recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Nangos minneplakett for Samemøtet i 1917 står på veggen av Metodistkirken i Trondheim. Plaketten ble montert til 80-årsjubileet 6. februar 1997. Foto: T.M. Hetland 
**Mathis Nango** (født 1950 i Kautokeino) er en samisk bildekunstner som bor i Volda og arbeider som lektor i kunstfag.

Han har vært medlem av Samisk kunstnerråd 1998–2001. Han har hatt separatutstillinger i Trondheim, på Sunnmøre, Voss, Bergen, Orkdal, Alta og var jubileumsutstiller i Samisk kunstsenter, Karasjok i 1997, ved 80-årsjubileet for Samemøtet i 1917. Han er innkjøpt av Sametinget, Samisk kulturråd, Sør-Trøndelag fylkeskommune og Trondheim kommune.

Referanser
----------

1. ↑  Mathis Nango; gallerihanne.no
2. ↑  Mathis Nango Arkivert 1. januar 2017 hos Wayback Machine.; Samisk Kunstnerforbund, samidaiddar.no
3. ↑  Maleri av Mathis Nango; Kulturnett Møre og Romsdal
4. ↑  Hætta, Odd Mathis (1998). *Sametinget i navn og tall: høsten 1997 - høsten 2001*. Karasjok: Sametinget. s. 86. ISBN 8291200025.
5. ↑  CV Mathis Nango Arkivert 1. januar 2017 hos Wayback Machine.; norskekunstforeninger.no/alta

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Elfriede «Elfi» Eder** (født 5. januar 1970 i Zell am See i Østerrike) er en tidligere østerriksk alpinist.

Hun vant to medaljer i slalåm i internasjonale mesterskap. Under VM 1993 i Morioka tok hun bronse etter Karin Buder og Julie Parisien, og under OL 1994 i Lillehammer tok hun sølv, bare slått av Vreni Schneider.

I løpet av karrieren vant Elfi Eder tre enkeltrenn i verdenscupen. I sesongen 1995/96 gikk hun til topps i slalåmcupen.

I 1998 kom Elfi Eder på kant med det østerrikske skiforbundet, og begynte å representere Grenada. Hun oppnådde imidlertid ikke flere topplasseringer, og kjørte ut i seks av sesongens åtte verdenscuprenn. Hun la opp i februar 1999. I dag driver hun et hotell i hjembyen Leogang. Søsteren Sylvia Eder var også en fremgangsrik alpinist.

Verdenscupseire
---------------

| Dato | Sted | Land | Disiplin |
| --- | --- | --- | --- |
| 18. november 1995 | Beaver Creek | USA | Slalåm |
| 17. desember 1995 | St. Anton | Østerrike | Slalåm |
| 30. desember 1995 | Semmering | Østerrike | Slalåm |

Referanser
----------

1. ↑  «Eder quits Austria to represent Grenada». *Independent*. 7. oktober 1998.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Elfi Eder – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Elfi Eder – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Elfi Eder – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Elfi Eder – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Elfi Eder – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Elfi Eder – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Nettsiden til Elfi Eders hotell

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Midtre Syndin** er en innsjø som ligger i Vestre Slidre kommune i Innlandet. Midtre Syndin henger sammen med Nørdre Syndin via sundet Pyttingen.

Nørdre og Midtre Syndin tilhørte opprinnelig Sundheimselvis nedbørfelt og hadde utløp fra Midtre Syndin via elva Hulja til Søre Syndin. I 1690 ble det gravd en kanal mot Ala, lengst nord i Nørdre Syndin, for å øke vassføringen denne vegen. Det nye elveleiet var imidlertid utsatt for erosjon og under en flom i 1717 brøt vannet gjennom. Vannstanden i Nørdre og Midtre Syndin ble redusert med rundt to meter, og de to sjøene har etter dette hatt utløp mot Ala. Bare i ekstreme flomsituasjoner har det rent vann over til Hulja og Sundheimselvis nedbørfelt.

Midtre og Nørdre Syndin er varig verna gjennom verneplan I for vassdrag. I vernevedtaket fra 1973 er det åpnet for å kunne vurdere en overføring av Midtre og Nordre Syndin tilbake til Sundheimselvi.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 15. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 15. april 2015
3. ↑  Jahn Børe Jahnsen (2002). *Sagn i Valdres*. Topografisk forlag. ISBN 9788279810216.
4. ↑  Konsesjonssøknad Sundheimselvi kraftverk, Skagerak Energi Arkivert 18. april 2015 hos Wayback Machine.
5. ↑  «012/24 Nordre Syndin og Helin». *nve.no – Vann og vassdrag*. NVE. 8. oktober 2013. Arkivert fra originalen 18. april 2015. Besøkt 18. april 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Mathopen** er et boligområde i bydel Laksevåg i Bergen kommune, vest for sentrum. Området befinner seg på nordsiden av Grimstadfjorden. I nord grenser Mathopen opp mot Hetlevik og Storavatnet, og i vest mot Håkonshella.

Navnet Mathopen kommer av norrønt *matr* = «mat», «fisk» og *hopr* = «vik», «hop».

Bebyggelsen i Mathopen består for det meste av boliger og en større grunnskole (Mathopen skole). Stedet er en typisk forstad til Bergen, og de fleste innbyggerne har sitt arbeid i andre deler av Bergen. Sjøforsvarets hovedbase Haakonsvern ligger i Mathopen, og en del av lokalbefolkningen på stedet arbeider på basen. Hovedveien heter Hillerenveien (Fv 5216), og områdets vestlige del kalles for Hilleren.

Mathopen utgjør en grunnkrets i Bergen kommune og hadde 1 749 innbyggere 1. januar 2012. Mathopens areal er på 3,25 km², hvorav 0,12 km² er dekket av ferskvann.

