recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Spesialleir nr. 4 Bautzen befant seg i bygningskomplekset kalt *Gelben Elend*, tysk for *Den gule elendighet*. Kirken til venstre i bildet, østfløyen til høyre.
**De sovjetiske spesialleirene** var interneringsleire som eksisterte i den sovjetiske okkupasjonssonen fra 1945 til 1950. De ble opprettet av de sovjetiske myndighetene (SMAD) for tyske krigsforbrytere og nasjonalsosialistiske funksjonærer i NSDAP, SS, SA, HJ, Gestapo og SD. Også andre politiske motstandere som sosialdemokrater, liberale og konservative ble internert, etter hvert kom disse gruppene også i flertall blant de innsatte. Leirene ble lokalisert i tidligere konsentrasjons-, tvangsarbeids- og krigsfangeleire. I leirene ble det internert nærmere 189 000 personer.

Det ble opprettet i alt ti spesialleire. Den tidligere konsentrasjonsleiren i Buchenwald ble spesialleir nr 2, Sachsenhausen tjente fra august 1945 som spesialleir nr. 7 og var inntil 1950 det største fengslet i den sovjetiske sonen, senere DDR.

I de sovjetiske leirene befant det seg også motstandere av den sovjetrussiske okkupasjonspolitikken, og andre kritikere og opposisjonelle. Disse skulle dømmes og straffes av sovjetiske militærtribunaler, innenfor rammene av «den antifascistisk-demokratiske omveltning». Det kunne dreie seg om sosialdemokrater, konservative og liberale mennesker. Fangene ble holdt isolert, mens sult, kulde og mangelfulle hygieniske forhold preget livene deres. Mer enn en tredel av de internerte døde. Fra 1946 dreide det seg først og fremst om sosialdemokratiske, liberale og konservative fanger. Spesialleirene ble oppløst i 1950 og ca. 14 000 fanger ble overført til DDR. Denne delen av historien ble offentliggjort først etter oppløsningen av DDR.

Også de øvrige okkupasjonsmaktene opprettet interneringsleire umiddelbart etter krigens avslutning. I de amerikanske leirene befant det seg ca. 120 000 personer, i de britiske 90 000, og i de franske 21 500 personer. I leirene til disse tre allierte ble det kun internert personer mistenkt for nasjonalsosialistiske forbrytelser, ikke opposisjonelle mot de respektive okkupasjonsmyndighetene.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Benz, Wolfgang. «Demokratisierung durch Entnazifizierung und Erziehung». *bpb.de* **(tysk)**. Besøkt 13. desember 2022.
2. 1 2  Deutschland, Stiftung Deutsches Historisches Museum, Stiftung Haus der Geschichte der Bundesrepublik. «Gerade auf LeMO gesehen: LeMO Kapitel: Internierungs- und Speziallager». *www.hdg.de* **(tysk)**. Besøkt 13. desember 2022.
***I den blindes speil*** er en samling prosastykker av Sigurd Helseth, utkommet på Cappelen i 2002. Samlinga har undertittelen «som prosa», og er lyrikeren Helseths eneste verk i skjønnlitterær prosa. Samlinga består av åtte stykker av varierende lengde over til sammen 90 sider.

Tekstene preges av et uavklart forhold mellom det drømte og det virkelige. De er dessuten uten et sentralt perspektiv; personene stiger ut av seg selv og betrakter seg fra utsiden. Ofte kan det være vanskelig å avgjøre om synsvinkelen ligger hos den ene eller andre personen.

Uvissheten og hva som er drøm, tenkt virkelighet eller opplevd virkelighet gjør det vanskelig å snakke om en handling eller et plot i tradisjonell forstand. Personene er navnløse, uten fortid og uten tydelig plassering i en sosial sammenheng. Hovedvekten ligger uansett ikke på de handlingene som utspiller seg. Tekstene dveler ved detaljer i interiører, påkledning, lysvirkninger og lyder.

Den lange teksten «Toget stanset ikke» beskriver et møte på et hotell mellom en mann og en kvinne før eller etter en togreise, eller mellom en fram- og tilbakereise.

Den lengste teksten i samlinga er «Selskapet». Her berettes om det perfekte mord. Det eksisterer en gammel forbindelse mellom morder og offer, men vi får ikke vite noe om motiv. Synsvinkelen ligger hos morderen, som oppholder seg lenge ved mulige måter å tiltale offeret på, og mulige reaksjoner hos offeret når han oppdager hvem som anroper han. At drapet ikke bare er tenkt eller drømt, forstår vi når morderen et par dager seinere befinner seg i et selskap der mordet diskuteres blant gjestene.

«Det ringte på døren» handler om en person som flykter ut gjennom vinduet i sin egen leilighet når det ringer på døra. «De» er kommet for å hente han, men vi får ikke vite om frykten er berettiget eller framkalt av en psykose.

Den avsluttende «Invitasjonen» er en nærmest surrealistisk historie fra en mondén restaurant der det forekommer en mannekengoppvisning som ender i et blodbad.

Tekster
-------

* Et møte
* Måltidet
* Et menneske
* Nadverd
* Toget stanset ikke
* Selskapet
* Det ringte på døren
* Invitasjonen

Portal: Litteratur
***I dag börjar livet*** er en svensk svart-hvitt dramafilm/kriminalfilm fra 1939 i regi av Schamyl Bauman. Manuset ble skrevet av Oscar Hemberg og Bauman. Det bygger på franske Marcel Achards skuespill *Pétrus*, som ble uroppført på Théâtre des Champs-Élysées i Paris 7. desember 1933 og som hadde svensk premiere på Nya Teatern i Stockholm 8. mars 1937. Hovedrollene blir spilt av Sture Lagerwall og Sonja Wigert.

Innspillingsfakta
-----------------

Filmen ble spilt inn i våren 1939 i AB Sandrew-Ateljéerna, Mosebacke og Gamla Stan i Stockholm.

Handling
--------

Den unge revyballettdanserinnen, Wera Holm, står i aprilregnet om natten og holder vakt ved en port i Gamla Stan. I et opplyst vindu ser man skyggen av en mann og en kvinne. Skyggene tilhører Weras tidligere «forlovede», ballettkoreografen Börje Fredin, og Margot fra revyballetten. Alle ballettpikene kives om Börje, som samvittighetsløs flørter med dem og kasserer dem én etter én. Det er Margits værelse som Wera har overvåket. Wera går inn i en restaurant og får låne telefonen av den unge maleren Petrus Sommar. Hun slår Margots nummer. Margot og Börje ser på den kimende telefonen uten å svare.

Wera går over gaten til Margots port og trenger seg inn når Petrus låser opp med egen nøkkel. Han bor der, innlosjert hos sin moster, politihustruen Johanna Lundström. Wera går opp to etasjer. Når hun ser et glimt av Börje retter hun pistolen mot ham, avfyrer to skudd, men bommer, hvoretter Petrus trekker henne inn i sin leilighet. Det fører til et basketak som ender med at ytterligere et skudd blir avfyrt og Petrus får et streifsår av en kule i den ene armen. Politiet begynner å gjennomsøke huset. Wera gjemmer seg hele natten og en del av dagen hos den noe forvirrede Petrus. Hun tar seg til balletten der hun havner i slagsmål med Margot og får sparken. Petrus' søster, Karin Sommar, kommer til byen for å gå på handelsinstitutt, men havner i klørne på Börje. Han blir funnet skutt. Hvem har gjort det?

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Sture Lagerwall - Petrus Sommar, maler
* Sonja Wigert - Wera Holm, ballettdanserinne
* Nils Ohlin - Börje Fredin, ballettmester
* Margareta Bergfeldt - Karin Sommar, Petrus søster
* Dagmar Ebbesen - Johanna Lundström, Petrus moster
* Axel Högel - Karl Lundström, Johannas ektemann, politikonstabel
* Barbro Kollberg - Nelly, ballettdanserinne
* Ziri-Gun Eriksson - Margot, ballettdanserinne
* Ingrid Borthen - Dittan Larsson, ballettdanserinne
* Nils Johannisson - Stålhagen, detektiv
* Ivar Kåge - Kriminalsjefen
* Naemi Briese - Kvinne som sitter modell for Petrus
* Eivor Landström - Kvinne som søker modelljobb hos Petrus
* Lizzy Stein - Mosebacketeaterns primadonna
* Arne Lindblad - Pianisten

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «I dag börjar livet». *Svensk Filmdatabas*. Svenska Filminstitutet. Besøkt 15. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *I dag börjar livet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *I dag börjar livet* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *I dag börjar livet* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**The Loudness War** er et populært navn på musikkindustriens tendens til å minske det dynamiske området i musikken, som igjen gjør at musikken oppfattes som å ha et høyere volum. Dette gjøres for at musikken skal høres høyest mulig ut, og dermed skille seg ut fra konkurrerende musikk på radio og TV. Dette krever mye komprimering, og blant annet Metallicas album «Death Magnetic» har blitt kritisert for å ha dårlig lydkvalitet på grunn av ekstrem komprimering.

Denne grafen viser tendensen til økende lydvolum i fire CD-versoner av The Beatles' "Something".
I hjemmestereo-scenarier er denne type komprimering generelt ikke ønskelig, da det går ut over det dynamiske området, og siden lytteren uansett kan skru opp volumet på forsterkeren hvis høyere volum ønskes.

Men dette er slett ikke begrenset til Metallica (jf. illustrasjonen). Innen musikk brukes det mest innen ulike sjangre av pop, men forekommer også i nye versjoner av klassisk musikk. Det har vært sagt at en ny CD høres 4-8 ganger så sterkt som en 15 år gammel CD som spilles med samme lydvolum. Ifølge Bob Catz ved lydstudioet Digital Domain i Florida har CD-enes lydvolum på 20 år økt med 20 dB (desibel)

Fenomenet er forsøkt forklart med et behov for musikk som overdøver støyen på arbeidsplassen eller fra trafikken. Men mange oppfatter Loudness war som støy i seg selv, både ved at volumet blir sjenerende høyt og ved at musikkens kvalitet forringes. Når lydnivået jevnlig ligger tett opp til det maksimale, øker dessuten faren for hørselstap også når det maksimale lydnivå ikke økes.

TV-reklamer
-----------

Lydmessig er TV-reklamer svært lik en pop-CD, og loudness war kjennetegner ikke minst nettopp TV-reklamer, som kan være betydelig mer lydsterk enn selve programmene. Mange oppfatter dette som støy, og høsten 2010 vedtok både Senatet og Representantenes hus i USA enstemmig å utforme et lovforslag rettet mot TV-selskapene for å begrense dette. I mellomtiden henstiller man til TV-selskapene om å moderere sin praksis.

Referanser
----------

1. ↑  Mix Magazine Online: The Big Squeeze, Mastering engineers debate music’s loudness wars Arkivert 25. august 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  guardian.co.uk: Death Magnetic 'loudness war' rages on
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
**HMS «Sverige»** var et svensk panserskip. HMS «Sverige» var det første av tre panserskip i klassen av samme navn, de to andre var HMS «Drottning Victoria» og HMS «Gustav V».

Beskrivelse
-----------

Hovedbestykningen bestod av to elektro-hydrauliske tårn med to Bofors 11" M12 kanoner i hvert tårn. Disse hadde en rekkevidde på opptil 19 500 m og kunne skyte opptil fire skudd per minutt. Den sekundære bestukningen bestod av åtte 6" kanoner, to i et elektro-hydraulisk tårn og seks i seks manuelle tårn. 6" kanonene hadde en rekkevidde på opptil 16 000 m. Skipet hadde også to 18" torpedorør under vannlinjen og seks 3" kanoner, men torpedorørene ble fjernet på 20-tallet.

I 1927 fikk HMS «Sverige» et Hazemeyer våpenkontrollsystem og forbedret ammunisjon økte rekkevidden for 11" kanonene til 25 000 m og 19 000 m for 6" kanonene. Under den andre verdenskrig ble 3" kanonene fjernet og skipet fikk to 2×45 mm, to 2×25 mm kanoner og tre 20 mm kanoner. To av de enkle 6" tårnene ble også byttet ut med to 2×40 mm kanoner og ytterligere en 2×40 mm kanon ble lagt til.

Operativ historie
-----------------

HMS «Sverige» gav ildstøtte og landsatte finske tropper da Sovjetunionen forsøkte å okkupere Åland i februar 1918, men trakk seg av diplomatiske årsaker da tyske tropper ankom øyen i mars. Under den andre verdenskrig gjorde hun tjeneste som nøytralitetsvakt. I 1947 ble hun tatt ut av vanlig tjeneste og 30. januar 1953 ble hun strøket og solgt for opphogging.

