recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jo Asgeir Lie** (født 23. mars 1972 på Voss) er en norsk musiker, pedagog og komponist, med trekkspill som hovedinstrument. Jo Asgeir Lie er rektor ved Ole Bull-akademiet på Voss. Han har også vært hovedinstrumentlærer for trekkspillstudenter på bachelor- og masterstudiet ved Norges musikkhøgskole, og var fra 2000-2011 rektor ved Ål kulturskule.

Han er utdannet ved Norges musikkhøgskole i Oslo, der han studerte både klassisk akkordeon og folkemusikk. Han tok hovedfag i folkemusikk ved NMH i 1998 med oppgaven Ekte døl- ein biografi og ein studie i eit utval runddanskomposisjonar (Norges musikkhøgskole 1998, Oslo), som omhandlet trekkspilleren Oddvar Nygaard (1919-85). 

Jo Asgeir Lie har komponert musikk til en rekke bestillingsverk, teatermusikk, soloverk, kammermusikkverk og korverk. Blant annet komponerte han en folkemusikkliturgi til bruk for Den Norske Kirke i 2009. 

I 1998 var han med å starte folkemusikkgruppen Kvarts. Sammen med gruppen har han vunnet Spellemannprisen to ganger i klassen for folkemusikk og folkedans, for debutalbumet *Kvarts* (1999) og for *Steinsprang* (2006). De var også nominert til Spellemannprisen for *Filigran* (2001). 

Jo Asgeir Lie har til nå bidratt på et 30-talls innspillinger som musiker, produsent, komponist og arrangør, og har blitt nominert til Spellemannprisen for flere av disse innspillingene. I 2009 medvirket han på Olav Luksengård Mjelva sitt soloalbum Fele/Hardingfele, Røros/Hallingdal et album som vant Spellemannprisen i klassen folkemusikk/gammaldans. I 2015 gav han ut to soloproduksjoner; Song til nordavinden (Kvarts 026) og Sol og skodde (Kvarts 027). Sammen med Carl Petter Opsahl ga han i 2019 ut albumet *#23* og de ble for det nominert til Folkelarmprisen 2019 i åpen klasse.

Han har samarbeidet med en lang rekke musikere og ensembler som blant andre Jonas Fjeld, Henning Kvitnes, Ole Paus, Stein Torleif Bjella, Eldbjørg, Ragnhild Hemsing, Kringkastingsorkestret, TrondheimSolistene og Kristiansand symfoniorkester.

Referanser
----------

1. ↑  «Folkelarmprisen 2019 - De nominerte er». *folkelarm.no*. Arkivert fra originalen 23. juli 2021. Besøkt 24. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jo Asgeir Lie på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Hugo Overgaard** (født 4. oktober 1934 i Svolvær) er en pensjonert norsk marineoffiser (kommandør II), ubåtkaptein, diplomat og grensekommissær. Han bakgrunn fra Sjøforsvaret. Han tjenestegjorde som forsvarsattaché i Moskva i sovjettiden og var grensekommissær i Kirkenes da Sovjetunionen opphørte i januar 1991, og Norge fikk grense mot Russland.

Overgaard ble født på Svinøya i Svolvær som eneste barn av telegrafist Dagny Amundsen og førstestyrmann Alfons Overgaard fra Bleik. Etter endt realskole ved Sinsen høyere skole, ble han tatt opp som rekrutt på Sjømilitære korps på Karljohansvern i Horten. I 1955 ble han kadett ved Sjøkrigsskolen. Han tjenestegjorde i Ubåtvåpenet på Haakonsvern i Bergen som kaptein på flere ubåter i Kobben-klassen. Overgaard gjennomgikk Forsvarets russiskkurs 1976-77 og hovedkurset ved Forsvarets høgskole 1985-86.

Fra 1968 til 1971 var han sjef for Ubåtskolen. Fra 1977 ble han forfremmet til kommandørkaptein, og arbeidet ved Etterretningsstaben i Forsvarets overkommando frem til 1980. I 1980 ble Overgaard utnevnt til forsvarsattaché i Moskva og Warszawa for en fireårsperiode. Overgaard ble i 1989 utnevnt til grensekommissær på grensen mot Sovjetunionen.

Fra 1993 til 2011 var Overgaard tilknyttet Europaprogrammet, Noriss og Sefoss som seniorrådgiver i russiske spørsmål.

Litteratur
----------

* Reidar Gjærum: «Han er Forsvarets nye mann i Moskva» avisartikkel i Østlandets Blad 18. august 1980
* Kjell Dragnes: «Ubåt-kaptein til Sovjet-grensen» avisartikkel i Aftenposten 21. juli 1989
* Stein Erik Syrstad: «Laksefisker arrestert» avisartikkel i Sør-Varanger Avis 12. juli 1990
* Bjørn Brattbakk: «Russere langs norskekysten - Skipsfart og forlis» Commentum Forlag Utgitt 2012 ISBN 9788282330763
* Annette Lippestad: Vedlike-og samhold[*død lenke*] avisartikkel i Gjengangeren 24 sept 2007

Se også
-------

* Norsk - Russisk Kunstsenter
**Haydom Lutherske sykehus** ligger i Manyara, sør for Arusha i Tanzania. Det ble etablert 15. januar 1955. Det ble opprettet og i de første år drevet av Norsk Luthersk Misjonssamband (NLM). Misjonæren og legen Ole Halgrim Evjen Olsen (1928–2005) og hans ektefelle Kari Olsen tok fatt på arbeidet dagen etter at Tanzania (Tanganyika) ble selvstendig i 1961. Sykehuset hadde ved åpningen 50 senger. Formelt har sykehuset siden 1963 vært drevet av den evangelsiske lutherske kirke i Tanzania *Evangelical Lutheran Church of Tanzania* (ELCT). 

I 1967 ble et nyutbygget sykehus tatt i bruk. Det ble offisielt åpnet av president Nyerere. Det nye sykehuset hadde da 250 senger. På 1970-tallet startet sykehuset sin sykepleierskole og flere lokale utviklingsprosjekter ble satt igang.

Sykehuset har i dag 400 senger etter åpningen av en barneavdeling i 2002. Sykehuset hadde over 16 000 innlagte pasienter og 60 000 polikliniske pasienter og 4 558 fødsler (2008). På sykehuset og mobile landsbyklinikker ble det utført over 50 000 vaksinasjoner av barn. Totalt fikk 100 000 mødre og barn hjelp ved disse klinikkene.

Foruten sykehusdriften har Haydom satt i gang utviklingsprosjekter innen vanntilførsel, landbruk, matvaresikkerhet, utdanning og veibygging.
Over 110 norske leger, sykepleiere og andre har arbeidet ved sykehuset. Misjonssykehuset støttes av aktive vennegrupper i Norge, med Sørlandet og Olsens hjemby, Mandal, som hovedsete. Norad har i mange år bidratt til sykehusets drift, til tider med opp til 50% av utgiftene.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *GeoNames*, 2005, Wikidata Q830106,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
Drøbak kirke
**Drøbak prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Follo prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet byen Drøbak og øvrige Frogn i Østfold fylke, og hovedkirken var Drøbak kirke.

Drøbak prestegjeld og dets sogn er nå en del av Frogn kirkelige fellesråd underlagt Søndre Follo prosti.

Historikk
---------

Drøbak fungerte i sin tid som Christianias vinterhavn, noe som ikke minst var viktig for trelasthandelen. Ladestedet Drøbak under Christiania ble etablert på 1600-tallet, og fikk kjøpstadsrettigheter i 1842.

*Vår Frelsers kirke* i Drøbak ble oppført i 1774–76 på initiativ fra kjøpmann Niels Carlsen og hans hustru Martha Zachariasdatter, som gav tomt og finansierte det meste av arbeidet. Kirken ble innviet den 29. oktober 1776. Navnet og korsformen er påvirket av Christianias domkirke, oppført trekvart århundre tidligere. Den har motsatt orientering av den vanlige, altså fra øst til vest.

### Nyere tid

Drøbak prestegjeld ble utskilt fra Ås prestegjeld ved kgl. res. 8. september 1823, og omfattet byen og landsognet (Frogn).

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Drøbak
* Frogn

Referanser
----------

1. ↑  *Det gamle Drøbak*. Drøbak: [s.n.] 1953. s. 11-12.
2. ↑  Drøbak kirke, norske-kirker.net
3. ↑  Historikk for prestegjeld og sogn i Akershus
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Grønknutkoia** (525 moh.) er ei koie (ubemannet turisthytte) under DNT Ringerike som ligger i Høg-Holleia, et område i de nordlige høyereliggende delene av Holleia og innenfor grensene til Grønknuten naturreservat (11 707 daa), i Ringerike kommune, Buskerud. Koia er oppført i tømmer og inneholder to soverom med til sammen åtte senger og et stort, kombinert oppholdsrom og kjøkken med peis. Den er låst med DNT-nøkkel og kan brukes hele året.

Koia har adkomst fra flere kanter. Om sommeren er det raskest fra Bårnås i Soknedalen, cirka 4 timer opp, 3,5 timer ned til fots. Om vinteren er det vanligvis brøytet vei til Brannbråtan, fra hvor det er merket skiløype (cirka 8 km). Det finnes også andre ruter inn til koia.

Fra koia er det bredt utsyn mot Norefjell. Til Grønknuten (681 moh.) er det en 2–3 timers fottur, og til Rudskollen (712 moh.), Spelhaugkollen (703 moh.) eller Store Bergsvatn cirka 3 timer.

Booking
-------

Alle kan bruke koia, men kun medlemmer av Turistforeningen får tilgang til nøkkel. De som forhåndsbestiller har fortrinnsrett til sengeplassene på koia. Ingen kan likevel bortvises. Koia disponeres fra kl. 14 ankomstdagen til kl. 14 avreisedagen.

Eksterne lenker
---------------

* Grønknutkoia
**Hovinkoia** (230 moh.) er ei koie (ubemannet turisthytte) under DNT Ringerike som ligger på en tange i sørenden av Setertjern, sørøst i Holleia, et stykke nord for nordenden av Væleren og bygdeborgen Tjuenbor'n i Ringerike kommune, Buskerud. 

Hovinkoia var en av de første Turistforeningen førte opp, etter Vikerkoia (1933), og det fortelles at det den 11. juli 1937 var kranselag der. Den opprinnelige koia var ei tømmerhytte av den gamle typen, med inngang på endeveggen. Hytta hadde 2 soverom med 8 sengeplasser tilsammen. «Gamlekoia» er imidlertid demontert og flyttet til Norsk Folkemuseum på Bygdøy i Oslo.

DNT Ringerike har satt opp ei ny koie på plassen, og «Nykoia» ble offisielt åpnet 12. august 2018. Den er i tradisjonen tro ei enkel, men solid koie i laftet tømmer, slik «Gamlekoia» var. Hytta har enkel standard med to soverom med familiekøyer. I tillegg er det sovesofa i stua. Det er også et eget hunderom med bur og køyeseng der. Hunder har ikke adgang til sengene.

Raskeste atkomst er fra Tyristrand, cirka 2 1/2 times gange fra bussholdeplass, delvis på vei delvis på blåmerket sti inn til koia. Man kan også kjøre bil eller sykle til nordenden av Svartvann, hvorfra det er cirka 500 m på blåmerket sti til koia. Veien inn til Svartvann er vanligvis brøytet vinterstid, men det er ingen merkete skiløyper til koia.

Booking
-------

Alle kan bruke koia, men kun medlemmer av Turistforeningen får tilgang til nøkkel. De som forhåndsbestiller har fortrinnsrett til sengeplassene på koia. Ingen kan likevel bortvises. Koia disponeres fra kl. 14 ankomstdagen til kl. 14 avreisedagen.

Eksterne lenker
---------------

* Hovinkoia
**Sparebankstiftelsen DNB** er en stiftelse som ble dannet i 2002 da Gjensidige NOR sparebank ble omdannet til aksjeselskap. 

Formålene til stiftelsen, som er en sparebankstiftelse, er å videreføre sparebanktradisjonen med å gi bidrag til allmennyttige formål, og å være en langsiktig eier i DNB. Stiftelsen er nest største eier av DNB-konsernet (eier ca 8 prosent). 

Stiftelsen forvalter en kapital på 20 milliarder kroner.

Siden starten har Sparebankstiftelsen DNB brukt ca 7,5 milliarder kroner til allmennyttige formål. 

Sparebankstiftelsen DNB eier en betydelig kunstsamling. Samlingen er deponert ved norske museer. Kunstsamlingen inkluderer blant annet en stor samling kunst av Nikolai Astrup som er utstilt på KODE Kunstmuseer og komponisthjem, tidligere Bergen Kunstmuseum.

Sparebankstiftelsen DNBs datterselskap Dextra Musica  kjøper inn verdifulle strykeinstrumenter som lånes ut til norske musikere. Selskapet samarbeider blant annet med musikkskolen Barratt Due i Oslo.

Sammen med Fritt Ord overtok Sparebankstiftelsen DNB driften av Store norske leksikon i 2010. Fra 2011 fikk leksikonet navnet Norsk nettleksikon.

Kapitalen i Sparebankstiftelsen DNB har aner tilbake til Oslo Sparebank, Norges første sparebank, opprettet i 1822 under navnet Christiania Sparebank. Sparebanken hadde hovedkontor i Øvre Slottsgate 3 i Oslo fra 1901. 

Sparebankstiftelsen DNB driver kulturhuset Sentralen i Øvre Slottsgate 3 i Oslo, som åpnet i mars 2016.

I februar 2016 ble det kjent at Sparebankstiftelsen DNB hadde inngått en avtale om å kjøpe Amedia for 1,4 milliarder kroner.

Referanser
----------

1. ↑  Om stifelsen, fra stiftelsens nettsted
2. ↑  «– Om dette går bra, kan vi få tilbake pengene om 20 eller 25 år. Hva vet jeg?». *e24.no*. Besøkt 20. september 2019.
3. ↑  Nasjonalmuseet får tidenes gave av Sparebankstiftelsen. Blar opp 187 millioner kroner for verdensberømt kunstverk.
4. ↑  Tradisjonsrikt orkester holder drømmekonsert
5. ↑  Pride of Norway the Strad Calendar 2021.
6. ↑  Store Norske Leksikons historie
7. ↑  Storslått bankhistorie
8. ↑  Stiftelse kjøper Amedia for 1,4 mrd.

Eksterne lenker
---------------

* Sparebankstiftelsens nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** KulturNav **·** Brønnøysundregistrene
 |
Skøyen kirke
**Skøyen menighet** var et prestegjeld tilhørende Vestre Aker prosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet bydelene Skøyen og Bygdøy i Oslo kommune, med Skøyen kirke som menighetskirke.

Skøyen menighet inngikk fra 1. januar 2020 i Skøyen sokn, underlagt Vestre Aker prosti.

Historikk
---------

Ved kgl.res. av 29. juni 1984 ble Ullern prestegjeld delt ved at Skøyen ble utskilt som eget sogn og prestegjeld. Hvert av prestegjeldene ble betjent av sogneprest og residerende kappelan.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Skøyen
* Bygdøy

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kilder
------


1. ↑  Prostier, proster og saksbehandlere, Oslo bispedømme, kirken.no
2. ↑  Skøyen prestegjeld, lovdata.no
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
**Johan Bernitz Hygen** (født 16. juli 1911 i Kristiania, død 28. februar 2002 i Oslo) var en norsk teolog og professor ved Universitetet i Oslo.

Liv
---

Johan B. Hygen var sønn av domprost Johannes Hygen. Han ble student i 1929 og *cand. theol.* fra Universitetet i Oslo i 1935. Fra 1939 var han universitetsstipendiat, og fra 1942 dosent i systematisk teologi. Fra 1941 til 1945 var han hjelpeprest på Majorstuen. Han tok doktorgraden i 1948.

I 1954 ble Hygen utnevnt til professor i religionsfilosofi og etikk ved Universitetet i Oslo. Han beholdt stillingen til 1978.

Utmerkelser
-----------

Hygen ble medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi i 1962.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Johan Bernitz Hygen, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Reidard Bolling: *Norges prester og teologiske kandidater*. Oslo: Hanche, 1958.
* *Prester i Den norske kirke og andre teologiske kandidater*. Oslo: Verbum, 2000.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Johan B. Hygen i BIBSYS Rediger på Wikidata
* (no) Johan B. Hygen hos Virksomme ord Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Sigurd Lersbryggen** (født 8. juli 1901, død 2. februar 1980) var en norsk gårdbruker og politiker fra Strømm i Vestfold som representerte partiet Høyre på Stortinget i tida 1945-57.

Lersbryggen tok eksamen ved Vestfold landbruksskole i 1922. Han bestyrte farsgården fra 1924, og tok over i 1928. Han var med i Strømm kommunesstyre fra 1931, og var ordfører 1934-40. Han ble dessuten utnevnt til ordfører av fylkesmannen under okkupasjonen, fra september 1941 og ut året. Etter krigen satt han som ordfører midlertidig fra 8. mai 1945 og ut året. Også i fireårsperioden 1956-59 var han medlem i kommunesstyret.

I 1945 ble Lersbryggen valgt inn på Stortinget fra Vestfold og Høyre, der han ble sittende til 1957. I de to første valgperiodene var han medlem av Samferdselskomiteen, mens i den siste perioden var han nestformann i Skog- vassdrag og industrikomiteen. Han var særlig opptatt av skog- og jordbrukernes sak.

Lersbryggen var med i styringa av flere lokale tiltak og organisasjoner. Han var formann i Vestfold skogselskap 1941-46 og styremedlem i Svelvik og Strømm Sparebank, i Vestfold landbruksselskap i Konservesfabrikken i Lier og i Vestfold frukt- og korndyrkerlag.

Referanser
----------

1. ↑  Eier 1951, s. 486, 504. sfn error: no target: CITEREFEier1951 (help)
2. ↑  Roll-Hansen 1995, s. 359. sfn error: no target: CITEREFRoll-Hansen1995 (help)
3. ↑  Roll-Hansen 1995, s. 42. sfn error: no target: CITEREFRoll-Hansen1995 (help)

Kilder
------

* «Sigurd Lersbryggen». Stortinget.no.

* Roll-Hansen, Hege (1995). *Svelvik 1945-1995*. Svelvik kommune. ISBN 8299367204.

* Eier, Sigfred L. (1951). *Strømms historie. Bind I : Bygdehistorie*. Strøm kommune.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget
 |
**Strømsgodset gravkapell** ligger på Strømsgodset gravlund som ble tatt i bruk omtrent samtidig som Strømsgodset kirke ble tatt i bruk i 1843. Gravkapellet kom først på plass i 1905, og ble bekostet av Skoger Sparebank. Kapellet har ca. 140 sitteplasser.

Utvidelser og utbedringer
-------------------------

26. august 1954 ble kapellet innviet av ordfører Einar Aass etter en ombygning og utvidelse. Hovedentreprenør for arbeidene med Strømsgodset gravkapell var Murmester Haakon Fossen. I 2004 ble kapellet utbedret etter lengre tid med forfall. Noe av det som ble utbedret var store deler av taket som var råttent, det ble også utført reparasjoner av fuktskader innvendig.

Støpejernsrekkverk
------------------

Mellom Strømsgodset kirke og gravlunden ble det i 1866 oppført et støpejernsrekkverk, dette ble opprinnelig oppført i 1817 på Bragernes, der Nedre Storgate krysser Erik Børresens gate ved Grev Wedels Plass. Gjerdet ble flyttet etter at Børresens eiendom ble makeskiftet med Drammen kommune etter bybrannen i 1866.

Se også
-------

* Liste over kirker, kapell og gravlunder i Drammen

Referanser
----------

1. ↑   Drammen byleksikon-ID stromsgodset-kirke[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Strømsgodset kirke | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 14. oktober 2023.
3. ↑  «Gravplasser». *Drammen kirkelige fellesråd*. Besøkt 14. oktober 2023.
4. ↑  «Drammens Tidende (Drammen: 1845-1960)». Drammen; Norge. 1954. s. 5.
5. ↑  «Drammens tidende». Drammen; Norge. 2004. s. 14.
Innen kjemi refererer **naturlig forekomst** til utbredelsen av de enkelte isotoper av et grunnstoff som det naturlig forefinnes på en planet. Den relative atomare massen (et vektgjennomsnitt) av disse isotopene er den atommassen som er listet for hvert grunnstoff i periodesystemet. Forekomsten av en isotop varierer fra planet til planet, men forblir relativt konstant over tid.

Som et eksempel har uran tre naturlig forekomne isotoper: U-238, U-235 og U-234. De naturlige forekomstene av disse er henholdsvis 99,2745& %, 0,72& % og 0,0055& %. Hvis for eksempel 100 000 uranatomer ble analysert, ville man kunne forvente å finne ca. 99 275 U-238-atomer, 720 U-235-atomer og kun 5 eller 6 U-234-atomer. Dette kommer av at U-238 er mye mer stabil enn U-235 og U-234. Halveringstiden for disse er henholdsvis 4,468×109 år for U-238, 7,038×108 år for U-235 og 245 500 år for U-234.

Eksterne lenker
---------------

* Stabile elementisotopisk forekomst listet fra NanoSIMS-gruppen ved Washington University
* Berkeley Isotopes Project Interactive Table
* Scientific Instrument Services List
**Donald Max Flynn** (født 14. september 1934 i Durant i Oklahoma, død 14. april 2010 i Tulsa i Oklahoma) var en quarterback i amerikansk fotball, soldat og forretningsmann. Han vokste opp i Texas og utmerket seg i baseball, basketball og amerikansk fotball da han gikk på college.

Karriere
--------

Flynn ble uteksaminert fra University of Houston med en grad i petroleumsteknologi og geologi. Etter college tjente Flynn i hæren før han spilte amerikansk fotball på profesjonelt nivå i fire år. Han spilte for Dallas Texans, som senere endret navn til Kansas City Chiefs, og New York Titans, som senere endret navn til New York Jets. Flynn spilte også for Edmonton Eskimos i Canadian Football League. Han spilte både defensive back og quarterback, og stilte til start i alle kampene han spilte for Texans og Titans.

Da han spilte i NFL tjente Flynn rundt $8 500 i året. Etter å ha pådratt seg en kneskade måtte Flynn legge opp idrettskarrieren og tok en stilling med Skelly Oil Company i Duncan i Oklahoma. Han ble senere en prominent forretningsmann innen olje- og gassindustrien i USA.

Privatliv
---------

Flynn møtte konen Patricia Fenwick da hun jobbet som en flyvertinne på et fly tilhørende Braniff da han spilte amerikansk fotball. De to var gift ett år senere og fikk fire barn. Flynn og familien bodde i Tulsa i Oklahoma.

Onsdag 14. april 2010 døde Don Flynn i akuttmottaket på St. Johns Medical Center i Tulsa i Oklahoma. Han ble 75 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑  Stanley, Tim (17. april 2010). «Pro football player stayed close to the game». *Tulsa World* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 14. oktober 2012. Besøkt 26. november 2023.

| * v
* d
* r
Dallas Texans spillerstall i åpningssesongen 1960 |
| --- |
| 
* 14 Hunter Enis
* 18 Don Flynn
* 19 Cotton Davidson
* 21 Dave Webster
* 22 Johnny Bookman
* 23 Jim Swink
* 28 Abner Haynes
* 30 Jack Spikes
* 32 Bo Dickinson
* 33 Curley Johnson
* 35 Smokey Stover
* 36 Clem Daniels
* 40 Charlie Jackson
* 42 Johnny Robinson
* 44 Jimmy Harris
* 46 Carroll Zaruba
* 48 Duane Wood
* 50 Jim Barton
* 54 Ted Greene
* 55 Tom Dimmick
* 56 Walt Corey
* 60 Al Reynolds
* 61 Bob Hudson
* 62 Sid Fournet
* 63 Marvin Terrell
* 64 Bill Krisher
* 66 Dick Frey
* 68 R.B. Nunnery
* 69 Sherrill Headrick
* 70 Jack Stone
* 71 Ray Collins
* 72 Paul Rochester
* 74 Jerry Cornelison
* 75 Rufus Granderson
* 76 Walter Napier
* 79 Charley Diamond
* 80 Max Boydston
* 85 Ed Bernet
* 86 Paul Miller
* 87 Mel Branch
* 88 Chris Burford
* 89 Bob Bryant

* **Hovedtrener:** Hank Stram

* **Assistenttrenere:** Ed Hughes
* Bill Walsh

 |
B92 sitt hovedkvarter, i Novi Beograd
Portretter av kjente B92-reportere i vestibylen
**B92** er en radio- og TV-stasjon i forstadskommunen Novi Beograd, like vest for Beograd i Serbia. Den oppstod som ulovlig studentradio under demonstrasjonene mot regimet til Slobodan Milošević i 1991–1992, og sendte den første tiden piratsendinger fra ulike leiligheter i Beograd. Etter demokratiseringen har den vokst til å bli Serbias nest største radio- og TV-stasjon. B92 er også den største internettportalen i Serbia, og driver egen nettavis.

B92 var en av de få som brakte kritiske nyheter i Slobodan Milošević maktperiode, samtidig som de arrangerte mange demonstrasjoner i Beograd på 1990-tallet. De startet sendinger første gang i 1989, men ble stengt av myndighetene flere ganger i begynnelsen. De ble stengt også under NATOs bombekampanje i 1999 pga. sin ukritiske dekning av hendelsen. 

B92 vant *MTV Free your mind*-prisen i 1998. Stasjonen vant også flere priser for sin journalistikk og kamp for rettferdig. B92 er inspirasjonen til boken *This is Serbia calling*.

B-92 sender både underholdningsprogrammer og lettere program, og dessuten nyhetssendinger kontinuerlig i en egen nyhetskanal – B-92 Info. Selskapets ledelse består fortsatt av noen av de opprinnelige gründerne, men i tillegg har noen vesteuropeiske investorer kommet inn på eiersiden, blant annet det svenske Øst-Europa-fondet East Capital.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) B92 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Rystad Energy** er et privat analyse- og rådgivningsselskap innenfor energi etablert i Oslo i 2004 av Jarand Rystad. 

Rystad hadde bakgrunn som konsulent i McKinsey og er utdannet i fysikk ved NTNU, der han også var leder av Studentersamfundet i 1988/89.

Selskapet har åtte partnere og hovedkontor i Oslo, med regionkontorer i blant annet Houston, New York, Rio de Janeiro, London, Aberdeen, Stavanger, Moskva, Istanbul, Dubai, Bangalore, Kuala Lumpur, Singapore, Beijing, Tokyo, Sydney og Perth. Omsetning i 2019 var 331 millioner kroner, med et resultat før skatt på 4,8 millioner kroner.[] I 2020 hadde selskapet 260 ansatte.[]

Jarand Rystad i 2016
Selskapet utviklet verdens første komplette globale database for olje- og gassfelt. Databasen inneholder produksjonsprofiler og finansielle profiler for alle felt og leteblokker i verden.

I tillegg har selskapet utviklet lignende databaser for en rekke segmenter innen fossil og fornybar energiproduksjon og relaterte leverandør- og serviceindustrier. Basert på denne store mengden data leverer selskapet analyser og konsulenttjenester til globale klienter innen energibransjen, blant annet oljeselskaper og produsenter av fornybar energi, myndigheter, leverandørselskaper og investorer.[]

I 2021 sto selskapet bak en rapport bestilt av interesse- og arbeidsgiverorganisasjonen Norsk olje og gass vedrørende virkningene av en redusert eller avviklet norsk produksjon av olje og gass. Rapporten ble omtalt allerede før den var publisert, da NRKs programleder Fredrik Solvang i en TV-sendt debatt under Arendalsuka siterte den i et motsvar til Une Bastholm, som hevdet at konsekvensene av norsk produksjonsstans ville være betydelig redusert klimautslipp.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. august 2016. Besøkt 29. august 2016.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. september 2016. Besøkt 29. august 2016.
3. 1 2 3  Løvås, Jostein (25. august 2016). «Erobrer verden i krisen». *Dagens Næringsliv*. s. 11.
4. ↑  «Ny rapport: Dette kan skje dersom Norge kutter i olje- og gassproduksjon». *Aftenposten*. 31. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Skadberg** er et område i Sola som ligger helt øst i kommunen. Tettstedet har vært et av de største utbyggingsområdene i kommunen og har omtrent 2400 innbyggere. Det bygges fortsatt på Skadberg. Ny skole og flerbrukshall planlegges. Skadberg er en grunnkrets i delområde Stangeland i Sola kommune. Området har en sentral beliggenhet midt mellom Sola sentrum i vest og Forus-området i øst, regionens største arbeidsplass og industriområdet. Mot nord er det ikke langt til Stavanger og sør for Skadberg ligger Sandnes. Sola sentrum ligger ikke mer enn sju minutters spasertur unna. Det liggere flere skoler og idrettsanlegg i området, blant annet: Sande skole, Sola Ungdomsskole, Sola videregående skole, Åsenhallen, idrettsanlegget og flere barnehager. Det er flere turløyper i området og Sola Golfklubb sin bane ligger også her. Det er bygget en tursti rundt banen. Solastranden er heller ikke lang unna, kun i underkant av 4 km. Skadberg preges av stadig utbygging, men er omgitt av jordbruk og det store nærings og industriområdet Forus. Avinor eier og driver flere sendere på toppen av Kjerrberget, i tilknytning til Stavanger lufthavn, Sola.

Av kjente fornminner i området er det et gårdsanlegg fra folkevandringstid, bestående av flere hustufter, geil, gardfar, gravrøyser, hellekiste og rydningsrøyser som tyder på at gården var en av de største gårdene i området rundt år 400-500 e.kr.
***Myrsoldater*** er en selvbiografisk skildring som ble utgitt i 1935 av den tyske skuespilleren og regissøren Wolfgang Langhoff. «Myrsoldater» ble også brukt som betegnelse på tyske desertører og militærnektere som ble satt til straffarbeid i de myrlendte områdene ved grensen til Nederland.

Boken var en av de første bøkene som beskrev de tyske konsentrasjonsleirene. Den omhandler forfatterens 13 måneders opphold i konsentrasjonsleiren Börgermoor, nær grensen til Nederland.

Myrsoldater ble utgitt i Sveits, og ble raskt en bestselger. Førsteutgaven ble utsolgt i løpet av tre dager. Den ble raskt utgitt på mange språk i andre europeiske land og den første norske utgaven kom ut allerede i 1935. Boken fikk stor innflytelse og mange norske tidsvitner fra konsentrasjonsleirene oppgir at de var forberedt på hva de hadde i vente fordi de hadde lest boken.

Boken skal ha gjort stort inntrykk på forfatteren Jens Bjørneboe. Til *Stavanger Aftenblad* skal han ha uttalt følgende i 1970: «I grunnen ble vel hele forfatterskapet idémessig fastlagt i løpet av den ettermiddagen jeg satt og leste boken».

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 21. januar 2009 hos Wayback Machine. Music during the Holocaust
2. ↑  [*død lenke*] - Boken som endret Bjørneboes liv (Riksmålsforbundet)
***Forget Me Not*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av W. S. Van Dyke.

Handling
--------

Mary Gordoon er en ung mor som ikke klarer å ta hånd om sin spedbarnsdatter, og hun legger derfor igjen barnet sitt ved et barnehjem. Jenta hennes Ann vokser deretter opp med et forkrøplet bein ved barnehjemmet, og hun forelsker seg i en ung foreldreløs stipendiat som heter Jimmy. Moren vender tilbake til barnehjemmet femten år senere i håp om å adoptere datteren igjen, men hun tror at datteren hennes allerede har blitt adoptert av noen andre - og hun adopterer derfor Jimmy i stedet.

Ann blir etter hvert adoptert av en musiker, som lærer henne å spille fiolin. Når Jimmy gifter seg med en annen kvinne, fremfører Ann et musikk-stykke i bryllupet deres. Mange år senere, etter at Jimmys kone dør, blir Ann og Jimmy endelig gjenforent.

Skuespillere
------------

* Irene Hunt som Mary Gordoon
* Will Machin
* Bessie Love som Ann
* Gareth Hughes som Jimmy
* Otto Lederer som Rodolfo
* Myrtle Lind
* Hal Wilson
* Gertrude Claire

Referanser
----------

1. ↑  «Forget Me Not (1922)» **(engelsk)**. Besøkt 31. oktober 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 31. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Forget Me Not* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Forget Me Not* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Forget Me Not* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Forget Me Not* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Ebb Tide*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av George Melford.

Handling
--------

Ruth Attwater bor sammen med sin far Richard Attwater, på en ukjent øy i Sørishavet. Hun har aldri sett en annen hvit mann, og faren hennes truer med å drepe alle som kommer til øya deres. Men en dag havner tre personer tilfeldigvis på øya med en båt, og Richard inviterer dem på middag slik at han kan vise sin samling av verdifulle perler og deretter kommer han til å myrde dem hvis de ikke umiddelbart reiser sin vei.

Men en av dem, Robert Herrick (spilt av James Kirkwood) er en engelskmann som bestemmer seg for ikke å ikke reise sin vei. Så han gjemmer seg på øya. Kaptein Davis og Huish planlegger også å stjele Richards perler. Ruth ønsker også å reise sin vei, sammen med Robert. Men Richard tar snart opp jakten på dem. Når båten deres tar fyr blir Richard drept i flammehavet. Ruth og Robert hopper i havet for å komme seg vekk fra båten og de blir angrepet av en blekksprut, før de blir reddet av en gruppe lokale innfødte.

Skuespillere
------------

* Lila Lee som Ruth Attwater
* James Kirkwood som Robert Herrick
* Raymond Hatton som J.L. Huish
* George Fawcett som Davis
* Noah Beery som Richard Attwater
* Jacqueline Logan som Tehura

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 25. oktober 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 25. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ebb Tide* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Ebb Tide* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Ebb Tide* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Ebb Tide* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Don't Write Letters*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av George D. Baker.

Handling
--------

Historien begynner med en tegneserie av en neandertaler som hugger kjærlighetsbrevene sine inn i en stein, men underveis blir han slått i hodet av en stein. Historien hopper deretter til Middelalderen hvor Romeo og Julie er forelsket i hverandre, men Julies fars blir irritert når Romeo skriver kjærlighetsbrev til henne. Robert "Babby" Jenks arbeider ved et varehus som verver seg til militæret for å slåss under første verdenskrig. I en skjorte han får utdelt oppdager han et brev i en lomme, skrevet av en ung kvinne.

Bobby skriver et brev til denne kvinnen, Anna May Jackson fra Flatbush i Brooklyn, New York. Etter å ha slåss under Meuse-Argonne-offensiven og med verdenskrigen endelig over, vender Bobby omsider tilbake til New York City. Han ønsker å møte Anna, men han tror at hun ikke kommer til å like ham. Derfor introduserer han en annen soldat (spilt av Herbert Heyes) for Anna May. Men hun er ikke interessert i denne soldaten, og tilgir den virkelige Bobby Jenks for å ha introdusert henne for en annen soldat i sitt sted.

Skuespillere
------------

* Gareth Hughes som Robert W. Jenks
* Bartine Burkett som Anna May Jackson
* Herbert Heyes som Richard W. Jenks
* Harry Lorraine
* Margaret Mann som Jane
* Lois Lee
* Victor Potel

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 24. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Don't Write Letters* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Don't Write Letters* på AllMovie Rediger på Wikidata
***Deserted at the Altar*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av William K. Howard.

Handling
--------

Anna Moore er en fattig foreldreløs ung kvinne fra landsbygda. Hun og lillebroren Tommy bor sammen med Squire Simpson, men han konspirerer for å skaffe seg en arv som egentlig skulle gå til Anna. Når Bob Crandall kommer fra storbyen blir Anna snart forelsket i ham. Men bryllupseremonien deres blir imidlertid avbrutt av en merkelig kvinne som beskriver brudgommen som faren til babyen hennes.

Den sønderknuste Anna forlater deretter kirken og reiser hjem, samtidig som resten av innbyggerne vender seg mot Bob Crandall. Men kvinnen innrømmer til slutt at hun hadde løyet om Bob, og avslører samtidig Squire Simpsons planer for Annas penger.

Skuespillere
------------

* Bessie Love som Anna Moore
* Frankie Lee som Tommy Moore
* William Scott som Bob Crandall
* Wade Boteler som John Simpson
* Tully Marshall som Squire Simpson
* Barbara Tennant som Nell Reed
* Eulalie Jensen

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 8. april 2016.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 22. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Deserted at the Altar* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Deserted at the Altar* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Deserted at the Altar* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Deserted at the Altar* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Curse of Drink*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av Harry O. Hoyt.

Handling
--------

Bill Sanford var tidligere en jernbane-ingeniør, og en lykkelig far. Men han faller under innflytelsen til hjemmebrent-produsenter, og blir snart kjent som landsbyens fyllik. Datteren hans Ruth arbeider som stenograf, og er forelsket i sin arbeidsgivers sønn Harry. Men faren hans, Rand, motsetter seg dette forholdet. Selv om han samtykker til slutt når det ser ut som Bill Sanford ser ut til å reformere, seg og han slutter med alkoholen.

Men Sam Handy, som også ønsker å gifte seg med Ruth, frister faren hennes med alkohol under en middag. Han blir snart alt for beruset, noe som ødelegger forlovelsen deres. Sanford ønsker derfor å ta hevn mot Rand, og fester en spesiell maskin til bilen hans for å ødelegge den. Det blir snart opp til Ruth å redde situasjonen, før det er for sent.

Skuespillere
------------

* Harry T. Morey som Bill Sanford
* Edmund Breese som John Rand
* Marguerite Clayton som Ruth Sanford
* George Fawcett som Ben Flartey
* Miriam Battista som Betty
* Brinsley Shaw som Sam Handy
* Alice May som Sanford

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 21. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Curse of Drink* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***The Altar Stairs*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av Lambert Hillyer.

Handling
--------

På en øy i Sørishavet blir Tony Heritage reddet fra innfødte villmann av handelsmann og skipskaptein Rod McLean. Men Heritage stjele Rods penger, og flykter til Frankrike. Der gifter Heritage seg med en ung fransk kvinne ved navn Joie Malet, men faren hennes - kaptein Jean Malet - oppdager hans ondsinnede fortid, forhindrer brylluppet deres og tar med seg Joie til en øy i Sørhavet hvor han har blitt utplassert. Tony Heritage følger etter dem, men kaptein Malet holder ham borte fra Joie ved å gi ham en jobb på en annen øy. Han hjelper også Rod McLean med å bygge en ny handelspost.

I mellomtiden har McLean forelsket seg i Joie. Ved den nye handelsposten sin blir McLean konfrontert av en gruppe berusede, sinte innfødte som hadde brent ned den lokale kirken etter at Heritage oppildnet dem med brennevin. John Strickland, en pastor, forhindrer McLean fra å skade sin tidligere nemesis. Men når Heritage stjeler McLeans båt i forsøk på å flykte, jager den opprørte handelsmannen etter ham. Strickland følger også etter - i håp om å hindre ytterligere problemer. I løpet av denne forfølgelsen rammer en voldsom storm, og Tony Heritages død lar McLean reise tilbake til øyas handelspost og endelig får han muligheten til å gifte seg med Joie Malet.

Skuespillere
------------

* Frank Mayo som Rod McLean
* Louise Lorraine som Joie Malet
* Lawrence Hughes som Tony Heritage
* J. Jiquel Lanoe som Jean Malet
* Harry De Vere som Blundell
* Hugh Thompson som John Strickland
* Boris Karloff som Hugo
* Dagmar Godowsky som Parete
* Nick De Ruiz som Tulli

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *silentera.com*. Besøkt 3. oktober 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 3. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Altar Stairs* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Altar Stairs* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Altar Stairs* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Vombater** er en familie kortbeinte, muskuløse pungdyr som går på alle fire bein. Ordet vombat kommer fra Dharug, et av språkene til de australske urinnvånerne. Ved første øyekast kan de ligne litt på en liten bjørn eller murmeldyr.

Egenskaper og utseende
----------------------

De har en gråbrun pels over ryggen, hvit på buken, og har korte, kraftige ben. Vombater blir 90–115 cm lange, med hale 2–5 cm. De måler ca. 36 cm i skulderhøyde, og voksne individer veier mellom 22 og 39 kg.

En hunn føder en unge om gangen, etter en graviditet på mellom 21 og 30 dager. En nyfødt unge veier rundt 2 gram. Den klatrer inn i pungen til moren og blir der i rundt 5 måneder.

Adferd
------

Vombatene graver store hulesystemer med gnager-aktige fortenner og kraftige klør. De er først og fremst skumrings- og nattaktive, men kommer ut for å lete etter mat på kjølige eller overskyede dager. Vombater er marklevende.
De er vanskeligere å få øye på enn mange andre dyr, men etterlater seg tydelige spor. Gjerder anses ikke som noen stor utfordring, vombatene graver seg ubesværet under eller gjennom slike hinder. De etterlater seg en særpreget kubisk lort.

Vombater er planteetere, og eter stort sett gress, halvgress, urter, bark og røtter. Vombater forekommer i tempererte skoger, fjelltrakter, tresavanner, gressletter og buskstepper, i Australia og Tasmania.

### Vombater og mennesker

Vombater er ikke redde for mennesker, og noen har derfor med et visst hell prøvd å temme dem. De egner seg imidlertid dårlig som husdyr. De er ikke spesielt sosiale fra naturens side. De er sterke og raske, og kan lett velte en voksen mann. De har skarpe tenner, og de kan bli aggressive hvis de blir provosert eller bare er i dårlig humør.

Avføring
--------

Avføringen fra vombater er formet som lett avrundede kuber. En teori om grunnen til dette er at vombater bruker avføring til kommunikasjon og legger avføringen fra seg på stener og andre steder som stikker opp. Hadde avføringen vært kuleformet, ville den rullet ned.

Referanser
----------

1. ↑   "Facts About Wombats", Alina Bradford, 30 oktober 2015, Live Science
2. ↑   "Vombater har terning-formet bæsj. Nå vet forskere hvorfor", Elise Kjørstad, 21. februar 2021, forskning.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vombater* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vombater* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *vombater* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *vombater* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *vombater* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Vombatidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Vombatidae* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Vombatidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BBC Things
 |
**Gregar Rekaa** (1924–1989) var en norsk pressemann.

Han vokste opp på gård i Heddal i Telemark. Han flyttet egentlig til Oslo for å studere jus, men begynte å skrive for *Nationen* i 1946, og journalistikken ble hans yrkesvei.

Han arbeidet i over ti år som politisk journalist i *Nationen*, den største avisen i Senterpartiets presse. I 1959 ble han den første heltidsansatte informasjonsmedarbeideren i Norges Bondelag med ansvar for *Bondebladet*, men ble bare værende i noen måneder.

Gregar Rekaa var den ene av to sidestilte redaktører i *Trønder-Avisa* i Steinkjer fra 1959 til 1979. Redaktørene Rekaa og Thorbjørn Wale representerte henholdsvis Senterpartiet og Venstre. Det var under Rekaa og Wale at *Trønder-Avisa* utvidet sin leserkrets og begynte å profilere seg som «fylkesavis» for Nord-Trøndelag.

Rekaa var også innvalgt i Steinkjer kommunestyre i perioden 1968–1971.

I 1979 ble han leder for Senterpartiets informasjonstjeneste og redaktør for medlemsbladet *Sentrum*. Han overtok i 1984 også som redaktør ved Senterpartiets pressekontor. Han fungerte som sekretær for Senterpresselaget.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Vårvik, Dagfinn (18. februar 1989). «Gregar Rekaa er død». *Nationen*: 33.
2. ↑  Brandtzæg, Johannes (18. februar 1979). «Gregar Rekaa til minne». *Trønder-Avisa*: 5.
3. ↑  «Representanter Steinkjer kommunestyre 1964-2027». Steinkjerleksikonet. Besøkt 27. november 2023.
4. ↑  Bastiansen, Henrik G. (2009). *Lojaliteten som brast. Partipressen i Norge fra senit til fall 1945–2000*. Pressehistoriske skrifter. 11. Oslo: Norsk pressehistorisk forening. s. 300–304. ISBN 978-82-92587-11-9.
5. ↑  *Pressepermen*. Oslo: Statens informasjonstjeneste. 1986. s. 69.
***Too Many Millions*** (originaltittel: *Too Many Millions*) er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av James Cruze.

Handling
--------

Walsingham Van Dorn blir overrasket over å få vite at han har arvet førti millioner dollar fra sine to onkler. Van Dorn ber advokaten Wilkins om å håndtere ansvaret som følger med å forvalte en slik formue. En kveld blir han imidlertid vekket av en ung kvinne ved navn Desiree Lane, som nekter å reise sin vei før de to millioner dollarene som onklene hans hadde svindlet fra faren hennes har kommet tilbake igjen.

Van Dorn forsøker å returnere disse pengene, men oppdager at Wilkins allerede har stjålet alt sammen og stukket av. Van Dorn og Desiree setter deretter ut for å finne ham. Men etter at hotellet der de har stoppet ved for natten brenner ned, blir de stående på gaten kun kledd i pyjamas. Underveis gifter de seg med hverandre, og slår ned sammen. To år senere gir Wilkins som er ute av stand til å håndtere den store formuen, alle pengene deres tilbake. Men det unge ekteparet lurer på om de fremdeles kommer til å være lykkelige sammen etter å ha blitt millionærer.

Skuespilllere
-------------

* Wallace Reid som Walsingham Van Doren
* Ora Carew som Desiree Lane
* Tully Marshall som Artemus Wilkins
* James Neill som Mr. Lane
* Winifred Greenwood som en servitør
* Noah Beery som R. A. Bass
* Percy Williams som B. A. Bass
* Ernest Pasque som Beverwyck

Referanser
----------

1. ↑  Too Many Millions
2. ↑  TOO MANY MILLIONS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Too Many Millions* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Too Many Millions* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Too Many Millions* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Too Many Millions* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Protan AS** er et familieeid konsern etablert i 1939 med hovedkontor i Drammen. Selskapet har produksjon i Norge, Sverige, Tyrkia og Polen og eier takentreprenørbedrifter i Norge, Sverige og Danmark. Omsetning i 2016 var cirka 1,5 milliarder kroner. Selskapet har ca 900 ansatte og er representert i mer enn 30 land.

Historikk
---------

Selskapet produserte tidligere alginater av tang og tare. Under andre verdenskrig satset selskapet på å fremstille surrogatprodukter for såpe, tannpasta og impregneringsmidler av alginat. Suksess fikk selskapet imidlertid først i etterkrigstiden, da de begynte å produsere blant annet syltepulver og iskrempulver.

I 1991 solgte Protan denne delen av virksomheten til Norsk Hydro.

Referanser
----------

1. ↑   www.protan.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Norgeshistorie.no, Finn Erhard Johannessen: «Industripolitikk i tareskogen». Hentet 5. jan. 2017.
3. ↑  Protan: History[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Den gamle Drammenbanen ved Gullaug, utsikt oppover Lierdalen.  Foto: Anders Beer Wilse (29. desember 1916) 
**Lierdalen** er en dal som strekker seg fra Sylling i nord til Lier ved Drammensfjorden i sør. Gjennom dalen renner Lierelva.

Omtrent midt i dalføret ligger Lierbyen. Fra Lierbyen og nordover går en lite trafikkert 18 km lang bilvei langs den tidligere Lierbanen som ble lagt ned i 1936. Veien går nordover til Sylling og Holsfjorden.

I Lierdalen dyrkes store mengder frukt og grønnsaker, noe som gjenspeiles i Liers kommunevåpen, som viser en epleblomst.[]

Landskapsformene viser spor etter slutten av siste istid med blant annet tre endemorener: Egge-morenen, Meren-morenen og Sylling-morenen. Over morenene ligger marin leire. Dissene områdene benyttes til jordbruk. Egge- og Meren-morenen benyttes også til grustak. Sylling-morenen demmer opp Holsfjorden i Lier.[]

Før landhevingen etter istiden var Lierdalen en fjordarm som forbandt Holsfjorden med Drammensfjorden.

Referanser
----------

1. ↑  Dokken, Øyvind mfl (1999). *Geografi: landskap, ressursar, menneske, miljø*. Oslo: Cappelen. ISBN 8202173078.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |