recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Farzad Bazoft** (født 22. mai 1958, død 15. mars 1990) var en iransk-født journalist som bosatte seg i Storbritannia på midten av 1980-tallet. 

Bazoft arbeidet som freelance-reporter for avisen The Observer. Han ble henrettet av irakiske myndigheter i 1990 etter å ha blitt dømt for spionasje til fordel for Israel mens han arbeidet i Irak. Bazoft flyttet til Storbritannia rundt 1985. Han skrev en rekke artikler om Midtøsten før han ble invitert av den irakiske regjeringen, i 1989, for å komme til Irak sammen med en rekke andre journalister for å rapportere om gjenoppbyggingen av Irak etter krigen mot Iran. 

Bazoft ble arrestert da han var på flyplassen i Bagdad i september 1989, mens han ventet på flyet som skulle ta ham med tilbake til London. Han ble funnet med 34 fotografier av et område som var forbudt for uvedkommende i bagasjen, sammen med litt jord fra det nærmeste området rundt en fabrikk som produserte ballistiske missiler. Etter 6 uker i varetekt ved Abu Ghraib-fengselet og etter gjentatt tortur, ble Bazoft plassert foran TV-kameraer 1. november der han tilsto å være en hemmelig israelsk agent. Saddam Hussein uttalte seg til den britiske statsministeren Margaret Thatcher, og forsikret henne om at Bazoft ville få en rettferdig rettssak. Etter en rettssak bak lukkede dører som foregikk over en enkelt dag, og selv etter mangel på noen avgjørende bevis for hans skyld, ble Bazoft dømt til døden den 10. mars 1990. Internasjonale appeller om benådning for Bazoft hadde ingen effekt på de irakiske myndighetene. 

Bazoft fikk ikke lov til å anke skyldspørsmålet eller straffeutmålingen, og ble henrettet ved henging klokken 06:30 den 15. mars 1990. Kroppen hans ble deretter plassert i en trekasse og sendt hjem til hans familie i Storbritannia. Umiddelbart etter denne henrettelsen ble den britiske ambassadøren beordret til å forlate Irak og alle besøk av ministerposter ble avlyst. Bazofs historie utløste et utbredt raseri i Vesten og bidro til internasjonal isolasjon av Saddams regime. Få måneder senere, 2. august 1990 invaderte Irak Kuwait, noe som utløste den første Gulfkrigen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
Ghettokjempernes hus
**Ghettokjempernes hus** (engelsk: The Ghetto Fighters' House) er et museum til minne om jødiske heltegjerninger under holocaust. Medlemmer av kibbutzen Lohamei Hagetaot grunnla Ghettokjempernes hus i 1949. Grunnleggerne var jøder som hadde overlevd holocaust, og blant dem var det veteraner fra undergrunnsbevegelsene i ghettoene og partisanavdelingene. De best kjente er lederen for den jødiske motstandsbevegelsen Żydowska Organizacja Bojowa i Polen, Yitzhak Zuckerman, og hans kone, Zivia Lubetkin.

Muséet ligger i Vest-Gallilea i Israel, på kystveien Coastal Highway mellom Akko (Acre) og Nahariya.

Ghettokjempernes hus var det første muséet i verden som ble grunnlagt til minne om jødiske heltegjerninger under holocaust. Utstillingene vitner om hvor fokusert grunnleggerne var på at det måtte undervises om folkemordet på jødene under andre verdenskrig. På muséet får en lære mer om det jødiske folk i det 20. århundre og spesielt om deres liv under andre verdenskrig og holocaust.
Mange av historiene fortelles i jeg-form, der øyenvitnene selv forteller hva de har opplevd. Mange forteller om jødisk motstandsbevegelse i ghettoene, konsentrasjonsleirene og partisanavdelingene.

Friends of GFH er det engelske navnet på vennskapsforeningen til Ghettokjempernes hus. Søsterforeninger er aktive i Israel, Frankrike, Østerrike og USA.

Avdelinger og aktiviteter
-------------------------

* Museumsutstillinger.
* Guidede turer (for grupper i hebraisk og på andre språk).
* Zivia og Yitzhak 'Antek' Zuckermans studiesenter (tilbyr en-, to- eller tredagsseminarer).
* The Yad LaYeled Children's Museum. (Utstillingen forteller barnas historie fra tiden under holocaust til i dag).
* Det internasjonale bokdelings prosjektet. En bruker barnebøker om holocaust til å skape debatt og forståelse rundt temaet.
* Senteret for humanistisk undervisning.
* Arkiver (dokumenter, fotografier,kulturgjenstander, kunstsamlinger, opptak og annet).
* Bibliotek og arkiv med henvisninger og referanser/kilder. (Hjelp til forskere, lærere og studenter).
* Forskningsavdeling om sovjetiske jøder under holocaust.
* Avdeling for utgivelser.

Annet
-----

* Opprøret i Warszawagettoen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ghetto Fighters' House – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** NKC
 |
**«Farväl till sommaren»** er en svensk vise av Lasse Berghagen.

Berghagen skrev sangen en sensommerdag i Fjällbacka i Bohuslän. Sangen inngikk i ett av hans krogshower på Berns.

«Farväl till sommaren» ble en stor fremgang for Sven-Ingvars med Sven-Erik Magnusson, som spilte den inn på singlen Philips 6015 176 i 1976. Den lå på Svensktoppen i elleve uker i 1976-1977, hvorav på en førsteplass. Sven-Ingvars med Sven-Erik Magnusson utgav den også på LP-platen *Playa Blanca* (Phillips 6316 093) i 1976.

Også Berghagen selv har spilt den inn på plate samt Roland Cedermark.

Norsk versjon
-------------

Gunnar Jørstad har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Farvel til sommeren». Kjell Vidars utgav den på LP-platen *Hjula i gang* (Snowflake CLP 3033) i 1982. Før den tid gav Gluntan den ut i 1977 på platen "Nå er vi her igjen"

Referanser
----------

1. 1 2  Sven-Ingvars
2. ↑  Svensktoppen *1977*[*død lenke*]
3. ↑  «Hjula i gang (1982)». Arkivert fra originalen 29. februar 2020. Besøkt 29. februar 2020.
4. ↑  «Nå er vi her igjen (1977)». Arkivert fra originalen 29. februar 2020. Besøkt 29. februar 2020.
**Betaversjon** er et stadium i utviklingen av et dataprogram. Betaversjoner kommer etter eventuelle alfaversjoner, men før såkalte *release candidates* (utgivbar kandidat). Om stadiene bare er for intern testing eller for alle som måtte ønske det, er opp til utvikleren. Poenget med å navngi et stadium i utviklingen er å teste programvaren for å finne bugs.

Beta er den andre bokstaven i det greske alfabetet, etter bokstaven alfa (alpha).

Microsoft har fulgt denne utvikling av Windows de siste versjonene:

* Alfaversjoner (nummerert med et firesifret tall. For eksempel Windows XP 0001)
* Betaversjon 1 – x (når Windows begynner å bli kjørbart)
* Release candidate 1 og 2 (som er mer eller mindre fullt operative operativsystem)

*Betaversjonene og release candidate-ene er også nummerert med firesifrede tall, men blir også gitt navn som Beta og Release Candidate*.

Videospill har ofte intern testing (og ingen release candidate), men veldig mange blir invitert til å være med på denne interne testingen. Dette skjer ofte rett før utgivelsen gjennom nettsteder som Fileplanet. Dette blir ofte referert til som stresstest. Poenget er ikke bare å få fikset de siste småfeilene. Det er også snakk om promotering av spillet. Er spillet et såkalt MMORPG, trenger utviklerne en mengde personer til å teste for å se om spillet / serverne faktisk håndterer en stor mengde spillere.

Eksterne lenker
---------------

* Betanews.com – nettsted for omtale av programvare på et tidlig stadium, dvs beta.
**Alminnelig inntekt** er alle skattepliktige inntekter fratrukket skattemessige fradrag. Positiv alminnelig inntekt er grunnlaget for utligning av inntektsskatt. Alminnelig inntekt er et beregningsgrunnlag for skatt på alminnelig inntekt for personlige skatteytere og upersonlige skattesubjekter, det vil si bedrifter. Alminnelige inntekter omfatter arbeidsinntekter, kapitalinntekter og næringsinntekter, med fratrekk for alle fradragsberettigede kostnader. Skatt på alminnelig inntekt er derfor en nettoskatt.

Skattesatsen for alminnelig inntekt for person- og bedriftsskatteytere er på 22 % i Norge, fra og med 2019. I Finnmark og Nord-Troms er skattesatsen 19,5 % for personlige skatteytere. Tidligere har den vært uforandret på 28% i mange år, den ble endret til 27% i 2015, 25 % i 2016, og ned til 24% i 2017. Deler av dette ble tatt igjen ved heving av trygdeavgiften og trinnskatten.

Utregningen av alminnelig inntekt
---------------------------------

   Arbeidsinntekt  

+ Overføringer  

+ Kapitalinntekt  

= Bruttoinntekt  

- Inntektsfradrag  

= Alminnelig inntekt  

- Særfradrag   

- Personfradrag (for personlige skatteytere)  

= Grunnlag for beregning av kommune- og fylkesskatt og fellesskatt  

Den endelige skatten vil bli redusert med størrelsen på skattefradragene, for eksempel BSU-fradraget.

Se også
-------

* Personinntekt
* Marginalskatt

Referanser
----------

1. ↑  ssb.no Statistisk sentralbyrås definisjon av Alminnelig inntekt
2. 1 2  Arvid Aage Skaar& Tor S Kildal: *Bedriftsskatterett, 11.utgave*, 2009, Gyldendal Norsk Forlag
3. 1 2  Skattesatser alminnelig inntekt (Skatteetaten)
4. ↑  For eksempel pensjon og barnetrygd.
5. ↑  For eksempel salgsinntekter og renter.
6. ↑  For eksempel gjeldsrenter og reiser mellom jobb og hjem og minstefradrag.
Levninger av det historiske Betel, fotografert 2011.
Levninger av det historiske Betel, fotografert av Daniel B. Shepp. 1894.
**Betel** (ugarittisk: «Peter», «Els hus» eller «Guds hus»; hebraisk: בֵּית אֵל, også transkribert som *Pet-El, Pet-Egb, Beth El*, *Beth-El*, eller *Beit El*; gresk: Βαιθηλ; latin: *Bethel*) er det historiske navnet på stedet Beitin et stykke nord for Jerusalem. Det var en grenseby beskrevet i *Den hebraiske Bibelen* som var lokalisert mellom områdene til Benjamin og Efraim, og er også en lokalisering navngitt av patriarken Jakob ettersom det var der han drømte om en trapp opp til himmelen hvor engler steg opp og ned. 

Den amerikanske bibelforskeren Edward Robinson identifiserte stedet landsbyen Beitin med oldtidens Betel i *Biblical Researches in Palestine, 1838–52*. Han baserte denne bedømmelsen på at dens lokaliseringen passet med beskrivelser i tidligere tekster, og på de filologiske likeheten mellom det moderne og det gamle stedsnavnet, argumenterte at erstatningen av hebraiske *el* med arabiske *in* ikke var uvanlig. Guddommen som omtales i «Els hus» er El (hebraisk: אל), det er en gammel semittisk himmelgud. Navnet El ble siden benyttet generelt for gud.

Under israelittisk styre tilhørte Betel først Benjamins stamme, men ble senere erobret av Efraims stamme. Eusebius av Cæsarea og Hieronymus beskrev stedet i deres tid som en liten landsby som lå 12 romerske mil (17.8 km) nord for Jerusalem, til høyre eller øst for veien som førte til Neapolis.

Ti år etter seksdagerskrigen i 1967 ble det bibelske navnet benyttet på en israelsk bosetning, Beit El som ble bygget tilstøtende til Beitin. I flere land, særskilt i USA, er navnet gitt til en rekke lokaliseringer, se pekerside Bethel.

Referanser
----------

1. ↑  Bleeker, C. J.; Widengren, G. (1988): *Historia Religionum*, s. 257.
2. ↑   Dever, William G.; Gitin, Seymour; Wright, J. Edward; Dessel, J. P. (2006): *Confronting the Past: Archaeological and Historical Essays on Ancient Israel in Honor of William G. Dever*, Eisenbrauns
3. ↑  Matthews, Victor Harold (2004): *Judges and Ruth*, Cambridge University Press, s. 79.
4. ↑   Robinson, Edward; Smith, Eli (1856): *Biblical Researches in Palestine*, s. 449–450.

Litteratur
----------

* Gomes, Jules Francis (2006): *The Sanctuary of Bethel and the Configuration of Israelite Identity*, Walter de Gruyter & Co, ISBN 978-3-11-018993-3
* Bleeker, C. J.; Widengren, G. (1988): *Historia Religionum: Handbook for the History of Religions*, BRILL, ISBN 978-90-04-08928-0
* Robinson, Edward; Smith, Eli (1856): *Biblical Researches in Palestine, 1838–52: A Journal of Travels in the Year 1838*, University of Michigan

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bethel (biblical village) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF
 |
**Almesjuke** (engelsk: *Dutch elm disease*) er en soppsjukdom som angriper almetrær, og som har blitt en trussel mot almen både i Nord-Amerika og i Europa.

Et dødt almetre i Skottland

Biologi
-------

Sjukdommen forårsakes av to arter av almesjukesoppene *Ophiostoma ulmi* og *Ophiostoma novo-ulmi*. Soppen spres fra tre til tre av arter av barkebillen almesplintborer, *Scolytus*, men spres også ved menneskelig virksomhet som tømmertransport og redskap som har vært brukt på sjuke trær. Både unge og gamle trær angripes.

Utbredelse
----------

Alm over det meste av Nord-Amerika og Europa er angrepet. Sjukdommen ble oppdaga første gang i Norge langs jernbanelinja i nærheten av Oslo. I dag er sjukdommen utbredt på Østlandet fra Grenland og Fredrikstad til Romerike. Den er også påvist på Ringerike og nylig ved Kristiansand.

Det er å frykte at almesjuke sprer seg til hele det området der almesplintboreren finnes, dvs. på Sørlandet og Vestlandet til Sognefjorden.

Bekjempelse
-----------

Det finnes ingen kjent behandling av sjuke trær. Strategien i dag er å hogge ned og brenne angrepne trær ved yttergrensene for utbredelsesområdet, og unngå transport av almevirke fra Østlandet til områder som ikke har sjukdommen.

I Fremmedartslista 2018 er almesjukesoppen vurdert til *høy risko* på grunn av moderat invasjonspotensial og middels økologisk effekt.

Kilder
------

* «Almesykesopp *Ophiostoma novo-ulmi*». *Fremmedartsbasen 2018*. Artsdatabanken. Besøkt 4. februar 2020.
* «*Ophiostoma novo-ulmi* (Dutch elm disease)». Invasive Species Compendium. Besøkt 4. februar 2020.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Gunvor Wilberg** (født 4. juli 1897 i Høyanger, død 23. januar 1973 i Manila) var en norsk frelsesarmesoldat. Hun arbeidet på Filippinene og er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da hun hjalp amerikanske soldater og andre i japansk fangenskap.

Wilberg begynte i 1918 ved Frelsesarmeens krigsskole i Oslo. I 1921 ble hun sendt til Italia, der hun arbeidet til hun i 1929 startet tre års tjeneste i Sør-Amerika. Etter noen år i Norge ble Wiberg i 1938 sendt til Filippinene, der hun arbeidet i Frelsesarmeen resten av sin tjenestetid.

Etter at Japan i 1942 erobret Filippinene ble tilfangetatte amerikanske soldater ført fra Corregidor til fangeleire. Wilberg fulgte fangene under marsjen og hjalp dem. Senere bisto hun også personer som var blitt fengslet av japanerne.

Wiberg arbeidet i Filippinene til hun ble pensjonist i 1958, og ble etter dette boende i landet.

For sin innsats på Filippinene under verdenskrigen ble Wiberg tildelt Haakon VIIs Frihetskors. Hun mottok også St. Olavsmedaljen og ble tildelt en filippinsk utmerkelse.

Referanser
----------

1. 1 2   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 23. januar 1973[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nils-Petter Enstad: «Også hun når det ble krevet», i Charles Norum (red.): *Med en stjerne i hjertet. Biografiske blad av Frelsesarmeens historie i Norge*, Oslo: Ansgar, 1991, s. 201-202.
3. ↑  Enstad, s. 205-208.
4. ↑  «Den norske "engelen fra Corregidor" død», *Aftenposten, morgennummeret 29. januar 1973, s. 13.*
5. ↑  «Norsk kvinne fulgte MacArthurs menn på dødsmarsjen fra Corregidor», *Aftenposten*, morgennummeret, 1. april 1946, s. 1.
6. ↑  Enstad, s. 209.

Kilder
------

* Enstad, Nils-Petter: Også hun når det ble krevet, i Charles Norum (red.): *Med en stjerne i hjertet. Biografiske blad av Frelsesarmeens historie i Norge*, Oslo: Ansgar, 1991, s. 201-209

Portal: Andre verdenskrig
**Knud Pedersen Hind** (ca. 1664–1721) var rådmann i Kerteminde, Danmark, på begynnelsen av 1700-tallet. Han var tipp-tipp-oldefar til Henrik Ibsen.

Hind giftet seg i november 1692 i Kerteminde med Anna Margrethe Holm. Paret slo seg ned i Odense, men da Anna Margrethes far døde i 1693, flyttet paret tilbake til Kerteminde, hvor Hind også hadde sin mor og stefar boende. I mai 1705 ble han utnevnt til rådmann i samme by.

Stridbar natur
--------------

Hind var av en stridbar natur, og den lokale rettsbok fra 1710 vrimler av gjeldssaker mot ham. I en klage fra borgere til stiftsamtmannen karakteriseres han som *Urolig, proceslysten, rasende og gal, løber i bar skjorte op og ned ad Gaden, lader sig skælde for Løgner og Meneder, er tyrannisk mod Hustru og Folk inden Døre*.

I 1710 ble Hind suspendert som rådmann, men Fynbo Landsting opphevet to år senere suspensjonen ved dom. Hans økonomiske situasjon forbedret seg ikke, og i 1715 ble eiendommen i Langegade solgt på tvangsauksjon. Hind døde den 20. mars 1721, og ble begravet i Sankt Laurentii i Kerteminde. På gravstenen omtales han som *erlig, agtbare oc welviis*.

Enken overlevet ham med 29 år. Hun flyttet til sin datter Catharina i Skien i Norge, og døde der i 1750, 81 år gammel. 

Parets sønn, Anders, droppet etternavnet Hind til fordel for morens Holm. Han ble skipper og bosatte seg i Odense.

Referanser
----------

1. 1 2  Flood, Ingeborg (1951). *I kro og strede*. Oslo: Gyldendal. s. 207-225.
2. ↑  Lindstrøm, Anders Ture (1. januar 1984). «Vandrelærer i en urolig tid». *Sønderjydske Årbøger*. 1. 96: 141–218. ISSN 0106-4452. doi:10.7146/soenderjydskeaarboeger.v96i1.80432. Besøkt 11. mars 2021.
3. ↑  «Skt. Laurentii Kirke» (PDF). *Danmarks Kirker*. IX (20-21): 2032. 2009.

Litteratur
----------

* T. Plesner: *Skiens-Slegterne Plesner – Myhre – Stub – Ibsen, Munk*, Kristiania 1917

Portal: Danmark
**Almeida Theatre** er et teater i Highbury i bydelen Islington i London. Repertoaret har siden åpninga i 1980 bestått av stykker av ledende dramatikere, britiske og utenlandske, gamle og nye. Almeida har vunnet ry for sin høye kvalitet både på regissører og skuespillere, og forestillingene går for fulle hus. 

Teateret ble grunnlagt av Pierre Audi som et ikke-kommersielt teater i et nedlagt lager i 1980. Bygningen er bygd i 1837 og tilhørte opprinnelig Islington Literary and Scientific Institution. Seinere har den tjent både som music hall og som lokale for Frelsesarmeen. Første oppsetning var Howard Barkers *Scenes from an Execution* med Glenda Jackson.

I 1990 tok Ian McDiarmid og regissøren Jonathan Kent over den kunstneriske ledelsen av teateret, og gjorde Almeida til et fast, fulltids teater. Etter en større oppussing og investeringer i scene og tekniske installasjoner gjenåpna teateret i 2002 med Michael Attenborough som sjef.

Kjente oppsetninger
-------------------

* *Scenes from an Execution* av Howard Barker med Glenda Jackson (1990)
* *Betrayal* av Harold Pinter med Martin Shaw (1991)
* *Medea* av Evripides (1992)
* *Moonlight* av Harold Pinter (1993) (1995)
* *Hamlet* av William Shakespeare med Ralph Fiennes, Francesca Annis, Tara Fitzgerald (1995)
* *Tartuffe* av Molière (1996)
* *Ivanov* av Anton Tsjekhov med Ralph Fiennes (1997)
* *The Iceman Cometh* av Eugene O'Neill med Kevin Spacey (1998)
* *Stormen* av William Shakespeare (2000)
* *The Goat, or Who is Sylvia?* av Edward Albee (2004)
* *Hedda Gabler* av Henrik Ibsen (2005)
* *Richard III* av William Shakespeare med Ralph Fiennes, Vanessa Redgrave (2016)
* *Hamlet* av William Shakespeare med Andrew Scott (2017)

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gyldendals Teaterleksikon **·** VIAF
 |
Et **betalingssystem** er et system for overføring av midler med formelle og standardiserte ordninger og felles regler for behandling, avregning eller oppgjør av betalingstransaksjoner, jf. betalingssystemloven § 1-1 første ledd.

Et betalingssystem kan bestå av et interbanksystem og/eller et system for betalingstjenester.

Interbanksystem
---------------

Et interbanksystem er et system for avregning, oppgjør eller overføring av penger mellom banker og andre kredittinstitusjoner. I løpet av en dag overføres veldig mange små beløp fra en bank til en annen. Dette skjer nesten hver gang en kunde bruker kortet sitt, betaler en regning, eller overføre penger til betalingsmottaker i en annen bank. Istedenfor å gjøre opp hver enkelt transaksjon hver for seg, blir alle slike betalinger sendt til en avregningssentral som avregninger alle betalingene mot hverandre, slik at hver bank får en samlet gjelds- eller fordringsposisjon mot de andre deltakerbankene. Avregningene blir utført av NICS (Norwegian Interbank Clearing System). Transaksjonene som NICS tar imot blir sendt videre til NBO (se nedenfor). I NBO blir penger overført mellom kontiene til deltakerbankene slik at bankenes posisjoner blir gjort opp. Dette kalles «nettooppgjør».

Betalinger mellom banker som er større enn 25 millioner kroner, og særskilt merkede transaksjoner blir gjort opp i NBO én for én. Dette kalles «bruttooppgjør».

To store fordeler ved å bruke nettooppgjør er at det ikke krever like mye likviditet (innestående på konto), og at det minsker belastningen på det tekniske systemet, ettersom det blir færre transaksjoner å håndtere.

Norges Bank er den viktigste oppgjørsbanken i Norge. Norges Bank overvåker også viktige interbanksystem og fører tilsyn med interbankssystem som har konsesjon etter lov om betalingssystemer kapittel 3.

Det største og viktigste interbankssystemet i Norge er Norges Banks Oppgjørssystem (NBO). Noen av de største bankene i Norge deltar direkte i NBO, men de fleste banker deltar gjennom en privat oppgjørsbank. DNB er den største private oppgjørsbanken i Norge, og 106 av 148 banker gjør opp massebetalingene sine i DNB.

Betaling på internett
---------------------

Ordet blir i økende grad brukt om systemer for betaling over internett. Spesielt gjelder dette for betaling på nettbutikker, men også når det gjelder kjøp og salg av varer mellom privatpersoner på nettauksjoner og lignende tjenester.

Et betalingssystem for bruk over internett krever god sikkerhet, og følgende hensyn må tas:

* Både kjøper og selger må kunne være sikre på at motparten er den han/hun utgir seg for å være.
* Data som sendes mellom de to partene må kunne sikres å være korrekte, og må ikke kunne ha blitt endret under sending fra den ene parten til den andre.
* Informasjon om kjøper og selger og om transaksjonen må ikke komme på avveie.

Referanser
----------

1. ↑  «Årsrapport om betalingssystem 2009» (PDF). Norges Bank. Arkivert fra originalen (PDF) 16. august 2010. Besøkt 25. desember 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Betaplan-approksimasjon** er en tilnærmelse i geofysisk væskedynamikk der coriolisfrekvensen, *f*, blir satt til å variere lineært i rommet. På en roterende sfære, slik som Jorden, varierer *f* med sinus av breddegraden. Man kan se en lineær tilnærmelse til denne variasjonen rundt en viss breddegrad (i form av utvidelse med taylorrekker) som et tangentplan som rører sfærens overflate ved denne breddegraden. De dynamiske ligningene kan da benyttes i et plant kartesisk koordinatsystem i stedet for et sfærisk koordinatsystem. Ordet «betaplan» kommer av at man skriver den lineære variasjonskoeffisienten som den greske bokstaven β.

Betaplan-approksimasjon er nyttig for teoretiske analyser av mange fenomener i geofysisk væskedynamikk, siden man får mye enklere ligninger, som likevel får med den viktige informasjonen om at coriolisparameteren varierer i rommet. Særlig er rossbybølger, den viktigste typen bølger i storskala atmosfærisk og oseanografisk dynamikk, avhengig av variasjonen til *f* som en tilbakevirkende kraft, og de oppstår ikke dersom coriolisparameteren blir tilnærmet til å være en konstant.

Kilder
------

* Holton, J. R. *An introduction to dynamical meteorology*, Academic Press, 1992
* Pedlosky, J. *Geophysical fluid dynamics*, Springer-Verlag New York, 1987

Se også
-------

* Corioliskraft
* Coriolisfrekvens
* Baroklinitet
Betel Frekhaug
**Betel Frekhaug** er en kristen frikirkelig menighet i Alver kommune i Vestland fylke. Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Betel Frekhaug ble stiftet i 1937 og ligger på Moldekleiv omtrent fem kilometer fra Frekhaug.

Menigheten hadde 81 tilskuddstellende medlemmer i 2022. Menighetens barne- og ungdomsarbeid omfatter «Betel Kidz» for barn fra 3 - 12 år, «BTK» (Betel TenKlubb) som har målgruppa 6. - 10. klasse, og «Ablaze» for ungdom. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Asle Zachariassen er per 2023 pastor/forstander for menigheten. Menigheten ledes av et valgt menighetsråd med årsmøtet som øverste organ.

Misjon
------

Pinsemenigheten Betel har støttet misjonsarbeid i Kongo, Kenya, Niger, India og Paraguay. I 1977 startet menigheten Betel Fjernadopsjon. I 2007 var menighetens misjonsregnskap på 482 719,- kr..

Fjernadopsjon
-------------

Betel Fjernadopsjon er et sosialt hjelpearbeid for barn i Katihar, India, der givere «adopterer» et barn, som de støtter med penger til mat, klær og skolegang. Programmet ble grunnlagt av Amund Valde i 1977, og arbeidet blir drevet på dugnad.

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringen (13. mai 2022). «Antall tilskuddstellende medlemmer i tros- og livssynssamfunn i 2022» (PDF). regjeringen.no. Besøkt 26. mars 2023.
2. ↑  «Betel». *Betel Frekhaug* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 26. mars 2023. Besøkt 26. mars 2023.
3. ↑  Brox, Torill F. (redaktør). 2007. *Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge.* Korsets Seier Publikasjoner AS

Eksterne lenker
---------------

* Betel Frekhaug – hjemmeside
**David Aaronovitch** (født 8. juli 1954) er en britisk forfatter, kringkaster og journalist.

Han er en vanlig spaltist for magasinet The Times, og forfatter av flere bøker, blant disse var *Padling to Jerusalem: A Aquatic Tour of Our Small Country* (2000) og *Voodoo Histories: Conspiracy Theory in Modern History* (2009). Han ble tildelt Orwell-prisen for hans grundige politisk journalistikk i 2001. Aaronovitch er sønn av økonomen, kommunisten Sam Aaronovitch, og bror av skuespilleren Owen Aaronovitch og manusforfatter Ben Aaronovitch. 

Han ble utdannet ved Gospel Oak Primary School frem til 1965, ved Holloway County 1965-1968 og han studerte ved William Ellis School 1968-1972. Han studerte moderne historie ved Balliol College ved University of Oxford fra oktober 1973 til april 1974. David var i likhet faren hans en kommunist og medlem av det britiske kommunistpartiet. 

Han fullførte sin utdannelse ved Universitetet i Manchester, derfra ble han i uteksaminert i 1978 med en øvre grad innen historie. Han arbeidet for en periode for BBC i London som redaktør i 1988. Han begynte på sin karriere innenfor avisjournalistikk i 1995, da han fikk en jobb for avisen *The Independent*.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑   www.bbc.co.uk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   news.bbc.co.uk[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.independent.co.uk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Aaronovitch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) David Aaronovitch på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) David Aaronovitch hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) David Aaronovitch på Twitter Rediger på Wikidata
* (en) *Journalisted*, artikler av David Aaronovitch

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Betania Knarvik** er en kristen frikirkelig menighet i Knarvik, i Alver kommune i Vestland. Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Betania Knarvik ble stiftet i 1979. 

Menigheten hadde 143 tilskuddstellende medlemmer i 2022. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro. 

Betania Knarvik er medeier i lokalradioen, Radio PR, på Isdalstø.

Misjon
------

Betania Knarvik er engasjert i misjonsarbeid og støtter norsk pinsemisjons arbeid i Kongo og Thailand. Menigheten støtter arbeidet til misjonærene Helge Bjørklund, Inger-Johanne og Inge Bjørnevoll, Raili og Stephen Malerna. I 2007 var menighetens misjonsregnskap på 90 334,- kr..

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringen (13. mai 2022). «Antall tilskuddstellende medlemmer i tros- og livssynssamfunn i 2022» (PDF). regjeringen.no. Besøkt 26. mars 2023.
2. ↑  Brox, T.F. 2007. *Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge.*

Kilder
------

* Brox, Torill F. (redaktør). 2007. *Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge.* Korsets Seier Publikasjoner AS

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Betania Knarvik på Facebook Rediger på Wikidata
| **Zeeuwse linje** |
| --- |
|  |
| km: | Stasjon: |
| 0 | Roosendaal |
| 13 | Bergen op Zoom |
| 28 | Rilland-Bath |
| 32 | Krabbendijke |
| 38 | Kruiningen-Yerseke |
| 44 | Kapelle-Biezelinge |
| 49 | Goes |
| 65 | Arnemuiden |
| 68 | Middelburg |
| 72 | Vlissingen Souburg |
| 74 | Vlissingen |
|  |

**Stasjon Arnemuiden** er en liten jernbanestasjon på *Zeeuwse linje* (Roosendaal – Vlissingen). Stasjonen ble åpnet 1. mars 1872 og befant seg den gangen på nordsiden av landsbyen Arnemuiden. Siden slutten av '70-årene (1970) har landsbyen vokst slik at boligområder befinner seg på begge sider av jernbanelinjen.

Som ved flere andre stasjoner i Zeeland, ligger perrongene skrått overfor hverandre. I første halvår 2006 stopper lokaltoget mellom Roosendaal og Vlissingen her en gang i timen, i begge retninger.

Stasjon Arnemuiden

2008
----

I 2008 kommer rutetidene i Zeeland til å bli forandret. Fjerntogene (intercity's) vil da stoppe på alle stasjonene i Zeeland, men for å forkorte reisetiden til Randstad stenges tre stasjoner: Arnemuiden, Kapelle-Biezelinge og Krabbendijke.

Eksterne lenker
---------------

* Stasjon Arnemuiden på stationsweb Arkivert 12. mars 2007 hos Wayback Machine. (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rijksmonument **·** GeoNames
 |
«Norske foregangskvinner som emigrerte: Agnes Mathilde Wergeland og Elise Amalie Tvede Wærenskjold», minnestøtte ved Emigrantkirka på Vestnorsk utvandringssenter på Radøy i Nordhordland. Foto: 2017 **Elise Amalie Wærenskjold** (født 19. februar 1815 i Tvedestrand, død 22. januar 1895 Hamilton, Texas) var en norsk-amerikansk kvinnesaksforkjemper, redaktør og forfatter.

Elise Wærenskjold var født i Dybvåg i Aust-Agder som datter av sogneprest Nicolai Seiersløv Tvede og Elisabeth Meldahl. Hun giftet seg den 4. april 1839 med Svend Foyn (1809–1894), men de ble separert i 1842. I 1846 til 1847 var hun redaktør for bladet «Norge og Amerika». I 1847 emigrerte hun fra Christiania til Texas. I 1848 giftet hun seg med presten Johan Matheus Christian William Wærenskiold (født 1823, også kalt Wilhelm Wærenskjold) før ekteskapet med Foyn var oppløst. Hun hadde blitt kjent med Wilhelm Wærenskjold da han sonet en tukthusstraff i Norge. Han ble myrdet i Texas i 1866.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6n61zq5, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Øyvind T. Gulliksen. «Elise Wærenskjold». Norsk biografisk leksikon. Besøkt 10. mars 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
***Betarmon*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

En nokså liten (ca. 5 millimeter), avlang, halvblank, gulbrun og brunsvart smeller. Oversiden er fint hårete. Antennene er tynne, omtrent så lange som hode + pronotum. Hodet er rundet. Pronotum er firkantet, lengre enn bredt, bakhjørnene forlenget rett bakover. Dekkvingene er litt rundede med kraftige punktstriper, gulbrune med en mørk, korsformet tegning.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. I likhet med mange andre arter knyttet til død ved er mange av storsmellerne sjeldne og truede arter. Denne arten finnes gjerne i vegetasjonen ved elver, men den er stort sett sjelden.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Europa , og østover i alle fall til Iran.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
					- Stammen Pomachiliini Candéze, 1859
						* Slekten ***Betarmon*** Kiesenwetter, 1858
							+ *Betarmon bisbimaculatus* (Mal:Fabricius, 1803)
							+ *Betarmon californicus* Schaeffer - usikkert om denne hører til her. kan plasseres i slekten *Idolus*.

Referanser
----------

1. ↑  Fauna Europaea Web Service - *Betarmon bisbimaculatus*

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten
* (en) *Betarmon* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Betarmon* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Betarmon* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata
| **Zeeuwse linje** |
| --- |
|  |
| km: | Stasjon: |
| 0 | Roosendaal |
| 13 | Bergen op Zoom |
| 28 | Rilland-Bath |
| 32 | Krabbendijke |
| 38 | Kruiningen-Yerseke |
| 44 | Kapelle-Biezelinge |
| 49 | Goes |
| 65 | Arnemuiden |
| 68 | Middelburg |
| 72 | Vlissingen Souburg |
| 74 | Vlissingen |
|  |

**Stasjon Bergen op Zoom** er en jernbanestasjon på "Zeeuwse linje" (Roosendaal – Vlissingen). Stasjonen har en regional funksjon ved at den også er et knutepunkt for regionens busslinjer ved siden av bybussene i byen Bergen op Zoom i den nederlandske provinsen Noord-Brabant.

Stasjonsbygningen ble åpnet 23. desember 1863, og i 1971 ble den opprinnelige bygningen byttet ut mot en moderne bygning med mye glass som arkitekt Cees Douma hadde tegnet. Perrongen med det opprinnelige taket kan nås via en vei til stasjonshallen vest for jernbanesporene og en fotgjengertunnel. På østsiden av stasjonen ligger en parkeringsplass for pendlere.

I første halvår 2006 stopper fjerntogene (intercity) på linjen Amsterdam sentralstasjon – Vlissingen og lokaltoget Roosendaal – Vlissingen en gang i timen i begge retninger. Under morgenrushet er stasjonen endestasjon for lokaltoget Den Haag – Roosendaal. Lokaltoget til Roosendaal kjører videre som intercity til Amsterdam sentralstasjon.

Eksterne lenker
---------------

* Stasjon Bergen op Zoom på stationsweb Arkivert 18. januar 2006 hos Wayback Machine. (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Hans Ritter von Lex** (født 27. oktober 1892 i Rosenheim i Kongeriket Bayern, død 26. februar 1970 i München) var en tysk konservativ politiker.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn, utdannelse og yrke

Etter Abitur studerte han jus, og tjenestegjorde som frivillig i første verdenskrig. På grunn av sin krigstjeneste, ble han av den bayersk kongen tildelt Militär-Max-Joseph-Orden og fikk rett til adelsbetegnelsen ritter og adelspredikatet *von*. Etter å ha tatt sin andre juridiske statseksamen arbeidet han fra 1921 til 1932 som regjeringsassessor i den bayerske statstjenesten. Fra 1933 var han overregjeringsråd i det føderale innenriksministeriet og hadde ansvaret for sport. Etter annen verdenskrig var han ministerialdirektør i det bayerske innenriksministeriet fra 1946 til 1948, og etter sin pensjonering var han fra 1961 til 1967 president for Tysk Røde Kors. Fra 1967 var han ærespresident.

### Politisk karrière

Under Weimarrepublikken var Lex medlem av BVP, og leder for *Bayernwacht*, partiets kampforbund. Han var medlem av den tyske Riksdagen for BVP fra 1932 til 1933. Han forhandles forgjeves med nasjonalsosialistene om en koalisjonsregjering i Bayern i mars 1933. 

Etter annen verdenskrig ble han medlem av BVPs etterfølger CSU, og var statssekretær i det føderale innenriksministeriet fra 1950 til 1960.

Utmerkelser
-----------

I tillegg til Militär-Max-Joseph-Orden, ble Lex tildelt stort fortjenstkors av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden. Han mottok Den bayerske fortjenstorden. I 1961 ble han utnevnt til Knight Commander of the British Empire. Han ble også tildelt storkors av Sankt Gregor den stores orden. En av det tyske føderale politiets kaserner er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000002919, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   NUKAT, oppført som Hans von Lex, NUKAT autoritetspost n2014181738[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Rudolf von Kramer, Otto Freiherr von Waldenfels, Günther Freiherr von Pechmann: *Virtuti Pro Patria. Der königlich bayerische Militär-Max-Joseph-Orden. Kriegstaten und Ehrenbuch. 1914–1918.* München 1966. S. 355.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
| **Zeeuwse linje** |
| --- |
|  |
| km: | Stasjon: |
| 0 | Roosendaal |
| 13 | Bergen op Zoom |
| 28 | Rilland-Bath |
| 32 | Krabbendijke |
| 38 | Kruiningen-Yerseke |
| 44 | Kapelle-Biezelinge |
| 49 | Goes |
| 65 | Arnemuiden |
| 68 | Middelburg |
| 72 | Vlissingen Souburg |
| 74 | Vlissingen |
|  |

**Stasjon Goes** er en jernbanestasjon på *Zeeuwse linje* (Roosendaal – Vlissingen). Stasjonen ligger på sørsiden av byens Goes' sentrum.

Etter åpningen 1. juli 1868 har stasjonsbygningen blitt påbygget flere ganger. I 1982 ble selve bygningen byttet ut med en ny, tegnet av arkitekt Koenraad van der Gaast, mens det opprinnelige taket over perrongen ble beholdt. Perrongen selv er knyttet til stasjonen med en tunnel for fotgjengere, under jernbanelinjen. I 2002 forlenget man tunnelen slik at den fikk en utgang også på stasjonens sørside.

Jernbanetraséen er trukket tvers gjennom byen, og passerer nær boligområder. På grunn av ubehaget togtrafikken forårsaker, hovedsakelig i forbindelse med godstransport, foreligger planer om enten å flytte linjen til sørsiden av byen like ved fylkesvei *A58* eller å anlegge den slik at den ligger delvis skjult i bakken. Om det første alternativet velges blir det mindre fristende å ta toget når man skal til Goes sentrum, da avstanden dit fra stasjonen vil bli større.

En gang i timen stopper fjerntoget fra Amsterdam til Vlissingen i Goes, akkurat som lokaltoget Roosendaal – Vlissingen.

Eksterne lenker
---------------

* Stasjon Goes på stationsweb Arkivert 9. januar 2006 hos Wayback Machine. (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Hans R. Bergh** var en jurist, politiker og gårdsbruker på Åssiden som den gang var del av Lier. Hans var sønn av kjøpmann og trelasthandler Poul Ernst Garmann Bergh (1788-1868) og Caroline, som var datter av Caspar von Cappelen. Hans Bergh var gift med Marie Elisabeth Bergh (født 1800 i Faaberg, Lillehammer), de fikk barna: Gerhardine Anette Elisabeth, Mathilde, Gerhard Gunerius.

Historie
--------

Hans Bergh drev bruket Nordre Berskog på Åssiden, som han i 1831 hadde overtatt etter sin far. På gården drev han et brennevinsbrenneri og en potetmelsfabrikk. Det var på denne tiden bruket var på sitt aller største, nærmest et gods. Han besluttet etterhvert å redusere bruket ved å selge unna deler, først i 1840, da han solgte en part av bruket til Schrøder og Smith Pettersen på Myre og i 1843 solgte han Valbrott til snekker Jacob Melhus. Etter hans bortgang var det enkefru Marie Bergh som overtok, men hun valgte kun å beholde en mindre del da hun i 1856–57 solgte eiendommen til Borger Kristoffersen Li.

Ordfører
--------

Berg var i perioden 1846 til 1847 ordfører i Lier.

Referanser
----------

1. ↑  «Histreg - Personside Marie Elisabeth Bergh». *histreg.no*. Besøkt 21. april 2023.
2. 1 2  Borgen, Per Otto (1997). *Lier bygdeleksikon*. no#: Forl. for by- og bygdehistorie. s. 16. ISBN 8291649030.
3. ↑  Fladby, Rolf (1953). *Liers historie*. NO: Lier bygdeboknemnd. s. 35-36.
**Aero Surveys Limited**, også kalt **Starbow** er et flyselskap som er basert i Ghana. Flyselskapet operer charter- og ruteflyvninger i Ghana. Hovedflyplassen er Kotoka internasjonale lufthavn.

Historie
--------

### Etablering og navneendring

Flyselskapet ble etablert i oktober 1997 som Aero Surveys Limited og senere byttet navn til Air Shuttle. Flyselskapet opererte i starten med to Embraer EMB 110 Bandeirante-fly, som ble brukt til innlands charterflyvninger. Flyselskapet fikk sin AOC i august 2009.

I 2011 fikk flyselskapet nye eiere, som endret navnet på selskapet til Starbow. De nye eierne ønsket å starte med regulære innenlands ruteflyvninger, og kjøpte inn to 94 seters BAe 146-300 jetfly.

Starbow startet med innlandsflyvninger fra Kotoka internasjonale lufthavn 26. september 2011, til Kumasi og Tamale, samt til Takoradi, 8. november 2011.

### Utvidelse

3. februar 2012, etter bare fem måneder i drift kunngjorde Starbow at de hadde ferdigstilt en avtale om å lease ytterligere to BAe 146-300 fly, som ville doble sin flåte størrelse til fire fly.

Starbow sin første internasjonale rute ble kunngjort 31. juli 2012, fra Accra til Cotonou, opptil 5 ganger i uken. Abidjan i Elfenbenskysten ble flyselskapets andre internasjonale rute 8. november 2012, med flyvninger opptil fem ganger i uken fra Accra. Starbow uttrykte også ambisjoner om flere regionale ruter.

Starbow kjøpte i 2012 inn en BAe 146-200.

Tidlig i 2013 stoppet flyselskapet alle internasjonale ruter på grunn av dårlig passasjertall.

Destinasjoner
-------------

* Ghana:
	+ Accra - Kotoka internasjonale lufthavn
	+ Kumasi - Kumasi lufthavn
	+ Takoradi - Takoradi lufthavn
	+ Tamale - Tamale lufthavn

Flyflåte
--------

Selskapets flåte består i desember 2013 av:

Starbow Fleet| Fly | Land | Totalt | Ordre | Passasjerer | Merknader |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| C | Y | Total |
| BAe 146-200 | Storbritannias flagg | 1 | — | — | 97 | 97 |  |
| BAe 146-300 | Storbritannias flagg | 2 | — | 8 | 86 | 94 |  |
| Total |  | 3 |  |  |  |

Referanser
----------

1. ↑  Starbow takes delivery of 4th aircraft
2. ↑   Ghana's Starbow to sell off its BAe146 fleet

Eksterne lenker
---------------

* starbow's hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**Gheorghe Benția** (født 1897, død 1975) var en rumensk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Antwerpen.

Benția vant en olympisk bronsemedalje i rugby union under Sommer-OL 1924 i Antwerpen. Han var med på det rumenske laget som kom på tredjeplass i rugbyturneringen bak USA og Frankrike. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Romania tapte begge sine kamper, 3-59 mot Frankrike og 0-39 mot USA.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i rugby union Romanias flagg Romania

Referanser
----------

1. ↑   «Gheorghe Benția»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gheorghe Benția – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Gheorghe Benția – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Gheorghe Benția – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gheorghe Benția – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gheorghe Benția – ESPN Scrum Rediger på Wikidata
**Christian Hauswirth** (født 23. desember 1965 i Saanen) er en sveitsisk tidligere skihopper som representerte Ski-Club Gstaad.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1982-1990, og fikk sine beste sammenlagtplasseringer i sesongen 1987/88, med 4.-plass i Hoppuka og 22.-plass i verdenscupen. Hans beste plassering i enkeltrenn var 4.-plass i Chamonix 21. desember 1986 og i Oberstdorf 30. desember 1987. Han deltok i OL i 1984 og 1988, med 27.-plass i storbakken i Calgary i 1988 som beste individuelle plassering. Hauswirth var med i VM i 1987 og 1989, og hadde der 25.-plass i storbakken i Lahtis i 1989 som beste individuelle plassering. I VM i skiflyging i Oberstdorf i 1988 og Vikersund i 1990 ble han nummer 40 (av 50 deltakere) og 28.

Referanser
----------

Kilder
------

* Sports Reference: Christian Hauswirth Arkivert 13. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 3. september 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Christian Hauswirth – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Christian Hauswirth – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Christian Hauswirth – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Christian Hauswirth – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Gheorghe Cristescu** (født 10. oktober 1882 i Copaciu, tidligere Vlașca-fylke, død 29. november 1973) var en rumensk sosialist og kommunistisk militant.

Liv og virke
------------

Cristescu var utdannet dynemaker og eide en dyneforretning før han begynte i politikken. Han var aktiv i sosialistiske kretser så tidlig som 1898, og snart ble han et ledende medlem av det rumenske Sosialdemokratiske arbeiderparti (frem til 1899, da partiet ble oppløst). Fra 1908 til 1920 var han aktiv i den rumenske fagbevegelsen. Cristescu ble innvalgt til parlamentet i 1919. I denne posisjonen gjorde han seg bemerket i sammenheng med debatten om fengslingen av Mihai Gheorghiu Bujor, en rumensk statsborger som hadde sluttet seg til russiske røde armé i Bessarabia under oktoberrevolusjonen, og som hadde blitt dømt for landssvik.

Cristescu ble valgt til den første generalsekretær i det nydannede rumenske kommunistpartiet i 1921. Han trakk seg fra politikken i 1936. Cristescu ble arrestert, dømt og tilbrakte tid i arbeidsleirer mellom 1950 til 1954, bl.a. ved Donau-Svartehavskanalen. Han ble frigitt gjennom amnesti for politiske fanger, som forekom kort tid etter Josef Stalins død. Cristescu tilbrakte sine gjenværende år i relativ anonymitet. Hans ubehagelige meninger ble sensurert, og han var gjenstand for sikkerhetstjenesten Securitates overvåkning til sin død.

Hans datter, Tita Cristescu, en tidligere Miss Romania, som var elskerinnen til Liviu Ciulley (en berømt arkitekt og sivilingeniør, og far til regissør Liviu Ciulei), døde under uoppklarte omstendigheter i 1936. Mest sannsynlig ble hun myrdet, og Ciulley ble arrestert etter anklager om at han hadde forgiftet henne, men han ble frifunnet senere samme år. En annen teori var at det var hushjelpen som hadde myrdet henne.

Referanser
----------

1. 1 2   books.google.fr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ciulley Liviu ilustru inginer constructor, arhitect 1891-1947 capela -monument istoric». *Ciulley Liviu ilustru inginer constructor, arhitect 1891-1947 capela -monument istoric* **(rumensk)**. Arkivert fra originalen 5. januar 2018. Besøkt 4. januar 2018.
3. ↑  Cioroianu (2005), s. 25; Tandin (2005)
4. 1 2  Tandin (2005)

Litteratur
----------

* Cioroianu, Adrian (2005): *Pe umerii lui Marx. O introducere în istoria comunismului românesc* («On the Shoulders of Marx. An Incursion into the History of Romanian Communism»), Editura Curtea Veche, București.
* Constantiniu, Florin (1995): *Cristescu, Gheorghe* i: *Biographical Dictionary of European Labor Leaders*, Greenwood Press, Oxford, s. 229
* Constantinescu, Ion (August 1971): *Dr. N. Lupu: 'Dacă și d-ta ai fi fost bătut...* («Dr. N. Lupu: 'If You Yourself Had Been Beaten...'») i: *Magazin Istoric*
* Tandin, Traian (17. september 2005): *Istoria crimelor pasionale: Cazul Liviu Ciulei* («The History of Crimes of Passion: the Liviu Ciulei Case»), i: *Jurnalul Naţional*

Eksterne lenker
---------------

* *110 ani de social-democrație în România* (PDF) («110 år med sosial demokrati i Romania»), Det sosialdemokratiske parti i Romania

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |