recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ennedi** er et fjellmassiv i Ennediregionen øst i Tsjad. 

Det høyeste fjellet er Basso på 1 450 meter. Ennedi er et sandsteinskompleks i Sahara-ørkenen, og er på alle sider utsatt for abrasjon fra vind og sand. Platået er gjennomskåret av tallrike wadier, som har dannet mange dype canyoner. Denne regionen har fått spesiell oppmerksomhet innen geovitenskapelig forskning på grunn av de utpregede karstformasjonene, som sandsteinstårn og naturlige steinbuer. Fjellene danner den nordøstlige grensa for Tsjadbekkenet, Tsjadsjøens tidligere utstrekning. 

Platået har en rik fauna, og spesielt kjent er ørkenkrokodillene (*Crocodylus suchus*), som er truet av utryddelse. I fuktigere tidsperioder fantes det krokodiller over hele Sahara, men de finnes nå bare på de få stedene med permanent tilgang på vann, som de dype kløftene i Guelta d’Archei. På grunn av populasjonens lange genetiske isolasjon har krokodillene i Ennedi utviklet dvergvekst. Her fantes også de siste løvene i Sahara, som sist ble sett i 1940. Vest i Ennedi ligger det 2 110 km² store naturreservatet Fada Archei.

Det er flere typer bergkunst i området, både helleristninger og klippemalerier. 

UNESCO vedtok i 2016 å oppføre Ennedi-massivet på verdensarvlisten.

Referanser
----------

1. ↑  Chad: The Ennedi, om naturlige steinbuer i Ennedi.
2. ↑  «Eight new sites inscribed on UNESCO’s World Heritage List» **(engelsk)**. UNESCO World Heritage Centre. 17. juli 2016. Besøkt 18. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ennedi Plateau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Rundstykker** er en type gjærbakst som har mange former og fasonger. Disse kan være grove, fine, med frø, med korn, med grønnsaker, og med krydder. Grunnoppskriften baserer seg på mel, gjær, vann, matolje og salt, og siden blir de tilsatt eventuelle andre ingredienser for å endre egenskapene til produktet. Etter at deigen har blitt knadd, stått til heving, og baket ut, blir rundstykkene formet, satt til en ny runde heving, for så å bli stekt. Formingen består tradisjonelt sett i at man triller små runde deigklumper, størrelsen avhengig i hvor store man ønsker at resultatet skal bli, men i gjennomsnitt ca. 5-10 cm i diameter. Men det finnes utallige andre former for rundstykker, og i dagens moderne samfunn, har rundstykkene også blitt påvirket av impulser fra andre kulturer. Typiske andre former for rundstykker er: Horn, tebriks, trekant, ciabatta, brytebrød og flette.

Rundstykker blir også brukt til mange formål, men i hovedsak som en erstatning for brød. Før i tiden ble rundstykker brukt til finere tilstelninger hvor man ønsket å gjøre stas på sine gjester. Men i dagens samfunn er rundstykker nærmest hverdagskost, og ofte har eksotiske brødtyper overtatt rundstykkerollen i selskapsammenheng. 

Rundstykker blir ofte servert ferdig påsmurt som snitter, og som tilbehør til forskjellige retter. Eksempler på dette er: frokostbord, koldtbord, supper, forretter, salater, gryteretter, pastaretter, og ovnsretter.

Ved mange taffel benyttes rundstykker og som kuvertbrød med smør som tilbehør.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas **·** GND
 |
Nimbostratus virga

**Virga** er nedbør som faller fra en sky, men fordamper før den når bakken. Dette kan man se som fallstriper under skyen. Lufttrykket øker jo nærmere bakken man kommer, og dette fører igjen til at luft er varmere nær bakken enn i høyden. I store høyder består nedbøren hovedsakelig av iskrystaller som smelter og så fordamper. Virga er svært vanlig i ørkenområder.

Virga kan føre til flere spesielle værfenomen. Når regn fordamper fjerner dette mye varme fra luften, og denne avkjølingen fører til at luften synker ned mot bakken. Disse fallvindene kan føre til mikroutbrudd, som er svært farlige for flytrafikk. 

Virga kan også være med på å danne skyer, der kondensasjonskjerner fra en sky blåser inn i overmettet luft ved siden av skyen. Dette fører til at den overmettede luften lettere kan kondensere og skape nye skyer.

Se også
-------

* Fallvind

Eksterne lenker
---------------

* (en) Virga (meteorology) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Virga – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Rundhaug** er et tettsted i Målselv kommune i Troms.

Rundhaug kan betegnes som «sentrum» i Mellombygd og strekker seg fra Myre oppover til Maukdal, Jensberg, Bakkehaug, Nordmo og Nymo, mens bygda på den andre sida av elva strekker seg fra Grøtte oppover til Skjervelvdalen, Løvberg, Kirkesnesmoen, Kirkesdalen og Alapmoen. Både Maukdal og Bakkehaug har tidligere vært poststeder. Eiendommer på denne strekningen er tildelt offentlig adresse til Mellombygdveien, fra Rundhaug og oppover mor Øverbygd er adressen Øverbygdveien, mens den andre sida av elva har offentlig adresse Bardufoss.

Målselva snor seg forbi Rundhaug sentrum og har lange tradisjoner som en god lakseelv. Mange laks over 20 kg har blitt dratt opp av denne elva.

I Rundhaug ligger Mellembygd kultur- og oppvekstsenter, som er en offentlig grunnskole.

Historie
--------

Under andre verdenskrig hadde de tyske okkupasjonsmyndighetene en fangeleir for russiske krigsfanger på Rundhaug. Okkupasjonsmakten brukte også fjellhuler innunder Rundhauglia som bunkere; Mellembygd mannskor holder fra tid til annen konserter i en slik bunker.

Dialekt og lokalkoloritt
------------------------

Rundhaug-dialekten er ansett som karakteristisk, og innbyggerne fra stedet kalles ofte «dølan» av folk fra de omkringliggende byene. Det har blitt tradisjon at musikere og andre kulturbærere fra Rundhaug drar på en årlig utfart til Tromsø før jul, og dette omtales som «Dølan kommer til Tromsø», eventuelt «Dølahelga».

Innbyggertall
-------------

Det bor cirka 85 innbyggere i Rundhaug, mens det rundt Mellombygd bor 609 innbyggere per 1. januar 2018. Det bodde dobbelt så mange folk i Mellombygd på 1970-tallet enn det gjør i dag[*når?*] på grunnen av folkeforflytninger.[]

Referanser
----------

1. ↑  «(+)Dølan kommer til Tromsø». *itromso.no* **(norsk)**. 14. desember 2013. Besøkt 20. januar 2022.
2. ↑  «Multimedia». *Målselv Historielag*. Besøkt 20. januar 2022. «Det var i 1988 at Målselv feiret 200-års jubileum for innvandringen til bygda. Da var det dølahelg i Tromsø og dølene dro den lange veien med hest og slede. Fra et Norge Rundt Innslag i 1988.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
En totempåle fra Alaska. Totempåler forekommer blant annet på vestkysten av Nord-Amerika
***Jorden – vår mor*** er en samling indianske myter og legender fra Nord-Amerika. Boken er redigert av Tor Åge Bringsværd og utgitt i bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter i 2002.

Samlingen inneholder fortellinger fra de ulike stammenes trosforestillinger om jordens opprinnelse, menneskenes forhold til dyr, naturkreftene og himmelegemene, de indianske gudeskikkelsene og livet etter døden.

Tekstene er organisert i åtte hovedkapitler, etter åtte kultur- og næringsgeografiske regioner i USA og Canada: Nordøst, Præriene, Sørøst, Sørvest, California, Great Basin og Platået, Nordvestkysten og Det kalde nord. Den største andelen av stoffet kommer fra de to regionene Præriene (blant annet stammene sioux, cheyenne og kiowa) og Sørvest (det vil si Arizona, New Mexico, Texas; blant annet med stammene pueblo, hopi, apache og navahoer.)

Se også
-------

* Indiansk mytologi
* Jorddykkeren
* Bøffelkvinnen

Referanser
----------

1. ↑  *Jorden – vår mor, en samling indianske myter og legender fra Nord-Amerika*. Utvalg, kommentarer og innledende essay av Tor Åge Bringsværd; oversatt av Arne Ruste, mfl. Bokklubben, 2002. (Verdens Hellige Skrifter; 13) ISBN 82-525-4115-1
En slipshandlers lekter fra 1932, nå en museumsgjenstand
Ystads Skipshandler 2021.
En **skipshandler** (engelsk: *ship's chandler*) er en handelsmann som har spesialisert seg i å forsyne mat og utstyr til skip, kjent som **skipshandel**.

Tradisjonelt, i seilskutetiden kunne en i en skipshandel finne artiker som: rosiner, terpentin, tjære, bek, linolje, hvalolje, talg, smult, lakk, hyssing, tau, hamp, stry, verktøy som øks og biler, hammer, stemjern, lanterner, skruer og spiker, båtshake, kalfatring, håndpumper, merlespiker, feiekoster, mopper, matvarer, lær og papir.

Restaurert skipshandel ca.1900 i det Maritime museum i Halifax, Nova p
Scotia
En skipshandlers virksomhet var sentral i det sosiale og politiske liv i havnebyene.

Dagens skipshandlere fører varer, typiske for drivstoff-drevne handelsskip som oljetankere, containerskip og tørrlasteskip. De forsyner disse skips mannskaper med mat og drikke og alle nødvendige forbruksvarer, artikler for renhold og vedlikehold av båten. Fordelen ved en skipshandel er at reder, hans representant eller mannskapet slipper å gå byen rundt til forskjellige forretninger og handle med kontanter- forutsatt at immigrasjonsmyndighetene slipper de ut av havnen. og at skipshandlerens varer ikke er fortollet eller belagt med merverdiavgift. Vanligvis har en reder kreditt hos skipshandlere som sender regning for det som er levert. Skipshandleren får sine varer fra grossister eller produsenter.

Det som kjennetegner en skipshandel er rask levering, omfattende vareutvalg og istand til å levere alt som er bestilt på kort tid på grunn av den korte tid båtene ligger inne i havnen. I havnebyer med frihavn ligger en skipshandel vanligvis i denne.

Da de fleste skipshandlere fører et assortert utvalg av finere alkoholholdig drikke, bruker ofte utenlandske ambassader med importprivilegium å handle sine drikkevarer i en skipshandel.

Referanser
----------

1. ↑  Stinchcombe, Arthur L. (1995) *Sugar Island Slavery in the Age of Enlightenment: The Political Economy of the Caribbean World* Princeton University Press, Princeton New jersey, pages 311-318, ISBN 0-691-02995-4
Marjehplassen, sommeren 2019.
**Marjehplassen** (arabisk: ساحة المرجة‎ / *sāḥat al-Marjah*), også kalt **Martyrplassen** (ساحة الشهداء *sāḥat ash-Shuhadā’*), er en plass i det sentrale Damaskus i Syria, rett utenfor murene som omkranser gamlebyen. Det syriske innenriksministerium har sete ved plassen.

Historie
--------

Plassen ble anlagt av ottomanerne sent på 1800-tallet. Her bygde man et nytt postkontor og et administrativt sentrum av stål og sement, da nye byggematerialer for Damaskus. Osmanene henrettet syn syriske nasjonalistiske aktivister offentlig på plassen den 6. mai 1916, og det forklarer tilnavnet *Martyrplassen*. Etter at franskmennene tok kontrollen over Syria fortsatte de å bruke plassen for samme formål. Fakhri Hassan al-Kharrat, sønn av Hasan al-Kharrat leder av det store syriske opprør, ble hengd her i 1925–26. Den 18. mai 1965 ble den israelske spion Eli Cohen offentlig hengt her.

På plassen står Hamidiyesøylen, som ottomenene oppstilte for å minnes forlengelsen av telegraflinjen som ble bygd ned fra Tyrkia og helt sør til Medina i Hijaz. Den var klar noe før byggingen av togforbindelsen Hejaz-jernbanen. På toppen står det en modell av Hamidiyemoskéen i Istanbul.

Billedgalleri
-------------

* Postkontoret på Marjehplassen i 1890Postkontoret på Marjehplassen i 1890
* Marjehplassen i 2009Marjehplassen i 2009
* Hamidiyesøylen, 2006Hamidiyesøylen, 2006
* Marjehplassen i 2008Marjehplassen i 2008

Referanser
----------

1. ↑  Faedah M. Totah (2014). *Preserving the old city of Damascus*. Syracuse, NY: Syracuse University Press. ISBN 9780815652625. p. 41.
2. ↑  Sami M. Moubayed (2006). *Steel & silk: men and women who shaped Syria 1900-2000*. Seattle, WA: Cune. ISBN 9781885942418. p. 359.
3. ↑  Thomas, Gordon: *Gideon's Spies: The Secret History of the Mossad*
**Marjorie Cox Crawford** (født 1903, død 1983) var en australsk tennisspiller.

Crawford nådde finalen i Grand Slam-turneringen Australske mesterskapet i 1931, hun tapte til Coral McInnes Buttsworth med 1-6, 6-3, 6-4.

Året etter, i 1932, vant hun sammen med Coral McInnes Buttsworth doubletittelen i australske mesterskapet, hun hadde tidligere spilt i to doublefinaler; i 1926 sammen med Daphne Akhurst Cozens og i 1930 sammen med Sylvia Lance Harper.

Hun spilte i fem strake finaler i mixeddouble i Australske mesterskapet, 1929–33 sammen med sin mann Jack Crawford. De vant mixeddoubletittelen tre ganger; 1931, 1932 og 1933.

Grand Slam-titler
-----------------

* Australias flagg **Australske mesterskapet:**
	+ Mixed double 1931 (sammen med Jack Crawford)
	+ Double damer 1932 (sammen med Coral McInnes Buttsworth)
	+ Mixed double 1932 (sammen med Jack Crawford)
	+ Mixed double 1933 (sammen med Jack Crawford)

Referanser
----------

1. ↑   www.tennisforum.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.tennisforum.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Bud Collins History of Tennis (2nd ed.), side(r) 567[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
Den barokke klosterkirka i Kempten, basilikaen St. Lorenz, er nå en sognekirke
Fyrsteabbediets våpen viser den frankiske dronningen Hildegard, som støttet klosterets grunnleggelse
**Kempten fyrsteabbedi** var et av Det tysk-romerske rikes største riksklostre, som omfattet det meste av landskapet Allgäu. Benediktiner-abbediet ble opprettet i 752, var fra 1483 et territorial- og fra 1548 et fyrsteabbedi. Ved sekulariseringen i 1803 hadde fyrsteabbediet et areal på rundt 1000 km² og 42 000 innbyggere.

Historie
--------

Klosteret ble grunnlagt i 752 av munker fra St. Gallen abbedi. Det fikk tidlig kongelige friheter og kan ha vært riksumiddelbart allerede i 1062. Keiser Otto IV gjorde abbeden i 1213 til «greve av Kempten» (dvs. over Allgäu). Fra 1353 innehadde abbeden alle verdslige herskerrettigheter i grevskapet, slik at abbediet hadde status som rikskloster.

Abbediet lå i hundre år i stridigheter med biskopen av Konstanz, som Kempten opprinnelig sognet til. Krangelen handlet om det frie valget av abbeden, og ble løst av paven i 1483 ved å eksemptere abbediet, dvs. løse det fra biskopen og gjøre det til et territorialabbedi.

Ved å kjøpe opp godsene og herlighetene til grevskapets lavadel, klarte abbedene i løpet av 1300- og 1400-tallet å danne en sammenhengende territorialstat. Likeledes lå Irsee abbedi mellom 1551 og 1694 under Kempten, men ble et eget rikskloster etter dette. På den andre siden ble byen Kempten en fri riksstad i 1494, slik at Allgäus største by var blitt uavhengig av abbediet. Kempten kjøpte seg i 1525 fri fra abbediets siste rettigheter, og gikk i 1527 over til protestantismen.

Abbediets betydning økte ytterligere da det i 1548 ble gjort til fyrsteabbedi. Abbeden hadde altså fra da av personlig stemmerett (virilstemme) i riksdagen.

Gjennom flere territorielle utvidelser (bl.a. eksklavene Binswangen og Rothenstein) fikk fyrsteabbediet til slutt et areal på rundt 1000 km². Gjennom *Reichsdeputationshauptschluss* ble klosteret i 1803 opphevet, den geistlige staten ble sekularisert og tilfalt Bayern.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Peter Cooper** (født 12. februar 1791 i New York, død 4. april 1883 samme sted) var en amerikansk foregangsmann og fremgangsrik industrieier. Han forsøkte seg også som presidentkandidat, men var sjanseløs.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Peter Cooper ble adoptert av foreldre av nederlandsk, engelsk og hugenottisk bakgrunn, og var det femte barnet til John Cooper, en metodistisk hattemaker fra Newburgh i New York Han gikk bare kort tid på skole, og i lære hos en hestedrosjebygger og lærte også å bygge skap, lage hatter, brygge øl og selge dagligvarer.

### Tidlig virke

Han ble god til å lage og utvikle stort og smått: Han utviklet en maskin til å skjære tøy som han forsøkte å selge, og en endeløs kjede som han mente var god til å kunne trekke prammer og båter langs den nettopp ferdigstilte Eriekanalen (som løp fra Lake Erie og langsetter øvre deler av delstaten New York til øvre Hudson River). Guvernøren i New York, De Witt Clinton, gikk inn for saken, men Cooper fikk ikke solgt.

### Karriere

I 1928 anla han *Contons jernverk* i Baltimore og som fullstendig autodidakt bygde han i 1830 det første lokomotivet i Amerika, *Tom Thumb*, ment for trafikk på jernbanen Baltimore-Ohio. Han var ordfører i styret for Amerikas største telegrafselskap, *North American Telegraph Company* og for *New York, Newfoundland and London Telegraph Company*. Dette selskapet anla den første telegrafkabelen over Atlanterhavet. Han var nabo til, og samarbeidet i kabelprosjektet med Cyrus Field.

I 1840 blr han innvalgt i New Yorks bystyre, og der engasjerte han seg særlig i bekjempelsen av korrupsjon.

I 1876 var Cooper kandidat til presidentembetet i USA og samlet nesten 100 000 stemmer. Han grunnla gjennom store donasjoner høyskolen *Cooper Union* i New York.

Blant Peter Coopers arbeider finnes *The financial opinions of P.C. with an autobiography of his early life*.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Peter-Cooper, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 144634, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija ID 53015[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 229, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Geni.com[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2 3 4  Burrows & Wallace p.563
7. ↑  Raymond s.1
8. ↑  Raymond s.14

Kilder
------

* *Svensk uppslagsbok*, Malmö 1931.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Kaptein og los i styrehuset på den finske passasjerferja *Kristina Regina*. I bakgrunnen står en styrmann og rormannen.
En **skipsbesetning** er den mannskapsstyrken som skal til for å føre et skip. Havgående fraktskip er tradisjonelt bygget for tankfrakt, stykkgodsfrakt eller bulkfrakt. I etterkrigsårene (ca. 1950 til 1970) skjedde det en del endringer i sjøfartens oppgave for verdenshandelen, og tendensen var bygging av større skip enn tidligere, og etterhvert også justeringer av skipstypene.

En stor del av den havgående flåten økte fra skipsstørrelser med lasteevne under 15 000 dødvekttonn (dwt) til mer enn det dobbelte og etterhvert mangedobbelte. I dag kan fraktskip ha lasteevne over 250 000 dødvekttonn. De vanligste fraktskipstypene i dag er stykkgodsskip, containerskip, bulkskip (tørrlasteskip), tankskip, gasstankskip og kjemikalietankskip. Store tankskip går ofte under betegnelsen supertankere.

Ved påmønstring på skip var sjømannskontorene mønstingsmyndighet. Ved avmønstring eller ommønstring i utlandet var utenriksstasjonene mønstringsmyndighet. I sjømansspråket ble formuleringen mønstre ut (reise til sjøs) ofte byttet med å ta hyre. Besetningen på den eldre flåten besto av rundt 50 mann litt avhengig av skipstypen. Disse var fordelt på flg. områder:


|  |  |
| --- | --- |
| 
**Dekksoffiserer:**
* Skipsfører
* Overstyrmann
* Førstestyrmann
* Andrestyrmann
* Telegrafist

**Underoffiserer:**
* Båtsmann
* Tømmermann
* Elektriker
* Pumpemann (tankskip)

**Dekksmannskap:**
* Matroser
* Lettmatroser
* Jungmenn
* Dekksgutter

 | 
**Maskinoffiserer:**
* Maskinsjef
* Førstemaskinist
* Andremaskinist

**Maskinmannskap:**
* Motormenn
* Smørere
* Maskingutter

**Serveringsoffiserer og -mannskap:**
* Stuert
* Salongservitør
* Overkokk
* Kokker
* Byssegutter
* Messegutter

 |
Beskrivelse av den kristne «kamp mot kaos»: statue av Erkeengelen Mikael som dreper Satan representert som en slange. På skjoldet står det *Quis ut Deus?*
**Kaos** (gresk *χάος, chaos*, «avgrunn», «svelg») er en tilstand av fullstendig forvirring og mangel på orden. En situasjon der en ikke har mulighet eller store vanskeligheter med å kontrollere og bringe stabilitet er dermed kaotisk.

Filosofi
--------

Innenfor gresk mytologi betydde kaos mørke og den uorden som gikk forut for gudenes opprettelse av den verdensordningen som het Kosmos. Kosmos betyr «orden» og er det motsatte konseptet av kaos. Kaos var et viktig konsept innen greske mytologi da perfeksjon var idealet, og kaos oppstod når gudene forstyrret orden på jorden. Kristendommen har en liknende tolkning – Satan og demoner forstyrrer orden på jorden, og dette blir sett på som opphavet til ondskap. Den greske mytologiens syn på orden og kaos har preget den vestlige filosofien i lange tider, der en så for seg et hierarki med perfeksjon på toppen og kaos på bunnen. 

Enkelte østlige filosofier hevder derimot at verden bestod av en balanse mellom orden og uorden. De er likestilte i betydning, og en overvekt av orden er uheldig. Moderne vitenskap har en liknende tolkning av dette bildet. Forsøk viser at dersom et system har for mye orden, for eksempel et datasystem, vil det være sårbart for endringer. Dersom noe nytt kommer inn i systemet vil det danne seg en ny uorden, mens et system med mindre orden vil akseptere endringene, fordi det allerede inneholder en form for uorden, og blir en del av systemet.

Se også
-------

* Anarki, en politisk tilstand som *kan* betraktes som kaos
* Khaos, i gresk mytologi den opprinnelige eksistenstilstand fra hvor de første gudene oppsto
* Ginnungagap, avgrunn (kaos) i norrøn mytologi
* Kosmos

Referanser
----------

1. ↑  Norsk ordbok: «Kaos»
2. ↑  *Oxford Student's Dictionary*, ISBN 978-0-19-431746-7, s. 120,
3. ↑  Philosophy & Ethics Part 1 - forelesning på YouTube ved professor Dr. Werner Krieglstein (College of DuPage)
**Politivitenskap** er et flervitenskapelig felt, som i moderne forstand studerer politiets virksomhet i og utenfor politiorganisasjonen.

Historie
--------

*Begrepet* politivitenskap oppstod først i den tyske formen *Polizeiwissenschaft* tidlig på 1700-tallet. Det ble definert som studiet av samfunnets indre orden og omfattet et bredt spekter av temaer innen offentlig rett, administrasjon, økonomi, folkehelse og byplanlegging. Det overlappet med disiplinen *Verwaltungswissenschaft*. Det må nevnes at selve begrepet *politi* på den tiden hadde en annen og langt bredere betydning enn begrepet fikk fra fremveksten av et moderne politivesen.

Sent på 1900-tallet har begrepet politivitenskap blitt tatt i bruk i en ny og snevrere betydning, som gjelder politimessige forhold i moderne forstand. I Norge ble begrepet innført i 2006 ved innføringen av masterutdanning ved politihøgskolen i Oslo. Forhold som angår politiet betegnes på norsk tradisjonelt med ordet *politimessig*, men innen politivitenskap fra 2006 brukes også nyordet *polisiær*.

Politivitenskap i Norge
-----------------------

Politihøgskolen tilbyr et masterstudium i politivitenskap på 120 studiepoeng. Studier er et
deltidsstudium over fire år og er organisert i ni emner som bygger på
hverandre. Studiet fokuserer blant annet på politimessig virksomhet og praksis, politi som kunnskapsstyrt organisasjon, etterretning, analyse og evaluering.

Politihøgskolens forskningsavdeling har delt forskningen inn i fire områder som den mener er viktig satsingsområder i utviklingen av politivitenskapen. Disse er:

1. «Politiet som samfunnsinstitusjon»
2. «Politiets organisasjon, kultur og atferd»,
3. «Politiets strategier»
4. «Politiets utfordringer».

Områdene kan romme en rekke problemstillinger og bidrag fra ulike fag.

Forskere ved Politihøgskolen har gitt ut boken *Innføring i politivitenskap* i 2014. Tidsskriftet *Nordisk politiforskning* startet i 2014, og kommer med to nr i året.

Referanser
----------

1. 1 2  Larsson, Paul (2014). *Innføring i politivitenskap*. Cappellen Damm. s. 348. ISBN 978-82-02-44146-3.
2. ↑  «Masterstudier». Arkivert fra originalen 20. oktober 2007. Besøkt 10.09.2015.
3. ↑  phs.no/forskning
4. ↑  Gundhus, Helene I. (2010). *Politivitenskap på egne ben? En essaysamling.* Politihøgskolen. s. 206. [*død lenke*]
5. ↑  ISSN 1894-8693
6. ↑  Nordisk politiforskning Arkivert 10. september 2015 hos Wayback Machine.; idunn.no

Eksterne lenker
---------------

* phs.no, Politihøgskolen
Kaolin
**Kaolin** er en hvit og svært plastisk leire med flere bruksområder, bestående hovedsakelig av mineralet *kaolinitt* (aluminiumsilikat). 

Ordet kommer fra navnet til småbyen Gaoling, 高岭 (eldre romanisering: Kao-ling, pinyin: *Gāolǐng*) i provinsen Jiangxi i Kina (navnet betyr *høyås*). Fra dette sted hentet man leire til porselensfabrikkene i Jingdezhen. Leiren kalles også for porselensleire, ettersom dens fremste bruksområde ligger innen produksjon av porselen. Andre keramiske produkter, skapt for å ligne på porselenet, inneholder også kaolin: benporselen, feltspatporselen og flintgods. Man benytter også kaolin for produksjon av finere tegl, innen papirindustrien (for å gi en hvit og glatt overflate), innen kosmetikkindustrien og ved produksjon av gummi, og tidligere også i medisiner, som piller og strøpulver.}

Som pigment er kaolin listet i Colour Index som *Pigment White 19 (77004, 77005)*.

Materialet anvendes også ved produksjon av sanitetsgods, ildfast tegl og isolatorporselen.

I Europa kjenner man til at kaolin ble produsert på De eoliske øyer i oldtiden.

Kaolinforekomster finnes utover i Gaoling også blant annet i Böhmen, Tyskland, Cornwall, Bornholm, Frankrike, Bulgaria og USA. I Sverige finnes kaolin på Ivön og i Billinge i Skåne.

Referanser
----------

1. ↑  PW19 Kaolin The Color of Art Pigment Database: Pigment White, artiscreation.com, David Myers. Lest 30. mars 2018.

Litteratur
----------

* Martin Okrusch, Siegfried Matthes: *Mineralogie* (7. Aufl.). Springer Verlag, Berlin (2005), ISBN 3-540-23812-3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** NKC
 |
Runesangerne Iivana Onoila og Jelisei Valakainen i Terijoki, 1911.
**Runesang** (eller *runosang*) er en sjanger innen finsk folkemusikk.

De eldste av sangene er over 4 000 år gamle, med opphav i det finsk-ugriske beltet fra Ural til Finnskogen. Et utvalg ble publisert i Kalevala, og fremføres ofte sammen med kantele, helst av en religiøst fremtredende person. Runesangen har ofte et religiøst innhold, tildels besvergende, men kan også ha et historisk oppsummerende innhold med myter. Enkelte av besvergelsene var tilknyttet ønsket om beskyttelse og helbredelse, altså de medisinske runesanger.

Runesang kan også utføres av såkalte **runesangere**, personer som hadde dette som næringsvei. Runesangerne hadde ofte stevner, såkalte **rune-tevlinger**, der de kappsang i par.

I dag blir runesang fremført av enkelte utøvere, spesielt Sinikka Langeland som i 2003 ferdigstilte Runesangprosjektet. For dette mottok hun Edvard-prisen (samtidsmusikk) for boka *Karhun Emuu*, samt CD-ene *Tirun lirun* og *Runoja*.

Referanser
----------

1. ↑  Nyborg, Chris; Wiig, Marianne (6. november 2019). «Runesang». *lokalhistoriewiki.no* **(norsk)**. Besøkt 26. april 2023. «Runesang er en tradisjon innen finsk folkemusikk, som også opptrer i skogfinsk kultur i Norge.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Runosång – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur
**Runesteinen ved Anda** er en flyttblokk med to runeinnskrifter ved Andaneset i Gloppen kommune, Sogn og Fjordane. Stedet ligger rett vest for fergeterminalen ved Anda, på fergesambandet Lote-Anda på E39. Den er registrert av Riksantikvaren med ID nr. 72923.

Steinen ligger helt ute på neset mellom Nordfjorden og Gloppefjorden. Det har gjennom tidene vært vel kjent i lokalmiljøet at det var hugget inn tegn på den. I verket «Norsk Folkekultur» (1916) blir de omtalt som mulige runer. I 1939 kom Haakon Shetelig til stedet og kunne konstatere at det dreide seg om ekte runeinnskrifter. Høsten samme år ble innskriftene dokumentert av Håkon Hamre og publisert året etter.

*Innskrift I* lyder:

**h(er) (e)r gull ok uilur un(d)ir**
Aslak Liestøl tolker dette som: *Hèr er gull ok villur undir*. På moderne norsk blir det «Her er (det) gull og hekseri under».

*Innskrift II* er utydelig, men Liestøl mener å lese:

**þair luþnaukþu...**
På moderne norsk blir det: «De, Lodin og Tor ...». Begge innskriftene regnes å være fra 1000-tallet.

Litteratur
----------

* *Norges innskrifter med de yngre runer*. Oslo: Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. 1957. s. 22ff.
**Erik Magnusson** (født 1339, død 20. juni 1359) var konge av Sverige og herre over Skåne i 1344–1359.

Liv og virke
------------

Erik var sønn av kong Magnus Eriksson og sønnesønn til hertug Erik Magnusson av Södermanland. Han ble valgt til konge i 1344, kun fem år gammel, men ble samkonge først i 1356 etter et opprør mot Magnus Eriksson. Erik var rivaliserende konge til sin far Magnus Eriksson fra 1356 og til sin død i 1359.

I 1343 ble Erik og hans bror Håkon valgt til tronarvinger av henholdsvis kongeriket Sverige og kongeriket Norge. Håkon fikk den norske tronen i 1355 og det førte til at unionen mellom de landene ble oppløst. At Erik ikke fikk noen posisjon i det svenske rådet kan ha vært årsaken til at han valgte å lede et opprør mot sin far i 1355. I 1357 hadde opprøret tvunget Magnus til å dele Sverige med sin sønn Erik, som fikk styre det meste av sydlige Sverige og Finland. 

Sverige ble forent igjen i 1359 da far og sønn ble forsonet, og de styrte Sverige sammen i noen måneder inntil Erik døde av pesten. Da han var døende anklaget han sin mor Blanka av Namur for å ha forgiftet ham. Kort tid etter døde også hans hustru Beatrix. Også hun døde av pesten.

Erik var gift med Beatrix av Bayern, datter av den tysk-romerske keiseren Ludvig IV av Bayern.

Han titulerte seg som *«Wij Eriker medh Gudz nådhom Swia och Götha konunger, och herra öfuir Skånes landh»*.

Referanser
----------

1. 1 2   Svenskt biografiskt lexikon, «Erik Magnusson», Svensk biografisk leksikon-ID 15403[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The National Biography of Finland, oppført som Eerik Maununpoika, Kansallisbiografia-ID 44, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage, oppført som Erik XII Magnusson, King of Sweden, The Peerage person ID p11310.htm#i113097, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   The Peerage person ID p11310.htm#i113097, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Eldbjørg Haug: *Margrete. Den siste Dronningen i Sverreætten*. Oslo 2000.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Magnus Eriksson** | **Konge av Sverige**(1356–1359)(Medregent med Magnus Eriksson) | Etterfølger:**Håkon Magnusson av Sverige** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**Runesteinen i Torsnes kirke**, Borge, Fredrikstad kommune, Østfold, kommer fra den gamle Torsnes kirke, også kjent som Holm kirke. Dette var en liten steinkirke fra middelalderen som ble revet i 1859 for å gi plass til en ny og større kirke. Det hadde da lenge vært kjent at det var en runeinnskrift på begge sider av kordøren på sørsiden. Den er første gang nevnt i verket *Monumenta Danica* av Ole Worm, fra 1643. I 1805 ble innskriften avtegnet av M.F.Arendt. Ved rivingsarbeidene ble steinene tatt ut og sendt til Universitetets Oldsaksamling, og hele teksten kunne da tolkes i sammenheng:

**øuk:atla:til:aflas:s: .. ynta:**
**øuksøl f. umser øukølu kistinfolke**
Dette tolkes til norrønt: *... ok Atla tl aflàts synda ok sjǫlfun sèr ok ǫllu kristni folki*.

På moderne norsk blir det: «(...) og syndsforlatelse for Atle, for seg og alle kristne folk».

Steinen(e) er i dag magasinert ved Kulturhistorisk museum.

Litteratur
----------

* *Norges innskrifter med de yngre runer*. Oslo: Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. 1941. s. 28ff.
Gacko er en stor polje i Lika-regionen i Kroatia.
Skjematisk fremstilling av en polje.
En **polje** (fra serbokroatisk: «jorde») er en type slette som finnes i karstlandskap ulike steder på jorden. 

Poljer blir dannet ved at flere synkehull vokser sammen til et flatt gulv på bunnen av et basseng omgitt av bratte fjellvegger. Disse bassengene kan ofte dekke områder på flere hundre kvadratkilometer. Poljer kan være «blind-daler», uten utløp for vann på overflaten. Dreneringen kan da skje ved at bekker og elver forsvinner ned i bakken og graver seg vei gjennom den lett oppløselige karsten, for igjen å dukke opp et annet sted utenfor poljen.

Jorden i en polje er typisk bygd opp av kalksteinsrester, og slettene utgjør ofte de eneste dyrkbare områdene i en karstregion.

Referanser
----------

1. 1 2  «Polje | geology». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 23. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Poljes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Francisco Fernández de Capillas** (født 11. august 1607 i Baquerín de Campos i Spania, halshogd 15. januar 1648 i Fu'an i Kina) var en katolsk prest og kinamisjonær tilknyttet dominikanerordenen. Han ble drept under en lokal kirkeforfølgelse i provinsen Fujian i Kina. 

Francisco Fernandez de Capilla kom som diakon i dominikanerordenen til Manila på Filippinene, og ble presteviet der i 1632. I ti år arbeidet han i provinsen Cagayan. I 1641 kom han til Taiwan og i 1642 ble han sendt til provinsen Fujian i Kina. Han lærte språket og hans forkynnelse ser ut til å ha hatt betydelig suksess.[] Så ble han innblandet i striden som fulgte etter slutten på Ming-dynastiet, som hadde vært tolerante overfor kristendommen.

Den 13. november 1647 ble Frans sendt av sin superior i hemmelighet til byen Fuan for å assistere en døende kristen. Utenfor byen ble han tatt av en gruppe soldater, og de holdt ham i fangenskap som spion. Deretter ble han utsatt for en skueprosess.[] Sivile, militære og religiøse embetsmenn forhørte ham og anklaget ham for alt mulig, fra politiske intriger til trolldom. Han ble anklaget for å motarbeide forfedrekulten, og etter at de ikke kunne finne noen anklage som holdt, ble han til slutt overlatt til tortur. Han utholdt den grusomme behandlingen med stort mot.[] Da de så hvor rolig han var, ble hans anklagere nysgjerrige på hva slags lære han forfektet, og ville prøve ham. De tilbød ham rikdom, makt og frihet dersom han ville falle fra sin tro, men til deres forbauselse og ergrelse foretrakk han i stedet lidelsen.[]

Til slutt ble han dømt til døden. Etter lang tids pinsler ble han til slutt halshogd. To måneder senere fant kristne hans jordiske rester etter at Ming-troppene hadde erobret Fuan. 

Selv om han ble dømt etter en anklage om oppvigleri, avgjorde Den hellige Stol til slutt at han døde for sin tros skyld. Han ble helligkåret i 2000.

Referanser
----------

1. 1 2   Spansk biografisk leksikon, Spanish Biographical Dictionary ID 34001/san-francisco-fernandez-de-capillas, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Francis Ferdinand de Capillas, SNAC Ark-ID w61s0wv1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   saints.sqpn.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   spirituality.ucanews.com[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
«Påsketavle» – Fra 1140–1671. Med gyldentall og 532 års syklus. Kilde: Sverige Runinskrifter av Erik Brate (1857–1924)
En **runekalender** er en kalender med runetegn.

Runekalenderen er trolig en svensk oppfinnelse og ble brukt på 1500- og 1600-tallet, men hadde en ny periode av popularitet på slutten av 1700- og begynnelsen av 1800-tallet. Kalenderen er en form for evighetskalender med markeringer for ukedager samt de såkalte gyldentall. I noen kalendere finnes også kirkelige høytidsdager. Som symboler for ukedagene ble brukt de syv første tegnene i runealfabetet og de er gjentatt 52 ganger, hvilket gir 7x52=364 dager. Gyldentallene ble markert med runealfabetets 16 runer samt tre nyskapte runer.

Materialet som kalenderen ble tegnet på varierte, og man har funnet kalendere risset i ben og tre eller skrevet på pergament. Den eldste runekalenderen som man har funnet, «Nyköpingsstaven», er fra 1200-tallet og er risset i tre.

Eksterne lenker
---------------

* Primstav (svensk)

| * v
* d
* r
Kalender **·** Liste over kalendere |
| --- |
| Prinsipper | 

|  |
| --- |
| Lunisolar **·** Solkalender **·** Månekalender **·** Desimalkalender **·** År 0 **·** Digital kalender |

 | Månen er grunnlag for mange kalendre |
| I vanlig bruk | 

|  |  |
| --- | --- |
| Nasjonale / religiøse | Gregoriansk **·** Islamsk **·** Jødisk **·** Kinesisk **·** Thai månekalender **·** Thai solkalender |
| Andre | ISO-uke **·** Astro **·** Revidert juliansk **·** Regnskapsår |

 |
| Andre | 

|  |  |
| --- | --- |
| Nasjonale / religiøse | Armensk **·** Aztekerkalender **·** Babylonsk **·** Bahá'í **·** Bengalesisk **·** Berberisk **·** Buddhistisk **·** Egyptisk **·** Koptisk **·** Etiopisk **·** Faslikalenderen **·** Fransk revolusjonskalender **·** Greske **·** Hindu **·** Indisk **·** Iransk **·** Irsk **·** Japansk **·** Javanesisk **·** Koreansk **·** Malayalamisk **·** Maya **·** Nanakshahisk **·** Nepalsk **·** Nepal Sambat **·** Tamilsk **·** Tibetansk **·** Zoroastrisk |
| Andre | Romersk **·** Opprinnelig juliansk **·** Runekalender **·** Holocen |

 |
Monument over Bamse i Montrose havn  Foto: Colin Smith 
**Skipshunden Bamse** (1937–1944) var en sankt bernhardshund som ble maskot for den norske marinen i Storbritannia under andre verdenskrig. Bamse var den største hunden som tjenestegjorde ombord på et alliert skip og han ble et meget kjent symbol på det frie kjempende Norge.

Bakgrunn og virke
-----------------

Bamse kom fra Honningsvåg og tilhørte kaptein Erling Hafto på minesveiperen KNM «Thorodd» (et større fiskefartøy innleid av marinen i 1939). Bamse døde av hjertestans i Montrose i Skottland den 22. juli 1944 og ble begravet med full militær honør. På korset hans i gravlunden står følgende tekst: 

> BAMSE 22-7-1944. Faithful friend of all onboard the «Thorodd». Largest dog of the allied naval forces
> 
> 
> 
> 
> 

Bamse skal ha reddet minst to liv, og ifølge rapportene fikk alle skolene i området fri da Bamse skulle begraves. Rundt 800 personer fulgte den norske skipshunden til graven, og maskoten ble begravd med hodet vendt mot Norge.

Bamse ble den 30. september 1984 æret med Norges hundeorden og i juli 2006 med PDSA Gold Medal (som tilsvarer George Cross (GC) for mennesker). En statue av Bamse i bronse ble reist til hans ære i Montrose og avduket av prins Andrew den 17. juni i 2006.
En statue av skipshunden Bamse ble avduket i Honningsvåg 19. juni 2009 av ordfører i Nordkapp Kristina Hansen.

Se også
-------

* Liste over berømte hunder

Litteratur
----------

* Liv Emma Thorsen (2001). *Hund! Fornuft og følelser*. Pax. ISBN 9788253023243.
* Otto Opstad. *Skipshunden Bamse : om buhunder og andre brukshunder*. Nye Atheneum, 1987 ISBN 82-7334-114-3

Referanser
----------

1. ↑  Vidar Hope. 2004. *Minnet et legendarisk hundeliv*. Sjøforsvaret Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine.. Besøkt 26.mars 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bamse (St. Bernard) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Forsvaret: Sjøforsvaret markerer at det er 60 år siden Bamse døde
* Forsvaret: Sjøforsvaret, pengeinnsamling til statue av Bamse
* NRK: Bamse får statue
* BBC: Bamses statue avdukes, den britiske prinsen Andrew er til stede (engelsk)
* WWII hero dog's tale put in print, fra BBC (engelsk)
* YouTube: Skipshunden Bamse ble hyllet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Schwarzschild-radiusen** er den radiusen et objekt må være større enn for at lys fra overflaten skal kunne nå en observatør utenfor objektet. Dersom objektet blir komprimert til under denne radiusen vil unnslipningshastigheten være større enn lysets hastighet og objektet har blitt et sort hull. Hendelseshorisonten sammenfaller med Schwarzschild-radiusen for sorte hull.

Schwarzschild-radiusen er en funksjon av massen til legemet. For et legeme som ikke roterer og som er uten ladning, er Schwarzschild-radiusen *RS*  gitt ved

{\displaystyle R\_{S}={\frac {2GM}{c^{2}}}}
der *G* er gravitasjonskonstanten, *M* er massen til objektet og *c* er lyshastigheten.

For et legeme med massen til solen er Schwarzschild-radiusen lik ca. 3 km, og for et legeme med massen til jorden er den ca. 9 millimeter.

Konseptet *Schwarzschild-radius* kommer fra den første eksakte løsningen på ligningene til Albert Einstein i den generelle relativitetsteorien. Ligningene ble løst av den tyske astronomen Karl Schwarzschild i 1916.

Kilder
------

* Artiklene «Schwarzschild radius» s. 359 og «Karl Schwarzschild» s. 358 i *Philip's Astronomy Encyclopedia* (2002)

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Proprietær, skipsreder, lensmann i Skoger mm. Anders Juel (1787–1852)
**Juel** er en norsk slekt som stammer fra Hans Rasmussen Juel (ca. 1626–1709) på Lolland. Den kom til Norge med stamfarens sønn Rasmus Hansen Juel (1678–1762), som omkring 1710 kjøpte storgården Eik (tidligere skrevet Eeg og Eg) i Skoger. Rasmus Hansen Juels bror Hans Hansen Juel (1670–1720) var far til Anders Hansen Juel (f. 1719 i Søllerød, d. 1774 på Eik), som flyttet til Norge før 1745 etter anmodning fra onkelen og overtok Eik. Han var gift med Aleth Reiersdatter Wettre (f. 1730 på Vettre i Asker, d. 1813 på Eik). Eik ble delt på to grener av familien før gården igjen ble samlet av proprietær, skipsreder, lensmann og forlikskommissær i Skoger Anders Juel (1787–1852), som var gift med Sara Marthine Fegth, datter av trelasthandler og skipsreder Jacob Fegth på Tangen.

Anders Juel var bl.a. far til trelasthandler, skogeier, skipsreder, bankdirektør og varaordfører i Drammen Iver Albert Juel (1818–1901) og proprietær Reinhard Juel (1812–1866). Iver Albert Juel var far til brukseier, ordfører i Kragerø, bankdirektør mm. Einar Juel (1866–1942), trelasthandler i Fredrikstad Julius Christian Juel (1853–1930), trelasthandler Anders Juel (1852–1926), overrettssakfører Alfthan Juel (1857–1937) og cand.med. Ivar Albert Juel (1861–1897). Julius Christian Juel var bl.a. morfar til gullsmedene Torolf Prytz jr. og Grete Prytz Kittelsen.

Litteratur
----------

* «Juel» i *Store norske leksikon*
* Einar Juel: *Familien Juel fra Skoger og Drammen med enkelte kognater; efter optegnelser av avdøde A. Juel*. Oslo 1937. 146 s.
Katt med seks tær på forpotene.
**Skipskatt** er en betegnelse på katter med polydaktyli, dvs. flere enn det normale antallet tær (18 – fem eller flere på forpotene og fire eller flere på bakpotene).

Polydaktyli er arvelig og genet må finnes hos begge foreldrene.

I seilskutetiden, fra rundt 1400-tallet til første halvdel av 1900-tallet, var det vanlig å ha flere katter med på hver seiling. Kattene skulle holde mus og rotter unna lasten. Det sies at det var på disse seilingene, hvor det ofte var stor sjø, at kattene utviklet/muterte ekstra tær, for å ha bedre mulighet for å holde seg fast så de ikke ble skylt overbord.

Skipskatter blir av enkelte oppfattet som en egen rase. Mutasjonen forekommer hyppigere blant enkelte raser, blant annet hos maine coon. Tilstanden gir normalt ikke besvær, men det kan, som hos all type katter, oppstå problemer med inngrodde klør dersom klørne ikke stelles regelmessig. 

Enkelte organisasjoner for katteeiere tillater hverken utstilling av eller avl på katter med polydaktyli, ettersom skipskatt ofte ikke regnes som en egen ren rase. Et norsk eksempel på organisasjoner med slike forbud er Norske Rasekattklubbers Riksforbund. Moderorganisasjonen FIFé har inntatt det samme standpunktet; FIFé begrunner ikke forbudet med eventuelle helserisikoer, men med at man ikke skal oppfordre til innavl av rasekatter av rene popularitetshensyn. Også de fleste katteeierorganisasjonene i USA forbyr utstilling av polydaktyle katter. Unntaket er The International Cat Association, som tillater polydaktyli hos rasen Pixie-Bob.

I USA er det en koloni med polydaktyle katter nær forfatteren Ernest Hemingways hjem i Key West; Hemingway tok seg av flere katter fra denne kolonien, fordi han hadde medlidenhet med dem.

Referanser
----------

1. ↑  Sarah Hartwell. «Polydactyl Cats». *messybeast.com*. Besøkt 24. januar 2023.
2. ↑  «Our Cats». *The Hemingway Home & Museum* **(engelsk)**. Besøkt 24. januar 2023.

Litteratur
----------

* Praveen Kumar. Congenital Malformations. Evidence-based Evaluation and Management
* Jezyk PF. "Constitutional Disorders of the Skeleton in Dogs and Cats

Eksterne lenker
---------------

* Maine Coon Polydactyl International
* American Polydactyl Cats
**Schwaz** (uttales «sjva:ts») er en by i Unterinntal i den østerrikske delstaten Tirol. Den har 12 700 innbyggere og er forvaltningssetet i distriktet av samme navn. Schwaz har en lang historie som gruveby. Selv om byen ble nevnt for første gang i 930 (som *Suates*), var området allerede bebodd siden neolittisk tid.

I bronsealderen begynte utvinningen av kopper. Fra 1400-tallet ble det også utvunnet sølv. I Schwaz' storhetstid var den med rundt 20 000 innbyggere etter Wien den nest største byen i det habsburgske riket (og større enn i dag). Fra 1600-tallet gikk gruvedriften tilbake og ble innstilt i 1827.

Byggverkene i og rundt Schwaz vitner om både historien og rikdommen. Eksempler er borgen Freundsberg (påbegynt 1150 og flere ganger utvidet) og betydelige kirker og klostre i gotisk og barokk-stil.

Trivia
------

Bjørnstjerne Bjørnson besøkte over en 30-års periode jevnlig Schwaz for å få fred til sine skrivearbeider. I 1884 fikk han også Henrik Ibsen til å komme til alpelandsbyen for å besøke ham. Ibsen skriver etter oppholdet til sin hustru, Suzannah, 17. september 1884: 

> ... Men jeg må dog endnu fortælle lidt fra Schwaz. Stedet er ganske bymæssigt og har 6000 indbyggere. Det var almindelig bekendt i byen at jeg skulde komme did i besøg til B. og beboerne hilste, hvor vi viste os enten sammen eller hver for sig. Fra en familje blev der sendt fru B. en prægtig rådyrsteg, fra en anden fuglevildt, andre havde sendt udmærket Moselvin og atter andre gammel rum og andre gode sager. Jeg så venlige fornøjede ansigter i butikdørene og i vinduerne rundt om. Der har nemlig stået meget om mig i Innsbrucker- og andre Tyroler-aviser denne sommer.
> 
> 
> HIS 14, s. 260.
> 
> 

I 1895 fikk Bjørnson oppkalt en vei etter seg i utkanten av sentrum. Veien går i en slynge med en høydeforskjell på 350 meter og er nesten 10 kilometer lang. Fra veien er det fin utsikt mot Inntal og over Schwaz. Bjørnsons yndingssted ble kalt Björnson-Ruhe. Et par år etter navneendringen er Bjørnson på nytt tilbake i landsbyen, og skriver fornøyd i Verdens Gang 1. oktober 1898:

> Det herligste Vejr! Hver Dag to Timers Tur i Skogen, helst paa den Vej, som bærer mit Navn.
> 
> 
> Aldo Keel 1999, s. 142.
> 
>

Litteratur
----------

* Aldo Keel: *Bjørnstjerne Bjørnson. En biografi 1880-1920*. Gyldendal Norsk Forlag. Oslo 1999.
* HIS: *Henrik Ibsens Skrifter 14. Brev 1880-89*. Utgitt av Universitetet i Oslo. H. Aschehoug & Co. (W. Nygaard). Oslo 2008.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  Opprinnelig kalt Björnsonlust.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Schwaz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tidligere «karwendel-wanderurlaub» med såkalt «Björnson Runde» og «Seniorweg» synes nå å være erstattet av «Panoramarundweg von Schwaz nach Pill».. Denne inkluderer slottet Burg Freundsberg. Bjørnstjerne Bjørnson yndet også å inviterer med seg gjester hit til Gasthaus Freundsberg.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Österreichisches Musiklexikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |