recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
NavyMarine Corps
**Marinedepartementet** (*Department of the Navy*) er et departement underlagt det amerikanske Forsvarsdepartementet. Departementet ble opprettet ved lov av 30. april 1798 for å gi administrativ og teknisk støtte og sivil kontroll over den amerikanske marinen og marinekorpset. Departementet ledes av marineministeren (*Secretary of the Navy*) og visemarineministeren (*Undersecretary of the Navy*).

Marinedepartementet var opprinnelig et selvstendig departement i USAs regjering, sidestilt med Krigsdepartementet som inneholdt hæren, men disse ble underlagt det felles Forsvarsdepartementet da dette ble opprettet i 1947.

Marinedepartementet har administrative og tekniske oppgaver, og inngår ikke i den operative kommandokjeden. Blant oppgavene er rekruttering og trening av militært og sivilt personell, utstyr og logistikk, konstruksjon og vedlikehold av skip og fly og mobilisering og demobilisering av flåten.

Departementet styrer to separate forsvarsgrener, Marinen og Marinekorpset, som sammen utgjør «de operative styrkene» (*operating forces*). I tillegg kommer «landetablissementene» (*shore establishment*) med en rekke marinebaser, marineverft, depoter, skoler, sykehus osv.

De øverste militære lederne i departementet er sjefen for marineoperasjoner (*Chief of Naval Operations*), en firestjerners admiral som er øverstkommanderende i Marinen, og kommandanten for Marinekorpset (*Commandant of the Marine Corps*), en firestjerners general som er øverstkommanderende i Marinekorpset. Begge disse er medlem av Den militære sjefsnemnd (*Joint Chiefs of Staff*).

Referanser
----------

1. ↑  About the Department of the Navy
2. ↑  The Pentagon Arkivert 18. desember 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Departementets hovedkvarter

| * v
* d
* r
USAs forsvar |
| --- |
| Forsvarsdepartementet  **·** Den militære sjefsnemndArmédept. **·** Marinedept. **·** Flyvåpendept. |
| Grener | Hæren  **·** Flyvåpenet  **·** Romvåpenet  **·** Marinen  **·** Marinekorpset  **·** Kystvakten | USAs flagg |
| Hovedkommandoer | 

|  |  |
| --- | --- |
| Geografiske | NORTHCOM  **·** SOUTHCOM  **·** CENTCOM  **·** EURCOM  **·** AFRICOM  **·** INDOPACOM  **·** SPACECOM |
| Funksjonelle | CYBERCOM **·** STRATCOM  **·** SOCOM  **·** TRANSCOM |

 |
| Etater | DARPA  **·** DeCA  **·** DCAA  **·** DCMA  **·** DFAS  **·** DHA  **·** DISA  **·** DIA  **·** DLSA  **·** DLA  **·** DSCA  **·** DCSA  **·** DTRA  **·** MDA  **·** NGA  **·** NSA  **·** PFPA |
| Portal:USA  **·** Kategori |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI
 |
Zuistbevegelsens logo.
**Zuisme** er en nyreligiøs bevegelse som har sitt opphav i sumerisk mytologi. Religionen ble først kjent på Island; der den ble etablert i 2013 som en reaksjon på innføring av obligatorisk trossamfunn- og livssynsavgift. Religionen er polyteistisk. I 2016 ble det søkt om å få religionen anerkjent i Norge, men forslaget ble avslått.

Teologi
-------

Anzû er en av gudene i Zuismen, hvis navn kommer fra det sumeriske verbet *zu*, som betyr «å vite».
Både troen og praksisen til religionen er basert på sumeriske kvad, som zuister synger under gudstjenestene sine for å hedre universets gud, *An*, jordgudinnen *Ki*, i tillegg til flere andre mindre naturkrefter. Ordet *zuisme* kommer fra det sumeriske verbet *zu*, som betyr «å vite», og viser også til visdomsguden *Anzû*.

Historie
--------

Zuisme ble anerkjent som en religion på Island rundt 2013, men ble praktisert før det.[] Den første zuistiske forsamlingen ble grunnlagt av Ólafur Helgi Þorgrímsson, som siden har forlatt den.

I 2015 ble religionen brukt i en protest mot statsstøtte til anerkjente religioner på Island, spesifikt mot en som ble betalt ut til den religionen en hadde registrert seg i. Kort tid etter protesten startet registrerte over 3000 seg som zuist. Zuistkirken lovte å betale tilbake denne skatten til medlemmene sine.

I 2017 avgjorde en islandsk domstol at zuisme ikke var en reell religion, til tross for at den ble anerkjent i 2013.

Referanser
----------

1. ↑  «Reportasje fra humanistbevegelsen på Island: / ? Vi kopierte den norske modellen, og det gikk utmerket». *Fritanke.no*. Besøkt 8. mars 2017.
2. ↑  Sherwood, Harriet (8. desember 2015). «Icelanders flock to religion revering Sumerian deities and tax rebates». *The Guardian*. Besøkt 8. mars 2017.
3. 1 2
4. 1 2  Wolfe, J. N. (2015). «Zu: The Life of a Sumerian Verb in Early Mesopotamia». *University of California*.
5. ↑  «Icelanders flocking to the Zuist religion». *Iceland Monitor*. Besøkt 8. mars 2017.
6. ↑  «Mais pourquoi des milliers d'Islandais se convertissent au zuisme?». Besøkt 8. mars 2017. .
7. ↑  «Dularfyllsta trúfélag á Íslandi verður brottfellt á næstunni». *Stundin.is*. Besøkt 8. mars 2017.
8. ↑  «Listi yfir skráð trúfélög og lífsskoðunarfélög». *Sýslumenn* **(islandsk)**. Besøkt 8. mars 2017.
9. 1 2  «Zuism – the growing religion of Iceland that offers rebates in this life». *The Guardian*. 9. desember 2015.
10. ↑  «Slutt for tulletrossamfunnet «Zuisme» på Island». *Fritanke.no*. Besøkt 17. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Zuism - The Zuist Religion, internasjonalt nettsted
* Zuists in Iceland, Protestbevegelsens nettsted
* Zuism Norge
Mariner 9
**Mariner 9** var en romsonde i det amerikanske Mariner-programmet. Romsonden ble skutt opp 30. mai 1971 og nådde planeten Mars i midten av november samme år. Mariner 9 var det første menneskeskapte objektet som ble sendt i bane rundt en fremmed planet, før hadde romsondene kun flydd forbi målet og videre utover solsystemet.

Målsettinger
------------

Mariner 9 skulle fortsette studien av atmosfæren som Mariner 6 og 7 hadde startet, romsonden skulle også kartlegge over 70 % av marsoverflaten fra en lavere høyde (1 500 km og med større oppløsning (100–1000 meter per piksel) enn noen tidligere marssonde. Et infrarødt radiometer skulle søke etter varmekilder som bevis på vulkansk aktivitet. Den skulle også studere temperaturforandringer. De to marsmånene Phobos og Deimos skulle også undersøkes.

Resultat
--------

Når Mariner 9 kom til Mars var atmosfæren så fylt av støv at overflaten ikke kunne ses. Denne uventede situasjonen viste fordelene med å studere en planet mens man gikk i bane rundt den fremfor å bare fly forbi. Datamaskinen ombord Mariner 9 ble programmert til å utsette fotograferingen et par måneder til støvet hadde lagt seg. Etter 349 døgn hadde Mariner 9 sendt 7 329–bilder av mer enn 80 % av overflaten og fotografert begge månene.

Etter at romsonden tømte alt drivstoff som opprettholdt høyde, ble den slått av 27. oktober 1972. Mariner 9 går fremdeles i bane rundt Mars, men vil etterhvert nå atmosfæren rundt år 2022.

Den enorme riftdalen Valles Marineris er døpt etter Mariner 9 som oppdaget den.

Eksterne lenker
---------------

* Mariner 9 Mission Profile hos NASA's Solar System Exploration
* NSSDC Master Catalog: Spacecraft – Mariner 9
* NASA-JPL Guide to Mariner 9

| * v
* d
* r
Vellykkede og fremtidige romsonder til Mars |
| --- |
| Forbiflyvninger | 
* Mariner 4
* Mariner 6 og 7
* Mars 4
* Rosetta
* Dawn

 |  |
| Banesonder | 
* Mariner 9
* Mars 2
* Mars 3
* Mars 5
* Mars 6
* Viking 1
* Viking 2
* Fobos 2
* Mars Global Surveyor
* Mars Odyssey
* Mars Express
* Mars Reconnaissance Orbiter
* Mars Orbiter Mission
* MAVEN
* ExoMars

 |
| Landere / rovere | 
* Mars 3
* Viking 1
* Viking 2
* Mars Pathfinder
* Mars Exploration Rover
	+ Spirit
	+ Opportunity
* Phoenix
* Curiosity
* InSight
* Perseverance

 |
| Planlagte | 
* MetNet
* Mars sample return mission

 |
| 
* Mars
* Utforsking

 |

Portal: Astronomi
En **sykepleiediagnose** er en sammenfatning av innsamlede data om en pasients tilstand som angir retning for sykepleietiltak, på samme måte som en medisinsk diagnose. En pasient kan ha flere ulike sykepleiediagnoser.

Sykepleiediagnoser bygger på spesifikke tegn som er dokumentert gjennom forskning eller erfaringsbasert praksis. Data som leder fram til en sykepleiediagnose skal dokumenteres sammen med diagnosen, slik at en annen sykepleier kan komme fram til den samme diagnosen.

Kriterier
---------

Det er tre hovedkriterier for en sykepleiediagnose:

* Problemet eller behovet kan avhjelpes ved sykepleie
* Problemet eller behovet baseres på dokumenterte innsamlede data
* Sykepleiediagnosen utvikles i samarbeid med eller bekreftes av pasienten hvis mulig

Sykepleiediagnoser kan være en del av en pleieplan. De kan utformes i fritekst, eller utvikles ved hjelp av eller hentes fra et klassifikasjonssystem for sykepleie, for eksempel ICNP eller NANDA.

Sykepleiediagnosen skal helst formuleres slik at både symptom, problem og årsak kommer frem, for eksempel «*Søvnproblemer i forbindelse med kreftdiagnose fører til trøtthet.*».

Bruk
----

Begrepet *sykepleiediagnose* er forholdsvis nylig tatt i bruk i Norge. Begrepet har fått en del kritikk, blant annet på at det kan lede tanken bort fra sykepleie og over på medisinsk språkbruk, og at det kan virke statisk og reduksjonistisk. Tross dette har begrepet fått fotfeste både i Norge og internasjonalt.

Se også
-------

* Diagnose

Eksterne lenker
---------------

* ICNP Arkivert 5. desember 2006 hos Wayback Machine.
* NANDA

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
Marinens Flyvebaatfabrikk M.F.1
**M.F.1** var et toseters, enmotors skolefly bygget for Marinens flygevåpen av Marinens flyvebaatfabrikk.

I 1914 ble det bestemt at det skulle bygges tre fly for utdannelse av piloter til Marinens Flyvevæsen, som det het den gang. Man valgte å bygge flyene etter modell av flottørutgaven av det velprøvde Maurice Farman MF.7. I løpet av produksjonsprosessen ble det bestemt å bygge ett fly i tillegg, i alt fire. 
Grunnet utbruddet av første verdenskrig var det vanskelig å få tak i gode motorer til flyene. Det eneste tilbudet viste seg å være amerikanske Hall-Scott sekssylindrede rekkemotorer med 110 til 130 hk. Motorene viste seg å være temmelig upålitelige.

Det første av flyene fløy for første gang i 1915. Tre av flyene havarerte i løpet av to år, og det ble besluttet å bygge ytterligere to fly i 1917 og 1918, utstyrt med Scania Vabis-motorer på 100 hk. Disse ble etter hvert bygd om til M.F.2. Det siste flyet av type M.F.1 ble utrangert i 1922.

Referanser
----------

1. ↑  Arnesen, 2003

Kilder
------

* *Norske militærfly : 1912-1940* (Odd Arnesen, 2003)
* Fredrik Meyer (1973). *Hærens og marinens flyvåpen : 1912–1945*. Gyldendal. ISBN 8205056080.
**Guri Fjeldberg** (født 20. august 1969) er en norsk sakprosaforfatter, frilansjournalist og litteraturkritiker som særlig har arbeidet med barnebøker.

Guri Fjeldberg har mellomfag i nordisk, mastergrad i barnelitteratur og praktisk pedagogikk. Hun er ellers blant annet utdannet fra Norsk journalisthøgskole i Oslo. Hun har arbeidet som kritiker siden 2001. I 2015 ble hun tildelt Kritikerprisen som årets litteraturkritiker.

I 2015 utgav hun boka *De 101 beste barne- og ungdomsbøkene utgitt i Norge 2005-2015*.

Referanser
----------

1. ↑  Presentasjon på barnebokkritikk.no Arkivert 2. juli 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  Intervju i *Dagsavisen* 6. mars 2015
3. ↑  kritikerlaget.no: Årets litteraturkritiker
4. ↑  Liste over De 101 beste barne- og ungdomsbøkene utgitt i Norge 2005-2015

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Guri Fjeldberg i BIBSYS
* Egen anmelderside[*død lenke*]


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Alf Gunnestad** (født 17. mai 1904 i Våle, død 15. august 1987 på Bekkestua) var flypioner og senere distriktsjef for flykontrollen på Østlandet (Fornebu)

Gunnestad ble utdannet til flyger ved Hærens flyveskole på Kjeller i 1925, og fikk trafikkflygersertifikat i 1927. og fløy senere nattpostruten til København. Han deltok som flyger under Thorshavnekpedisjonen til Lars Christensen i 1933/34 og Gunnestadbreen i Dronning Maud Land er oppkalt etter han.
Under annen verdenskrig var han aktiv i motstandsbevegelsen og rømte i februar 1945 til Sverige. Han jobbet der for norske politistyrker og ble leder for den norske forlegningen Ulvsunda. Etter krigen var han ansatt i Luftfartsdirektoratet som distriktsjef.

Gunnestad var aktiv i luftsportsvirksomheten, fikk Norsk Aero Klubbs hederstegn, i 1969 og virket som frivillig instruktør for ungdom som ønsket å ta flysertifikat.

Referanser
----------

1. ↑  Flyvningen - det moderne eventyr. Jon Tvedte, 1958, side 274
2. ↑  *Alf Gunnestad - Flypioner*. Rob J. M. Mulder, 2017, side 88-92

Eksterne lenker
---------------

* Alf Gunnestad fløy for Allers Flyveklubb. Bilde fra Digitalt Museum
* Alf Gunnestad - Flypioner, Rob J.M. Mulder, 2017

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Moyo Mmoja Trust** er en tanzaniansk ideell organisasjon, opprettet i år 2000. I samarbeid med norske Tano trust utvikler og drifter Moyo Mmoja utviklingsprogrammer med fokus på utsatte kvinner med forsørgeransvar og forlatte og andre særdeles vanskeligstilte barn og unge i kystlandsbyen Bagamoyo 75 km nord for Dar-es-Salaam i Tanzania. Programmene innebærer omsorgsfulle *familiehjem* for helt forlatte barn, små rentefrie lån og oppfølging til utsatte kvinner med forsørgeransvar, og et skole- og yrkesopplæringsprogram for vanskeligstilte unge kvinner.

Moyo Mmoja driver i den rolige kystlandsbyen Bagamoyo Moyo Mmoja Guesthouse til inntekt for sitt arbeid. Gjestehuset skaper inntekter for organisasjonen – og er et populært sted for tilreisende fra Europa og Nord-Amerika som oppholder seg i Bagamoyo i lengre perioder.

Moyo Mmoja Guesthouse
---------------------

**Moyo Mmoja Guesthouse** er et gjestehus i kystlandsbyen Bagamoyo i Tanzania som drives til inntekt for Moyo Mmoja Trusts programmer for vanskeligstilte kvinner, barn og unge.

Gjestehuset er særlig populært blant unge tilreisende fra Europa og Nord-Amerika, men har også gjester fra Øst-Afrika – og land som Israel og Japan.

Hoveddelen av de tilreisende bor gjerne på gjestehuset i lengre tid, fra 2-3 uker til flere måneder om gangen – og mange gjør feltarbeid for sine studier eller deltar som frivillige i lokale organisasjoner og skoler og lignende. Andre tilreisende har ikke annet fore enn for noen uker eller måneder oppleve livet og ta pulsen på en østafrikansk småby.

Bagamoyo ligger langs kysten 75 km nord for Dar-es-Salaam.

Moyo Mmoja Trust sitt arbeid drives i samarbeid med den norske stiftelsen Tano trust.

Eksterne lenker
---------------

* Moyo Mmoja Trust
* Moyo Mmoja Guesthouse
* Tano Trust
**Sykepleieprosessen** er en mellommenneskelig og problemløsende prosess som første gang ble beskrevet i 1952 av Hildegard Peplau i USA. I Norge ble begrepet kjent på midten av 1960-tallet gjennom en artikkel i tidsskriftet *Sykepleien*. Prosessen tar bl.a. sikte på å sette individ istedenfor diagnose i fokus for sykepleierens handlinger.

Et annet fokus i sykepleieprosessen er samhandling, dvs. at det det som skal gjøres tar utgangspunkt i relasjonen mellom sykepleier og pasient – et likeverdig en-til-en-forhold – og kvaliteten på dette forholdet.

Prosessens fire faser
---------------------

1. Datasamling – innsamling av informasjon om pasientens ressurser og behov.
2. Planlegging av sykepleie
	* prioritering av problemer og behov
	* oppstilling av mål
3. Utførelse (også kalt *sykepleietiltak* eller *sykepleieintervensjon*)
	* handlinger
	* handlemåte
4. Evaluering
	* dataene fra evalueringen blir så utgangspunkt for en ny «omdreining», altså datasamling → planlegging → utførelse → evaluering, osv.

Denne prosessen fortsetter til behovet for sykepleie ikke lenger er til stede.

Helsepersonelloven pålegger at sykepleieren dokumenterer prosessen skriftlig i en pleieplan.

Sykepleiprosessen har for øvrig klare likhetstrekk med andre problemløsningsmetoder som f. eks. OODA-sløyfen (**o**bserve → **o**rient → **d**ecide → **a**ct)

Eksterne lenker
---------------

* Sykepleiprosessen
* Om veiledende pleieplaner

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** NDL
 |
**Marinens Flyvebaatfabrikk M.F.4** var et toseters, enmotors skolefly bygget for Marinens flygevåpen av Marinens flyvebaatfabrikk.

Man startet utvikling av flyet da stadig flere av skoleflyene M.F.1 ble utrangert. M.F.4 bygger i det alt vesentlige på samme konstruksjon som M.F.1, men vingespennet ble vesentlig forkortet for å passe til hangarene. Halepartiet ble laget som monoplan utførelse. Motoren var av merke Scania Vabis, lisensbygde Mercedes, med 100 hk, som ga toppfart på 100 km/t. To av de gjenværende M.F.1 ble bygd om til M.F.4. Den første maskinen ble levert våren 1918, og flyene ble kjent for å være robuste og slitesterke. Det siste av typen ble utrangert i 1924.

Litteratur
----------

* Arheim, Tom (1994). *Fra Spitfire til F-16: Luftforsvaret 50 år 1944–1994* **(norsk)**. Oslo: Sem & Stenersen. ISBN 82-7046-068-0.
* Hafsten, Bjørn (2003). *Marinens Flygevåpen 1912–1944* **(norsk)**. Oslo: TankeStreken AS. ISBN 82-993535-1-3.

Eksterne lenker
---------------

* MF.4

Portal: Første verdenskrig
**Hunmin Jeongeum Haerye** (koreansk: 訓民正音解例, eller *forklaringer og eksempler av de korrekte lyder til instruksjon av folket*), kalles også for *Haeryeutgaven av Hunmin Jeongeum* eller bare *Haerye* er en kommentar til *Hunmin Jeongeum*, som er originalutkastet til skriftspråket hangul.

Dokumentet ble skrevet av skriftlærde ved *Jiphyeonjeon* etter oppdrag fra Kong Sejong den store. I tillegg til en introduksjon skrevet av Sejong selv (et sammendrag fra innledningen til *Hunmin Jeongeum*) samt en tekst av Jeong Inji (鄭麟趾), inneholder dokumentet følgende kapitler:

1. «En forklaring på bokstavenes utforming» (制字解)
2. «En forklaring på for bokstaver» (初聲解)
3. «En forklaring på bøyninger» (中聲解)
4. «En forklaring på staving» (終聲解)
5. «En forklaring på kombinasjonen av bokstaver» (合字解)
6. «Eksempler på bruk av bokstaver» (用字例)

Originalpublikasjonen er på 65 sider på hanja i vanlig skrift, bortsett fra der hvor hangul er nevnt eller illustrert. Det er bare kjent ett originalt eksemplar, som ble gjort tilgjengelig for allmennheten i 1940 av antikvitetssamler Jeon Hyeongpil, som kjøpte dokumentet fra Lee Hangeol (1880–1950), hvis familie hadde hatt dokumentet i hende i generasjoner.

Se også
-------

* Koreansk språk

Eksterne lenker
---------------

* Publikasjonen skrevet på hanja og oversatt til japansk.
* Hele dokumentet scannet: oversatt til tysk.]

Portal: Korea
**Alžbeta Havrančíková** (født 27. september 1963 i Poprad) er en slovakisk tidligere langrennsløper.

I sitt første verdenscuprenn i 1984, i tsjekkiske Štrbské Pleso, ble hun nummer 10 på 5 km. Hennes beste resultater kom fire år senere, i sesongen 1988/89. Under VM 1989 i Lahtis havnet hun to ganger like utenfor seierspallen. Både på 10 km og 30 km fristil kom hun på fjerdeplass. Hun gikk også for stafettlaget, som gikk i mål på en femteplass.

Ellers i sesongen vant Havrančíková et verdenscuprenn over 30 km fristil i Klingenthal, og 5 km fristil i La Féclaz. Med disse gode resultatene sikret hun seg andreplassen sammenlagt i verdenscupen, bak Jelena Välbe.

Havrančíková oppnådde to femteplasser under VM 1993 i Falun (på stafetten og på 30 km fri).

Under OL 1988 kom det tsjekkoslovakiske laget på sjuendeplass i stafetten, under OL 1994 ble det en plass bedre (nummer 6). Havrančíková oppnådde sin beste individuelle OL-plassering på Lillehammer, der hun ble nummer åtte på 30 km fri. I stafetten gikk hun for det slovakiske laget som ble nummer sju.

Alžbeta Havrančíková la opp etter sesongen 1999/2000.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alžbeta Havrančíková – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alžbeta Havrančíková – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Alžbeta Havrančíková – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Alžbeta Havrančíková – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
Det tidligere ysteriet i Misvær.
**Misværost**, egentlig **TINE Gudbrandsdalsost Misvær G35** er et registrert varemerke for en norsk ost som blir produsert av TINE SA. Misværosten er en geitost som brunes svært lite. Den har derfor en lys, nesten gul farge, og en svært mild smak.

Misværosten er fremstilt av myse, pasteurisert geitmelk, fløte og pasteurisert melk.

Misværosten er oppkalt etter den lille bygda Misvær i den tidligere Skjerstad kommune i Bodø. Oppskriften kommer også derfra. Osten ble tidligere produsert av Misvær Ysteri fra mai 1925 til 1975, før den ble «videreført» av TINE. Produksjonen ble senere flyttet ut av den lille bygda. Tine tok med seg ystekjelen til Bodømeieriet, og ville videreføre produksjonen derfra, men oppskriften var klausulert og kunne ikke benyttes. Misværtype-osten ble dermed ikke den samme, og tapte mye av kundegrunnlaget.

Et andelslag bestående av 20 geit- og kubønder i Misvær og Beiarn har siden november 2001 arbeidet for å gjenopprette produksjonen av Misværost i Nord-Norge. I samarbeid med Universitetet for miljø- og biovitenskap i Ås kommune i Akershus og Bryn gårdsmeieri på Trysil, ble det startet en prøveproduksjon i april 2006. Den 14. februar 2008 vedtok formannskapet i bystyret i Bodø kommune å gå inn med bevilgninger på 600,000 kroner i arbeidet med å gjenopprette Misvær Ysteri. Bodø kommune var også villig til å øke kapitalinnskuddet til 2,6 millioner kroner, dersom prosjektet viste seg å være lønnsomt. Den 23. april 2010 ble det presentert planer om å kombinere et fremtidig ysteri med en kulturnæringshage med scene og overnatting for musikere.

Den 13. april 2011 gikk AS Industribygg inn med en aksjekapital på 1 million kroner. Etter at konsernstyret i TINE i 2011 stilte seg negative til å delta på eiersiden, mangler det fortsatt nødvendig kapital til etablering. Det arbeides imidlertid med saken, for å få nødvendig kapital fra andre selskaper.