Referanser
----------

1. ↑  «Mathopen». *Store norske leksikon*. 28. september 2014. Besøkt 12. april 2020.
2. ↑  «5174 MATHOPEN - Norske postnummer med koordinatar». *www.erikbolstad.no*. Besøkt 12. april 2020. «5174 MATHOPEN Postnummeret 5174 Mathopen ligg i Bergen kommune, bydel Laksevåg, Vestland.»
3. ↑  *www.norskstadnamnleksikon.no*. Besøkt 12. april 2020.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑

Strøk og boligområder i Bergen kommune

| * v
* d
* r
Laksevåg bydel |
| --- |
| 
* Alvøen
* Bjørndal
* Damsgård
* Godvik
* Gravdal
* Hetlevik
* Håkonshella
* Kjøkkelvik
* Kringsjå
* Loddefjorddalen
* Lyngbø
* Mathopen
* Melkeplassen
* Nygård
* Olsvik
* Vadmyra
* Damsgårdsfjellet
* Lyderhorn

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Fernando Girón de Salcedo y Briviesca** (født 1564, død 1630), første marki av Sofraga, var en spansk militær som var medlem av Filip IVs krigsråd for Flandern og generalfeltoberst av Aragón, kastellan av Alfajería de Zaragoza og storkansler og fogd av den Hellige Grav i Johanitterordenen, og kammerherre for Filip III og Filip IV. Som guvernør forsvarte han med framgang Cádiz mot engelskmennene i 1625.

Biografi
--------

Fernando Girón var sønn av Sancho Hurtado Girón de Salcedo, herre til Casalegas, og av Juana de Bribiesca. Både faren og moren var etterkommere av en viktig slektslinje av byrådmenn i Talavera de la Reina.

Girón tjente som høvedsmann ved den spanske armé i Flandern, som marineoberst til den spanske Atlanterhavsflåten, og som kastellan til Jaca i Aragonia. I 1608 ble han medlem av det øverste krigsråd. Etter å ha vært ambassadør i Frankrike 1618 til 1620 gjenopptok han sine oppgaver i det øverste krigsråd og ble 1622 medlem av det spanske riksrådet.

Som guvernør forsvarte han med framgang Cádiz mot engelskmennene i 1625, noe som førte til at han ble foreviget i et maleri av Francisco de Zurbaran, *Desembarco hostil de los ingleses cerca de Cádiz en 1625, al mando del Conde de Lest* (forsvaret av Cadiz mot engelskmennene).

I 1626 gjorde Filip IV Don Fernando til den første markien til Sofraga, for hans tjenester til riket og for kongen personlig. Kongen utnevnte Girón til generalguvernør i hertugdømmet Milano i 1626 og visekonge i Navarra i 1629, men han avviste begge utnevnelsene på grunn av sykdom, og trakk seg tilbake til sin fødeby hvor han døde i 1630.

Girón er begravet i gravkapellet til apsisen til kollegiatskirken Santa María de Talavera de la Reina. Siden han døde ugift, falt tittelen *marqués de Sofraga* til nevøen hans, Sancho Girón.

Referanser
----------

### Noter

1. 1 2 3 4  Gálvez-Cañero 1963.
2. 1 2  Blue 2013, pp. 112-113.
3. 1 2  Williams 2001, p. 9.
4. ↑  Alain 2004, p. 191.
5. ↑  Fernández Duro 1895-1903, vol. 4, s. 69-79, 96.

### Kilder

* Alain, Hugo (2004). *Au service du roi catholique*. Madrid: Casa de Velázquez.
* Blue, William R. (2013). "Versions of the Battle of Cadiz, 1525." Mujica, Bárbara (red.), *Shakespeare and the Spanish Comedia*. Lewisburg: Bucknell University Press.
* Fernández Duro, Cesáreo (1895-1903).*Armada española desde la unión de los reinos de Castilla y de León*. Madrid: Sucesores de Rivadeneyra.
* Gálvez-Cañero, Enrique (1963): *El marquesado de Sofraga*. Estudio genealógico.
* Williams, Patrick (2001). "Don Diego de Brochero de Paz y Anaya (c. 1535-1625)." *Jornadas de Historia Marítima, XXI (37): 7-14.*
Nomer og byer i Midtre Egypt
**Midtre Egypt** (arabisk: مصر الوسطى‎, *Misr al-Wista*) kalles de sentrale områdene av dagens Egypt, et område mellom Nedre Egypt (Nildeltaet i nord) og Øvre Egypt (i sør). Områdene strekker seg oppover elven fra Asyut i sør til Memfis i nord.

Beskrivelse
-----------

I førdynastisk tid i Egypt, før etableringen av det første dynasti ca 3100 f.Kr. var oldtidens Egypt delt mellom Nedre og Øvre Egypt, skjønt Midtre Egypt var teknisk sett en underinndeling av Øvre Egypt. Det var ikke før på 1800-tallet at arkeologer følte behovet for å dele Øvre Egypt i to områder. Som et resultat av dette behovet opprettet de begrepet «Midtre Egypt» for elvestrekningen mellom Kairo og Qena Bend.

Midtre Egypt kan i dag bli identifisert som den delen av Nildalen som, mens den geografisk er en del av Øvre Egypt, er den kulturelt nærmere Nedre Egypt. Eksempelvis i språket, egyptisk arabisk til folket i Beni Suef og nordover, som deler trekk med folket i Kairo og særskilt med ruralt arabisk på Nildeltaet framfor med sa'idisarabisk som snakkes lengre sør og er ofte ikke betraktet som sa'idis.

I motsetningen til Nedre og Øvre Egypt hadde Midtre Egypt aldri noen egentlig hovedstad, i alle fall ikke i noen lengre tid; byen Amarna i nærheten av Hermopolis hadde rollen som hovedstad i en tiårsperiode. Flere av de betydningsfulle personer fra epoken under mellomriket ble gravlagt i området. Her finnes også pyramidene i Zawyet el-Amwat og Dara.

Betydelige byer
---------------

* 6. oktoberbyen
* Beni Suef
* Kairo
* Giza
* Faiyum

Referanser
----------

1. ↑   Baines, John; Málek, Jaromír; & Speake, Graham (2000): *Cultural Atlas of Ancient Egypt*. New York: Checkmark.
2. ↑  Richardson, Dan & Jacobs, Daniel (2003): *Rough guide to Egypt Rough Guides*, London, ISBN 1-84353-050-3, s. 295

Se også
-------

* Øvre Egypt
* Nedre Egypt
* Nomer (historiske distrikter)i Egypt
* Egypts geografi

Eksterne lenker
---------------

* (en) Middle Egypt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Mathis Fürst** (født 1969) er en norsk filmregissør.

