recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Nuseirat
**Nuseiratleiren** (arabisk: مخيّم النصيرات) er en palestinsk flyktningleir som ligger fem kilometer nordøst for Deir al-Balah. Flyktningeleiren er i guvernementet Deir al-Balah på Gazastripen. I følge Palestinian Central Bureau of Statistics hadde den i 2006 et folketall på 64.423 personer.

Nuseiratleiren har sitt navn etter den lokale beduinstammen Nuseirat, del av hanajirakonføderasjonen som historisk hadde dominert områdene fra Deir al-Balah og til Gaza. De fleste av flykningene var fra de sørligere deler av Israel, som Beersheba og kystsletten. Før leiren ble anlagt av UNRWA, hadde de omlag 16.000 opprinnelige flyktninger etablert seg på området til et tidligere britisk militærfengsel på stedet.

Flyktningeleirene Bureij og Maghazi ligger ikke langt unna. 

Leiren har elleve skolebygninger, hvorav ni har dobbel timeplan, slik at det huses totalt tjue skoler De sanitære forhold er graverende, særlig for barn.

I mai 2018 ble Store Nuseirat-moskéen åpnet av Qatars ambassadør i Gaza, Mohammed Al Emadi.

Den 18. oktober 2023 ble moskéen bombet under israelske luftangrep.

Referanser
----------

1. ↑  Projected Mid -Year Population for Deir al Balah Governorate by Locality 2004- 2006 Arkivert 2011-05-19 hos Wayback Machine Palestinian Central Bureau of Statistics
2. ↑  Nuseirat Refugee Camp. UNRWA.
3. ↑  Fiche de l'UNRWA sur Nuseirat
4. ↑  TA Abu Mourad. Palestinian refugee conditions associated with intestinal parasites and diarrhoea: Nuseirat refugee camp as a case study. Public Health 2004;118(2):131-42. Résumé en ligne
5. ↑  «Ambassador Al Emadi Opens Grand Nuseirat Mosque in Gaza Strip». *Qatari Ministry of Foreign Affairs*. 2. mai 2018. Besøkt 19. oktober 2023.
6. ↑  «Bombing Worshippers Inside a Mosque in Gaza – PHOTOS». *Palestine Chronicle*. 19. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Nuseirat-artikler fra UNRWA
* Welcome To al-Nusayrat R.C.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Kartonger med lettmelk i butikk
Lettmelk i kartonger sammen med andre melketyper fra 1995
**Lettmelk** er betegnelsen på en type bearbeidet kumelk hvor varierende mengder av melkefettet (fløten) er fjernet ved separering i en melkeseparator (en sentrifuge). I dag brukes betegnelsen først og fremst i markedsføring av melkeprodukter med fettinnhold fra 0,7 til 1,5 %. Melken er homogenisert og pasturisert, og har en holdbarhetstid på 13 dager gitt at den selges og oppbevares kjølig.

I Norge kom lettmelk på markedet i 1984, og skulle være et sunnere alternativ til helmelk ettersom man så en sammenheng mellom melkefett og forekomst av hjerte- og karsykdommer. Den har etter hvert blitt den mest solgte type melk i Norge.

Det svenske motstykket til lettmelk heter *mellanmjölk*, og det man i Sverige kaller *lättmjölk* tilsvarer varianten av lettmelk som tidligere ble kalt ekstra lett melk.

Referanser
----------

1. ↑  Lettmelk Opplysningskontoret for Meieriprodukter
2. ↑  Ernæring og folkeopplysning Norgeshistorie.no
3. ↑  D-vitamin: Å berike eller ikke berike forskning.no
4. ↑  Norsk lettmelk er svensk fetmelk VG
**Karl Sebastian Greenwood** (født 26. desember 1976) er en svensk forretningsmann. Han har siden 2003 vært involvert i nettverksmarkedsføring.

Greenwood var prosjektleder i selskapet Enigro som ble etablert av norske Jarle Thorsen i 2009. Sammen med John Ng lanserte han i 2013 kryptovalutaen BigCoin gjennom nettverksselskapet Prosper Limited som var registrert i Hongkong, her var også bulgarske Ruja Ignatova involvert. Konseptet ble en flopp, men erfaringene ble brukt til å designe et nytt konsept basert på kryptovaluta og nettverkssalg, nemlig OneCoin som så dagens lys i 2014.

OneCoin fikk en enorm utbredelse, og FBI har anslått at mer enn 30 milliarder kroner skal ha blitt investert i konseptet. Det oppstod raskt kontroverser rundt selskapet, og i Greenwoods hjemland ble det politianmeldt av Lotteriinspektionen mistenkt å være et ulovlig pyramidespill.

I 2018 ble Sebastian Greenwood arrestert i Thailand i forbindelse med en promoteringskampanje for OneCoin og senere utlevert til USA. I mars 2019 ble også Ruja Ignatovas bror Konstantin Ignatov arrestert under et besøk i USA, og advokaten Mark Scott ble tiltalt for å ha hvitvasket 400 millioner dollar for OneCoin.

I 2023 ble han dømt til 20 års fengsel for sin rolle i OneCoin. Forsvareren hadde bedt om at straffeutmålingen skulle reduseres til den tiden Greenwood hadde sittet i varetekt i Thailand og USA med henvisning til at primitive forhold i fengslene hadde gått hardt utover hans helse, men fikk ikke gehør for dette.

Referanser
----------

1. ↑  «Sebastian Greenwood – OneCoin Global Master Distributor Interview». *Business For Home*. 19. april 2016.
2. ↑  «Hun lokker nordmenn til å satse store penger på omstridt nettvaluta». Aftenposten. 10. februar 2017.
3. ↑  Kryptodronningen» lokket nordmenn til pyramideanklaget nettvaluta. Nå er FBI på jakt etter henne. Aftenposten
4. ↑  «OneCoins verksamhet polisanmält för misstänkt brott mot lotterilagen». Lotteriinspektionen. 27. januar 2016.
5. ↑  «OneCoin Crypto Ponzi Scheme Figure Sebastian Greenwood Gets Arrested and Extradited to US». *Bitcoin Exchange Guide*. 23. november 2018.
6. ↑  «OneCoin lawyer on trial for role in 'crypto-scam'». *BBC*. 4. november 2019.
7. ↑  «Lurte flere tusen nordmenn – dømt til 20 års fengsel». *VG*. 15. september 2023.
8. ↑  «Fake cryptocurrency OneCoin co-founder Karl Sebastian Greenwood sentenced to 20 years in US prison». *Hindustan Times*. 13. september 2023.
«Ja» har flere betydninger.
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den.

**Ja** er et ord i det norske språket som ofte klassifiseres som en interjeksjon eller et adverb. «Ja» indikerer enighet og er det motsatte av «nei». Ved ektevigsel i bl.a. kristne kirker svarer begge parter rituelt «ja» på spørsmålet om de vil ta hverandre til ekte.

At lydene i ordet «ja» brukes for å bekrefte et tidligere utsagn er et resultat av det norske språkets utvikling, men det trenger ikke være slik på andre språk. Norsk, dansk og svensk har samme ord for «ja», mens *ja* på f.eks. finsk betyr «og», og på polsk betyr det «jeg».

Skille mellom «ja» og «jo»
--------------------------

«Ja» er beslektet med «jo», «tja» og synonymt med «ok», «greit». Forskjellen på «ja» og «jo» er at «ja» brukes som bekreftende svar ved et positivt utsagn, mens «jo» brukes som bekreftende svar ved et utsagn du ikke er enig i eller som du har en annen mening om. For eksempel: 

—Har han giftet seg? —Ja
Her indikerer «ja»-et at informasjonen i spørsmålet stemmer: Han har faktisk giftet seg.
—Har han ikke giftet seg? —Jo!
Her indikerer «jo»-et at informasjonen ikke stemmer: Han er faktisk gift.
Flere europeiske språk har et slikt skille mellom «ja/jo», men ordene er gjerne mer forskjellige enn det de er på norsk. På tysk skiller man mellom «ja/doch» og på fransk mellom «oui/si». (Merk at fransk «si» (jo) slik har en annen betydning enn det spanske «sí» (ja).)

Engelsk har bare ordet «yes», og dette ordet er tvetydig når det brukes som svar på et negativt spørsmål (det sammen gjelder «no» – nei i samme posisjon), og svarordet følges derfor gjerne opp med en forklarende setning:

—Isn't he married? —Yes, he is. *eller* No, he isn't.

Språk uten et ord for «ja»
--------------------------

Noen språk, som latin, har ingen ja-nei-ordsystemer i det hele tatt. På thai brukes verbet fra spørsmålet som svarord istedenfor ja/nei: คุณเคยอ่านหนังสือเล่มนี่ ? (Har du lest denne boken?) vil besvares med: อ่าน (lese/har lest) for «ja» og ไม่อ่าน (ikke lese/har ikke lest) for «nei».

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wiktionary: ja – ordbokoppføring |
**Jan Vincens Steen** (født 19. oktober 1950 i Vang i Hedmark) er en norsk journalist og kommunikasjonsrådgiver.

Steen eier og driver mediebedriften Steenmedia.no. Han bruker journalistikk og foto som metode til det meste av arbeidet sitt. Han har gjennom mange år vært spesielt opptatt av flyktningers evne og mulighet til å delta i samfunnsdebatten. Med sin bakgrunn fra avisbransjen og fotografering har han de siste årene blant annet trent flyktninger på mottak i Norge, i den store flyktningleiren Dadaab, Kenya, og i Beirut og Saida i Libanon.

Jan Vincens Steen har utdannelse fra Universitetet i Oslo i engelsk, sosiologi og historie (1972–1977) og har arbeidet som lærer i Moelv og i Oslo. Steen satt i styret i Det Norske Studentersamfund (DNS) som kulturansvarlig i 1974.

Han ledet Avis i Skolen i Norske Avisers Landsforbund (nå Mediebedriftene) fra 1981 til 2008.

Jan Vincens Steen har bidratt til å opprette og videreutvikle Unge Lesere-prosjekter i flere land, blant annet Indonesia, Thailand, Laos og Serbia. Steen satt i World Association of Newspapers(WAN) sin Young Readers Committee in en årrekke og utførte undersøkelser om utbredelsen av Unge Lesere arbeid internasjonalt og om unges medievaner.

Steen har skrevet to bøker i mediekunnskap sammen med Annlaug Vik Nilsson (1948–2008), *Med avisen til kunnskap* (Cappelen 1988) og *101 tips i mediekunnskap* (Aschehoug 1990).

Jan Vincens Steen satt i UNICEF Norges hovedstyre med Erik Kreyberg Normann som president 2000–2002. I 2016 / 2017 er han engasjert i å utarbeide pedagogisk materiell for Bergen kommune og Bergen2017 som skal brukes i forbindelse med VM i landeveissykling i 2017. Han fortsetter som veileder i etablering av et mediealternativ i Somalia. Gjennom World Stringers Ltd (Steen eier 50 %) har han arbeidet med ungt entreprenørskap i Bosnia Hercegovina (i samarbeid med Handel og Kontor), og i Libanon (i samarbeid med Young Solidarity for Palestine). Steen har mottatt flere arbeidsstipend fra Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening og tre ganger fra Sasakawa Foundation.

Han mottok i 2008 utmerkelse fra den indonesiske avisutgiverforeningen for sin innsats i oppbyggingen av Unge Lesere-program i landet.

Referanser
----------

1. ↑  «Med avisen til kunnskap av Annlaug Vik Nilsson». *bokelskere.no* **(engelsk)**. Besøkt 28. august 2017.
2. ↑  bokhylla.no
3. ↑  Budstikke, Nordre Aker. «Avispris til Steen». *Nordre Aker Budstikke*. Besøkt 28. august 2017.
**Karl Peder Boguslav Herman Wedel-Jarlsberg** (1870–1946) var en norsk legasjonsråd og stamhusbesitter til Jarlsberg.

Han ble født den 28. november 1870 på gården Rise, som eldste sønn av øverste kammerjunker Johan Caspar Herman Wedel-Jarlsberg og Helene Louise Celine Radetzka-Miculicz (1847–1931).

Etter å ha tatt juridisk embedseksamen gikk han inn i utenrikstjenesten. Hans første utenrikspost var ved visekonsulatet i Bordeaux. I 1897 ble han utnevnt til attaché og stasjonert i Paris, og i 1899 ble han førstesekretær i Utenriksdepartementet i Stockholm. I 1905 var han en av de to assistentene til statsminister Christian Mikkelsens sekretær Andreas Urbye ved forhandlingene i Karlstad. Umiddelbart etter unionsoppløsningen i 1905 var Karl Wedel-Jarlsberg en av de norske ansatte i utenrikstjenesten som ble sendt ut som chargé d'affaires, det vil si øverste stedlige representant for Norge på vedkommende utenriksstasjon. I statsråd den 3. november 1905 ble han utnevnt til chargé d'affaires i Paris. I statsråd 21. mars 1906 ble han utnevnt til legasjonssekretær i St. Petersburg. Den 7. november 1908 ble han konstituert ved kongelig resolusjon til legasjonssekretær i Madrid.

Han forlot han utenrikstjenesten i 1914 og flyttet hjem.

Da faren døde i 1922, arvet han Jarlsberg og tittelen stamhusbesitter. 

Fra 1930 overtok nevøen Herman Wedel-Jarlsberg bestyrelsen av godset, og i 1946 ble han godsets forpakter. I 1946 kjørte nevøen sin onkel Karl til Grimstad for å feriere, hvor Karl Wedel-Jarlsberg ble syk. Han døde på Arendal sykehus, og ble bisatt fra Sem kirke. Han er gravlagt i på familiegravstedet som ble anlagt i 1868 i parkområdet Store Gullkronen på Jarlsberg.

Referanser
----------

1. ↑  *Sem og Slagen*. Bygdebokkomitéen. 1945. s. 380.
2. 1 2 3  Omang, Reidar (1955). *Norsk utenrikstjeneste. [1] : Grunnleggende år*. Gyldendal. s. 116.
3. ↑  Omang, Reidar (1955). *Norsk utenrikstjeneste [1] : Grunnleggende år*. Gyldendal. s. 150.
4. ↑  Kavli, Guthorm (1983). *Jarlsberg*. Universitetsforlaget. s. 78. ISBN 8200063240.
5. ↑  Omang, Reidar (1955). *Norsk utenrikstjeneste [1] : Grunnleggende år*. Gyldendal. s. 158.
6. ↑  Omang, Reidar (1955). *Norsk utenrikstjeneste [1] : Grunnleggende år*. Gyldendal. s. 218.
7. ↑  Omang, Reidar (1955). *Norsk utenrikstjeneste [1] : Grunnleggende år*. Gyldendal. s. 264.
8. ↑  Tank, Roar (1930). *Jarlsberg hovedgaard og dens besiddere gjennom tiderne*. Gyldendal. s. 186.
9. ↑  Kavli, Guthorm (1983). *Jarlsberg*. Universitetsforlaget. s. 241. ISBN 8200063240.
10. ↑  Kavli, Guthorm (1983). *Jarlsberg : en norsk grevelig residens*. Universitetsforlaget. s. 238. ISBN 8200063240.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Ronald Isaksen Pulk** (født 29. juli 1979) er en norsk-samisk journalist og programleder i NRK.

Han er fra Kautokeino og startet sin karriere i NRK Sápmi sommeren 2000. Pulk har produsert reportasjer for Ođđasat på NRK1, og har tidligere også vært programleder for NRK Sápmis Mánáid-TV i flere år. Han har også ledet humorprogrammene *Namaheapmi* og *Viimmat bearjadat* for NRK Sápmi på radio. 

I 2013 var han programleder for humorserien *Pulk* på NRK3. Siden høsten 2016 har han vært programleder for talkshowet *Studio Sápmi* , og i april 2017 ledet han Reinflytting minutt for minutt  med Rebecca Nedregotten Strand for NRK.

Ronald Pulk ble kåret til årets same av leserne av den samiske avisen Min Áigi i 2001. Han har også vært konferansier for Samisk Grand Prix ved tre anledninger.

Referanser
----------

1. ↑  Merete Arnesen (22.04.2013). «Vil få hele Norge til å le». Altaposten. Besøkt 10.05.2017.
2. ↑  Vaino Rensberg (22.10.2016). «Se premieren på «Studio Sápmi»». NRK Sápmi. Besøkt 10.05.2017.
3. ↑  Inga Renate Buljo (24.04.2017). «Dette bør du vite om Reinflytting minutt for minutt». NRK Sápmi. Besøkt 10.05.2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ronald Pulk på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Per Ottar Sefland** (født 27. januar 1949 i Evje i Setesdal) er en norsk jurist og polititjenestemann som har vært sjef for Politiets sikkerhetstjeneste og sysselmann på Svalbard.

Per Sefland er utdannet jurist (cand.jur.) fra Universitetet i Oslo (1975). Han har vært politifullmektig i Ålesund, dommerfullmektig i Kristiansund og politiadjutant på Nordmøre. Han var konstituert politimester i Vest-Finnmark 1982-1983 og var politimester på Nordmøre 1984-1997. 

Han var sjef for Politiets overvåkingstjeneste (POT), senere Politiets sikkerhetstjeneste (PST) 1997-2004 og sysselmann på Svalbard 2005-2009. Han arbeidet deretter med oppdrag fra Politidirektoratet og Justisdepartementet.

Sefland har også vært leder for Kristiansund Venstre og Nordmøre senioruniversitet.

Referanser
----------

1. ↑   70 årsomtale i Aftenposten 27. januar 2019
2. ↑  75 års omtale i Aftenposten 27. jan. 2024

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ellen Holager Andenæs** | **PST-sjef**(1997–2004) | Etterfølger:**Jørn Holme** |
| Forgjenger:**Sven Ole Fagernæs** | **Sysselmann på Svalbard**(2005–2009) | Etterfølger:**Odd Olsen Ingerø** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**Alf Bjørnskau Bastiansen** (1883–1965) var en norsk forretningsmann, prest og politiker for Arbeiderpartiet. Styreleder Norges Kristne Arbeideres Forbund fra 1939 til 1948 han var blant medstifterne og ble æresmedlem. Han ble valgt til borgermester i Vadsø før han ble innsatt som vikar i Balsfjord, hvor han også ble valgt til ordfører. Han fortsatte sin geistlige karriere i Hvaler begivenheter i 1919, Drammen i 1929 Og Oslo i 1937. Bortsett fra en periode på tre år da han ble avsatt av Quisling-regimet, han tjente som vikar i Kampen Kirke til 1953, og var også Rådmann I Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2   nbl.snl.no, besøkt 21. april 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Alf B. Bastiansen». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**.
3. ↑  «Alf Bjørnskau Bastiansen». *Store norske leksikon* **(norsk)**.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** WikiTree
 |
**Racin Kolnes** (født 24. oktober 1898 på Sola i Norge, død 12. mai 1958 i Stavanger) var en norsk luthersk misjonær og prest som virket i Kina.

Liv og virke
------------

Han var sønn av Hans Martin Hansen (1861–1905) og Berte Marie Ommundsdatter (1865–1937). 

Han tok examen artium i 1921 og studerte ved Misjonsskolen i Stavanger 1918–24. Han ble ordinert til prest i Stavanger 28. juni 1924 av biskop Mikkel Bjønness-Jacobsen. 

Han ble utsendt til Kina av Det Norske Misjonsselskap og gikk til å begynne med på språkskole i Nanking 1926-27. I 1927 kom han til misjonsstasjonen i Yiyang og virket i Sinhwa distrikt 1927-33, så etter et hjemmeopphold i Norge i Ningsiang 1935-40, og så ved synodens middelskole i Hunan 1940-41. Han var hjemme 1941–46, kom tilbake til Kina, men måtte avslutte sitt misjonærarbeide i 1947. Han arbeidet fra 1947 for misjonens sak fra Norge. 

Han var gift med Sigrid Zetlitz Kolnes (født Øgreid; 1934–1949), som også virket i misjonen, på dens husflidslærerinneskole. Sønnen Ralph Ditlef Kolnes ble også luthersk prest.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Misjonsarkivet, «Racin Kolnes», besøkt 27. mai 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  VID: Racin Kolnes Arkivert 29. november 2020 hos Wayback Machine. lest 20. september 2020
3. ↑  VID: Racin Kolnes Arkivert 29. november 2020 hos Wayback Machine. lest 20. september 2020

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Eva Eastwood** (egentlig ***Eva Östlund***), født 25. september 1967 i Örebro, er en svensk låtskriver og sanger. Hennes musikk er ofte påvirket av 1950-årene og fremover. I begynnelsen av 1990-årene spilte hun inn plater med Peak Brothers og hadde artistnavnet *Bobbie Jo*. Eastwood ble tilbudt en platekontrakt i USA i 1997, men valgte å reise hjem til Sverige og startet straks derpå bandet Eva Eastwood & The Major Keys, som spilte inn fem album for det lille selskapet Tail Records i Jönköping 1999-2006.

I 2005 medvirket Eastwood i TV-programmet *Allsång på Skansen*, hvor hun fremførte «Våra liv i repris» fra albumet *En ny stil i stan*, en hendelse som regnes som avgjørende for hennes karriere.

Som låtskriver har Eastwood komponert over 800 sanger, blant annet til artister som The Boppers, Linda Gail Lewis, Lalla Hansson, Bert Idoffs, Jerry Williams og Larz-Kristerz. 

I 2010 vant hun som første kvinne Örebro kommunes musikkpris, *Millencolin Music Prize*. 

Regissør og filmfotograf Matz Eklund lagde dokumentarfilmen *Eva, en lyckost!* om Eva Eastwood, hennes oppvekst i fosterfamilje etter morens død, farens alkoholmisbruk samt hennes musikkarriere.

Diskografi
----------

**Studioalbum**

* 1999 - *Good Things Can Happen*
* 2001 - *The Good Life I Have*
* 2001 - *Hot Chicks & Cool Cats*
* 2003 - *Roots Revival*
* 2004 - *En ny stil i stan*
* 2006 - *Ton of Heart*
* 2008 - *Well Well Well*
* 2009 - *The Beat Goes on*
* 2011 - *Lyckost*
* 2012 - *Åh, vilken skiva!*
* 2016 - *Min Melodi*
* 2020 - *Candy*

**Singler**

* 2011 – «Himlen Var Här»
* 2015 – «They Never Know»
* 2016 – «Jimmy, Jimmy»
* 2016 – «Tjocka Släkten»

**Samlingsalbum**

* 2013 – *Rockin' Collection – The Early Years*
* 2016 – *Det Bästa Med Eva Eastwood*

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 307344[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eva Eastwood – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Eva Eastwood på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Eva Eastwood på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Eva Eastwood på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) Eva Eastwood på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Eva Eastwood på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Eva Eastwood på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Eva Eastwood på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Spansk edelgran** (*Abies pinsapo*) er et bartre i furufamilien.

Den blir 25–30 meter høy med en stammediameter på 150 cm. Det er som regel én rett stamme, og krona er konisk hos unge trær, men uregelmessig hos eldre. Barken er glatt og mørkegrå. Nålene er 6–20 mm lange og 2–3 mm brede. Konglene er 9–16 cm lange og 3–5 cm brede. Den nærmeste slektningen er algieredelgran (*Abies numidica*), og de to artene regnes til en egen seksjon, *Piceaster*, i edelgranslekten.

Spansk edelgran er en relikt som i dag har en svært begrenset utbredelse. Typevarieteten vokser i Spania i Sierra de Grazalema i Cádiz og i Sierra de las Nieves og Sierra Bermeja ved Ronda i Málaga. Marokkansk edelgran (var. *marocana*) vokser i Riffjellene i Marokko. Av og til skilles det også ut en tredje varietet, var. *tazaotana*, fra Riffjellene sørvest for Tétouan. Marokkansk edelgran regnes av noen botanikere som en egen art.

I Marokko vokser den i nedbørrike nordskråninger på kalkgrunn. Den trives best 1400–1800 moh. der den vokser sammen med *Acer granatense*, portugaleik, steineik, kristtorn og barlind. Den finnes også 1800–2100 moh. og vokser da sammen med atlasseder, svartfuru og strandfuru.

I Spania vokser den 900–1600 moh. Over 1100 moh. danner den tette skoger som bare består av spansk edelgran, men lavere vokser den sammen med steineik og portugaleik med en undervegetasjonen som omfatter laurbærtysbast, eføy, *Ruscus aculeatus* og *Rubia peregrina*. På serpentinjord vokser den sammen med korkeik, strandfuru og aleppofuru. 

Spansk edelgran er plantet på Sør- og Vestlandet i Norge og trives bra.

Referanser
----------

1. ↑  A. Arista m.fl. (2011). «*Abies pinsapo*». *The IUCN Red List of Threatened Species*. doi:10.2305/IUCN.UK.2011-2.RLTS.T42295A10679577.en.

Litteratur
----------

* A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). *Trær i skog og hage*. Tiden. s. 113–114. ISBN 82-10-01282-7.
* «*Abies pinsapo*». The Gymnosperm Database. Besøkt 15. januar 2016.
* R. Nicholson (1986). «Collecting rare conifers in North Africa» (PDF). *Arnoldia*. 46 (1): 20–29. ISSN 0004-2633.
* J.C. Linares og J.A. Carreira (2009). «Temperate-like stand dynamics in relict Mediterranean-fir (*Abies pinsapo*, Boiss.) forests from southern Spain». *Annals of Forest Science*. 66 (6): 610–619. ISSN 1297-966X. doi:10.1051/forest/2009040.

Eksterne lenker
---------------

Nåler og hannblomster
Kongler
* (en) *Spansk edelgran* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Spansk edelgran* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Spansk edelgran* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Spansk edelgran* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Spansk edelgran* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Spansk edelgran* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Abies pinsapo* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Abies pinsapo* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Abies pinsapo* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Harriet Wedel-Jarlsberg til Bærum gård og Bærum Verk** (1846–1926) var en norsk gårdeier og filantrop. 

Hun var yngste datter av baron Harald Wedel-Jarlsberg og Elise Frederikke Butenschøn. Sammen med sine to søstre Caroline og Elise arvet hun Bærum Verk og store eiendommer som hun i en årrekke bestyrte, i de senere år sammen med sin søstersønn godseier Harald Løvenskiold.

På sine eiendommer innførte hun forbedringer, og viste varme og interesse overfor alle som var i hennes tjeneste. Hun hadde således innrettet forsamlingslokale for arbeiderne, og deltok som oftest i deres sammenkomster. Hun ofret også stor omsorg for restaureringen av Tanum kirke, likeledes skjenket hun utstyr til Haslum- og Ullerns kirker. I Bryn kirkes kor bekostet hun utsmykningen utført av Emanuel Vigeland.

Wedel-Jarlsberg døde i 1926 og ble bisatt fra Bryn kirke.

Referanser
----------

1. ↑   Danmarks Adels Aarbog, bind 1997-1999[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Aftenposten: Ukens nytt 1926.08.03». Oslo. 3. august 1926. s. 5.
3. ↑  «Norges Kvinder 1926.08.03». Oslo. 3. august 1926. s. 3.
4. ↑  Albrektsen, Lau (20. februar 2017). «Emanuel Vigeland». *Norsk kunstnerleksikon*. Besøkt 19. november 2022.
5. ↑  «Aftenposten 1926.07.30». Oslo. 30. juli 1926. s. 5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Sauland kirke
**Sauland** er en bygd (sogn) og administrasjonssenteret i Hjartdal kommune i Telemark fylke. Innbyggertallet ligger på over 800 personer per 2014, noe som tilsvarer over halvparten av husstandene i hele kommunen. Bygda ligger sør/øst i kommunen og er et av de tre sognene i Hjartdal. Stedet var fram til Notodden ble grunnlagt, et sentrum i Aust-Telemark, og hadde på den tiden blant annet sorenskriveren for dette området. Fram til 1860 hadde sognet en egen stavkirke (Sauland stavkirke) som ble revet ned og erstattet med den langkirken (Sauland kirke) som står der den dag i dag.

Sognet grenser til bygdene/sognene Tuddal, Gransherad, Heddal, Seljordsbygda og Hjartdalsbygda. Tidligere grenset den også til Bøbyen før nåværende kommunegrense ble satt.

Sauland skole er den eneste ungdomsskoleen i bygda og danner sammen med barneskolene grunnskolen i kommunen.
Bygda har blant annet dagligvare, bensinstasjon, husflid, auksjon og brukthandel, bakeri, lege, barnehage, aldershjem, bank, gjestehus, kommunale kontorer, trygdekontor, bil- og lastebilverksted, trevare- og byggbutikk og skytebane.

Her ligger også Telemarks *nest* største mo, Ålamoen, der det periodevis blir tatt ut grus. Ålamoens utnyttbare volum er 20 776 m³, og moen inneholder 83 millioner m³ med masser. Moen er også blant de største i hele landet, noe som er med på å gjøre Hjartdal til den nest største gruskommunen i fylket. I årene framover er det planlagt å etablere et kraftverk (Sauland kraftverk) som vil dekke og utnytte store deler av bygda, der kraftstasjonen vil bli plassert i fjell nord for Skårnesgrenda.

Bygda er også kjent for funnet av mineralet thulitt, som er en manganrik rødrosa variant av mineralet zoisitt. Den ble først funnet typelokalisert mellom gårdene Kleppen og Øvstebø - nord for Sauland sentrum, der den ble oppdaget for nesten 200 år siden av svensken Anders Ekeberg.

Navnet
------

Det gammelnorske navnet var «Sviðurlandir/Sviðurland». Navnet betyr sannsynligvis «land som er ryddet ved brenning (sviða)».
Tiden mellom 1600-tallet og 1900-tallet ble sognenavnet Sauland skrevet som blant annet Sourland, Souland og Saudland i ulike kilder.

Kjente personer fra Sauland
---------------------------

* Torgrim Mathiassen Kleppen (1849-1920), bonde og politiker (V)
* Torleiv Austad (f. 1937), professor i teologi ved Menighetsfakultetet i Oslo
* Anne Hytta (f. 1974), folkemusiker
* Audhild Solberg (f. 1975), forfatter

Eksterne lenker
---------------

* Sauland Bygdelag
* Hjartdal Historielag
* Sauland Stadion - Nordic Stadiums

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Hans Huitfeldt Riddervold** (1927–80) var en norsk avistekniker og direktør for Aftenposten og Schibsted på 1970-tallet.

Han var sønn av Hans Julius Riddervold (1901–1986) og Cathrine Huitfeldt (1904–91) av slekten Huitfeldt. Faren ble sjef i Aftenposten og morfar var Amandus Schibsted. Etter examen artium i 1946 gikk han og lærte boktrykkeri hos Grøndahl & Søn Forlag som ga svennebrev i 1951. Etter å ha studert til en bachelorgrad ved Carnegie Institute of Technology i Pittsburgh 1951 til 1954, startet han i Aftenposten, men kolliderte i 1956 med Erling Wikborg. Riddervold ble i 1957 teknisk sjef og 1966 teknisk direktør, såvel som innlemmet i direksjonen både i Aftenposten og i Verdens Gang. Han var administrerende direktør i Aftenposten fra 1970 og i Schibsted fra 1975. Riddervold, som representerte femte generasjon på eiersiden, gjennomgikk i 1977 en større operasjon, og døde etter lengre tids sykdom i 1980. Han var gift med Tove Baumann (1935–) som også satt i direksjonen.

Referanser
----------

1. ↑  *Rudderfold, Hans H.* i Hvem er Hvem, 1973
2. ↑  *—Kort sagt* i VG den 4. oktober 1956.
3. ↑  Einar Diesen og Trygve Ramberg, *Eiere gjennom fem generasjoner* i Aftenposten den 20. oktober 2011.
4. ↑  Nor. *Man er 50 før man er femti*, et portrett-intervju i VG den 15. oktober 1977.
5. ↑  *Hans H. Riddervold død* i VG den 28. juli 1980.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** WikiTree
 |
Major A.C. Huittfeldt og frues gravminne på Os kirkegård, Halden.   Siri Johannessen (2010)
**Arild Christopher Huitfeldt** (født 30. januar 1769 på Elingård, død 2. april 1845 i Fredrikshald) var en norsk offiser.

Han var sønn av generalmajor Valentin Vilhelm Hartvig Huitfeldt, og ble bare 12 år gammel utnevnt til fenrik ved 1. smålenske Infanteriregiment. Han ble forfremmet herfra i 1788 som sekondløytnant ved Søndenfjeldske infanteriregiment og til premierløytnant i 1790, kaptein i 1802, og til major i 1808. I felttoget mot Sverige i det sistnevnte år viste han seg som en dugelig soldat og ble omtalt flere ganger av prins Christian August for sin gode konduite, spesielt under kampene ved Prestebakke. Den 10. juni 1811 fikk han etter ansøkning på grunn av sviktende helse sin «afsked med ventepenge», men meldte seg på nytt til tjeneste i hæren i 1814, og deltok dette år i krigsbegivenhetene på den norsk-svenske grensen. Ved Norges avståelse til Sverige avsluttet han for bestandig sin krigstjeneste. 

Huitfeldt var fra 29. mars 1805 gift med Anna Elisabeth Wiel (16. juni 1781–1. november 1862). Han døde 2. april 1845 på sin gård Eskeviken i Halden.

Huitfeldt har en gate oppkalt etter seg på Os i Halden.

Kilder
------

* Dansk Wikipedia angir disse kildene:
	+ S.A. Sørensen, «Arild Christopher Huitfeldt», i: C.F. Bricka (red.), *Dansk Biografisk Lexikon*, København: Gyldendal 1887-1905.
	+ *Personalhistorisk Tidsskrift*, IV, 137.

**Dansk biografisk leksikon:** Denne artikkelen stammer hovedsakelig fra Dansk biografisk leksikon 1. utgave (1887–1905).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF
 |
Feltskyting hos APK
**Arendal Pistolklubb** (APK) er en pistolklubb tilknyttet Norges Skytterforbund og Norges Idrettsforbund

Historie
--------

APK ble stiftet i Arendal 20. februar 1933.

Første styret
-------------

* **Formann:** Kaptein Olav Sletten, Arendal
* **Viseformann:** Avdelingssjef Thor Bryn, Arendal
* **Våpenmester:** Forfatter Gabriel Scott, Tromøy
* **Sekretær og Kasserer:** O.R. Sagf. E. Feragen, Arendal

Første medlemsliste
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| Tannlege Gunnar Thorsen | Bankdirektør H. Pettersen |
| Postmester Hansen | Kjøpmann Mattson |
| Rektor Heggebø | Kaptein Hektoen |
| Apoteker Strøm | Ingeniør Ramnes |
| Politifullmektig Melhuus | Kaptein Thom Andersen |

Etter et lengre opphold ifra andre verdenskrigs utbrudd og frem til 1967 ble laget igjen aktivt og fikk beholde stiftelsesdatoen da laget aldri formelt ble oppløst.

Skytebaner
----------

25-metersbane
APK har 25 meters utendørsbane med 15 standplasser på Vestre Saltrød. APK har også tilgjengelig 25 meters innendørsbane med 10 standplasser i Stueneshallen på Saltrød. Brukes på vinterstid (okt-mars).

Klubbhus
--------

Klubben har klubbhus ved utendørsbanen på Vestre Saltrød med minikjøkken og stue med plass til 30-40 personer

Eksterne lenker
---------------

* Arendal Pistolklubb sin hjemmeside
* Norges Skytterforbund sin hjemmeside

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Vicinity** er et norsk prog metal-band fra Trondheim grunnlagt i 2006. 

Bandet består av Alexander K. Lykke (vokal), Kim-Marius H. Olsen (gitar), Pierre H. Schmidt-Melbye (bass), Frode Lillevold (trommer) og Ivar A. Nyland (keyboards).

Diskografi
----------

EP
* *Diffusion of Innovation* (2008)

Studioalbum
* *Awakening* (2013)
* *Recurrence* (2017)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* (en) Vicinity på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Vicinity på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Vicinity på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Vicinity på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Joachim Birger Nilsen** (født **Joachim Nilsen**, 2. juni 1993) er en norsk sjakkspiller, som er Internasjonal mester i sjakk (IM) fra mars 2017. Han ble FIDE-mester i sjakk i 2014.

I 2022 trakk han seg som sjakkpresident etter å ha innrømmet juks.

Oppvekst
--------

Joachim B. Nilsen ble født i Tønsberg, men vokste opp i Bergen. Nilsen begynte å spille sjakk relativt tidlig i en alder av 6 år i Bergens Schakklubb.

Internasjonal Mester i sjakk
----------------------------

Joachim B. Nilsen tok sitt første IM-napp med 6 poeng på 9 runder i IM-gruppen i TV2 International på Fagernes i påsken 2016. Han tok deretter IM-napp i eliteklassen i Norgesmesterskapet i sjakk i Tromsø i juli 2016, med 5,5 poeng på de 8 første rundene. Det tredje og avgjørende IM-nappet kom i Øbros Jubileumsturnering i oktober 2016, med 6,5 poeng på 9 runder. Han hadde dermed oppfylt kravet om IM-resultat i turneringer med til sammen minst 27 partier. Rating-kravet, kravet til egen rating over 2400, oppfylte han allerede per 1. februar 2015 med 2417. Han ble utnevnt til IM av Verdenssjakkforbundet FIDE ved beslutning publisert 3. mars 2017.

Offerspill Sjakklubb
--------------------

Sommeren 2019 ble sjakklubben Offerspill opprettet for å utfordre det etablerte sjakkmiljøet i den mye omtalte "Kindred-saken". Sentralstyret i Norges Sjakkforbund forhandlet frem en mulig sponsoravtale med Kindred Group og overlot avstemningen til klubbene, som avga sine stemmer under Landsturneringen. Avtalen ble nedstemt med god margin. 

Offerspill er i dag Norges største sjakklubb. Nilsen er et av flere styremedlemmer og har en aktiv rolle i klubben, hvor verdensmester Magnus Carlsen er styreleder.

Referanser
----------

1. ↑   Chessgames.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Wedervang, Mats (7. oktober 2022). «Joachim Birger Nilsen trekker seg som sjakkpresident». *TV 2*. Besøkt 6. mars 2023. «Innrømmet juks. Nå gir han seg.»
3. ↑  Resultatet fra TV2 International Fagernes 2016
4. ↑  Mattogpatt om Joachim B. Nilsen sitt resultat og IM-tittel.
5. ↑  Søknaden om IM-tittel for Joachim B. Nilsen fra Norges Sjakkforbund
6. ↑  FIDE si liste over nye titteltildelingar 3. mars 2017

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joachim Birger Nilsen – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Joachim Birger Nilsen – US Chess Federation Rediger på Wikidata

* (en) Joachim Birger Nilsen – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Joachim Birger Nilsen – Chess.com Rediger på Wikidata

* (en) Joachim Birger Nilsen – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* Joachim B. Nilsen sin profil på Lichess Arkivert 12. august 2020 hos Wayback Machine.
* Joachim B. Nilsen sine partier hos NorBase
* Joachim B. Nilsen sine partier hos Chessgames.com
**Arthur Waldemar Emanuelsen** (1909–1944) var en norsk fisker og steinarbeider, kjent for sitt motstandsarbeid under andre verdenskrig. Han var aktivt medlem av Tjemslandsgruppen og var en av de ni som ble henrettet i Trandumskogen den 9. mai 1944.

Tidlig liv og familie
---------------------

Arthur kom fra en familie i Stavanger, hvor han bodde i Spilderhauggata 22. I 1943 delte han hjemmet med sin mor, Eline, som ble enke etter mannens død i 1940. Arthur hadde fem brødre, Hjalmar, Einar, Otto, Oskar, og to søstre, Solveig og Ellen. Familien deltok aktivt i politiske diskusjoner, og flere av søsknene var medlemmer av Norges Kommunistiske Parti (NKP). Arthur vokste opp i et miljø hvor politiske saker ble grundig diskutert, og dette påvirket trolig hans senere engasjement i motstandsarbeidet.

Idrettskarriere
---------------

Arthur var ikke bare engasjert i politikk, men var også en allsidig idrettsutøver. Han markerte seg særlig innen bryting, hvor han oppnådde en bronsemedalje under arbeidermesterskapet i 1933. I tillegg til bryting var han aktiv i boksing, svømming og fotball, sistnevnte som medlem av Sportsklubben Trygg, en klubb tilknyttet Arbeidernes Idrettsforbund (AIF).

Motstandsarbeid og fangenskap
-----------------------------

Arthur ble arrestert 5. august 1943 under grunnlag av illegalt arbeid, inkludert skjulested for den etterlyste motstandsmannen Helge Hansen i desember 1942. Han deltok også aktivt i planleggingen av sabotasjeaksjoner, spesielt rettet mot viktige tyske installasjoner i Østre bydel i Stavanger. Etter arrestasjonen ble han først holdt i Fengsel A før han ble sendt til Grini fangeleir 20. september 1943 med fangenummer 9021.

Dødsdom og henrettelse
----------------------

Arthur Emanuelsen ble dømt til døden 31. mars 1944 av SS- und Polizeigericht Nord, ved SS-dommer August Kreischer. Hovedanklagen i dommen var hans aktive innsats for en fiendtlig stat. Han ble henrettet ved skyting i Trandumskogen 9. mai 1944.

Referanser
----------

1. ↑  «VG Våre Falne Arthur Emanuelsen». VG. Besøkt 10. februar 2024.
2. 1 2 3  Arntsen, Jan Magne (2018). *En fortiet historie : Tjemsland-gruppa og kommunistisk motstand i Stavanger 1940-1945*. Piren forlag.
3. ↑  «Fanger.no Arthur Valdemar Emanuelsen». Besøkt 10. februar 2024.
4. ↑  «10 nordmenn dømt til døden og skutt». *Frostingen*. mai 1944.
5. ↑  *Jubileumsskrift 90 år*. Stavanger Stein-jord og cementarbeidsforening. 1998.
6. ↑  «Familiene». Besøkt 10. februar 2024.
**SS «Henry Bacon»** var et amerikanskregistrert Libertyskip og det siste allierte skip som ble senket av det tyske Luftwaffe under andre verdenskrig. Ved forliset i Barentshavet 23. februar 1945 døde 22 besetningsmedlemmer og syv medlemmer av United States Navy Armed Guard. Ombord på skipet var også norske flyktninger fra Sørøya i Finnmark, for sin innsats for disse fikk skipets fører, Alfred Carini det norske Krigskorset post mortem.

SS «Henry Bacon» ble bygget, sjøsatt og overlevert fra et amerikansk skipsverft i løpet av et par måneder høsten 1942, en vanlig byggetid for de serieproduserte «Libertyskipene». Skipet gikk så i konvoifart mellom østkysten av USA og Murmansk og i januar 1945 var det i Murmansk hvor SS «Henry Bacon» fikk i oppdrag å føre 19 norske sivile, som var evakuert fra Finnmark til Murmansk av amerikanske destroyere, til Storbritannia. Skipet hadde et sivilt mannskap supplert med offiserer og besetning tilhørende den amerikanske marinen. Under overfarten til Skottland kom SS «Henry Bacon» ut for dårlig vær og fikk problemer med roret. Skipet kom bort fra konvoien.

Det ble angrepet av 23 tyske Junkers Ju 88, men klarte å skyte ned fem tyske fly før skipet ble torpedert. Angrepet hadde ødelagt alle unntatt en livbåt. Skipsfører Alfred Carini beordret de norske sivile i denne. Noen av skipets sivile mannskap fikk resterende plasser i livbåten.

Telegrafist Earnal «Spud» Campbell ble beordret i livbåten for å forsøke å oppnå radiokontakt med konvoiens skip, noe som lykkes, slik at alle i livbåten ble reddet. Skipsfører Carini, 21 andre sjømenn og sju medlemmer av den amerikanske marinen som ble værende igjen på SS «Henry Bacon», omkom. Britiske destroyere klarte å redde 25 av mannskapet som måtte hoppe i sjøen. Carini ble sist observert på skipets bro.

Litteratur
----------

* Donald Foxvog, Dr. Robert Alotta, *The Last Voyage of the SS Henry Bacon*, Continuum (2002), ISBN 978-1557788016

Eksterne lenker
---------------

* «Norwegian Embassy Honors WW II Liberty Ship Heroes», fra news.navy.mil (engelsk)
* Opptak av telegrafist Spud Campbells fortelling, Smithsonian – Oral Histories

Portal: Andre verdenskrig
**Blobfisk** eller **blubbefisk** heter egentlig Maja de og de spiser sitt eget spy

Fisken blir regnet som den styggeste fisken i verden, og er uspiselig for de fleste andre fisker. Til tross for dette er den utrydningstruet på grunn av dypvanns-tråling, siden den ofte setter seg fast i tråler.

Fisken kan bli opptil 30 centimeter lang. Enkelte personer[*hvem?*] mener at ansiktet på fisken ligner på et trist menneske. Fisken har en stor «nese» som ligger mellom øynene, og en geléaktig kroppsmasse som hjelper den å tåle det høye trykket, derav navnet «blobfisk». I tillegg til det er fisken ikke særlig livlig, men veldig sen og treig. Ved befruktning ruger fisken på eggene til de klekkes.

Ingen mennesker har sett hvordan blobfisken spiser. Enkelte forskere antar at den slipper inn partikler gjennom munnen mens den holdes åpen. Man tror at fisken spiser alt den kommer over.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Blobfisk* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Blobfisk* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Blobfisk* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Blobfisk* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Psychrolutes marcidus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Psychrolutes marcidus* (McCulloch, 1926) Blobfish - FishBase
4 SDBer i treningsutførelse lastet på en F-15E Strike Eagle.
**GBU-39 Small-Diameter Bomb** (**SDB**) er en 110 kg (250 pund) amerikansk styrt bombe, utviklet av Lockheed Martin. Den skal gi kampfly mulighet for å bære flere, mindre bomber, da fire SDB kan bæres i stedet for én 2 000 punds bombe.

To utgaver er under utvikling: Én er utstyrt med GPS-assistert treghetsnavigasjon, beregnet på faste mål slik som drivstoffdepoter, bunkere og så videre. Den andre, kalt **GBU-40**, har en termisk søker, og kan brukes mot mobile mål slik som stridsvogner og andre kjøretøyer.

Bomben ble først brukt i kamp i oktober 2006.

Referanser
----------

1. ↑  Boeing / Lockheed Martin SDB (Small Diameter Bomb) – Designation Systems
2. ↑  «USAFE unit debuts small diameter bomb in combat». *Air Force* **(engelsk)**. 5. oktober 2006. Besøkt 31. januar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* GBU-39 Small Diameter Bomb / Small Smart Bomb – Global Security
* Small Diameter Bomb SDB Focused Lethality Munition (FLM) – Global Security
* GBU-39/40/42/B Small Diameter Bomb I/II
George Villiers, 1. hertug av Buckingham var kong Jakob I av Englands favoritt, og ble overøst med titler og andre gaver
En **favoritt** var den fortrolige følgesvennen, noen ganger elskeren, til en hersker eller en annen betydelig person. I middelalderen og tidlig moderne tid ble begrepet brukt om en person som fikk tildelt betydelig politisk makt av en hersker. Det var særlig et utbredt fenomen på 1500-tallet og 1600-tallet, da regjeringens utførelse hadde blitt for kompleks og krevende for mange arvelige herskere uten stor interesse eller talent for det, og før moderne styreformer var utviklet. I perioden 1600–1660 etterfulgte nærmest enerådige ministerfavoritter hverandre i flere europeiske land, særlig Spania, England, Frankrike og Sverige.

Favoritter ble ofte overøst med titler, utmerkelser og eiendommer, og ble sammenlignet med sopp, fordi de dukket opp fra intet over natten.

*Oxford English Dictionary* har definert begrepet som «one who stands unduly high in the favour of a prince».

Litteratur
----------

* J.H. Elliott and LWB Brockliss (red.), *The World of the Favourite*, 1999, Yale UP, ISBN 0-300-07644-4

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Hugo av Tours** (født rundt 780; død den 20. oktober 837, gravlagt i Monza) var trolig en sønn av grev Haicho fra Huset Etichones og derfor et tippoldebarn av hertug Eticho av Alsace; det som er sikkert er at han var en etterkommer av Etichos. Den gren av familien han ledet, heter Liutfriden.

Liv og virke
------------

Han hadde først besittelser hovedsakelig i Alsace, deretter var han under keiser Ludvig den fromme også greve av Tours og sannsynligvis også greve av Sens, og eide dermed to av de viktigste fylkene i Frankerriket. Han var også forvalter av kvinneklosteret *St-Julien-d'Auxerre*.

I året 811 var han en av Karl den Stores keiserlige utsendinger til Konstantinopel. 

I 821 giftet hans datter Irmingard seg med keiser Karls barnebarn, den senere keiser Lothar I. Hans betydning er også tydelig av det faktum at han er oppført som den første greve i **Reichenau Brotherhood Book** i 824. Samme året deltok han i en kampanje mot bretonerne. I 826 var han og grev Matfried von Orléans keiserinne Judiths ledsagere ved dåpen til den danske kong Harald Klak i Ingelheim.

I 827 ledet han den frankiske unnsettelseshæren på felttoget mot maurerne i Barcelonaområdet. Ettersom hans nølende tilnærming (dom er grunn til at han fikk kallenavnet «timidus», den fryktsomme) delvis var ansvarlig for den sene ankomsten av denne hæren, ble han avsatt ved en rettsdag i Aachen i 828 - akkurat som Matfried av Orléans. Men han forble av stor innflytelse på miljøet rundt hans svigersønn Lothar I, som han skal ha hetset mot sin far Ludvig. 

Etter tapet av sine eiendommer og embeder i Gallia fortsatte han å være i Lothars favør og fremsto som en av de viktigste frankiske adelsmenn i Italia. 

Han kalles til og med «dux de Locate» etter en kongelig besittelse som ble overført til ham - drry diktes til Locate di Triulzi, nær Milano.

Hugo og hustruen Ava (død rundt 840) hadde minst fem barn:

* Irmgard (født rundt 805, død 20. mars 851) ⚭ 821 Lothar I, konge av Lotharingia
* Adelais (Adelheid) (død etter 866) ⚭ I Konrad I, greve av Argen- og Linzgau (død 863) (Guelph), ⚭ II Robert den modige (X 866) greve av Paris (Robertine)
* Liutfrid I (født rundt 800/805, død 865/866) greve av Tours, legabbed i Münster-Granfelden ⚭ NN
* Bertha (født rundt 805, død etter 870), ⚭ 819 Gerhard II. (født 800, død 878/879) greve av Paris, greve (dux) av Vienne (Matfriede)
* Hugo (død før 25. januar 835) gravlagt i *San Ambrogio* i Milano

Hugo av Tours ble gravlagt i kirken på Monza.