Referanser
----------

1. ↑  Innovasjon Norge, Nordland: Verdiskapingsprogram 563, 11/27/01, Nordland, Misværost-prosjektet, SKJERSTAD, 59000
2. ↑  Vil bygge nordnorske merkevarer. Tine Nord-Norge skal undersøke mulighetene for å merkebeskytte landsdelens spesialiteter.[*død lenke*], Dagligvarehandelen, nr 16. 2002, 13. mai 2002
3. ↑  Arnt E. Pedersen: Osten tilbake til Misvær, Avisa Nordland, 6. januar 2005
4. ↑  Gunnar Lund: Avgjørende fase for lokal Misværost[*død lenke*], Gardsplassen.no, 9. august 2006
5. ↑  Prøver Misvær-ost[*død lenke*], Handelsbladet FK, 21. august 2006
6. ↑  Nytt ysteri for Beiar- og Skjerstad-melk[*død lenke*], hjemmesidene til Beiarn kommune
7. ↑  Bodø kommune: Misvær Ysteri AS[*død lenke*], saksnr 8/20, 14. februar 2008
8. ↑  Gratulerer Salten, Avisa Nordland, 16. februar 2008
9. 1 2 3  Bodø kommune: Misvær Ysteri AS - Orientering om status Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. Saksframlegg / referatsak, saksnummer 11/27, 8. september 2011
10. ↑  Laila Gabrielsen: Optimisme og skepsis[*død lenke*], Saltenposten, 24. april 2010

Litteratur
----------

* Lindset, Johan: Misvær ysteri 1925-1950: en 25-årsberetning, Misvær 1951

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
Sørbygda på Skatval sett fra Strindfjorden. Fra venstre: Auran, Vinge, Skjervold og Velvang.
**Auran** er en grend på Skatval i Stjørdal kommune i Trøndelag. Mellom Auran og Strindfjorden (Trondheimsfjorden) ligger Vinge (Vinnan), og sammen med Fiskvik, Skjervold og Velvang utgjør disse grendene Sørbygda på Skatval. Auran utgjør en egen grunnkrets innenfor delområde Skatval i Stjørdal kommune, og denne hadde 112 innbyggere ved folke- og boligtellingen i 1990.

Historie
--------

Auran var tidligere sete for en storgård med samme navn, samt Auran kirke, som hadde tilknytning til denne gården. Med tiden har gården Auran blitt delt opp i mange flere gårder. På Høgberget på Auran er det funnet rester av en relativt stor bygdeborg. I dag er berget for det meste gjengrodd av skog, men man kan tydelig se restene av bygdeborgen i form av store kampesteiner. Borgen stammer nok fra folkevandringstiden, og ble gjenoppdaget i 1970-årene.

Etymologi
---------

Auran som grunnkrets 8 på kart over delområde Skatval.  Foto: Statistisk sentralbyrå 
Navnet kan komme av et gammelt uttrykk for grus- eller sandjord, beskrevet av Oluf Rygh som «Grus, i sær om den faste urørte Grusgrund under det øvre Jordlag» i *Norske Gaardnavne*. En annen forklaring, fremsatt av blant andre Olav Røkke, er at navnet kommer fra norrønt *aur*, med samme opphav som «øre» i eksempelvis «løsøre», og dermed sikter til gods og eiendommer. Eldre skrivemåter av navnet har vært *af Aurom* (1440), *Ewre* (1520), *Aure* (1530), *Øure* (1590), *Oure* (1610), *Øuer* (1626), *Øffre* (1664) og *Øfre* (1723).

I og med at «Auran» er en flertallsform, bøyes navnet til «Aurom» i dativ i lokal dialekt, oftest ved bruk av preposisjonen «på».

Auran er også et etternavn, med opphav fra grenda. Den 1. januar 2010 hadde 194 personer Auran som etternavn i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «Folke- og boligtelling 1990: Kommunehefte 1714 Stjørdal» (PDF). Statistisk sentralbyrå. 1990.
2. ↑  Per Agnar Auran: *Skatval : Vår historiske arv*, bind V (2007), s. 28.
3. 1 2  Olav Røkke: *Stjørdalsboka : Gards- og slektshistorie*, bind IV (1954), s. 393.
4. ↑  «Navnestatistikk». Statistisk sentralbyrå.

| * v
* d
* r
Skatval |
| --- |
| Historie | 
* Auran kirke
* Fljoðaætten
* Fløan kirke
* Kommunestyrevalg
* Ordførere
* Skatval kirke
* Steinvikholm slott
* Steinvik lager
* «Tirpitz» i Åsenfjorden

 |
| Skoler | 
* Aglo videregående skole
* Fagerhaug kristne skole
* Inntrøndelag husmorskole/Skatval videregående skole
* Skatval skole

 |
| Idrett | 
* Idrettslaget Fram
* Framnes stadion
* Skatval Skilag

 |
| Landformer | 
* Forbordsfjellet
* Fættenfjorden
* Saltøya
* Stjørdalsfjorden
* Trondheimsfjorden
* Åsenfjorden

 |
| Grunnkretser | 
* 1. Langstein
* 2. Vassbygda
* 3. Vold
* 4. Mæhre
* 5. Forbord
* 6. Alstad
* 7. Drægset
* 8. Auran
* 9. Vinge

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Aurangabad** (marathi: औरंगाबाद, urdu: اورنگ‌آباد) er en by i det indiske distriktet Aurangabad i delstaten Maharashtra. Byens navn betyr «bygget av tronen», og er oppkalt etter den mogulske keiseren Aurangzeb. Den er en turistby omringet av mange historiske monumenter, inkludert Ajantahulene og Ellorahulene som er på UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder. Det samme gjelder Bibi Ka Maqbara. Aurangabad er administrasjonssentrum i Aurangabad divisjon eller Marathwadaregionen, og blir betraktet som en «by av porter». Disse kan man ikke å unngå å legge merke til når man tar en kjøretur gjennom byen. Aurangabad er også en av de raskestvoksende byene i verden.

Byen ligger sentralt i delstaten Maharashtra i en gjennomsnittlig høyde av 513 moh. et stykke fra Indias vestkyst. Ved folketellingen i 2001 hadde byen 872 667 innbyggere, men et estimat fra 2009 sier at det bor 1 167 649 mennesker i Aurangabad. Arealet er rundt 200 km².

Fra 1724 til 1763 var Aurangabad hovedstad i staten Hyderabad.

Referanser
----------

1. ↑  11 Indian cities among worlds fastest growing.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisiell nettside for Aurangabad distrikt
* (en) Informasjon om Aurangabad by

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
«**Amada mia amore mio**» er en italiensk sang som ble utgitt for første gang i 1977 av El Pasador. Musikken ble komponert av Paolo Zavallone (El Pasador) og Celso Valli og teksten ble skrevet av Bruno Pallesi.

I 2009 ble «Amada mia amore mio» fremført av K\*Ring Brothers som filmmusikk i den tyske familiefilmen *Vorstadtkrokodile*. Melodien ble liggende 22 uker på den tyske hitlisten, med en beste plassering som nummer ti. I Østerrike og Sveits hadde sangen en topplassering på henholdsvis 25. og 66. plass på listene. Starlite Orchestra fremførte også en versjon av låten i den amerikanske komedien *To Rome with Love*, som kom ut i 2012.

Ronald Kaiser ga ut en tysk coverversjon, «Amore mio», i 1978 som ble liggende 16 uker på den tyske hitlisten, med en høyeste plassering som nummer 17. Dieter Thomas Kuhn kom også med en tysk versjon i 1996 som het «Zieh' dich nicht aus, amore mio», mens en gresk parodisk versjon, «Το εργαλείο», er populær under karnevalet i Patras. Andre coverversjoner har blitt gjort av T.B.C.V. i 1978 og Mike de Ville i 2012. Det svenske bandet Flamingokvintetten hadde sin versjon av låten på albumet *9* som kom ut i 1978.

Referanser
----------

1. ↑  SecondHandSongs, Amada mia, amore mio. Besøkt 19. august 2014.
2. ↑  IMDb, Vorstadtkrokodile - Soundtracks. Besøkt 19. august 2014.
3. ↑  Hitparade.ch, El Pasador - Amada mia amore mio. Besøkt 19. august 2014.
4. ↑  IMDb, To Rome with Love - Soundtracks. Besøkt 19. august 2014.
5. ↑  Hitparade.ch, Ronald Kaiser - Amore mio. Besøkt 19. august 2014.
6. ↑  Hitparade.ch, Dieter Thomas Kuhn - Zieh' dich nicht aus, amore mio. Besøkt 19. august 2014.
7. ↑  Hitparade.ch, T.B.C.V. - Amada mia, amore mio. Besøkt 19. august 2014.
8. ↑  Hitparade.ch, Mike De Ville - Amada mia amore mio. Besøkt 19. august 2014.
9. ↑  WiMP, Flamingokvintetten 9. Besøkt 19. august 2014.
**Alípio Raimundo Viana Freire** (født 4. november 1945 i Salvador i Bahia i Brasil, død 22. april 2021 i São Paulo), bedre kjent som **Alípio Freire**, var en brasiliansk journalist, forfatter, kunstner og medstifter av et kommunistisk preget politisk parti.

Biografi
--------

Han satt som politisk fange under det brasilianske militærdiktaturet mellom 1969 og 1974, fengslet og torturert i Tiradentesfengselet. Han var blitt arrestert på grunn av sin motstand mot militærkuppet, og særlig for sin militante virksomhet i *Partido Comunista do Brasil - Ala Vermelha*. Han fikk amnesti i 2005.

Alípio Freire i dokumentaren «Nada Será Como Antes. Nada?» (1985).
Han var grunnleggende medlem av Partido dos Trabalhadores og var aktiv i Movimento dos Trabalhadores Rurais Sem Terra.

Freire arbeidet i en rekke alternative journalistiske publikasjoner. Under diktaturet var ham med i *Luta Proletária* og *Unidade Operária*. Senere grunnla han magasinet *Sem Terra* og online-avisen *Brasil de Fato*.

Han skrev bøkene *Estação Paraíso* og *Estação Liberdade* og produserte dokumentaren *1964 – Um golpe contra o Brasil*.

Freire døde 22. april 2021 i São Paulo av komplikasjoner forårsaket av covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   enciclopedia.itaucultural.org.br[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   memoriasdaditadura.org.br[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Morre de covid Alípio Freire, um dos fundadores da revista Sem Terra e Brasil de Fato». *Brasil de Fato* **(portugisisk)**.
4. ↑  «Alípio Freire». *Memórias da ditadura* **(portugisisk)**.
5. 1 2  «Jornalista Alípio Freire morre, aos 75 anos, vítima da covid-19». *operamundi.uol.com.br* **(portugisisk)**.
6. 1 2  «Morre aos 75 anos o jornalista e escritor Alípio Freire, em decorrência de complicações do coronavírus». *G1* **(portugisisk)**.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Bradley Dredge** (født 6. juli 1973 i Tredegar, Wales) er en profesjonell golfspiller på Europatouren. 

Dredge ble profesjonell i 1996. Han prøvde å kvalifisere seg for Europatouren via kvalifiseringsskolen før både 1996- og 1997-sesongen, men måtte ta til takke med Challenge Tour i 1997. Der havnet han på femtendeplass på pengelisten, blant annet takket være en seier i Tyrkia. I 1998 var Dredge tilbake på Europatouren. Han klarte ikke å komme høyt nok på pengelisten til å fortsette på touren og måtte derfor tilbake til Challenge Tour i 1999. En ny seier der førte ham tilbake til Europatouren.

Dredge vant sin første turnering på Europatouren på Madeira i 2003, og sin andre, Omega European Masters, i 2006. Hans høyeste plassering på pengelisten på Europatouren var en 16.-plass i 2005. Han har seks ganger representert Wales i lagturneringen World Cup, blant annet i 2005 da han vant sammen med Stephen Dodd. Han har dessuten deltatt i Seve Trophy to ganger for Storbritannia og Irland.

Meritter
--------

### Seire på Europatouren

* 2006 Omega European Masters
* 2003 Madeira Island Open

### Seire på Challenge Tour

* 1999 Is Molas Challenge
* 1997 Klassis Turkish Open

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bradley Dredge – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Bradley Dredge – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

  

Portal: Golf
**GZR** og kjent som **G//Z/R** og **Geezer**, er et heavy metal-soloprosjekt med Geezer Butler, kjent fra Black Sabbath.

Musikken er vesentlig hardere enn hva Butler har vært kjent for tidligere i Black Sabbath. Vokalist på debutalbumet *Plastic Planet* var Burton C. Bell fra Fear Factory, som er kjent for å være et vesentlig hardere band musikkmessig enn Black Sabbath. På albumet medvirket også Pedro Howse (Butlers nevø) på gitar, og Deen Castronovo, kjent fra blant annet Journey, på trommer. 

I 1996 kom bandet sammen igjen, denne gangen med Mario Frasca som vokalist, for å spille inn sporet «Outworld» til samlealbumet *Mortal Kombat: More Kombat*.

Oppfølgeralbumet *Black Science* ble utgitt i 1997, da med atter en ny vokalist, denne gang Clark Brown. Bandet holdt noen få konserter i sammenheng med utgivelsen, men det ble ikke holdt noen turne. Etter at bandet ble holdt på is i en periode ble bandets tredje album, *Ohmwork,* utgitt 9. mai 2005.

Diskografi
----------

* *Plastic Planet* (1995)
* *Cycle of Sixty/X13* (EP – 1996)
* *Black Science* (1997)
* *Ohmwork* (2005)

Deltar på
* *Mortal Kombat: Motion Picture Soundtrack* – «The Invisible» (1995)
* *Mortal Kombat: More Kombat* – «Outworld» (1996)

Medlemmer
---------

Nåværende
* Geezer Butler – bassgitar, keyboard
* Pedro Howse – gitar
* Chad Smith – trommer(1997-idag)
* Clark Brown – vokal (1997-idag)

Tidligere
* Deen Castronovo – trommer (1995)
* Burton C. Bell – vokal (1995) (*Plastic Planet*)
* Mario Frasca – vokal (1996) (kun på sporet «Outworld» på *Mortal Kombat: More Kombat*)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Geezer Butler sin hjemmeside
* (en) GZR på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) GZR på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) GZR på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) GZR på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) GZR på Last.fm Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Stefan III av Moldavia** (rumensk: *Ștefan cel Mare, «*Stefan den store»; født 1437 i Borzești, død 2. juli 1504 i Suceava) var fyrste av Moldavia fra 1457 til 1504. Det historiske fyrstedømmet Moldavia omfattet både den nåværende region Moldova i det nåværende Romania, og territoriet som etter andre verdenskrig ble avstått til Sovjetunionen og nå utgjør republikken Moldova. Til tross for at han var omgitt av fiender på alle kanter, representert ved Ungarn, Polen og Det osmanske riket, klarte Stefan lenge å forsvare landets uavhengighet mot overmektige fiender, før han til slutt i 1503 ble tvunget til å slutte fred med sultan Beyazid II og anerkjenne tyrkisk overhøyhet. Landet beholdt indre selvstyre, men måtte betale en årlig tributt til sultanen.

Bakgrunn
--------

Stefan den store tilhørte dynastiet Mușat. Hans far, Bogdan II, hadde hersket over Moldavia i to år (1449 – 1451) og ble drept i et slag mot Stefans onkel Petru Aron. Mellom 1451 og 1457 ble Moldavia kastet inn i en borgerkrig mellom Petru Aron og Alexăndrel – en nevø av Alexandru cel Bun.

Meritter
--------

Stefan ledet sitt folk i mer enn 40 kriger og tapte bare fire av dem – områder som han senere vant tilbake. En av hans mest berømte seire var i krigen mot sultan Mehmet II i 1457. Slaget fant sted nær Podul Înalt, der Stefan nedkjempet en armé på 120 000 mann med sine 40 000 soldater.

Karakterbeskrivelse
-------------------

* Den russiske historiker N. Karamasin beskriver Stefan slik: *«Han var fryktløs i møte med fare, sterk i ledelse, han forundret konger og riker og oppnådde store resultater med små ressurser.»*[]
* Krønikeforfatteren Grigore Ureche maler videre: *Han var som en løve klar til angrep, ingen kunne temme ham og han betraktet andre menneskers hvile som årsak til skadeverk.*[]

Anerkjennelse
-------------

Etter at pave Sixtus IV hadde hørt om hans seire over tyrkerne, gav han Stefan den store tilnavnet «Kristendommens bekytter». 
Etter sin død ble Stefan av mange betraktet som hellig. Den rumensk-ortodokse kirke kanoniserte ham under navnet: «Den rettroende voivod Stefan den store og hellige».

I dag feires Stefan som Moldavias store helt og forbilde. I Sovjet-tiden ble de fleste hovedgatene i Moldovas byer oppkalt etter Lenin eller andre kommunistiske koryfeer. Etter revolusjonen i 1989 ble gatene omdøpt til «Ștefan cel Mare-gaten».

Referanser
----------

1. ↑   www.usv.ro[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Mushati-dynastiet
* Kart over Ștefan cel Mares Moldova

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Stefan IX**, født ***Fredrik av Lothringen*** (død 29. mars 1058 i Firenze) var pave fra august 1057 til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av hertug Gotzelo I av Nedre Lothringen, som igjen var sønn av grev Gottfried av Verdun og Mathilde av Sachsen. Han ble erkediakon i St. Lambert i Liège, men ble så kalt til Roma av pave Leo IX i 1050 og betrodd viktige oppgaver. 

Han var kansler for den romerske kirke og senere kardinal, som kardinaldiakon med tittelkirken *Santa Maria in Domnica*. For en tid var han pavelig legat i Konstantinopel, og var med pave Leo IX i dennes ulykksalige felttog mot normannerne. For en periode ble han tvunget i landsflyktighet under keiser Henrik II.

Ved begynnelsen av det store skisma var han abbed i Montecassino.

### Pave

Han valgte navnet Stefan etter den hellige pave Stefan I, hvis liturgiske minnedag var den 2. august, samme dagen han selv ble valgt til pave.

I sitt korte pontifikat fortsatte han sin tidligere mentor Leo IXs arbeid for kirkelige reformer, som sølibatet og forbudet mot simoni. Han forsøkte også å få sin bror valgt til tysk-romersk keiser, men ble rammet av sykdom, som han bare delvis og midlertidig kom seg etter. Han planla også et felttog mot normannerne for å f¨å fordrevet dem it av Italia.

Han døde i Firenze, og ble gravlagt i byens domkirke Santa Reparata, som senere ble overbygd av den nåværende domkirke Santa Maria del Fiore.

På dødsleiet hadde han bestemt at man ikke måtte innlede det påfølgende pavevalg innen Hildebrand (senere pave Gregor VII) var rukket å komme tilbake fra sin reise til Tyskland. 

Pave Stefan IX ble etterfulgt av Nikolas II.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Charles Cawley, "Medieval Lands", 2006-2020, fmg.ac, besøkt 4240[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Bernd-Ulrich Hergemöller: *Die Geschichte der Papstnamen*, Münster: Verlag Regensberg 1980, s. 54

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Viktor II** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Nikolas II** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Arvid Johan Leier Dahl** (født 17. september 1909, død 21. mai 1993) var fra Kistrand i Porsanger kommune, og var lensmann og ordfører i Kautokeino.

Han var utdannet jurist og hadde også Politiskolen. 

Arvid Dahl ble lensmann i Kautokeino i 1935 og hadde stillingen til han ble pensjonert i 1979. I et år fra 1945 til 1946 var han også konstituert politimester i Vestfinnmark politidistrikt. Han var ordfører i Kautokeino fra 1956 til 1967. Han var medlem av Samekomiteen og hadde hadde en rekke verv i bedrifter og organisasjoner. Her kan nevnes Finnmark lensmannslag, Norsk lensmannslag, Kautokeino Kraftlag, Kautokeino Produksjonslag, Norsk-finsk reingjerdekommisjon, Norsk-svensk reinbeitekommisjon, Direksjonen for jakt, viltstell og ferskvannsfiske, styret i A/S Bidjovagge Gruber og bedriftsforsamlingen i A/S Sydvaranger. 

Hans sønn Anton Dahl var også ordfører i Kautokeino.

Referanser
----------

1. ↑   Det kongelige hoffet, «Tildelinger av ordener og medaljer», besøkt 27. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Olav Nordstoga, «Lensmenn i 800 år», side(r) 161, utgitt 1993[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Om Arvid Dahl hos finnmarksarkivene.no
**Assimilasjon** er en fonologisk prosess i lingvistikken som består i at to språklyder påvirker hverandre innbyrdes slik at de tilnærmes med hensyn til artikulasjon. Et eksempel er når /b/ i norske «håndball» påvirker den forutgående /n/, slik den uttales [m] («håmball»), eller når den ustemte /s/-en i «absolutt» gjør at /b/ uttales [p] («apsolutt»). På engelsk finnes eksempelet 'hot potato' hvor /t/ i «hot» er borte slik at leppene forbereder for /p/-lyden i «potato».

Assimilasjon er en forandring av en språklyd som fører til større likhet med en nærliggende lyd. Årsaken er talernes streben etter en lett og bekvemmelig uttale. Assimilasjon kan være synkronisk ved å være en aktiv prosess i et språk ved et gitt tidspunkt i historien eller diakronisk ved å være en historisk lydendring. Det motsatte av assimilasjon, forandring av en lyd til en større ulikhet, kalles for dissimilasjon.

Eksterne lenker
---------------

* Assimilation in Speech hos ThoughtCo. (en)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC
 |
***Associate professor*** er en akademisk stillingstittel med noe ulik bruk i henholdsvis «det amerikanske systemet» og «samveldesystemet». I USA er det en stilling mellom *assistant professor* og *professor*, og tilsvarer omtrent en norsk førsteamanuensis. Det brukes i Norge også som oversettelse for tittelen førsteamanuensis. I noen land som ellers bruker et britisk stillingshierarki, herunder en rekke samveldestater som Australia, New Zealand, Sør-Afrika, India, Malaysia m.fl. samt i Irland, med *lecturer* (tilsvarende universitetslektor), *senior lecturer* (tilsvarende førsteamanuensis) og *professor*, brukes *associate professor* om en stilling mellom *senior lecturer* (førsteamanuensis) og *professor*, og tilsvarer stillingen *reader* i Storbritannia og andre samveldestater. Denne stillingen tilsvarer det som i kontinental-Europa tradisjonelt kalles *professor extraordinarius* og kan anses som likeverdig med den tradisjonelle norske dosentstillingen (frem til 1985) og med den nåværende norske professorstillingen. I Sverige blir den akademiske tittelen dosent som regel oversatt som enten *associate professor* eller *reader*, mens den lavere tittelen *universitetslektor* (tilsvarende norsk førsteamanuensis) oversettes som senior lecturer.

Enkelte universiteter i samveldestater har gått over til et amerikanskinspirert stillingshierarki. F.eks. endret University of Western Australia stillingsbetegnelser i 2009, slik at *lecturers* nå kalles *assistant professors*, *senior lecturers* nå kalles *associate professors*, *associate professors* nå kalles *professors* og *professors* nå kalles *Winthrop professors*.

*Associate professor* i ulike systemer
--------------------------------------

| Norsk hierarki før 1985 | Norsk hierarki etter 1985 | Samvelde-systemet | Det amerikanske systemet |
| --- | --- | --- | --- |
| Professor | Professor | *Professor* | *Professor* |
| Dosent | *Reader* eller***Associate Professor*** |
| Førsteamanuensis | Førsteamanuensis | *Senior Lecturer* | ***Associate Professor*** |
| Amanuensis ellerUniversitetslektor ellerHøgskolelektor | Amanuensis ellerUniversitetslektor ellerHøgskolelektor | *Lecturer* | *Assistant Professor* |

Referanser
----------

1. ↑  Stillingsbetegnelser ved UiO
2. ↑  The University of Western Australia Human Resources - Salaries and Casual Rates Arkivert 23. juli 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Max Niedermann** (født 19. mai 1874 i Winterthur, død 12. januar 1954 i Neuchâtel) var en sveitsisk klassisk filolog.

Niedermann stammet fra en kjøpmannsfamilie. Han gikk på gymnaset i Winterthur, og studerte fra 1893 til 1894 ved universitetet i Zürich, fra 1894 til 1897 ved universitetet i Basel. Han tok doktorgraden i 1897 med en avhandling om vokalismen i latin. Etter flere opphold i Paris og Freiburg im Breisgau mellom 1897 og 1899, var han fra 1900 til 1906 lærer ved gymnaset i La Chaux-de-Fonds. Deretter var han privatdosent, og fra 1909 til 1911 ekstraordinær, fra 1911 til 1925 ordinær professor i sammenlignende språkvitenskap ved universitetet i Basel. I 1925 forlot han Basel og ble professor i latinsk språk og litteratur og allmenn språkvitenskap ved universitetet i Neuchâtel. Han var rektor mellom 1933 og 1935.

Niedermann skrev blant annet en latinsk historisk fonetikk, *Précis de phonétique historique du latin* (1906), en litauisk ordbok, samt flere bøker om Polen og de baltiske statene.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118786156, besøkt 8. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   annuaire prosopographique: la France savante, oppført som Max Jakob Niedermann, CTHS person-ID 115540, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4   Sveitsisk historisk leksikon, HDS ID 043448[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** HDS **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |
**Association des Comités Nationaux Olympiques** (**ACNO**) er en internasjonal ikke-statlig organisasjon som består av de 205 nasjonale olympiske komiteene i den olympiske bevegelse.

ACNO ble stiftet i 1979 i San Juan på Puerto Rico, etter at de nasjonale olympiske komiteene hadde holdt sin første generalforsamling i 1965. Organisasjonen har til formål å håndtere generelle saker av interesse for de nasjonale olympiske komiteene, å støtte dem og gi råd og anbefalinger for deres utvikling, og samarbeide med Den internasjonale olympiske komité og de internasjonale idrettsforbundene som er del av den olympiske bevegelse.

De 205 nasjonale olympiske komiteene som er medlem av ACNO, er fordelt på fem regionale foreninger:

* Afrika: Association des Comités Nationaux Olympiques d'Afrique
* Amerika: Organisation Sportive Panaméricaine
* Asia: Conseil Olympique d'Asie
* Europa: Comités Olympiques Européens
* Oseania: Comités Nationaux Olympiques d'Océanie

Referanser
----------

1. ↑  Presentasjon av ACNO Arkivert 14. august 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Association of National Olympic Committees – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |