recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

Det hellige fjellet Sulayman-Too
**Sulayman-Too** er et hellig fjell i Osj i Kirgisistan og landets første verdensarvsted. Fjellet reiser seg rett opp fra Ferganadalens slette og er en populær plass både for lokalbefolkningen og turistene. Tidligere var det en viktig plass for muslimske pilgrimsvandringer.

Sulayman er en profet i Koranen og fjellet har et hellig sted som regnes å markere hans gravplass. Kvinner som bestiger den hellige toppen og kravler gjennom en åpning i berget kommer, ifølge legenden, til å føde friska barn. Trær og busker på fjellet er pyntet med mengder av små fastbundne tøybiter, såkalte *bønnevimpler*. 

Verdensarvkomiteen fremhever at Sulayman-Too er "det beste eksempelet på et hellig fjell i Sentralasia gjennom flere tusen år". Stedet er fortsatt en populær plass for muslimer og har trapper som leder opp til den høyeste toppen der det fins en liten moské. Den ble bygd av Bobur i år 1510 og ble gjenoppbygd på slutten av 1900-tallet. 

Sulayman-Too har også et museum som hogd inn i fjellet. Det ble etablert under sovjetunionen; museet viser arkeologiske funn fra området og beskriver dets historie. Ved fjellets fot er en gravplass.

Referanser
----------

1. ↑  «Sacred mountain in Kyrgyzstan enters List along with Iran’s Shushtar water system and Royal tombs in Republic of Korea» **(engelsk)**. World Heritage Centre. Besøkt 13. august 2009.
Caterpillar D10N-bulldoser
«Bulldozer» har flere betydninger.
En **bulldoser** eller **bulldozer**, også bare **dozer** er et beltekjøretøy med frontskjær som blir brukt til tungt anleggsarbeid, som planeringsarbeid i ulendt terreng, veiarbeid for å flytte store mengder jord, sand, pukk og annet tilsvarende materiale. Beltene på bulldoseren har stor overflate, og derfor har maskinen lavt marktrykk. Dette gjør at bulldosere kan arbeide på løst eller vått underlag der andre maskiner ikke får grep og kan ta seg frem. Bulldosere blir produsert i mange forskjellige størrelser, med vekt fra noen få tonn til 150 tonn.

Navnet
------

Ordet bulldoser kommer av amerikansk engelsk *to bulldoze*, som betyr å tvinge noen ved bruk av skremsel og makt. Ordet ble først brukt i den amerikanske delstaten Louisiana om en hvit mann som ved valg søkte å skremme svarte personer til å stemme på en bestemt måte. Senere ble navnet brukt om senkesmier eller større presser, mens det i dag er så godt som ensbetydende med anleggsmaskinen bulldoser.

Verdens største bulldoser

Verdens største
---------------

Komatsu D575A har tittelen som verdens største bulldoser. Bulldoseren blir produsert av Komatsu Ltd i Japan, og blir brukt innen gruvedrift i land som USA, Canada og Australia.

Bulldoseren veier 152.6 tonn, og har et skjær som er 7,4 meter bred og 3,6 meter høy. Maskinen er 4,88 meter høy og 11,71 meter lang.

Referanser
----------

1. ↑  «Bulldoze» **(engelsk)**. finedictionary.com. Arkivert fra originalen 22. mai 2018. Besøkt 22. mai 2018. «Definitions […] Century Dictionary and Cyclopedia […] bulldoze To coerce or intimidate by violence or threats; especially, in politics, to bully; influence unfairly: applied particularly to the practices of some southern whites since the civil war.»
2. ↑  «Verdens Største Dozer - Gruvedrift på stor skala». *xn--verdensstrste-jnb.no*. Besøkt 14. mai 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
***Chess Titans*** er et 3D-sjakkspill utviklet av Oberon Games. Spillet er et innebygd Microsoft-spill som er inkludert i operativsystemene Windows Vista (2007) og Windows 7 (2009). Spillet er ikke lenger inkludert i Windows 8 og oppover, men brukere som bruker Windows 8, Windows 8.1, Windows 10 og Windows 11 kan fortsatt spille det ved å laste ned spillet fra tredjepartsnedlastingssiden *win7games.com* som også inkluderer alle de andre Microsoft-spillene fra Windows 7, ikke bare *Chess Titans*. Det er et animert og fotorealistisk spill hvor man kan velge mellom 10 vanskelighetsgrader fra nivå 1 til nivå 10 (nivå 1, 2 og 3 er vanskelighetsgradene for nybegynnere, nivå 4, 5, 6 og 7 er de middels vanskelighetsgradene, og nivå 8, 9 og 10 er de avanserte vanskelighetsgradene). Spilleren kan velge mellom enten å spille mot datamaskinen eller en annen spiller (ikke online).

Om spillet
----------

Dette spillet blir spilt ved hjelp av enten musa eller tastaturet. Målet og reglene er det samme som i et helt vanlig sjakkspill. Med musa klikker spilleren på brikken han/hun vil flytte og deretter på feltet han/hun vil flytte brikken til. Når spilleren klikker på en brikke, vil felt som er et gyldig trekk lyse enten lyseblått (vanlig), rosa (angrep) eller indigo (spesial). Feltet som brikken allerede står i vil lyse gult.

### Lyseblått felt – vanlig trekk

Hvis spilleren flytter en brikke til et blått felt, gjør han/hun et helt vanlig trekk, som for eksempel bonde ett felt fram, eller to hvis den ikke har blitt flyttet på ennå, eller hest to felt opp/ned og et til siden, eller to felt til siden og et opp/ned.

### Rosa felt – angrepstrekk

Hvis spilleren flytter en brikke til et rosa felt, slår han/hun en av motstandernes brikker som står på dette feltet.

### Indigo felt – spesialtrekk

Hvis spilleren flytter en brikke til et indigo felt, gjør han/hun et spesialtrekk. Det finnes tre spesialtrekk i sjakk: en passant, rokade og bondeforvandling.

Referanser
----------

1. ↑  Mark Baggesen (27. februar, 2009). Chess Titans - Microsoft Windows Vista Games, Page 4 Arkivert 27. februar 2009 hos Wayback Machine. *windows.about.com* (engelsk). Besøkt 5. november 2018.
2. ↑  «Windows 7 Games for Windows 11 and Windows 10» *win7games.com* (engelsk). Besøkt 19. februar 2024.

Portal: Videospill
En Sebring til salgs i Paris i 2015.
En Sebring avbildet i Nancy i Frankrike i 2013.
**Maserati Sebring** er en luksuriøs grand tourer familiebil fra italienske Maserati som ble laget fra 1963 til 1969.

Navnet kommer av løpsbanen Sebring i Florida. Den ble først vist ved Genevesalongen i 1962.

I likhet med forgjengeren Maserati 3500 GTi, hadde den to dører, fire seter og rikelig med bagasjeplass. Den var designet av Vignale og hadde 3,5-liters sekssylindret motor med 235 hestekrefter. 

Serie II kom i 1965 med en 3,7 liters motor med 265 hestekrefter. Mot slutten kunne en også få den med fireliters motor med 265 hestekrefter. 

Det ble laget 348 eksemplarer av første serie. Totalt ble det laget nærmere 600 Sebring.

Den ble erstattet i 1969 av modellen Maserati Indy, der Indy også refererer til et baneløp i USA.

Referanser
----------

1. 1 2  Maserati Sebring Series I fra ultimatecarpage.com, sist lest den 14. februar 2024.
2. ↑  Maserati Sebring fra supercars.net, sist lest den 14. februar 2024.
Spiraklet bak øyet hos en sørgehai
Et **sprøytehull** (**sprakel** eller **spriaculum**) er en åpning på begge sider av hodet bak øyet hos bruskfisker og enkelte beinfisker med primitiv bygning av hodeskallen. Åpningen må ikke forveksles med sprøytehullet hos hvaler, som er en neseåpningen.

Spiraklet strekker seg fra utsiden og inn til svelget mellom øyet og gjellene på hver side av hodet. Selve åpningen er en sterkt redusert gjelleåpning. Hos kjeveløs fisk er denne åpningen den første gjellespalten. Hos kjevemunner er første gjelleåpning klemt inne mellom kjeven (den fremste gjellebuen), og gjellebuen bak, som holder selve kjeveleddet sammen med hjernekassen. Hos haier og skater har denne åpningen funksjonelle gjeller. Hos bikirer, lungefisk og hos hos hos mange panserpadder sitter spiraklene på toppen av skalletaket og brukes til at puste luft inn til lungene/svømmeblæra. En slik åpning hos de utdødde panserpaddene er antatt å være opphavet til øret hos springpadder og amnioter (krypdyr, fugler og pattedyr).

Det anatomiske begrepet *spiraculum* betyr «pustehull», og benyttes både om sprøyehull hos fisk og om spirakler hos insekter.

Referanser
----------

1. ↑  Romer, A.S. (1949): *The Vertebrate Body.* W.B. Saunders, Philadelphia. (2nd ed. 1955; 3rd ed. 1962; 4th ed. 1970)
2. ↑  Graham, J.B.; Wegner, N.C.; Miller, L.A.; Jew, C.J.; Lai, N.C.; Berquist, R.M.; Frank, L.R.; Long, J.A. (23. januar 2014). «Spiracular air breathing in polypterid fishes and its implications for aerial respiration in stem tetrapods». *Nature Communications*. 5 (1). doi:10.1038/ncomms4022. Besøkt 15. september 2019.
3. ↑  Graham, Jeffrey B.; Wegner, Nicholas C.; Miller, Lauren A.; Jew, Corey J.; Chin Lai, N.; Berquist, Rachel M.; Frank, Lawrence R.; Long, John A. (2014). «Spiracular air breathing in polypterid fishes and its implications for aerial respiration in stem tetrapods». *Nature Communications*. 5. Besøkt 23. august 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**Bisnovat** ( **Molniya**) **R-4** (NATO-kallenavn: **AA-5** '**Ash'**) var et tidlig sovjetisk langdistanse luft-til-luft-missil. Det ble primært brukt som eneste våpen i jagerfly av typen Tupolev Tu-128, brukt til å avskjære fiendtlige fly. Det var tilpasset dets RP-S *Smerch* ('Tornado') radar.

Historie
--------

Utviklingen av R-4 begynte i 1959, opprinnelig benevnt **K-80** eller **R-80** ble det tatt i bruk rundt 1963 ombord i Tu-128. I likhet med andre sovjetiske våpen brukte den både semi-aktiv radar (**R-4R**) og infra-rød i (**R-4T**) versjoner. Standard sovjet-prosedyre var å fyre av begge våpnene i par for å øke sjansen for treff.

I 1973 ble våpenet modernisert til **R-4MR** (SARH) / **MT** (IR) standard, med lavere minimumshøyde for målet, (0.5–1 km), og forbedret søkeevne, tilsvarende den oppgraderte RP-SM *Smerch-M* radar. R-4 var i begrenset bruk frem til 1990, og tatt ut av bruk, samtidig med Tu-128.

Spesifikasjoner (R-4T / R-4R)
-----------------------------

* **Lengde:** (R-4T) 5.2 m; (R-4R) 5.45 m
* **Vingespenn:** 1300 mm
* **Diameter:** 310 mm
* **Tjenestesektoren:** (R-4T) 480 kg; (R-4R) 492.5 kg
* **Hastighet:** Mach 1.6
* **Rekkevidde:** (R-4T) 2–15 km; (R-4R) 2–25 km
* **Styring:** (R-4T) Infrarød stråling; (R-4R) semi-active radar
* **Stridshode:** 53 kg høyekdplosivt

Litteratur
----------

* Gordon, Yefim (2004). *Soviet/Russian Aircraft Weapons Since World War Two*. Hinckley, England: Midland Publishing. ISBN 1-85780-188-1.

Eksterne lenker
---------------

* К-80, Р-4 - beskrivelse(på russisk) med bilder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Anton Weber** (født i 1910 i Tyskland; død i 1998) var en tysk katolsk ordensprest av pallottinernes fellesskap (Societas Apostolatus Catholici, SAC).

Biografi
--------

Weber ledet fra 1941 til september 1944 et pavelig hjelpeverk for «katholisch getaufte Nichtarier» (katolsk døpte ikke-ariere) i Roma. Initiativet til dette hjelpeverket utgikk fra pater Max Joseph Größer (født 5. august 1887 i Hannover, død 19. mars 1940).

### *Brasilien-Aktion*

Pave Pius XII's statssekretariat utvirket fra president Getúlio Vargas' regime en spesialinnvandringskvote for 3000 katolikker til Brasil. Det var Raphaels-Werk Dienst am Menschen unterwegs i Hamburg (Sankt-Raphaels-Verein) som skulle velge kandidater til visumene. Ved den brasilianske ambassaden i Berlin trenerte man imidlertid behandlingen av visumsøknadene.[] Sankt-Raphaels-Verein ble da enig med Statssekreteriatet at 1000 av visumene skulle tilkomme personer som allerede befant seg utenfor Det tyske rike. Statssekretariatet mottok deretter visumsøknadene fra forskjellige stater og overleverte dem med komplett papirarbeid til den brasilianske ambassadør ved Den hellige stol.

Slik kunne man i april 1940 de første visumer distribueres til flyktninger i Italia, men før Italia gikk med i verdenskrigen var det bare femti som hadde rukket å reise ut fra landet.[] At den brasilianske ambassade til Den hellige stol var blitt koblet inn, gjorde imidlertid at Sankt-Raphaels-Verein kunne utvide sin virksomhet til Italia. Etter at pallottinernes generalprokurator pater Franz-Xaver Hecht hadde fått midlertidige oppgaver i Roma, ble det i juli 1940 opprettet en Rafaels-filial i pallottinernes pilegrimshus i Via Pettinari ved Tiberen, og den ble ledet av pater Weber. Noen uker etter ble det også opprettet en filial i Lisboa i Portugal, som ble ledet av pater Wojciech Turowski. 

I juli 1941 innstilte den brasilianske regjeringen mottaket av flykninger.

Under Fall Achse ble Weber jøderedder. I slutten av oktober 1946 ble han pallottinernes generalprokurator.

Pater Weber fortalte til Gitta Sereny at Adolf Eichmann under navnet Richard Klement var dukket opp hos Alois Hudal og hadde da hevdet at han kom fra Øst-Tyskland, og ikke ønsket å vende tilbake dit fordi han ikke ville bo hos bolsjeviker.

Referanser
----------

1. ↑  *Liber mortuorum, Ksiega Zmarlych Polskich Pallotynów i Pallotynek*  Arkivert 27. august 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  Ulrich Krieter, Karl-Andreas Krieter: Pfarrer der Katholischen Kirchengemeinde St. Bonifatius in Hamburg-Wilhelmsburg in den Jahren 1934 bis 1961, s. 91 FN 176
3. ↑  Klaus Voigt: *Zuflucht auf Widerruf: Exil in Italien*, 1933–1945 – Band 2 1993, d. 293
4. ↑  *Die Zeit*, 1984, Pässe vom Papst
5. ↑  Irmtrud Wojak: *Eichmanns Memoiren: 2001*, s. 20

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Secret Internet Protocol Router Network (SIPRNet)** er en sammenkobling av datanettverk for USAs utenriksdepartement og forsvarsdepartement. Dette amerikanske regjeringsnettet fungerer som transport innen et lukket intranett av materiale særlig fra disse etaters utenriksposteringer, særlig for den slags som ikke skal offentliggjøres eller transporteres i offentlig mer alment tilgjengelige systemer. Det fungerer som transportør av dokumenter, e-poster og lignende, og er således å betrakte som en lukket versjon av det sivile internettet.

Materialet er gradert opp til og inklusive det amerikanske graderingsnivå «SECRET»/hemmelig. Materiale som er høyere sekretessgradert enn dette transporteres på et annet system, Joint Worldwide Intelligence Communications System.

Arbeidet med oppbyggingen av SIPRNet begynte i 1991 på oppdrag av Pentagon.

Referanser
----------

1. ↑  „Netze, Tricks und Informanten – Aus welcher Quelle Wikileaks schöpft", Tagesschau, 29. November 2010

Eksterne lenker
---------------

* DISA
* Secret Internet Protocol Router Network (SIPRNET) Arkivert 18. desember 2010 hos Wayback Machine. by the Federation of American Scientists' Intelligence Resource Program (FAS)
* Using the SIPRNET – Guide to using the SIPRNet (fra rjhresearch.com)
***Macrocheirus*** er en slekt av biller i overfamilien snutebiller (Curculionoidea).

Utseende
--------

Middelsstore til store (opptil 50 millimeter) snutebiller, de fleste av artene forholdsvis store til snutebiller å være, og slekten omfatter noen av de største av alle snutebiller. Kroppsformen er avlang og mer eller mindre sylindrisk, og de har en lang, krum snute som er rund i tverrsnitt. Grunnfargen er vanligvis mørkebrun eller svart, men de har ofte rødlige eller hvite tegninger. **Hodet** er forholdsvis lite med store fasettøyne. Hos noen arter møtes fasettøynene på undersiden av hodet. I midten er hodet trukket ut til en lang snute. Antennene sitter festet på sidene av snuten. Disse består av et langt indre ledd, en midtre svøpe (*funiculus*) på 4-6 ledd, og en ytre, tre-leddet kølle. Antennene er knebøyde mellom det første leddet og svøpen. **Brystskjoldet** (pronotum) er forholdsvis stort, omtrent så langt som bredt, med rundede sider. Det er gjerne kraftig punktert, men mangler tydelige groper eller furer. **Dekkvingene** er gjerne omtrent så brede som brystskjoldet, avlange og parallellsidige, ofte med tydelige punktrekker. **Beina** er forholdsvis kraftige og middels lange, forbeina er nokså sterkt forlengede, særlig de krumme leggene, som har en brem av stive hår på undersiden. Lårene kan ha en tann på undersiden. Føttene er fem-leddete, det fjerde leddet varierer i størrelse fra ganske stort og tydelig til meget lite og nesten usynlig. Det tredje leddet er tolappet.

Levevis
-------

De fleste av artene lever i tropene på enfrøbladete planter, særlig på bambus.

Forhold til mennesker
---------------------

Den store arten *Cyrtotrachelus dux* kan opptre som et betydelig skadedyr på bambus. På den andre siden er denne artens fete larver spiselige, og samles i betydelig omfang til mat i noen områder. Voksne eksemplarer blir noen ganger brukt som leker ved at de blir bundet fast med en tråd slik at kan fly under bærerens kontroll.

Utbredelse
----------

Slekten er vidt utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **ursnutebiller, Dryophthoridae** Schönherr, 1825 (ev. underfamilie av snutebiller Curculionidae)
					- Underfamilien kornsnutebiller, **Rhynchophorinae** Schönherr, [1833]
						* Stammen **Rhynchophorini** Schönherr, [1833]
							+ Slekten ***Macrocheirus*** Schönherr, 1838 
								- *Macrocheirus druryi*  Guérin-Méneville, 1844
								- *Macrocheirus herveyi* C.O. Waterhouse, 1887
								- *Macrocheirus longipes* Lacordaire, 1866
								- *Macrocheirus praetor* Gyllenhal *in* Schönherr, 1838
								- *Macrocheirus spectabilis* Dohrn, 1883
								- *Macrocheirus vittatus* Jordan, 1894

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
Argentinas flagg
**Chile flagg** består av tre like brede horisontale striper, hvorav de ytre er lyseblå og den midtre er hvit. Det ble innført i 1812, og i 1818 ble en gyllen sol lagt til i midten.

Flagget med sol kalles «det offisielle seremoniflagget» (spansk *Bandera Oficial de Ceremonia*), mens versjonen uten solen kalles «det ornamentale flagget» (spansk *Bandera de Ornato*). Begge versjoner er regnes som likeverdige nasjonalflagg, men når begge brukes skal det ornamentale alltid plasseres under det seremonielle. Det seremonielle er både sivilt flagg, statsflagg, krigsflagg og orlogsflagg, mens det ornamentale er sivilt flagg og orlogsflagg.

Etter regler fra 1978 er flagget proporsjoner 9:14, og størrelsen som skal brukes på offentlige stenger er 90 cm x 140 cm. Stripene er da 30 cm hver. Det finnes også flagg med proporsjonene 1:2 og 2:3 i bruk, men disse kan ikke brukes i offisielle sammenhenger. Det finnes ingen offisiell farge; blåfargen beskrives bare som «himmelblå» (spansk *celeste*). I Pantone er himmelblå N21-01, som tilsvarer 155, 196, 226 i RGB-farger.

Emblemet kalles Maisolen (spansk *Sol de Mayo*). Det er hentet fra den første agentinske mynten, som ble slått i 1813.

Flaggets dag er siden 1938 den 20. juni, som er Belgranos dødsdag. Dagen er offentlig høytidsdag.

Historie
--------

Ifølge legenden ble flagget innført av general Manuel Belgrano. Under slaget ved Rosario la han merke til at begge sider brukte de spanske fargene, rødt og gult, og han lagde derfor et nytt flagg under Mairevolulusjonen i 1810. Han sendte et brev til Den første junta og fortalte om dette. Juntaen svarte at han ikke måtte kjempe under dette flagget, fordi de fryktet at det ville provosere for mye. Men svaret nådde Belgrano for sent, og flagget var allerede i bruk på slagmarken.

Den 23. august 1812 ble det for første gang heist i Buenos Aires, på en kirke viet til St. Nicholas av Bari. På stedet står i dag en obelisk. Etter uavhengighetserklæringen den 9. juli 1816 begynte en argentinske Kongressen å bruke flagget.

Solen ble lagt til på krigsflagget i 25. februar 1818. Det ble senere bestemt at versjonen med sol også skulle brukes som nasjonalflagg.

Referanser
----------

1. ↑  La Primera Bandera y su destino Arkivert 2. april 2010 hos Wayback Machine. Arkivert 2010-04-02 hos Wayback Machine Mal:In lang
2. ↑  «Considerando: Que el Escudo, la Bandera y el Himno son símbolos de la soberanía de la Nación y de la majestad de su historia;». *servicios.infoleg.gob.ar*. Besøkt 23. mars 2018.
3. ↑  «Norma: LEY 23208». *servicios.infoleg.gob.ar*. Besøkt 23. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Argentinas flagg på Flag of the World

| * v
* d
* r
Søramerikanske flagg |
| --- |
| Selvstendige land | Argentina · Bolivia · Brasil · Chile · Colombia · Ecuador · Guyana · Paraguay · Peru · Surinam · Trinidad og Tobago · Uruguay · Venezuela |
| Territorier | Aruba · Bonaire · Curaçao · Falklandsøyene · Fransk Guyana · Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Slovenias flagg Slovenia |
|  i langrenn: |
| De olympiske ringer Vinter-OL for ungdom |
| Bronse | 2012 Innsbruck | 5 km klassisk |
| Langrenn Junior-VM |
| Sølv | 2012 Erzurum |  10 km skiathlon  |
| Bronse | 2012 Erzurum |  4 x 5 km stafett  |
| Langrenn European Youth Olympic Festival |
| Sølv | 2011 Liberec |  5 km fri teknikk  |

**Lea Einfalt** (født 19. mai 1994 i Ljubljana) er en slovensk langrennsløper og skiskytter, som representerer TSK Triglav Kranj.

Einfalt deltok under Junior-VM på ski 2011 i Otepää, hvor hun endte på 72.-plass i 5 km fri teknikk og 6.-plass i stafett. To uker senere tok Einfalt sølvmedalje i 5 km klassisk under European Youth Olympic Festival i Liberec.

Hun ble tatt ut i den slovenske troppen til Vinter-OL for ungdom 2012 i Innsbruck, hvor Einfalt tok bronse i 5 km klassisk bak russiske Anastasija Sedova og lagvenninnen Anamarija Lampič. To dager senere under sprinten kom hun helt til finalen, men ble der slått av norske Silje Theodorsen som tok gullmedaljen, mens Einfalt endte sist på en 6.-plass.

Under Junior-VM på ski 2012 i Erzurum endte hun på 13.-plass i 5 km klassisk, men tok to dager senere sølvmedaljen i 10 km skiathlon bak lagvenninnen Nika Razinger. Hun avsluttet mesterskapet med å gå Slovenia inn til bronsemedalje på stafetten, på lag med Anja Eržen, Anamarija Lampič og Razinger.

Einfalt ble tatt ut i den slovenske troppen til Ski-VM 2013 i Val di Fiemme, der Einfalt endte på 62.-plass i 10 km fri teknikk. Hun debuterte 10 måneder senere i verdenscupen i langrenn under 15 km fri teknikk i Davos, hvor hun 14. desember 2013 endte på en 54.-plass; 4.17,5 bak vinneren Marit Bjørgen.

To år senere, under Ski-VM 2015 i Falun, startet Einfalt med en 35.-plass i 15 km skiathlon og fulgte opp med en 26.-plass i 10 km fri teknikk. Mesterskapet ble avsluttet hun med å gå Slovenia inn til en 10.-plass på stafetten, på lag med Anamarija Lampič, Katja Višnar og Nika Razinger.

Referanser
----------

1. ↑   Biathlon.com.ua, biathlon.com.ua person-ID 5923, besøkt 27. mai 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lea Einfalt – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Lea Einfalt – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Lea Einfalt – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lea Einfalt – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

* (en) Lea Einfalt – biathlon.com.ua Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**ISO 216** spesifiserer en **internasjonal standard for papirstørrelser** som brukes i de fleste land i verden. Standarden er basert på den tyske DIN-standarden (DIN 476) fra 1922.

ISO 216 definerer to serier med papirstørrelser: A og B, hvorav A-formatene er velkjente. Det er også en C-serie for konvolutter, definert i ISO 269. Det svenske SIS har i tillegg definert seriene D, E og F.

Formatene
---------

*Se også:  A3-papir og A4-papir*
Papirformatene i A-serien har som utgangspunkt et papirformat på 841 × 1189 mm, tilsvarende 1 m², utgangspunktet for B-serien er 1000 × 1414 mm, et format der kortsiden er nøyaktig 1 meter. 

De øvrige formatene fremkommer ved halvering av papirarket på tvers. 

Forholdet mellom kort- og langsiden av arkene er definert til å være

{\displaystyle 1:{\sqrt {2}}}
det vil si at langsiden til arket er ca. 1,4142 ganger så lang som kortsiden.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Serie A |
| --- |
| Format | Størrelse(mm × mm) |
| A0 | 841 × 1189 |
| A1 | 594 × 841 |
| A2 | 420 × 594 |
| A3 | 297 × 420 |
| A4 | 210 × 297 |
| A5 | 148 × 210 |
| A6 | 105 × 148 |
| A7 | 74 × 105 |
| A8 | 52 × 74 |
| A9 | 37 × 52 |
| A10 | 26 × 37 |

 | 

| Serie B |
| --- |
| Format | Størrelse(mm × mm) |
| B0 | 1000 × 1414 |
| B1 | 707 × 1000 |
| B2 | 500 × 707 |
| B3 | 353 × 500 |
| B4 | 250 × 353 |
| B5 | 176 × 250 |
| B6 | 125 × 176 |
| B7 | 88 × 125 |
| B8 | 62 × 88 |
| B9 | 44 × 62 |
| B10 | 31 × 44 |

 | Illustrasjon av størrelsene |

Masse
-----

På vanlig kopipapir står det «80 gram/kvadratmeter». Dette betyrat et A0-ark med denne massetettheten vil veie 80 gram. Et A4 kopiark med 80 g⁄m2 veier da altså 5 gram (siden et A4-ark har 1⁄16 av arealet til A0).

For å finne vekten til et vilkårlig 80-g/m2 ark, kan man bruke følgende formel, hvor {\displaystyle n} angir størrelsen i A-serien og {\displaystyle m} angir massen i gram

{\displaystyle m={\tfrac {80}{2^{n}}}}

Se også
-------

* Ris, enhet for papir
* Bok, enhet for papir
* A4-papir
***Paratyphloporus*** er en slekt av snutebiller (Curculionidae) som lever på busker og trær. De er små, korte og høyr hvelvede, og kroppen er dekket av skjell i ulike farger, noen av disse er som oftest oppstående og hårlignende og gir billene et "bustete" utseende. Snuten er lang, men den holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra.

Utseende
--------

Små (gjerne 2 – 6 mm), slanke, høyt hvelvede biller, gjerne brunlige. De mangler fasettøyne og er blinde. **Hodet** er temmelig lite, fasettøynene er forholdsvis store og flate. Snuten er middels lang og tynn og holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene som ender i en kopplignende grop på mellombrystet (*mesosternum*). Antennene er festet rundt midten av snuten. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, men tydelig smalere enn dekkvingene. Sidene er avrundede. Det har ofte markerte knøler på sidene. **Dekkvingene** er ovale hos de fleste, men parallellsidige hos noen av de større artene. De har mer eller mindre markerte skuldre og ofte rekker av oppstående skjell. **Beina** er kraftige og forholdsvis lange, lårene er vanligvis utannede, men kan ha en tann på undersiden. Leggene (*tibiae*) ender i en krok (*uncus*). Føttene er nokså korte og kan foldes tilbake mot leggen.

Levevis
-------

Denne gruppen har et underjordisk levesett og kan finnes i huler.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Middelhavsområdet.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **tresnutebiller, Cryptorhynchinae** Schönherr, 1825
						* Stammen **Torneumatini** Bedel, 1884
							+ Slekten ***Paratyphloporus*** Solari, 1937
								- *Paratyphloporus ericeensis* Stüben, 2007
								- *Paratyphloporus karamani* (Formánek, 1912)
								- *Paratyphloporus zoufali* (Reitter, 1913)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Zavodovski Island** er ei ubebodd vulkanøy i Traversayøyene som er en del av de nordlige Sør-Sandwichøyene. Øya er den nordligste i Sør-Sandwichøyene, 350 km sørøst for Sør-Georgia.

Zavodovski Island ble oppdaget og navngitt av en russisk antarktisekspedisjon under ledelse av Fabian Gottlieb von Bellingshausen på julaften 1819. Bellingshausen oppkalte øya etter løytnant Ivan Zavodovski, som var kaptein på ekspedisjonsskipet «Vostok».

Øya er 5 km bred og er dekket av tefra. Det er flere aktive fumaroler. Stratovulkanen **Mount Curry** litt vest for den sentrale delen av øya, utgjør det høyeste punktet, 551 moh. Det er antatt utbrudd som har gitt basaltavleiringer i 1823, 1830 og 1908.
Et vulkanutbrudd ble observert fra satellitt i april 2012. Utbruddets omfang er ikke kjent.

En million ringpingvin hekker på øya, en av verdens største pingvinkolonier.

Øya er åpen for turisme siden 1982. Sør-Afrikas meteorologiske institutt drev en automatisk værstasjon der fra 1995 til 1999.

Referanser
----------

1. ↑  «Om vulkanen (på engelsk)». Arkivert fra originalen 28. november 2018. Besøkt 24. november 2009.
2. ↑  «Smithsonian Institute om øya (på engelsk)». Arkivert fra originalen 12. juli 2009. Besøkt 24. november 2009.
3. ↑  «Satellite Spies Smoking, Hot Sandwich: Big Pic : Discovery News». Besøkt 23. november 2013.
4. ↑  NOAA om værstasjonens meldinger

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS
 |
Arkitekt Herman M. Backers urealiserte utkast til ny børsbygning ved Domkirken i Kristiania. Teknisk Ugeblad 6. februar 1902.
«**Børs og katedral**» er et uttrykk som brukes om problemstillinger til virksomheter hvor målet er å skaffe profitt, men hvor man samtidig har andre verdier og idealer man driver etter. Det er ofte brukt i forbindelse med pressen og forlagsbransjen hvor man idealet er å gi en så riktig dekning av virkeligheten som mulig, mens man samtidig har målet om å lage et salgbart produkt.

Uttrykket skal ha blitt introdusert på norsk av forleggeren Harald Grieg, Gyldendal; først i en tale og siden trykt i manuskript 1950.[] Grieg henfører sitatet til Thomas Carlyle.

Før uttrykket var kjent på norsk, holdt sammenstillingen av «børs og katedral» på å bli realisert i Oslo ved forrige århundreskifte, da Børs- og handelskomiteen i Kristiania i 1898 foreslo å rive basarene ved Oslo domkirke og bygge en ny børsbygning på tomten.[] Arkitekt Herman Major Backer fremla i 1901 tegninger til en børsbygning i nyrenessanse-stil. Den ble aldri oppført.[]

Wiktionary har ordbokoppføringer om ***børs og katedral***

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «børs og katedral». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 22. august 2023. Besøkt 13. februar 2024.
2. ↑  «børs». *naob.no*. Besøkt 13. februar 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Noran Eng** (født 7. august 1847 i Vadsø, død 27. august 1921) var en norsk lege og stortingsmann for Venstre.

Eng var sønn til en lege. Han ble student i 1866 og selv cand. med. i 1874. Året 1875-79 drev han privat praksis i Stavanger. Fra 1879 var han distriktslege, først i Lenvik, siden 1891 i Volda og omkringliggende herredder.

Oskar Eng var i *sin* tid som student en innbyderne til stiftingen av Det Norske Samlaget, medredaktør av bladene «Svein Urædd«, «Andvake» og «Frem». Han var ordfører i Lenvik det meste av tiden han var der, forlikskommissær i herredet fra 1884. I Volda kom han med herredstyret i 1897, var ordfører 1905-10. Også der var han en tid forlikskommissær. Styreformann i Volda & Ørsta Sparebank.

Eng var 1. representant fra Tromsø amt på Stortinget 1889-1894. Han var i den første valgperioden medlem av militærkomitéen, i den andre av næringskomitéen. I tillegg var han 1893-94 medlem av valgkomitéen. Til alle de fire tingsamlingene mellom 1895 og 1906 var han på 1. eller 2. varamannplass fra Romsdals amt.

Kilder
------

* Lindstøl, Tallak: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914.* Kristiania, 1914

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for politikerdatabaser i Wikidata*
**Walter Lingner** (født 28. september 1930 i Sighișoara, Romania) er en tidligere utendørshåndballspiller fra Romania.

Faren til Lingner, som også het Walter, var eier av et bomullveveri og en dampmølle, mens moren, Josefine, født Broser, var hjemmeværende husmor. Walter hadde fire søsken. Han gikk på skoler i hjembyen, og avsluttet gymnaset på Bergskolen i 1948. Som sønn av en fabrikkeier ble han nektet høyere utdanning etter avsluttet gymnas, og han ble innkalt til militæret. Etter militærtjenesten arbeidet han som sivilansatt ved Arméens Sentralhus, mens han spilte for arméklubben CCA, som han vant landsmestertittelen med i 1951. Samtidig var han medlem av landslaget. 

Lingner var medlem av *Victoria CSM Sighișoara* (som senere skiftet navt til *Flamura Roșie* og igjen til *CFR Sighișoara*), som vant landsmestertittelen to ganger, i 1946 og i 1948. I 1947 og i 1949 vant laget viselandsmestertittelen. I 1955 var han medlem av landslaget som deltok i Den 5. verdensfestivalen for ungdom og studenter i Warszawa, Polen, der de vant sølvmedaljen.

I 1953 giftet han seg med en barndomsvenninne, Gerda Adleff, og de har til sammen fire barn.

Walter Lingner fikk etterhvert tillatelse til å ta høyere utdanning, og i 1966 tok han avsluttende eksamen som tekstilingeniør ved Universitetet i Iași. Senere arbeidet han som sjefsingeniør ved det statlige bomullveveriet i hjembyen.

I 1977 emigrerte familien, som var Siebenbürgen-saksere, til Vest-Tyskland og bosatte seg i Düsseldorf. Han gikk av med pensjon i 1993 etter å ha arbeidet bl.a. hos Mercedes-Benz.

Lingner er æresborger av byen Sighișoara.

Referanser
----------

1. 1 2   www.siebenbuerger.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. 1 2 3 4 5 6  «Schäßburger Ehrenbürger Walter Lingner 80 Jahre alt - Siebenbürgische Zeitung». *www.siebenbuerger.de* **(tysk)**. Besøkt 31. juli 2017.
4. ↑  «Geschichten rund um den Handball in Siebenbürgen (IV) - Siebenbürgische Zeitung». *www.siebenbuerger.de* **(tysk)**. Besøkt 31. juli 2017.
5. ↑  «I S T O R I A H A ND B A L U L U I RO M ÂN E S C, CRONOLOGIE, PARTEA A II-A 1946 – 1962» (PDF). Romanias Håndballforbund. Arkivert fra originalen (PDF) 13. mai 2016. Besøkt 31. juli 2017.
6. ↑  «ISTORIA HANDBALULUI ROMÂNESC, Volumul II SINTEZĂ RETROSPECTIVĂ, ANEXA 3» (PDF). Romanias Håndballforbund. Arkivert fra originalen (PDF) 31. juli 2017. Besøkt 31. juli 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Walter Ziegler** (født 10. mai 1938 i Cincu, Brașov) er en tidligere rumensk landeveissyklist.

Ziegler var medlem av Dinamo București, og var mellom 1960 og 1968 medlem av Romanias landslag for landeveisritt.

Resultater
----------

I 1960 vant Ziegler Tour of Romania, både individuelt og sammen med Romanias landslag. Han ble landsmester i 1960, 1965 og 1966, og vant *Cursa Scânteii*, *Cursa Munților*, *Turul Brașovului* og *Cursa Victoriei*.

Han deltok ni ganger i Fredsrittet, der han sammen med Romanias landslag ble i 1963 nummer to sammenlagt. I 1963 deltok han i Tour of Britain, der han individuelt ble nummer 4, og nummer én sammen med Romanias landslag.

Han la opp i 1969, ett år etter at han hadde vunnet Tour of Romania for siste gang, både individuelt og sammen med klubben Dinamo.

I 1971 utvandret han, som Siebenbürgen-sakser, til Vest-Tyskland. Der gikk han på Idrettshøyskolen i Köln. Han var i 28 år gymlærer på et gymnas i Köln.

Æresbevisninger
---------------

* *Maestru al sportului* («fortjent idrettsmester»)

Referanser
----------

1. 1 2   «Walter Ziegler»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «S-a stins din viață unul dintre marii cicliști ai României»[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «ISTORII ALE COMPETIȚIILOR: Turul ciclist al României – AGERPRES» **(rumensk)**. Arkivert fra originalen 3. mai 2015. Besøkt 22. oktober 2017.
4. 1 2  «ISTORIA SPORTULUI ROMÂNESC: Ciclism – AGERPRES» **(rumensk)**. Arkivert fra originalen 22. oktober 2017. Besøkt 22. oktober 2017.
5. ↑  «Walter Ziegler – Muzeul ciclismului românesc». *muzeuciclism.ro* **(rumensk)**. Besøkt 22. oktober 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Pontus Hanson** (født 24. mai 1894, død 4. desember 1962) var en svensk svømmer og vannpolospiller som deltok i flere olympiske leker, 1908 i London, 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.

Hanson vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svensk vannpololaget som kom på andreplass i turneringen bak Storbritannia. I kampen om sølvmedaljene vant Sverige over Belgia med 4-2. Turneringen ble avviklet i Djurgårdsbrunnsviken i perioden 7. til 16. juli 1912. Han var også med på de svenske vannpololagene som kom på tredjeplass både i OL 1908 i London og OL 1920 i Antwerpen. Julin deltok også i svømming under OL 1908 han kom på tredjeplass på 200 meter bryst bak Frederick Holman og William Robinson begge fra Storbritannia

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv i vannpolo, Sveriges flagg Sverige
* Bronse 1908 Storbritannias flagg London - Bronse i svømming, 200 meter bryst Sveriges flagg Sverige
* Bronse 1908 Storbritannias flagg London - Bronse i vannpolo, Sveriges flagg Sverige
* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse i vannpolo, Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

1. ↑   sok.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pontus Hanson – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Pontus Hanson – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Pontus Hanson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (sv) Pontus Hanson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Nils Herman Christian Schultz** (1880–1947) var en norsk offiser og forretningsmann.

Schultz var født i Berg kommune i Østfold, og var sønn av oberstløyntnant Kjeld Joachim Schultz (1840–1919) og Elise Sophie (født Anker, 1846–1929). Han giftet seg i 1907 med Harriet Caroline Wedel Jarlsberg (1883–1960).

Han tok artium på Hamar i 1899, og gikk så Krigsskolen. Schultz ble uteksaminert i som offiser i 1902, og videreutdannet seg ved Den militære høyskole der han var ferdig i 1905.

Herman Schultz avsluttet karrieren i forsvaret med kapteins grad, og begynte deretter i næringslivet. I 1908 ble han disponent ved Ankers Træsliperi & Papirfabrik. Senere startet Schultz egen virksomhet, og A/S Herman Schultz drev i mange år med eksport av treforedlingsprodukter.

Tidlig i 1930-årene var Schultz med i miljøet rundt Nordisk Folkereisning. Han kom inn i denne kretsen som nær venn av Frederik Prytz, disse hadde kjent hverandre siden studietiden.

Schultz var styremedlem og formann i Norske Oversjøiske Eksportørers Forening og styremedlem i Norges Handelsstands Forbund. Han var chilensk konsul, og var officier d'academie (Frankrike) og ridder av Chiles fortjenstorden.

Referanser
----------

1. ↑  Stang, Thomas (1959). *fredrikshaldske slekt Stang*. I kommisjon hos Aschehoug. s. 116.
2. 1 2  «Dødsfall». *Aftenposten*, 24. november 1947.
3. ↑  Dahl, Hans Fredrik (1991). *Vidkun Quisling : En fører blir til*. Aschehoug. s. 144-145. ISBN 8257409049.
**Megan Heinicke** (født *Megan Tandy* 10. september 1988 i Victoria i Britisk Columbia) er en canadisk skiskytter som deltar på det canadiske landslaget, *Team Canada*. Hun bor i dag i Squamish i Britisk Columbia, og representerer *BC High Performance Club*. 

I 2010 deltok hun i sitt første OL, i Vinter-OL 2010 i Vancouver. Hun var her med på det canadiske laget som fikk 15.-plass i stafetten. Individuelt kom hun på 46.-plass på sprinten, med påfølgende 36.-plass på jaktstarten. På 15 km fikk hun 50.-plass. 

I 2007 ble hun utnevnt til årets kvinnelige utøver innen *Biathlon Canada*.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Megan Tandy – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Megan Tandy – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Megan Tandy – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Megan Tandy – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Megan Tandy – IBU Rediger på Wikidata

* (en) Megan Tandy – biathlon.com.ua Rediger på Wikidata
* Profil hos Den canadiske olympiske komité
* Profil hos Vancouver 2010[*død lenke*]
* Profil på Canadian Sport Centre
**Asuncion Lera St. Clair** (født 1960) er en norsk sosiologiprofessor og forsker innen klimaendringer, internasjonal utvikling, fattigdom, etikk og menneskelig sikkerhet.

Karriere og arbeid
------------------

Hun tok graden licenciatura i filosofi ved Universitetet i Barcelona i 1988, mastergrad i filosofi ved University of South Florida i 1998 og ble dr.polit. i sosiologi ved Universitetet i Bergen i 2004. Hun har 
i det meste av sin karriere arbeidet med de menneskelige sidene ved globale samfunnsutfordringer, særlig med løsningsfokusert forskning om sammenhengen mellom klimaendringer, fattigdom og internasjonal utvikling.

Hun var førsteamanuensis og deretter professor ved Sosiologisk institutt ved Universitetet i Bergen frem til 2012. Deretter var hun forskningsleder ved CICERO Senter for klimaforskning med bistilling ved Chr. Michelsens Institutt fra 2012 til 2014. Hun er nå ansatt i DNV der hun har vært sjefforsker (*Senior Principal Scientist*) i klimaprogrammet og direktør for Digital Assurance Research Center, og er også rådgiver for Earth System Services Unit ved Barcelona SuperComputing Centre. Hun var medlem av FNs klimapanel og er hovedforfatter av kapittel 1 («Impacts, Adaptation and Vulnerability») ​i FNs klimapanels delrapport 2. Hun er også medlem av en FN-arbeidsgruppe om tilpasning til klimaendringer. I DNV har hun arbeidet med utvikling av bærekraftige løsninger for næringslivet, gjennom utvikling av standarder som understøtter målene i Parisavtalen. Hun arbeider med de etiske og samfunnsmessige utfordringene og potensialet ved bruk av digitale teknologier, herunder deres relevans for klimaendringer og bærekraftig utvikling.

Hun er også styremedlem i International Centre for Integrated Mountain Development. Hun er også tilknyttet prosjektet Global Environmental Change and Human Security og har vært president i International Development Ethics Association.

Bibliografi
-----------

* Business action for climate-resilient pathways: the role of standards
* Climate change, ethics and human security
* Climate talk: rights, poverty and justice
* Development ethics
* Global poverty, ethics and human rights
* Remote-controlled and autonomous ships: in the maritime industry
* Social movements, the poor and the new politics of the Americas
* The framing of climate change: why it matters
* Towards a new science on climate changes

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Asunción Lera St. Clair – Advisory Committee
2. ↑  Asuncion St. Clair
3. ↑  Asuncion St. Clair
4. ↑  Asuncion Lera St. Clair
5. ↑  BSRS opening and keynote 'Mission-Oriented Research and Innovation for Global Challenges'
6. ↑  «Asunción Lera St. Clair - New Book: Climate Change, Ethics and Human Security». Arkivert fra originalen 24. juni 2021. Besøkt 22. juni 2021.
7. ↑  Klimarapportene har hatt liten politisk innflytelse
8. ↑  DNV GL expert appointed to UN working group on climate change adaptation
9. ↑  #CSocD53: Interview with Dr. Asunción Lera St. Clair, FN
10. ↑  Higher Education as a Global Challenge
**NA24.no** er en nettavis med økonominyheter som ble lansert 22. mars 2006. Nettavisen ble startet av TV 2 sammen med Allergruppen og de fire avisene *Fædrelandsvennen*, *Stavanger Aftenblad*, *Bergens Tidende* og *Adresseavisen*. Nettavisen er resultatet av en sammenslåing mellom den daværende TV 2 Nettavisens økonomisider, nettstedene iMarkedet og Propaganda samt økonomisidene til nettuttgavene av de fire avisene. NA24 ble etablert for å møte konkurransen fra den varslede nyhetstjenesten N24, senere E24.no, fra Aftenposten og VG som ble lansert 18. april 2006. Midt i finanskrisen ble det besluttet at sjefredaktør Inge Berge (tidligere ansvarlig redaktør i iMarkedet) fikk kjøpe opp NA24. Våren 2010 ble iMarkedet solgt til StockLink.

Fra januar 2012 gikk Berge ut i permisjon fra sin stilling som sjefredaktør i NA24. Han gikk over til en jobb som konsulent i selskapet Solid Publication. Niels Ruben Ravnaas overtok dermed som sjefredaktør. Senere i 2012 kjøpte Mediehuset Nettavisen opp NA24 fra eneeier Inge Berge.

NA24 har over 400 000 brukere ukentlig ifølge TNS Gallup,[] men har i flere år slitt med underskudd. Verst var det i så måte i 2008 da underskuddet beløp seg til 44 millioner kroner. Frem til 2010 hadde nettstedet tapt nesten 65 millioner kroner.

Referanser
----------

1. ↑  «StockLink kjøper iMarkedet». Stocklink.no. 22. januar 2010. Arkivert fra originalen 27. september 2015.
2. ↑  «NA24-eier slutter | Kampanje». *kampanje.com*. Besøkt 9. februar 2016.
3. 1 2  «Nettavisen kjøper NA24». Kampanje.com. 3. juli 2012. Arkivert fra originalen 7. juli 2012. Besøkt 18. august 2012.

Eksterne lenker
---------------

* NA24.no Arkivert 8. februar 2014 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
TV 2 Gruppen |
| --- |
| Dagens kanaler | Direkte **·** Livsstil **·** Nyheter **·** Sport **·** Sport Premium **·** Zebra |
| Tidligere kanaler | *Bliss* **·** *Filmkanalen* **·** *Humor* **·** *Science Fiction* |
| Annet | E-sport **·** Nyhetene **·** Play **·** Sporten |
| *Se også:* C More **·** StormGeo |
**Endre Jo Reite** (født 22. august 1973) er privatøkonom og direktør personmarked i BN Bank ASA. Han var leder i Trondheim Venstre i 2003, og representerte partiet i finanskomitéen i Trondheim kommune.

Han er utdannet sivilingeniør fra NTH.

Politiske verv
--------------

1996 Velferdspolitisk leder Studentalltinget i, lokallag av Norsk Studentunion  
1996 – 1997 Landsstyremedlem Norsk Studentunion  

1997 - 2001 Konsernstyret Studentsamskipnaden i Trondheim, fra 1998 styreleder   
2003 - 2004 Konserntillitsvalgt Gjensidige NOR Sparebank  
2003 Leder Trondheim Venstre   
2004 Konserntillitsvalgt DnB NOR  

2004 Styremedlem Finansforbundet

Utvalgte verv i næringslivet
----------------------------

1998 – 2001 Styremedlem Via Flyspesialisten Trondheim  

1997 – 2001 Styremedlem TV Trøndelag  

2002 – 2006 Styret Trondheim og Omegn boligbyggelag (TOBB)  

2003 – 2004 Styreleder Ansattefondet Gjensidige NOR  

2004 - 2005 Adm. direktør Studentsamskipnaden i Nord-trøndelag

Referanser
----------

1. ↑  Parr, Odd Steinar. «Går fra Sparebank 1 til BN Bank». *www.hegnar.no* **(norsk)**. Besøkt 9. januar 2019.
2. ↑  Enhetsregisteret
3. ↑  Trondheim Venstre Arkivert 25. oktober 2008 hos Wayback Machine.
4. ↑  Adresseavisen, 20. mai 2003, side 15 (Atekst: Venstre vil ha flere trondhjemmere!) (Leserinnlegg der Reite undertegner som «Leder Trondheim Venstre».)
5. ↑  Høgskoleavisa Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
6. ↑  Enhetsregisteret