Litteratur
----------

* M.J. Whitley (2002). «Sverige Class». *Battleships of World War Two*. London: Cassell. s. 232-236. ISBN 0-304-35957-2.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** KulturNav
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Italias flagg |
| Alpin: |
| Alpint Verdensmesterskap |
| Bronse | 2019 Åre | Lagkonkurranse |
| Bronse | 2023 Courchevel | Slalåm |
| Alpin Junior-VM |
| Gull | 2019 Fassadalen |  Slalåm |
| Sølv | 2018 Davos |  Slalåm |

**Alex Vinatzer** (født 22. september 1999) er en italiensk alpinist.

Han representerte Italia under vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ikke fullførte noen konkurranser.

Under VM i alpint 2019 i Åre tok Vinatzer bronse med det italienske laget i lagkonkurransen. De øvrige på laget var Marta Bassino, Irene Curtoni, Lara Della Mea, Simon Maurberger og Riccardo Tonetti.

I junior-VM i alpint 2019 tok han gull i slalåm. 

Han tok sin første pallplass i verdenscupen da han ble nummer tre i slalåm i Zagreb 5. januar 2021. 

Han tok bronse i slalåm under VM i alpint 2023 i Courchevel.

Referanser
----------

1. ↑  «Official Results Book Alpine Skiing» (PDF). Besøkt 7. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alex Vinatzer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alex Vinatzer – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Alex Vinatzer – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Ādi Śaṅkarā** (devanagari: आदिशङ्कराचार्यः; malayalam: ശങ്കരാചാര്യർ;født som Śaṅkarā i 788 i Kalady, Chera-dynastiet i dagens Kerala, død 820 AD i Kedarnath, Palariket i dagens Uttarakhand), også kjent som **Ādi Śaṅkarācāri**, **Śaṅkara Bhagavatpādācārya** og **Ādi Śaṅkarācārya**, var en indisk filosof fra Kalady i det som i dag er Ernakulam i Kerala som konsoliderte doktrinen om *advaita vedānta*.

Hans arbeid på sanskrit etablerte doktrinen om *advaita*, forenelsen av *ātman* og *nirguna brahman* uten egenskaper. I sitt arbeid gjør han rede for ideer fra Upanishadene, og han skrev også rikholdige kommentarer til den vediske kanon (Brahma Sutra, de viktigste av Upanishadaene og Bhagavad Gita) for å styrke sin tese. 

I hans arbeid er hovedmotstanderen mīmāṃsā-skolen, selv om han også argumenterte imot andre skoler, slik som sāṃkhya og enkelte buddhistiske skoler. 

Śaṅkarā reiste rundt omkring på det indiske subkontinent for å fremme sin filosofi gjennom diskurs og debatter med andre tenkere. Han støttet opp om viktigheten av et monastisk liv slik det var godkjent i Upanishadene og Brahma Sutra på en tid da mīmāṃsā-skolen hadde etablert en streng ritualisme og hadde latterliggjort det monastiske livet. Han skal ha grunnlagt fire *matha*er («klostre»), som hjalp den historiske utviklingen til og gjenopplivelsen og spredningen av *advaita vedānta*, og han er derfor kjent som den som gjenopplive denne. Man tror også Ādi Śaṅkarā var den som organiserte den monastiske ordren daśanāmi saṃpradāya og grunnla tilbedelsestradisjonen ṣaṇmata

Noter
-----

1. ↑  Moderne eksperter regner med at Śaṅkarā var virksom i den andre delen av det åttende århundre, mens tidligere generasjoner foreslo hans livsløp fra 788 til 820. Andre forslag er 686–718, 44 AD og så tidlig som 509–477 f.Kr.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118642278, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dictionnaire de spiritualité, oppført som SHANKARA (ŚANKARA, Dictionnaire de spiritualité ID 9719, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Nationalencyklopedin, oppført som Shankara, NE.se-ID shankara, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.poemhunter.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.ndtv.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adi Shankara – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** BNE **·** CiNii **·** BBC Things
 |
| Kasus |
| --- |
| Abessiv |
| Ablativ |
| Absolutiv |
| Akkusativ |
| Adessiv |
| Adverbial |
| Allativ |
| Antessiv |
| Aversiv |
| Benefaktiv |
| Dativ |
| Delativ |
| Direkte |
| Distantitiv |
| Distributiv |
| Distributiv-temporal |
| Dubitiv |
| Eksessiv |
| Ekvativ |
| Elativ |
| Essiv |
| Formell essiv |
| Modal essiv |
| Evitativ |
| Final |
| Formal |
| Genitiv |
| Illativ |
| Inessiv |
| Instruktiv |
| Instrumentalis |
| Karitiv |
| Causal |
| Kausal-final kasus |
| Komitativ |
| Lativ |
| Lokativ |
| Medial |
| Modal |
| Multiplikativ |
| Nominativ |
| Oblik |
| Objektiv |
| Partitiv |
| Perlativ |
| Possessiv |
| Postessiv |
| Postposisjonell |
| Preposisjonell |
| Privativ |
| Proksimativ |
| Prolativ |
| Prosekutiv |
| Separativ |
| Sosiativ |
| Subessiv |
| Sublativ |
| Superessiv |
| Superlativ |
| Temporal |
| Terminativ |
| Translativ |
| Vialis |
| Vokativ |
|  |
| **Morfosyntaktisk parallellstilling** |
| Absolutiv |
| Akkusativ |
| Ergativ |
| Instrumentalis |
| Instrumental-komitativ |
| Intransitiv |
| Nominativ |
| Pegativ |

**Adessiv** (fra latin: *adesse* «å være nåværende») er innen finsk-ugriske språk, slik som finsk, estisk og ungarsk den fjerde av de lokative kasusene med den grunnleggende betydningen «på». For eksempel, estisk *laud* (bord) og *laual* (på bordet), ungarske *asztal* og *asztalon* (på bordet). Adessiv brukes også som instrumentalis på finsk.

I finsk er suffikset *-lla/-llä*, for eksempel *pöytä* (bord) og *pöydällä* (på bordet). Det kan videre spesifisere «være i nærheten av stedet», som i *koululla* (på skolen, inkludert skolegården), i motsetning til det inessive *koulussa* (i skolen, inne i bygningen). Meningen går også med tiden: «ved (noens) lunsjpause» er *ruokatunnilla*, hvorav *ruokatunnissa* er «innen en lunsjpause».

I estisk legges endingen *-l* til genitiv, f.eks. *laud* (bord) – *laual* (på bordet). Ved siden av betydningen «på» brukes også denne kasusen for å indikere eierskap. For eksempel «mehe*l* on auto» betyr «mannen har en bil».

Siden finsk-ugriske språk ikke har verbet «å ha» er det subjektet i adessiv + on (for eksempel *minulla on* = «jeg har», bokstavelig «på meg er».)

De andre lokative kasusene i finsk, estisk og ungarsk er:

* Inessiv («i»)
* Elativ («ut av»)
* Illativ («inn i»)
* Allativ («opp på»)
* Ablativ («av»)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Fra en av Handley Pages fabrikker under andre verdenskrig, produksjon av bombefly
En av Handley Pages mest kjente fly, det fire-motors propelldrevne bombeflyet Halifax, produsert i stort antall under andre verdenskrig
**Handley Page Ltd.** var en britisk flyprodusent, mest kjent for produksjon av bombefly og passasjerfly.

Firmaet ble grunnlagt i juni 1909 av sir Frederick Handley Page. Handley Page ble kjent for sine bombefly under den første verdenskrig. I mellomkrigstiden produserte firmaet også passasjerfly, og under den andre verdenskrig produserte de bombeflyet Handley Page Halifax. I juni 1948 tok Handley Page over Miles Aircraft. Handley Page opphørte i 1970.

Flytyper ( utvalg )
-------------------

* **Handley Page 0/400** – bombefly
* **Handley Page V/1500** – bombefly
* **Handley Page Heyford** – bombefly
* **Handley Page H.P.42** – passasjerfly
* **Handley Page Hinaidi** – bombefly
* **Handley Page Hampden** – bombefly
* **Handley Page Hereford** – bombefly
* **Handley Page Harrow** – bombefly
* **Handley Page Halifax** – bombefly
* **Handley Page Hastings** – transportfly
* **Handley Page Victor** – bombefly
* **Handley Page Herald** – passasjerfly
* **Handley Page Jetstream** – passasjerfly

Eksterne lenker
---------------

* (en) Handley Page – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC
 |
***Hands Off!*** er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av George Marshall.

Handling
--------

Når Tex Roberts sykler inn i en grense-by, redder han snart den attraktive Ramona Wadley fra den uønskede oppmerksomheten til Pete Dinsmore - leder for en gjeng kjeltringer. Tex får deretter jobb ved Wadley-ranchen.

Men når eieren sender sønnen sin, Ford, som i all hemmelighet samarbeider med Dinsmore, på et oppdrag, blir Ford myrdet. Tex blir snart mistenkt for å stå bak dette dødsfallet og han blir arrestert. Han må derfor forsøke å bli frikjent, samtidig som han må ta et endelig oppgjør med Pete Dinsmore og resten av gjengen hans.

Skuespillere
------------

* Tom Mix som Tex Roberts
* Pauline Curley som Ramona Wadley
* Charles K. French som Clint Wadley
* Lloyd Bacon som Ford Wadley
* Frank Clark som Jim Ellison
* Sid Jordan som Pete Dinsmore

Referanser
----------

1. ↑  «Hands Off! (1921)» **(engelsk)**. Besøkt 27. januar 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 27. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hands Off!* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Utsalgsstedet «The Lab» med logoen til Christiania Bryghus.
**Christiania Bryghus** er et dansk mikrobryggeri eller nanobryggeri etablert i 2017 i fristaden Christiania i København.

Arbeidet med å etablere Christiania Bryghus begynte i 2017, og bryggeriet startet som et kontraktbryggeri. Christiania Bryghus brygger per 2021 to flaskeøl, «Christiania Pilsner» og «Bombay IPA», som selges eksklusivt hos forhandlerne på Christiania og på selve bryggeriet, og også i noen få spesialbutikker, butikker og kafeer i København. Bombay IPA var en av ølsortene som ble testet i Nattlagets julekalender på TV 2 Danmark i desember 2019, hvor den endte opp med å "vinne". Christiania Bryghus produserer øl med hamp, også kjent som cannabis. Alle øl på Christiania Bryghus inneholder 0,2 - 0,5 % THC, som er innenfor grensen av hva som er tillatt i drikkevarer og i matvarer i Danmark. Grensene fastsettes av det danske veterinær- og næringsmiddelverket i henhold regelverket fastsatt av den danske lovgivende myndighet.

Logo
----

Bryggeriets logo inneholder et cannabisblad og navnetrekket «Christiania Bryghus» i gult omgitt av en gul sirkel på rød bunn.

Referanser
----------

1. ↑   «Christiania Bryghus – Bryghus på Christiania i København». *christianiabryghus.dk*. Besøkt 22. oktober 2021.
2. ↑   «Historien om Christiania Bryghus». *christianiabryghus.dk*. Besøkt 22. oktober 2021.
3. ↑   «Q&A 2021: Christiania Bryghus» **(dansk)**. Stovt. Besøkt 4. desember 2021.
4. ↑   «Christiania Bryghus». *Untappd* **(engelsk)**. Besøkt 4. desember 2021.
5. ↑   «Christiania Bryghus Øl». *christianiabryghus.dk*. Besøkt 4. desember 2021.
6. ↑   «Øl med hamp». *christianiabryghus.dk*. Besøkt 22. oktober 2021.
**Mesterklasser** er i kunstfaglig høyere utdanning, spesielle foredrag og annen praktisk veiledning av kjente kunstnere, ofte rene utøvere, men som gjerne også er professorer eller har annen høy akademisk eller høgskolestilling. Utvalgte studenter (mesterelever) får etter ferdigstillelse av sine vanlige studier (diplom, bachelor- eller mastergrad, eller annen akademisk grad), delta på en eksklusiv veiledning for å videreutvikle deres evner og ferdigheter. 

Den første mesterklassene ble etablert i 1820-årene av Wilhelm von Schadow (1788-1862) ved kunstakademiet i Düsseldorf. I *Gedanken über eine folgerichtige Ausbildung des Malers,* utgitt i 1828, offentliggjorde Schadow sine prinsipper i forståelsen av kunst og didaktikk. I 1831 utarbeidet han *Reglement for det Kongelige kunstakademi i Düsseldorf*, med en metodisk læreplanen for en forskole i en grunn- eller elementær-klasse, etterfulgt av en flerdelt forberedelsesklasse. Slik ble mesterklassen opprettet ved et samarbeid mellom en student og en akademi-professor som mester, før studentene fikk avslutte den siste fasen av pensum i sitt eget atelier på akademiet, men der studentens arbeid fortsatt ble gitt kollegial kritikk.

Se også
-------

* Mesterelev

Referanser
----------

1. ↑  Ekkehard Mai: *Die Düsseldorfer Malerschule und die Malerei des 19. Jahrhunderts*. I: Wend von Klanen (red.): *Die Düsseldorfer Malerschule*. Verlag Philipp von Zabern, Mainz 1979, ISBN 3-8053-0409-9, S. 24
2. ↑  Patrick Bahners: *Das Glück der stillen Brüter*. Artikkel fra 20. desember 2011 i Frankfurter Allgemeine Zeitung, besøkt 23. juni 2013
3. ↑  Ekkehard Mai: *Schadows Erfolgsmodell. Die Düsseldorfer Kunstakademie im Vergleich*. I: Bettina Baumgärten (red.): *Die Düsseldorfer Malerschule und ihre internationale Ausstrahlung 1819–1918*. Michael Imhof Verlag, Petersberg 2011, ISBN 978-3-86568-702-9, S. 55

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Adherbal** (død 112 f.Kr.) var konge i Numidia fra 118 f.Kr. til 112 f.Kr. Han var sønn av Micipsa som døde i 118 f.Kr. og som hadde utnevnt sine to sønner Hiempsal og Adherbal, og sin adoptivsønn/nevø Jugurtha til å styre riket sammen.

Etter Micipsas død oppsto det straks fiendskap mellom Jugurtha og de to yngre brødrene. De bestemte at de skulle dele statskassen og riket mellom seg og de oppholdt seg forskjellige steder i nærheten av skattkammeret. Hiempsal tok bolig i Thirmida hos en mann som viste seg å være venn av Jugurtha, og han ga Jugurtha nøkler til huset og informasjon om hvor Hiempsal oppholdt seg. Jugurtha fikk dermed sendt sine menn inn i huset og drepte Hiempsal i 117 f.Kr.

Etter drapet på Hiempsal tok de fleste numidierne parti for Adherbal, men Jugurtha samlet den beste hæren og gikk til angrep på Adherbal. Adherbal måtte flykte til Roma for å søke hjelp. Jugurtha selv hadde imidlertid mange innflytelsesrike venner blant romerne, og han visste å bestikke de riktige personene. Romerne sendte en delegasjon til Numidia for å dele riket mellom de to, og der fikk Jugurtha den veslige delen som var rikest på jord og folk, mens Adherbal fikk den andre delen som var rikere på havner og byggverk. Etter en tid samlet Jugurtha på nytt en hær og truet Adherbal. Adherbals krigere ble overrasket nær byen Cirta og de måtte forskanse seg i byen. I Cirta bodde også mange romere som deltok i forsvaret av byen. Jugurtha beleiret Cirta, og romerne rådet ettergvert Adherbal til å overgi seg mot et løfte om å få beholde livet. Det ble gjort, men Jugurtha drepte likevel Adherbal og også en mengde andre numidiere og romere da han inntok byen i 112 f.Kr. Dette førte til at han mistet den støtten han hadde i Roma, og romerne gikk til krig mot Jugurthas Numidia - jugurthakrigen – som varte til 105 f.Kr. da den romerske general Gaius Marius tok Jugurtha til fange og fikk ham drept i 104 f.Kr. Etter ham ble Jugurthas halvbror Gauda konge.

Referanser
----------

1. 1 2   Dictionary of African Biography, side(r) 93, bind 1[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   РСКД / Adherbal[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Gaius Sallustius Crispus (Sallust), *Jugurtha*, Det norske Samlaget (1923), kap. 11-12
4. ↑  Sallust, *Jugurtha*, kap. 12
5. ↑  Titus Livius, *Ad urbe Condita*, bok 45, kap 62
6. ↑  Sallust, *Jugurtha*, kap. 16

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Christianelyst** var sorenskrivargard for Indre Sogn fram til 1960-åra. Hovedbygningen her er en tohøgda lafta bygning kledd med liggende panel og med valma gavlspisser. Bygningen ble oppført av Eidsvollsmannen sorenskriver Lars Johannes Irgens som skal ha flytta inn da huset sto ferdig i 1819. Huset var en av de største trebygningene da det ble reist med 3 etasjer, samt vinkjeller. Eiendommen fikk navnet etter Irgens sin ektefelle Christiane. Anlegget består av totalt 8 bygninger der det i tillegg til hovedhuset er ulike uthus samt badehus og lysthus og en hage på 19 mål. Hovedhuset er oppført i såkalt bergensempire og har et høyt halvvalmet tak med vipp med liggende kledning. Christianelyst er et av de største freda anlegga i fylket med en privat eier.

Litteratur
----------

Arlen Synnøve Bidne: «Lars Johannes Irgens og sorenskrivargardane Loftesnes i Sogndal og Christianelyst i Solvorn», i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014, s. 407- 410. ISBN 978-82-02-44564-5

Eksterne lenker
---------------

* «Christianelyst». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Kjødvik Isforretning** var en norsk bedrift som drev med isdrift. Isproduksjonen foregikk i Kjødvik i Søndeled i Aust-Agder. Bedriften ble startet i 1871 av A.B. Haslund og T. Haslund. Bedriften gikk på 1880-tallet under navnet *Kjødvig & Omborsnæs Iskompagni*. Bedriften hadde i sin virksomhetstid flere eiere, deriblant J. W. Prebensen, og produksjon ved Kjødvik pågikk frem til omkring 1911. Isen ble i hovedsak produsert ved Kjødvik eksportert til Storbritannia, der den ble brukt i husholdninger og næringsmiddelindustri.

Arkiv
-----

Arkivet etter Kjødvik Isforretning befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter bl.a. en arbeidsprotokoll, kassabøker, forhandlingsprotokoll og aksjebok. Hoveddelen av arkivet etter bedriften er innlemmet i arkivet etter handelshuset J. W. Prebensen.

Referanser
----------

1. ↑  Søndeleds siste istid, Avtrykk.no, 15.02.2017

Kilder
------

Stiansen, Olav. *Kjødvik Isforretning*, Søndeled historielags årsskrift, 1981
Ouren, Tore. *Istrafikken i Søndeled*, Søndeled historielags årsskrift], 1981

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Kjødvik Isforretning på Arkivportalen
Kjøkkenvifte i en liten leilighet
En **kjøkkenvifte** er en enhet som inneholder en mekanisk vifte som henger over komfyr eller platetopp i kjøkken. Avtrekket skal trekke ut fett, forbrenningsprodukter, gasser, røyk, varme og vanndamp fra matlagingen, og eventuelt filtrere denne.

Beskrivelse
-----------

Det finnes to hovedtyper av kjøkkenvifter. Den ene typen ventilerer ut mot friluft via et kanalsystem, mens den andre typen resirkulerer luften f.eks. via et kullfilter som inneholder aktivt kull før den slippes tilbake igjen til kjøkkenet.

Fett og brannfare
-----------------

De fleste kjøkkenviften har et eller annet system for å fange opp fett (f.eks. et filter) slik at man begrenser fettmengden som samler seg i rørene. Mye fett i rørene kan være øke risikoen for brannspredning dersom det skulle oppstå brann ved matlaging. Fettfiltrene bør rengjøres regelmessig.

Støynivå
--------

Høyt støynivå fra kjøkkenvifter kan påvirke trivsel når man arbeider på kjøkkenet, og kan over lang tid potensielt tid bidra til nedsatt hørsel. Vifter med variabel hastighet bråker vanligvis mer på høyere innstillinger som ofte svarer til høyere luftgjennomstrømning. Forskjellige typer og modeller kan ha ulikt støynivå ved transport av samme luftvolum. Kjøkkenvifter med rør som går til friluft er vanligvis mer støyende, men har også ofte høyere luftgjennomstrømning, mens kjøkkenvifter som resirkulerer luften ofte er roligere, men er mindre effektive på å fjerne lukt og forurensning.

I likhet med andre kjøkkenapparater måles støynivået på kjøkkenvifter ofte på den logaritmiske desibel-skalaen med A-vekting, forkortet dB(A). En kilde oppgir at støynivået fra de fleste kjøkkenvifter blir markedsført til å ligge rundt 60-70 dB(A), mens "rolige" modeller kan gå så lavt som 40 dB(A), og "bråkete" vifter løst blir klassifisert som modeller med støynivå over 70 dB(A). Det bør bemerkes at støynivået generelt er oppgitt for maksimal hastighet, og det kan derfor være nyttig å sammenlikne støynivået ved ulike volumetriske luftstrømninger (for eksempel i liter per sekund) for å få et mer nyansert bilde. Internasjonalt blir luftgjennomstrømningen i kjøkkenvifter vanligvis målt i liter per sekund (L/s).

Referanser
----------

1. ↑  Thom, J. *The Lore of Wedge*. York: Penguin.
2. 1 2  Understanding Cooker Hood Noise Levels - Chef's Pick
3. ↑  Your Guide to Cooker Hood Noise Levels - Ship It Appliances Ltd
4. ↑  Exhaust Hoods - Sizing exhaust hoods - air volume flow and capture velocities - online exhaust hood calculator

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
***Kjærlighetsspionen*** (originaltittel: *The Keyhole*) er et amerikansk romantisk drama fra 1933 regissert av Michael Curtiz, med Kay Francis, George Brent, Glenda Farrell og Allen Jenkins i hovedrollene.

Handling
--------

Anne Brooks blir utpresset av sin tidligere dansepartner Maurice. De giftet seg da Anne var veldig ung, men slo opp, hvoretter han sa at han ønsket seg en skilsmisse. Anne giftet seg deretter med den mye eldre millionæren Schuyler Brooks. Men kort tid senere kommer Maurice tilbake, for å avsløre at han aldri gjennomførte skilsmissen deres likevel. Nå vil han ha penger for å tie om ekteskapet deres.

Men Anne avslører denne hemmeligheten for Schuylers søster Portia, og de legger en plan for å få Maurice til å forlate landet. Hvis de kan få ham ut av landet, kan Portia bruke all sin innflytelse til å blokkere Maurices retur. Men Schuyler er allerede mistenksom, og ansetter detektiv Neil Davis for å undersøke om Anne virkelig er trofast mot ham - eller ikke.

Skuespillere
------------

* Kay Francis - Anne Brooks
* George Brent - Mr. Neil Davis
* Glenda Farrell - Dot
* Monroe Owsley - Maurice Le Brun
* Allen Jenkins - Hank Wales
* Helen Ware - Portia Brooks
* Henry Kolker - Schuyler Brooks
* Ferdinand Gottschalk - Brooks' advokat
* George Chandler - Joe - Desk Clerk

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kjærlighetsspionen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Kjærlighetsspionen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Kjærlighetsspionen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Kjærlighetsspionen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Kjærlighetsspionen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Tassen** er en tegnet hundefigur som opptrer i flere bøker, animerte TV-serier, spill og andre produkter beregnet på små barn. 

Tassen ble opprinnelig skapt av den britiske illustratøren Eric Hill (1927–) i barneboka  *Where’s Spot?* i 1980. Det var en enkel bildebok med papirklaffer til å løfte opp, en såkalt pop-up-bok, som han skrev til sønnen sin på to år. Boka ble en enorm kommersiell suksess og innledet en serie med bøker om den gule valpen med flekken og dyrevennene hans. Bøkene og filmene er oversatt til en mengde språk og Tassen er i dag en internasjonalt kjent barnebokfigur med høye salgstall. Fortellingene om Tassen er svært enkle og poengterte med korte tekster og tegninger med definerte konturer og klare farger. Bøkene har blant annet vært viktige for å lære barn, og også voksne, å lese.

Navnet Tassen blir ofte brukt på hunder.

Eksterne lenker
---------------

* De offisielle hjemmesidene for Tassen (på engelsk)
* Forfatterbiografi (på engelsk)
* Samlebok på norsk

Portal: Litteratur
**Paul Aler** (født 9. november 1656 i Sankt Vith, død 2. mai 1727 i Düren i Tyskland) var en luxemburgsk katolsk prest tilhørende jesuittordenen. Han var skolemann, filolog og dikter.

Paul Aler trådte i 1676 inn i jesuittordenen, og ble lærer ved ordenens kollegium Tricoronatum i Köln. Fra 1713 var han professor i filosofi og moralteologi ved universitetet i Trier og rektor ved jesuittenes gymnas i Trier. 

Aler forfattet mange verker, hvorav det mest kjente er hans *Gradus ad parnassum* (1702). Det var i lang tid også etter hans død i anvendelse ved avfattelse av latinske vers. Han skrev også minst tretten nylatinske dramaer med musikalske avsnitt. De ble oppført på jesuittenes tyske teaterscener i Aachen, Trier og Köln.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12240790b[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Biographie Nationale de Belgique, Biographie nationale de Belgique ID paul-aler, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Paul A. Rothchild** (født 18. april 1935 i Brooklyn i New York, død 30. mars 1995) var en amerikansk plateprodusent, kjent som produsent for artister som blant andre The Doors, John Sebastian, Joni Mitchell, Neil Young, Tom Paxton, Tom Rush og Janis Joplin. 

Han vokste opp i New Jersey, men startet sin karriere i Boston. Der spilte han inn og ga ut musikkalbum med lokale folkemusikkartister. Han ble ansatt som plateprodusent i plateselskapet Elektra Records i 1963, og etablerte et tett samarbeide med lydteknikerene Bruce Botnick, John Haeny, Fritz Richmond og William Gazecki. Rothchild var spesielt oppmerksom på musikkmiljøet i Los Angeles, og spilte blant annet inn Crosby, Stills & Nash' første demo.[] Opprinnelig besto trioen av David Crosby, Stephen Stills og John Sebastian, men Sebastian ble senere erstattet av Graham Nash. Han «oppdaget» The Doors under et besøk på Whisky a Go Go 10. august 1966, og bandet skrev platekontrakt med Elektra Records en uke senere.[]

Rothchild er mest kjent som produsent av The Doors første fem album. Han trakk seg fra arbeidet med bandets sjette album, *L.A. Woman*, etter at han hørte låtene og mente det var «coctail-musikk».[] Han produserte Janis Joplins siste album *Pearl*, samt lydspor-albumet til filmen basert på Joplins liv, *The Rose* med Bette Midler i hovedrollen. Han produserte også lydsporet til Oliver Stones film *The Doors*, hvor han også hadde en liten rolle. Michael Wincott spilte rollen som Paul A. Rothchild.

Rothchild døde i 1995 av lungekreft.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paul A. Rothchild på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Paul A. Rothchild på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Paul A. Rothchild hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Paul A. Rothchild på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Paul A. Rothchild på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Paul A. Rothchild på AllMusic Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
The Doors |
| --- |
| 
* **Jim Morrison**
* **Ray Manzarek**
* **Robby Krieger**
* **John Densmore**

 |
| Studioalbum | 
* *The Doors*
* *Strange Days*
* *Waiting for the Sun*
* *The Soft Parade*
* *Morrison Hotel*
* *L.A. Woman*
* *Other Voices*
* *Full Circle*
* *An American Prayer*

 |
| Konsertalbum | 
* *Absolutely Live*
* *Alive, She Cried*
* *Live at the Hollywood Bowl*
* *In Concert*

 |
| Samlealbum(utvalg) | 
* *Weird Scenes Inside the Gold Mine*
* *Greatest Hits*
* *The Best of The Doors (1985)*
* *The Doors (filmmusikk)*
* *The Best of The Doors (2000)*
* *The Very Best of The Doors (2001)*
* *The Very Best of The Doors (2007)*

 |
| Relaterte artikler | 
* Paul A. Rothchild
* Bruce Botnick

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
«Langåra» har flere betydninger.

**Langåra**, formelt ***Nordre Langåra***, er ei av de større øyene i Indre Oslofjord. Den ligger helt nordøst i Asker kommune, og grenser i nordvest og vest til Brønnøya. Mellom disse øyene ligger Langårsundet, også kjent som Middagsbukta. Lengre øst ligger Høyerholmen, og rett syd ligger Skaueren og Terneholmen. I vest ligger fem holmer med Spannslokket som den nærmeste. 

Langåra ligger i kanten av Oslofeltet som ei 2 km lang og 200 meter bred landstrakt øy, i retningen sørvest-nordøst. Langåra har stort sett 90° vendte og foldete havbunnsavsetninger fra kambrosilur med mye skifer og kalkstein. Det er værhardt på østsiden, men smult og med fine ankringsmuligheter i Middagsbukta på vestsiden.

Øya har vært rik på utnyttbar kalk og fram til etter andre verdenskrig ble det drevet enkel gruvedrift her, og hundrevis av familier fra Oslo, Bærum og Asker kunne legge seg til med enkle telt eller papphytter med listverk om sommeren. Det ble omsatt matvarer på «Butikken», som idag er i bruk som kystledhytte. Oppankring skjedde i Middagsbukta. I 1953 lagde filmregissøren Edith Carlmar filmen *Langåra – et ferieparadis*, som viser Oslo-folks bruk av Langåra og Middagsbukta på 1950-tallet.

Langåra har overveiende løvskog og god kalksteinsgrunn med frodig vegetasjon. Det er bare sporadisk forekomst av rådyr som kommer seg over sundet fra Brønnøya. Deler av Langåra er siden 2008 vernet som Langåra naturreservat. Øya har ingen private hytter, men Norsk Folkehjelp Oslo har vaktstasjon på Langåra som er bemannet med førstehjelpere hver sommer. Langåra omfatter også friareal hvor man kan campe i telt for kortere tidsrom.

Eksterne lenker
---------------

* Edith Carlmar, *Langåra – et sommerparadis*, norsk film fra 1953.
* Kystledhytta på www.oslofjorden.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Sven-Erik Bucht** (født 28. desember 1954) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2010. Han ble valgt inn i riksdagen for Norrbottens läns valkrets på plass 348. Fredag 3. oktober 2014 ble han utnevnt til landsbygdminister i Stefan Löfvens første regjering i Sverige.

Bucht har bakgrunn som leder i formannskapet i Haparanda kommune, hvor han også virket som kommunalråd fram til 2010. Han ble i 2007 kåret til årets svenske av nyhetsmagasinet *Fokus*. Det var Bucht som overtalte Ingvar Kamprad å etablere et Ikea-varehus i Haparanda. Haparanda snudde fra å være en fraflyttingsbygd til i 2006 å være en av Sveriges største vekstkommuner.

I Riksdagsvalget i Sverige 2010 ble Bucht valgt med 17 674 personstemmer - tilstrekkelig for å komme inn i Riksdagen som representant for Norrbotten.

I riksdagen er Bucht vararepresentant i finanskomiteen.

Referanser
----------

1. 1 2   Wikimedia Sverige, wikimedia.se, utgitt 19. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Årets svensk 2007: Sven-Erik Bucht» av Emma Härdmark, *Fokus*, 14. desember 2007. Besøkt 9. oktober 2012. (sv)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sven-Erik Bucht – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (sv) Sven-Erik Bucht hos Sveriges riksdag Rediger på Wikidata
* Sven-Erik Bucht på Sveriges riksdags nettside
* Socialdemokraterna.se – Sven-Erik Bucht Arkivert 25. mai 2013 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**Werner Proft** (født 12. august 1901) var en tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Proft vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det tyske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Nederland. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turnering og den ble spilt i perioden 17. til 26. mai. Tyskland ble nummer to sin gruppe og møtte Belgia som ble nummer to i den andre gruppen. Bronsefinalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere, vant Tyskland med 3-0. Proft spilte tre kamper som back i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i landhockey Tysklands flagg Tyskland.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Werner Proft – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Werner Proft – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Werner Proft – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
***Microcydistus*** er en slekt av biller. Disse billenes systematiske plassering har vært noe av et mysterium, men nye undersøkelser av DNA tyder på at de hører til i familien Phengodidae.

Utseende
--------

Små (3,5-5 millimeter), avlange biller med fjærformede antenner. De kan minne om lysbiller (Lampyridae). Hudpanseret er forholdsvis tynt og mykt, på farge er de gjerne rødlige. Hodet er middelsstort, firkantet med rundet utstående fasettøyne. Hos hannene er antennene fjærformede, hvert ledd med to utskudd. Pronotum er firkantet, dekkvingene er nokså korte og dekker ikke mesteparten av den lange, slanke bakkroppen. Flygevingene stikker ut et stykke bak dekkvingene. Beina er forholdsvis korte. Hunnene er ukjente, men det er sannsynlig at de er larvelignende (neoteniske), larvene og hvor de lever er også ukjente.

Levevis
-------

Ingenting er kjent om biologien til disse billene.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Iran.

Systematisk inndeling
---------------------

Gruppen har tidligere vært plassert blant annet i familien Lampyridae.

**Treliste**
* Orden **biller** (Coleoptera)
	+ Underorden  **Polyphaga**
		- Overfamilie  **Cantharoidea**
			* Familien Phengodidae
				+ underfamilie **Cydistinae** Paulus, 1972
					- slekten ***Microcydistus*** Kundrata et al, 2019
						* *Microcydistus minor* (Bolívar y Pieltain, 1913)

Referanser
----------

1. ↑  Robin Kundrata, Stephan M Blank, Alexander S Prosvirov, Eliska Sormova, Matthew L Gimmel, Dominik Vondráček og Katja Kramp (2019) One less mystery in Coleoptera systematics: the position of Cydistinae (Elateriformia incertae sedis) resolved by multigene phylogenetic analysis. *Zoological Journal of the Linnean Society* 187 (4): 1259–1277.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Rent flertall** kalles det når en kandidat får mer enn halvparten av de avgitte stemmer, eller et parti i en valgt forsamling alene har mer enn halvparten av de valgte representanter.

Bruk
----

Arbeiderpartiet fikk rent flertall ved stortingsvalgene i 1945, 1949, 1953 og 1957. Ved stortingsvalget i 1961 mistet partiet dette flertallet, da SF kom inn med to stortingsrepresentanter. Ettersom SF sto til venstre for Arbeiderpartiet var det imidlertid ikke flertall for noen ny regjering, da opposisjonen besto av partier som sto til høyre for Arbeiderpartiet. Venstre, KrF, Senterpartiet og Høyre. (Dette var før etableringen av Fremskrittspartiet.)

Etter dette ble det vanlig å si at Arbeiderpartiet hadde mistet sitt rene flertall, men fått et urent flertall bestående av SV og Arbeiderpartiet til sammen. Uttrykket «rent flertall» er derfor nettopp egnet til å presisere en situasjon der noen har flertall alene – og ikke sammen med andre. «Rent flertall» beskriver en situasjon der et parti eller en gruppe alene har flertall i en forsamling, og ikke er avhengig av å alliere seg med andre.

I mediene er det blitt vanlig å bruke begrepet på en feilaktig og meningsløs måte. Formuleringer av typen «… har rent flertall sammen med…» gir ingen mening. I slike tilfeller er det mer korrekt å si «… har flertall sammen med…».

Referanser
----------

1. ↑  Bjørn Erik Rasch og Bjørn Midgaard (red.) (1994). «Representativt demokrati : spilleregler under debatt». Universitetsforlaget. s. 80. Besøkt 3. juli 2023.
2. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 23. juli 2023.

| * v
* d
* r
Ulike typer majoritet eller flertall |
| --- |
| Positivt **·** Negativt **·** Simpelt **·** Alminnelig **·** Rent **·** Kvalifisert **·** Absolutt **·** Dobbelt flertall |
**Rentes rente** oppstår når rente legges til saldoen på et innskudd eller lån slik at den tillagte renten også vil forrentes.

Eksempelvis kan man tenke seg at det står kr. 1 000,– i banken i ett år til 7 % rente og vokser til kr. 1070,– ved første årsskifte. Året etterpå har beløpet igjen vokst med 7 % og er ikke kr 1140,– men 1144,90 fordi renten tilfaller også forrige års rente. På grunn av rentesrenten kan sparing gi god utbetaling ved høy rente, hvis ikke gevinsten spises opp av skatt og inflasjon.

Tilsvarende vil gjeld ofte oppleves som vanskelig å få til å gå ned, mens man blir hjulpet av skattefradrag og inflasjon. Det er derfor et godt råd å alltid betale forfalte renter før de blir lagt til gjelden.

Beregning
---------

Hvis man antar at rentesatsen er konstant, og renteutbetalingene skjer med regelmessige mellomrom, kalt terminer, kan man beregne beløpet som opprinnelig kapital har "vokset til" etter et gitt antall terminer, ved:  

{\displaystyle K\_{n}=K\_{o}\cdot \left(1+r/100\right)^{n}}
hvor

* n er antallet terminer,
* r er renten pr. termin, gitt i prosent,
* {\displaystyle K\_{0}} er opprinnelig kapital og
* {\displaystyle K\_{n}} er kapitalens størrelse etter n terminer.

Sparing
-------

Fast sparebeløp pr. termin:  

{\displaystyle S\_{n}=a\_{i}\cdot \left({\frac {(1+r/100)^{n}-1}{1+r/100-1}}\right)} ved siste innskudd.
{\displaystyle S\_{n}=a\_{i}\cdot (1+r/100)\cdot \left({\frac {(1+r/100)^{n}-1}{1+r/100-1}}\right)} ved utløpet av siste termin.
hvor 

* {\displaystyle S\_{n}} er totalt oppspart beløp,
* {\displaystyle a\_{i}} er innskudd pr. termin,
* r er rente pr. termin, gitt i prosent og
* n er antall terminer (eller år).

Referanser
----------

1. 1 2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |