recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bilde fra Grini fangeleir en gang mellom 1941 og 1943. Leiren lå ved Grini i Bærum kommune utenfor Oslo. Den ble etter andre verdenskrig Ila landsfengsel og sikringsanstalt.
**Grini** er en tettbebyggelse i østre Bærum i Akershus fylke. Strøket er en del av den sammenhengende bebyggelsen som strekker seg fra Oslo mot vest.

Navnet kommer av norrønt *Grǫnin*, av trenavnet gran, og *vin*, 'naturlig eng'.

Inne i Bærumsmarka, rundt tre kilometer nordvest for Grini og en–to kilometer fra Østerås, ligger Ila landsfengsel og sikringsanstalt, som ble opprettet som Grini fangeleir av tyskerne under andre verdenskrig. Leiren ble utviklet fra det opprinnelige påbegynte, men ikke åpnede kvinnefengselet som ble bygget på grunnen til Nordby gård, og er slik ikke en del av Grini-strøket.

På Grini lå også Grini stasjon, som var holdeplass på Røabanen fra 1948 til 1995, og inntil denne et teglverk og «Negerlandsbyen». Negerlandsbyen var et kallenavn på et typehus-strøk bygget av Selvaag rundt 1965 hvor alle husene var beiset svarte.

Den gamle *Grini gård* ble krongods da reformasjonen ble innført. Seinere ble gården privat og fram til 1854 en del av Bogstad gård lenger øst. Grini gård hadde i tillegg til teglverket også mølle, sagbruk og kalkbrenneri. Grini ble utbygd med bolighus etter den andre verdenskrig.

Kilder
------

* Z. Brekke, *Et 50-Aars Minde : Kvindehjemmet 1859-1909* (1909)
* Kåre Preben Hegland: *Polizeihaftlingslager Grini 1941-1945*. Hovedfagsoppgave i historie, Universitetet i Oslo, 1989.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Grini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
*For den danske billedhuggeren med samme navn, se Claus Berg (billedhugger).*

**Claus Berg** (også *Berrig*, født 1546, død 1614) var en norsk kannik.

Claus Berg var sønn av biskop Frants Berg i Oslo, og ble etter eget utsagn født i København. Faren satte ham i 1555 i sin fødeby Odense, hvorfra han i 1565 ble student. Mens han gikk i skole i Odense, søkte faren i 1559 om et kannikedømme i Oslo domkirke for ham, hvilket han vel ikke fikk, men derimot løfte om underhold, når han hadde studert og kunne tjene kirken. I 1570 dro han til Rostock og derfra til Wittenberg, Leipzig, Strasbourg og mange andre steder og kom i 1574 tilbake til København og derpå til Norge, hvor han visstnok kort etter fikk et kannikedømme i Hammer og ble sogneprest i Skjee i Vestfold. 

Etter å ha fått flere kongebrev på kantorens, Clemens Pedersens, kannikedømme i Oslo, synes han i 1581 å være kommet i rolig besittelse av dette, idet han avstod Skjee prestekall til hr. Clemens' sønn. Claus Berg ble samtidig kantor og var fra 1590 dessuten dekanus ved Oslo kapittel. Han døde sommeren 1614 og ble begravet i Oslo Domkirke. Han ble gift første gang i 1575 med Inger Jensdatter Bagge og andre gang i 1594 med Elsebe Olufsdatter Theiste av Bjelland, som senere giftet seg med Peder Christophersen Rytter til Fosser. I disse ekteskapene fikk han 20 barn. 

Claus Berg tilhørte den krets av litterært interesserte menn, de såkalte Oslohumanistene, som levde i Oslo på slutten av 1500-tallet, og har selv latt trykke en *Vise om Fru Sophie Juels Liv og Levned* og et Calendarium perpetuum etter Oslo polhøyde, samt etterlatt en interessant beretning om sin farsslekt. Claus Berg skal ha påbegynt en samling våpenskjold fra sin og ektefellenes slekter samt noen av deres slektninger. Samlingen inngår i «Nicolas Berghs våpenbok» som har navn etter hans dattersønns sønn. Claus Berg har som decanus capituli innlagt seg fortjeneste ved sin omsorg for stiftets gamle jordebok (Den røde bok) fra biskop Øysteins tid; denne forsynte han også med et register og forskjellige bemerkninger.

Litteratur
----------

* Stian Herlofsen Finne-Grønn:«Nedstammer den nulevende Christiania-slegt Bergh fra Oslobispen Frantz Berg? Om paalideligheden af "Lagmand Berghs Vaabenbog". Oplysninger om slegten Wincke.» Norsk Personalhistorisk Tidsskrift, Bind II, Christiania 1920, side 16–34.

Eksterne lenker
---------------

* Om Claus Berg, fra *Dansk biografisk Lexikon* (dansk)
* Terje Røed Hansen:«Dekanus i Oslo, Claus Bergs beretning om sin fedrene-herkomst, ca. 1600», Oslo 2001. Kilder Genealogi.no Arkivert 10. januar 2015 hos Wayback Machine. Effektiv lenke: .

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** WikiTree **·** VIAF **·** KulturNav
 |
Malhiel Gruenwald i retten
**Malchiel Gruenwald** (født 1882 i Ungarn, død 1958) var en jødisk amatør-journalist, frimerkesamler og høyreorientert aktivist som kom i offentlighetens søkelys da han i 1953 anklaget en israelsk statsansatt som het Rudolf Kastner for å ha samarbeidet med nazistene under holocaust.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han vokste opp i Tyskland, men i 1938 emigrerte han til Palestina sammen med sin kone og deres to barn. Der slo han seg ned i Jerusalem der han kjøpte hotell som het «Hotel Østerrike». Hotellet hadde ti rom, og han drev det sammen med sin kone.

### Politiske pamfletter

På begynnelsen av 1950-tallet bestemte Gruenwald seg for å vie sine siste år til journalistikk, men det var ikke noen aviser eller tidsskrifter som ville ansette ham. Derfor begynte Gruenwald for seg selv å publisere en mer eller mindre ukentlig tresiders hefte.

Bladet hans fikk tittelen *Michtavim el haveray be'Mizrahi* som betyr *Brev til mine venner i Mizrahi*. Disse pamflettene var nesten alltid et angrep på personer som han mente var korrupte, på religiøse embetsmenn som etter hans mening ikke var verdig deres posisjoner og om grådige offentlige tjenestemenn.