Han er utdannet ved regilinjen på Høgskolen i Lillehammer og har stått bak flere tv-produksjoner, som *Lyckliga gatan* (2000), *Endelig fredag* (2002) og *En får væra som en er* (2018). Sammen med manusforfatter Birgitte Wegener er han serieskaper til humordramaserien *Aldri voksen* ( 2020) på TVNorge/Dplay. 
*Aldri voksen sesong 2 hadde premiere vinteren 2021.*

Han har hatt episoderegi på *Helt Perfekt* (2017) og spillefilmen *Get Ready to Be Boyzvoiced* (2000), samt en rekke reklamefilmer gjennom produksjonsselskapene Monster Commercials og One Big Happy Family. 

Han vant Gullruten i 1996 med eksamensfilmen *Black Sheep*.[]

I 2001 vant Mathis Gullruten for beste humorprogram med TV-serien Lyckliga gatan. Denne serien ble også nominert tll Amanda for beste dramaserie samme år.

På midten av 70-årene var han forgrunnsfigur i Barne-tv-serien Mathis på NRK.

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no, besøkt 28. november 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Mathis Fürst – 2 roller i norsk næringsliv». *www.proff.no*. Besøkt 28. november 2017.
3. ↑  «Get Ready To Be Boyzvoiced - 2000». *Filmweb.no*. Besøkt 28. november 2017.
4. ↑  «Mathis Fürst». *One Big Happy Family* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 1. desember 2017. Besøkt 28. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mathis Fürst på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Mathis Fürst hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Midtsandan, med Midtsandbukta nederst til høyre i bildet.
**Midtsandan** (*Midtsand*) er en grend og en grunnkrets i Malvik kommune i Trøndelag. Stedet har navn etter gården Midtsandan øst for gården Storsanden ved Storsand camping. 

Navnet kommer av den karakteristiske morenen som danner Midtsandneset. Dette er en randmorene fra perioden yngre dryas, som krysser fjorden og gjenfinnes ved Tautra og over Fosen. Dette kalles *Tautra-trinnet*. På grunn av disse isavsetningene er stranda her mye grunnere enn kystlinja ellers mellom Trondheim og Stjørdal. I fjorden mellom Tautra og Fosen er moreneryggen vernet som Tauterryggen marine verneområde.

På de flate sandbankene anla tyskerne en militærleir under den andre verdenskrig. Etter krigen var leiren fortsatt i militær bruk fram til 1995. I 2005 ble leiren solgt til daværende Direktoratet for Naturforvaltning (nå Miljødirektoratet), og området ble sanert og ryddet fram til 2010.

Den tidligere militærleiren er nå statlig sikret som offentlig friluftsområde.

Meråkerbanen passerer området. Ved nedlagte Midtsandan stasjon er det krysningsspor, og det ble utredet om dette skulle bli det nye logistikknutepunkt for Trondheimsregionen.

Referanser
----------

1. ↑  Skifte eiendom: Sikring og rydding - Midtsandan
2. ↑  (no) Midtsandan i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  «Hvor havner godsterminalen?». NRK Trøndelag. 12. mai 2011. Besøkt 3. april 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Naturbase
 |
**Fernando Pinto Coelho de Almeida Bello** (født 1. september 1924 i Maputo i Mosambik, død 8. november 1995 i Lisboa) var en portugisisk seiler som deltok i de olympiske leker 1948 i London, 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne, 1960 i Roma og 1964 i Tokyo.

Bello vant en olympisk sølvmedalje i seiling under Sommer-OL 1948 i London. Sammen med sin bror Duarte kom han på andreplass i swalow-klassen med båten «Symphony» bak den britiske båten «Swift» men mannskapet Stewart Morris og David Bond. Seilingene ble avviklet utenfor Torquay i perioden 3. til 12. august 1948.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1948 Storbritannias flagg London – Sølv i seiling, swallow Portugals flagg Portugal

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 25. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fernando Bello – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Fernando Bello – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
***Mother's Milk*** er det fjerde albumet av Red Hot Chili Peppers. Det ble utgitt 22. august 1989 på EMI og ble produsert av Michael Beinhorn. Albumet har hittil solgt i to millioner eksemplarer og har dermed oppnådd platinastatus. Det ble laget musikkvideoer for sangene «Knock Me Down», «Higher Ground», «Taste the Pain» og «Good Time Boys». 

Før albumet ble gitt ut døde gitaristen Hillel Slovak av en heroinoverdose, noe som fikk trommeslageren Jack Irons til å forlate bandet. De ble erstattet av trommeslager Chad Smith og gitaristen John Frusciante. Albumet skulle opprinnelig hete *The Rockin' Freakapotamus*, men etter Hillels bortgang ble det endret til *Mother's Milk*. «The Rockin' Freakapotamus» er i dag navnet på Red Hot Chili Peppers' fanklubb.

Ikke alt gikk enkelt under innspillingen av albumet. Vokalisten Anthony Kiedis skrev i sin selvbiografi *Scar Tissue* at John Frusciante og produsenten Michael Beinhorn ofte havnet i krangel om hvordan gitarspillet skulle låte. Gitarspillet er noe som bemerker albumet da lyden fra bassen og trommene, og spesielt Kiedis' stemme, nesten drukner i lyden fra gitaren. Dette høres tydelig i slutten på sangen «Nobody Weird Like Me». 

Generelt lyder albumet ganske mye som stadiumrock fra 1980-tallet, noe som ikke ble aktuelt etter at bandet byttet produsent til Rick Rubin da de spilte inn *Blood Sugar Sex Magik*.
*Mother's Milk* nådde 52.-plass på albumlista Billboard 200 og fikk gullstatus på midten av 1990-tallet.

Sporliste
---------

1. «Good Time Boys»
2. «Higher Ground»
3. «Subway to Venus»
4. «Magic Johnson»
5. «Nobody Weird Like Me»
6. «Knock Me Down»
7. «Taste the Pain»
8. «Stone Cold Bush»
9. «Fire»
10. «Pretty Little Ditty»
11. «Punk Rock Classic»
12. «Sexy Mexican Maid»
13. «Johnny, Kick a Hole in the Sky»

Bandmedlemmer
-------------

* Anthony Kiedis, vokal
* Flea, bass
* John Frusciante, gitar
* Chad Smith, trommer
* Hillel Slovak, gitar, kun medvirkende på «Fire»
* Jack Irons, trommer, kun medvirkende på «Fire»

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mother's Milk* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Mother's Milk* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Mother's Milk* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Mother's Milk* på AllMusic Rediger på Wikidata

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MusicBrainz
 |
Don **Félix María Calleja del Rey Bruder Losada Campaño y Montero de Espinosa, greve av Calderón** (født 1. november 1753, død 24. juli 1828) var en spansk offiser og visekonge av Ny-Spania fra 4. mars 1813 til 20. september 1816.

Kaptein Calleja ledsaget greven av Revillagigedo til Ny-Spania i 1789, da Revillagigedo ble ansatt i stillingen som visekonge der. Calleja ble på samme tid kommandant for en spansk infanteri-brigade i som var utplassert i den meksikanske delstaten San Luis Potosí. Calleja giftet seg med Francisca de la Gandara som kom fra en veldig rik spansk familie. Felix Calleja regnes av enkelte historikere som en av de største militære sjefene som noensinne har kjempet i Mexico, på grunn av hans geniale, men noen ganger svært barbariske metoder.

Blant de spanske offiserene under hans kommando var offiser Ignacio Allende, som senere skulle komme til å støtte den meksikanske uavhengigheten fra Spania, og som etter sin død ble utnevnt til nasjonalhelt av Mexico. Calleja er mest kjent for sine handlinger under det meksikanske opprøret i 1811. Han lyktes i å fange og drepe flere av de mest berømte ledere av dette opprøret, blant annet Miguel Hidalgo og Ignacio Allende. 

Da kong Ferdinand VII hadde kommet tilbake til konge-tronen i 1813 ble den daværende spanske grunnloven avskaffet for godt den 14. mai 1814, og kongen gjenopprettet offentlige institusjoner slik disse hadde vært da han gikk av i 1808. Ved en forordning av 21. juli 1814, gjenopprettet han den spanske inkvisisjonen. Den 19. mai 1816 underskrev han en fullmakt som tillot jesuitter å komme tilbake til Mexico, som hadde blitt utvist derfra på slutten av det attende århundre. 

Calleja ble av sine med-offiserer og ansatte blitt beskrevet som ekstremt målbevisst og skruppelløs, i tillegg til å bli ansett som en grusom hersker som i stor grad tolererte misbruk og tortur av den meksikanske befolkningen. Han var fryktet og hatet av de fleste som arbeidet sammen med ham, selv av noen av de mest liberale rojalistene. Deres klager mot hans diktatoriske metoder ble mottatt i den spanske hoffet og den 20. september 1816 ble Calleja løst fra sin stilling i Mexico. 

Han returnerte dermed til Spania, der han ble gitt tittelen Conde de Calderón og han ble utnevnt til militær kommandant i Andalucía og ble senere ansatt som guvernør i Cádiz. Han ble tiltalt for å organisere en ekspedisjonsstyrke og hær til Amerika. Han var ansatt som kommandant i Valencia på tidspunktet for hans død i 1828.

Referanser
----------

1. ↑   Spansk biografisk leksikon, oppført som Félix María. Conde de Calderón (I) Calleja del Rey, Spanish Biographical Dictionary ID 9886/felix-maria-calleja-del-rey, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Don Francisco Javier Venegas** | **Visekonge av Ny-Spania**(1813–1816) | Etterfølger:**Don Juan Ruiz de Apodaca** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Christian Sports Contact (CHRISC)** er en sportsstiftelse i Øst-Afrika som drives av Strømmestiftelsen og KRIK (Kristen Idrettskontakt (KRIK)). Formålet er å bevare, inspirere og vinne idrettsfolk til kristent liv både i idrettslag og menighet. Det er en tverrkirkelig og voksende ungdomsorganisasjon med over 14 000 medlemmer i Norge.

Arbeid
------

I dag[*når?*] har CHRISC nasjonale kontorer i Uganda, Tanzania og Kenya, samt et regionskontor i Nairobi.

Én gang i året arrangeres East Africa Cup som blant annet har vunnet «Årets sportsarrangement for fred 2010» og som samler 52 lag fra Kenya, Uganda, Rwanda og Tanzania.

Internasjonalt arbeid også i Norge
----------------------------------

KRIK har samarbeid om informasjon, undervisning og innsamlingsaksjoner med en rekke skoler (folkehøgskoler, bibelskoler, videregående skoler og grunnskoler). CHRISC har aktiviteter og er til stede på alle KRIKs store arrangementer i løpet av et år og samarbeider tett med mange lokallag.

KRIK sitt internasjonale arbeid har undergrupper, kalt CHRISC-grupper, i Oslo, Bergen, Kristiansand, Stavanger og Trondheim. Disse undergruppene har gjerne tilknytning til og samarbeid med StudentKRIK-lokallagene i disse byene. Gruppene har egne styrer sammensatt av studenter og unge voksne med et ekstra hjerte og engasjement for arbeidet i Øst-Afrika. Hver CHRISC-gruppe har et samarbeidsland i Øst-Afrika. I løpet av et år arrangerer gruppene seminarer, innsamlingsaksjoner, treninger og sosiale samlinger. Hver sommer blir et team fra hver by sendt ned for å besøke sitt samarbeidsland.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
*
**Félix Sesúmaga Ugarte** (født 12. oktober 1898, død 23. august 1925) var en spansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Sesúmaga var med på det spanske fotballaget som kom på andreplass i den olympiske fotballturneringen under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. Belgia ledet kampen med 2-0 i slutten på første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball.

Spania som hadde tapt kvartfinalen til Belgia fikk en ny mulighet å spille om sølvmedaljene etter at Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Frankrike som tapte semifinalen mot Nederland hadde reist hjem. Spania vant over Sverige med 2-1 og over Italia med 2-0 og var dermed kvalifisert til å møte Nederland i en kamp om sølvmedaljene. Spania vant sølvfinalen over Nederland med 3-1 som ble spilt på olympiastadion i Antwerpen 5. september 1920.

Sesúmaga spilte åtte landskamper for Spania i perioden 1920 til 1923 og scoret fire mål.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Belgia - Sølv Sølv i fotball (Spania)

Referanser
----------

1. 1 2   Catalan Sport Encyclopedia, oppført som Félix Sesúmaga Ugarte, Enciclopèdia de l'Esport Català ID 11823[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, oppført som Félix Sesumaga †, Transfermarkt spiller-ID 329429, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Félix Sesúmaga – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Félix Sesúmaga – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Félix Sesúmaga – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Félix Sesúmaga – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Félix Sesúmaga – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Félix Sesúmaga – EU-Football.info Rediger på Wikidata
Vought F4U Corsair
Vought F-8 Crusader ved US Navy på begynnelsen av 1970-tallet
**Vought** er en USA-basert flyprodusent. Vought har levert en rekke fly, fremfor alt til US Navy, mens virksomheten i dag er sentrert om underleveranser til andre flyprodusenter.

Virksomheten har hatt en rekke forskjellige eiere og operert under flere navn, bl.a. Lewis and Vought Corporation, Chance Vought, Vought-Sikorsky, LTV Aerospace (del av Ling-Temco-Vought), Vought Aircraft Companies, og drives nå under navnet Vought Aircraft Industries. 

Vought ble etablert av Chance M. Vought og Birdseye Lewis i 1917. I 1928 ble virksomheten kjøpt av United Aircraft and Transport Corporation som noen år senere ble til United Aircraft Corporation, den første av mange reorganiseringer og kjøp. På 1920- og 1930-tallet spesialiserte Vought Aircraft og Chance Vought seg på jagerfly og andre fly som opererer fra hangarskipene til United States Navy, som var deres største kunde. Chance Vought produserte tusenvis av fly under andre verdenskrig inkludert Vought F4U Corsair, som frem til 1953 ble laget i 12 571 eksemplarer. 

Selskapets fly er også levert til:

* Argentina, (26 Corsair F4U-5/5N/5NL fra 1956 til 1968 på hangarskipet ARA Independencia).
* El Salvador, (25 Corsair F4U/FG-1D fra 1957 til 1976)
* Frankrike, (25 Corsair AU-1 og 94 F4U-7 fra 1954 til 1964)
* Honduras, (19 Corsair fra 1956 til 1979)
* New Zealand, (368 Corsair F4U-1 og 60 FG-1D fra 1944 til 1949) og
* Storbritannia, (2 012 Corsair under 2. verdenskrig).

Vought ble uavhengig igjen i 1954 og ble så kjøpt av Ling-Temco-Vought i 1961. Under den kalde krigen produserte selskapet en rekke fly og missiler. Virksomheten ble solgt videre fra LTV og eid i forskjellig grad av Carlyle Group og Northrop Grumman tidlig på 1990-tallet. Det ble så kjøpt 100% av Carlyle, fikk navnet Vought Aircraft Industries og drives i dag med hovedkvarter i Dallas i Texas.

Andre fly i større produksjonsvolum er Vought A-7 Corsair II (1 569 stk), Vought OS2U Kingfisher (1 519 stk), Vought F-8 Crusader (1 219 stk), Vought O2U Corsair (580 stk), Vought F7U Cutlass (320 stk) og Vought SB2U Vindicator (260 stk). Vought står også bak missiler og missilsystemer som M270 MLRS, ASM-135 ASAT, MGM-52 Lance, SSM-N-8 Regulus og rakettsystemet Scout.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Vought – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Mount Blunt på kartet over AntarktishalvøyaMount BluntMount Blunt på kartet over Antarktishalvøya
**Mount Blunt** er et avrundet, isdekt fjell som rager 1 500 moh. ved vestsiden av Weyerhaeuserbreen, på østsiden av Antarktishalvøya.

Fjellet ble fotografert fra luften av U.S. Antarctic Service (USAS) den 28. september 1940. Det ble grovt kartlagt av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) i desember 1958, og kartlagt på ny i november 1960. Det ble navnsatt av UK Antarctic Place-Names Committee (UK-APC) etter Edmund Blunt (1770–1862), en amerikansk forlegger av kart og farvannsbeskrivelser. Bedriften hans ble overtatt av den amerikanske regjeringen og dannet kjernen i U.S. Hydrographic Office (fra 1972 Defense Mapping Agency Hydrographic Center).

Referanser
----------

1. 1 2  «Mount Blunt». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey. Besøkt 3. mai 2016.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
En **parasittkapasitet** er en utilsiktet elektrisk kapasitans som oppstår i en ikke-ideell komponent. Parasittkapasiteter gir uønsket tap av energi i selve kretsen, tap ved at signalet blir ugjenkjennelig, eller tap ved kobling til andre nærliggende kretser.

Alle elektriske og elektroniske komponenter har parasittkapasiteter, for eksempel mellom vindingene i en spole, eller mellom tilkoplingene til en transistor. For de fleste komponenter er disse kapasitetene så små at de er ubetydelige ved typiske lave arbeidsfrekvenser, mens de blir mer dominerende ved høyere frekvenser inntil de forstyrrer fortsatt operasjon av komponenten.

En spole er typisk komponent som har en stor parasittkapasitans. Denne kommer av gjensidig elektrisk kobling mellom vindingene i spolen.

I halvledere slik som transistorer kan slike kapasiteter få en verdi som er med på å begrense funksjonaliteten, særlig forsterkningen, ved høyere frekvenser. Kapasitetene får en relativt stor verdi i halvledere siden elektrodene internt ligger svært tett sammen; der befinner seg alle i et enkelt krystall. For felteffekttransistorer er kapasitetene for det meste høyere enn for bipolare typer. Dioders reaksjonstid forlenges av slike kapasiteter.

Komponenter har også parasittinduktans, ofte som følge av tilledningene.

Referanser
----------

1. ↑  *Ordbok for elektronikk*. [Oslo]: Rådet for teknisk terminologi. 1998. s. 234. ISBN 8275660378.
2. ↑  Pelt, Th.P. van (1989). *El-lære 2a*. Oslo: NKI. s. 64. ISBN 8256220961.
I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard, var **Fëanors sønner**, de syv sønnene av den Noldoske alvefyrsten Fëanor, den største av noldoenes prinser, som ledet deres folk fra Valinor for å danne kongeriker i den nordøstre Beleriand:

* Maedhros den høye, som styrte over *Maedhros grensemark*, fra sitt hovedsete i Himring åsen.
* Maglor den mektige sanger, som styrte over Maglorgapet
* Celegorm den fagre, som styrte over Himlad med sin bror Curufin
* Caranthir den dystre, som styrte over Thargelion
* Curufin den kraftfulle, som styrte over Himlad med Celegorm
* Amrod og Amras

De reiste sammen med sin far og ledet Noldoene fra Valinor til Beleriand i forfølgelsen av Morgoth, dom hadde stjålet Fëanors største skatter og arbeid, Silmarillene, og hadde drept Fëanors far Finwë. Siden Fëanor døde i et av de tidlige slagene, var det hans sønner som var den pågående makten bak de følgende krigene mot Morgoth. Deres heltemot var stort og de var mektige ledere og fiender av Morgoth, men på grunn av Fëanors ed (som de også hadde sverget) ble deres handlinger også omgjort til det onde.

Bare en av dem overlevde det første tidevervet. P.g.a. edens natur – at de ikke skulle la *noe* andre ha Silmarillene, noe som opprinnelig var ment som Morgoth, men som ble til at heller ikke andre alver eller valaene kunne ha dem – var deres døde ikke en følge av slagene mot Morgoth, men heller i desperate forsøk (drevet av eden) på å ta tilbake silmarillene fra andre alver. De eneste tre som ikke ble drept på denne måten var Amras, som ble drept ved et uhell da hans far beordre at Teleriskipene skulle brennes, Maedhros, som drepte seg selv på slutten av det første tidevervet, og Maglor, som den eneste av Fëanors sønner overlevde, men som siden vandret trist og alene langs Midgards kyster.

Portal: Litteratur
Vostoksjøens plassering (markert med rødt)
Skjematisk fremstilling.
**Vostoksjøen** er en underjordisk innsjø under den antarktiske isen. Innsjøen er høyst sannsynlig verdens største innsjø under is.
Innsjøen har vært isolert i minst 20 millioner år, men vannet i sjøen er bare en halv million år gammelt. Innsjøen ligger 4 kilometer under den russiske forskningsstasjonen Vostok. Den er 240 kilometer lang og 50 kilometer bred. I midten av vatnet er det en forhøyning, noe som betyr at det kan være to forskjellige typer miljøer i de to delene av vannet. 

Vostoksjøen ble oppdaget i 1996 av japanske, britiske og russiske forskere. Et prosjekt for å utforske sjøen begynte i 2007 og vil holde på i minst 10 år. Den 5. februar 2012 nådde russiske forskere innsjøens overflate etter å ha boret gjennom 3 769,2 meter is. Det ble brukt parafin i sluttfasen av boringen for å hindre tilfrysing av borehullet, og enkelte forskere fryktet at parafinen skulle forurense vannprøvene som skal hentes opp. I det borehodet kom i kontakt med det flytende vannet, strømmet vann fra innsjøen 30–40 meter opp i borehullet før hullet frøs igjen. Forskerne ønsker i neste omgang å hente opp prøver fra dette nylig frosne vannet for å analysere det. I mars 2013 kunngjorde forskerne funnet av en ny bakterieart i vannprøve hentet opp fra Vostoksjøen.

Referanser
----------

1. ↑  «Russia Confirms Drilling into Sub-Glacial Antarctic Lake» **(engelsk)**. RIA Novosti. 8. februar 2012. [*død lenke*]
2. ↑  «Russian Scientists May Reach Bottom of Antarctic Lake in 2014» **(engelsk)**. RIA Novosti. 9. februar 2012.
3. ↑  «Verdens største innsjø under is» **(norsk (bokmål))**. forskning.no. 9. februar 2012. Arkivert fra originalen 30. januar 2013.
4. ↑  «Antarctic Lake Vostok yields 'new bacterial life», *BBC News*, 7. mars 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Vostok – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (nb) www.aftenposten om Vostoksjøen

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Bergh og Lous** var et norsk advokatfirma.

Høyesterettsadvokat Johannes Bergh (1837-1906) etablerte advokatpraksis i Kristiania i 1862. I 1870 ansatte han Karl Lous (1847-1928) som advokatfullmektig, og i 1874 inngikk de to kompaniskap under firmanavnet **Bergh & Lous**.

Firmaet ble videreført av stifternes sønner og sønnesønner frem til 1953, men firmanavnet skiftet da mellom **Bergh & Lous** og **Lous & Bergh**, alt etter hvem som for tiden var eldste kompanjong. I 1954 gikk Georg Lous (f. 1916) i kompaniskap med Christian Butenschøn Stoud Platou (f. 1924), sønn av Eilif Platou. Firmaet ble organisert som kontorfellesskap frem til 1990, da firmanavnet ble endret til *Høyesterettsadvokatene Lous, Hagemann, Arff-Pettersen og Løken*.

Fra 1893-1917 var firmaets prinsipal utnevnt som regjeringsadvokaten, og firmaet hadde av den grunn mange saker for NSB og Norges Vassdrags- og Elektrisitetsvesen. Disse fagfeltene ble videreført av firmaet også etter 1917. Firmaet er spesielt kjent for innsatsen innenfor reguleringsskjønn, kraftutbyggingsskjønn og ekspropriasjonssaker for Vassdragsvesenet, og bidro dermed på et viktig område av samfunnsutviklingen i første del av 1900-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  «Fra Arkivportalen». Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 20. september 2018.
Erpinghams våpen over inngangen som bærer hans navn inn til Norwich-katedralen
**Thomas Erpingham** (født 1357, død 1428) var en engelsk ridder som særlig er kjent ved at han hadde kommandoen over de engelske langbueskytterne under slaget ved Agincourt i 1415.

Han er udødeliggjort gjennom William Shakespeares skuespill *Kong Henrik V*, men det er særlig gjennom hans lange og lojale tjeneste til John av Gaunt, Henrik IV og Henrik V at hans bidrag til å etablere Huset Lancaster på den engelske tronen at hans historiske bidrag primært ligger.

Men det er hans lange og lojale tjeneste for John av Gaunt, Henrik IV og Henrik V som la grunnlaget for etableringen av Huset Lancaster på den engelske tronen som er hans viktigste historiske bedrag. hans militær karriere strakk seg over nesten 50 år, og brakte ham til Frankrike under hundreårskrigen, til Spania, til Skottland mot skottene, til Preussen med kamper mot Den tyske orden, og til Det hellige land. Han startet karrieren med å tjenestegjøre i Aquitaine under hertugen av Aquitaine, Edward, den svarte prinsen i 1368, og endte med hans innsats under slaget ved Agincourt i 1415.

Etter å ha kjempet med Henrik IV i Preussen i 1392, fulgte han Henrik IV på en reise gjennom Europa til Jerusalem. På denne reisen fikk han i Italia tak i stoffet til messehagelen som nå er utstilt i Victoria and Albert Museum.

I 1399 ble han utnevnt til Lord Chamberlain. Etter at han ble tildelt Hosebåndsordenen og senere medlem av Det kongelige råd, har Lord Chamberlain har alltid hatt adelig rang. Samme år ble han utnevnt til Lord Warden of the Cinque Ports, et verv han innehadde i de følgende ti årene.

Selv om han mest er kjent for sin militære innsats, deltok han også i tidens debatt, og støttet John Wyclifs reformarbeid av Bibelen.

Han var en stor bidragsyter til byen Norwich og fikk bygget en inngang som bærer hans navn inn til byens katedral fra til tilhørende bygningene. Han ligger begravet på nordsiden av katedralens kor.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 123313708, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Faceted Application of Subject Terminology, FAST-ID 437986, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 37605539, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6552qb1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Curry, Anne (red): *Agincourt 1415*, Anne Curry: kapittel 4: «Sir Thomas Erpingham», Stroud: Tempus, 2000, ISBN 0752417800.
6. 1 2  Walker, Simon: *Erpingham, Sir Thomas (c.1355–1428)*. Oxford Dictionary of National Biography, januar 2008, Oxford University Press
7. ↑  Gilly Wraight: «The Erpingham Chasuble» i Curry, op.cit, sidene 104-110
8. ↑  Tony Simms: «The Erpingham Gate» i Curry, op.cit, sidene 91-66

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**John Beaufort** | **Lord Warden of the Cinque Ports**(1399–1409) | Etterfølger:**Prins Henrik** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Novemberdrøm (Mortensgås). Tegnet av Andreas Bloch for *Korsaren* No. 45. Torsdag den 6te November 1906.
Mortensnatt (Mortensgås). Tegnet av Andreas Bloch for *Korsaren* No. 46. Torsdag den 10de November 1904.
**Martinsmesse**, **Mortensmesse**, **Martinsdag** eller **Mortensdag** er en kristen høytid som feires den 11. november til minne om den hellige Martin av Tours (ca 315–397 e.Kr.).

Legenden om Martin av Tours
---------------------------

Legenden Martin forteller at han av beskjedenhet ikke ville la seg utnevne til biskop, og så løp han og gjemte seg blant gjessene. Men gjessene flakset opp og røpte ham. Så ble det til straff at en hvert år på Martins dødsdag skulle slakte og spise gås.

Matvaner
--------

I mange land, og også i Sverige, Danmark og Tyskland, som står oss nært, har det vært tradisjon å spise gåsemiddag på denne dagen. I Norge har det kun blant borgerskapet vært at enkelte har spist gås, og som oftest på restaurant. Og blant nordmenn som har pleid kontakt med andre skandinaver i utlandet, har det også vært vanlig at de tok del i skikken.

Ellers har dette aldri riktig vunnet fotfeste i Norge, men det har noen steder vært en bevissthet på å spise gris på denne dagen. I nyere tid er det alle steder blitt mer vanlig å spise and enn gås. Et poeng var at maten skulle deles med de fattige.

I Skåne spises det tradisjonelt svartsoppa og skånsk eplekake.

På mortensmesse er det mange steder tradisjon å spise gås til middag. Fra et tysk matbord.

Primstavmerker
--------------

På primstaven er dagen som oftest markert med en gås eller en bispestav, men det kan også være merket av med et drikkehorn. Dette er til minne om at Martin en gang skal ha rakt drikkehornet til sin prest, før han skjenket kongen. På den måten ville han vise at den geistelige lederen hadde høyere status enn den verdslige.

Bjørnekvelden
-------------

Dagen kalles også bjørnekvelden, for da går bjørnen i hi.

Referanser
----------

1. ↑  Visted, Kritsoffer og Hilmar Stigum 1971: *Vår gamle bondekultur*. 3. utgave (i to bind). Oslo: Cappelen.
2. ↑  Almanakk for Norge 2017

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
To daviter
*For mannsnavnet Davit, se David*
En **davit** er en krantype som henger over en kant for å heise gjenstander opp til og ned fra en kant. Daviter er vanlige ombord på skip, der de først og fremst er plassert i par som holder fast livbåter, og som kan senke dem ned til sjøen når de skal brukes. Et tidlig patent på teknologien stammer fra 1907. A.P. Schat patenterte en rekke ulike senke- og glidesystem for livbåter i perioden 1925-1927 som muliggjorde en betydelig videreutvikling av daviter for livbåter. Davitene som blir brukt til livbåter blir som regel ikke brukt til andre formål. Man har gjerne andre daviter til å heise for eksempel anker og last.

Daviter kommer i flere hovedkategorier

* A-ramme
* H-ramme (to-punkts davit)
* Teleskop-davit
* ATFH - fleksibel davit (nylig patentert / under patentering)
* Free-fall-davit

Galleri
-------

* Eldre type 2-punkts Davit for livbåter. Denne type daviter er generelt ikke i produksjon lenger.Eldre type 2-punkts Davit for livbåter. Denne type daviter er generelt ikke i produksjon lenger.
* Teleskopdavit - mye brukt i cruiseship o.lTeleskopdavit - mye brukt i cruiseship o.l
* Illustrasjon av Davit, basert på førkrigskonsepter (1940). Dagens 2-punkts daviter er primært basert på dette konseptet, med unntak av ATFH-davit.Illustrasjon av Davit, basert på førkrigskonsepter (1940). Dagens 2-punkts daviter er primært basert på dette konseptet, med unntak av ATFH-davit.

Referanser
----------

1. ↑  Axel Welin (2. desember 1907). «Davit for hoisting and lowering boats.» **(engelsk)**. Besøkt 13. januar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Kart som viser elva Souris
**Souris River** (fransk: rivière Souris) eller Mouse River, som den kalles i USA, er en bielv til Assiniboine. Kildene er i Saskatchewan, med en del bielver i Nord-Dakota. Den totale lengden er ca. 700 km. Nedslagsfeltet er 23600 square miles (61100 km²). Fra Saskatchewan renner den inn i Nord-Dakota og deretter igjen inn på den kanadiske siden i provinsen Manitoba, der den når Assiniboine River nær byen Brandon.

Elva er utsatt for flom som følge av snøsmelting. Dette er blant annet forsøkt å redusere ved hjelp av den kunstige innsjøen Lake Darling, som ble skapt ved bygging av Lake Darling Dam. Sommeren 2011 ble livkevel 4000 hjem med 11000 personer evakuert i Minot som følge av en historisk flom i elva. Flommen ødela for store verdier i en rekke områder langs elva.

Byer langs elva
---------------

* Weyburn, Saskatchewan
* Estevan, Saskatchewan
* Roche Percee, Saskatchewan
* Oxbow, Saskatchewan
* Burlington, Nord-Dakota
* Minot, Nord-Dakota
* Velva, Nord-Dakota
* Towner, Nord-Dakota
* Westhope, Nord-Dakota
* Melita, Manitoba
* Souris, Manitoba
* Wawanesa, Manitoba

Kilder
------

* Modeling the Mouse: Future Flood Risk for the Souris River

Referanser
----------

1. ↑  Kolars, K.A. Vecchia, A.V. and Ryberg, K.R. 2016, Stochastic model for simulating Souris River Basin precipitation, evapotranspiration, and natural streamflow: U.S. Geological Survey Scientific Investigations Report 2015–5185, 55 p.  side 1

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** GeoNames
 |
**Range Rover Velar** (2017–) er en stor 5-seters SUV fra britiske Land Rover.

Navnet var i 1969 brukt på en prototype fra samme selskap. Velar er bygd på samme plattform av aluminium som søsterbilene Jaguar F-Pace og Range Rover Sport som også bygges i samme fabrikk i Solihull. 

Velar er større enn Range Rover Evoque og mindre enn Range Rover Sport og fyller dermed et hull.

Ved introduksjonen i 2017 kunne den fås med varierte diesel- og bensinmotorer fra 250 til 380 hestekrefter. Prisen i Norge varierte fra rundt 850 000 til 1,4 millioner blanke kroner. Interiøret har tre skjermer, tre brytere og kan fås med tre lister.

Spesialutgaven SVAutobiography Dynamic Edition kom i 2019 med 550 solide hestekrefter fra Special Vehicles Operations.

Det var i september 2020 registrert rundt 190 Velar i Norge.

Fra 2021 kan man få Velar 400e, en ladbar hybrid med 400 hestekrefter fra en bensinmotor med 300 og en elektrisk motor med 140, til en pris på 900 000 kroner og opp.

Referanser
----------

1. 1 2  Rune Nesheim, Minimaliksit Luksus i dinside.no den 8. august 2017.
2. ↑  Odd Erik Skavold Lystad, Kan det gjøres vakrere? fra bilnorge.no den 2. mars 2017.
3. ↑  Terje Ringen, Ny top model fra Range Rover i bilnorge.no den 8. februar 2019.
4. 1 2  Range Rover Velar P400e 300.000 billigere i dinside.no den 26. september 2020.
*Sous-vide*-matlaging med vannbad og vannsirkulator.
Tilberedning av *sous-vide* med to staver (vannsirkulatorer) i hvert sitt vannbad.
**Sous-vide** (fransk for *under vakuum*) er en måte å tilberede mat, der maten vakuumpakkes, stort sett i plast, og varmebehandles i emballasjen. Det skilles mellom metoder for mat som skal konserveres lenge, og mat som skal konsumeres med en gang. Førstnevnte brukes for produktet selges som kjølevare, og varmes i pakningen hjemme hos forbruker. Fordi produktet tilberedes i sin egen kraft, bevares farge og smak bedre. Slike produkter forbindes med enkel hverdagsmat av variabel kvalitet.

Med oppblomstringen av molekylærgastronomi og kokker som Ferran Adria, Heston Blumenthal, Thomas Keller og Nathan Myhrvold, har sous-vide også blitt en populær metode på restauranter og storkjøkken. De vakuumerte pakkene senkes i vannbad. Siden vann leder varme bedre enn luft, varmes maten fortere enn i ovn på tilsvarende temperatur. Temperaturen i vannbadet er også lettere å holde presis. Metoden brukes til langsom koking, der temperaturen i vannet er lik eller bare litt høyere enn temperaturen man ønsker i maten. Da varmes maten sakte til riktig temperatur, uten at de ytterste delene blir for varme. Slik unngås væsketap, og maten blir saftigere og bedre. Siden metoden ikke gir stekeskorpe eller smaken steking gir, brunes ofte maten raskt etter sous-vide-kokingen. Slik mat forbindes ennå med eksklusive restauranter, men blir stadig mer utbredt. Metoden har også en gryende popularitet på hjemmemarkedet.

Teknikken ble utviklet på 1970-tallet av den franske kokken George Pralus, opprinnelig for å redusere svinn når han tilberedte fersk gåselever. Det første sous-vide husholdningsapparatet ble lansert i 2009.[]

Sammenlignet med annet matlaging tilberedes sous-vide på lave temperaturer (typisk 55-60 °C for kjøtt), og over lengre tid (vanligvis 1-7 timer, noen ganger opptil 72 timer).

Se også
-------

* Kombidampovn

Referanser
----------

1. ↑  Sous-vide: Det kokkene ikke vil fortelle deg

Eksterne lenker
---------------

* Vi tester sous vide-maskinen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |