recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Et **statsaksjeselskap** er et aksjeselskap som i sin helhet er eiet av den norske stat. Statsaksjeselskap er en form for statlig eid aksjeselskap, en noe større gruppe som også omfatter aksjeselskaper der staten er majoritetseier.

Et statsaksjeselskap er et selvstendig rettssubjekt som til en viss grad er skilt fra den øvrige statsforvaltningen. Selskapet disponerer sine egne inntekter uavhengig av budsjettvedtak i Stortinget og kan eventuelt ta opp lån for å finansiere driften. Et statsaksjeselskap kan allikevel indirekte få sitt inntektsgrunnlag påvirket av politiske vedtak. Et eksempel er NRK som får sine årlige lisensinntekter vedtatt av Stortinget. På samme måte kan et statsaksjeselskap være pålagt bestemte rammebetingelser. NRK må eksempelvis sørge for landsdekkende kringkasting.

Tillegg til aksjeloven
----------------------

Aksjelovens bestemmelser gjelder også for statsaksjeselskap. Av konstitusjonelle årsaker finnes det imidlertid noen særskilte regler:

* Kongen i statsråd kan overprøve vedtak i bedriftsforsamlingen dersom «vesentlige samfunnsmessige hensyn» tilsier det.
* Styret velges av generalforsamlingen og ikke som normalt, bedriftsforsamlingen.
* Riksrevisjonen fører tilsyn med forvaltningen av selskapet.

Generalforsamlingen
-------------------

Selskapets generalforsamling representeres av ansvarlig statsråd eller den statsråden bemyndiger.

Eksterne lenker
---------------

* regjeringen.no om statsaksjeselskap

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Selbjørn** er den nest største og nest sørligste øya i Austevoll kommune i Vestland fylke. Den har et flateinnhold på 25 km², og det høyeste punktet er Kongsfjellet, med 185 moh. 

Sør for øya ligger Selbjørnsfjorden, som skiller Austevoll og Fitjar kommuner. Fram til 1964 hørte sørøstsida av Selbjørn til Fitjar kommune, mens nordsida var en del av Austevoll. Det største stedet på øya er tettstedet Bekkjarvik, som er et gammelt handelssted med gjestgiveri. Andre bygder er Salthella, Rabben, Grasdal og Gauksheim. 

Selbjørn har bruforbindelse fra Bekkjarvik til resten av Austevoll gjennom riksvei 546, som går via Selbjørnsbrua over Bekkjarviksundet til Huftarøy. Fra Bekkjarvik går også Fv150 sørover til Gauksheim, mens Fv151 følger nordsida av øya vestover til Salthella og videre over Stolmabrua over Stolmesund til naboøya Stolmen.

Navnet Selbjørn
---------------

Eldre navn på øya er **Salbjorn** i *Snorre-Edda* og *Fornmannasoger*. I 1567 ble navnet skrevet **Søldbiønn** og i 1723 **Sælbiørn**. En mener at det kan dreie seg om et noanavn, og at stedet tidligere har hatt et annet dyrenavn. Fiskere skulle for eksempel ikke si ordet «katt» når de var til havs, men kunne i stedet si «klodyret» eller «Salens bjørn», ettersom katter hørte til salen eller stua. Om Selbjørn en gang ble kalt noe med «katt», skulle ikke navnet nevnes.

Referanser
----------

1. ↑  *Austevoll Gard og Ætt* I, side 11

Eksterne lenker
---------------

* (en) Selbjørn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Jacob Jacobsen Egeland** (1864–1946) var en norsk forretningsmann og konsul. Han var sammen med sin fetter Abraham Larsen en av pionerene innenfor den sørafrikanske hvalfangsten på begynnelsen av 1900-tallet.

Egeland ble født i Lyngdal i 1864 og ankom Durban i 1880 etter at skipet han tjenestegjorde på forliste rett utenfor kysten. Han ble fisket opp av vannet av redningsmenn på land.

Sammen med Sandefjordsrederen Johan Bryde og Abraham Larsen opprettet han The South African Whaling Company med landstasjon på Bluff ved Durban i 1908. Bryde skjøt inn kapital, Egeland og Larsen stod for arbeidskraft og fangstlisens fra myndighetene i Natal.På denne tiden var det bosatt omtrent 2 000 nordmenn i Durban.

Han ble av kong Haakon VII utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1912 og til kommandør i 1926.

Referanser
----------

1. ↑   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pf01052223002464[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑   (PDF) .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑   (PDF) .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑   (PDF) .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
7. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Forlagshuset Gyldendal i København.  Foto: Christian Bichel 
**Jacob Deichmann Frederik Hegel** (født 16. februar 1851 i København, død samme sted 1918) var en dansk forlagsbokhandler.

Han var sønn av forlegger Frederik Hegel og hans hustru Elisabeth Ulrikke Eleonore Bagge. Han ble den 9. oktober 1874 gift med sin kusine, Julie Bagge (1857–1924). Selveste Henrik Ibsen skrev bordsang til bryllupet, «Løvet rasler, blade falder», på melodien som P.L. Rasmussen skrev til N.F.S. Grundtvigs dikt, «Danmark dejligst Vang og Vænge».

I 1877 ble han tatt inn i sin fars firma, som nå ble hetende Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn). Ved farens død i 1887 overtok Jacob Hegel eneansvaret for forretningen. Forlagsbokhandelen gjorde han i 1903 om til aksjeselskap.

Jacob Hegel ble etatsråd i 1908. Han var innehaver av Dannebrogordenen, Dannebrogordenens hederstegn og St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Jacob\_Hegel[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Hegel i Kraks Blå Bog

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Geni
 |
**Statsallmenning** er område som Statskog SF har grunnbokhjemmel til, men der bygdefolk har sterk bruksrett.

Røssjøkolltjernet i Torpa Statsallmenning Jordbrukseiendommer i bygdelag som fra gammelt har utøvd hogstrett i en statsallmenning, har rett til skogsvirke som eiendommen trenger ved jordbruksdrifta. Slike bruksretter er regulerte i statsalmenningslova. 

Andre bruksretter, som rett til jakt, innlandsfiske, beite og seterbruk er regulerte gjennom fjellova. Etter fjellova skal hver kommune der det er statsallmenning ha et fjellstyre. Fjellstyret skal administrere bruken og utnyttinga av retter og lunnene i statsallmenningen.

Historie
--------

De første skrevne lovregler om allmenningsbruk finner vi i landskapslovene, især i Gulatingsloven og Frostatingsloven. Seinere ble rettsreglene tatt med i Magnus Lagabøtes landslov av 1284, Kristian den fjerdes norske lov av 1604 og Kristian den femtes norske lov av 1684.

På 1600-tallet solgte Kongen ut allmenninger til privatpersoner og til bygder med bruksretter, og det oppstod bygdeallmenning. Allmenninger som ikke ble solgt, ble kalt kongeallmenninger, som i moderne tid gikk over til statsallmenninger. 

På 1800-tallet ble skogsdrifta i statsallmenningene lovregulert. I 1920 kom den første fjellova som regulerte annen bruk av allmenningene og som samtidig innførte fjellstyra.

Statens grunn i Nordland og Troms består dels av innkjøpte eiendommer og dels av såkalt opprinnelig statsgrunn. Den opprinnelige statsgrunnen er statsallmenning, men har ikke vært forvaltet etter fjelloven. Forslaget om å etablere «Hålogalandsallmenningen» i Nordland og Troms har tatt opp trekk av lovgivinga som gjelder for statsallmenningene.

Eksterne lenker
---------------

* Jan Borgnes: Statsallmenninger og fjellstyreforvaltning
* Statsallmenningslova
* Fjellova
**Bing & Bringsværd** (ofte forkortet **B & B**) (1964—2014) er navnet Jon Bing og Tor Åge Bringsværd signerte sine samarbeidsprosjekter med.

I et intervju med Dagbladet sa Jon Bing om Bing & Bringsværd at han er en tredjeperson, en forfatter som skiller seg fra Jon Bing og Tor Åge Bringsværd på flere måter:

«Han er en ålreit fyr, men ulik oss. Han skriver på en annen måte, har en annerledes litterær stil og velger andre ord enn oss. Han gjør ting vi aldri ville gjort hver for oss.»
Disse to forfatterne har en omfangsrik produksjon både sammen, og hver for seg. En komplett bibliografi finnes i artikkelen på den enkelte forfatter.

De ble kanskje mest kjent for sin innsats på 1960- og 70-tallet med å introdusere science fiction for norske lesere. De oppfant begrepet «fabelprosa», som er ment å omfatte alle typer fantastisk litteratur. Paret var rådgivere for bokserien *Lanterne science fiction*. Dessuten redigerte de tre store fabelprosa-antologier som ble utgitt av Den norske bokklubben: *Østenfor sol* (1969), *Vestenfor måne* (1972) og *Stella Polaris* (1982).

Samarbeidet mellom de to forfatterne fortsatte helt frem til Jon Bing døde i januar 2014. De hadde da nettopp fullført en ny roman, «London 2084». Ifølge et intervju i Aftenposten uttalte Bringsværd at «Det var jo ikke bare han *[Jon Bing]* som døde, men Bing & Bringsværd».

Referanser
----------

1. ↑  Mandelid, Birgitte; Monsen, Øistein Norum (28. mai 2008). «Hvem av oss er den drepte?». *Dagbladet*.
2. ↑  Bing, Jon; Bringsværd, Tor Åge (1967). «Fabelprosa». *Vinduet* (2/1967).
3. ↑  Keilhau, Lars (5. april 2014). «Hyggelige mennesker lever ikke så lenge». *Aftenposten*.  *Intervju med Tor Åge Bringsværd*
Tapperhetskorset
**Tapperhetskorset** (gresk: Αριστείο Ανδρείας) var en gresk militær utmerkelse. Den ble formelt innstiftet 13. mai 1913 i forbindelse med den greske seieren i den første Balkankrigen, men tildeling startet ikke før i 1921, da Hellas hadde framgang i krigen mot Det osmanske rike i Lilleasia. Tapperhetskorset ble tildelt for fremragende prestasjoner på slagmarken. Tapperhetskorset rangerte opprinnelig som en orden.

Inndeling
---------

Tapperhetskorset var inndelt i tre grader:

* Kommandørkors
* Gullkors
* Sølvkors

Utforming
---------

Kong Konstantin I med kommandørkorset av Tapperhetskorset om halsen
Ordenstegnet består av et hvitt kors med lyseblå kanter på gull eller sølv. I korsmidten er det plassert en medaljong som viser Sankt Georg som dreper dragen. Medaljongen er omgitt av en laurbærkrans. Korset har en kongekrone på toppen. Baksiden er identisk med forsiden, men medaljongen bærer innskriften «AΞIA» («for fortjenester»).

Korset er opphengt i et bånd med tre lyseblå og to hvite striper. Fargene stammer fra det greske flagget.

Tildeling
---------

Under krigen i Lilleasia mellom 1921 og 1922 ble Tapperhetskorset tildelt militære avdelinger, som fikk sine faner dekorert med utmerkelsen, mens offiserer og underoffiserer ble tildelt gullkors eller sølvkors. Tildeling fant sted inntil krigslykken snudde i 1922.

Da Tapperhetskorset i november 1940 ble gjenopptatt i forbindelse med den gresk-italienske krigen, ble utmerkelsen omklassifisert fra orden til en utmerkelse som rangerte som den fremste blant de greske militære utmerkelser. Tapperhetskorset av 1940 ble rangert etter Tapperhetskorset av 1913 og foran Georg Is orden og Føniksordenen.

Utformingen av Tapperhetskorset av 1940 var identisk med den tidligere utgaven, men båndet ble utstyrt med en bronsespenne med årstallet 1940. I tilfeller der utmerkelsen ble tildelt mer enn en gang, ble båndet utstyrt med en til tre kroner.

Tapperhetskorset av 1940 ble tildelt for mot på slagmarken under den andre verdenskrig, under borgerkrigen fra 1946 til 1949 og under Koreakrigen 1950–1953.

Referanser
----------

1. ↑  Dimitri Romanoff: The orders, medals and history of Greece, Rungsted Kyst: Balkan Heritage, 1987, s. 109.
2. ↑  John D. Clarke: *Gallantry Medals & Decorations of the World*, Barnsley: Leo Cooper, 2001, s. 118.
3. ↑  Romanoff 1987, s. 108–109.
4. ↑  Romanoff 1987, s. 109.
5. 1 2 3  Romanoff 1987, s. 111.
6. ↑  Alec A. Purves: *The Medals, Decorations & Orders of the Second World War II 1939-1945*, London: Savannah, 2004, s. 67.
7. ↑  Clarke 2001, s. 119.

Kilder
------

* Clarke, John D.: *Gallantry Medals & Decorations of the World*, Barnsley: Leo Cooper, 2001
* Purves, Alec A.: The Medals, Decorations & Orders of the Second World War II 1939-1945, London: Savannah, 2004
* Romanoff, Dimitri: *The orders, medals and history of Greece*, Rungsted Kyst: Balkan Heritage, 1987
**Tappenstrek** (av ty. *Zapfenstreich*) (også kalt **tapto**) er et hornsignal, tradisjonelt brukt i militære forlegninger, som blir spilt på signalhorn eller trompet 15 minutter før forlegningen skal falle til ro, og lyset slukkes.

Ordet kommer fra det tyske *Zapfenstreich*, som betyr «å sette (slå) tappen i øl- eller vintønna», direkte oversatt altså «tappslag». Signalet betyr at man skal begi seg til forlegningen, eller forberede seg på å falle til ro. I henhold til tradisjonen vil man blåse det endelige rosignalet femten minutter etter tappenstrek.

Det tilsvarende hornsignal betegnes i Storbritannia som *Tattoo*, i USA som *Call to Quarters*.

Tappenstrek spilles hver kveld kl. 21.45 foran Det kongelige slott av en av hornblåserne i Hans Majestet Kongens Garde.

I marinen er tappenstrek et trommesignal for midlertidig stans i øvelse eller manøvre.

Tappenstrek og tapto brukes også om oppvisninger eller parader med musikk som foregår om kvelden.

Forestillingene under Norsk Militær Tattoo avsluttes med at en enslig hornblåser står lyssatt og spiller tappenstrek, mens lyset i resten av arenaen slukkes.

«Den store tappenstrek»
-----------------------

Den store tappenstrek i Tyskland
«Den store tappenstrek» (*Großer Zapfenstreich*) er en religiøst betonet prøyssisk militærtradisjon som brukes av det tyske forsvaret for å ære store personligheter. I sin nåværende form går seremonien tilbake til den store tappenstreken til ære for tsar Nikolai I av Russland i Berlin den 12. mai 1838. «Stor tappenstrek» holdes idag til ære for bl.a. generaler, forsvarsministre, kanslere og andre politikere. I forbindelse med 50-årsdagen for grunnleggelsen av Bundeswehr ble det holdt en stor tappenstrek foran Riksdagen med 4 500 gjester og et stort sikkerhetsoppbud.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Torolf Rein (14. februar 2009). «Tappenstrek». Store norske leksikon. Besøkt 28. oktober 2015.
2. ↑  Tappenstrek i Bokmålsordboka
3. ↑  (Hør signalet) Arkivert 8. mai 2004 hos Wayback Machine.
4. 1 2  Militärische Formen und Feiern der Bundeswehr, Zentrale Dienstvorschrift (ZDv) 37/10, nr. 208 og 213 bestemmelse 2/2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Bilde ur Suecia antiqua et hodierna
**Stenen i Grönan dal** er en stein som befinner seg ca. 5 km. utenfor Storlien, Jämtland. Den er forbundet med en spådom som i korthet forteller at så lenge steinen står, så skal også jorden bestå, men når den faller er dommedagen forestående. I bildeverket Suecia antiqua et hodierna av Erik Dahlbergh (trykt 1716) med sine mange bilder fra steder, bygninger, slott og herregårder i Sverige, finnes det bare ett fra Jämtland, nemlig Stenen i Grönan Dal. At denne var nevnt framfor f.eks. kastalerna i Brunflo og i Sunne, korskirken i Brunflo som var den eneste i sitt slag i Jämtland, og ikke minst runesteinen på Frösön, sier mye om hvilken betydning ble tillagt Stenen i Grönan Dal. Ut over dette kan en legge til at steinen lå utilgjengelig til, på den tiden mindst tre dagsetapper fra Frösön.

Kilder
------

* Landsantikvarie Eric Festin, *Om stenen i grönan dal*, Fornvårdaren V:2 1934, s. 183 -191.
* Pehr Jonsson, *Stenen i grönan dal*, Jämten 1927, s. 78 – 82.
* Landsantikvarie Eric Festin, *Stenen i grönan dal*, På Skidor, årsskrift 1935.
**Stener Kvinnsland** (født 28. mai 1948) er en norsk lege, professor og bedriftsleder.

Liv og virke
------------

Kvinnsland avla den medisinsk embedseksamen i 1973 i Bergen. I 1980 tok han medisinsk doktorgrad også i Bergen. Han ble spesialist onkologi i 1986. Samme år ble han professor i Trondheim. I perioden fra 1987 til 1991 var han avdelingsoverlege ved kreftavdelingen ved Regionsykehuset i Trondheim. Han var professor ved Universitetet i Trondheim i samme periode. I 1992 flyttet han til Oslo og ble overlege ved Det Norske Radiumhospital, avdeling for medisinsk onkologi. 

I 1995 flyttet han til Italia og ble forskningsdirektør i Pharmacia. I slutten av 1996 ble han uenig i bedriftens strategi og flyttet hjem til Norge.[] Han gikk da inn i stillingen som avdelingsoverlege ved Det Norske Radiumhospital. Ved Universitetet i Oslo var han professor II i perioden fra 1996 til 2000.

Kvinnsland var styreleder i Den Norske Kreftforening fra 1992 til 2000. I 2000 ble han generalsekretær i den internasjonale kreftunion UICC. I 2002 ble han leder ved onkologiavdelingen ved Haukeland universitetssykehus. Han hadde denne stillingen til 2003 da han ble vise direktør i Helse Bergen. I 2006 ble han utnevnt til direktør i Helse Bergen. 

I 2013 ble han kåret til årets helseleder. I begrunnelsen heter det blant annet at «Kvinnsland er en svært kunnskapsrik og analytisk leder med forstand, klokskap og stor arbeidskapasitet.» Det ble videre bemerket at han som la han vekt på arbeidsmiljøet og verdsatte vernetjenestens bidrag til arbeidsmiljøet.

I 2017 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.

Den 24. april 2020 ble Kvinnsland oppnevnt som leder for Koronakommisjonen, en granskningskommisjon for vurdering av norske myndigheters håndtering av koronaviruspandemien. Kvinnsland la fram Koronakommisjonens første rapport 14. april 2021 og sluttet deretter i kommisjonen.

Priser
------

* 2013 Årets helseleder

Referanser
----------

1. ↑   www.dagensmedisin.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.kongehuset.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Stener Kvinnsland ble årets helseleder». *Dagens Medisin* **(norsk)**. 7. februar 2013. Besøkt 21. mars 2017.
4. ↑  «Utnevnelse til St. Olavs Orden». *www.kongehuset.no* **(norsk)**. Besøkt 21. mars 2017.
5. ↑  Spence, Thomas (24. april 2020). «Han skal lede granskningskommisjonen for koronapandemien». *Aftenposten*. «Regjeringen oppnevner en granskningskommisjon for «å kartlegge alle sider av myndighetenes håndtering» av korona-krisen. Professor Stener Kvinnsland skal lede arbeidet.»
6. ↑

Kilder
------

* Tidsskriftet.no:På skansen for kreftpasientene
* Dagensmedisin.no: Stener Kvinnsland ble årets helseleder
The Rat Pack på Cal-Neva Casino, i Lake Tahoe i delstaten Nevada
The Rat Pack sammen med Jack Entratter på klubben The Sands i 1960
**The Rat Pack** var kallenavnet på en gruppe sangere og skuespillere i USA på 1950- og 1960-tallet. Opprinnelig ble betegnelsen brukt om en vennekrets som pleide å samles hos Lauren Bacall og Humphrey Bogart, men ble på 1960-tallet brukt om Frank Sinatra, Dean Martin, Sammy Davis Jr. Peter Lawford og Joey Bishop. Disse stjernene opptrådte sammen på flere casinoer i Las Vegas, men er mest av alt forbundet med The Sands. The Rat Pack spilte også inn flere filmer sammen, blant annet den opprinnelige *Ocean´s Eleven*-filmen som senere ble spilt inn på nytt med blant andre George Clooney og Brad Pitt i sentrale roller.

Referanser
----------

1. ↑  Levy, Shawn (1998). «1». *The Rat Pack Confidential*. London: Fourth Estate. s. 7. ISBN 1-84115-001-0.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
«***El Viaje Misterioso de Nuestro Jomer (The Mysterious Voyage of Homer)***» er den niende episoden i den åttende sesongen av TV-serien *Simpsons*, og inneholder surrealistisk animasjon av en hallusinasjon.

Handling
--------

Marge og Homer Simpson drar til en chilikonkurranse i Springfield. Homer har lovt å ikke drikke øl. Mens de er der demonstrerer Homer en ekstraordinær evne til å kunne spise sterk mat, helt til han blir offer for en av politi-mesteren Clancy Wiggum «Guatemalan insanity peppers». Chilien gir Homer en meskalin-lignende hallisunasjon der Homer tror han møter en slange og en skilpadde, samt ødelegger solen. Han møter også sin sjelegud, en coyote som er stemmegitt av Johnny Cash. Coyoten råder Homer til å finne sin sjelevenn, og setter spørsmålstegn ved Homers antakelse om at han allerede har funnet den i Marge.

Da Homer kommer til hektene igjen, finner han Marge, som er sint på ham for at han har oppført seg rart, og Homer merker seg også at de har veldig store personlige forskjeller. Fylt med tvil leter han andre steder etter sin sjelevenn, men greier ikke å finne den. Til slutt blir han overbevist om at fyrtårnvokteren kan være sjelevennen hans, siden de begge teoretisk er ensomme mennesker. Han går opp i fyrtårnet og finner ut at det er drevet av maskinen E.A.R.L. – **E**lectronic **A**utomatic **R**obotic **L**ighthouse. I sinne ødelegger Homer fyrtårnets lys, men Marge ankommer og de fikser det slik at de redder et skip som er i ferd med å grunnstøte. De bestemmer at de virkelig er sjelevenner, og Homer gjør narr av det han kaller «romcoyoten».

•
***Simpsons-episode*:** Liste · Portal · Kategori •
**Anna Jessica Schiefauer** (født 20. august 1978 i Kungälv) er en svensk forfatter av ungdomsbøker. Hennes bok *Pojkarna* var nominert til Nordisk råds barne- og ungdomslitteraturpris 2013 fra Sverige. Hun fikk Augustprisen 2011 for denne boka.

Hun har gått på forfatterutdanningskurs på Fridhems folkhögskola, Bona folkhögskola og Nordiska folkhögskolan. I 2009, samme år som hun var ferdig utdannet lærer, gav hun ut sin første bok, *Om du var jag*, på Bonnier Carlsens förlag. Hun har derfor ikke arbeidet som lærer, men holder språk- og skrivekurs ved siden av selv å skrive. Hun har studert svensk, engelsk og litteraturvitenskap på Göteborgs universitet og har en pedagogisk eksamen i språk og kreativ skriving. Jessica Schiefauer bor i Alingsås.

Priser og utmerkelser (utvalg)
------------------------------

* Augustprisen for *Pojkarna*, kategori Barne- og ungdomsbok, 2011.
* Spårhunden for *När hundarna kommer*, 2015.
* Augustprisen for *När hundarna kommer*, kategori Barne- og ungdomsbok, 2015.

Referanser
----------

1. ↑  «Hallå, Jessica Schiefauer. Artikkel hos gp.se». Arkivert fra originalen 1. desember 2011. Besøkt 1. november 2013.
2. ↑  Omtale hos bonniercarlsen.se
3. ↑  «Jessica Schiefauer får Spårhunden». SvD/TT. Besøkt 28. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Jessica Schiefauers blogg
* Forfatterside hos bonniercarlsen.se

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenske Litteraturbanken **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
***Lymexylon*** er en artsfattig slekt av treborende biller. De utgjør en overfamilie for seg selv, Lymexyloidea. De kan kjennes på svært langstrakt kroppsform med korte antenner, vifteformede maksillepalper hos hannene og myke dekkvinger. Én art er funnet i Norge.

Utseende
--------

Middelsstore, svært langstrakte biller. Dekkvingene er myke. Det er ofte betydelig forskjell i størrelse og utseende mellom kjønnene, hunnene er størst og bredest. Også innen samme kjønn varierer de mye i størrelse. **Hodet** er temmelig stort og bredt, omtrent så bredt som brystskjoldet, kjevene (mandiblene) er små og ikke utstikkende. Fasettøynene er store og utstående. Antennene er foholdsvis korte, gjerne sagtakkede, kan også være kamformede eller kølleformede. Ofte er de tynnere mot spissen og krumme, slik at antennen ser sigdformet ut. Hannens maksillepalper (det største paret av munnfølere) er karakteristisk vifteformede. **Brystskjoldet** (pronotum) er omtrent så langt som bredt. **Dekkvingene** er myke, hos de fleste parallellsidige og lange. Hos mange arter møtes ikke dekkvingene helt i midten i den bakerste delen. Slekten *Atractocerus* har sterkt reduserte dekkvinger, flygevingene er frie og ikke sammenfoldet slik det er vanlig hos biller. Bakkroppen er lang og slank. **Beina** er forholdsvis lange og slanke. **Larvene** er avlange, det første kroppsleddet (prothorax) er noe oppsvulmet og det bakerste leddet ender i en kraftig, krum pigg med små tenner på oversiden.

Levevis
-------

Skipsverftsbillen (*Lymexylon navale*), som er funnet i Norge, men er ganske sjelden, går særlig på eik. Det var tidligere vanlig å finne denne ved skipsverft, der det brukt mye eiketømmer. Den kunne gjøre noe skade på tømmeret, men er trolig for sjelden til å være noe problem i dag.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Infraordenen Cucujiformia
			* Overfamilien verftsbiller, Lymexyloidea
				+ Familien **verftsbiller**, **Lymexylidae**
					- Underfamilien Lymexylinae
						* Slekten ***Lymexylon*** Fabricius, 1775
							+ *Lymexylon amamianum* Kurosawa, 1985
							+ *Lymexylon miyakei* Nakane, 1985
							+ Verftsbille, *Lymexylon navale* (Linnaeus, 1758)
							+ *Lymexylon persicum* Fursov, 1935
							+ *Lymexylon ruficolle* Kurosawa, 1949

Kilder
------

* Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. *Teknologisk forlags store bok om insekter*. N.W. Damm. Om Runerisseren, side 300-301.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lymexylon* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Lymexylon* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Lymexylon* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Lymexylon* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Lymexylon* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Lymexylon* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Lymexylon* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Lymexylon* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lymexylon* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lymexylon* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Bilde malt med akrylmaling
**Akrylmaling** er maling der bindemiddelet er en akrylpolymer som er vannløselig før tørringen; etter tørringen gir den en fleksibel film som er uoppløselig i vann og ikke gulner. Akrylmaling er luktsvak og regnes for mindre farlig for malere enn oljebaserte malinger med løsemidler av terpentin/white spirit-typen.

Akrylmaling for billedkunst
---------------------------

Malingtypen har vært kommersielt tilgjengelig fra 1955 da den amerikanske fabrikanten Liquitex startet produksjonen. Noe senere kom fargene på tuber som kunstnerfarger, som har fått stor popularitet fordi de tørker fort og er overmalbare etter kort tid uten uønskede bivirkninger.
Som med oljemaleriet kan en tilsette ulike malemidler for å forlenge tørketiden, endre transparens eller gjøre fargen blankere. Det finnes også spesialferniss for akrylbilder.

Pigmenter i akrylmaling
-----------------------

Akrylmediet er basisk, og på grunn av dette byttes ofte tradisjonelle pigmenter ut med syntetiske varianter.

Til bruk som interiørmaling
---------------------------

Til interiørbruk er akrylmaling tilgjengelig i alle ønskede fargevarianter og fra blank til matt, hvorav de mest vanlige variantene er 15 matt, 40 halvblank og 80 blank.

Se også
-------

* Akryl
* Alkydmaling
* Akrylatfarge
* Oljefarge
* Kunstnerfarger

Referanser
----------

1. 1 2  Smith, Ray (2003). *Kunstnerens håndbok*. Egmont. s. 203. ISBN 82-04-10176-7.
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Lyder Hassel** (født 30. mars 1914 i Hasselvika, antatt død 1943) var en norsk kunstmaler, offiser, motstandsmann og agent for Secret Intelligence Service. Han forsvant etter å ha blitt sluppet ut i fallskjerm over Verran 10. oktober 1943.

Bakgrunn
--------

Hassel var sønn av Johan M. Hassel (1880–1964) og Lovise Sørvik Hassel (1880–1931). Han var før krigen til sjøs i to år og jobbet ellers på hjemgården i Hasselvika. Han flyktet over til Sverige sommeren 1942 og kom til England i februar 1943. Han fikk sin militære utdannelse som radiooperatør i England og tjenestegjorde som fenrik og telegrafist. Han ble sluppet ned over Fosenhalvøya i en del av «Operasjon Appollo» 10. oktober 1943, men etter hoppet forsvant han. Hans oppgave skulle være å sende informasjon via radiosender om aktiviteten om det tyske forsvaret i Trondheimsfjorden, spesielt om det tyske slagskipet «Tirpitz» som lå i Åsenfjorden.

Hassel-saken
------------

Lyder Hassel-forsvinningen står som en uoppklart sak etter annen verdenskrig. Under krigen ble hans utstyr, både radiosenderen, cisternen og fallskjermen funnet ved Ormsetervatnet, uten spor etter den savnede. Spekulasjonene om forsvinningen har vært mange siden krigens dager, ble han sterkt skadet i fallet fra flyet med fallskjerm, eller tatt av dage? En familie tilsto etter krigen å ha funnet et metallrør med penger og utstyr fra hoppet, og det gikk rykte om at familien hadde funnet ham drept, eller drepte ham selv, for pengene. Det ble 20 år senere gravd opp graver ved en kirkegård i Verran i Nord-Trøndelag for å lete etter Hassels levninger, men kistene ble aldri åpnet. Saken har hatt stor oppmerksomhet i etterkrigstiden i flere medier. I juni 2011 ble det gått manngard med metallsøker i Verrafjella.

Utmerkelser
-----------

Lyder Hassels familie mottok etter krigen Krigsmedaljen og Frihetsmedaljen fra kong Haakon, og et diplom og takkemedalje i 1946 fra den britiske kongen som takk for hans store og heltemodige innsats i kampen for frigjøringen av landet i krigsårene.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |  |
| --- | --- |
| Krigsmedaljen | Haakon VIIs frihetsmedalje |

 |

Litteratur
----------

* Asbjørn Hansen: *Lyder Hassel, fallskjermsoldaten som forsvant*

Eksterne lenker
---------------

* Pårørende vil løse mysteriet

Kilder
------

* Vi Menn: Nr 40 – 2007 Side 46, 47,48,49.
* Ukens Nytt utgitt av Aftenposten 08.09.1945.
* Verrastranda. Leteaksjon 4. og 5. juni[*død lenke*]
* Våre Falne - Lyder Hassel
* NRK – Rykteflom da agent Hassel forsvant
* Kodenavn Apollo
* Vimenn
* Side3
* Side3
* TVAdressa

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
Lykurg som lovgiver.
Lykurg.
**Lykurg** (gresk: Λυκοῦργος, *Lykoûrgos*, som kan oversettes med «Ulve-arbeideren», med mulig underforstått tilknytning til Apollon som hadde «ulvelignende» som ett av sine tilnavn; dateres vanligvis til 7. århundre f.Kr.) var en legendarisk lovgiver i oldtidens Sparta, som etablerte den militær-orienterte reformeringen av det spartanske samfunnet, og rådførte seg med Apollons orakel i Delfi. Han blir omtalt av antikke historikere som Herodot, Xenofon og Plutark. Det er usikkert om han var en virkelig historisk person. 

Han nevnes først av Herodot, som skriver at spartanerne på hans tid hevdet at Lykurgs reformer var inspirert av samfunnet på Kreta. Herodot gjengir et besøk Lykurg angivelig avla i oraklet i Delfi, der han - straks han kom inn i helligdommen - ble hilst slik:

Hit til min rike helligdom har du kommet, Lykurg,
kjær for Zevs og alle de olympiske guder.
Jeg vet ikke om jeg skal erklære deg menneskelig eller guddommelig -
men jeg er tilbøyelig til å tro, Lykurg, at du er en gud.
Bertrand Russell hevder han er en mytisk person av arkadisk opprinnelse. Likevel mener mange historikere at Lykurg var ansvarlig for de kommunalistiske og militaristiske reformene som forvandlet det spartanske samfunnet.

Referanser
----------

1. ↑  Paul Cartledge: *The Spartans* (s. 61), Vintage books, NY 2002, ISBN 978-1-4000-7885-1
2. ↑
3. ↑  Paul Cartledge: *The Spartans* (s. 61)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE
 |
Ilgodshus
**Tretten stasjon** er en jernbanestasjon på Dovrebanen. Stasjonsbygningen ble levert og satt opp av Strømmen Trævarefabrik. Stasjonen ble åpnet 1894 da jernbanen ble forlenget hit, og var endestasjon til den ble forlenget til Otta i 1896. Persontrafikken ble nedlagt 2001 og den har i dag status som fjernstyrt kryssingsspor.

I 1894 startet byggingen av Tretten stasjon på vestsiden av Lågen. Stasjonen var endestasjon på Hamar-Selbanen fra 1894 til 1896. Byggingen av stasjonen gjorde at denne siden av Tretten vokste frem med både hotell, landhandleri, bevertningssteder, boliger og forsamlingslokale. Bygging av en bro var nødvendig for å knytte stasjonsområdet sammen med østsiden av Tretten.

Trettenulykken
--------------

Norges største togulykke, Tretten-ulykken, skjedde nord for Tretten stasjon 22. februar 1975. Et nordgående persontog fra Oslo kolliderte med et sørgående ekspresstog fra Trondheim. Med 27 omkomne og 25 sårede er dette Norgeshistoriens største togulykke i fredstid. Det var tilsammen rundt 800 passasjerer med i de to togene. Årsaken til sammenstøtet var at nordgående tog feilaktig forlot Tretten stasjon.

Litteratur
----------

* Bjerke, Thor og Holom, Finn (2004). *Banedata 2004*. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 82–83. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
* Dahl, Aasmund, red. (1988). *NSBs bygningsregistrering: Hamar distrikt: Eidsvoll-Dombåsbanen*. NSB Arkitektkontoret. s. 171–180.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tretten stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
* (no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Gudbrandsdalsbanen
* Norske jernbanestasjoner om Tretten stasjon


| **Forrige stasjon** |   |  |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Losna |  | Dovrebanen |  | Øyer |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Network Statement
 |
Beina til en 23 år gammel kvinne med medfødt lymfødem (*Waldmann disease* eller *Primary intestinal lymphangiectasia*, *PIL*).
**Lymfødem** er en kronisk sykdom som gir hevelser (væskeansamlinger, ødem) i kroppen. 

Lymfødem deles i to hovedgrupper, de *primære* (medfødte) og *sekundære*. Sekundære lymfødem oppstår når lymfesystemet blir påført en skade ved en operasjon eller lignende. Som regel oppstår denne formen for lymfødem etter fjerning av lymfeknuter i forbindelse med kreftoperasjon og/eller ved strålebehandling. Primære lymfødem er medfødt og kan være arvelig. Noen er født med synlige hevelser, men ofte dukker lymfødemet opp i forbindelse med puberteten eller ved andre hormonelle endringer. 

Norsk lymfødem- og lipødemforbund (tidligere Norsk Lymfødemforening) er støtteforening for lymfødemikere i Norge.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lymphedema – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* lymfologi.no om lymfødem Arkivert 8. mars 2016 hos Wayback Machine.
* nhi.no om lymfødem Arkivert 4. februar 2012 hos Wayback Machine.
* Oslo universitetssykehus om lymfødem
* Norsk lymfødem- og lipødemforbund

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Jean de Cambefort** (født 1605, død 4. mai 1661 i Versailles) var en fransk sanger og barokk-komponist.

Jean de Cambeforts første ansettelse var som sanger i kardinal Richelieus kapell. Etter kardinalens død i 1642 tok han tjeneste hos kardinal og statsminister Mazarin, som lot Cambefort utnevne til François de Chancys etterfølger som *Maître de Musique* for kongens barn. Jean-Baptiste Boësset, en av finansminister Colberts yndlinger, var en av konkurrentene til stillingen. 

I 1650 utnevnte Mazarin Cambefort til *Maître de la chambre du ro*. På oppdrag av kong Ludvig XIV reiste Cambefort til Languedoc for å rektruttere unge sangere til det kongelige kapell. Da han vendte tilbake ble han nektet posten som dronningens komponist, men fikk tittelen "Surintendant de la musique du roi", en stilling Jean-Baptiste Lully overtok etter ham. Stillingen som "Maître de la chambre du roi" overtok Michel Lambert.

Verk
----

Størstedelen av Cambeforts komposisjoner er *airs de cour*, men det er også bevart ballettmusikk etter ham, eksempelvis *Ballet de la nuit* (1653). Cambeforts kirkemusikk er tapt, men Philidor listet den opp i sin katalog.

Litteratur
----------

* Georgie Durosoir: "L'Air de cour en France 1571-1655" Lüttich, Édition Mardaga 1991 ISBN 2-87009-400-0

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Calendrier électronique des spectacles sous l'Ancien Régime et la Révolution, CESAR person ID 307331, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Musicalics, Musicalics komponist-ID 83108, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Cambefort,\_Jean\_de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
**Tresteg uten tilløp** (også kalt **stille tresteg**) er en tidligere konkurranseøvelse innen friidrett. Øvelsen var olympisk øvelse to ganger, først under de andre sommerlekene i 1900 og de tredje lekene i 1904. Øvelsen er en variant av vanlig tresteg, og går ut på å hoppe så langt som mulig på tre hopp, uten noen form for tilløp eller horisontal bevegelse i forkant av hoppet.

Utførelse
---------

Utøveren skal stå på begge føtter ved oppmerket linje, vendt mot hoppretningen. Begge bein skal forlate bakken samtidig. Det er ikke tillatt med noen form for vridning, forflytting eller dobbeltsats av føttene i forkant av, eller i selv satsen. 

Første hopp er en sats fra begge bein, ikke ulikt satsen i lengde uten tilløp. I luften splitter utøveren beina, og strekker foretrukket bein fremover til en landing og sats for hopp to. Det andre hoppet er egentlig et langt steg, der utøveren skifter fot i luften og lander og satser for det siste hoppet med motsatt fot. I det tredje hoppet samler utøveren beina under seg og strekker de frem til en jevnsides landing på begge bein.

Hoppet måles i korteste avstand fra tåen i satsen til bakerste del av utøverens landing.

Varianter
---------

Tresteg uten tilløp er brukt som trenings- og testøvelse for en rekke idretter som stiller krav til vertikal spenst. 

Det finnes en rekke varianter for trening og testing av spenst. De vanligste er *femsteg* og *tisteg*. I disse variantene har en utførelse lik hoppende løping. 

Tre hopp er også en variant der utøveren hopper tre etterfølgende hopp med sats på begge bein. Denne utførelsen gir større lengder enn vanlig tresteg uten tilløp.

Utbredelse
----------

### I Norge

I Norge er det sprinteren Thomas Wiborg som har norsk bestenotering med 10 meter og 40 centimeter.

### Olympisk øvelse

Under sommer-OL 1900 vant Ray Ewry alle de tre øvelsene på hopp uten tilløp, og han repeterte denne prestasjonen fire år senere under sommer-OL 1904. Øvelsen har dermed bare en olympisk mester.

Referanser
----------

1. ↑  Norsk Friidrett (16. januar 2015): *Wiborg bekrefter formen* Arkivert 27. november 2020 hos Wayback Machine. hentet 16. september 2015
2. ↑  [Norsk Friidrettsstatistikk 2014]

| * v
* d
* r
Øvelser innen friidrett |
| --- |
| Sprint: | 
* 60 m
* 100 m
* 200 m
* 400 m

 |
| Hekk: | 
* 60 m hekk
* 80 m hekk
* 100 m hekk
* 110 m hekk
* 400 m hekk
* 3 000 m hinder

 |
| Mellomdistanse: | 
* 800 m
* 1 500 m
* En engelsk mil (1609 m)
* 3 000 m

 |
| Langdistanse: | 
* 5 000 m
* 10 000 m
* Halvmaraton (ca. 21 km)
* Maraton (ca. 42 km)
* 1 times løp
* Gateløp
* Terrengløp
* Ultraløp
* Motbakkeløp

 |
| Stafett: | 
* 4 × 100 m
* 4 × 400 m
* 4 × 800 m
* 4 × 1500 m
* 1 000 m stafett

 |
| Kast: | 
* Diskos
* Slegge
* Spyd
* Kulestøt
* Vektkast

 |
| Hopp: | 
* Høyde
* Lengde
* Stav
* Tresteg
* **Uten tilløp:**
	+ Høyde uten tilløp
	+ Lengde uten tilløp
	+ Tresteg uten tilløp

 |
| Mangekamp: | 
* Femkamp
* Sjukamp
* Tikamp

 |
| 
* Verdensrekorder i friidrett
* Europarekorder i friidrett
* Norske rekorder i friidrett

* **Kappgang**
* **Rullestolkjøring**

 |
**Lykus** (sønn av Lykus) var ifølge gresk mytologi konge av Theben. Han var opprinnelig fra Euboia, men kom til makten i Theben ved å drepe Kreon som på den tiden var regent for den mindreårige kong Laodamas, sønnen til Eteokles som ble drept i kamp mot sin bror Polyneikes. Lykus omtales i den greske tragedieforfatteren Evripides’ skuespill *Herakles*.

I skuespillet fremstilles Lykus som en tronraner som skryter av å ha kommet til makten etter å ha drept Kreon, og som også ønsker å drepe hans familie. Kreons datter Megara var gift med helten Herakles, og Amfitryon, som også ble truet av Lykus, var heltens far. Herkules kom imidlertid uventet tilbake til Theben og drepte Lykus. Etter Lykus ble Laodamas gjeninnsatt som konge av Theben.

Referanser
----------

1. ↑  Eller stefar. Kildene sier at tvillingene Herakles og Ifikles hadde hver sin far, Ifikles var Amfitryons sønn mens Herakles var Zevs’ sønn, jf. Apollodorus, *Bibliotheka*, bok II, 4.8.
2. ↑  De grekiska tragedierna Herkules, s. 338
3. ↑  Tripp 1970 s. 352

Kilder
------

* Apollodorus (2008). *The Library of Greek Mythology*. Oxford: Oxford University Press. s. 69ff. ISBN 978-0-19-953632-0.
* Aiskhylos; Sofokles; Evripides (2005). *De grekiska tragedierna*. Södermalm: Vertigo förlag. s. 330-347. ISBN 91-973099-1-5. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
* Edward Tripp (1970). *Crowell's Handbook of Classical Mythology*. New York: Thomas Y. Crowell Company.
Under følger en **liste over Zimbabwes statsministre**. Embetet eksisterte også i de forutgående statene Rhodesia, som ikke var internasjonalt anerkjent, og Zimbabwe Rhodesia.

Ifølge forfatningen av 1980 skulle presidenten utnevne den personen – som etter hans oppfatning – var best i stand til å oppnå et flertall blant medlemmene av Forsamlingshuset (engelsk: *House of Assembly*) som statsminister. Presidenten utnevnte så – etter råd fra statsministeren – andre ministre og viseministre til å bli medlemmer av regjeringen.

Gjennom en forfatningsendring i 1987 ble en parlamentarisk republikk erstattet med et presidentsystem. Statsministeren Robert Mugabe ble utøvende president og embetet som statsminister ble avskaffet. Presidenten ble både statsoverhode og regjeringssjef.

Liste
-----

      Zimbabwe African National Union (ZANU)
      Movement for Democratic Change – Tsvangirai (MDC–T)

| Bilde | Navn(født-død) | Embetstid | Parti | Ref. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Prime Minister of Zimbabwe(Zimbabwes statsminister) |
|  | **Robert Mugabe**(1924–2019) | 18. april 1980–31. desember 1987 |  | ZANU |  |
| *Embetet avskaffet 31. desember 1987–11. februar 2009* |
|  | **Morgan Tsvangirai**(1952–2018) | 11. februar 2009–11. september 2013 |  | MDC–T |  |
| *Embetet avskaffet 11. september 2013* |

Referanser
----------

1. 1 2  «Zimbabwe». Rulers.org. Besøkt 4. juni 2020.
2. 1 2  «Zimbabwe». World Statesmen.org. Besøkt 4. juni 2020.
**De forente arabiske emiraters flagg Yas Marina Circuit**|  |
|  |
| Sted | Yas Island, Abu Dhabi |
| **Tidssone** | UTC +4 |
| **Hovedløp** | Formel 1, GP2, V8 Supercars |
| **Lengde** | 5,6 km |
| **Svinger** | 20 |
| **Banerekord** | 1.40,279 (Sebastian Vettel, Red Bull, 2009) |

**Yas Marina Circuit** er en motorsportbane i Abu Dhabi i De forente arabiske emirater. Den er arena for Formel 1-løpet Abu Dhabis Grand Prix, som første gang ble arrangert i 2009. Banen er bygget på den kunstige Yas-øya, og var den andre Formel 1-banen i Midtøsten, etter Bahrain International Circuit.

Banen var opprinnelig planlagt som en gatebane, men dette ble senere endret til en permanent racerbane. Banen har 21 svinger som slynger seg rundt på øya, passerer forbi marinaen og gjennom Yas Marina Hotel. Banen har flere lange rettstrekninger og krappe svinger. Det er fem store tilskuertribuner rundt banen. Like ved banen ligger den store fornøyelses- og temaparken Ferrari World.

Yas Marina Circuit ble bygget av selskapet Aldar, som også bygget parken, havna, samt hoteller og strender som omringer området. 

Banen ble etter Abu Dhabi Grand Prix 2010 kritisert av førerne for mangelen på forbikjøringsmuligheter. Fernando Alonso var ute av stand til å passere Vitalij Petrov gjennom en stor del av løpet, og Mark Webber ble også liggende bak Alonso. Løpets organisatorer ble oppfordret til å gjøre endringer på banen til løpet i 2011, med henblikk på å lage flere reelle muligheter til forbikjøring. Baneledelsen gikk først med på å gjøre slike endringer, men endringene er senere blitt utsatt som følge av den store økningen av forbikjøringer i Formel 1-sesongen 2011 forårsaket av innføringen av DRS- og KERS-systemene, samt nye dekkstrategier etter at Pirelli erstattet Bridgestone som dekkleverandør.

Se også
-------

* Liste over Formel 1-baner
* Abu Dhabis Grand Prix

Eksterne lenker
---------------

* (ar) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yas Marina Circuit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* news.bbc.co.uk
* www.formula1.com
* Banens beliggenhet på Google Maps

| * v
* d
* r
Formel 1-baner |
| --- |
| Nåværende(2022-sesongen) | Bahrain • Jeddah • Melbourne • Imola • Miami • Barcelona • Monaco • Baku • Montreal • Silverstone • Spielberg • Paul Ricard • Hungaroring • Spa • Zandvoort • Monza • Sotsji • Singapore • Suzuka • Austin • Mexico by • Interlagos • Yas Marina |
| Fremtidige | Shanghai (2023) • Igora Drive (2023) |
| Tidligere | A1-Ring (Österreichring) • Adelaide • Aida • Ain-Diab • Aintree • Anderstorp • AVUS • Brands Hatch • Bremgarten • Buenos Aires • Caesars Palace • Clermont-Ferrand • Dallas • Detroit • Dijon • Donington Park • East London • Estoril • Fuji • Hockenheim • Indianapolis • Istanbul • Jacarepaguá • Jarama • Jerez • Korea • Kyalami • Le Mans • Long Beach • Magny-Cours • Mexico By • Monsanto • Montjuïc • Mont-Tremblant • Mosport Park • New Delhi • Nivelles-Baulers • Nürburgring • Oporto • Pedralbes • Pescara • Phoenix • Reims • Riverside • Rouen • Sebring • Sepang • Valencia • Watkins Glen • Zeltweg • Zolder |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Thorn Christensen Reymert** (født 1743 i Søgne, død 1825 i Kristiansand), var reder, verftseier, kjøpmann og gjestgiver i Kristiansand.

Verftet
-------

*Thorn Reymerts verft* nevnes i 1783 som et av de store på Vestersiden, sammen med blant annet verftet til Tønnes Rolfsen (som for øvrig var Thorn Reymerts svigerfar), Niels Moe m.fl. Reymert lot bygge flere egne skip på verftet, som ble solgt rundt begynnelsen av 1800-tallet. Senere eiere var familien Isaachsen og deretter firmaet Reinhard. 

Thorn Reymerts bygård på hjørnet av Vestre Strandgate og Kongens gate (eid av Reymert fra slutten av 1760-årene til ca. år 1800) ble i 1824-25 kjøpt av klubselskapet «Foreningen». Bygården ble i 1760 beskrevet som ett-etasjes med kvist, og hadde 8 værelser samt bryggerhus, fjøs, stall og «gresshave» ned til stranden (der Reymerts verft ble anlagt). Eiendommen til klubbselskapet Foreningen brant i 1881, og ble etterpå oppført i den form det har i dag.

Gjestgiveriet
-------------

*Reymerts gjestgiveri* ble startet på begynnelsen av 1800-tallet da Thorn Reymert kjøpte Gjerdrum-huset i Kongens gate. Fra 1803 fikk han kongelig bevilling til å holde gjestgiveri og herbergeri. Bevillingen ble gitt etter at det danske kanselli i 1802 hadde blitt oppmerksom på at Kristiansand manglet herberge for reisende. Christen Pram, som er en viktig kilde for Kristiansands historie, omtaler i 1805 Thorn Reymert slik: «Trelast- og krambodhandler, en bra mann. Anses å eie 20 000 rdl. eller mer. Holder – uten som det synes å beregne det til fordel eller næringsvei – herberge for reisende, da her ellers ingen herberger er uten for bønder og sjøfolk.» Reymert holdt også skysskafferi. Bevillingen til å drive gjestgiveri og herberge sa han opp i 1814. (Thorn Reymert var for øvrig sønn av Christen Marcussen Reymert, som drev det kjente kongelige privilegerte gjestgiveri i Ny Hellesund.)

Se også
-------

* Reymert (slekt)

Litteratur
----------

* Karl Leewy: *Kristiansands befolkning og bebyggelse i eldre tider*, utg. av Christiandsands Sparebank 1980-85
* Øivind T. Reymert: *Familien Reymert i Mandal* (Mysen 1990).