Gruenwald skrev om forskjellige ledere av forskjellige religiøse grupper, ministre og medlemmer av Knesset og flere politikere fra de aller fleste politiske partiene, særlig de som var fra det regjerende partiet Mapai. Noen av personene han skrev om i pamflettene sine truet med å saksøke ham for injurier, så Gruenwaled måtte skrive en offentlig unnskyldning, som ble publisert i *Café Wien* som okkuperte store deler av første etasjen på hotellet hans.

### Rettsforfolgelse, frikjennelse

I august 1952 publiserte han pamflett nummer 51. Denne gangen anklaget han Rudolf Kastner for å ha samarbeidet med SS-offiseren Adolf Eichmann under andre verdenskrig. Gruenwald hevdet at Kastner sitt samarbeid med nazistene hadde resultert i dødsfall på minst 400 000 jøder i Ungarn, og at han under Nürnbergprosessen hadde vitnet til fordel for SS-offiser Kurt Becher og reddet ham fra straff for sine krigsforbrytelser.

Den israelske regjeringen saksøkte Gruenwald for ærekrenkelser på Kastners vegne. Dette resulterte senere i en rettssak som varte i mer enn to år. Rettssaken endte i 1955 med en frifinnelse av Gruenwald, og det ble fastslått at Kastner faktisk hadde, som dommeren uttalte: "solgt sin sjel til djevelen".

Grunnlaget for påstanden og dommerens uttalelse var at Kastner hadde samarbeidet med flere SS-offiserer, deriblant Adolf Eichmann. Ifølge dommeren hadde Kastner sviktet det ungarske jødiske samfunnet for å redde noen få hundre jødiske rikfolk. Kastner ble kort tid etter dommen myrdet av høyreekstreme jøder.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   viaf.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   BNF-ID 166434898[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Endre Frøysa** (1927–1995) var en norsk skoleleder og politiker (KrF) som var politisk aktiv både lokalt og regionalt. Han satt i Melhus kommunestyre i 1960-årene og senere i Sør-Trøndelag fylkesting. 

Frøysa ble utdannet ved Volda lærarskule (1953) og Norges lærerhøgskole (1958). Han var ansatt ved Lillemork skole på Kornstad fra 1953 til 1954, Bjerkestrand skole på Frei fra 1954 til 1958 og Harøy skule på Sandøy fra 1958 til 1962. I 1962 gikk ferden til Sør-Trøndelag hvor han ble ansatt som inspektør/rektor ved den nyetablerte Eid skole på Korsvegen. Her arbeidet han, med noen avbrudd i politikken, til han gikk av med pensjon i 1995. 

Frøysa var også politisk aktiv og det var etter at han kom til Trøndelag at han for alvor startet sin politiske karriere. I 1962 ble han innvalgt til Melhus kommunestyre. I 1972 ble han varaordfører og ble samtidig Melhus' representant i Fylkestinget. Sistnevnte var et resultat av et kompromiss der han ble varaordfører og kommunens fylkestingsrepresentant mot at Johan Hogstad fikk ordførervervet. På den tiden var det normalt ordføreren som skulle møte i Fylkestinget. Han avsluttet sin politiske karriere i 1991, de siste fire årene som leder av Helse- og sosialstyret på Fylkestinget.

I 1995 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje.

Endre Frøysa var sønn av fisker Sverre Frøysa (1899–1973) og Hildur (pikenavn Hareide) (1903–1978). Han ble gift 1954 med lærer Svanhild (pikenavn: Syrstad) fra Hølonda (1931–2014). De hadde ingen barn.

Referanser
----------

1. 1 2   bok, side(r) 551, urn.nb.no, utgitt 1966, besøkt 1. august 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Adresseavisen, utgitt 17. august 1995, besøkt 1. august 2022[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  *Norske skolefolk*. Stavanger: Dreyer. 1966. s. 551.
4. ↑  «KrF-veteranen takker for seg». *Sør-Trøndelag*. 31. august 1991. s. 8.
5. ↑  VG (05.12.1988, s.17)
6. ↑  Aftenposten – Navn (14. juli 1995, s.12)
7. ↑  *Fædrelandsvennen*. 3. januar 2015.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Kling Klang studioets beliggenhet i Düsseldorf.
**Kling Klang** er det tyske bandet Kraftwerks private musikkstudio.
Navnet er hentet fra et spor på deres albume *Kraftwerk 2*. Opprinnelig lå studioet i Mintropstraße 16 i tyske Düsseldorf, men ble i 2009 flyttet til *Meerbusch-Osterath*, rundt ti kilometer vest for Düsseldorf. Mintropstraße 16 lå midt i «rødlysdistriktet» i Düsseldorf.

Kraftwerks grunnleggere Ralf Hütter og Florian Schneider leide først et rom for å benytte det som øvingslokale i 1970. Fasilitetene utviklet seg stadig, og i 1975 var studioet så omfattende at de spilte inn et helt album der (*Radio-Aktivität*). Studioet ser ikke ut til å ha fått navnet *Kling Klang* før i 1976.

Gruppen har til tider referert til studioet som sitt moderskip, og ofte sett på det som et instrument i seg selv. På *Computerwelt*-turneen i 1981 tok Kraftwerk praktisk talt hele studioet med seg verden rundt.

  


| * v
* d
* r
Kraftwerk |
| --- |
| Medlemmer | 

|  |  |
| --- | --- |
| Nåværende | Ralf Hütter |
| Tidligere | Florian Schneider  **·** Karl Bartos **·** Wolfgang Flür |

 |
| Studioalbum | *Tone Float* (som Organisation) **·** *Kraftwerk* **·** *Kraftwerk 2* **·** *Ralf und Florian* **·** *Autobahn* **·** *Radio-Activity* **·** *Trans-Europe Express* **·** *The Man Machine* **·** *Computer World* **·** *Electric Café* **·** *The Mix* • *Tour de France Soundtracks* |
| Konsert og samlealbum | *Klang Box* **·** *Minimum – Maximum* **·** *The Catalogue* |
| Ikke-album singler | *Kohoutek-Kometenmelodie* **·**  *Tour de France* **·** *Expo 2000* |
| Videografi | *Minimum – Maximum (DVD)* |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Nepal bhasa** (नेपाल भाषा, nēpāl bhāṣā, også kjent som *newari*) er et av de fremste språkene i Nepal og var landets administrasjonsspråk og språk for dagligtale fra 1300- til slutten av 1700-tallet. Nepal bhasa er i dag snakket som et morsmål av newarfolket, en innfødt og stedegen befolkning i Nepal Mandala, sentralt i Nepal og består av Katmandudalen og de omliggende områdene. Utenfor Nepal er språket snakket også i India, hovedsakelig i Sikkim hvor det er ett av 11 offisielle språk.

Nepal bhasa er klassifisert som et av de rundt 500 sinotibetanske språkene, men har blitt meget påvirket av indoariske språk. Det tilhører grenen tibetoburmanske språk og det skrives med det indiske devanagariskriften. Rundt en million mennesker i Nepal snakker språket i henhold til folketelling i 2001.

Referanser
----------

1. ↑   «A Report, Home Department, Government of Sikkim, Gangtok» Arkivert 16. mai 2012 hos Wayback Machine. (DOC)

Eksterne lenker
---------------

* Ethnologue
* Michael Noonan, Recent Language Contact in the Nepal Himalaya (PDF)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** UNESCO lang
 |
**Annika Cecilie Biørnstad** (født 1957, død 17. november 2022) var blant annet fjernsynssjef, kringkastingsdirektør og strategi- og kommunikasjonsdirektør i NRK.

Hun studerte 1. avdeling juss på Universitetet i Oslo fra 1977 til 1979 og medialinjen ved Høgskulen i Volda fra 1979 til 1981. Hun ble ansatt i NRK som redaksjonsassistent i Dagsrevyen. Fra 1994 til 2000 var hun redaksjonssjef og prosjektsjef i Barne- og ungdomsavdelingen i NRK. Hun hadde ansvar for utviklingen av tv-seriene Go' elg, Asylet, Fjortis og Etter skoletid. Fra januar 2000 til sommeren 2002 var hun leder for det fellesnordiske produksjonsselskapet Nordmagi som var produsent av kombinert TV-serie, videospill og spinoff-produkter for kringkasterne NRK, SVT, Yle, RUV og DR. Fra august 2002 til juli 2007 var hun fjernsynssjef i NRK, med ansvar for programlegging av NRK1 og NRK2. Hun hadde ansvar for godkjenning av alle TV-produksjoner på NRK Siden 2007 har hun vært mediedirektør med et overordnet ansvar for alle NRKs sendeskjemaer på TV, radio og nett samt et overordnet ansvar for NRKs strategi. Hun er redaktør for langtidsstrategien fram mot 2017. Hun er også styremedlem i NRK Aktivum AS.

I 2011 ble hun kåret til årets kvinnelige medieleder av «Medienettverket - forum for kvinner i ledelse».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Våre Minnesider, «Annika Cecilie Biørnstad», besøkt 22. november 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Annika\_Biørnstad, besøkt 18. november 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   ABC Nyheter, «Tidligere kringkastingsdirektør Annika Biørnstad er død», utgitt 18. november 2022[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Tidligere kringkastingsdirektør Annika Biørnstad er død». *ABC Nyheter/NTB* **(norsk)**. 18. november 2022. Besøkt 18. november 2022.
5. ↑  CV på LinkedIn
6. ↑  NTB 26.04.1994
7. 1 2  dn.no Annika Biørnstad TV-sjef i NRK 06.05.2002
8. ↑  Nordisk råd Nordiske barnespill som merkevare Arkivert 21. oktober 2012 hos Wayback Machine. 2009
9. ↑  KK Møt TV-dronninga Arkivert 14. mars 2014 hos Wayback Machine. 21.03.2006
10. ↑  «NRK Aktivum, styret». Arkivert fra originalen 14. mars 2014. Besøkt 13. mars 2014.
11. ↑  nrk.no Annika Biørnstad kåret til årets kvinnelige medieleder 23.11.2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**«Ambassadørene»** er et maleri fra 1533 av den tyske maleren Hans Holbein den yngre (1497-1543). Bildet er et kombinert dobbeltportrettet og stilleben og et høydepunkt innen renessansemaleriet. 

Den anamorfiske hodeskallen sett i forkortning fra siden.
I maleriet uttrykkes stoltheten over humanismen, og en fullstendig erkjennelse av dens karakter. Ved føttene til de to ambassadørene, under de forskjellige kunnskapsdisiplinenes emblemer, skimter vi en fortegnet hodeskalle, en såkalt anamorfose. Denne kan gjenkjennes om man ser maleriet fra siden. Hodeskallen er kanskje et symbol på at alt er forgjengelig, og at døden er det eneste sikre i livet. Det var forøvrig lenge usikkert hvem modellene til personene på bildet var, men man regner nå med at det viser Jean de Dinteville (1504-1555), den franske ambassadøren til England i 1533, og, på høyre side, hans landsmann Georges de Selve (1509-1541), som i 1533 var biskop av Lavaur.

Kilder
------

* National Gallerys nettsted om Ambassadørene
* *The Ambassadors' Secret. Holbein and the World of the Renaissance* av **John North**, Hambledon and London, 2004, ISBN 1-84212-661-X

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BBC Things
 |

1. ↑  .
**Kilian Stobæus (den eldre)** (født 6. februar 1690 i Vinslöv, død 17. februar 1742 i Lund) var en svensk naturforsker, lege og historiker.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av akademirantmesteren Nils Stobæus. Selv om Stobæus ble født i Skåne vokste han opp hos en onkel i Göteborg. 

I 1709 ble han student i Lund og etter å ha studert der ble han i doktor i medisin i 1721. 

### Karriere

I 1724 ble han stadslege i Göteborg, men dro tilbake til Lund året etter. I 1728 ble Stobæus professor i *Philosophia naturalis et physica experimentalis* (naturhistorie og fysikk), og fra 1732 ble han professor i historie.

Stobæus ble betegnet som fremstående, både som lærer, forfatter og samler. Han oppnådde å få stor allmenn respekt ved universitetet. Stobæus lot mange lovende studenter, deriblant den unge Carl von Linné, å få bo kostnadsfritt i hans privatbolig i Lund. Av andre markante studenter under Stobæus var Nils Rosén von Rosenstein og Sven Lagerbring. Innenfor naturvitenskapen arbeidet Stobæus særlig med studiet av fossiler. På det historiske feltet innførte han nye retninger som studie av fornminne og numismatikk. Han opparbeidet store samlinger som siden ble overtatt av universitetet i Lund.

I 1906 ble det satt opp en byste av Stobæus laget av Walter Runeberg på universitetsplassen i Lund.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Svenskt biografiskt lexikon, «Kilian Stobæus», Svensk biografisk leksikon-ID 20280[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Stobæus biografi fra *Svenskt biografiskt handlexikon* (svensk)
* Lu.se – Medicinska fakultetens milstolpar, Kilian Stobæus – Biografi om Stobæus ved Lunds universitet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BNE
 |
Utsikt utover Inexpressible Island.  Foto: M. Murphy 
**Inexpressible Island** er en steinete øy som ligger i Terra Nova Bay ved 74° 54'S 163° 43'E.

Historie
--------

Robert Falcon Scotts ekspdisjon i 1910–1913 bestod av flere grupper. En av disse, *Northern Party* som var ledet av Victor Campell, slo ikke følge med Scott til det indre, men overvintret ved Kapp Adare. I 1912 begynte denne gruppen, bestående av totalt seks mann, en lang reise hjemover da de startet reisen mot Cape Evans via Hut Point. De ble imidlertid sluppet av ved Evans Coves med sledeprovisjon for seks uker med den intensjon å fullføre geologiske arbeider. Etter at arbeidene var ferdig satt de igjen med rasjoner for omtrent fire uker ettersom det ikke var forutsatt noe problem med å plukke dem opp senere i februar. 

«Terra Nova» var imidlertid ikke i stand til å nå dem på grunn av all pakkisen. Ute av stand til å komme i kontakt med skipet var gruppen tvunget til å overvintre i Antarktika. De grov ut en liten ishule i snøen, 12×9 fot, som de ga navnet «Inexpressible Island». Her tilbrakte de vinteren under elendige forhold og supplerte rasjonene med å drepe seler og pingviner for å få kjøtt.

Et skilt som avgrenser området for ishulen som ble bygd av *Northern Party* på Inexpressible Island i 1912.  Foto: M. Murphy 
Det steinete terrenget på Inexpressible Island.  Foto: M. Murphy 
*Northern Party* hadde tidligere satt opp forsyningsdepoter ved Hells Gate Moraine (74° 52'S, 163° 50'E) på Inexpressible Island som en form for sikkerhet dersom «Terra Nova» ikke skulle klare å plukke dem opp. Depotet bestod hovedsakelig av forsyninger og utstyr. Til tross for at dette depotet var blitt bygd var vinteren, som ble tilbrakt i ishulen og i et delvis konstruert steinly, på Inexpressible Island elendig. Mennene led av frostskader, sult, dysenteri og de avskyelige vindene på øya. Som skipslege George Murray Levick sa: 

> Veien til helvete er kanskje brolagt med gode intensjoner, men det virker sannsynlig at helvete i seg selv ville være brolagt etter stilen på Inexpressible Island.
> 
> 
> 

Mennene startet hjemturen mot Hut Point den 30. september 1912 omtrent 200 miles nedover kysten, og reisen inkluderte kryssingen av Drygalski-tungen. Browning var veldig syk og Dickason strøk nesten med av dysenteri. De nådde Hut Point 5. november.

Stedet for ishulen på Inexpressible Island er oppført på listen over historiske steder og kulturminner i Antarktis og er beskyttet av bestemmelsene som blir gjort i Antarktistraktaten.

Referanser
----------

1. ↑  Apsley Cherry-Garrard, *The Worst Journey in the World*, Carrol & Graf, 1922, s. xlii
2. ↑  Apsley Cherry-Garrard, *ibid*, s. xlv
3. ↑  Apsley Cherry-Garrard, *ibid*, s. xlviii

Eksterne lenker
---------------

* (en) Inexpressible Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Inexpressible Island – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Historiske antarktiske steder
* Historiske hytter i Antarktis fra den heroiske æra – International Polar Heritage Committee

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Joachim Breda** (Achim von Breda, eller Bredow, født 1593, død september 1660) var en dansk offiser.

Han var av brandenburgsk adelsett, og er sannsynligvis trådt inn i den danske hæren ved Christian IV's vervinger under tredveårskrigen. Han ble 1633 oberstløytant i det jyske regiment under Jesper Friis. 1640 tok kongen ham i tjeneste som hoffjunker, 1641 gjorde han ham til jegermester, 1642 ble han dansk adelsmann, og 1643 ble han oberst og sjef for jyske regiment. Denne kommando fratrådte han året etter, da han ble lensmann over Vesterålen og Lofoten og ansatt i den norske hær. Denne førte han under krigen som generalmajor.

1653 vendte han tilbake til Danmark, hvor han 1655 arbeidet på forsvaret av Sjælland sammen med Ulrik Fredrik Gyldenløve. Ved krigens utbrudd 1657 førte en sykdom til at han måtte gi avkall på den tiltenkte kommandoen over infanteriet, og han ble i stedet kommandant i København, inntil han ble avløst av Frederik Ahlefeldt. Under stormen på København førte han kommandoen på nordøstfronten mellom Helmers Skanse og Østerport.

Han ble begravet i Hjembæk Kirke.

Kilder
------

* *Breda (eller Bredow), Joachim*, Dansk biografisk Lexikon

  

Portal: Danmark
**Søfren Søfrenssøn** (eller **Søren Sørensen**) var en dansk-norsk geistlig, trolig av jysk opprinnelse, kjent fra 1500-tallets siste halvdel.

I 1564 virket han som prest ved Solum og Mælum, men ble i 1570 forflyttet til Bø (Telemark) prestegjeld. Han var gift med Ingerid og hadde en datter Marin, men ellers vites ikke så meget om hans privatliv. På oppstanderen i en stolestade i Bø gamle kirke ses et skjold med hans bomerke omkranset av to S'er med årstallet 1579 over. På en annen oppstander ses hans kones bomerke i form av en lilje med initialene I. S. over.

Under ansettelsen i Bø, begynte han på sin *Memorial bog om hues bispen och prouisterne i theris vissitering och scriffuilser anrettet haffue her hos os i Skie søssel i nogen forgangen aar, som datumit vduisser*, utgitt i 1898 av historiker og boksamler Andreas Emil Erichsen. Memorialboken inneholder beretninger om bispevisitaser og kopier av mottatte embedsskrivelser, og er et verdifullt kildeskrift. Den siste notis med hr. Søfrens hånd (han brukte gotisk skrift og skrev på dansk og latin) stammer fra 1599, hvorfor det må antas at han var død etter dette tidspunkt.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Søfren\_Søfrenssøn[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Erichsen, A. E.: *Presten Søfren Søfrenssøns Memorialbog 1564–1599*, Kristiania, 1898
3. ↑  Nordbø, G. O.: Bø gamle kirke, Fylkesmuseet for Telemarken og Grenland, Skien, 1915
4. ↑  *Sørensen, Søren,* Dansk biografisk Lexikon. Besøkt 25. juni 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Columbus** er en by og administrasjonssenter i Lowndes County i østlige Mississippi, USA. Byen har 25 944 innbyggere (2000). Byen ligger på østbredden av Tombigbee River og er første gang nevnt i nedtegnelsene til Hernando de Soto, som krysset elva på jakt etter El Dorado. Den første handelsstasjonen ble etablert her i 1783.

Columbus har vært hjemby for Columbus Air Force Base (CAFB) siden andre verdenskrig. Basen var grunnlagt som et flygertreningssenter. I 1950- og 1960-årene var basen også Strategic Air Command (SAC), noe som gjorde at den var på lista over aktuelle mål for rakettangrep fra Sovjetunionen. Basen blir vurdert som den eneste av USAs fire treningssentre for flygere hvor det kan forventes bra forhold for flyging, likevel har den vært vurdert nedlagt.

Midt på 1900-tallet hadde Columbus en rekke industribedrifter for madrasser, møbler og tekstil, men også verdens største toalettseteprodusent. De fleste av disse var ikke lenger i drift ved årtusenskiftet, men i tilknytning til byens sivile flyplass, Golden Triangle Regional Airport, har American Eurocopter bygget et anlegg. Aurora Flight Sciences plenlegger også å etablere seg her.

Columbus er fødestedet for skuespillforfatteren Tennessee Williams, forfatter av *Cat on a Hot Tin Roof* and *A Streetcar Named Desire*. Hans barndomshjem er nå velkomstsenter for byen (300 Main St. Columbus).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Columbus, Mississippi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
Winkel tripel kartprojeksjon.
Winkel tripel kartprojeksjonen med prikker for å vise deformeringen fra kartprojeksjonen.
**Winkel tripel kartprojeksjonen** (**Winkel III**) er en modifisert asimutal kartprojeksjon over verden, og er en av de tre kartprojeksjonene som ble presentert av Oswald Winkel i 1921. Navnet *Tripel* (tysk for «trippel») refererer til Winkels mål om å minimere tre typer forvrengning: område, retning og avstand.

Algoritme
---------

{\displaystyle x={\frac {1}{2}}\left[\lambda \cos \varphi \_{1}+{\frac {2\cos \varphi \sin {\frac {\lambda }{2}}}{\mathrm {sinc} \,\alpha }}\right]}
{\displaystyle y={\frac {1}{2}}\left[\varphi +{\frac {\sin \varphi }{\mathrm {sinc} \,\alpha }}\right]}
hvor {\displaystyle \lambda } er lengdegraden minus det av den sentrale meridianen av projeksjonen , {\displaystyle \varphi } er breddegraden, {\displaystyle \varphi \_{1}} er den standardparallellen for den ekvirektangulære kartprojeksjonen, og

  

{\displaystyle \alpha =\arccos \left[\cos \varphi \cos {\frac {\lambda }{2}}\right]}
{\displaystyle \mathrm {sinc} \,\alpha } er den unormaliserte sinc-funksjonen (med diskonuiteten fjernet). I Winkels forslag, sa han:

{\displaystyle \varphi \_{1}=\arccos {\frac {2}{\pi }}\,}
Et lukket uttrykk invers kart finnes ikke, og å regne ut det inverse kan være vanskelig.

Sammenligning med andre projeksjoner
------------------------------------

David M. Goldberg og J. Richard Gott har vist at Winkel tripel-projeksjonen er ganske god sammenlignet med andre projeksjoner, siden den skaper mindre forvrengning og finner en god balanse, i tillegg til at den ikke er like skjev som andre projeksjoner sammenlignet med alle de andre projeksjonene de studerte. Richard Capek rangerte Winkel tripel-projeksjonen som den niende av hundre projeksjoner.

I 1998 erstattet Winkel tripel-projeksjonen Robinsons-projeksjonen som standard kartprojeksjonen for verdenskart lagd av National Geographic Society. Mange andre utdanningsinstitusjoner og lærebøker har fulgt dette eksempelet og bruker dermed Winkel tripel-projeksjonen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Winkel Tripel Projections». *Winkel.org*. Besøkt 14. november 2011.
2. ↑  Ipbüker and Bildirici, Cengizhan and I.Öztug (2002). «A GENERAL ALGORITHM FOR THE INVERSE TRANSFORMATION OF MAP PROJECTIONS USING JACOBIAN MATRICES» (PDF). *Proceedings of the Third International Symposium Mathematical & Computational Applications September 4-6, 2002. Konya, Turkey*. Selcuk, Turkey: 175–182. Arkivert fra originalen (PDF) 20. oktober 2014.  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 20. oktober 2014. Besøkt 12. september 2015.
3. ↑  Goldberg, David M.; Gott III, J. Richard (2007). «Flexion and Skewness in Map Projections of the Earth» (PDF). *Cartographica*. 42 (4): 297–318. doi:10.3138/carto.42.4.297. Besøkt 14. november 2011.
4. ↑  Capek, Richard (2001). «Which is the best projection for the world map?». *Proceedings of the 20th International Cartographic Conference*. Beijing, China. 5: 3084–93. Besøkt 14. november 2011.
5. ↑  "NG Maps Print Collection - World Political Map (Bright Colored)".
6. ↑  "Selecting a Map Projection - National Geographic Education".
**Wireless Power & Communication AS** har utviklet en patentert teknologi for trådløs overføring av strøm. Det unike med denne teknologien er at den muliggjør overføring av flere hundre watt med en effektivitet på opptil 95%. Teknologien er blant annet implementert i offshore, Ex og subsea produkter. 

WPC ble stiftet av Geir Olav Gyland i 2003 og holder til i Kristiansand. Hovedfokuset til WPC er lisensiering og integrasjon av teknologi for trådløs overføring av strøm i alle typer produkter.

Utmerkelser
-----------

Med bakgrunn i den utviklede teknologien ble WPC nominert av Innovasjon Norge til Reodorprisen i 2008.

WPC ble medlem av NODE nettverket (Norwegian Offshore & Drilling Engineering) i desember 2009

Referanser
----------

1. ↑  «PT12 Camera Station».
2. ↑  «Ex approved Torch and Charger».
3. ↑  «3 Stab». Arkivert fra originalen 10. oktober 2012.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 10. oktober 2012. Besøkt 13. mars 2011. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. ↑  «Reodor Prisen 2008». Arkivert fra originalen 27. mai 2012.
5. ↑  «Medlemsbedrifter i NODE nettverket».

Eksterne lenker
---------------

* Wireless Power & Communication Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine.
* Reference
* Ifokus
* Innovasjon Norge
**Carl Gustaf Hellqvist**, (født 15. desember 1851 i Kungsör i Sverige, død 19. november 1890 i München i Tyskland), var en av Sveriges mest populære historiemalere på 1800-tallet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Carl Gustaf Hellqvist var sønn av en skomaker ved samme navn som ham selv. 

Hans kunstneriske begavelse ble oppdaget av Axelina Carlsson som var guvernante hos Per Adam Wallmarks familie, og hun gav Hellqvist hans første undervisning i tegning. Han flyttet til Stockholm da han var rundt 12 år gammel og gikk i lære hos en dekorasjonsmaler. I 1864 begynte han å studere ved Kungliga Konstakademien. 

«Gustaf II Adolfs lik inskeppas i Wolgasts hamn 1633» (1885)
Hellqvists ateljé i München. I 1890 ble det kjent at ateljéutstyret var til salgs. Sannsynligvis var det på denne tiden dette bildet ble tatt. Fra Nationalmuseets samlinger.
### Kunstner

I 1875 ble han tildelt Akademiets høyeste pris for maleriet «Gustaf I anklagar Peder Sunnanväder och Mäster Knut inför domkapitlet i Västerås».

To år senere, i 1877, ble han tildelt et reisestipend av Akademiet og han reiste rundt i Europa. I 1879 flyttet han og forloveden Julia Thiersch til München. De giftet sig i 1882 og forlot München for å begi seg til Paris hvor Hellqvist tidligere hadde stilt ut på Parissalongen med sitt oljemaleri «Sten Sture d.y:s död på Mälarens is 1520».

I august 1882 ble han tildelt gullmedalje i Wien for sitt storslagne historiemaleri «Valdemar Atterdag brandskattar Visby».

Hellqvist underviste ved *Königliche akademische Hochschule für die bildende Künste* og ble utnevnt til professor samme sted i 1885. Han led av kraftige hodesmerter etter en hjernerystelse noe som tvang han til å avslutte sin undervisning i 1886. Han sluttet å male rundt samme tid. I 1890 ble det gitt til kjenne at Hellqvists ateljéutstyr skulle selges. 

I 1889 ble han behandlet med elektrosjokk på grunn av kramper og satt på diett. Året etter døde han på
mentalsykehuset *Irrenanstalt* og ble begravet i München.

Referanser
----------

1. ↑  Arvid Ahnfelt, Europas konstnärer
2. 1 2  Rudnert, Sune. *I historiemålarens verkstad: Carl Gustaf Hellqvist - liv och verk*. 1991. ISBN 91-7966-162-9
3. 1 2  Rudnert, Sune. *Carl Gustaf Hellqvist och hans historiemålning Valdemar Atterdag brandskattar Visby den 27 juli 1361*. 1989.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carl Gustaf Hellqvist – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Carl Gustaf Hellqvist – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om Hellqvist hos Lexikonett

Portaler: Sverige | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Svenske Litteraturbanken **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Luis Donaldo Colosio Murrieta** (født 10. februar 1950, død 23. mars 1994) var en meksikansk politiker. Colosio var presidentkandidat for Partido Revolucionario Institucional i 1994, men ble myrdet under valgkampen i Tijuana.

Colosio ble født inn i en familie med en lang politisk arv i Magdalena de Kino, Sonora. Colosio Murrieta var etterkommer av italienske immigranter, som slo seg ned i de landlige områdene nordvest i Mexico, i det området som i dag heter Sonora. Colosio Murrieta studerte ved Instituto Tecnológico y de Estudios Superiores de Monterrey, bedre kjent under initialene ITESM, hvoretter han begynte sin politiske karriere da han ble medlem av Institutional Revolutionary Party (PRI) i 1972. 

Senere gjennomførte Colosio videreutdanning ved Northwestern University i USA og han var del av forskjellige forskningsarbeider ved International Institute for Applied Systems Analysis i Østerrike før han vendte tilbake til Mexico, utdannet som økonom. I 1979 sluttet Colosio seg til det meksikanske departementet for budsjett og planlegging i henhold til daværende president Carlos Salinas. Colesio ble valgt inn til den meksikanske Kongressen som den føderale nestleder for hjembyen i 1985, og i 1987 ble Colesio valgt til å tjene i National Executive Committee. Under valget i 1988 ble Colosio valgt inn i Senatet, som representant for Sonora. 

Den 23. mars 1994 under presidentvalget i Lomas Taurinas, et fattig nabolag i Tijuana ble Colosio skutt i hodet med tre skudd fra svært kort avstand. Det var ingen utenlandsk pressedekning av dette arrangementet til tross for at det skjedde bare noen få titalls km sør for San Diego i California. Colosio kollapset, og ble senere kjørt til byens største sykehus. Hans død ble annonsert noen timer senere. Den antatte drapsmannen, Mario Aburto Martinez, ble arrestert på åstedet og han aldri vaklet fra hans historie om at han hadde utført udåden helt alene. 

Likevel finnes det fremdeles mange teorier rundt mordet på Colosio. Myndighetene ble kritisert av den dårlige håndteringen av den antatte drapsmannen og det ble sådd tvil om Aburto Martinez var den virkelige morderen. Et år etter attentatet på Colesio, døde hans kone, Laura Riojas, av kreft. Colosios far var fast bestemt på å avdekke hva han sterkt mistenkte var skjulte sannheter bak hans sønns veldig offentlige mord, og i 2004 publiserte han en bok om drapet på sønnen.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Luis Donaldo Colosio Murrieta, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Luis-Donaldo-Colosio-Murrieta, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, oppført som Luis Donaldo Colosio Murrieta, Munzinger IBA 00000020992, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0173195, besøkt 14. august 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   drept av Carlos Salinas[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
Rachel, Nevada.
**Rachel** er et sted i den amerikanske delstaten Nevada, i Great Basinørkenen, omtrent 170 km nordvest for Las Vegas. I 2010 hadde stedet 54 innbyggere. 
Rachel er bosetningen som ligger nærmest Nellis Air Force Range og Area 51, derfor blir Rachel ofte besøkt av UFO-jegere og andre entusiaster.

Rachel ligger langs Nevada State Route 375 ("Extraterrestrial Highway"). Rachel har et betydelig antall besøkende på grunn av det nærliggende Area 51, og det finnes derfor en liten turistbutikk, et lite motell og en restaurant med romvesentema, Little A'Le'Inn, på stedet.

Little A'Le'Inn i Rachel, Nevada.
Rachel ble grunnlagt i mai 1973 av gårdbrukeren D.C. Day. Han kalte stedet for Tempiute Village, oppkalt etter en gruve i Tempiute Mountain. Senere ble navnet omgjort til Sand Springs. Den 15. februar 1977 ble stedets navn omgjort til Rachel, oppkalt etter den første personen som ble født der, Rachel Jones.

Referanser
----------

1. ↑  «Rachel CDP, Nevada». American FactFinder, United States Census Bureau. Arkivert fra originalen 8. januar 2015. Besøkt 25. april 2018.
2. ↑  «A Short History of Rachel, Nevada». Rachel, Nevada. Besøkt 25. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rachel, Nevada – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Kåre Ellingsgård** (født 1. desember 1926 i Måsøy kommune, død 26. juni 2017 i Molde) var en norsk politiker som representerte Arbeiderpartiet. Han var tidligere statssekretær, fylkesmann i Møre og Romsdal og fylkesrådmann.

Ellingsgård gikk ut av gymnaset i 1945. I 1950 ble han cand. oecon. Han arbeidet deretter i både privat og offentlig sektor. Ellingsgård deltok i flere regionale samferdselsutvalg i Møre og Romsdal og var medlem av bystyret i Molde 1952–1972 og 2007–2015.

I 1961 ble han kontorsjef ved Møre og Romsdal vegkontor. Ellingsgård ble i 1966 økonomisjef i Møre og Romsdal Fylkesbåtar, der han i 1968 ble administrerende direktør. Fra mars til august 1971 var Ellingsgård statssekretær i Samferdselsdepartementet.

Ellingsgård ble i 1973 utnevnt til fylkesmann i Møre og Romsdal. Han satt i denne stillingen ut 1976. Ellingsgård ble samme år fylkesrådmann i Møre og Romsdal fylkeskommune, en stilling han hadde til 1988.

Referanser
----------

1. ↑  En markant stemme har stilnet - rbnett.no 26. juni 2017
2. 1 2 3  «Bjørn Steenstrup: *Hvem er Hvem? 1973*, Oslo: Aschehoug , 1973, s. 137. Tilgjengelig fra prosjekt Runeberg.
3. ↑  «Statssekretærene i Trygve Brattelis første regjering (17.03.1971-17.10.1972)» Arkivert 20. januar 2018 hos Wayback Machine. PolSys, Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste. Lest 9. november 2015.
4. ↑  «Historie» Arkivert 29. oktober 2015 hos Wayback Machine. Møre og Romsdal fylkeskommune. Lest 9. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kåre Ellingsgård hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Michel (Mikkel) Peder(s)søn Escholt** (født mellom 1600 og 1610 i Skåne, død 1669 i Christiania) var en norsk prest og naturinteressert forfatter. Han var hjemmehørende i Christiania samt i Våler i Østfold.

Liv og virke
------------

Han studerte i Malmö fra 1926 og i København fra 1628. I 1646 ble han sendt til Norge som slottsprest på Akershus slott og sogneprest i Aker menighet i den norske «hovedstaden».

Han utga en del mindre vers og skrifter, samt verket *Stephanologica Danica* (1648) som bestod av 107 historier på verseform om de danske regentene. Escholt utga i 1657 verket *Geologia Norvegica*, om jordskjelvenes teoretiske, historiske og teologiske bakgrunn og fundament. Boken omtaler også grotter, hulrom, geovarme og gasser, samt vulkanologiske fenomener, og tok også opp farene forbundet med gruvedrift; for i gruvene trivdes angivelig spøkelser, «*iblant hvilke somme gjør berg-gesellene ingen skade...men somme av sådanne spiritibus og spøkelser er farlige, så de dreper gesellene*».

Boken bærer størst preg av Escholts teologiske bakgrunn, og inneholder lite av varig vitenskapelig interesse. Jordskjelvene ble av Escholt ansett som varsler fra Gud. Boken ble trykket på engelsk i London i 1663, og ble en del lest i utlandet. Dette var den første norske utgivelsen som brukte begrepet «geologi» noen gang; ellers hadde man brukt ordet «geognosi».

Referanser
----------

1. ↑  *Geologica Norvegica*, 1657
2. ↑  Ramberg, Ivar (red), *Landet blir til – Norges geologi*. Oslo 2006, 2007, side 15.
3. ↑  Reidar Marmøy: «Gjennom bølgedalen», *Vårt folks historie* bind 4, Aschehoug, Oslo 1963 (s. 306)
4. ↑  Bryhni, Inge: «Mikkel Pederssøn Escholt» i *Norsk biografisk leksikon* på snl.no. Hentet 5. desember 2023 fra

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Nordmøre og Romsdal politidistrikt** var til og med 31. desember 2015 et av 27 politidistrikt i Norge med hovedsete i Kristiansund. Arnstein Nilssen var politimester.

Fra 1. januar 2016 ble politidistriktet sammen med Sunnmøre politidistrikt slått sammen til Møre og Romsdal politidistrikt. 

Nordmøre og Romsdal politidistrikt ble opprettet 1. januar 2002. Da ble Nordmøre politidistrikt og Romsdal politidistrikt slått sammen og Vestnes lensmannsdistrikt ble lagt under Sunnmøre politidistrikt. 

I en interimperiode på seks måneder til opp til ett år vil de to tidligere politidistriktene ennå bestå administrativt med hver sin fungerende leder. 

I Nordmøre og Romsdal politidistrikt er Arnstein Nilssen i perioden fungerende leder. Han er også visepolitimester i det nye Møre og Romsdal politidistrikt.

Politidistriktet omfattet kommunene i Nordmøre og Romsdal nord for Romsdalsfjorden med til sammen 18 kommuner og litt over 110.000 innbyggere.

Eksterne lenker
---------------

* Nordmøre og Romsdal sine nettsider
* Nordmøre og Romsdal på Twitter

| * v
* d
* r
Politi- og lensmannsetaten |
| --- |
| Justis- og beredskapsdepartementet |
| Våpen | Nasjonale enheter | 
* Politidirektoratet
* Politiets sikkerhetstjeneste
* Påtalemyndigheten i Norge
* Spesialenheten for politisaker
* Sysselmesteren på Svalbard

 |
| Politidistrikter | 
* Agder
* Finnmark
* Innlandet
* Møre og Romsdal
* Nordland
* Oslo
* Sør-Vest
* Sør-Øst
* Troms
* Trøndelag
* Vest
* Øst

 |
| Særorganer | 
* Kripos
* Politiets utlendingsenhet
* Politihøgskolen
* Utrykningspolitiet
* Økokrim

 |
| Nasjonale organ | 
* Nasjonalt ID-senter
* Politiets fellestjenester
* Politiets IT-enhet
* Grensekommissariatet for den norsk-russiske grense

 |
| Annet | 
* Beredskapstroppen
* Bombegruppen
* Den Kongelige Politieskorte
* Helikoptertjenesten
* Hovedredningssentralen
* Namsfogden
* Nødnettet
* Politiets hederskors
* Politigrader
* Politireserven
* SRGP
* Utrykningsenhetene
* Vandelskontroll og politiattester
* Nasjonalt beredskapssenter

 |

Portal: Norge
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Fletting:** Det er foreslått at denne artikkelen eller seksjonen blir flettet inn i *Turboneger*. (Diskusjon).
**Turbojugend** er den internasjonale fanklubben til det norske punkbandet Turboneger. Medlemmene av Turbojugend kan gjenkjennes på sine spesiallagde denimjakker (også kalt «kutte») med Turboneger-logoen og «Turbojugend [avdelingsnavn]» trykket på baksiden. Logoen til Turbojugend Oslo kan ses på nesten alle albumene Turboneger har laget.

Det er over 2300 avdelinger i verden, og alle avdelingene har aktive medlemmer.

Verdens Turbojugend-dager
-------------------------

En gang i året, vanligvis 8.–9. september, møtes Turbojugend-medlemmer fra hele verden i St. Pauli, Hamburg, Tyskland for å feire seg selv, Turboneger og punk rock generelt. Denne to dager lange festivalen blir kalt *Welt Turbojugend Tage* (norsk: Verdens Turbojugend-dager.) Det er konserter og møter på forskjellige klubber og barer.

### Welt Turbojugend Tage 5

17. og 18. juli 2009 ble Welt Turbojugend Tage 5 arrangert. Konsertene var på Knust.

### Welt Turbojugend Tage 4

Welt Turbojugend Tage 4 ble arrangert i St. Pauli den 18. og 19. juli 2008.

Konsertene var på utestedet Knust som ligger i nærheten av Millerntor stadion.

#### Fredag 18.

* Sewer Rats (Köln)
* Denim Demons (TJ Moseltal)
* Dampfmaschine (TJ Dampfnudel)

#### Lørdag 20.

* Boozed (TJ Bramsche)
* The Carburetors (Oslo)
* Electric Eel Shock (TJ Osaka)
* The Other (TJ Opladen)

Band
----

Selv om Turbojugend egentlig er en Turboneger-fanklubb, støtter de også andre band. Noen av disse er:

* Silver
* Peter Pan Speedrock
* The Turbo A.C.'s
* Trashcan Darlings
* The Dogs

Turbojugend Oslo
----------------

Turbojugend Oslo blir sett på som den største Turbojugend-avdelingen i verden, sammen med Turbojugend St. Pauli. En av hovedgrunnene til dette er at logoen til Turbojugend Oslo finnes på omtrent alle albumene til gruppa. Det er mange ikke-medlemmer som ser ut som medlemmer av Turbojugend Oslo. Grunnen til dette er at Turbojugend Oslos jakker kan kjøpes på internett av alle, også om de ikke er medlemmer. Den eneste måten å se forskjellen på en ekte Turbojugend Oslo-jakke og en generisk jakke, er at den generiske ikke har medlemsnavnet på siden av jakka.[]

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell side til Turbojugend Oslo  Arkivert 21. oktober 2012 hos Wayback Machine.
* Offisiell side til Turbojugend
* Offisiell Turboneger/Turbojugend-side
**Carl lensgreve (von) Ahlefeldt** (født 25. april 1670 i Durkheim, Pfalz, død 7. september 1722 på Gråsten slott) var en holstensk adelsmann, dansk lensgreve av Langeland, greve av Rixingen, stattholder i hertugdømmene, overkammerherre, geheimeråd, overstallmester og overhoffmester.

Han var yngste sønn av storkansler Frederik Ahlefeldt (1623–1686) og Marie Elisabeth, født grevinne av Leningen og Dachsburg. Han ble ansatt som hoffmester til prins Carls utenlandsreise, og var høyt verdsatt hos dronning Charlotte Amalie og kong Frederik IV. Hans embedsstilling medførte, at han han spilte en fremtredende rolle ved arvehyllingen av Frederik IV i Slesvig den 7. september 1721.

Familie
-------

I 1702 giftet han seg med Ulrikke Amalie Antoinette Danneskjold-Laurwigen (Danneskiold-Samsøe) (1686–1755), datter av stattholderen i Norge Ulrik Frederik Gyldenløve. Hun overlevde ham inntil 1755. Fra dette ekteskap stammer de følgende lensgrever til Grevskapet Langeland.

Carl Ahlefeldt var byggherre for Sorgenfri slott på Sjælland, som ble oppført i årene 1705–06. Han ble begravet i slekten Ahlefeldts gravkapell i Tranekær Kirke på Langeland.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Carl\_Ahlefeldt[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Ahlefeldt, Carl*, Dansk biografisk Lexikon
3. ↑  *Ahlefeldt, Carl*, Dansk biografisk Lexikon
4. ↑  *Ahlefeldt, Carl*, Dansk biografisk Lexikon
5. ↑  *Carl lensgreve von Ahlefeldt, til grevskaberne Langeland og Rixingen*, finnholbek.dk

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND
 |