recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rytis Leliūga** (født 4. januar 1987 i Mažeikiai) er en litauisk fotballspiller som spiller offensiv midtbane for FK Jelgava.

Klubbkarriere
-------------

Leliūga skrev profesjonell kontrakt med den engelske klubben Exeter City i begynnelsen av 2005/2006-sesongen, men klarte ikke å slå igjennom og ble frigitt sommeren 2006. I juli 2006 ble han hentet til 
Bryne FK etter et kortere prøvespill, hvor han fikk tre seriekamper som innbytter i 1. divisjon i 2006-sesongen. I januar 2007 ble han hentet til den danske klubben Herfølge BK, som da var ledet av trener og landsmannen Aurelijus Skarbalius. 

I juli 2009 gikk han videre til HB Køge, hvor han noterte seg for to seriemål på 16 kamper. I januar 2011 dro han tilbake til hjemlandet, hvor han skrev under en kontrakt med FK Šiauliai, før han i juli samme år meldte overgang til Gjøvik FF. Der spilte han i ett år før han dro videre til Liepājas Metalurgs i juli 2012. Etter å ha spilt 20 seriekamper for Liepājas meldte han overgang til Žalgiris Vilnius i januar 2013. Hos Žalgiris Vilnius spilte han kvalifiseringskamper til UEFA Europa League 2013/14, hvor klubben til slutt tapte playoff-runden 0–7 sammenlagt mot Red Bull Salzburg etter å ha vunnet de tre første kvalifiseringsrundene.

I februar 2015 meldte han overgang til den estiske klubben Sillamäe Kalev, og i august 2015 skrev han under på en kontrakt med Hamarkameratene som bandt ham til klubben ut 2016-sesongen. Den 1. januar 2017 meldte han overgang til den latviske klubben FK Jelgava.

Meritter
--------

Žalgiris Vilnius
* A Lyga (2): 2013, 2014
* Den litauiske fotballcupen (2): 2013, 2014
* LFF Supertaurė (1): 2013

Referanser
----------

1. ↑  UEFA.com – UEFA Europa League 2013/14, History, Žalgiris-Salzburg (Besøkt 5. september 2015)
2. ↑  H-A.no – HamKams nysignering presenteres i Corner Arkivert 28. september 2015 hos Wayback Machine. (Av Rune Steen Hansen. Publisert 11. august 2015, besøkt 5. september 2015)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rytis Leliūga – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Rytis Leliūga – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Rytis Leliūga – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Rytis Leliūga – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Rytis Leliūga – FBref Rediger på Wikidata
* Spillerprofil hos Fotball.no
* Spillerprofil hos Altomfotball.no
* Spillerprofil hos LFE.lt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Sigbjørn Slinning** (født 6. oktober 1945 i Stavanger) er en tidligere norsk fotballspiller. Han spilte for Viking, hvor han spilte 523 kamper i perioden 1961–1982. Bare André Danielsen og Svein Kvia har spilt flere kamper for Viking. Slinning spilte venstre back, og var fast på Vikings gull-lag i perioden 1972–1975.

Slinning debuterte på det norske A-landslaget på hjemmebane i Stavanger 3. juli 1969. De neste sesongene spilte han fast på landslaget, og fram til 1976 fikk totalt 42 landskamper og scoret 1 landslagsmål. Han spilte også 3 U-landskamper og 2 juniorlandskamper. Ble æresmedlem i Viking i 1994.

Kilder
------

* Arild I. Olsson og Ole J. Askeland: *Drømmen om de mørkeblå*, 1999 (ISBN 82-990832-6-5)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sigbjørn Slinning – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Sigbjørn Slinning – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Sigbjørn Slinning – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Sigbjørn Slinning – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* Kampfakta på viking-fk.no[*død lenke*]
* Landslagsstatistikk på fotball.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Rollmops
**Rollmops** er en tysk silderett som opprinnelig skal stamme fra Berlin.

Rollmops tilberedes av sildefileter som har ligget i en lake av eddik og salt i 35 dager. På hver ferdig marinert filet er lagt en blanding av hakka sylteagurk og løk; fileten er deretter rulla omkring fyllet og holdt sammen med et par tannpirkere eller cocktailpinner av tre. I fyllet kan alternativt inngå kapers, sennep, kålsalat eller sauerkraut. Det finnes også stekte og røkte varianter, der filetene er stekt eller røkt før innlegging.

Rollmops spises normalt ikke med bestikk, og den rulles under ingen omstendighet ut. Rollmops er en viktig bestanddel i det som på tysk kalles «Katerfrühstück», og som på norsk heter å «reparere» etter stort alkoholkonsum kvelden før. Rollmops kalles også spøkefullt for «german sushi».

Navnet oppsto i biedermeiertida i første halvdel av 1800-tallet, da de sammenrulla sildefiletene ble assosiert med hunderasen mops, som da var på moten.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** TasteAtlas
 |
**Kivikgraven** er en stor gravrøys fra bronsealderen, lokalt kalt *Bredarör*, ved Kivik i Simrishamn sørøst i Skåne, Sverige. Graven er helt spesiell i nordisk arkeologisk forskning på grunn av gravhellene med meget særpregede helleristninger. 

Inngangen til gravkammeret.
Ristninger på noen av hellene.
Gravrøysa var opprinnelig hele 75 m i diameter og sju til åtte meter høy. Den inneholdt et kammer bygd av ti store, tilhogde steinheller som vegger. Kammeret var 3,25 m langt og en drøy meter bredt. Alle hellene var rikt dekorert med helleristninger på de sidene som vendte inn mot begravelsen.

Graven ble funnet tilfeldig i 1748 da to gårdsarbeidere tok stein fra røysa for å bygge steingjerder. Da ble graven med dens innhold plyndret, og man vet lite om innholdet. Også steinhellene i gravkammeret ble skadd. De ble tatt ut og havnet her og der, men ni av dem ble funnet igjen og ble etter hvert ført tilbake til gravrøysa. På 1800-tallet ble kammeret gjenoppført, med etter en arkeologisk undersøkelse i 1931 ble kammeret restaurert tilbake til antatt opprinnelig stand i 1932. Gravrøysa ble restaurert, men bare til ca. 3,5 m høyde. 

Det gikk ikke lang tid etter oppdagelsen før spekulasjonene begynte å florere. En tidlig tolkning var at ristingene gjenga et romersk triumftog. En annen mente bildene viste kontakt med fønikerne, og at dette var minner om en fønikisk koloni på den skånske østersjøkysten. Men man gikk relativt tidlig bort fra slike vidløftige teorier, og entes om at graven føyer seg inn i nordisk bronsealderkultur. Diskusjonen har imidlertid gått høyt om på hvilken måte, og om ristningenes ideinnhold. Dateringen har også vært uviss, men nyere dateringer viser at den må ha blitt bygd en gang i eldre bronsealder (1700-1100 f.Kr.).

Fire av hellene er dekorert med symboler innenfor en firsidig innramming, og slik var det også antakelig på den forsvunne steinen. Motivene er framstilt parvis; to sirkelfigurer, to skip, to økser og to hester. Dette mønsteret finnes også igjen i depotfunn, der gjenstandene mange ganger er nedlagt parvis. På to av steinene er avbildet rekker av mennesker, kan hende i prosesjon. På en stein er avbildet en tohjulet vogn, antakelig en stridsvogn av mykensk/gresk type. Dette motivet har sterk tilknytning til tilsvarende dekor på metallgjenstander og vaser innenfor gresk kulturkontekst. 

Ristningene fra Kivikgraven er fortsatt omdiskutert, og de har hatt vesentlig betydning for tolkningen av andre skandinaviske helleristninger.

Gravrøysa slik den framstår i dag.

Kilder
------

* (no) Kivikgraven i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Kitzbühel** er en by i det østlige Nord-Tirol i Østerrike. Kitzbühel er forvaltningssetet for distriktet med samme navn.

Kitzbühel er et av Østerrikes mest kjente vintersportssteder. Det ligger mellom Hahnenkamm (1712 moh) og Kitzbühler Horn (1996 moh). Hahnenkamm er arrangementssted for de årlige verdenscuprennene i alpint, Hahnenkammrennene. 

Om sommeren er Kitzbühel vertsby for en ATP-tennisturnering på grus, Generali Open.

Berømte innbyggere inkluderer alpinistene Christl Haas, Ernst Hinterseer, hans sønn Hans Hinterseer , Herbert Huber og Toni Sailer samt fotballspilleren Franz Beckenbauer.

Kunst og kultur
---------------

Den første turen til United Buddy Bears var til Kitzbühel i 2004. Deretter fulgte den første turen ut i "den store verden" – hvor bjørnene dro til Hongkong og mange andre hovedsteder på alle de fem kontinentene.

Referanser
----------

1. ↑  «Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018». Statistik Austria. Besøkt 9. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kitzbühel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Kitzbühel – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Guttorm Schjelderup** (født 15. januar 1961 i Harstad) er professor i samfunnsøkonomi ved Norges Handelshøyskole. 

Han tok siviløkonomeksamen i 1985 og doktorgraden ved NHH i 1991 med en avhandling om internasjonal skattekonkurranse.

Han var leder for Rederiskatteutvalget, som overleverte sin innstilling (NOU 2006:4) til Finansdepartementet 7. mars 2006, og Kapitalfluktutvalget, som overleverte sin innstilling (NOU 2009:15) til miljø- og utviklingsminister Erik Solheim 18. juni 2009.

Schjelderup var medlem av utvalget som forberedte skattereformen av 2016. Han har også vært ekspertvitne i flere større skattesaker.

Referanser
----------

1. ↑  60 årsomtale i Aftenposten 15. januar 2021
2. ↑  NOU 2006:4 Rederiskatteutvalget: *Forslag til endringer i beskatningen av norsk utenriks sjøfart*[*død lenke*]
3. ↑  NOU 2009:15 Kapitalfluktutvalget: *Skatteparadis og utvikling. Tilstand, analyser og tiltak*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Guttorm Schjelderup i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Guttorm Schjelderup i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Kitzsteinhorn** er et fjell i Alpene. Fjellet ligger i distriktet Kaprun i Salzburg i Østerrike. Kitzsteinhorn er en del av fjellkjeden Tauern i det østlige området av Alpene og når en høyde på 3 203 meter. Toppen ble besteget for første gang i 1828 av Johann Entacher.

Man kan nå toppen ved å ta Kaprun Gletscherbahnen fra dalstasjonen ved 911 m. Lenge var dette den høyeste Taubanen i verden med en høyde på 113,6 m over bakken på det høyeste. Taubanen åpnet i 1965, og åpnet opp isbreene Schmiedingerkees og Maurerkees, som da ble de første skibakkene på isbreer i Østerrike. I 1974 ble det åpnet en kabelbane gjennom en 3 295 m lang tunnel i fjellet, som gikk parallelt med taubanen for å få større kapasitet. 

Kaprunulykken fant sted da denne kabelbanen tok fyr den 11. november 2000 og i alt 155 mennesker mistet livet. Kabelbanen ble ikke tatt i bruk igjen, og for å erstatte denne ble det bygget en funitel året etter som kunne ta 24 personer. I 2002 åpnet det i tillegg en gondolbane.

Nedre kabelbanestasjon før brannen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kitzsteinhorn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Kitzsteinhorn – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Nettside (Tysk)
Nettside (Engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Vavilovskuten på kartet over AntarktisVavilovskutenVavilovskutenVavilovskuten på kartet over Antarktis
**Vavilovskuten** er en 2 640 meter høy fjelltopp som utgjør den østre delen av Snøskalkhausen i Dronning Maud Land. Den ligger 6 km vest for Šatskijtoppen i den sørvestre delen av Weyprechtfjella. Fjellet ble først grovt kartlagt fra flyfoto av Den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39. Den ble kartlagt fra flyfoto og landmålinger av Den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. En sovjetisk antarktisekspedisjon kartla den på ny i 1960–61, og kalte den opp etter den sovjetiske botanikeren Nikolaj I. Vavilov.

Referanser
----------

1. ↑  Vavilovskuten SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Norge). Katalognr. 15351
2. 1 2 3  Vavilov Hill SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 15351

Eksterne lenker
---------------

* Vavilovskuten *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
**Kitty Fitzgerald** (født 25. september 1946 i Tipperary) er en irsk-engelsk forfatter, bosatt i Newcastle upon Tyne, England. Hun har skrevet lyrikk, romaner og skuespill.

Hun er lærerutdannet, med eksamen fra 1979. Hun publiserte sin første novelle i 1983, sin første roman i 1985, og fikk et bredt gjennombrudd med *Pigtopia* (*Griseparadis*) i 2005. Andre bøker av henne er *Small Acts of Treachery*, *Snapdragons*, og *Marge*. På norsk er hun kjent for ungdomsromanen *Griseparadis* (2006). 

> [Griseparadis] innbyr meg til å finne en assosiasjon eller merkelapp som jeg kan bruke til å forstå mer av Jack. Han er Shrek, det fryktede men ømme monsteret; han er Elling som står utenfor; han er druiden og seeren med magiske riter og oversanselig innsikt; han er dyre-tolk; og han overgår alle disse kategoriene. Han er ikke bare en tomsing, men like mye en vismann med unike kunnskaper.
> 
> 
> Dette er nok ikke en bok for alle. Det finnes fæle scener, og eksentriske personer. Og noen scener kan virke overdrevne. Min oppfatning av den vekslet mellom irritasjon og nysgjerrighet underveis, før det endte i begeistring.
> 
> 
> M. Haugen om *Griseparadis*, Adresseavisen, 20. mars 2006
> 
>

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ; *IdRef*; besøksdato: 8. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Svalbard Reiselivsråd** er en norsk interesseorganisasjon for bedrifter med direkte eller indirekte tilknytning til reiselivet på Svalbard, hovedsakelig i Longyearbyen.

Organisasjonen har 83 medlemsbedrifter, som inkluderer både mindre bedrifter og enkeltmannsforetak med få ansatte til større selskaper med mange ansatte. Felles for medlemmene er det lokalbaserte reiselivet knyttet til tilrettelegging av opphold og opplevelser for tilreisende til Longyearbyen. Organisasjonen eier Svalbard Reiseliv AS, som er en bedrift med reiselivsleder, reiselivskoordinator og reiselivssekretær, som driver helårig turistinformasjon og destinasjonsmarkedsføring ved blant annet produksjon og distribusjon av trykket og digitalt informasjonsmateriell.

Referanser
----------

1. ↑   Enhetsregisteret[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Svalbard Reiseliv - Turistinformasjon». *Dark Season Blues | SVALBARD*. Besøkt 12. oktober 2022.
3. ↑  «Pressemelding: Det russiske statseide selskapet Trust Arcticugol ekskluderes fra Svalbard Reiselivsråd». *Visit Svalbard*. Besøkt 12. oktober 2022.
Den originale Rolls-Royce Silver Ghost, fotografert i 2004
**Silver Ghost** var en av de første bilmodellene til Rolls-Royce og uten tvil den modellen som ga merket sitt gode rykte. Den ble produsert fra 1906 til 1926. Det var ingen revolusjonerende konstruksjon, men den var så mye bedre enn alle de andre bilene at den på kort tid fikk tilnavnet «verdens beste bil». 

I utgangspunktet ble navnet Silver Ghost kun gitt til én bil, chassisnummer 60551, registreringsnr AX-201, modellen het egentlig 40/50hp. Men etter at Phantom I ble introdusert i 1925 ble navnet gitt til alle 40/50hp for å unngå forvirring. Silver Ghost ble valgt som navn både på grunn av fargen på bilen og på grunn av den spøkelsesaktige stillheten til motoren.

Henry Royces filosofi var at «kvaliteten skulle være til stede lenge etter man hadde glemt hvilken pris man hadde betalt». En Silver Ghost kostet 1400 pund. Sammenliknet kostet en Rover eller en De Dion-Bouton 200 pund. Den sekssylindrete syvlitersmotoren hadde to separate sylinderblokker av støpejern montert på et langt veivhus av aluminiumslegering og hadde en effekt på 48 hk ved 1250 o/min som ga en teoretisk toppfart på ca. 90 km/t. Motor og kraftoverføringen var ekstremt stille og vibrasjonsfri. 

Fra begynnelsen hadde Silver Ghost en firetrinns gearkasse, men i 1909 ble den byttet ut med en tretrinns der tredjegiret var direkte. Fra begynnelsen av ble det kun produsert fire chassiser i uken, men i 1908 flyttetman til større lokaler i Derby. Da økte produksjonen til ni biler i uken. Det ble produsert 6173 eksemplarer av Silver Ghost i de atten årene bilen ble produsert. Litt etter litt ble bilen en umoderne bil. I mai 1925 kunne Rolls-Royce ikke holde stand lenger, men introduserte New Phanthom, som hadde toppventilmotor.
**Zenobia** (1. århundre etter Kristus) var en en kongelig iberisk prinsesse fra Pharnavaziddynastiet. 

Hun var datter av kong Mithradaes av Armenia og gift med kong Rhadamistos med hvem hun var dronning av Armenia fra 51–53 og igjen fra 54–55. Etter et opprør måtte Rhadamistos flykte sammen med sin gravide hustru. For ikke å bli tynget av henne og fanget av sine fiender, ba Zenobia Rhadamistos om å avslutte livet hennes. Han tok da sin krumsabel og stakk henne for deretter å la liket flyte i Aras før han flyktet videre. Zenobia var dog ikke død og hun ble senere funnet ved elvebredden av noen gjetere som tok henne med til ektemannens fiende kong Tiridates. Han tok vel vare på henne som et medlem av kongehuset. Ektemannen ble henrettet som forræder i 58.

Stoffet ble bearbeidet i operaen *Radamisto* av Georg Friedrich Händel og i den mange ganger innspilte operalibretto *Zenobia* av Pietro Metastasio.

Referanser
----------

1. ↑  Friedrich Heinrich Christian Lübker (1857). *Classisch woordenboek van kunsten en wetenschappen*. Rotterdam. s. 1035.
2. ↑  «Rhadamistus». *World Heritage Encyclopedia*. self.gutenberg.org. Besøkt 8. mars 2018.
Rolls Royce Griffon
**Rolls-Royce Griffon** er en flymotor konstruert og bygget av Rolls-Royce. Arbeidet ble begynt i 1938 etter anmodning fra Admiralitetet om en motor passende for Fairey Firefly. Motoren viste seg også å være et passe alternativ for Supermarine Spitfire. På grunn av andre verdenskrigs utbrudd ble utviklingen lagt på is og man konsentrerte seg i stedet på den noe mindre Rolls-Royce Merlin og den 24-sylindrede Rolls-Royce Vulture. Utviklingen av Vulture ble dog rammet av flere tilbakeslag og i begynnelsen av 1941 fortsatte man utviklingen av Griffon.

Til tross for at Griffon hadde 36 % større sylindervolum enn Merlin var den ikke nevneverdig veldig større. Takket være at kamakslene og magnettenningen ble drevet av girkassen foran på motoren i stedet for via remmer på baksiden var Griffon til og med kortere enn Merlin. Griffon var også Rolls-Royces første motor med innehul veivaksel for smøring av veivlagrene.

Til forskjell fra Merlin, som hadde toveiskompressor for ikke å tape effekt i store høyder, ble Griffon konstruert fra begynnelsen med en enklere kompressor mer tilpasset lav og middels høyde. Først senere versjoner av Griffon fikk samme kompressor som Merlin-motorene. En annen forskjell var at Griffon roterte motveis i stedet for medveis, noe som gjorde at flyet ville svinge mot høyre i stedet for til venstre ved gasspådrag. Griffons høyere dreiemoment gjorde selve gyroskopeffektene mer merkbare. For å klare det konstruerte Rolls-Royce versjoner av Griffon med girkasse for kontraroterende propeller. En Supermarine Spitfire som på forsøk var utstyrt med kontraroterende propeller lyktes 1946 å oppnå en hastighet på 795 km/t.

De feste brukte Griffon-motorer har havnet i private hender hvor de har blitt trimmet til effekter på over 3 000 H/k. Slike motorer er populære for konkurranseflyvning, offshore-konkurranser og traktortrekking.
**Olav Svaland** (født i 21. mars 1974 i Arendal) er en norsk journalist og tidligere avisredaktør.

Svaland jobbet som forsikringsrådgiver i Vesta Forsikring før han arbeidet i fem år som journalist i Agderposten i Arendal. 1. januar 2011 tiltro han som redaktør i lokalavisen Frolendingen i Froland. Han ble avsatt august samme år grunnet at han lagde en sak i avisen om en ansatt i kommunen som hadde gitt uttrykk for ekstreme synspunkter om regjering og styringsverk i Norge. Styret i avisa kneblet redaktøren og stanset avisen, hvor hele opplaget ble makulert. Froland kommune er forøvrig hovedaksjonær i avisen. Personen stykket handlet om skal være en høyreekstrem fylkesleder for gruppen Folk for frihet, og skal være under politietterforskning. Svaland har uttalt at han mener at kneblingen er et klart brudd på ytringsfriheten, og at styret brøt paragraf fire i lov om redaksjonell frihet. I oktober 2011 ble det kjent at Svaland kom til forlik med avisen, og med det fratrådte sin stilling som redaktør.

Svaland har i flere år vært aktiv fotballspiller i rollen som målvakt i FK Arendal, Øyestad IF, Grane, ABK, Favør og Rygene IL. Per 2010 sitter han i styret til Øyestad fotball og er informasjonsansvarlig i klubben.

Referanser
----------

1. ↑  Journalisten – Styret stanset avisa
2. ↑  Journalisten – Redaktøren måtte gå
3. ↑  NRK – Styre overprøvde redaktør – stanset sak om høyreekstrem i kommunen
4. ↑  Agderposten – Avisstyret skal gjøre «korrekte grep»
5. ↑  Agderposten – Eks-ordfører sier opp Frolendingen
6. ↑  Agderposten – Svaland fratrer som redaktør
**Tsju** (kirgisisk: Чүй, kasakhisk: Шу, russisk: Чу) er ei elv nord i Kirgisistan og sør i Kasakhstan. Den er litt over 1 000 kilometer lang og er ei av de lengste elvene i Kirgisistan.

Tsju springer ut fra de nordlige kirgisiske fjellkjedene vest i Tian Shan. Den renner mot Issyk-Kul, men når aldri nærmere denne innsjøen enn seks kilometer. I stedet snur Tsju i nordvestlig retning og inn i den smale Boomravinen. Deretter renner den ut i den relativt flate Tsjudalen, der den kirgisiske hovedstaden Bisjkek og den kasakhstanske byen Sju ligger. Mye av vannet i Tsju blir brukt til vanning i Tsjudalen, både på den kirgisiske og den kasakhstanske siden.

I Tsjudalen danner Tsju grensen mellom Kirgisistan og Kasakhstan i mer enn 100 km, men renner så inn i Kasakhstan, der den som mange andre elver som renner fra Nord-Kirgisistan til slutt bare forsvinner på steppen.

Tsju har tidligere vært ei bielv til Syr-Darja, og det er fortsatt omtrent de samme fiskeartene som lever i de to elvene. Den eneste endemiske arten er den lite kjente *Rhynchocypris dementjevi* i karpefamilien. *Capoetobrama kuschakewitschi orientalis* er en endemisk underart av en fisk som ellers er utbredt i Amu-Darja og Syr-Darja.

I sovjettiden ble tolv fremmede fiskearter sluppet ut i vassdraget. Irrigasjonsprosjekter har gjort at de hydrologiske forholdene er blitt ugunstige for de naturlig forekommende fiskeartene, mens de innførte artene har hatt en fordel. De naturlige innsjøene har ikke lenger noen betydning for kommersielt fiske på grunn av økning i salinitet og forurensning. Tashutkul-reservoaret i Kasakhstan ble bygget for å skaffe vann til irrigasjon. Her ble det på 1980-tallet drevet omfattende fiske etter innførte arter som slangehodefisken *Channa argus warpachowskii*, balkhasjabbor (*Perca schrenki*) og gjørs (*Stizostedion lucioperca*). Etter Sovjetunionens fall ble det nesten slutt på fisket, og balkhasjabbor og suter er blitt mye sjeldnere.

Referanser
----------

1. ↑  Freshwater Ecoregions of the World – 626: Lower & Middle Syr Darya Besøkt 10. mars 2014.
2. ↑  K.A. Savvaitova og T. Petr (1999). «Fish and fisheries in Lake Issyk-Kul (Tien Shan), River Chu, and Pamir lakes». I T. Petr. *Fish and Fisheries at higher altitudes: Asia*. FAO. ISBN 9251043094.
3. ↑  N.Sh. Mamilov (2011). «Modern diversity of alien fish species in the Chu and Talas river basins». *Russian Journal of Biological Invasions*. 2 (2–3): 112–119. ISSN 2075-1117. doi:10.1134/S207511171102007X.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**O. Væring**, også kjent som **O. Væring Eftf. AS** eller **Fotoarkiv O. Væring**, er et norsk bildebyrå med hovedkontor i Oslo som ble etablert i 1863. Firmaets historie spenner over to århundreskifter. De eldste fotografiene i arkivet stammer fra rundt 1880-årene, og bedriften er som sådan en levende del av norsk fotohistorie, og etablert som et begrep i norsk kunstliv. Arkivet inneholder over 200.000 fotografier, hvorav mellom 40.000 og 50.000 enkeltmotiver fra norsk kunst; i tillegg til portretter, historiske motiver og arkitekturfotografier. Fotografiene omfatter 40.000 digitale filer, fargepositiver og negativer, fotografiske plater og sort/hvitt negativ bladfilm.

Historie
--------

Olaf Martin Peder Væring etablerte firmaet i 1863. Fra slutten av 1860-årene til begynnelsen av 1880-årene virket han i Sarpsborg, deretter igjen i Kristiania, der han hadde flere forskjellige atelierer. Han spesialiserte seg på kunstfotografering, fotograferte Gokstadskipet for Universitetets Oldsaksamling og drev kunstforlag.

Som ett av de første i landet utviklet firmaet gjennom sine kunstinteresserte fotografer en kompetanse i å avfotografere kunstverk. De samme fotografene innså at ettertiden kunne ha glede av deres arbeid. Denne kulturelle bevisstheten førte derfor til at de samlet og tok vare på hva de mente var av historisk verdi.

Ved Olaf Værings død i 1906 arvet datteren Ragnhild firmaet, men hennes nevø Ragnvald Væring hadde allerede overtatt ledelsen, og ble hennes medarbeider. Da Ragnhild giftet seg med Karl Teigen i 1907 gikk hun ut av firmaet og Karl kom inn i hennes sted. Karl drev firmaet sammen med Ragnvald til 1936 da han gikk ut som resultat av dårlig samarbeid, og selv startet Teigens Fotoatelier. Ragnvald Væring la grunnlaget for firmaets linje med personlig kjennskap til - og kontakt med - kunstnere, samlere og forleggere, som på sin måte gjorde fotograf Væring til en bidragsyter til norsk kunsts utbredelse og fremme.

Etter først å ha vært lærling og deretter medarbeider siden 1947 overtok fotografen Per Petersson i 1959 firmaet O. Væring etter Ragnvald Væring. Per Petersson fortsatte arbeidet med å avfotografere norske billedkunstneres produksjon og står for store deler av arkivets avfotograferinger i farger. Per Henrik Petersson, sønn av Per Petersson gikk inn i firmaet O. Væring i 1994 og fortsatte arbeidet med å avfotografere kunstverk frem til 2000.

Firmaet drives i dag (2019) av Ingrid Elisabeth Petersson Nørstenæs, datter av fotograf Per Petersson.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Stefan Petzner** (født 17. januar 1981 i Tamsweg) er en østerriksk politiker og tidligere journalist. Han overtok som formann for Bündnis Zukunft Österreich (BZÖ) etter Jörg Haiders død. Petzner var en nær medarbeider av Haider.

Stefan Petzner studerte kommunikasjonsvitenskap ved Alpen-Adria-Universität Klagenfurt. I 2004 ble han utnevnt til pressetalsmann for guvernør Jörg Haider i Kärntens delstatsregjering. Han ble nestleder og generalsekretær i BZÖ i juni 2006, og ledet partiets valgkamp ved de nasjonale valgene i 2006 og 2008, samt partiets valgkamplignende sommerkampanje i 2007.

Etter Haiders død ble han utpekt til ny partiformann.

Petzner omtalte etter Haiders død Haider som mannen i sitt liv, noe som ledet til spekulasjoner om et forhold mellom Haider og Petzner.

Referanser
----------

1. ↑   www.parlament.gv.at[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på ORFs nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Southern District avmerket i rødt på kartet over Alaska
Skagway i 1898  Foto: Asahel Curtis 
**Southern District** er et tidligere statistikkområde som utgjorde den sørlige og sørøstlige delen av distriktet Alaska. Distriktet ble opprettet før folketellingen i 1880, og ble brukt som statistikkområde til og med ved folketellingen i 1900.

Av statistiske grunner var Southern District delt inn i de fire statistikkdivisjonene Aleutian (senere Unalaska), Kodiak, Kuskokwim og Southeastern Districts ved folketellingene i 1880 og 1890. Ved folketellingen i 1890 ble den femte statistikkdivisjonen, Nushagak District, opprettet.

Southern District hadde ingen administrative funksjoner, og landområdene var direkte underlagt sentralregjeringen i Sitka.

I 1900 ble Alaska delt inn i dommerdistrikter, som også overtok funksjonen som statistikkområder. Første og tredje dommerdistrikt tilsvarte da grovt sett landområdene til Southern District.

Befolkningsutvikling
--------------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Folketellingsår** | 1880 | 1890 | 1900 |
| **Innbyggertall** | 23 462 | 24 918 | 33 023 |

Se også
-------

* Northern District

Kilder
------

* U.S. Bureau of the Census, *Population of States and Counties of the United States: 1790 to 1990. From the Twenty-one Decennial Censuses*. Mars 1996. (Del III side 11-12) (en)
* Kartdata fra The Newberry Library: *Alaska Atlas of Historical County Boundaries Arkivert 11. oktober 2014 hos Wayback Machine.*. Interactive Map. (en)

Referanser
----------

1. 1 2 3  The Newberry Library: *Alaska Atlas of Historical County Boundaries Arkivert 11. oktober 2014 hos Wayback Machine.*. Consolidated Chronology of State and County Boundaries. Besøkt 12. september 2014. (en)
2. ↑  Alaska Judicial Council: Judicial Districting: Final report Arkivert 30. september 2014 hos Wayback Machine.. Anchorage 1975 (kapittel I, side 1). Besøkt 12. september 2014. (en)

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Southern og Northern Districts
***Zenoa*** er en slekt av biller med larver som lever i død ved. De kan særlig kjennes på hannenes antenner, der hvert ledd har en lang sideutvekst, og antennen derfor blir buskete.

Utseende
--------

En middelsstor (18–25 millimeter), avlang, blank, mørkt brunrødlig bille. Begge kjønn har kraftige, sagtakkede antenner, de er lengre hos hannen enn hos hunnen. Hodet er rundet med ganske store fasettøyne. Pronotum er klokkeformet, dekkvingene nokså lange og jevnbrede, med en litt læraktig overflate. Oversiden er uten påfallende hår. Larvene er sylindriske, glatte og blanke, gulrødlige.

Levevis
-------

I motsetning til de fleste andre medlemmene i gruppen mudderbiller (Dryopoidea) (hvis det nå er der callirhipidene hører hjemme) er disse billene ikke knyttet til vann. Larvene utvikler seg i gamle, råtne trestokker som er sterkt angrepet av sopp (hvitråte). De voksne billene kommer gjerne til lys, og lever trolig ganske kort tid.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i det østlige USA, fra New Jersey og Nebraska i nord til Florida i sørøst og Texas i sørvest.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea) (usikker plassering)
			* Familien **Callirhipidae** van Emden, 1924
				+ Slekten ***Zenoa*** Say, 1835 – Amerika
					- *Zenoa picea* (Palisot de Beauvois, 1805)

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter

Zenoa sp. larve: 

* (en) *Zenoa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Zenoa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Zenoa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Zenoa* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Zenoa picea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
***O.J. – alt for Norge*** er en norsk humor-serie med Otto Jespersen som gikk på NRK1 i 2002. Den var en oppfølger til *O.J. – en utstrakt hånd*. Denne gangen var det den nasjonen Norge som var gjennomgangstema og som ble utsatt for Jespersens satire.

Premieren ble sett av 412 000.

Om serien
---------

Serien etterfulgte *O.J. – en utstrakt hånd*, men denne gangen med endret konsept og nye karakterer. I tillegg til satanisten «Barron Blod» og den alltid like optimistiske «Birger», introduserte OJ denne gangen noen nye figurer. Det var blant andre den nordtrønderske bonden «Duggurd». Man fikk også se nye sider ved Baron Blod. Det hadde seg nemlig slik at han hadde en sønn, Fenris på ni år. Fenris er veldig lei av faren som prøver å oppdra ham i god satanistisk tro, noe som blant annet innebærer at han stadig må kle seg i satanistiske drakter.

I denne runden av OJ var episodene temainndelt. I seks deler tok han for seg ulike aspekter ved landet Norge. Dette var tema som nasjonalisme, kongehuset, sykehusvesenet, samene og kristen-Norge.

Episoden som omhandlet Kristen-Norge skapte reaksjoner. Gunnar Prestegård anklaget Jespersen for blasfemi og klaget ham inn for Kringkastingsrådet. Rådet mente imidlertid at Jespersen hadde holdt seg trygt innenfor grensene av hva man må tåle.

Gjester i serien
----------------

* Lise Fjeldstad
* Toppen Bech
* Grete Roede
* Linn Stokke
* Trude Mostue
* Signy Fardal

Se også
-------

* *O.J. – en utstrakt hånd* (1999–2000)
* *O.J. – på nye eventyr* (1995)
* *O.J. – ute på prøve* (1994)

Referanser
----------

1. ↑  «Velger venner foran OJ». *kampanje.com*. 11.9.2002. Besøkt 9. oktober 2016.
2. ↑  «Otto Jespersen innenfor grensen». *kampanje.com*. 14.11.2002. Besøkt 9. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *O.J. – alt for Norge* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *O.J. – alt for Norge* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *O.J. – alt for Norge* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
Rolls-Royce Corniche
**Rolls-Royce Corniche** er en bilmodell fra den britiske bilprodusenten Rolls-Royce. Corniche var et todørs karosseri tegnet av John Blatchley og bygget på samme base som Rolls-Royce Silver Shadow. Corniche ble produsert over et langt tidsrom og i flere varianter. Fra 1965 til 1971 ble bilen kalt Silver Shadow – two door coupe, enten FHC for fixed head coupe eller DHC for drop head coupe. Fra 1971 ble begge modellene kalt Corniche. Corniche ble solgt også under søstermerket Bentley, både som Bentley Corniche og Bentley Continental.
Selv om mekanikken var identisk med søstermodellen Silver Shadow I/II og senere Silver Spirit, var motoren i Corniche trimmet og hadde en noe høyere ytelse enn standardmotoren. Produksjonen opphørte i 1995 med 25 turboladede modeller.

Navnet har bilen fra en type vei som gjerne er bygget på en hylle i fjell, eller hvor terrenget faller på den ene siden av veien og stiger på den andre, slik at en har flott utsikt fra veien.
Ordet er fransk og franskmennene satte ordet på den vei romerne bygget langs middelhavet fra Nord-Italia og inn i Provence.

Volkswagen benyttet navnet Corniche på en todørs og toppløs versjon av Silver Seraph i 2000. Denne modellen ble kalt Corniche V.
**OAIS-modellen** er et rammeverk for elektronisk arkiv (e-arkiv) som håndterer digital informasjon.
Modellen ble opprinnelig utviklet av NASA for å behandle og lagre digital informasjon. Modellens allsidighet gjør at den passer til en hvilken som helst lagring av digital informasjon.

Et OAIS-basert arkiv er strukturert i seks funksjonelle elementer:

1. *Ingest* gir funksjoner og tjenester for å kunne motta datapakker fra skaperne, samt forbereder dem for lagring og håndtering av e-arkiv
2. *Archival Storage* tilbyr tjenester og funksjoner for lagring.
3. *Data Management* leverer tjenester og funksjoner for å skape, vedlikeholde og samle beskrivende informasjon som er lagret i e-arkivet. Målet er at digital informasjon skal være tilgjengelig for noen tid.
4. *Administrasjon* leverer tjenester og funksjoner for generelt vedlikehold av e-arkivet.
5. *Access* tilbyr tjenester og funksjoner som hjelper forbrukerne å finne informasjon lagret i e-arkiv.
6. *Preservation Planning* leverer tjenester og funksjoner for å overvåke arkivets ytre miljø, og gir anbefalinger for å sikre at informasjonen i e-arkivet opprettholdes over tid.

Den praktiske anvendelsen er at produsenten leverer informasjon som skal beholdes i en OAIS som en leveringspakke: *Submission Information Package* (SIP).

En OAIS etablerer deretter en *Archival Information Package* (AIP), som kan være basert på en eller flere SIP: AIP blir altså informasjonspakken som er lagret i en OAIS.

Når en forbruker ber om å få AIP fra e-arkivet vil den bli levert i form av en *Dissemination Information Package* (DIP). I motsetning til en AIP trenger ikke DIP-meldingen inneholde nødvendig informasjon for å gjenskape dokumentets layout.

Eksterne lenker
---------------

* Arkivverkets temaside om OAIS
* Standard – Hvad er OAIS-modellen, og hvorfor er den vigtig? Arkivert 14. juni 2018 hos Wayback Machine.
En VIA Rail Budd RDC-1 motorvogn ved Qualicum Beach stasjon  
 Foto: Alasdair McLellan 
Banen gjennom Chemainus  
 Foto: Alasdair McLellan 
**Southern Railway of Vancouver Island**, tidligere **Esquimalt and Nanaimo Railway**, er en jernbane på Vancouver Island i Britisk Columbia, Canada. Den løper mellom Victoria og Courtenay, med en forgrening fra Parksville til Port Alberni. Banen er en av de to eneste gjenværende på Vancouver Island, og er 160 km lang. Banen eies av Island Corridor Foundation. Det opereres både gods- og persontog på banen; førstnevnte av VIA Rail en gang daglig tur/retur mellom Victoria og Courtenay. Forgreningen til Port Alberni er i dag stengt for kommersiell trafikk, men det kjører et museumsdamptog på denne delen av banen.

Byggingen av banen startet i 1883, og åpnet året etter til Wellington og til Victoria i 1888. Den ble utvidet til Port Alberni i 1911, til Lake Cowichan i 1912 og til Courtenay i 1914. Selv om konsesjonen krevde at banen skulle bygges nord til Campbell River, hindret første veredenskrig dette, og arbeidet ble aldre gjenopptatt etter krigen. I 1905 ble banen kjøpt av Canadian Pacific Railway (CP), som eide banen frem til 1999. Fra 1979 ble persontransporten, sammen med mesteparten av CPs annet persontransport, overført til den statlige VIA Rail. Driften av godttrafikken ble tatt over av RailAmerica i 1999, men i 2006 ble infrastrukturen overført til en stiftelse.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Southern Railway of Vancouver Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Guttebøker** var en sjanger innenfor barne- og ungdomslitteraturen. Guttebøker og ungpikebøker var en vanlig kjønnsdelt markedstilpasning av barnelitteraturen i perioden mellom 1850 og 1960, og guttebøkene hadde sin glanstid i mellomkrigstida.

I en oversikt fra 1936 delte barnebibliotekaren Rikka Deinboll inn guttebøkene i ni kategorier: robinsonader, villmarksfortellinger, krigs- og antikrigsbøker, detektivfortellinger, sjøfortellinger, flygefortellinger, sportsfortellinger, indianerfortellinger og speiderfortellinger.

Både Aschehoug, Gyldendal og Windju Simonsens forlag etablerte egne serier med guttebøker; Windju Simonsen var først i 1927.

Se også
-------

* Gyldendals Gode Guttebøker

Referanser
----------

1. ↑  Morten Olsen Haugen. (no) Guttebøker i Store norske leksikon
2. ↑  Birkeland, Risa, Vold. *Norsk barnelitteraturhistorie*. 3. utg. Samlaget, 2018. ISBN 978-82-521-8857-8. Side 108-121

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NKC
 |
**Viktor Nikolajevitsj Blinov** (russisk: Виктор Николаевич Блинов; født 1. september 1945 i Omsk, død 9. juli 1968 i Moskva) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble.

Blinov ble olympisk mester under Vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det sovjetiske laget som vant ishockeyturneringen foran Tsjekkoslovakia og Canada. Det var åtte lag som deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med tolv poeng foran Tsjekkoslovakia med elleve poeng. Blinov spilte sju kamper og scoret fire mål i OL-turneringen.

Blinov spilte 32 kamper på Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret ti mål. Han spilte på klubblaget Spartak Moskva.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Frankrikes flagg Grenoble - Gull **Gull** i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

VM-medaljer
-----------

* 1968 Frankrikes flagg Grenoble - Gull **Gull** i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Viktor Blinov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Viktor Blinov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Viktor Blinov – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Blues Brothers 2000*** er en amerikansk actionkomedie fra 1998 og oppfølgeren til *The Blues Brothers* fra 1980. John Belushi er ikke med i filmen, siden han døde i 1982. Elwood Blues (Dan Aykroyd) er med, inkludert resten av bandet. I tillegg til disse finner vi også andre kjente artister, som B.B. King, James Brown, Aretha Franklin og Eric Clapton.

Filmen fikk en lunken mottakelse av anmelderne og ble en publikumsmessig flop. Den innbrakte bare 14 millioner dollar i USA og endte opp helt nede på 107.-plass på listen over de mest innbringende filmene for 1998.

Handling
--------

Elwood Blues slipper ut av fengselet i Illinois etter 14 år. I løpet av tiden han har sittet inne har det skjedd mange forandringer: Broren Jake er død, bandet er oppløst og barnehjemmet der de vokste opp er lagt ned. Elwood vil samle bandet igjen og finner derfor frem til bandmedlemmene, som har funnet seg forskjellige jobber. I tillegg får Elwood med en ny vokalist, nemlig bartenderen Mighty Mack McTeer. En annen foreldreløs gutt, Buster, blir senere også med i bandet.

For deres første spillejobb, skal de komme seg ned til «The Battle of the Bands» i Louisiana. Av nonnen Mary får Elwood greie på at Curtis (som også er død) hadde en sønn, Cabel Chamberlain, som er politioffiser. Elwood oppsøker ham senere, men blir kastet på dør når han spør Cabel om han vil bli med i bandet. Elwood klarer derimot å få med seg lommeboka til Cabel, kjøper en ny bil (en politibil) og leverer lommeboka tilbake. Når Cabel finner ut av dette, starter jakten på Elwood og resten av bandet, som er på vei mot Louisiana.

Referanser
----------

1. ↑  «Blues Brothers 2000». *Rotten Tomatoes* **(engelsk)**. Besøkt 10. april 2017.
2. ↑  «Blues Brothers 2000 (1998) - Box Office Mojo». *www.boxofficemojo.com* **(engelsk)**. Besøkt 10. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Blues Brothers 2000* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Blues Brothers 2000* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Blues Brothers 2000* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Blues Brothers 2000* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Blues Brothers 2000* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Blues Brothers 2000* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Blues Brothers 2000* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Blues Brothers 2000* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Blues Brothers 2000* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Blues Brothers 2000* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Tune** ligger på det nordøstlige Sjælland og er en drabantby til Hovedstadsområdet, beliggende i Tune sogn i Greve kommune, som tilhører Region Sjælland.

Byen har 5 063 innbyggere (2013) og er hjemby for Roskilde lufthavn, som også er kjent under navnet Tune lufthavn eller flystasjon Skalstrup. 

Tune består av to bydeler: Den gamle bydelen med svingete gater, Tune kirke og gamle hus, ligger på toppen av en forhøyning i terrenget, og en nyere bydel hovedsakelig med villabebyggelse, eneboliger samt Tunesenteret, Tune skole og Lundegårdskolen. Det finnes også et lite industrikvarter i Tune. 

Tirsdag den 1. juli 2008 fikk Tune sitt eget postnummer, *4030*: Inntil da hadde byen hørt til postnummeret 4000 Roskilde, men navnesammenfall mellom tolv gater i Tune og andre steder i Roskildes postdistrikt ga anledning til at post- og uttrykningskjøringer innimellom kom på avveie.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikbanken Tabell BEF44 (Besøkt 29. januar 2014)
2. ↑  PostDanmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Bluefields** er hovedstad i den autonome regionen Atlántico Sur ved Nicaraguas kyst mot Atlanterhavet. Regionen kalles også Miskitokysten etter urbefolkningsgruppen Miskito, som har hatt en historisk sentral rolle i regionen.

Bluefields går tilbake til sjørøverbosettningen som ble grunnlagt av den nederlandske fribytteren Abraham Blaauwveldt i 1601. Den 11. oktober 1903 fikk den bystatus under president José Santos Zelaya. Frem til 1986 var den hovedstad i provinsen Zelaya, som da ble delt i de autonome regionene *Atlántico Sur* og *Atlántico Norte*. Byen har 50 178 innbyggere (2005). Bare ca. 3 % av dem er miskitoindianere. En stor andel av byens befolkning har afrokaribisk bakgrunn, er protestanter og snakker engelsk. 

Noen gjennomgående veiforbindelse de 385 km fra hovedstaden Managua finnes ikke. Man må først ta buss til Rama og derfra fortsette med båt på Rio Escondido til Bluefields.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |

1. ↑   *2005 Nicaraguan census*, Wikidata Q61769979
HMS «Frobisher», en tung krysser i Hawkins-klassen fra begynnelsen av 1920-årene.
**Den tunge krysseren** var en type av den lette krysseren, et krigsskip i det tjuende århundret for langavstandsoppdrag, høy hastighet og tung bestykning på mer enn 203mm i kaliberet samt deplasement på mer enn 10 000 tonn. Den tunge krysseren ble skilt fra sin forgjengeren med en ny klassifisering av skipstypen basert på artilleristyrke og deplasement etter Washingtonkonferansen 1922. Den lette krysseren normalt kan ha et deplasement på opptil 10 000 tonn og tung bestykning på opptil 152mm eller 155mm. Betegnelsen på den nye skipstypen som *heavy cruiser* på engelsk og *scwerer kreuzer* på tysk ble benyttet i de fleste marineflåtene først etter 1930.

Den første lette krysseren som teknisk sett var egentlige en *tung krysser*, HMS «Hawkins», var allerede levert i 1918 og dermed skulle tjente som inspirasjon for den nye skipstypen. Den britiske marinen identifiserte et behov for en kryssertype for eskorteoppdrag med ekstra rekkevidde i mellomrommet mellom den lette krysseren og slagkrysseren. Etter Washingtonkonferansen startet de fleste marineflåtene byggingen av et stort antall tunge kryssere kalt «Washingtonkryssere». Under den andre verdenskrigen 1939-1945 ble restriksjonene på byggingen av tunge kryssere oppgitt av de krigførende sjømaktene, og en rekke ulike klasser for forskjellige hovedroller, f.eks som eskortefartøyer med tung luftvern for hangarskip og slagskip, hadde oppstått.

Den tunge krysseren i ettertiden ble den største krigsskipstypen som fremdeles var benyttet av en rekke marineflåter deriblant den amerikanske og den sovjetiske marinen, betegnet som «*large cruisers*». Artillerivåpenet ble ikke lenge så effektivt mot andre skip som styrebare raketter som i 1950-årene revolusjonerte sjøkrigføringen, dermed var det ikke lenge noe behov for krigsskip med tung artilleri.

Se også
-------

* Krysser
* Armert krysser
* Panserkrysser
* Lett krysser
**Albanias sosialistiske parti** (albansk: **Partia Socialiste e Shqipërisë**) er et av de største politiske partiene i Albania.

Partiet fikk makten i 1997 etter en politisk krise, og dannet etter valget i 2001 regjering med 73 av parlamentets 140 plasser. Partiet gikk veldig tilbake i valget i 2005, endte opp med bare 40 plasser, og havnet i opposisjon. Albanias demokratiske parti dannet regjering sammen sin koalisjon, med til sammen 81 plasser. 

Albanias sosialistiske parti er en etterkommer av Arbeidets parti, som tidligere var Albanias kommunistiske parti. Arbeidets parti ble oppløst i 1991. Fatos Nano var det nye partiets første leder. Han ledet partiet med hard hånd, men trakk seg tilbake i 2005 på grunn av nederlaget i valget. 

Siden da har partiet vært ledet av Edi Rama.

Partiet er medlem av Sosialistinternasjonalen.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  .
3. ↑  ; *Associated Press*.
4. ↑  ; *Voice of America*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Socialist Party of Albania – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |