recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Wegard Harsvik** (født 10. juli 1967 i Nordland) er en tidligere norsk politiker for Arbeiderpartiet. Fra oktober 2021 er han statssekretær for statsminister Jonas Gahr Støre på Statsministerens kontor. Før han ble utnevnt til statssekretær var han leder for strategi og samfunnskontakt i LO.

I Jens Stoltenbergs første regjering var Harsvik politisk rådgiver for statsråd Trond Giske i Utdanningsdepartementet. Fra 2005 til 2009 var han statssekretær i Jens Stoltenbergs andre regjering. Fra 2005 til 2007 i Helse- og omsorgsdepartementet med ansvar for ruspolitiske saker, fra 2007 til 2009 i Kultur- og kirkedepartementet med ansvar for medie- og kultursaker. 

Fra 2001 til 2005 var han rådgiver i Fagforbundet, en stilling han gikk tilbake til da han gikk av som statssekretær i 2009.

Harsvik har erfaring som tillitsvalgt og politisk rådgiver i Arbeidernes ungdomsfylking, Sosialdemokrater mot EU (SME), Nei til EU, Norges Gymnasiastsamband (NGS), og Norges Naturvernforbund.

Harsvik ga i 2004 ut boken *Et nytt nei*, sammen med partifellene Tore O. Sandvik, Jo Stein Moen og Anne Marit Bjørnflaten. Han ga ut bøkene *Blåkopi* i 2012 og *Arven etter Erna* i 2021.

Referanser
----------

1. ↑  kontor, Statsministerens (14. oktober 2021). «Statssekretær Wegard Håkon Harsvik». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 13. februar 2022.
2. ↑  Birkelund, Helge Rønning (12. oktober 2021). «LOs Wegard Harsvik blir Støres statssekretær». *frifagbevegelse.no*. Besøkt 13. februar 2022.
3. ↑  «Wegard Harsvik». *Agenda Magasin*. Besøkt 13. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Wegard Harsvik hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Wegard Harsvik hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
Minnesteinen over Paul Bang-Jensen i Budapest.
**Povl Bang-Jensen** (født 6. april 1909 i København, død 26. november 1959 i New York) var en dansk diplomat i den danske utenrikstjenesten og senere tjenestemann i FN.

Bang-Jensen ble jurist i 1934, og i årene 1939-1948 gjorde han tjeneste ved den danske ambassade i Washington. Der var han en nær medarbeider for ambassadøren, Henrik Kauffmann, og deltok derfor i hans helt usedvanlige ledelse av ambassaden og forholdet til USA, under den andre verdenskrig.[]

Etter krigen var Bang-Jensen i 1948 involvert i den såkalte *anden påskekrise*, fordi han hadde utarbeidet en sikkerhetspolitisk analyse som spesielt omhandlet den mulige trusselen om en sovjetisk besettelse av Danmark, eller en tvangsmessig opprettelse av russiske militærbaser i Danmark.[] Dette skjedde på et tidspunkt da kommunistene nettopp hadde overtatt makten i Tsjekkoslovakia, og hvor uroligheter i Finland ga frykt for en tilsvarende utvikling der. Kauffmann sendte Bang-Jensen til Danmark for å forelegge analysen for statsminister Hans Hedtoft, og Bang-Jensen dro deretter på en foredragsturné i anti-kommunistiske kretser, hvor han fremla en litt mer dyster versjon av rapporten.[]

Dette ga anledning til sterk kritikk av Bang-Jensen, og han måtte søke avskjed.[]

I perioden 1949-1958 var han ansatt som FN-embedsmann. I 1956 gjorde han tjeneste i New York i Ungarn-avdelingen, hvor han i kjølvannet av oppstanden i Ungarn i 1956, avhørte omkring 80 ungarske flyktninger. Da FNs generalsekretær Dag Hammarskjöld forlangte få overlevert listen over de avhørte, nektet Bang-Jensen å utlevere den. Han skal ha fryktet at kommunistiske sikkerhetstjenester skulle få tak i den, og dermed utsette flyktningenes familier for represalier.[] I stedet brente Bang-Jensen listen på taket av FN-bygningen. Dette førte til at han ble oppsagt fra sin stilling.[]

Povl Bang-Jensen er som følge av sin holdning i denne saken, særdeles velkjent i Ungarn.

I 1959 ble Bang-Jensen funnet skutt og drept på en benk i Alley Pond Park i New York. Han hadde en pistol liggende ved siden av seg og hadde vært forsvunnet i 3 dager. Det er aldri blitt avklart om det var mord eller selvmord.[]

Litteratur
----------

* DeWitt S. Copp, Marshall Peck: *Betrayal at the UN - the story of Paul Bang-Jensen*, Devin-Adair Co. (1961) ISBN 1-258-25640-1
* Bo Lidegaard: *Den højeste pris : Povl Bang-Jensen og FN 1955-59*, Samleren (1998) ISBN 87-568-1499-2
* Bo Lidegaard: *I kongens navn : Henrik Kauffmann i dansk diplomati 1919-1958*, Samlaren (1996) ISBN 87-568-1377-5
* Nagy András: *A Bang-Jensen ügy*, Magvető Budapest (2005) ISBN 963-14-2481-2

### Referanser

1. ↑   oppført som Powl Bang-Jensen, www.munzinger.de[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
Kasjubiske områder i Polen
**Kasjuberne** er navnet på en vestslavisk gruppe som lever i Pommern, nordvest i Polen (Kasjubia). Kasjuberne taler kasjubisk, et vestslavisk språk. De fleste kasjubere oppgir polsk nasjonalitet og kasjubisk etnisitet, og foretrekker å bli ansett som både polsk og kasjubisk.

Store deler av det kasjubiske folket har imidlertid i århundrenes løp blitt enten assimilerte tyskere eller polakker. Kasjuberne slo seg ned i Pommern etter at germanske stammer var fordrevet etter folkevandringene. Senere kom polakker og tyskere.
Etter valget i 2007 ble Donald Tusk valgt til Polens nye statsminister. Tusk er med dette kanskje verdens mest kjente kasjuber. Henryk Muszyński er erkebiskop av Gniezno.

En annen kjent kasjuber er den tyske nobelprisvinneren Günter Grass, hvis mor var av kasjubisk opprinnelse. Leon Heyke var en kasjubisk dikter. 

Andre kjente personer med kasjubisk bakgrunn:

* Bogislav Friedrich Emanuel von Tauentzien (1710–1791), prøyssisk general under Napoleonskrigene
* Paul Nipkow (1860–1940), tysk oppfinner
* Erich von Manstein, eg. *Fritz Erich von Lewinski* (1887–1973), tysk generalfeltmarskalk under andre verdenskrig
* Erich von dem Bach-Zelewski, eg. *Erich Julius Eberhard von Zelewski* (1899–1972), tysk SS-Obergruppenführer i Waffen-SS under andre verdenskrig

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kashubians – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Wikipedia på **kasjubisk**

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** LCCN **·** NKC
 |
**PowerPC** er en mikroarkitektur for RISC mikroprosessorer som ble skapt av Apple-IBM-Motorola alliansen (kjent som AIM) i 1991. PowerPC-prosessoren skulle egentlig inngå i en samlet «AIM»-plattform, men bare prosessoren er i bruk den dag i dag.

Bruk av PowerPC
---------------

PowerPC-prosessorer blir brukt i mange produkter, blant disse er Macintosh-maskiner til og med begynnelsen av 2007, IBM RS/6000 UNIX arbeidsstasjoner, Cisco-rutere, Amiga-klonen Pegasos, akselerasjons-kort for Amiga, spillkonsollen Nintendo GameCube og den personlige videoopptakeren TiVo. I 2003 sendte NASA opp to «Mars-rovere» (Spirit og Opportunity) som brukte PowerPC-prosessorer.

De tre største produsentene av syvende generasjons spillkonsoller baserte konsollene på PowerPC-arkitekturen:

* PlayStation 3 fra Sony, Lansert i 2006, inneholder en Cell-prosessor som består av en PowerPC kontrollprosessor, med åtte DSP-lignende akselerator-prosessorer, sju aktive og en ekstra.
* Xbox 360 fra Microsoft, lansert i slutten av 2005, inneholder en 3,2 GHz IBM PowerPC chip med tre symmetriske kjerner.
* Wii, lansert 8. desember 2006, skal inneholde en PowerPC-basert prosessor, men tekniske detaljer har ennå ikke blitt avslørt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN
 |
Må ikke forveksles med Stanley (navn) eller Stanley (selskap).

**Stanley** (også kjent som **Port Stanley**) er hovedstaden, og den eneste byen, på Falklandsøyene. Byen har cirka 2 100 innbyggere og er det sørligste administrative stedet i verden. Stanley ligger på øya Øst-Falkland.

Bosetningen i Stanley begynte i 1843 og byen ble administrasjonssenter i juli 1845. Byen er oppkalt etter Edward Geoffrey Smith-Stanley som var forsvarsminister og hadde ansvaret for de britiske koloniene på den tiden. 

Stanley har vært en viktig by for den britiske marinen. Her hadde krigsskipene deres base mens de utkjempet slaget ved Falklandsøyene under den første verdenskrig. Byen hadde også en stor rolle i andre verdenskrig, mens den krigen verden kjenner best til i dag er Falklandskrigen i 1982, da Argentina og Storbritannia utkjempet en 72 dagers krig om retten til øykolonien. 7 000 argentinske soldater gikk i land og Storbritannia svarte med å sende nesten hele flåten og cirka 20 000 soldater. 

På havna i Stanley ligger vraket av stålbarken «Lady Elizabeth», som forliste ved Falklandsøyene helt på begynnelsen av 1900-tallet. Skipet var bygd i England, men hørte hjemme i Arendal da det forliste.[]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Stanley, Falkland Islands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Stanley, Falkland Islands – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
I sannsynlighetsteori betegner en **hendelse** en mengde mulige utfall av et tilfeldig eksperiment. Det vil si at en hendelse er en undermengde av utfallsrommet.

For et terningkast er for eksempel utfallsrommet mengden {1, 2, 3, 4, 5, 6}. En hendelse kan være at man kaster et partall. Denne hendelsen er da mengden {2, 4, 6}.

Hendelser i sannsynlighetsrom
-----------------------------

I elementær sannsynlighetsteori holder det med den intuitive definisjonen ovenfor, men ofte er det behov for en mer presis forståelse av hendelser.

Hvis Ω er utfallsrommet til et tilfeldig eksperiment, definerer man de mulige hendelsene som elementene i en σ-algebra *F*.
Hvis utfallsrommet er endelig, som i eksempelet med terningen ovenfor, kan man la *F* være potensmengden til Ω, det vil si mengden av alle undermengder av Ω. Men hvis Ω er uendelig er potensmengden for stor, så *F* inneholder ikke alle mulige undermengder av Ω.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Månekake** (forenklet kinesisk: 月饼; tradisjonell kinesisk: 月餅; pinyin: *Yuèbĭng*) er et kompakt lite bakverk med fyll som kan være søtt eller salt, og som i Kina og i store deler av Øst-Asia er tett knyttet til Månefesten som feires om høsten, i alle fall siden Song-dynastiet. Kaken har som regel et eller flere kinesiske tegn trykt på oppsiden som forteller hva slags fyll kaken har, eller bare signaliserer lykke i form av for eksempel tegnet for 'langt liv' eller nettopp 'lykke'. Bakeriene kan også påføre andre symboler og mønstre, som for eksempel omrisset av jadekaninen.

Kinesisk folklore vil at en handelsmann fra Turfan gav kaker til keiser Taizong av Tang i anledning hans seier mot xiongnuene på den femtende dag av den åttende måned. Taizong tok imot de runde kakene, pekte smilende mot månen, og sa, «Jeg vil gjerne invitere padda til å nyte *hú* (胡)-kaken». Så fortærte han kakene sammen med sine ministre, og fra den dag spredte skikken å spise slike *hú*kaker over hele Kina. (*Hu* siktet til nordlige barbarer, i dette tilfellet xiongnuene). 

Etterhvert ble kakene kalt månekaker isteden. Selv om legenden presenterer en start på skikken å gi hverandre månekaker, ble skikken ikke alminnelig utbredt før i første del av Songdynastiets tid (906–1279 e.Kr).

Kaken har sin form etter fullmånen, som i midten av høsten nær Månefesten feires anses å være uvanlig rund og stor. Men rundheten er også et symbol på den samlede familie. En populær fortelling gjør gjeldende at grunnleggeren av Ming-dynastiet, Zhu Yuanzhang, lot spre meddelelser som mante til kamp mot de mongolske herskere i utdelte månekaker. 

Månekaker er i dag et ofte dyrt bakverk som er vanlige som gave dagene før Månefesten. 

Den typiske månekake er rund, har et tverrsnitt på ca. 10 cm og er ca. 5 cm høy. Den er svært mettende og serveres gjerne med kinesisk te. 

Hver region har egne spesialiteter. På Taiwan er de salte månekakene fylt med eggeplomme og kjøtt, og de søte med søtpoteter. Det er også vanlig med fyll av bønner, sesamfrø og ananas.

Referanser
----------

1. ↑  Wei, Liming. *Chinese festivals*. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0521186595.
2. ↑  Siu, K. W. Michael (1999). «Lanterns of the Mid-Autumn Festival: A Reflection of Hong Kong Cultural Change». *The Journal of Popular Culture*. 33 (2): 67–86. doi:10.1111/j.0022-3840.1999.3302\_67.x. Besøkt 10. november 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mooncakes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mooncake – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Pireus elektriske jernbanemuseum** (gresk: *Μουσείο Ηλεκτρικών Σιδηροδρόμων* or '*Μουσείο ΗΣΑΠ*) er et jernbanemuseum i Pireus, Hellas som i hovedsak fokuserer på jernbanemateriell fra elektrifiserte jernbaner. Muséet ble etablert i 2005 i det tidligere postkontoret på Pireus jernbanestasjon. Muséet har utstilt en mindre samling små gjenstander som fotografier og dokumenter relatert til historien om Athen - Pireus-jernbanen. Banen har hatt flere eiere og navn, samt innfusjonerte selskaper opp gjennom tiden: Hellas elektriske jernbane (EIS), Pireus - Perama-banen, Pireus havnebane, Ilektrikí Etairía Metaphorón (IEM) *(norsk: elektrisk transporselskap*) og Athen - Pireus elektriske jernbane (ISAP). Muséet har også en samling på omtrent 2 000 små og middels store gjenstander og 3 000 brosjyrer og andre dokumenter som for tiden[*når?*] er lagret i magasiner og arkiver.

Referanser
----------

1. ↑  G. Nathenas, A. Kourbelis, T. Vlastos, S. Kourouzidis, V. Katsareas, P. Karamanis, A. Klonos, N. Kokkinos (2007). **(gresk)**. 2. Athens: Μίλητος (Militos). s. 644. ISBN 978-960-8460-91-1.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Electric Railways Museum of Piraeus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Museum web page (arkivert)
* Museum web page (aktiv pr. 2017)
**Månen** var et norsk rockeband fra Haugesund som ble dannet i 1990 og oppløst 2003.

Medlemmer
---------

* Helge Toft – vokalist, gitar, låtskriver
* Kim Rune Lund – trommer
* Tom Kristian Sjøen – gitarist
* Christian Ommedal – bassist
* Bjarne Skogland – tangenter

### Tidligere medlemmer

* Jan Toft – bassist
* Steinar Liadal - gitarist
* Bengt Hansen – keyboard
* Johnny Liadal – bassist

Historien
---------

### Singler og album

I 1991 ga bandet ut 7" singelen *Månen har dotte ner* og i 1992 kom oppfølgersingelen *Ska me gadda, beibi?*, i 1997 kom albumet *Snop* som raskt ble en suksess på hjemmebane. Frontet av singelhiten *Lene* fikk bandet plutselig oppmerksomhet også utenfor sin hjemby, og albumet resulterte i en lang rekke konsertjobber. Plata fikk gode kritikker og ble av enkelte kritikere beskrevet som "en godtepose full av fengende powerpop", VG gav plata fire og konstaterte at Månen var "et spennende nytt bekjentskap de gjerne ville høre mer fra!".

### Ny platekontrakt og ny suksess

I 2000 skrev Månen kontrakt med osloselskapet S2 Records og året etter kom albumet *04:20* som fikk stor oppmerksomhet bla, i NRK som playlistet flere av platas låter. Albumet fikk gode anmeldelser i riksavisene og ble på slutten av året nominert til "årets norske plate" i NRK P1. På vestlandet ble singlene *Asia* og *Ti på halv fem* bandets siste radio-hit, og bandt gjorde kritikerroste konserter i vestlandsbyene. Spesielt bandets konserter på hjemmebane viste at Månen har vokst seg store og solide. Under avslutningen av Filmfestivalen 2001 var mer enn 7000 mennesker tilstede på bandets utendørskonsert, og den massive allsangen levnet liten tvil om at bandets siste utgivelse hadde truffet Haugesunderne.

### Slutten

I 2002 var Månen tilbake i studio for å jobbe frem det som skulle bli bandets neste utgivelse, etter *04:20* utgivelsen valgte bassisten Johnny Liadal og keyboardist Bengt Hansen og forlate bandet, og det er en litt tyngre utgave av Månen som fortsatte og glede sitt publikum i noen måneder til. Bandet ble oppløst i 2003.

Diskografi
----------

### Album

* *Snop* (1997)
* *04:20* (2001)

### Singler

* *Månen har dotte ner* (1991)
* *Ska me gadda, beibi?* (1992)
* *Lene* (1997)
* *Asia* (2001)
* *Ti på halv fem* (2001)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Månen (band) på Discogs Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Rune Brynhildsen** (født 26. juni 1965 i Sandefjord) er tidligere journalist og leder av P4. Han jobber i dag[*når?*] som PR-rådgiver. Brynhildsen har arbeidet som journalist i *Sandefjords Blad*, *Forsvarets Forum* og *Aftenposten*, og var med på oppstarten av TV 2 i 1992-1996. Her var han krimreporter og programleder for Sporten, krimprogrammet *Øyenvitne* og Cupfinaleshowet i 1993. I 2002 ble han ansvarlig redaktør og administrerende direktør i radiokanalen P4 Radio Hele Norge, en jobb han forlot i desember 2004.

Som PR-rådgiver har Brynhildsen jobbet som partner og rådgiver i PR-byråene Geelmuyden.Kiese, Woldsdal & Partnere og Brynhildsen Woldsdal Public Relations. Selskapet skiftet navn til 20/20 Communications etter at han solgte sin eierandel i 2006.

Sien 2008 har Brynhildsen jobbet som selvstendig PR-rådgiver innen krisehåndtering, selskapsinformasjon, mediehåndtering og PR.

11. juli 2007 ble Brynhildsen dømt til ti måneders ubetinget fengsel for lekkasjer av innsideinformasjon og overtredelse av verdipapirloven. Brynhildsen fastholdt gjennom hele saken at han ble uskyldig dømt. Ifølge tiltalen lekket Brynhildsen bevisst informasjon om tre av selskapene han arbeidet som rådgiver for, i forkant av annonseringer. Dommen ble anket inn for Høyesteretts kjæremålsutvalg og avvist 10. november 2007. Brynhildsen meldte seg for Vestoppland fengsel, Valdres avdeling og startet soningen i begynnelsen av august 2008. Han ble imidlertid løslatt fire uker senere, da dommen ble opphevet i påvente av at Høyesterett behandlet hans anke over saksbehandlingsfeil i lagmannsretten. 6. mars 2009 opphevet Høyesterett dommen fra Borgarting lagmannsrett..

Brynhildsen har også vært programleder på tv-kanalene TV3 (Champions League, 1996-2002, og TVNorge/MAX (fotballsendinger fra Tippeligaen og VM i ishockey( fra 2012-2015.. 

Han har også vært kommersiell manager for flere norske toppidrettsutøvere, blant annet stavhopper Cathrine Larsåsen, skihopper Bjørn Einar Romøren, friidrettsutøverne Jaysuma N'Dure og Ezinne Okparaebo, svømmer Alexander Dale Oen, bokseverdensmester Cecilia Brækhus og løperne Henrik, Filip og Jakob Ingebrigtsen.

Referanser
----------

1. ↑  «BWPR:Våre medarbeidere». Arkivert fra originalen 11. august 2007. Besøkt 11. desember 2007.
2. ↑  NA24: Mediehopp for PR-topper Arkivert 10. mai 2009 hos Wayback Machine.
3. ↑  «E24.no:Brynhildsen må i fengsel». Arkivert fra originalen 12. desember 2007. Besøkt 11. desember 2007.
4. ↑
5. ↑  e24.no, 5. mars 2009: Brynhildsen vant i Høyesterett Arkivert 10. mars 2009 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Brynhildsen Woldsdal Public Relations – Brynhildsens PR-selskap

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Rune Dahl** er en norsk TV- og radiomann og lokalpolitiker (H).

Dahl var på 80-tallet tilknyttet flere lokalradioer i Oslo, blant dem Radio Alpha, Radio City, Antenne Oslo og Radio Oslo. Han var programleder for Radio 1 i Oslo fra 1989 til 2001. Fra høsten 2004 jobbet han i Kanal 24 og var inntil juni 2010 programleder og sportssjef i Radio Norge. I 2009 vant han prisen for Årets beste radio-DJ under Prix Radio. Etter en seks år lang pause gjorde han januar 2017 radiocomeback som programleder på dab-kanalen Radio Vinyl.

I mai 2010 ble Dahl politisk rådgiver i Oslo Høyres bystyregruppe. Han har også vært nestleder i Grorud Høyre og medlem av Oslo Høyres representantskap.

Høsten 2002 ledet han *Proffdrømmen* på TV3, der Per Ciljan Skjelbred og Alexander Breidvik vant et treningsopphold på Liverpool Football Academy. Han har tidligere jobbet som reporter for TV3 på Mesterligasendingene og var fast reporter på indre bane da Rosenborg slo gjennom internasjonalt på andre halvdel av 90-tallet. Han har også vært tilknyttet TVNorge som programleder på ulike produksjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «Rune Dahl blir ny politisk rådgiver for ordfører Fabian Stang Arkivert 15. desember 2013 hos Wayback Machine.». *hoyre.no* 12. april 2010. Besøkt 15. desember 2013.
**Rune Berger** (født **Rune Johansen** den 1. april 1978) er en norsk tidligere fotballspiller. I løpet av karrieren spilte han forsvar, midtbane og spiss.

Det var tidlig klart at Rune Johansen (nå Berger) var et stort talent. Han spilte spiss på juniorlaget til Tromsø IL, og scoret bøttevis med mål, han debuterte for A-laget i 1996. Han ble lånt ut til Alta IF i 1999 og ble toppscorer i 2. divisjon med 28 mål.

Hans beste periode i Tromsø IL-trøya kom i 2000, da han skåret syv mål på en kort periode etter at Rune Lange hadde blitt solgt til Trabzonspor. Om vinteren samme år var han på utlån til Bristol Rovers, som da spilte i det som tilsvarer tredjedivisjon (nå kjent som Football League One). Den påfølgende sesongen var en nedtur med skader og Mononukleose, på folkemunne kjent som «kyssesyken», noe som satte han svært tilbake fysisk. Særlig så dette ut til å gå ut over hans tempostyrke og skuddfarlighet fra avstand.

Berger var en svært allsidig spiller og har spilt følgende posisjoner: spiss, høyre kant, venstre kant, sentral midtbane (offensiv og defensiv), høyre back, venstre back og midtstopper.

Han la opp i 2007 og i 2009-sesongen var han sportssjef i Alta IF. Den 21. mai 2009 ble han byttet inn som spiss for Alta i bortekampen mot Nybergsund IL, to år etter at han la opp som aktiv fotballspiller. Berger måtte spille grunnet skader og ble macthvinner ved å skåre 1-2 målet for Alta. Forrige kamp han spilte var en cupkamp mot Aalesunds FK i juni 2007. 
Berger har spilt for klubbene Tromsø IL, Bristol Rovers, Aalesunds FK og Alta IF. Han har spilt i Football League One i England.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 41330, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rune Berger – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Rune Berger – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Rune Berger – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Rune Berger – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Haplosoma*** er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 15 millimeter), bred, høyt hvelvet, blankt svart hornbille. Hannen har en skarp knøl i pannen, men ellers ikke noe påfallende horn og kan overflatisk minne om en litt langstrakt tordivel. Pronotum er bredt rundet, ganske blankt, ganske fint og spredt punktert, dekkvingene er jevnbrede med fin punktering som delvis er radvis. Beina er ganske kraftige, tilpasset graving, leggene på forbeina med tre tenner.

Levevis
-------

Biller i gruppen Pentodontini lever stort sett i forholdsvis tørre biotoper, som steppe og ørkener.

Utbredelse
----------

Arten forekommer i Sentral-Asia, i områdene øst for Det kaspiske hav og ved elven Syr-Darja.

Systematisk inndeling
---------------------

Navnet *Haplosoma* har også blitt brukt om en slekt av tusenbein (*Haplosoma* Verhoeff, 1894), men dette navnet er yngre og dermed ikke gyldig.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
						* Slekten *Haplosoma* Semenov-Tien-Shansky, 1889
							+ *Haplosoma ordinatum* Semenov-Tien-Shansky, 1889

Kilder
------

* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Haplosoma ordinatum* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Haplosoma ordinatum* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Haplosoma ordinatum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Pål Tyrom** (født 1. april 1982) er en tidligere norsk ishockeyspiller (keeper) som spilte for Lillehammer Ishockeyklubb. 

Han har gått på ishockeylinjen på Norges Toppidrettsgymnas på Lillehammer, og har representert Norge både på U18- og U20-nivå. Pål Tyrom var en av norges største keepertalenter og ble kåret til beste keeper i B-VM for U18-landslag i 2000-2001. Sesongen etter fikk Tyrom motivasjonsproblemer og valgte å gi seg med ishockey. I stedet satset han på fotball og spilte en stund for Faaberg Fotball Lillehammer. Sesongen 2004-2005 hadde Tyrom fått tilbake motivasjonen for ishockey og spilte for Gjøvik Hockey i 1. divisjon. Der gjorde han sine saker så bra at Lillehammer Ishockeyklubb hentet han tilbake til sine rekker og dermed for spill i Get-ligaen.

Høsten 2007 valgte en skadeplaget Tyrom å gi seg med ishockey på toppnivå.

For tiden spiller Tyrom fotball for 3.-divisjonslaget Klepp.

Referanser
----------

1. ↑   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 17179, besøkt 31. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pål Tyrom – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Pål Tyrom – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Yaghnobi** eller **yagnobi** er et østlig iransk språk som tales av yaghnobene i en høytliggende dal ved elva Yaghnob i Tadsjikistan. Språket antas å være en direkte etterfølger av sogdisk, og har ofte i akademisk litteratur blitt kalt **ny-sogdisk**.

De fleste brukere av yaghnobi snakker også tadsjikisk. Yaghnobi blir for det meste brukt for dagligdags kommunikasjon, mens tadsjikisk brukes av yaghnobene for forretninger og formelle transaksjoner.

Det er to hoveddialekter av språket, vestlig og østlig, som skiller seg mest fra hverandre når det gjelder fonetikk (i motsetning til ordforråd). For eksempel er den historiske *\*θ* blitt til *t* i vestlige dialekter, og *s* i østlige dialekter; f.eks. *met*/*mes* («dag», fra sogdisk *mēθ*). Vestlig *ay* tilsvarer østlig *e*, f.eks. *wayš*/*weš* («gress», fra sogdisk *wayš* eller *wēš*). Andre dialektforskjeller omfatter verbalendringer og noen ordforrådforskjeller.

Referanser
----------

1. ↑  Ethnologues tall fra 1976

Eksterne lenker
---------------

* The Red Book of the Peoples of the Russian Empire

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC **·** UNESCO lang
 |
**José de León Toral** (født 23. desember 1900, død 9. februar 1929) var en meksikansk katolsk motstander av regjeringen som myrdet general Álvaro Obregón, den gang den valgte president i Mexico. Toral ble dømt til døden og henrettet for drapet.

Mange ledere og medlemmer av den katolske kirke var meget kritiske av den meksikanske konstitusjonen av 1917 som begrenset kirkens aktiviteter i samfunnet, særlig artikkel 3 som forbød religiøs misjonering i skolene, og artikkel 130 som innførte et radikalt skille mellom stat og kirke, inkludert restriksjoner på at prester kunne ha offentlige posisjoner via politiske partier, og motta arv fra andre enn slektninger.

León Toral ble medlem av cristerobevegelsen, de som hevdet å kjempe for Kristus og hans stat på jorden. Etter en rekke hendelser som opprøret ham, besluttet León Toral å myrde presidenten. Den 17. juli 1928, to uker etter at Obregón hadde blitt gjenvalgt som president, møtte León Toral opp i en restaurant i San Ángel under dekke å være en karikaturtegner. Etter å ha vist tegningen til Obregón, sa presidenten at den hadde god likhet og ba ham fortsette. Da han snudde seg for å sette seg, trakk León Toral brått en pistol og skjøt Obregón fem eller seks ganger i ryggen som døde på stedet.

León Toral ble øyeblikkelig arrestert og han sa at han var skyldig og at han drepte Obregón for å etablere Kristus’ kongedømme. León Toral ble dømt til døden ved skyting og henrettet den 9. februar 1929.

Referanser
----------

1. ↑   Krauze, Enrique (1997): *Mexico: Biography of Power: A History of Modern Mexico, 1810–1996*. New York: HarperCollins. ISBN 978-0-06-016325-9; OCLC 35128211, s. 395
2. ↑   Krauze, Enrique (1997): *Mexico: Biography of Power: A History of Modern Mexico, 1810–1996*, s. 403
3. ↑   «Mexico: Ladies & Gentlemen». *Time*. 12. november 1928.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Marten von Barnekow** (født 18. mars 1900, død 29. januar 1967) var en tysk rytter som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Von Barnekow ble olympisk mester ganger under OL 1936 i Berlin. Han var med på det tyske laget som vant lagkonkurransen i sprangridning. Deltakere på det laget var Heinz Brandt på hesten «Alchimist», Kurt Hasse på «Tora» og von Barnekow på «Nordland». I den individuelle konkurransen i sprangridning kom de, von Barnekow og «Nordland», på tjuesjetteplass.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Gull **Gull** i hestesport, sprangridning lag Tysklands flagg Tyskland

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 13. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marten von Barnekow – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marten von Barnekow – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
**Martemjan Nikititsj Rjutin** (russisk: Мартемьян Никитич Рютин; født 13. februar 1890 i guvernementet Irkutsk; død 10. januar 1937) var en sovjetisk politiker.

Rjutin stammet fra bønder fra guvernementet Irkutsk. Fra revolusjonsåret 1917 var han formann for Kharbinsk-sovjetet, kommandør for troppene i Irkutsk vernekrets, leder for partisanenhetene, formann for partiets guvernementskomite for Irkutsk, og sekretær for områdekomiteen for Dagestan. 

Fra 1924 til 1928 arbeidet Rjutin som sekretår for partiets bykretskomite for Moskva. Ved den 15. partidag 1927 ble han valgt til kandidatmedlem av sentralkomiteen. Fra 1928 var Rjutin i to år med i redaksjonen for avisen *Krasnaja Zvezda*. I disse årene kom han mer og mer i opposisjon til Josef Stalins ledelse. I 1932 offentliggjorde han en rapport med tittel «Stalin og krisen i proletariatets diktatur». Kort etter ble han arrestert og dømt til ti års fengsel, men i 1937 ble han i en hemmelig rettssak dømt til døden og deretter skutt.

Litteratur
----------

* Theodor Bergmann, Mario Keßler (utg.): *Ketzer im Kommunismus. 23 biographische Essays.* ISBN 3-87975-768-2.
* Vadim S. Rogovin: *Stalins Kriegskommunismus.* ISBN 3-88634-081-3.

Eksterne lenker
---------------

* Die Heldentat von Martemjan Nikititsch Rjutin (PDF; 60 kB), UTOPIE kreativ Nr. 81/82, 1997

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** NKC **·** BNE
 |
**Stein Arve Torgnesøy** (født 27. april 1966, død 12. mai 2018) var en norsk politiker (FrP).

Han ble valgt til formann i Nord-Trøndelag FpU i 1984 og politisk nestformann i Nord-Trøndelag FrP i 1986. Torgnesøy var medlem av Steinkjer kommunestyre og Nord-Trøndelag fylkesting 1988−1991. Han var ansatt som kommunalpolitisk rådgiver for Fremskrittspartiets stortingsgruppe 1989–1994 og som redaktør i partiavisen *Fremskritt* 1994–1997. Torgnesøy ble valgt inn i Buskerud fylkesting og fylkesutvalg samt Lier kommunestyre og formannskap i 1995. Han ble partiets gruppeleder i Buskerud fylkesting samt varaordfører i Lier i 1999, og fratrådde idet han flyttet tilbake til Steinkjer i 2002.

Torgnesøy var medlem av Steinkjer kommunestyre 2003−2011 og leder i hovedutvalget for oppvekst og kultur, deretter leder i kommunens kontrollutvalg 2011–2015. Torgnesøy var FrPs gruppeleder i Nord-Trøndelag fylkesting 2015–2017. Fra fylkessammenslåingen av Nord- og Sør-Trøndelag i 2018 var han medlem av Trøndelag fylkesting og kontrollutvalget.

Torgnesøy var utdannet kommuneøkonom.

Referanser
----------

1. ↑  «FrP organiserer sine ungdommer». *Trønder-Avisa*: 4. 3. mai 1984.
2. 1 2 3  Rossing, Sivert (4. mai 2015). «Han er Frps superreserve». *Trønder-Avisa*: 8–9.
3. ↑  «Torgnesøy flytter». *Drammens Tidende*. 5. juli 2002.
«**Martha My Dear**» er en sang av The Beatles, utgitt på *The Beatles (White Album)* fra 1968. Den er skrevet av Paul McCartney, men kreditert på vanlig vis Lennon/McCartney. Sangen ble spilt inn 4. og 5. oktober 1968

McCartney har sagt at sangen handler om hans muse, som i gresk mythologi er de ni vann-nymfer som inspirer menneskene til kunstaktiviter, og stemmen i hodet hans fortalte ham hvilke ord han skulle synge og hvilken musikk han skulle spille. McCartneys muse er altså Martha, skjønt han eide også en fårehund ved samme navn, men den er ikke temaet for denne sangen (som det har blitt påstått). På et generelt nivå er likevel sangen en enkel kjærlighetssang uten friksjoner:

*Martha my dear*
*though I spend my days in conversation*
*please remember me*
*Martha my love don't forget me*
*Martha my dear*
Sangen har et barokk-inspirert piano som høres gjennom hele sangen sammen med et messingorkester. «Martha My Dear» er en typisk sang for The Beatles fra denne perioden, modulert musikk, jevn og glatt gjennom anslagene.

Personell
---------

* Paul McCartney: Vokal, Bass, Piano, El.Gitar, Trommer og Håndklapp
* Bernard Miller: Fiolin
* Dennis McConnel: Fiolin
* Lou Sofier: Fiolin
* Les Maddox: Fiolin
* Leo Birnbaum: Bratsj
* Henry Myerscough: Bratsj
* Reginald Kilbey: Cello
* Frederick Alexander: Cello
* Leon Calvert: Trompet og Flygelhorn
* Stanley Reynolds: Trompet
* Ronnie Hughes: Trompet
* Tony Tunstall: Valthorn
* Ted Barker: Trombone
* Alf Reece: Tuba

Eksterne lenker
---------------

* Sangteksten Arkivert 17. mai 2007 hos Wayback Machine.
* Alan W. Pollacks notater på «Martha My Dear»
*Setter(e) kan også vise til en håndverker som lager skriftsats til bruk i boktrykk*.

|  |
| --- |
| artikkelen inngår i**«serien om tamhunden»** |
|  |
| Andre artikler om hunder |
| Generelle artikler |
| Artikler om brukshundtyper |
| Artikler om hundegrupper |
| Artikler om hunderaser |
| Artikler om hundesport |
| Artikler om hundeforeninger |
| Artikler om hundeskoler |
| Lister over hunderaser |
| Alfabetisk raseliste |
| Gruppevis raseliste |

**Settere** (entall = *setter*, av eng. *setting*, som betyr å *stivne* eller *fryse til*) er en betegnelse som brukes om en liten gruppe stående fuglehunder som trolig oppsto på De britiske øyer på 1600-tallet.

Historien bak
-------------

Opphavet er uklart, men man tror at en gamle spanske pointertyper og spaniels finnes i de tidlige blodslinjene. I 1576 skrev *John Caius* (født *John Kaye*) om en spesielt langbent hund som ble benyttet til å jakte rapphøns i boken *Of Englishe Dogges: The Diuersities, the Names, the Natures, and the Properties*, og han beskrev den som «setter». Denne hunden tok stand og markerte fuglens posisjon på settervis, i motsetning til mer kortbente spaniels som snarere jaget fuglen inn i et fangstnett. Dette er trolig den første beskrivelsen man har av en såkalt *setter*, men det er lite trolig at denne hunden kunne kalles en egen hunderase. Man kan imidlertid tenke seg at slike hunder må ha dannet grunnlaget for dagens settere.

Settere og spaniels ble opprinnelig brukt til såkalt *nettjakt*. Når jegeren skulle kaste nettet over byttet, som enten var fugl eller småvilt, var det preserende at hunden la seg ned, slik at den ikke kom i veien for kastet. Det er derfor overveiende sannsynlig at uttrykket *setter* har en sammenheng med denne egenskapen.

Egenskaper
----------

Alle settere har utmerket luktesans. De søker (i motvind) etter fugl på såkalt *overvær* (luktmolekyler som svever fritt i luften). Søket disse hundene gjør er forholdsvis vidstrakt, selv om det varierer noe mellom rasene og individene. For setteroppdrettere har det gjennom årene også vært viktig at selve søket skal være så estetisk som mulig, men uten at det går for mye utover effektiviteten. Når den oppdager fugl som trykker mot marken gjør den stand, dvs. stopper opp og fryser til, med nesen pekende mot fuglen. Slik vet jegeren hvor fuglen befinner seg, og kan være klar når hunden bes om å reise den.

Setterrasene
------------

* Engelsk setter
* Irsk rød og hvit setter
* Irsk setter
* Gordon setter

Se også
-------

* Stående fuglehunder

Referanser
----------

1. ↑  John Caius, Abraham Fleming (1576). *Of Englishe Dogges: The Diuersities, the Names, the Natures, and the Properties.* A. Bradley, London, 1576.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Bertrando Spaventa** (født 26. juni 1817 i Bomba, død 20. februar 1883 i Napoli) var en italiensk filosof.

Liv
---

Spaventa var bror av politikeren Silvio Spaventa. Sammen med broren var han elev ved presteseminaret i Chieti. Etter å ha blitt ordinert til prest slo han seg ned i Napoli, hvor han studerte Kant og Hegel hos filosofen Ottavio Colecchi. Fra 1848 var han huslærer hos general Pignatelli, hvor han ble værende til 1850, da han flyttet til Torino. Her utga han skrifter om Hegel og Giordano Bruno, og levde av å skrive oversettelser og artikler for aviser og tidsskrifter.

Etter Italias samling ble han i 1860 utnevnt til professor i filosofihistorie ved Universitetet i Bologna, hvor han holdt forelesninger om italiensk filosofihistorie. Året etter sørget Francesco De Sanctis for at han ble utnevnt til professor i filosofi ved Universitetet i Napoli.

Spavento er særlig kjent for sine studier av italiensk filosofihistorie, hvor han forsøkte å vise at italiensk filosofi hele tiden hadde stått i forbindelse med de filosofiske tankestrømningene i resten av Europa.

Gjennom eleven Donato Jaja hadde Spaventa innflytelse på Giovanni Gentile. En annen elev var Antonio Labriola. Benedetto Croce, som bodde hos broren Silvio, fulgte forelesningene hans.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Dizionario Biografico degli Italiani, besøkt 12. mars 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id spaventa-bertrando, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   storia.camera.it, besøkt 30. april 2019[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Guido Calogero: «SPAVENTA, Bertrando», i *Enciclopedia Italiana* (1936)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |
**Bertrand Narvesens vei** (1–53, 2A–8) er en vei på Hovin i Oslo. Den går per 2022 som blindvei sørøstover fra Hovinveien til like på østsida av Hovinbekken. Den sørøstre halvdelen av veien er stengt for biltrafikk.

Historisk utvikling
-------------------

Tidligere gikk veien ned til Gladengveien, der gateløpet fortsatte i Stålverksveien. Den nåværende Stålverkskroken utgjør det som tidligere var den sørøstre enden av Bertrand Narvesens vei.

Veien er oppkalt etter Bertrand Narvesen, grunnlegger av kioskkompaniet Narvesen. Eiendommen nummer 2 var tidligere bebygd med ei kontorblokk på tretten etasjer og et større tre-etasjers bygg som var lager/distribusjonssentral for Narvesen.

Området er fra 2009 omregulert til boliger. Høyblokka er gjort om til leiligheter og har skifta adresse til Hovinveien 39, mens lagerbygget er revet og erstatta med seks fem-etasjers blokker rundt et tun. Blokkene har adresser dels til Bertrand Narvesens vei, dels til Hovinveien. Boligkomplekset, som totalt har rundt 400 leiligheter, har navnet Marienfryd.

På motsatt side av veien lå tidligere friområdet Tiedemannsjordet. Dette er nå bebygd med blokker som har adresse til Bertrand Narvesens vei (ulike nummer fra 1 til 53). Sør for Tiedemannsjordet og Marienfryd ligger Tiedemannsparken, som åpna i 2013. Gjennom parken går turvei D2 og Hovinbekken. Grensa mellom bydel Grünerløkka og bydel Gamle Oslo går også her.

I veiens sørøstre del lå det tidligere næringsbygg — blant annet den nedlagte Tiedemanns tobakksfabrikk i Bertrand Narvesens vei 57 — men også disse er revet som en del av prosessen med å omdanne Ensjøbyen til boligområde.

Referanser
----------

1. ↑  Ifølge Finn Kart per 2022.
2. ↑  Se f.eks. Cappelens kartbok for Oslo og omegn (1993), s. 46.

Litteratur
----------

* Oslo byleksikon

Eksterne lenker
---------------

* Oslo kommunes bydelsoversikt

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Johanna Francisca Theodora Maria (José) van Dijck** (født 15. november 1960 i Boxtel, Nederland) er professor i medievitenskap ved Universitetet i Amsterdam. Fra mai 2015 er hun president i det kongelige nederlandske akademi for kunst og vitenskap (nederlandsk: Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen). Hun forsker på mediestudier og kommunikasjon.

Utdanning og vitenskapelig arbeid
---------------------------------

Etter utdanning ved Jacob-Roelandslyceum i Boxtel (1979) og nederlandsk-studier ved Universitetet i Utrecht, tok hun doktorgrad ved University of California i 1992. Hun arbeidet samtidig som frilansjournalist for tidsskriftet Opzij og riksavisen De Volkskrant.

Tilbake i Nederland jobbet hun ved universitetene i Groeningen og Maastricht, før hun ble professor ved Universitetet i Amsterdam i 2001. Etter en periode som dekan ved det humanistiske fakultet i Amsterdam (2008-2011) ble hun utnevnt til president for det kongelige nederlandske akademi for kunst og vitenskap i 2015, fram til juni 2018.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 137724527, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.ae-info.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.nwo.nl[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «prof. dr. José van Dijck» – via Universitetet i Utrecht.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Stein Buan** (født 14. april 1952) er en norsk skribent og forfatter fra Roa på Hadeland, nå bosatt på Harestua. Buan har arbeidet som telemontør og vaktmester.

Buan engasjerte seg tidlig på den politiske venstresiden. På begynnelsen av 1970-tallet var han kontaktperson for FNL-gruppa på Roa. Siden har han vært aktiv både i fagbevegelsen og partipolitikken med langt medlemskap i Rød Valgallianse/Rødt. Ved kommunevalget 2015 ble han valgt inn i kommunestyret for Lunner kommune, da Rødt fikk inn én representant.

Han er aktiv i kulturlivet som skribent, forteller og musiker, og kombinerer gjerne kåserier med sang og musikk. Han har opprettet Steinbrøttet forlag der han har gitt ut egne bøker. Hans første bok *Gerhardsenlandet* er en oppvekstroman fra Roa. Den ble kjøpt inn av bibliotekenes innkjøpsordning i 2005, i kategorien «Ny norsk skjønnlitteratur for voksne».

Buan er også leder for organisasjonen kulturBANEN (2010), en organisasjon som arbeider for kulturarkitiviteter langs Gjøvikbanen: «Vi ønsker at hver enkelt aktivitet skal framstå som del av et helhetlig kulturtilbud, som perler på et spor, fra Operaen til Skibladner».

Bibliografi
-----------

* *Gerhardsenlandet*, Boksmia forlag (2004) ISBN 82-91871-18-3
* *Lange linjer* (samling petit-artiklar), Steinbrøttet forlag (2007) ISBN 978-82-929-2500-3
* *Dikt for en tier* (poesi), Steinbrøttet forlag (2008) ISBN 978-82-92925-02-7
* *Likhetens bonus* (Shes- og historia til arbeiderklassen på Harestua, med lange og korte vandringer ellers i verden.) Steinbrøttet forlag (2012) ISBN 978-82-99889-60-5
* *Fanfare for Verkemusikken* (Praktbok om Hadeland Glassverks Musikkorps, skrevet sammen med Per-Erik Berge.) Kulturformidleren 2012 ISBN 978-82-99801-72-0
* Slikt å gjøre, slikt å føre (med Jonas Gahr Støre). Om arbeiderbevegelsen før, nå og (kanskje) i framtida. Steinbrøttet forlag (2014) ISBN 978-82-998896-1-2
* Presentert i *Neon*: Samlagets tekstsamling for ungdomsskolen

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *For*
*Vietnam* nr. 4 1971.

Eksterne lenker
---------------

* Forfatternett Oppland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Sankt Sava** (serbisk: Свети Сава, født 1169, død 14. januar 1236) var en serbisk fyrste og ortodoks munk, og den første erkebiskop i den serbisk-ortodokse kirke.

Sava, født som *Rastko Nemanjić* (serbisk kyrillisk: Растко Немањић), var den yngste sønnen til den serbiske storfyrsten Stefan Nemanja (grunnleggeren av Nemanjić-dynastiet). Han styrte fyrstedømmet Hum en kort tid i 1190–92. Deretter dro han til Athos, hvor han ble en munk med navnet *Sava* (*Sabbas*). På Athos etablerte han klosteret Hilandar, som ble et av de viktigste kulturelle og religiøse sentrene for det serbiske folket. I 1219 anerkjente patriarkatet i Nikea ham som den første serbiske erkebiskopen, Samme år forfattet han Serbias eldste kjente konstitusjon, *Zakonopravilo* nomokanon, og sikret dermed full uavhengighet, både religiøst og politisk. Sava regnes som grunnleggeren av serbisk middelalderlitteratur.

Han blir allment ansett som en av de viktigste figurene i Serbias historie. Den 27. januar (g.s. 14. januar) er en helligdag til ære for Sankt Sava som grunnlegger av den serbisk-ortodokse kirke. Mange kunstneriske verk fra middelalderen til moderne tid har tolket hans karriere. Han er skytshelgen for Serbia, serbere og serbisk utdanning.

Sankt Savakirken i Beograd ble bygget til ære for Sankt Sava. Kirken er bygget der osmanene i 1594 brente levningene hans, under et opprør hvor serberne brukte ikoner av Sava som krigsflagg. Sankt Savakirken er verdens største ortodokse kirkebygning.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Saint Sava, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Saint-Sava, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «[Projekat Rastko] Sveti Sava: Sabrani spisi - Predgovor». *www.rastko.rs*. Besøkt 8. februar 2021.
3. ↑  «Književni rad Svetog Save». *ASA* **(serbisk)**. Besøkt 8. februar 2021.
4. ↑  «St. Sava». *catholic.org*. Besøkt 8. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**De tolv metallfigurer** (kinesisk: 十二金人, pinyin: *Shi'er jinren*), i blant bare **metallfigurene** (金人, *jinren*) var tolv gigantiske metallstatuer av Qin-dynastiets første keiser støpt etter at han hadde knust de rivaliserende kinesiske statene i 221 f.Kr. Statuene ble til ved at de beseirede statenes våpen ble smeltet ned. Statuene ble oppstilt i det keiserlige palass *Efang*, (阿房宮; *ē-fáng gōng*) i Xianyang, straks utenfor dagens Xi'an i Shaanxiprovinsen i Kina. Sima Qian skriver i *Shiji* at statuene veide 1 000 dan her.

Ved slutten av Han-dynastiet, i år 190, lot Dong Zhuo smelte ned ni av statuene for å omgjøre dem til mynt.

Referanser
----------

1. ↑  秦始皇统一天下后收天下兵聚之咸阳销以为钟镣金人十二各重千石置廷宫中. (*Etter å ha forenet alt land under himmelen lot Qin Shi Huang samle inn alle våpen under himmelen, disse ble samlet i Xianyang der de ble smeltet til bronseklokker og tolv metallfigurer, hver og en veiende tusen dan, for å bli stilt opp i palasset.* 《史记·秦始皇本纪》 *Shiji*, krønike over Qin Shi Huang)
2. ↑  西汉五铢, Om fem-zhus mynt fra Handynastiet, på den kinesiske stats hjemmeside (på kinesisk)