recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Strapping Young Lad*** er det selvtitulerte tredje albumet til canadiske heavy metal-bandet Strapping Young Lad. Det ble utgitt 11. februar 2003.

Albumets er temmelig forskjellig fra Strapping Young Lads forrige album, *City*, som ble utgitt i 1997. Devin Townsends vokal er mere skrikende enn tidligere, og i stedet for den fresende industrial- / grind-formen på sangene på *City* og *Heavy as a Really Heavy Thing*, så var mange av sangene nå strukturert og produsert på en måte som minnet mer om tradisjonell death metal, selv om det fremdeles var øyeblikk som brakte tilbake minnet om *City*, som for eksempel begynnelsen på «Rape Song». Den overliggende tonen er mere seriøs enn den spøkefulle tonen på andre SYL-utgivelser, og spesielt den rå produksjonsstilen er svært forskjellig fra andre plater Devin Townsend har produsert.

Bandets frontmann Devin Townsend har uttalt at *Strapping Young Lad* er et krigs-tematisert album, skrevet som en direkte respons til hendelsene 11. september 2001.

Sporliste
---------

1. «Dire» – 1:10
2. «Consequence» – 4:02
3. «Relentless» – 3:03
4. «Rape Song» – 3:09
5. «Aftermath» – 6:46
6. «Devour» – 2:53
7. «Last Minute» – 3:58
8. «Force Fed» – 5:23
9. «Dirt Pride» – 2:40
10. «Bring on the Young» – 5:53

Musikere
--------

* Devin Townsend – Gitar, vokal, keyboard
* Gene Hoglan – Trommer
* Jed Simon – Gitar, keyboard
* Byron Stroud – Bass

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Strapping Young Lad* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Strapping Young Lad* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Strapping Young Lad* på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) *Strapping Young Lad* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Strapping Young Lad* på AllMusic Rediger på Wikidata
* Tekster til *Strapping Young Lad*


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Demonstranter skrev 31 på hendene sine i støtte til paragraf 31 i Russlands lov 31. mai 2010. Foto: Ilya Varlamov 
Demonstranter og politi under demonstrasjonen 31. juli 2009. Foto: Ilya Varlamov 
**Strategi 31** (russisk: Стратегия-31) er navnet på en demonstrasjon som holdes på Triumfplassen i Moskva den 31. i månedene som har det antall dager. Demonstrasjonene holdes i støtte til paragraf 31 i Russlands grunnlov, som sier at det er lov å holde fredelige demonstrasjoner i Russland.

Demonstrasjonene startet 31. juli 2009, og ble ledet av Eduard Limonov, en av lederne for opposisjonskoalisjonen Det andre Russland. De har aldri fått tillatelse til å demonstrere, fordi plassen skulle brukes til andre ting.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Strategy-31 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Strategy-31 – nettside (russisk)
* Strategy-31 – blogg (russisk)
* The Russian protesters who won't give up. Guardian. 30 August 2010
«Stranges FattigeHus», tegnet av Johan Joachim Reichborn i 1768
**Stranges Stiftelse** ligger i Klostergaten 28 i strøket Nøstet i Bergen og er en av byens «milde stiftelser».

Rådmann Strange Jørgensen opprettet i 1609 et fattighus for kvinner. Som 7/8 av bygningene i Bergen, forsvant også Stranges bygning i bybrannen 19. mai 1702. Kort tid etter ble et nytt bygg oppført, men dette forfalt og ble revet. Nåværende bygg ble oppført i 1751. Bygningen er i hovedform lik hospitalsbygningen på St. Jørgens Hospital: et stort åpen rom med sovekammer i to etasjer på begge sider.

Fattighuset Stranges Stiftelse ga i 1751 rom til 31 beboere, det vil si at det lå to personer i hvert sovekammer. Senere ble antallet beboere redusert til 15. Bygningen beholdt sin opprinnelige bruk fram til 1972, og følgelig er interiøret er svært godt bevart. Stranges Stiftelse er formelt ikke vedtaksfredet av Riksantikvaren, men i 1975 ble det inngått en avtale om at bygget skal behandles som om det var fredet.

Fortidsminneforeningen overtok eiendommen i 1972, og bygget fungerer i dag som sekretariat for Fortidsminneforeningen i Bergen og Hordaland.

På folkemunne ble det tidligere omtalt som «Busthuset».

Referanser
----------

1. ↑  Se «Glossar over bergenske ord og uttrykk» i

Litteratur
----------

* Indahl, Trond, og Torvanger, Åse Moe; *Hus i Bergen*, Bergen 2005 ISBN 82-419-0367-7. S. 52
**Österstad** er et tettsted i Motala kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 318 innbyggere.

Stedet har bensinstasjon, traktorservicefirma, barnehage og grunnskole. Byen ligger om lag 10 kilometer fra Motala og Borensberg og 35 kilometer fra Linköping.

Det er ca. 2 kilometer til nærmeste kirke, Ekebyborna kirke. Den er kjent fra 1100-tallet, og var den kirken som hellige Birgitta tilhørte og besøkte i de 30 årene hun bodde på Ulfåsa gård, i dag Ulfåsa slott. Österstad skole bruker også kirken ved jule- og sommeravslutninger.

Österstad begynte å vokse da det ble bygd jernbane forbi stedet på 1940-tallet, men veksten skjøt ikke riktig fart før på 1960-tallet. De fleste boligene er teglsteinshus bygd i 1960-tallsstil. Jernbanen ble etter hvert lagt ned og erstattet med bilvei. To busslinjer trafikkerer Österstad, linje 622 Motala-Borensberg og 620 Linköping-Motala.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 11. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Motala kommune i Östergötlands län i Sverige |
| --- |
|  | Borensberg **·** Fornåsa **·** Fågelsta **·** Godegård **·** Klockrike **·** Motala **·** Nykyrka **·** Tjällmo **·** Österstad |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Saluhallen ved Östermalms Torg, oktober 2007.  Foto: Holger Ellgaard  
**Östermalms Saluhall**, også kalt *Östermalmshallen*, ligger på Nybrogatan 29–33 i Stockholm og ble oppført i 1888 av Östermalms Saluhallar AB.

Östermalms Saluhall er en markedsplass hvor en kan kjøpe mat og delikatesser. Den om lag 3 000 kvm store hallen ble innviet den 30. november 1888, i Kong Oscar IIs nærvær, kun 6 måneder etter byggestart. Mellom 300 til 500 mann arbeidet med å bygge hallen. Den 1. desember åpnet Östermalms Saluhall sine porter for publikum og Stockholm hadde fått sitt eget tempel for den gode matens kultur. Hit kom snart alle som satte pris på god mat og fine råvarer. Kjøkkensjefer, hovmestere og vanlige mennesker stilte seg i kø hos sine favoritter blant de mange dyktige torgselgerne og slik er det fremdeles i dag.

Arkitektene bak Östermalms Saluhall var Isak Gustaf Clason (1856–1930) og Kasper Salin (1856–1919), som også stod bak den kompliserte innre støpejernskonstruksjonen. Før arbeidet med Östermalms Saluhall hadde Clason og Salin fått inspirasjon under en stipendiereise 1883–86, da de studerte mange nye eksempler på teglstensarkitektur i Nordtyskland, Italia og Frankrike. Spesielt i Frankrike var det flere monumentale støpejernskonstruksjoner av denne avanserte typen som skulle bli stammen i Östermalmshallens teglkatedral, en konstruksjon som var ny i Sverige.

Östermalms Saluhall er ikke K-merket, men har i praksis samme beskyttelse som et beskyttet bygg. Den er en av Stockholms fineste bygg fra sent 1800-tall.

Östermalms Saluhall eies og forvaltes av Saluhallsförvaltningen, Stockholm by.

Bilder
------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Interiør 1975 | Interiør 1975 | Interiør 2007 | Fasadedetalj |

Litteratur
----------

* *Östermalmshallen, mattempel under ett sekel*, Consilium Förlag 1988

Eksterne lenker
---------------

* Östermalmshallen (svensk)
**Øvre Mjelde** er en samling av gårder i øvre del av Mjeldalen på Osterøy, Vestland fylke. Mjeldalen er delt i tre områder, Øvre-, Midt- og Nedre Mjelde. 

Øvre Mjelde (Øvste-Mjedla) var opprinnelig et tradisjonelt klyngetun beliggende på en høyde midt i Øvre Mjelde med teiger fordelt i området, smalhus og uteløer (vårflor). Trolig svært gammel bosetning siden dalen er godt egnet til jordbruk. Utskifting ble foretatt i 1890-årene og de fleste husene ble flyttet til de nye beliggenhetene. Dalens skole ble lagt dit, men er nå revet. Gammel bosetning hvor flere gravhauger er registrert på Træ, hvorav noen er gravd ut av Bergen Museum tidlig på 1900-tallet og en som fremdeles befinner seg på Træ (fredet) ved hovedveien i Blautmyrsvingen. Træ ble tidligere brukt som samlingsplass, eksempelvis ved feiring av 17. mai. Spor av gamle veianlegg og spor av smie. Flere husmannsplasser som nå er borte; Kaltrahaugen, Risane, Bogen, Breidalen m. fl. Det eksisterer en tegning av det gamle tunet, sett fra oppsiden i dalen. 

Øvre Mjelde består av relativt mange mindre bruk. Som illustrasjon kan benevnes brukene omtalt fra øverst til nederst (på dialekt)som på 1950-tallet: 
Sivertane, Selvikane, Nystykket, Mångsane, Kaltræ, Tostnane, Skaftn, Barbuane, Jornane, Hekland og Steffensen. De mange brukene sier også noe om brukenes gode næringsmessige avkastning, idet 9 av 11 bønder hadde dengang gårdsdrift som hovedinntekt. Tilgang på skog er begrenset men dalen hadde et lite felles sagbruk til frem på 1960-tallet hvor man skar tømmer til eget bruk. Det ble dyrket korn frem til på 1960-tallet, men det står kun ett kvernhus igjen. Viktigste kornslag var bygg, rug og havre. Hovedproduksjon var kyr (melkeproduksjon) og sauehold, samt poteter. Dalen egner seg ikke til dyrking av frukt (kun eget bruk), men det var et gartneri (grønnsak og blomster) på ett bruk frem til på 1970-tallet. I dag er gårdsdriften sterkt redusert.
**Family Research Council** (**FRC**) er en amerikansk evangelikalsk kristenkonservativ gruppering etablert i 1983 som oppgir å arbeide for ekteskapet og familien som grunnlag for sivilisasjonen. Fokusområder for organisasjonen er abort, prevensjon, skilsmisse, LHBT+-rettigheter, likekjønnet ekteskap og partnerskap, stamcelleforskning og aktiv dødshjelp.

Gruppen har fått kritikk for å anvende påstander uten vitenskapelig støtte, blant annet ved å referere til den høyreorienterte organisasjonen American College of Pediatricians. Southern Poverty Law Center har beskrevet Family Research Council som en anti-LHBT+-hatgruppe på grunn av gruppens «falske påstander om LHBT-personer på grunnlag av diskreditert forskning og søppelforskning».

I 2012 ble organisasjonens hovedkvarter oppsøkt av Floyd Lee Corkins som tungt bevæpnet hadde planlagt et massedrap. Resolutt inngripen av ansatte forhindret ham å gjennomføre masseskytingen, og han rakk kun å skyte en sikkerhetsvakt i armen før han ble overmannet. I avhør oppgav Corkins at han hadde plukket ut FRC som mål fra Southern Poverty Law Center sin liste over hatgrupper. Han ble dømt til 25 års fengsel.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 4. februar 2022.
2. ↑  ; besøksdato: 29. januar 2022.
3. ↑  Ellis, Emma Gray (30. november 2016). «Trump's Transition Team is All Tied Up With Anti-Gay Pseudoscience». *Wired*.
4. ↑  Eichler, Alex. «13 New Organizations Added to Anti-Gay 'Hate Groups' List».
5. ↑  «Family Research Council». Southern Poverty Law Center. Besøkt 3. juli 2022.
6. ↑  «https://www.washingtonpost.com/news/magazine/wp/2018/11/08/feature/is-the-southern-poverty-law-center-judging-hate-fairly/». *Washington Post*. 8. november 2018.  Ekstern lenke i `|title=` (hjelp)
7. ↑  «Southern Poverty Law Center website triggered FRC shooting». *Washington Examiner*. 20. februar 2006.
8. ↑  «Virginia Man Sentenced To 25 Years In Prison In Shooting Of Security Guard At Family Research CouncilDefendant Targeted Organization In Planned Attack». *Department of Justice*. 19. september 2013.
**Fan Zhongyan** (kinesisk: 范仲淹, pinyin: *Fàn Zhòngyān*; født 989 i Wuxian (吳縣) i Suzhou i det som i dag er provinsen Jiangsu i Kina, død 19. juli 1052) var en kinesisk politiker og forfatter under Songdynastiet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Fan Zhongyan kam fra engamilie som tilbakeførte sitt slektstre til keiser Yao, keiser Ku og keiser Huang, som var (legendariske) kinesiske oldtidskeisere, det kan være en historisk bak de svært gtitt utbroderte skildringene av deres liv. Keiser Yao var ifølge denne historieskriving femteledds direkte etterfølger av keiser Huang (eller Den gule keiser), og annen sønn av keiser Ku.

### Embedsmannskarriere

I en alder av 26 slo Fan Zhongyan inn på sin embedsmannskarriere. Først virket han i Xinghua, der han fikk bygget bølgebrytere for å hindre at bølgene eroderte elvestrendene.

I årene 1034-36 katalogiserte han det keiserlige bibliotek, sammen med Ouyang Xiu.

I krigen mot tangutene (Det vestlige Xia) (1040–1044) ble han utnevnt til stedfortredende militærmandarin i Shaanxi og fikk i 1041 i oppdrag å organisere provinsens forsvar.

Fredsavtalen av 1044 ble i Songdynastiet betraktet som Fan Zhongyans bedrift, selv om den også stipulerte at de måtte ut med høye tributtytelser i silke, sølv og te. 

Etter krigsslutt ble han visekansler og gikk inn for mange reformmer på forskjellige politiske områder.

### Reformene under Fan

Fan Zhongyan gjennomførte et tipunkts reformprogram, som blant andre gjaldet skattestystemet og den kinesiske embedsmannseksamen. Han innledet dermed «Qinli-tidens nye politikk», som innebar sosiale endringer på trass i konservative krefters motstand. Men sammenlignet med Wang Anshis radikale reformprogram noe senere, innebar Fans reformer snarere mer beskjedne forbedringer av de allerede eksisterende instituasjoner.

### Litterære verk

Fan Zhongyans mest kjente verk er hans *Essay om Yueyang-tårnet* (Yuèyáng Lóu Jí).

Dessuten skrev han mange ci-dikt.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 140406026, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  CRIonline: Das China-ABC Arkivert 8. oktober 2006 hos Wayback Machine.: Die Song-Dynastie, Besøkt 5. november 2006
4. ↑  Jacques Gernet: *Die chinesische Welt*, ISBN 3-518-38005-2, s. 261

Eksterne lenker
---------------

* Biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Turnpike Lane** er en gate i Hornsey i nordlige London, og et navn for området langs denne veien, spesielt rundt Turnpike Lane undergrunnsstasjon. 

Gaten er omkring en kilometer lang, fra Hornsey stasjon til undergrunnsstasjonen hvor den møter Green Lanes. Tidligere var det en tollport som markerte Londons tollgrense, og området var som resten av Hornsey et populært overnattingssted for reisende. 

På dagtid er den en travel handlegate, normalt med trafikkork. Mange av butikkene er tyrkiske, karibiske, indiske eller pakistanske, og er åpne til sent på kvelden. 

Området var tidligere sterkt plaget gjengrelaterte narkotikaproblemer og annen kriminalitet. Etter at bydelsrådet på slutten av 1900-tallet ga store tilskudd til positive prosjekter endret dette seg kraftig. Lokalmyndighetene har tidvis kommentert det som kalles for «anti-sosial oppførsel» rundt området Turnpike Lane.

Referanser
----------

1. ↑   «Anti-social behaviour at Turnpike Lane», *Haringey London*
2. ↑   «Anti Social Behaviour», *Haringey London*
**Mutasjon L452R** er en mutasjon i spikeproteinet på SARS-CoV-2, viruset som forårsaker covid-19. Navnet L452R viser til den utveksling fra det først kjente og verdensutgredte viruset som hvorved leucin (L) er erstattet med arginin (R) i posisjon 452.

I første del av 2021 kom det til en voldsom økning av covid-19-tilfeller i India. Denne ble drevet av en såkalt dobbeltmutasjon av viruset. Denne nye versjon av koronaviruset har fått betegnelsen Lineage B.1.617. L452R er den ene av mutasjonene, og er av bekymring ettersom den styrker ACE2-reseptorens bindeevne samtiden som den reduserer de eksisterende (april 2021) antistoffer fra å knytte seg til dette muterte, og annerledes foldede, spikeproteinet.

Noen studier viser at L452R også kan ghjøre koronaviruset resistent mot T-celler, den klasse av celler som trenges for å ramme og ødelegge virusinfiserte celler. De er også annerledes dea de antistoffer som er nyttige ved det at blokkerer koronaviruspartikler og hindre dem fra å spre seg.

Referanser
----------

1. ↑  «"What Mutations of SARS-CoV-2 are Causing Concern?"]». *News Medical Lifesciences*. 15. januar 2021. Besøkt 16. januar 2021.
2. ↑  «Coronavirus | Indian 'double mutant' strain named B.1.617». *The Hindu* **(engelsk)**. 8. april 2021.
**Kalvehøgde** er et 10 kilometer langt fjellmassiv i Vang og Vågå kommune i Innlandet, i den sørligste delen av Jotunheimen. Fjellet er det høyeste i Vang kommune. Den nordlige delen av massivet ligger i Jotunheimen nasjonalpark. Massivet stiger slakt opp fra innsjøen Bygdin, og ender i en veldig bratt vegg i nord. Veggen er mellom 500 og 700 meter høy. På nordsiden av massivet er det flere isbreer med Leirungsbreen som den største. På sørsiden er det to mindre breer, Kalveholobreen. Alle breene er i tilbakegang de siste årene. 

Det østlige Kalvehøgde og vestveggen sett fra Mugna.
Massivet består av ti topper på over 2000 meter, men den nordvestligste (i forgrunnen på bilde til høyre) og de to østligste (ikke synlige) blir normalt reknet som selvstendige fjell. Primærfaktoren til de fleste av desse toppene er mindre enn 100 m og det meste av massivet er en vid rygg eller et platå som er populært blant skigåere. Store Kalvehøgde er det høyeste og mest markante av disse med ei høyde på 2208 moh og en primærfaktor på 518 meter. Østre Kalvehøgde er det eneste andre av toppene med en primærfaktor over 50 meter. Det har ei høyde på 2178 meter over havet. 

Fjellet ligger nær fylkesvei 51 og det er noe av årsaken til at fjellet er av de mest besøkte i Jotunheimen. 

De forskjellige toppene har forskjellige navn. Munken er det nordøstlige platået, Mugna er de to sentrale toppene, Kalvehøgde er de tre vestlige toppene og Nordre Kalveholotind er den sørvestlige toppen. Sistnevnte er den eneste toppen har en markant bratt vei på sørsiden. 

Massivet består av bergarten gabbro. Sørsiden og platået består hovedsakelig av ur og det er lite planteliv her bortsett fra lav, mose og issoleie. 

Munken - den flateste delen av platået.
Den østlige Kalvehøgde og Mugna ble begge klatret i 1820 av to studenter, Balthazar Mathias Keilhau og Peter Christian Bianco Boeck, begge ble senere viktige forskere ved universitetet i Kristiania. Dette ble regnet som den første virkelige fjellekspedisjonen i norsk historie, og disse toppene var de første som ble klatret av de to vennene. Når de andre toppene ble nådd er ikke kjent.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Avstand til Vestre Leirungstinden.

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 1. september 2015. Arkivert fra originalen 20. september 2020. Besøkt 8. oktober 2015.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 4. juli 2015.

Eksterne lenker
---------------

Beskrivelse av Vestre Kalvehøgde på peakbook.org
**Kaltbergtårnet** ligger på Kvikne i Tynset kommune, Hedmark. 

Tårnet på Kaltberget (952 moh.) ble satt opp av Heimevernet i midten av 1950-tallet som flyobervasjonspost.  

Det er ikke bare på Kaltberget det er et slikt tårn. Det er oppsatt flere som for eksempel det som ligger på Gråhøa på Innset. 

Bygget ble bygd i to etasjer. Første etasje var innredet som boligkvarter. Andre etasje hadde vinduer rundt hele bygget og glasstak. I andre etasje fantes det også tegninger av fly med navn på de ulike flyene.  

Det satt vakter i tårnet hele tiden.[]. Vaktene ble varslet om fly som kom og de måtte varsle dem videre til neste vakttårn. Men siden det tok så lang tid å få telefon kontakt, hadde flyene passert for lengst når de endelig nådde frem. 

Da forsvaret skulle kvitte seg med tårnet, ble det lagt ut for salg og ble kjøpt av private. Tårnet ble stående i flere år ubrukt og begynte å forfalle mer og mer. Etter mange års forfall ble det bestemt av Ya - Gryta utmarkslag at bygget skulle restaureres. Tårnet ble ferdig restaurert i 2008.
**Kalvekjese** er en pose med osteløype laget av kalvemage og brukt til ysting av søt melk. Man slaktet en spekalv. Et par timer før kalven skulle slaktes fikk den drikke melk som så ble til ost i magen. Etter slakting ble magen rengjort og saltet før osten ble lagt tilbake. Kalvemageposen ble så lukket med en trepinne før den ble hengt til tørk 5-6 uker. Når man skulle bruke osteløype, kunne denne kalvemagen rørt rundt i lunkent vann som man senere helte over i ystekjelen, eller man kunne skjære av at stykke, pakke det inn i en klut og legge det i kald myse. Tilsvarende osteløpe, *killingvasle*, kunne også lages av magen fra en geitekilling.

Noen synonymer: kalvakjæse, kalvemagepose, kjese, ystekjese

Referanser
----------

1. ↑  Gudheim, 2013, s. 491.

Litteratur
----------

* Dybdahl, Audun (1985): *Fôr, fe og melkestell i eldre tid. Arbeidsmåter og redskaper i Steinkjer-regionen*. Steinkjer museum. ISBN 82-7279-032-7
* Gudheim, Helge (2013): *Kinning, bresting og ysting i Valdres sett i norsk og internasjonal sammenheng*. Ulnes. ISBN 978-82-999264-0-9
* Reinton, Lars (1969): *Til seters. Norsk seterbruk og seterstell.* Oslo.
* Østby, Jon Birger (1984): *Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand.* Oslo.
**Kobaya** er en av de tre hovedtyper i de japanske krigsflåtene i Sengoku-perioden (1467–1573) og Azuchi-Momoyama-perioden (1568–1600), de andre to er «slagskipet» *atakebune* og «krysseren» *sekibune*. Den siste og minste hovedtypen med betegnelsen *kobaya* kunne betraktes som datidens «fregatten» som et patruljefartøy for rekognosering og andre roller med sin hurtighet.

Kobaya
------

I motsetning til både atakebunen og sekibunen var kobayaen et åpent fartøy som også var et roskip som kunne ha en besetning på 20 roere, men det hadde vært store kobaya´ere av samme størrelse som en sekibune, som normalt hadde en robesetning på førti roere. Som sekibunen hadde kobayaen en mast som kunne tars ned, for deretter å bli lagt til hvile ovenpå flere gafler langs fartøyets senterlinjen. Som seilskip hadde den et råseil som besto av vertikale striper, som bare var benyttet under medvind.

Som et krigsskip hadde kobayaen en besetning på ti soldater og åtte bueskyttere eller skyttere med musketter eller arkebuser i tillegg til tjue roere langs relingene. Fra skipsside til skipsside gikk flere tverrbjelker ut slik at disse ble utriggere som roere kunne komme ut på og stikke ned deres *yuloh* årene. Med denne åretypen kunne man vrikke seg framover ved å rotere på årebladene.

Som et åpent fartøy hadde den ikke overbygninger som kunne gi vern mot fiendtlige prosjektiler som pil og kuler, men det var mulig å reise provisoriske skjermer av bambus eller trevirke som tykke planker ved hjelp av et rammeverk langs relingene fra stevn til stevn. Bruk av provisoriske skjermer som kjempemessige skjold var lenge vanlig i de mange konflikter i Japans historie, spesielt på båter og fartøyer som ikke var bygd som krigsfartøyer.

Som et rekognoseringsfartøy var kobayaen den raskeste av de tre hovedtyper krigsskip i de japanske krigsflåtene i 1500-tallet, som også kunne brukes som sjøtransport for overføring av troppene, som under Toyotomi Hideyoshis invasjon av øya Shikoku i 1585. I dette året ble 90 000 soldater fraktet på 700 fartøyer fra Awaji til Shikoku. Fra de større atakebunene som ikke kunne nærme seg strendene, ble troppene tatt om bord på båter og kobayaer for landstigning.

Kobayaen hadde en lett konstruksjon uten indre avstivning utover tverrbjelker, som gav stor hurtighet under seil og med årer, som kan trekkes opp på strendene i strandhugg.

Litteratur
----------

* Stephen Turnbull, *Fighting Ships of the Far East (2) Japan and Korea 612-1639* 2003 ISBN 1-84176-478-7
**Koalesens** er en prosess der to eller flere dråper eller partikler slår seg sammen ved kontakt til å danne en enkel dråpe (eller boble). Dette kan skje i mange prosesser, blant annet i meteorologiske og astrofysiske prosesser. For eksempel er prosessen viktig både i dannelsen av regndråper og i dannelsen av planeter og stjerner. Koalesens er også et uttrykk som blir brukt i sveising, der to (eller flere) metaller blir sveiset sammen.

Innen meteorologi spiller prosessen en svært viktig rolle i hvordan regndråper oppstår. Små dråper blir fanget av luftstrømmene i skyene og kolliderer med hverandre og danner større dråper. Når de små dråpene blir store og tunge nok til at oppdriften ikke lenger kan holde på dem vil de falle ut av skyene som regn. Når skytoppene er kaldere enn -40 °C eller hvis det er cirrusskyer over skyene kan iskrystaller som kommer inn i skyene hjelpe i dannelsen av regndråper.

Se også
-------

* Bergeronprosessen

Kilder
------

* (no) Koalesens i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin
 |
**Koba Gvenetadze** (født 26. desember 1971) er en georgisk økonom, som siden mars 2016 har vært sentralbanksjef i Georgias nasjonalbank.

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Gvenetadze har en mastergrad (Master of Arts) i samfunnsøkonomi fra American University i Washington i USA. Han deltok her på universitetets *US Government Edmund S. Muskie Graduate Scholarship Program*. Han har også en Bachelor of Arts-grad i finans fra Tbilisi State University.

Han startet sin yrkeskarriere som økonomispaltist i avisen Iveria Express i 1993-94. I 1994 begynte han for første gang å jobbe i sentralbanken, da som seniorøkonom. Han forlot sentralbanken i 1996 for å jobbe i IMF, og han jobbet der fram til 2000. Fra 2000 til 2001 var han visefinansminister i Georgia, deretter var han *deputy state minister* fram til 2002. Han jobbet for IMF igjen fra 2002 til 2015, som seniorøkonom. Der jobbet han med Midtøsten og Sentral-Asia. I 2015 begynte han som økonomirådgiver hos Galt & Taggart, en avdeling under den private banken JSC Bank of Georgia. 

Da sentralbanksjef Giorgi Kadagidzes termin utløp 25. februar 2016 ble Gcenetadze utnevnt til ny sentralbanksjef.

Referanser
----------

1. ↑  Caucasus Business Week - *Parliament Approves New Member of NBG Board* Arkivert 5. juni 2016 hos Wayback Machine. besøkt 9. mai 2016.
2. ↑  Georgias nasjonalbank - *Koba Gvenetadze*, besøkt 9. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
«Sermitsiaq» har flere betydninger.

***Sermitsiaq*** er en grønlandsk avis. Den er oppkalt etter fjellet Sermitsiaq, som ligger ved Nuuk. 

Avisen ble utgitt første gang 21. mai 1958, som et grønlandsk alternativ til den danskspråklige avisen *Mikken*. Disse to avisene ble trykket hver for seg; *Mikken* ble utgitt på lørdager og *Sermitsiaq* på mandager i ca. 6 måneder, inntil *Mikken* ble utgitt siste gang 22. november 1958. *Sermitsiaq* ble trykt på begge språk den siste uken før Mikken ble lagt ned.

*Sermitsiaq* var en lokal avis for Nuuk-regionen fram til rundt 1980, da avisen ble landsdekkende. Avisen ble også mer politisk orientert etter 1979, da Grønlands hjemmestyre ble etablert. 

Avisen utgis i dag hver fredag.

*Sermitsiaq* meldte 13. november 2009 at *Sermitsiaq* og konkurrenten *AG* skal slås sammen fra 1. januar 2010 på grunn av sviktende økonomi i begge avisene. Både *Sermitsiaq* og *AG* skal fortsette å komme ut, *Sermitsiaq* ukentlig som før.

Referanser
----------

1. ↑  Sermitsiaq: Grønlands to aviser fusionerer Arkivert 16. november 2009 hos Wayback Machine. (13. desember 2009)

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (kl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**«The Immigrant»** er en sang, skrevet av Neil Sedaka og Phil Cody. Sedaka spilte den selv inn. «The Immigrant» ble utgitt på singlene The Rocket Record Company MCA-40370 i USA i 1974 og Polydor 2058 583 i Storbritannia i mai 1975. Produsenter var Neil Sedaka og Robert Appere. B-siden på den amerikanske utgivelsen var «Hey Mister Sunshine». B-siden på den britiske utgivelsen var «Your Favourite Entertainer».

«The Immigrant» var hentet fra LP-platen, *Sedaka's Back*.

«The Immigrant» var tilegnetJohn Lennon og de immigrasjonsproblemene som han møtte.

Norsk tekst
-----------

Andreas Diesen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Innvandreren».

### Innspilling

* Anita Skorgan. Utgitt på LP-platen *Anita Skorgan* (Snowflake CLP 3007) i 1978.

Listeplassering
---------------

Singlen lå som høyest på en 22.-plass på Billboard Hot 100-listen og tilbrakte ei uke på førsteplassen på Billboard Easy listening-listen i mai 1975.

Referanser
----------

1. ↑  45cat – Neil Sedaka – The Immigrant / Hey Mister Sunshine – The Rocket Record Company – USA – MCA-40360
2. ↑  45cat – Neil Sedaka – The Immigrant / Your Favourite Entertainer – Polydor – UK 2058 583
3. ↑  Whitburn, Joel (2002): *Top Adult Contemporary: 1961-2001*, Record Research, s. 218
Fra Yangchengsjøen
Beliggenhet
Kokte kinaullhåndskrabber
**Yangchengsjøen** (kinesisk: 阳澄湖, pinyin: *Yángchéng Hú*) er en innsjø om lag tre km nordøst for byen Suzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Den er mest kjent for sine forekomster av den alment ansett mest delikate kinaullhåndskrabben, som regnes som en kulinarisk delikatesse i det kinesiske kjøkken og er særlig knyttet til Shanghais kokekunst.

Yangchengsjøen ligger mellom Taisjøen og Yangtzefloden. Den har et areal på om lag 20 km². 

Den kinesiske kinaullhåndskrabben migrerer fra Yangchengsjøen mot Yangtzedeltaet for å parre seg i september og oktober, og lokale fiskere fanger dem i denne perioden. I 2002 var den totale fangsten på rundt 1500 tonn.

Eksterne lenker
---------------

* artikkel om juks med kinaullhåndskrabber Arkivert 24. juli 2008 hos Wayback Machine. China Daily
* Artikkel om sjøen og krabben fra Suzhous lokalregjering

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Brikett.
**Brikett** er en fornybar energikilde som er laget av treflis, skogsavfall, sagbruksavfall, torv eller landbruksavfall. I Norge er så godt som all produksjon basert på treflis. Biomassen blir komprimert eller presset til stavformede kubber med en diameter større enn 25 millimeter. Biomassen blir normalt presset sammen uten bruk av bindemidler. Brikett levert i bulk har typisk en diameter på 55-75 mm. Normalt blir brikett brukt i mellomstore og store varmesentraler. (Årsforbruk 1,5 GWh og større) Som et alternativ, og da særlig i mindre anlegg kan en nytte pellets i stedet for briketter.

Trekullbriketter er en variant av kull som brukes til grilling. De selges sekkevis eller som innhold i engangsgriller.

Brennverdi
----------

Ifølge Norsk Standard NS 3168:2000 skal energiinnholdet i en brikett (gruppe 1) være på minst 16,2 MJ/kg (4,45 kWh/kg) og fuktinnholdet være maksimalt 12 %. Normalt er norsk brikett produsert fra gran eller furu. Disse treslag har en noe lavere brennverdi enn bjørk. Dersom denne briketten blir brent i en kjel med virkningsgrad på 85 %, blir effektivt energiinnhold 3,8 kWh pr. kg. Med en brikettspris på f.eks. kr 1,50 pr. kg svarer det til en brenselpris på 39 øre/kWh.

Norsk produksjon
----------------

Den norske produksjonen av brikett, som er basert på treverk, flis osv. var i 2010 på 31.2550 tonn. Av dette ble 4.790 tonn eksportert. Det ble importert 19.568 tonn. Briketter som er produsert med avfall som basis er ikke medtatt i denne statistikken.

Det var i 2010 14 produsenter og 6 importører av brikett. Solør Bioenergi og Norsk Biobrensel er pr. 2010 de desidert største produsentene i Norge. De står for ca 75 % av produksjonen.

Norsk forbruk
-------------

Brikett leveres i "husholdningspakker", storsekker og som bulk. Pris (2010) inklusive moms ligger på ca 48 øre/kWh for "husholdningspakker", ca 30 øre/kWh for storsekk og ca 27 øre/kWh for bulkleveranser. Brikett brenner svært rent med svært lave verdier av sot og partikler.

Referanser
----------

1. ↑  NS 3168:2000
Biobrensel – Brenselbriketter – Klasseinndeling og krav
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Norsk bioenergiforening
* Norsk Biobrensel
* Solør Bioenergi
**Serit as** er et norsk IT-selskap som er totalleverandør av driftstjenester, konsulenttjenester, maskinvare, programvare, internettløsninger og kurs til private og offentlige kunder. Serit har et landsdekkende nettverk av 16 avdelinger som leverer komplette løsninger til lokalt næringsliv i Norge. 
Serit Gruppen har ca 160 ansatte og en samlet omsetning på drøyt 350 millioner kroner.
Hovedkontoret ligger i Oslo.

Organisasjon
------------

Serit er organisert som en medlemsmodell med frittstående selskaper som medlemmer. Flere av medlemmene er også eiere av Serit AS. Serit Gruppen ledes av adm dir Richard Hægermark.

Historie
--------

ITUM og IT Partner etablerte i 2011 Itum IT Partner-kjeden - Norges største kjedeselskap av lokale IT-forhandlere. Serit Tromsø, Serit Hålogaland (Harstad og Sortland) og Serit Itum (Notodden, Bø, Lunde og Mjøndalen) har vært med på starten. I 2018 ble Eltele (Alta og Vadsø) med i Serit Gruppen (tidligere Serit kjeden) og året etterpå ble også Serit Nidaros (Trondheim) medlem. I 2022 har ITstyring (Kristiansand), Datalink IT (Sandnessjøen og Mosjøen), Comtec (Bergen) samt Prodata (Kirkenes) blitt medlemmer. I januar 2023 ble CentPro medlem. Totalt er gruppen nå ti medlemmer.

Kjeden skiftet navn til Serit i 2013 og feiret 10 år i januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Nashville internasjonale lufthavn** (engelsk: *Nashville International Airport*, IATA-kode **BNA**) er en lufthavn i Nashville in den amerikanske delstaten Tennessee. Den ble etablert i 1937 som **Berry Field** og er eid av kommunen gjennom Metropolitan Nashville Airport Authority. Lufthavnen har fire rullebaner, den lengste som er 3.362 meter lang. Flyplassen hadde 9.4 millioner passasjerer i 2011 og har direkteruter til mer enn førti destinasjoner i USA. Den nåværende terminalen ble bygget i 1987. Lufthavnen har en militær seksjon som er base for den 118. flytransportvinge av Tennessee Luftnasjonalgarde. Flyplassen var en hub for American Airlines mellom 1986 og 1995, og er i dag en base for Southwest Airlines.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nashville International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Nasir Jang** (født 26. februar 1712, død 16. desember 1750) var nizam av Hyderabad fra 1. juni 1748 til 16. desember 1750. Hans egentlige navn var Ahmed Ali Khan, men han omtales vanligvis med tittelen Nasir Jang. 

Han var nest eldste sønn av Kamar-ud-din, statens grunnlegger. Da faren døde i 1748 brøt det ut strid om arvefølgen. Et av Kamar-ud-dins barnebarn, Muzaffar Jang, konkurrerte med Nasir Jang om makten. Britene og franskmennene involverte seg i striden og med britisk hjelp sikret Nasir Jang seg tronen. Etter at han ble drept fikk Muzaffar Jang støtte av Joseph François Dupleix og franskmennene og sikret seg makten. Franskmennene sikret også at den franskvennlige Salabat Jang kom på tronen da Muzaffar Jang ble drept.

Referanser
----------

1. ↑  *Imperial Gazetteer of India*, Oxford: Clarendon Press, 1908, s. 239.
2. ↑  Hermann Kulke og Dietmar Rothermund: *History of India*, 3. utgave, London: Routledge, 1997, s. 212f.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Kamar-ud-din** | **Nizam av Hyderabad**(1748–1750) | Etterfølger:**Muzaffar Jang** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook
 |
**Ole Andreas Knutsen Thulesius** (født 1708 i Sør-Trøndelag, død i 1798 i Oslo) var tredjeprest i Vor Frelsers menighet i Oslo fra 1751 til han døde. Daværende Vor Frelsers kirke kalles i dag Oslo domkirke. 

Han ble gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

Familie
-------

Han var gift med Anna Lange Thulesius. Hun var kjent i Oslo som en klok og vakker kvinne, mens ektemannen Ole Andreas var kjent som utiltrekkende og meget hissig. Det fortelles at Annas mor Birgitte von Heidenmarck mistet et brett fullt av tekopper i gulvet da hun fikk høre hvem datteren skulle gifte seg med.

Oldebarnet hans (som var født i 1853) av svigersønnen Ludvig Didrich[*klargjør*]: hans datters Margrethe Thulesius andre ektemann; skrev blant annet ned følgende om hennes første ekteskap:

> med konsumpsjonskasserer og magistrat Matthias Holm: '... Ludvig Bühring var i flere år hemmelig forlovet med Margrethe Thulesius. Men denne ble av sin tyranniske far tvunget til å gifte seg med en gammel bankkasserer Holm og reiste med ham til Bergen endskjønt hun forsøkte å drukne seg. Men etter et års forløp kom hun tilbake til Christiania som enke i 1781. ...' Den tyranniske far var 3.presten i Vor Frelsers menighet, Ole Andreas Thulesius, som har fått et lite pent ettermæle.
> 
>

Litteratur
----------

* Øverland, O.A. (1902). *Trediepresten Ole Andreas Thulesius*. Kristiania: Aktieforlaget.
***The Criminal Hypnotist*** er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1909, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Til en mottakelse er det invitert en berømt professor i hypnose, og i løpet av kvelden viser han frem sine krefter. Flere av gjestene blir satt under hans påvirkning, og blir satt til å utføre de mest latterlige krumspring - til gjestenes forlegenhet etter å ha kommet seg ut av hypnosen. Vertens datter er den siste personen ved festen som blir utsatt for professorens makt, og hun viser seg å være et så godt emne at professoren med en gang bestemmer seg for å gjøre henne til sin bevisstløse agent til sine planer. Han forsøker å få henne til å stjele en større pengesum fra skrivebordet til faren hennes.

Men en person med god moral kan ikke tvinges til å begå noen forbrytelser. Selv om den unge kvinnen går til huset, og til og med åpner skuffen hvor pengene ligger, så kommer hun tilbake til professoren uten noen penger. Professoren forsøker deretter å få tak i alle pengene selv, og etterlater deretter kvinnen fremdeles under hypnose. Slik finner faren igjen datteren sin, og han kontakter en doktor for å få datteren ut av hypnose - samt politiet. De forsøker deretter å finne ut hvor professoren kan ha tatt veien, for å arrestere ham og skaffe tilbake alle pengene han har stjålet.

Medvirkende
-----------

* Owen Moore som mannen
* Marion Leonard som mannens forlovede
* Arthur V. Johnson som den kriminelle hypnotisøren
* David Miles som ransofferet / gjest
* Charles Inslee som professoren / gjest
* George Gebhardt som professorens assistent / politimann / gjest
* Harry Solter som doktoren
* Florence Lawrence som hushjelpen
* Linda Arvidson som gjest
* Anita Hendrie som gjest
* Jeanie Macpherson som gjest
* Tom Moore som gjest (ubekreftet)
* Barry O'Moore som gjest (som Herbert Yost)
* Mack Sennett som gjest

Referanser
----------

1. ↑  «The Criminal Hypnotist». *Silent Era* **(engelsk)**. Besøkt 25. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

(en) *The Criminal Hypnotist* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Criminal Hypnotist* på American Film Institute Rediger på Wikidata
* (en) *The Criminal Hypnotist* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Cross-Roads*** er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Frederick A. Thomson.

Handling
--------

Den gamle kveker-bonden Abel Hale og hans kone Phoebe får problemer på grunn av en listig advokat, fordi de skylder ham penger. Men advokaten truer med å drive dem fra hjemmet deres, med mindre de gir ham datteren deres Charity i ekteskap. Kirke Dundee, en hardtarbeidende bondegutt er også forelsket i Charity. Den samme advokaten er bobestyrer for boet som tilhører Kirkes onkel. Etter at denne onkelen dør, testamenterer han eiendommen sin til Kirke.

Men advokaten forandrer p+å testamentet, og gjør i stedet den enkeltsinnede Toby til arving. Tobys mor er imidlertid en uansvarlig og slu gammel kjerring som legger planer sammen med advokaten for å frarøve Kirke den rettmessige arven han har krav på. Advokaten går samtidig etter den gamle kvekeren og hans kone, og de blir snart fordrevet fra gården deres. Men Toby er ikke fullt så dum som advokaten tror, og han forsøker å hjelpe det gamle ekteparet.

Skuespillere
------------

* George Cooper - Kirke Dundee
* Zena Keefe - Charity Hale
* Mary Maurice - Phoebe Hale
* Charles Eldridge - Abel Hale
* Hal Wilson - Lawyer Salmon

Referanser
----------

1. ↑  The Cross Roads

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Cross-Roads* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Mat og helse** er et undervisningsfag i norsk grunnskole. Læreplanen i mat og helse har kompetansemål etter 4. 7. og 10. trinn, så elevene skal ha faget både på småtrinnet, mellomtrinnet og i ungdomsskolen. Karakteren fra ungdomsskolen regnes som avsluttende karakter, og gjelder for opptak til videregående skole. Faget het inntil årsskiftet 2006/2007 «Heimkunnskap», men byttet ved innføring av Kunnskapsløftet i 2006 navn til «Mat og helse».

I 1916 utkom boken *Matlære* som lærebok i faget, som den gangen het «Husstell».

Referanser
----------

1. ↑  «Læreplan i mat og helse (MHE01-02)». *www.udir.no*. Besøkt 4. april 2023.
2. ↑  Høst, Inga (1956). *Matlære: kokebok for barne- og framhaldsskolen*. Oslo: Aschehoug. s. 3.  [Forord til 1. utgave]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Canadian Encyclopedia **·** Canadian Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** BNE
 |
**Fred. Olsen Production** (OSE: FOP) er et norsk offshore FPSO petroleum selskap. Selskapet ble etablert i 1994 og har hovedkontor i Oslo, og ble notert på Oslo Børs den 11. mai 2007. Største eiere er Bonheur og Ganger Rolf gjennom First Olsen, som eier 61,5 % av selskapet. Selskapene er kontrollert av Olsen-familien med kontorer i Oslo; Houston, USA; Singapore; og Port Harcourt, Nigeria.

Selskapet ledes av Morten Lunde (CEO) og Per-Oscar Lund.

Flåte
-----

FOP eier og opererer tre Floating Production Storage and Offloading fartøyer (FPSO), to Floating Storage and Offloading fartøyer (FSO) og en Jack-up (MOPU). Dessuten har selskapet bygget om en suezmax tanker til FPSO og har ytterligere en tankbåt til ombygging. Virksomheten foregår i Vest-Afrika og Rødehavet. Blant fartøyene er Knock Nevis, verdens største skip, som ble ombygget fra tankskip tidligere kjent som Jahre Viking.

* Knock Taggart
* M. Lorenceau
* Knock Nevis (FSO)
* Petróleo Nautipa (50 % eierskap)
* Knock Adoon
* Knock Dee (FSO)
* Knock Allan

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
Bernstoffsgade med Hovedbanegården til høyre og Centralpostbygningen i bakgrunnen. Tivoli ligger utenfor bildekanten til venstre
Bernstorffsgade med Hovedbanegården om vinteren
**Bernstorffsgade** er en gate i København, som løper fra Vesterbrogade til Kalvebod Brygge. Gaten er oppkalt efter Johann Hartwig Ernst von Bernstorff. Det nåværende gateløp er til dels dominert av nærheten til Københavns hovedbanegård og Tivoli, men det er også andre sentrale bygninger langs denne.

Ved krysset med Vesterbrogade og Hammerichsgade ligger Panoptikonbygningen (og overfor ligger Hard Rock Cafe), og sør for Tietgensgade ligger Centralpostbygningen.

Bernstorffsgade løp opprinnelig langs den nåværende Banegårdspladsen, mellom Panoptikonbygningen og banegraven. Gaten ble endret ti sitt nåværende løp i forbindelse med byggingen av den nværende hovedbanegården, som ble innviet i 1911.

Blant arkitekter som gjennom årene har vært viktig for gatens utseende er blant andre::

* Heinrich Wenck, som tegnet Hovedbanegården og Centralpostbygningen
* Arthur Wittmaack, som i 1916 tegnet den danske indremisjonens bygning, Bernstorffsgade 21 (i dag Københavns kommune)
* Ernst Kühn, som i 1925, 1930 og 1943-46 moderniserte Restaurant Nimb
* Holm & Grut, som fra 1966 og i de kommende årene sto for utvidelse av Centralpostbygningen
* Ole Hagen, som i 1968-69 tegnet den nye Københavns godsbanegård

Referanser
----------

1. ↑  Bent Zinglersen. *Vesterbros Passage*. København, 1978.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bernstorffsgade – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
Berns salong omkring 1890
Entréen til Berns juli 2008
**Berns** eller **Berns salonger** er en restaurant og underholdningsscene ved Berzelii park i det sentrale Stockholm i Sverige.

Huset ble oppført 1862–1863 av konditoren Heinrich Robert Berns etter arkitekt Johan Fredrik Åboms tegninger. Innvielsen fant sted 1. august 1863. Med sin medarbeider Magnus Isæus (1841–1890) utvidet han i 1885 bygningen med ytterligere en salong, vinkelstilt mot den opprinnelige, og samtidig skiftet man navn fra Berns Salong til Berns Salonger.

De staselige salongene med forgylling, speil, lektere og store vinduer mot parken har bygningens fulle takhøyde. August Strindbergs *Röda rummet* og *Götska rummen* er oppkalte etter salonger på Berns (*röda rummet* var en samlingsplass för Stockholms ungkarer i 1870-årene).

Berns’ salong var en av Europas store restauranter på sin tid og spilte en stor rolle i Stockholms uteliv. I 1866 viste man her cancan for første gang for et svensk publikum og her opptrådte internasjonale stjerneartister som Josephine Baker, Miriam Makeba, Liza Minnelli, Frank Sinatra, Marlene Dietrich og Louis Armstrong. Også mange svenske underholdere som Hasse och Tage og Joe Labero har opptrådt i Berns salonger.

I 1980-tallet ble det foretatt en gjennomgripende renovering; da tillkom konferanselokaler i kjelleren, og et rilgrensende hotell ble integrert.

Kilder
------

* Stockholms byggnader, Prisma, 1977

Eksterne lenker
---------------

* Berns.se
* Allt om stockholms beskrivelse av Berns

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin
 |
Bernstorffstøtten Foto: Steen Willadsen 
**Bernstorffstøtten** er et minnesmerke for J.H.E. Bernstorff i
Gentofte kommune på Sjælland. Den er utført som en cirka 6,75 meter høy obelisk av norsk marmor på en granittsokkel i 1783 av Johannes Wiedewelt.

Støtten ble avduket 28. august 1783 og regnes som en forløper for Frihetsstøtten i København.

Minnestøtten er smykket ut med relieffer og har en innskrift:

*Æreminde efter Døden / for / Johan Hartvig Ernst / Greve af Bernstorff / som gav / udskiftede hovning frie arvelige /Gaarde / med dem Stræbsomhed Velstand alt / til Mönster for Efterslægten / MDCCLXVII / oprettet / af Godsets takfulde Beboere / MDCCLXXXIII.*
På den andre siden er det enda en innskrift med samme tekst på latin.

Minnestøtten ble reist etter initiativ av taknnemlige bønder i Gentofte til minne om at J.H.E. Bernstorff gjorde bøndene på godset sitt selveiende mange år før landboreformene.

Støtten ble fredet i 1918.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Fredningssag / Bernstorffstøtten, Lyngbyvej ved Fristedet, Gentofte fra Kulturarvsstyrelsen (besøkt 6. juli 2014)
2. ↑  Johannes Wiedewelt Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. fra Gentofte Bibliotekerne (besøkt 6. juli 2014)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bernstorffstøtten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark