn. Nils avløste sin eldste bror Ola som lærer i 1778. Han fikk da oppgaven langs strendene som utgjorde 20 kilometer med båt, og gårder plassert bratt i fjordsidene.

I 1787 flyttet han til Stordalen og giftet seg med enken Brit Jakobsdotter (1755-1817) på Ivagarden på Storheim, med bryllupsfeiring på nyttårsaften. Broren Ola tok da igjen over oppdraget som skoleholder. Ved siden av bruket drev Nils med handelsfart via båt langs mørekysten til Trondheim. I januar 1758 omkom han på Storfjorden, kun 31 år gammel. Omstendighetene om hvordan han druknet er usikre, men det andre ekteskapet til enken Brit varte kun et drøyt år. Datteren Ingeborg ble født etter sin fars død. Hun ble senere gift på gården Øverbø i Stordalen og etterlot seg stor etterslekt.

Det er reist en minnesten etter Niels Olsen Svee ved Stordal kirke.

Salmedikter
-----------

Niels Svee var en produktiv poet. Etter hans død ble hans eldste bror Ola Olsen Svee (1745-1819) oppfordret til å publisere sin brors sanger, og det er funnet 35 tekster som er utgitt i tre samlinger. Ola Olsen Sve var også lærer og skoleholder i bygda, og overlot odel på gården til sin bror Arne (1747-1818). Sogneprest i Volda, Hans Strøm (1726-1797), skal ha vært ivrig til å låne ut bøker til skoleholderne på Sunnmøre. Også prost på Sunnmøre, Peder Larsen Nærem (1714-1783) og sognepresten Tønder skal ha fulgt opp Sve-brødrene med bøker og lærdom.

Det sies om Nils' diktning at han gikk rundt på stuegulvet og sa sine dikt, mens eldste bror Ola satt og skrev dem ned.

I 1845 ble det utgitt en samlet utgave med alle sangene under tittelen *Christelig Tidsfordriv*. Samlingen har siden blitt utgitt i flere opplag og omtales også som *Sveeboka*.

I 1987 utgav litteraturhistoriker Jostein Fet boken *Allmugens diktar : Niels Olsen Svee i norsk religiøs folkesong*.

Referanser
----------

1. 1 2 3  salmebloggen.no: *KATEGORIARKIV: NIELS OLSEN SVEE, Du Jesus er en trøst for alle bange*, besøkt 29. juli 2020
2. 1 2 3 4 5  Nasjonalbiblioteket: *Allmugens diktar : Niels Olsen Svee i norsk religiøs folkesong*, besøkt 29. juli 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Loven gav Sophia av Hannover og hennes kjødelige etterkommere, «issue of her body», rett til engelsk statsborgerskap
***Act for the Naturalization of the Most Excellent Princess Sophia, Electress and Duchess Dowager of Hanover, and the Issue of her Body*** var en lov vedtatt av Englands parlament i 1705.

Gjennom *Act of Settlement* var det i 1701 bestemt at kurfyrstinne Sophia av Hannover og hennes etterkommere hadde arverett til den britiske tronen.

Sophia, som var tysk, ble imidlertid ikke ansett som engelsk, og loven naturaliserte henne og «the issue of her body» som engelske undersåtter. Naturalisering ble likevel begrenset til de av protestantisk tro.

En hvilken som helst etterkommer av Sophia kunne gjøre krav på å være «issue of her body» og kreve å bli naturalisert, altså få engelsk (senere britisk) statsborgerskap. Loven ble brukt etter annen verdenskrig da den tyske statsborgeren prins Ernst August IV av Hannover klarte å oppnå britisk statsborgerskap etter en omfattende rettssak. Prinsen var overhode for huset Hannover, eldste etterkommer etter kong Georg III av Storbritannia og gjorde dessuten gjorde krav på tittelen prins av Storbritannia som han hadde fått tildelt av kong Georg V av Storbritannia kort etter sin fødsel i 1914. I henhold til *Titles Deprivation Act 1917* hadde han også rett til å få gjenopprettet den britiske tittelen *hertug av Cumberland og Teviotdale* og dermed få sete i Overhuset hvis han gav avkall på sine tyske titler, noe han likevel ikke gjorde.

Sophia Naturalization Act ble opphevet gjennom *British Nationality Act 1948*.

Fotnoter
--------

1. ↑  «Issue» er et arkaisk engelsk uttrykk for etterkommere, «issue of her body» betyr altså hennes kjødelige etterkommere.

Eksterne lenker
---------------

* Det britiske innenriksministeriet om kurfyrstinne Sophia av Hannover
**Niels Jørgen Cappelørn** (født 1945) er en dansk teolog og Kierkegaard-forsker. Han ble cand.theol. fra Københavns Universitet 1977. Han utga *Index* til *Søren Kierkegaards Papirer*, bind XIV-XVI (1975–78). I årene 1980-93 var han generalsekretær for Det Danske Bibelselskab, deretter direktør for Søren Kierkegaard Forskningscenteret og redaktør av *Søren Kierkegaards Skrifter*. Han ble utnevnt til æresdoktor ved St. Olaf College, Minnesota, 1996, og æresdoktor i teologi ved Johann Wolfgang Goethe-Universität, Frankfurt am Main, 2003. Niels Jørgen Cappelørn er også en ivrig boksamler og har på vegne av Søren Kierkegaard Forskningscenteret kjøpt en imponerende Søren Kierkegaard-boksamling, idet han forsøker å rekonstruere Søren Kierkegaards eget bibliotek. 

1. januar 2010 ble Niels Jørgen Cappelørn ansatt som MSO-professor (professor med særlige oppgaver) i Kierkegaardstudier. Ansettelsen skjedde i forbindelse med Søren Kierkegaard Forskningscenterets innlemmelse i Det Teologiske Fakultet. 

Professor Cappelørn er medlem av Etisk Råd, et rådgivende organ for Alltinget om spørsmål og etiske problemer knyttet til biomedisin, og medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi. Han ble ridder av Dannebrog i 1992. Et festskrift til hans ære, *At Være Sig Selv Nærværende*, ble utgitt i 2010 i anledning av professor Cappelørns 65-årsdag.

Han ble utnevnt til æresdoktor ved Københavns Universitet i 2013 og i 2014 ble han utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   NUKAT, NUKAT autoritetspost n99013832[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   dsl.dk, besøkt 13. april 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Æresdoktorer, universitetshistorie.ku.dk, besøkt 10. april 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   «Tildeling af ordener», arkiv-URL archive.ph, besøkt 4. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «lDet Etiske Råd». Besøkt 14. august 2010. [*død lenke*]
6. ↑  «Gruppe 8: Religionsvitenskap og teologi». Det Norske Videnskaps-Akademi. Besøkt 26. oktober 2009.
7. ↑  «borger.dk». Arkivert fra originalen 16. juli 2011. Besøkt 14. august 2010.
8. ↑  «Kristeligt Dagblads Forlag». Arkivert fra originalen 19. juli 2011. Besøkt 14. august 2010.
9. ↑  «Æresdoktorer siden 1929». Københavns Universitet. Arkivert fra originalen 22. februar 2015. Besøkt 22. februar 2015.
10. ↑  uio.no æresdoktorer 2014

Eksterne lenker
---------------

* Søren Kierkegaard Forskningscenteret
* Det Danske Bibelselskab

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |

Portal: Danmark
**Niels Kristian Nielsen** (født 10. januar 1897, død 12. april 1972) var en dansk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Nielsen vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det danske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i turn svensk system foran Sverige. Det var tre lag fra tre nasjoner med totalt 73 turnere som deltok i konkurransen. Sverige vant med 1363,833 poeng foran Danmark 1324,833 og Belgia på tredje og sisteplass med 1324,833 poeng.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Sølv Sølv i turn, lagkamp svensk system (Danmark)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Niels Kristian Nielsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Niels Kristian Nielsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Niels Kristian Nielsen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

Portaler: Sport | Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Jan Carsten Bjerkfelt** (født 23. september 1961 i Addis Abeba i Etiopia) er en norsk journalist, tekstforfatter og kommunikasjonsrådgiver.

Bjerkfelt er utdannet Candidatus magisterii (cand.mag.) fra Universitetet i Oslo, med statsvitenskap mellomfag, massekommunikasjon grunnfag og 1. avdeling jus. Som en av pionérene i norsk nærradio var Bjerkfelt med i redaksjonsledelsen i Oslostudentenes Radio Nova. Her lanserte han sommeren 1983 Norges første musikkprogram for hiphop, rap og soul: *Supreme Team Show*, som han ledet til 1985. Fra 1984 til 1991 var Bjerkfelt freelance programleder i NRK Radio P1, der han blant annet var med på oppstarten av P1s nattradio og var programleder og bidragsyter til musikkprogrammet *Piggtrådpaviljongen*, som ble ledet av Harald Are Lund.

I 1988 var Jan Carsten Bjerkfelt med på å etablere *Natt & Dag* i Norge. Han satt i redaksjonsledelsen fra starten og var redaktør i *Natt & Dag* fra 1989 til 1991. I tillegg til å ha vært redaktør i Kreativt Forum og Folk, gav Bjerkfelt ut den norske utgaven av *Resumé* i tiden 1995-98. I 1996 lanserte Bjerkfelt Norges første internettbaserte nyhetsbrev: *Resumé électronique*.

Fra årtusenskiftet har Bjerkfelt jobbet som journalist og PR-rådgiver. I 2015 etablerte han SummaB.no, en digital kulturavis med utgangspunkt i Sandvika i Bærum. SummaB.no gis i dag ut av SummaB Media AS, og redaktør er Jan Carsten Bjerkfelt.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Programrapport NRK».
2. ↑  Arbeiderbladet 24. desember 1992, side 21.
3. ↑  
Aftenposten Aften 20. august 1992.
4. ↑  «Arbeiderbladet 18. desember 1992».
**Tommaso Antici** (født 10. mai 1731 i Recanati i Italia, død 4. januar 1812 i Recanati) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var den dyktig diplomat, og var også prefekt for Kongregasjonen for det tridentinske konsil 1795–1798.

Han ble kreert til kardinal den 30. mars 1789 av pave Pius VI.

Han fratrådte som kardinal den 7. mars 1798 på grunn av kronisk sykdom og ønske om en rolig alderdom, ifølge den offisielle versjon.[] Paven aksepterte hans fratreden i september. Han deltok *ikke* ved konklavet 1799-1800 som valgte kardinal Chieregati til pave Pius VII. Noen kilder mener at den virkelige grunnen var at han ville slippe besværligheter i forhold til Den romerske republikk.[]

Senere ønsket han å bli gjeninnsatt som kardinal, og prøvde forgjeves å bli mottatt som deltaker på konklavet 1799-1800 i Venezia. I et brev til kardinalkollegiet skrev han at han var blitt tvunget av de revolusjonære til å gå av.[] Men kardinalene bekreftet den avdøde paves beslutning. Den 3. september 1800 henvendte han seg til den nye pave, Pius VII, for å få tilbake kardinalsverdigheten. Det gikk heller ikke. Da trakk han seg tilbake til Recanati der han gjorde meget godt for de fattige.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Sejm-Wielki.pl profil-ID 1.152.1[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |