recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Debt*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Frank Powell.

Handling
--------

En mottakelse gitt av en greve, for å feire datteren Anns forlovelse med Baron Moreno, blir forstyrret av nyheten om at en gruve som hele landsbyen har investert i er fullstendig verdiløs. Når greven, som overtalte andre innbyggere til å investere sparepengene sine i gruven, begår selvmord. Ann gifter seg med Slater, og de flytter til USA, i håp om å tjene nok til å betale ned farens gjeld. Imidlertid følger baronen etter Ann.

Dette gir Slaters mor, som er vanvittig misunnelig på sønnens kjærlighet til hans kone, muligheten til å ødelegge ekteskapet deres. Slater beordrer derfor sin kone ut fra hjemmet deres, og baronen tilbyr henne hjelp. Men når Anns barns uopphørlige gråter etter moren sin, tvinger det Slater til å forsøke å skape en forsoning. Men når han oppsøker Ann, oppdager han henne sammen med baronen. I den påfølgende konflikten blir begge mennene dødelig skadet.

Skuespillere
------------

* Marjorie Rambeau som Ann.
* Henry Warwick som en greve.
* T. Jerome Lawler som Baron Moreno.
* Paul Everton som John Slater.
* Nadia Gary som Anns datter.
* Anne Sutherland som Slaters mor.

Referanser
----------

1. ↑  THE DEBT

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Debt* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Debt* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Debt* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**«Berge Vanga»** var et Oil/Ore skip eid av rederiet Sig. Bergesen d.y. Skipet var registrert i Liberia, og ble bygget i 1974 ved Uljanik skipsverft, Pula, Jugoslavia, nå Kroatia, som byggenummer 300.[]

Undervegs fra Brasil til Japan med jernmalm mistet man fra 29. oktober 1979 kontakten med skipet, som da befant seg i det sørlige Atlanterhavet. En større leteaksjonen var resultatløs. 40 mann mistet livet, av disse ni nordmenn.

Noen vrakrester som kunne ligne deler av skipet ble funnet, men ingen mennesker. Selv i dag er lite omkring ulykken kjent, og en sjøforklaring ble foretatt for lukkede dører. Den fremste teorien går ut på at oljerester i et av lasterommene forårsaket eksplosjoner. Søsterskipet «Berge Istra» forsvant på samme måte fire år tidligere. Etter disse to forsvinningene ble det ikke bygget flere OBO-skip, og Bergesen fikk bygget om sine gjenværende skip til rene bulkskip.

Referanser
----------

1. ↑  «Ny avsløring om dødsgåter til havs: - Liv kunne vært reddet». *dagbladet.no*. Dagbladet. 21. desember 2012. Besøkt 3. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) MS «Berge Vanga» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* (no) Tilfellet MS «Berge Vanga»
* (no) Meland, Astrid (22. januar 2011). «*Det hemmelige håndtrykket*». *Dagbladet Magasinet*. Besøkt 22. januar 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**BMW M60** er en stempelmotor med åtte sylindere i V-form produsert av BMW mellom april 1992 og 1995. Motoren erstattet rekkemotoren BMW M30. M60 var på *Wards 10 Best Engines*-listen i 1995 og 1996. Motoren ble erstattet av BMW M62-motoren i 1996.


**Modeller**| Motor | Sylindervolum | Effekt | Dreiemoment | Turtallssperre | År |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| M60B30 | 3.0 L (2997 cm³/182 in³) | 160 kW (215 hk) @ 5800 | 290 Nm (214 ft·lbf) @ 4500 | 6500 | 1992 |
| M60B40 | 4.0 L (3982 cm³/242 in³) | 210 kW (282 hk) @ 5800 | 400 Nm (295 ft·lbf) @ 4500 | 6500 | 1992 |

M60B30
------

**M60B30** har et sylindervolum på 3 liter (2 997 cm³) og en effekt på 218 hk (163 kW) ved 5 800 omdreininger per minutt og 290 Nm (210 ft-lbf) ved 4 500 o/min. Sylinderne har en boring på 84 mm og en slaglengde på 67.6 mm, og kompresjonsforholdet er 10.5:1.

Brukt i:

* 1993–1995 E34 530i
* 1992–1994 E32 730i
* 1994–1996 E38 730i

M60B40
------

**M60B40** har et sylindervolum på 4 liter (3 982 cm³) og en effekt på 286 hk (213 kW) ved 5 800 omdreininger per minutt og 400 Nm (295 ft-lbf) ved 5 100 o/min. Sylinderne har en boring på 89 mm og en slaglengde på 80 mm. Motoren hadde også en smidd veivaksel fremfor M60B30s støpte aksel.

Brukt i:

* 1993-1995 E34 540i
* 1992-1994 E32 740i
* 1994-1996 E38 740i
* 1992-1996 E31 840i

Nikasil-problematikk
--------------------

BMW benyttet Nikasil, en legering av aluminium, nikkel og silisium som sylinderforinger i M60-motorene. Nikasil reagerer med det høye svovelinnholdet i bensin av lavere kvalitet, som i deler av USA. Reaksjonen som dannes gjør skade på den øverste delen av sylinderen, hvor det er mest kontakt mellom bensinblandingen og sylinderforingen. Disse skadene forårsaker lav kompresjon i forbrenningskammeret.

Den eneste løsningen på dette problemet er å erstatte sylinderforingene med Alusil-foringer, som ikke reagerer på svovel på samme måte. Etter at problemet ble avdekket utstedte BMW en utvidet seks år/160 000 km garanti for reparasjon av disse skadene uten kostnad for bileier.

Motorene kan identifiseres ved hjelp av serienummeret som er stemplet inn i motorblokken:

M60B30:

* 1 725 970 – Nikasil
* 1 741 212 – Nikasil
* 1 745 871 – Alusil

M60B40:

* 1 725 963 – Nikasil
* 1 742 998 – Nikasil
* 1 745 872 – Alusil

Se også
-------

* Liste over BMW-motorer

´•´
**BMW:** Hovedartikkel · Portal · Kategori
Portal: BMW
***The Desire of the Moth*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Rupert Julian.

Handling
--------

Christoper Foy, som er på flukt fra myndighetene, blir skadet under flukten og søker tilflukt ved en hytte på fjellet - som tilhører oberst Vorhism, og hans datter Stella. Stella forbarmer seg over Foy, og obersten - som beundrer Foys tilståelse av skyld - tar skritt for å få Foy benådet. Han og Stella forelsker seg, og Foy forblir lovlydig. Men når han blir anklaget for storfe-tyveri, stikker han av igjen.

Når John Wesley Pringle, som også er forelsket i Stella, får vite at Foy er uskyldig - men har blitt gjort til syndebukk i en konspirasjon - hjelper han Foy ved å avdekke hva som egentlig har skjedd. Til tross for sin kjærlighet til Stella, forsøker Pringle å hjelpe til med å bevise at Foy egentlig var uskyldig - slik at Stella endelig kan finne lykken med mannen hun virkelig elsker.

Skuespillere
------------

* Ruth Clifford som Stella Vorhis.
* Monroe Salisbury som Christopher Roy.
* W.H. Bainbridge som oberst Vorhis.
* Rupert Julian som John Wesley Pringle.
* Milton Brown som Matt Lisner.
* Allan Sears som Dick Marr.

Referanser
----------

1. ↑  The Desire of the Moth
2. ↑  THE DESIRE OF THE MOTH

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Desire of the Moth* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Desire of the Moth* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Desire of the Moth* på Silent Era Rediger på Wikidata
Nordmøre sett fra fly. Utsikt sørøst mot Todalen, Innerdalen og Sunndalen. De to fjordene til venstre i bildet, på venstre og høyre side av det lange, smale nesset er Stangvikfjorden og Ålvundfjorden (med Meisingsetvågen inn til høyre). Fjorden til høyre i bildet er Sunndalsfjorden.  Foto: Janas 
**Stangvikfjorden** er en fjordarm av Breifjorden i Surnadal og Sunndal kommune på Nordmøre. Fjorden strekker seg 15 kilometer sørøstover til Todalsfjorden, og inkludert Todalsfjorden er lengden 19 kilometer. Fjorden har innløp mellom Nesøytangen på Nesøya i vest og Stangvik, som fjorden er kalt opp etter i øst. Det meste av fjorden ligger på nordøstsida av Nesøya og en lang og smal halvøy som strekker seg nordover fra Ålvund. På andre sida ligger Ålvundfjorden.

Fra Rykkjem på vestsida er det fergeforbindelse over fjorden til Kvanne. Fergestrekninga er en del av riksvei 670. Sør for Kvanne svinger fjorden østover, før den ved grenda Nordvik snur sørover igjen. Ved neset Nausta ligg innløpet til Todalsfjorden som går inn til Todalsøra i botn av fjorden. 

Fra Kvanne og sørover på østsida går riksvei 671. 

Stangvikfjorden var, før 1964, sammen med Stangvik kirke sentrum i gamle Stangvik prestegjeld og Stangvik kommune.

Referanser
----------

1. ↑  Stangvikfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***På tråden med Synnøve*** er et norsk studiobasert humorprogram med Synnøve Svabø som gikk på NRK1 i 2006. Konseptet i denne serien gikk ut på at norske kjendiser ble filmet med skjult kamera mens de prøvde å komme seg ut av merkelige og pinlige situasjoner, alt satt i scene av Svabø. Kjendisene ante ingenting om at de var lurt før Svabø ringte dem på mobilen. Kjendisen ble deretter invitert i studio. Programmet gikk på fredagskvelder.

Serien hadde visse likhetstrekk med humor-programmet *Komplottet*, som gikk på TV3 på 1990-tallet og det amerikanske *Punk'd* på MTV.

Programmet hadde en brukbar start, men mange av seerne falt fra etter få uker. Premieren ble sett av 758 000, men tallene falt til 691.000 for andre sending og 561 000 for tredje. I slutten av november hadde programmet seertall hele ned på 400 000. Programmet ble opprinnelig satt inn som en del av den såkalte Gullrekka og erstattet Ivar Dyrhaugs *Beat for beat*. Men seertallene (selv for premieren) ble liggende langt under tallene som dette programmet hadde hatt.

Referanser
----------

1. ↑  «Vil lure kjendiser». *VG*. 27.6.2006. Besøkt 11. oktober 2016.
2. ↑  «Synnøve stuper». *kampanje.com*. 30.10.2006. Besøkt 11. oktober 2016.
3. ↑  «Gullrekka i oppløsning». *kampanje.com*. 27.11.2006. Besøkt 11. oktober 2016. «Svabø som fortsatt sliter med å engasjere seerne med sin bølleringing. Seertallene på 406.000 holdt ikke engang til en plass blant de 20 mest tv-programmene sist uke.»
4. ↑  «Gullrekka sprakk». *kampanje.com*. 16.10.2006. Besøkt 11. oktober 2016.
***Prosjtsjaj, Amerika!*** (originaltittel: *Прощай, Америка!*) er en sovjetisk film fra 1951, regissert av Aleksandr Dovsjenko.

Handling
--------

Anna Bedford, er en ung og idealistisk kvinne fra Pennsylvania, aksepterer et oppdrag fra det amerikanske utenriksdepartementet for å tjenestegjøre ved den amerikanske ambassaden i Moskva kort tid etter at andre verdenskrig var over. Umiddelbart etter at Anna kommer til denne nye stillingen, oppdager hun at praktisk talt hele personalet ved ambassaden er engasjert i enten spionasje eller å baktale og bakvaske sovjetiske myndigheter. Hennes åpne tilnærming til den sovjetiske virkeligheten bringer henne raskt i konflikt med sine overordnede, som sender henne tilbake til USA for å være til stede ved morens begravelse.

Men i Pennsylvania, oppdager Anna et forandret Amerika, plaget av massiv arbeidsledighet og hat drevet av anti-kommunistisk hysteri. Selv døden gir ingen flukt fra denne nasjonale galskapen: Kirkegården hvor moren hennes ble gravlagt blir pløyd opp, for å bygge en ny militær flybase. Filmen avsluttes med at Anna velger å reise tilbake til Moskva.

Skuespillere
------------

* Liliya Gritsenko som Anna Bedford
* Nikolaj Gritsenko som Armand Khauord
* Aleksandr Polinskij som Marrou
* Grigori Kirillov som Walter Scott
* Vjatsjeslav Gostinskij som Fransis Darlington

Referanser
----------

1. ↑  Шпион, пришедший с холодной войны
2. ↑  Прощай, Америка! (1951)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Prosjtsjaj, Amerika!* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (nl) *Prosjtsjaj, Amerika!* på MovieMeter Rediger på Wikidata
Pantalone er en komisk rollefigur i de gamle, italienske folkelystspillene som blir kalt commedia dell'arte. Han er vanligvis kledt i røde bukser, såkalte pantalonger, sid kappe, rød hatt og venetiansk maske med skjegg. Tegning fra 1860.
**Pantalone**, eller **Pantaleone**, er en rollefigur i de populære folkelystspillene commedia dell’arte som oppstod i Italia under renessansen. Ifølge denne tradisjonen skal Pantalone forestille en gjerrig kjøpmann fra Venezia. Pantalone var et vanlig mannsnavn i Venezia og den katolske San Pantaleone var byens skytshelgen. Pantalone er ellers en komisk figur og bærer trange, røde langbukser ned til fotsålen (eventuelt røde knebukser og strømper), sid kappe, rød lue og venetiansk maske med skjegg. Drakten kan også ha en forbindelse til den tradisjonelle jødedrakten i Europa.

Rolleskikkelsen Pantalone har gitt opphav til betegnelsen pantalonger, som opprinnelig ble brukt om ettersittende langbukser som kom på moten i Frankrike etter den franske revolusjonen på 1790-tallet. I formen *pantaloni* og *pantalons* brukes ordet på italiensk, fransk og nederlandsk om alle slags langbukser.

En av hovedfigurene i komedien er Pantalones tjener Harlekin som har rollen som satiriker og parodiker.

Se også
-------

* Commedia dell'arte
* Pantalong

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pantalone – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Lausitzer Gebirge** (tsjekkisk: *Lužické hory*) ligger i det sørøstlige Sachsen og i Nord-Böhmen (Tsjekkia) mellom České Švýcarsko (Böhmiske Sveits) og Ještědský hřbet (Ještědryggen). Zittauer Gebirge utgjør den tyske delen. Mot nordvest er fjellene forbundet med Lausitzer Bergland, mot sørvest med České středohoří og Det böhmiske bekkenet i sør.

Området er blant de vestligste forlengelsene av Sudetene, som strekker seg langs grensen mellom den historiske regionen Schlesien i nord, og Böhmen og Mähren.

Området består i stor grad av sedimentære bergarter av sandstein som ligger på et prekambrisk krystallinsk grunnfjell. Den nordlige ryggen er preget av den lausitzske forkastningen, en geologisk sone som skiller det böhmiske sandsteinsområdet fra den lausitzske granodioritten. I tertiær brøt vulkanske magmastrømmer gjennom sandsteinslaget og størknet til basalt og fonolitt. Flere sandsteinsområder ble også herdet til søyler og distinkte fjellformasjoner.

Den tsjekkiske delen av Lausitzer Gebirge har vært under landskapsvern som *Chráněná krajinná oblast Lužické hory* siden 1976. Administrasjonen av det vernede området ligger i Jablonné v Podještědí. Spesielt verdifulle landskapsområder i fjellene er også under spesiell statlig beskyttelse som naturreservater (PR), nasjonale naturreservater (NPR), naturminner (PP) eller nasjonale naturminner (NPP).

Bilder
------

* Basaltsøyler i Zlatý vrch (Goldberg)Basaltsøyler i Zlatý vrch (Goldberg)
* Klippeslottet Sloup i landsbyen Sloup v Čechách i distriktet Česká LípaKlippeslottet Sloup i landsbyen Sloup v Čechách i distriktet Česká Lípa
* Bílé kameny (De hvite steinene, eller Elefantsteinene) ved JítravaBílé kameny (De hvite steinene, eller Elefantsteinene) ved Jítrava

Referanser
----------

1. ↑  «Die Lausche im Zittauer Gebirge» **(tysk)**. Besøkt 7. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lusatian Mountains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Pansermaller** er en gruppe maller som lever i ferskvann.
De har sitt norske navn fra sine panserlignende skjell som gir dem god beskyttelse. 
Det vitenskapelige navnet har de fra de greske ordene *kallis* (vakker) og *ichthys* (fisk).

De fleste artene stimer. De finnes i alt fra strie fjellbekker til stillestående vann.

For å kompensere for oksygenmangelen i sistnevnte vanntype har de utviklet et sekundært respirasjonssystem, tarmånding. Dette innebærer at de regelmessig svømmer til overflaten og snapper i seg litt luft som senere passerer tarmen hvor oksygenet utvinnes.

Fossiler
--------

Den eldste kjente fossilarten av pansermaller er *Corydoras revelatus* fra Salta i Argentina fra sen paleocen. Denne arten er foreløpig plassert i *Corydoras*, men er utvilsomt et medlem av gruppen Corydoradinae.

Et fossil identifisert som *Hoplosternum sp.* er også funnet i La Venta-formasjonen i Río Magdalena i Colombia, og er anslått til å være fra midten av miocen.

Akvaristikk
-----------

Pansermaller er fredelige og aktive fisk som svømmer rundt på bunnen og leter etter mat. På denne måten hjelper de til å holde rent i overfôrede akvarier.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *pansermaller* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *pansermaller* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *pansermaller* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *pansermaller* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *pansermaller* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *pansermaller* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *pansermaller* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Callichthyidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Callichthyidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
En **spiselig vannflaske** er en boblelignende vannbeholder laget av alginat og kalsiumklorid hentet fra brune alger.

Vannboblen er ment til å slukke tørsten og hele boblen er spiselig. Det går an å bite hull på boblen for å så drikke vannet og å svelge hele boblen. Det er det britiske firmaet Skipping Rocks Lab som står bak produktet og de ønsker at deres produkt, kalt *Ooho*, skal kunne erstatte plastflasker ettersom plasten er miljøskadelig. Boblen skal også kunne inneholde annen type væske som brus, sprit og kosmetikk. Bedriften håper på å få solgt den på musikkfestivaler og maratoner i løpet av 2018.

Referanser
----------

1. ↑  «Edible water bottle that wobbles like a breast implant will go on sale». *Mail Online*. Besøkt 4. august 2017.
2. ↑  «Incredible 'edible bottles' store liquid in a transparent sphere that looks like a water bomb». *The Sun* **(engelsk)**. 13. april 2017. Besøkt 4. august 2017.
3. ↑  «Skipping Rocks Lab». *www.skippingrockslab.com* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 8. desember 2015. Besøkt 4. august 2017.
4. ↑  «"Spiselig" vandballon kan give plastikflasker dødsstødet». *nyheder.tv2.dk* **(dansk)**. 13. april 2017. Besøkt 4. august 2017.
**Lauritz Augustinus Rodtwitt** (født 19. juli 1878 i Ålesund, død 10. april 1956 i Oslo) var en norsk offiser og festningskommandant.

Rodtwitt ble uteksaminert fra Krigsskolen i 1900 og fra den Militære Høiskole i 1903. Han var kaptein i Festningsartilleriet fra 1912 og nestkommanderende ved Fossumstrøkets festning fra 1915. Fra 1930 var han oberstløytnant og kommandant samme sted. Rodtwitt fikk Kongens fortjenstmedalje i 1937, for sitt pionerarbeid med oppbyggingen av det motoriserte artilleriet i Norge og ombygging av hestetrukne 10,5 cm Cockerill M/1904 posisjonskanoner til å kunne trekkes av biler. Rodtwitt fungerte også som bilsakkyndig, og det er hans fortjeneste at det ble etablert biltilsyn på Mysen. Under kampene i Østfold ledet Rodtwitt Høytorp fort, under ildgivningen mot den tyske framrykkingen fra Fossum bru, og deretter i kampene under beleiringen av fortet 13. – 14. april 1940.

Referanser
----------

1. ↑  Kayser Barth, Bj. (1930). *Norges militære embedsmenn*. Oslo: A. M. Hanches forlag. s. 495.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**View Askew Productions** er et filmproduksjonsselskap startet av Kevin Smith og Scott Mosier i 1994 i forbindelse med innspillingen av Smiths film *Clerks.*. Selskapet har produsert alle Smiths filmer, samt noen få filmer for Smiths regissørvenner. 

I tillegg til filmproduksjon, driver View Askew Productions flere nettsider: Movie Poop Shoot (en filmkritikerside som ble lagd for filmen *Jay and Silent Bob Strike Back*), News Askew (en nyhetsside opprinnelig startet av fans), Movies Askew (en filmkonkurranse for regissørspirer) og Silent Bob Speaks (Kevin Smiths blog).

Filmer fra View Askew Productions
---------------------------------

* *Clerks II* (2006)
* *Small Town Gay Bar* (2006)
* *Reel Paradise* (2005)
* *Jersey Girl* (2004)
* *Jay and Silent Bob Strike Back* (2001)
* *Vulgar* (2000)
* *Dogma* (1999)
* *Big Helium Dog* (1999)
* *A Better Place* (1997)
* *Chasing Amy* (1997)
* *Drawing Flies* (1996)
* *Mallrats* (1995)
* *Clerks.* (1994)

Eksterne lenker
---------------

* Movie Poop Shoot
* Movies Askew
* Silent Bob Speaks
* (en) *View Askew Productions* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
M-621
M35 2½ ton cargo truck in Saudi Arabia.
**M-621** (amerikansk betegnelse: M 35A2) (også kalt **M-6**) var en lastebil med flatkasse som var i bruk i det norske Forsvaret fra 1960-tallet frem til den ble utrangert på 1990-tallet. 

M-621 var utviklet av REO Motor Car Company for det amerikanske forsvaret tidlig på 1950-tallet (som M 35 – en videreføring av M 34). REO gikk konkurs i 1975. 

Det var minst 10 forskjellige produsenter av modellen fra 1950-tallet og frem til 1980-tallet. Bilen var klassifisert som en 2,5 tonns lastebil med tre aksler og drift på alle hjul (6x6).

Alle akslene var utstyrt med trykkluftstyrt differensialsperre. Trykkluft styrer også mye annet på bilen blant annet hornet og vinduspusserne. Dekkdimensjonen var 11,00x20. Singelmontert (de amerikanske har tvillinghjul bak og uten sperre) 24 V elektrisk anlegg. 

M-621 kunne leveres med frontmontert, mekanisk vinsj med 5 tonns trekkraft.
Noen ble også ombygd i Norge med kran av type SESAM eller HYMAS mellom hytten og planet. 

M-621 hadde en 6-sylindret diesel/multifuelmotor, LD 435-1 som utviklet 140 HK. 5-trinns girkasse med HØY- og LAV-serie, det vil si 10 gir forover og 2 bakover.

Tankkapasitet 190 liter. Drivstofforbruket var høyt – etter sigende 50 liter per 100 km (5 L/mil). Egenvekten var 6 100 kg.

Varianter
---------

De norske M-621 var i hovedsak utstyrt med flatkasse og presenning samt foldbare sittebenker langs sidene med kapasitet 20 mann med personlig utstyr. 

Det ble også levert M-622 tankbiler, M-623 med fast overbygg som ble brukt som kommando- eller kjøkkenvogn og M-624 med tipp. Det fantes også en bergingsvogn med betegnelse M 534 A2. Denne hadde turbo og 210 HK

Oppstandelse
------------

De norske M-621 har fått nytt liv i nødhjelpstransport blant annet i Malawi og på Haiti – prosjekter i regi av Norges Røde Kors som fikk medias oppmerksomhet og vakte oppstandelse i mars 2007.

To M-621 blir brukt av Refugee Norge.

Noen ble også solgt til entusiaster i Historiske Militære kjøretøyers forening som restaurerer disse som en hobby

Eksterne lenker
---------------

* Historiske Militære Kjøretøyers Forening (se under: Kjøretøyer – Bilsider, der det finnes mye info om denne biltypen.)
**Vigdis Hjulstad Belbo** (født 7. august 1955) er en norsk politiker (Sp) og gårdbruker fra Snåsa.

Hun var medlem av Nord-Trøndelag fylkesting fra 1995 til 2011, varaordfører i Snåsa kommune fra 1995 til 2003 og ordfører fra 2003 til 2015. Hun var leder i Nord-Trøndelag Senterparti fra 1996 til 2000. Hun har også ledet Utmarkskommunenes Sammenslutning.

Hun har gått Steinkjer gymnas og Mære landbruksskole. Hun er utdannet journalist fra Høgskolen i Nord-Trøndelag.

Hun vokste opp på gården Ner-Finsås på Snåsa. Faren Iver kom fra Øver-Hjulstad på Inderøy. Hun er barnebarn av Hans Hjulstad, som var ordfører i Inderøy 1927–1929 og 1938 og oldebarn av Ole Haugum, som var stortingsrepresentant 1918 og ordfører i Inderøy 1905–1916 og 1920–1922.

Referanser
----------

1. ↑  «Vigdis Hjulstad Belbo». Stortinget.no.
2. ↑  «Ordfører». Snåsa kommune. Arkivert fra originalen 6. desember 2011.
3. ↑  Stiegler, Ingvil Teige (5. juni 2011). ««Snåsakvinnen» vil ha flere snåsabarn». TV 2. Besøkt 29. september 2021.
4. ↑  Hjulstad, Hans (1960). *Øver-Hjulstad i Inderøy. Garden og ætten*. Inderøy. s. 46–47.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Vigdis Hjulstad Belbo hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Vigdis Hjulstad Belbo hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Vigdis Marie Gjelsvik** (født 3. november 1936 i Hadsel) er en norsk politiker (H) som var ordfører i Nittedal fra 1984 til 1991. Hun var kommunens første kvinnelige ordfører. 

Gjelsvik har vært aktiv i lokalt kulturliv og var mottaker av Nittedal kommunes kulturpris i 2002. Hun har arbeidet som førskolelærer og lærer, og har vært generalsekretær i Norske Kvinners Sanitetsforening.

Gjelsvik er søsteren til Høyre-politiker Trude Drevland og var skuespiller Lars Andreas Larssens lillesøster.

Hun flyttet til Nittedal i 1972 og er bosatt på Rotnes.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Hansen, Truls-Jarle (30. oktober 2021). «(+) Kulturbauta og ordfører runder 85 år»Betalt abonnement kreves. *Varingen* **(norsk)**. Besøkt 29. mars 2023.
2. ↑  AMUNDSEN, EIVIND SÆTHER Foto: PAUL S. (24. oktober 2014). «Forføreren». *www.dn.no* **(norsk)**. Besøkt 29. mars 2023.
3. ↑  «- Høyre - det er mæ!». *www.kommunal-rapport.no* **(norsk)**. 28. november 1997. Besøkt 29. mars 2023.
**Viftereker** er en gruppe tifotkrepser som består av mellom 7,5 og 12,5 cm store reker som finner føde ved å filtrere vannet.

Akvaristikk
-----------

Viftereker er harmløse ovenfor de andre dyrene i akvariet, da de har filtervifter i stedet for klør. De trenger strømninger i vannet for å få i seg føde, så de kan bare anbefales for kar med filterpumper. De klatrer vanligvis opp for å nå nærmest mulig strømmen fra filteret. Hvis man planlegger å ha viftereker i akvariet, bør man tilrettelegge med steiner, røtter eller høye planter som rekene kan sitte og filtrere på.

I naturen eter de fytoplankton og dyreplankton, men som oftest har akvarier under 40 liter eller akvarier som har gått i mindre enn et halvt år, ikke nok av disse til at viftereker vil klare seg. Hvis vifterekene observeres letende etter mat på bunnen, er det et tegn på at det ikke er nok i vannet. I slike tilfeller kan man løse opp algetabletter for harniskmaller i vann og fôre rekene med. Dette kan man gjøre med en dråpeteller for å treffe viftene direkte. Når man fôrer på denne måten risikerer man å forurense akvarievannet da rekene ikke fanger alt. Man bør derfor følge nøye med på vannverdiene (ammonium, nitritt og nitrat-nivåene) når man går frem på denne måten.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *viftereker* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *viftereker* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *viftereker* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Atyopsis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Atyopsis* – zipcodezoo.com
* *Atyopsis* – biolib.cz
* *Atyopsis*[*død lenke*] - barcodinglife.uoguelph.ca
* *Atyopsis*[*død lenke*] – gbif.org
**Karl Ludwig Friedrich von Hinckeldey** (født 1. september 1805 i Schloss Sinnershausen i Sachsen-Meiningen, død 10. mars 1856 i Charlottenburg) var politisjef (*Generalpolizeidirektor*) i Berlin under Fredrik Vilhelm IV av Preussen.

Liv
---

Minnestøtte over Hinckeldey i nærheten av stedet der han ble drept i en duell
Hinckeldey studerte rettsvitenskap i Göttingen og Berlin, og gjorde karriere som embetsmann i de prøyssiske provinsbyene Liegnitz og Merseburg. 18. november 1848 ble han utnevnt til politisjef i Berlin. I dette embetet hadde han ansvaret for mye av byadministrasjonen. Han gikk straks i gang med å modernisere administrasjonen. Politistyrkene ble organisert etter militært mønster, og det ble dannet et profesjonelt brannvesen. Han begynte arbeidet med byens vannforsyning og innførte folkekjøkken og badeanstalter. Mye ble gjort for å dempe misnøyen i befolkningen som hadde ført til marsrevolusjonen i 1848. Samtidig skjerpet Hinckeldey overvåkningen av alle lag av befolkningen gjennom et strengt politiregime. Han hadde rett til å forvise «mistenkelige» personer fra Berlin uten lov og dom.

Gjennom sin maktutøvelse i Berlin kom Hinckeldey i strid med andre grener av den prøyssiske forvaltningen, særlig statsbyråkratiet og militæret. Men kong Fredrik Vilhelm IV holdt sin hånd over ham og beskyttet ham mot alle angrep. Men da Hinckeldey grep inn mot en hasardspill-klubb med adelige medlemmer, ble han utfordret til en duell av offiseren Hans von Rochow, som var en dyktig skytter. Hinckeldey ble drept i pistolduellen som fant sted på Jungfernheide utenfor Berlin 10. mars 1856. Omkring 100 000 mennesker møtte i begravelsen hans, som til tross for at Hinckeldey ikke hadde vært populær, ble en folkedemonstrasjon rettet mot adelskretsen omkring den konservative avisen *Kreuzzeitung*. Også prins Vilhelm viste sin sympati for Hinckeldey, mens kongen var vaklende.

Hinckeldey anses som en av de fremste representantene for den prøyssiske reaksjonen etter marsrevolusjonen i 1848.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6   Allgemeine Deutsche Biographie, 12th volume, side(r) 437-438, oppført som Hinckeldey, Carl von, de.wikisource.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Gerd Heinrich: «Hinckeldey, Carl von.» I *Neue Deutsche Biographie* (NDB). Bind 9, Duncker & Humblot, Berlin 1972, ISBN 3-428-00190-7, s. 175 f. (digitalisering).

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Longsight** er en bydel i Manchester i Storbritannia. Bydelen ligger om lag 4,8 km sør for Manchester sentrum.

Longsights innbyggere er av mange forskjellige etnisiteter og området er preget av fattigdom og kriminalitet.

Demografi
---------

Ved folketellingen i 2011 hadde Longsight 15 429 innbyggere; mange var første- eller andregenerasjon innvandrere, spesielt fra Pakistan og Bangladesh. 27,2 % beskrev seg som hvite, 4,2 % som blandet, 55,3 % som asiatiske, 9,8 % som svarte, 1,8 % som arabiske og 1,9 % av annen etnisitet.

Kriminalitet
------------

Gjengrelatert kriminalitet er et stort problem i området slik det også er i flere andre nærliggende områder i sør-Manchester, for eksempel Rusholme og Moss Side. Siden 1990 har det vært mye vold som grunner i konflikter mellom to rivaliserende gjenger som kjemper om kontroll av området. Det har ført til mange skuddvekslinger og knivangrep og mange har blitt drept. *The Gooch Gang*, fra Moss Side, ble fengslet i 2009, noe som førte til betydelig færre angrep ikke bare i Longsight, men i hele Stor-Manchester. Antall gjengrelaterte skytinger falt fra 120 i 2006 til bare 16 i 2011. I tidlig 2020-årene ser det ut til at gjengkriminalitet vokser igjen med etablering i nærliggende områder av nye voldelig gjenger som *Rusholme Crips* og *AO (Active Only)* som henholdsvis har splittet ut fra de mer kjente *Gooch* og *Doddington* gjengene.

Musikere fra Longsight
----------------------

Oasis brødrene Liam and Noel Gallagher ble født i Longsight, men flyttet senere til Burnage.

Longsight nevnes i sangen *Longsight M13* av den lokale sangeren Ian Brown som tidligere var med i the Stone Roses på hans album *Solarized*. Tittelen gjnespeiler områdets navn og postkode. Sangen ble skrevet av sammen med Browns tidligere bandkompis, gitaristen Aziz Ibrahim, som i 2005 fremdeles bodde i Longsight. Brown nevner også området i Stone Roses sangen *Daybreak* som inneholder linjen: «From Atlanta, Georgia, to Longsight, Manchester».

Referanser
----------

1. 1 2  «Longsight Ward (as of 2011) Local Area Report». *Custom report - Nomis - Official Labour Market Statistics (www.nomisweb.co.uk)*. Office for National Statistics, U.K. 2011. Besøkt 12. februar 2021. (engelsk)
2. ↑  «Gang warfare in Games city». *the Guardian* **(engelsk)**. 27. juli 2002. Besøkt 15. februar 2021.
3. ↑  «Gooch Gang members will be sentenced for bringing 'murder and mayhem' to Manchester». *The Telegraph* **(engelsk)**. 7. april 2009. Besøkt 15. februar 2021.
4. ↑  «Manchester gang-related shootings decline». *BBC News* **(engelsk)**. 22. desember 2011. Besøkt 15. februar 2021.
5. ↑  Bardsley, Andrew; Blakey, Ashlie (11. februar 2021). «Four men GUILTY of killing teenager in Manchester gangland feud». *Manchester Evening News* **(engelsk)**. Besøkt 15. februar 2021.
Portal: Estland

**Sander Post** (født 10. september 1984) er en estisk fotballspiller. Han spiller spiss for Flora Tallinn. Han er 199 cm.

Post gjorde sin debut for FC Elva i 16-årsalderen i 2001 som forsvarer. Etter to sesonger i Elva flyttet han til JK Viljandi Tulevik. 19 år gammel begynte Sander sin profesjonelle karriere med FC Flora Tallinn, Estlands største klubb, i 2004. Samme sesong hadde han et kort opphold hos JK Tervis Pärnu, der han gjorde 19 kamper og scoret 8 mål.

16. juni 2005 signerte Post en kontrakt for den danske 1.-divisjonsklubben Vejle Boldklub på en ettårs utlånsavtale, men fikk bare spilt én seriekamp for klubben. Sommeren 2006, returnerte Post til Flora. Frem til 2008 spilte han mest som midtstopper, men ble flyttet til å spille som spiss, fordi laget manglet en spiss på grunn av skadeproblemer. Post spilte bra i sin nye rolle og scoret 19 mål på 20 kamper. 

21. august 2008 signerte Post for den nederlandske klubben Go Ahead Eagles på en ett års låneavtale for ca. € 60 000 med en kjøpsklausul på € 200,000. Bare en dag senere scoret han sitt første mål for Go Ahead Eagles i sin debutkamp i Eerste Divisie og Go Ahead Eagles. I det 72. spilleminuttet scoret han 1-1-målet mot RKC Waalwijk. Avtalen ble forlenget for en ny sesong i sommeren 2009.

I 2010 Post kom tilbake til Flora i midten av sesongen. Han scoret 24 mål på 17 kamper i Mesterligaen 2009/2010 og ble verdens mest effektive toppscorer i en toppserie, med 1,412 mål per kamp.

Han startet sin 2011 Meistriliiga sesongen med å score et mål mot JK Nõmme Kalju. 31. mars 2011 signerte Post en treårskontrakt med den norske klubben Aalesunds FK. AaFK var på utkikk etter en erstatter for Tor Hogne Aarøy (204 cm) som forlot klubben for en karriere i Japan. Post scoret sitt første seriemål for Ålesund i 2-1 seieren mot Strømsgodset i mai 2011.

Referanser
----------

1. ↑  AaFK har signert med Sander Post Arkivert 26. mars 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sander Post – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Sander Post – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Sander Post – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Sander Post – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Sander Post – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Sander Post – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Sander Post – Estlands fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Sander Post – FBref Rediger på Wikidata
**Slåttnes** er ei bygd på sørsiden av Eidsfjorden i Hadsel kommune i Nordland. Navnet er fra norrønt *sláttr* eller *slátta* og betyr slåtteland.

Bygda ligger på østsiden av Slåttnesbugen, mens bygda Grønning ligger på vestsida. Slåttnes er noe større enn Grønning, men er mindre besøkt av turister pga. mangel av offentlige bygninger. Bygda har egen bussholdeplass og det går bussruter om hverdagen (sett bort fra høytidsdager) både til Sortland og Stokmarknes.

Rett ved Slåttnes ligger fjella Øklet, Gjurtinden og Slåttnesfjellet. Gjurtinden er det mest kjente av de tre fjella, og blir ofte besøkt om sommeren. Stien er noe moderat, og man må ha noe erfaring for å kunne gå opp hit sikkert om vinteren. Slåttnes ligger rett ved Eidsfjorden, og blir regnet som en del av Ytre Eidsfjord. Eidsfjordveien (Fylkesvei 7636) går igjennom Slottnes.

Referanser
----------

1. ↑  «Slåttnes». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  Slåttnes på Norgeskart.no fra Statens kartverk, besøkt 17. oktober 2020
3. ↑  Oluf Rygh (1905). *Norske Gaardnavne*. Bind 16: Nordlands amt. Kristiania: Fabritius. s. 368.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Ståle Bjørnhaug** (født 1942) er en norsk skuespiller og sanger. 

Bjørnhaug scenedebuterte i 1963 på Nationaltheatret der han var ansatt til 1970. Deretter var han ved Den Nationale Scene 1970–1980, hvor han blant annet spilte Varlin i Nordahl Griegs *Nederlaget* og Mefisto i Stein Winges *Faust*-oppsetning. Fra 1981 var han ved Det norske teatret. Av rollene kan en nevne Håkon i Medmenneske, keiser Julian i Sam Besekows uroppførelse av Ibsens *Keisar og Galilear* og Karenin i Anna Karenina.

Innenfor musikkteateret har han spilt Alfio i *Cavalleria Rusticana* på Den Norske Opera, Eisenstein i *Flaggermusen* på Den Nationale Scene, tittelrollen i originalversjonen av *Operafantomet* og Kaifas i *Jesus Christ Superstar* på Det Norske Teatret. Han gjestet Trøndelag Teater i 1986–1987.

Bjørnhaug har hatt biroller i filmer som *Balladen om mestertyven Ole Høiland, Karachi* og *Landstrykere*. I 1994 hadde han rollen som Karl Wilhelm Grüner i tv-serien *Flåttum gård*. Han hadde også en rolle i barneserien *Jul på månetoppen*. Han har også medvirket i en del hørespill.

Han fikk Gammleng-prisen i klassen skuespiller i 2013.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, snl.no, besøkt 11. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Person». *Hørespilldatabase*. Besøkt 11. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ståle Bjørnhaug på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Ståle Bjørnhaug hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Ståle Bjørnhaug hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Bob Siebenberg**, (født **Robert Layne Siebenberg** 31. oktober 1949 i Glendale, California) også kjent som **C. Benberg**, er medlem av det britiske pop/rock-bandet Supertramp, hvor han spiller trommer. Forøvrig var han den eneste amerikaner i Supertramp i gruppens suksessperiode.

Siebenbergs sønn Jesse har også spilt med Supertramp siden utgivelsen av livealbumet *It Was The Best Of Times* (live; 1999) og medvirker ved flere av de seneste konserter og album.

Bob Siebenberg utgav soloalbumet *Giants in Our Own Room* i 1984, hvor han synger halvparten av sangene og spiller keyboard og trommer.
På *Giants in Our Own Room* spiller Siebenberg sammen med Scott Gorham fra Thin Lizzy, Steve Ferris fra Mister Mister, Procol Harum-trommeslageren B.J. Wilson, Kerry Hatch fra Oingo Boingo og John Helliwell. Derek Beauchemin, en av Siebenbergs gamle venner, hjalp til med å skrive sanger og spille keyboard.

Siebenberg spilte også i et band kalt *Heads Up*, som utgav albumet *The Long Shot* i 1989. På dette album medvirket Siebenberg, Dennis O'Donnell, Mark Hart, Brad Cole, John Helliwell, Marty Walsh og Scott Gorham på gitar.

I 1989 ble Siebenberg den første kjente artist til å komponere musikk til et videospill i Sierra On-line's Space Quest III: The Pirates of Pestulon.

Siebenberg synes i øyeblikket å arbeide med en nytt soloalbum, *The Glendale River*, som har vært i arbeid siden 1997.

Referanser
----------

1. ↑  Bob Siebenberg Solo Recordings Arkivert 14. juni 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Bob Siebenberg på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Bob Siebenberg hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Bob Siebenberg på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Bob Siebenberg på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Bob Siebenberg på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Bob Siebenberg på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Bob Siebenberg på AllMusic Rediger på Wikidata
* Bob Siebenberg på Facebook Rediger på Wikidata

* Bob Siebenberg på Myspace Rediger på Wikidata
* Siebenberg på MySpace

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**TCL Chinese Theatre** er en kino som ligger på 6925 Hollywood Boulevard i Hollywood, ved siden av den kjente Hollywood Walk of Fame. Kinoen het opprinnelig **Grauman's Chinese Theatre**, men fra 1973 til 2001 ble den kalt **Mann's Chinese Theatre**. Det nåværende navnet ble offisielt 11. januar 2013, etter at TCL Corporation kjøpte navnerettighetene.

Bygningens opprinnelige navn – Grauman's Chinese Theatre – henspiller på skuespilleren Sid Grauman, som tok initiativet til etableringen og var en av de første eierne.

Grauman og hans forretningspartnere hadde allerede bygget to andre kinoer i Los Angeles. Nede i sentrum lå Million Dollar Theatre, og ved Hollywood Boulevard hadde de åpnet en annen kino, Grauman's Egyptian Theatre, i 1922. Den kinoen ble svært innbringende, og entreprenørene besluttet å bygge enda en kino noen kvartaler unna. Byggingen av Grauman's Chinese Theatre startet i januar 1926, og byggearbeiden pågikk i over 18 måneder å bygge. Den nye kinoen ble innviet 18. mai 1927 med premierevisning av Cecil B. DeMilles film *The King of Kings*. I årenes løp har det funnet sted en rekke andre premierer, bursdagsfester og tre Oscar-utdelinger i denne kinobygningen.

Etableringen
------------

Bygningen ble tegnet av et team fra arkitektkontoret Meyer & Holler med Raymond M. Kennedy som sjefsarkitekt. Det var eiendomsmogulen Charles E. Tobermans idé at den nye kinoen skulle ligne et kinesisk palass.

Sid Grauman eide en tredjedel av aksjene i Chinese Theatre da kinoen stod ferdig. De øvrige aksjeeierne var skuespillerparet Douglas Fairbanks og Mary Pickford samt Howard Schenk.

Fortauet foran bygningen
------------------------

Blant kinoens kjennemerker er betonghellene som ligger på fremsiden, med signaturene og hånd- og fotavtrykkene til kjente filmpersonligheter fra 1920-årene og frem til i dag.

Referanser
----------

1. ↑   pcad.lib.washington.edu, besøkt 1. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Verrier, Richard (11. januar 2013). «China firm buys naming rights to Grauman's Chinese Theatre». *Los Angeles Times*.
3. 1 2  «Chinese Theatres - History». Chinese Theatres. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 27. august 2014.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. juli 2014. Besøkt 27. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Grauman's Chinese Theatre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kart over kjendisenes hånd- og fotavtrykk
* Klikkbart kart over kjendisenes hånd- og fotavtrykk
* Historiske bilder av Grauman's Chinese Theatre

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Stuenes skole** er en offentlig grunnskole med trinn 1-10 på Saltrød, 6 km øst for Arendal sentrum. Skolen er delt i to, ett barnetrinn og ett ungdomstrinn. Skolen har skolefritidsordning (SFO). Per 2019 er May Dypdalen skolens rektor.

Ny skole
--------

Etter planen skulle Stuenes skole i august 2014 ta i bruk på et nybygg på 10 500 kvadratmeter rett ved den gamle skolen. Kostnaden var i forkant beregnet til 180 millioner kroner,, og skolen skulle ta i mot 825 elever. Den gamle ungdomsskolen skulle rives og erstattes med et nytt 25-meters svømmebasseng. Bygget som rommet den gamlebrnes[] barneskolen skulle selges, og det var planlagt at denne bygningen skulle reguleres til leilighet. I samme omgang skulle Stuenes Stadion oppgraderes til kunstgress.

Den gamle skolen ble revet i august 2021

Referanser
----------

1. ↑  «Stuenes skole : Administrasjonen». *www.stuenesskole.no*. Besøkt 15. august 2019.
2. ↑  Agderposten 4. juni 2012 – s. 8

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Mirko Vučinić** (født 1. oktober 1983 i Nikšić, Montenegro, Jugoslavia) er en montenegrinsk tidligere fotballspiller som blant annet har spilt for den italienske Serie A-klubben Juventus.

Klubbkarriere
-------------

Vučinić ble raskt plukket opp av US Lecce. I sin tredje sesong for klubben (2004–05) scoret den 21 år gamle Vučinić 19 mål på 29 kamper. Etter denne suksessrike sesongen var han plaget av skader, og scoret bare ytterligere ni mål på 31 kamper.

### Roma

30. august 2006 ble han utlånt til AS Roma. Den første sesongen spilte han ikke mye, blant annet på grunn av to kneoperasjoner. Oppstillingen med Francesco Totti som enslig spiss gjorde det enda vanskeligere for Vučinić å oppnå mye spilletid. Han scoret likevel tre mål for klubben, det første kom da Roma vant 1-0 mot Siena i januar 2007. Det første målet i Mesterligaen kom i kvartfinalen mot Manchester United 4. april 2007. Han scoret også det avgjørende målet mot Real Madrid i Mesterligaen.

I begynnelsen av sesongen 2007-08 kjøpte Roma ham fra Lecce. På grunn av Francesco Tottis rolle i Romas formasjon begynte Vučinić å spille som venstreving. Han scoret sitt første mål for sesongen i Mesterligaoppgjøret mot Sporting CP. I den neste bortekampen mot AC Milan på San Siro, startet Vučinić i stedet for Totti som var ute med skade, og scoret kampens eneste mål.

### Juventus

1. august 2011 signerte Vučinić en fireårskontrakt med den italienske klubben juventus, verdt 15 millioner euro.

Landslagskarriere
-----------------

Vučinić var en av to spillere født i Montenegro som ble tatt ut til å spille for Serbia og Montenegro under VM 2006 (den andre var Dragoslav Jevrić), men 23. mai 2006 ble han skadet, og kunne ikke delta i mesterskapet.

Etter at Montenegro fikk sin uavhengighet, valgte Vučinić å spille for Montenegros landslag. Han scoret landets første landslagsmål i en vennskapskamp mot Ungarn.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mirko Vučinić – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Mirko Vučinić – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Mirko Vučinić – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Mirko Vučinić – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Mirko Vučinić – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Mirko Vučinić – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (de) Mirko Vučinić – fussballdaten.de Rediger på Wikidata

* (en) Mirko Vučinić – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Mirko Vučinić – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Mirko Vučinić – FBref Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
AS Roma – 2023/2024 |
| --- |
| 
* 1 Patrício
* 2 Karsdorp
* 3 Ibañez
* 4 Cristante
* 5 Ndicka
* 6 Smalling
* 7 Pellegrini
* 8 Matić
* 9 Abraham
* 11 Belotti
* 14 Llorente
* 17 Viña
* 18 Solbakken
* 19 Çelik
* 20 Camara
* 21 Dybala
* 23 Mancini
* 24 Kumbulla
* 37 Spinazzola
* 52 Bove
* 55 Darboe
* 59 Zalewski
* 63 Boer
* 92 El Shaarawy
* 99 Svilar
* Ćorić

Hovedtrener: Mourinho
 |
*Navnet «Bergensfjord» er brukt på en rekke skip. Se flere betydninger*

**MS «Bergensfjord»** ble overlevert fra verftet Swan, Hunter & Wigham Richardson, Wallsend-on-Tyne ved Newcastle i England til Amerikalinjen i 1956. Skipet var på 18 739 tonn og hadde en plass til 878 passasjerer. Det året MS «Bergensfjord» ble satt i trafikk, satte Amerikalinjen ny passasjerrekord for sine transatlantiske seilinger. Siden gikk det jevnt og raskt nedover for denne delen av virksomheten.

MS «Bergensfjord» ble kjøpt i all hast av det franske rederiet CGT og gitt navnet «De Grasse II» i 1971 for å erstatte skipet «Antilles» som var gått tapt i brann. Rederiet klarte ikke å oppnå lønnsomhet på ruten Le Havre-Southampton-Karibien og overført skipet til cruisetrafikk i 1972.

Skipet ble solgt videre allerede i 1973 og fikk navnet «Rasa Sayang».

I 1980 overtok greske eiere, Aphrodite Maritime Co. 17. august 1980 brøt det ut brann i maskinrommet under oppgradering ved et verft i Perama i Hellas. Man valgte å taue det brennende skipet ut av havnen. Slukningsforsøkene var mislykket, skipet kantret og sank nær Kynosoura, en øy få nautiske mil ut av Perama.

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 5042120 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) MS «Bergensfjord» (1956) – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |