recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Svartskjeggs borg i 2013.
**Skytsborg** (i dag kjent som **Svartskjeggs borg** eller **Blackbeard's Castle**) er en liten borg bygd i 1679 og ligger i Charlotte Amalie på St. Thomas, De amerikanske Jomfruøyer. Fortet ble bygd under ledelse av den danske guvernøren Jørgen Iversen Dyppel som et vakttårn over byens havn. Skytsborg ble i 1994 tatt opp på listen over nasjonale historiske landemerker og er i dag en av fem slike landemerker på De amerikanske Jomfruøyer. Fortet går i dag under navnet ’’’Blackbeard's Castle’’’, men det er ukjent når borgen fikk dette navnet.

Skytsborg var sammen med Fort Christian og Schmidtsbjerg en del av Charlotte Amalies vakttårn. Opprinnelig hadde Fort Christian også et vakttårn, Trygborg, men dette ble revet på 1870-tallet i forbindelse med renovering av festningen. På 1930-tallet fikk Schmidtsbjerg omfattende oppgraderinger, med blant annet større vinduer. Skytsborg er dermed det eneste gjenværende vakttårnet på St. Thomas og Karibia som har beholdt sitt opprinnelige utseende.

Tre feilaktige sagn
-------------------

Stikk av Edward Teach, kjent som Blackbeard (Svartskjegg) fra 1734.
På 1800-tallet ble Skytsborg assosiert med tre forskjellige, men gale, sagn. Det første går ut på at Skytsborg ble bygd på 1600-tallet av sjørøvere og senere brukt av Edward Teach, også kjent som Blackbeard (Svartskjegg). Det kan ikke dokumenteres at Edward Teach noen gang har besøkt St. Thomas, men derimot var han aktiv i det øvrige Karibia. Et annet sagn er at borgen ble bygd under det første danske koloniseringsforsøket (1665-1666), men det er rikelig med dokumentasjon på at guvernør Jørgen Iversen Dyppel var ansvarlig for byggingen under det andre danske koloniseringsforsøket. Det siste sagnet er at nederlenderen Carl Baggaert bygde borgen på 1670-tallet på det høyeste punktet nord for Fort Christian i forbindelse med en uenighet med guvernør Jørgen Iversen Dyppel, noe som heller ikke kan dokumenteres.

Referanser
----------

1. ↑  «Skytsborg» (PDF) **(engelsk)**. United States Department of the Interior, National Park Service. Besøkt 28. oktober 2007.
2. ↑  «Skytsborg» (PDF) **(engelsk)**. United States Department of the Interior, National Park Service. Besøkt 28. oktober 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Blackbeard's Castle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Nominasjonsdokumentet til Skytsborg som nasjonalt historisk landemerke

| * v
* d
* r
Dansk Vestindia |
| --- |
| Øyer | St. Croix **·** St. Jan **·** St. Thomas | Danmarks flagg |
| Byer | Charlotte Amalie **·** Christiansted **·** Coral Bay **·** Frederiksted |
| Festninger | Christiansværn **·** Fort Christian **·** Fort Frederik **·** Skytsborg |
| Organisasjoner | Dansk Vestindisk Selskab **·** Foreningen De Danske Atlanterhavsøer **·** Vestindisk-guineisk Kompagni |

Portal: Danmark
**Curral das Freiras** er en landsby i kommunen Câmara de Lobos på den portugisiske øya Madeira. Dalen ligger nordvest for hovedstad Funchal. Landsbyen har i underkant av 1 700 innbyggere (2001) og området er på 25 km². 

Dalen er geografisk isolert omgitt av bratte fjellsider og klipper som gjør at den ligger bortgjemt og isolert i forhold til resten av kommunen. Hovednæringsveien er jordbruk og dyrking av druer som inngår i produksjonen av Curral das Freiras-vinen.

Dalen ble først bosatt av halv-nomadiske gjetere, eller slaver, som ble frigjort eller rømte fra slaveriet, og en liten bosetning utviklet seg mot slutten av 1500-tallet. Kort tid etter fulgte flere etter, og området fikk en mer fast bosetning som etter hvert fikk navnet Curral de Serra.

Dalen har bratte fjellsider
Veien som ble benyttet frem til 2004
I 1566 inntok 11 skip med over 800 barbariske pirater Madeira, de plyndret skånselsløst, herjet og voldtok. Mange fikk et svært så ublidt møte med piratene. Så nonnene i Santa Clara klostret tok med seg en del av lokalbefolkningen og søkte tilflukt i et bortgjemt, gudsforlatt og utilgjengelig dalføre et stykke fra kysten. Etter dette ble den dype dalen mellom de mange hundre meter stupbratte fjellene kalt Nonnenes dal – eller Curral das Freiras som det heter på portugisisk.

Den nærmest utilgjengelige dalen fikk en vei som var meget smal og svingete, den hadde også mange lave og trange tuneller. Den snodde seg oppover, over fjellet og ned i dalen og ble benyttet frem til 2004. En tunnel sørover i retning Funchal gir nå trygg tilgang til dalen.

Den bortgjemte og isolerte *Nonnenes dal* Foto: Hernâni Viegas 
Charles Wilkes (1798-1877) - Nedstigingen til Curral das Freiras - United States Exploring Expedition

Referanser
----------

1. ↑  «Sipa».
2. ↑  «Curral das Freiras».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |
**«Blue Side of Lonesome»** er en amerikansk sang, skrevet av Leon Payne. Jim Reeves spilte den inn og den ble utgitt på singlen RCA Victor 47-5902 i 1966. Produsent var Chet Atkins. *Blue Side of Lonesome* var den femte posthumt utgitte singlen med Jim Reeves som nådde førsteplassen på den amerikanske countrylisten.

Norsk versjon
-------------

Bjøro Håland har skrevet en norsk tekst. Hans norske tittel er «De ensommes gate».

### Innspillinger

* Bjøro Håland. Utgitt på LP-platen *Countryfest 3* (Talent TLS 3046) i 1978

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Jim Reeves | Canadas flagg RPM Top Singles-listen | # 68 |  | 1966 |
| Jim Reeves | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 59 |  | 1966 |
| Jim Reeves | USAs flagg Billboard Hot Country Singles-listen | # 1 | 19 (# 1 i 1 uke) | 1966 |

Referanser
----------

1. ↑  Whitburn, Joel (2004): *The Billboard Book of Top 40 Country Hits: 1944-2006, Second edition*, Record Research, s. 268
Under Napoleonkrigene våren 1808 ble 20 000 hjelpesoldater sendt av den franske keiseren Napoleon til Danmark, mange av disse var spanske. Danmark-Norge var alliert med Frankrike, og denne troppeflyttingen var et ledd i angrepet mot Skåne i Sverige. Stedene som de spanske soldatene ble innlosjert var Roskilde, Langeland, Odense, Skanderborg og Holbæk. Innlosjeringen av soldatene forekom ofte privat. Noen av soldatene hadde med koner og barn.

De spanske hjelpetroppene ble aldri benyttet i krigstjeneste, og soldatene gjorde etter noen måneder oppgjør mot sine franske offiserer, noe som forekom etter at Spania hadde forlatt alliansen med Frankrike. I dansk historie er dette oppgjøret best beskrevet gjennom brenningen av Koldinghus. Danskenes møter med de spanske soldatene er beskrevet av Hans C. Andersen i *Da spanjolene var her* fra 1865, og *Spanioler og franskmennene* av Steen Steensen Blichers fra 1898.  

De fleste reiste hjem til Spania med skipet Royal Navy for å delta i oppstanden mot det franske styre der. Noen valgte å bli, og en del fikk etter lokalhistoriske beretninger barn med danske kvinner. Ifølge etnologen og daværende leder for Holbæks museum, Lene Floris, kan det være flere tusen dansker med spansk herkomst, som resultat av denne militære tilstedeværelsen. Slektsforskere i Danmark har funnet dokumentasjon for at etternavn som Augustineus og Panduro stammer fra de spanske soldatene i 1808. Sistnevnte stammer fra soldaten Isidoro Panduro i Almansa-regimentet, som giftet seg med en dansk bondedatter fra Viby. Forfatteren Leif Panduro regnes som en del av denne slekten.

Noen av slektsforbindelsene til de spanske soldatene mangler i en del tilfeller dokumentasjon i danske kirkebøker, men dette har ofte sammenheng med at mange av soldatene dro før farskapet ble registrert.

Referanser
----------

1. ↑  «~ Historikerne fortæller · Spanske soldater ved Skanderborg sø ~». *vestermolle-virtuelt.dk*. Besøkt 20. mai 2021.
2. 1 2  Kloch, Kasper (20. august 2020). «Den længste spansk-danske krig». *www.weekendavisen.dk* **(dansk)**. Besøkt 20. mai 2021.
3. ↑  «KRIGEN MOT SVERIGE / Kanonbåtkrigen 1807-1814 / Kanonbåtkrigen og opptakten til 1814 / Dansk-norske marine / Tiden før 1800 / Forsvarets historie / Forsvarets museer / Forsvarets museer - Website Interface». *forsvaretsmuseer.no*. Besøkt 20. mai 2021.
4. ↑  «Da spanske og franske soldater huserede i Svendborg». *www.svendborghistorie.dk*. Besøkt 20. mai 2021.
5. ↑  Da-spaniolerne-kom.pdf (romu.dk)
6. ↑  Bjørnskau, Erik (1999). *Carl XIV Johan: en franskmann på Nordens trone* **(norsk)**. J.W. Cappelen. ISBN 978-82-02-17638-9.
7. ↑  Spanien, Danmark i. «Kolding og Huéscar». *Danmark i Spanien* **(dansk)**. Arkivert fra originalen 13. februar 2021. Besøkt 20. mai 2021.
8. 1 2  Revsbech, Tomas (17. juni 2008). «De spanske soldaters danske arv». *Kristeligt Dagblad* **(dansk)**. Besøkt 20. mai 2021.
9. ↑  «Isidoro Panduro - GEDCOM-projektet - Danske Slægtsforskere». *gedcom.slaegt.dk*. Besøkt 20. mai 2021.
10. ↑  «Efterlyser spanske efterkommere på Langeland». *TV2 Fyn* **(dansk)**. Besøkt 20. mai 2021.
**De syv militærklassikere** (tradisjonell kinesisk: 武經七書, forenklet kinesisk: 武经七书, pinyin: *Wǔjīngqīshū*, Wade-Giles: *Wu ching ch'i shu*) er syv viktige tekster om militære emner fra antikkens Kina. Mest kjent blant dem er Sun Tzus *Kunsten å krige*. 

Tekstene ble kanonisert under denne samlebetegnelsen på 1000-tallet under Song-dynastiet. Det var keiser Shenzong som befalte kompilasjonen av tekstene i 1030. De ble pensum for militærmandariner. Det oppstod også en rekke antologier og kommentarverker til de syv militærklassikerne. 

Kangxi-keiseren under Qing-dynastiet karakteriserte samlingen slik:

*«Jeg har lest alle de syv bøkene. Blant dem er det noe materiale som ikke nødvendigvis er korrekt ... og det finnes overtroiske saker som kan misbrukes av dårlig folk».*

De syv tekstene
---------------

* Jiang Ziyas *Seks hemmelige leksjoner*
* *Ssu-mas metoder* (eller *Sima Rangjus kunsten å krige*)
* Sun Tzus *Kunsten å krige*
* *Wu Qis Wuzi*
* *Wei Liaozi*
* *Huang Shigongs tre strategier*
* *Spørsmål og svar mellom Tang Taizong og Li Weigong*

Eksterne lenker
---------------

* Read the Seven Military Classics on Google Books
**Blue Murder** var en heavy metal-gruppe som platedebuterte med *Blue Murder* i 1989. Bandet var gitaristen John Sykes’ initiativ etter at han forlot Whitesnake. Han fikk med seg trommeslageren Carmine Appice og bassisten Tony Franklin. Etter oppfølgeren *Nothin’ But Trouble* i 1993 kom *Screaming Blue Murder: Dedicated to Phil Lynott* i 1994. Appice og Franklin var kun med på debutalbumet.

Før platedebuten, var trommeslageren Cozy Powell og vokalistene Ray Gillen og Tony Martin innom prosjektet. Sykes overtok selv for vokalistene og fikk med Appice og Franklin før de ga ut *Blue Murder*. De to sistnevnte ble erstattet av henholdsvis Tommy O’Steen og Marco Mendoza. På *Nothin’ But Trouble* og *Screaming Blue Murder* er keyboardisten Nik Green kreditert som bandmedlem. I tillegg var Kelly Keeling, vokalist og gitarist med bakgrunn fra bandet Baton Rouge, medlem mellom plateutgivelsene. Green døde i 2016.

Konsertplaten *Screaming Blue Murder: Dedicated to Phil Lynott* inneholder covere av Thin Lizzy-låtene «Cold Sweat» og «Dancing in the Moonlight (It's Caught Me in Its Spotlight)», samt låten «Please Don't Leave Me» som Sykes skrev sammen med Phil Lynott og ga ut på singel som soloartist i 1982 med Lynott på bass og vokal.

Albumutgivelser
---------------

* *Blue Murder* (1989)
* *Nothin' But Trouble* (1993)
* *Screaming Blue Murder: Dedicated to Phil Lynott* (konsertplate, 1994)

Referanser
----------

1. ↑  ««Carmince Appice On Why Blue Murder Reunion Hasn't Happened Yet: We Still Can't Get John Sykes Out Of The House» på *Blabbermouth* 29. januar 2020». Arkivert fra originalen 20. februar 2022. Besøkt 20. februar 2022.
2. ↑  Oppslag på *Screaming Blue Murder: Dedicated to Phil Lynott* hos *Heavy Harmonies*
3. ↑  Oppslag på Blue Murder hos *Metal Kingdom*
4. ↑  Joe DiVita: «Blue Murder Keyboardist Nik Green Passes Away» på *Loudwire* 14. mars 2016
5. ↑  Oppslag på singelutgivelse av «Please Don't Leave Me» hos *45cat*
**Hans Konrad Andersen** (født 21. desember 1922 i Vestre Aker, død 9. februar 1945 i Oslo) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig. Han ble henrettet av den tyske okkupasjonsmakten på Akershus festning som represalie etter likvideringen av politigeneral Karl Marthinsen.

Under okkupasjonen ble han med i Formo-gruppen, en sabotasjegruppe som ble ledet av Reidar Kjell Formo og som var tilknyttet Milorg D13. I 1944 ble han kjent med Aud Maggi Andersen, som utga seg for å være vennligstilt overfor hjemmefronten. I realiteten var hun på det tidspunktet betalt agent for Sipo, og ga opplysninger til Josef Heinrich Seufert. Den 27. november 1944 gjennomførte Gestapo en razzia på Møllhausen konditori, der gruppen var samlet. Seksten personer som var utpekt av Aud Maggi Andersen ble arrestert, deriblant Hans Konrad Andersen. Sju medlemmer av gruppen ble plukket ut blant gisler som ble skutt på Retterstedet på Akershus festning dagen etter likvideringa av Marthinsen. Hans bror, Kåre Lorang Andersen, og svogeren, Aage Lorang Martinsen, var med i samme motstandsgruppe, og var også blant dem som ble henrettet den 9. februar 1945.

Kilder
------

* Vaale, Lars-Erik: Dommen til døden: Dødsstraffen i Norge 1945–50. Utg. Pax. Oslo. 2004.
* Veum, Erik: Nådeløse nordmenn: Gestapo. Utg. Kagge. Oslo. 2014
* Våre falne : 1939-1945, Grøndahl, Oslo 1949, bd. 1, s. 105. Digital utgave på Nasjonalbiblioteket

Referanser
----------

1. ↑  *Våre falne*: 1939-1945, bind 1, side 105 Grøndahl, Oslo 1949

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Fangeregisteret **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
***Salavat Julajev*** (originaltittel: *Салават Юлаев*) er en sovjetisk film fra 1940, regissert av Jakov Protasanov.

Handling
--------

Sønnen til landsbyens eldste, unge Salavat, blir tvunget til å forlate landsbyen for resten av livet etter å ha fysisk angrepet en offiser. En tidligere straffedømt, Khlopusha som også er på rømmen, hjelper Salavat med å komme seg unna de forfølgende soldatene. Salavat stoler ikke på Khlopusha, fordi han tenker på hver russer som en potensiell fiende. Men de vokser etter hvert nærmere hverandre. To år senere vandrer Salavat og Khlopusha fremdeles rundt i de enorme vidstrakte Uralfjellene. Men ved en gård møter de Pugachev, og blir snart hans trofaste støttespillere.

Sammen med de russiske bøndene og arbeiderne i fabrikkene, reiser kavaleriet ledet av oberst Salavat i kamp. For å bekjempe Pugachev velger myndighetene å sende regulære tropper under kommando av Michelson. Khlopusha blir snart drept i kamp, og Pugachev blir tatt til fange. Men de resterende medlemmene av motstandsgruppen ønsker fremdeles å slåss.

Skuespillere
------------

* Arslan Muboryakov
* Mikhail Bolduman
* Sergei Blinnikov
* Nikolai Kryuchkov
* Nina Nikitina
* Irina Fedotova
* Lev Potyomkin
* Andrei Fajt
* Georgy Millyar

Referanser
----------

1. ↑  Салават Юлаев
2. ↑  Киностудия им. М. Горького отметила столетие, заложив собственную Аллею звезд

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Salavat Julajev* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Ski sendt som reisegods av NSB i 1964 Foto: Leif Ørnelund / Oslo Museum 
**Bagasje** er det av klær, toalettsaker og annet utstyr en har med seg når en er ute og reiser på lengre turer og med beregnet mere enn få timers fravær. I noen sammenhenger kalles bagasjen for reisegods, som var NSBs gamle navn for slikt som skulle sendes i egen reisegodsavdeling og utleveres ved ankomst.

Hva en har med seg, og hva man transporterer bagasjen i, varierer med reisemåte og formål. For en enkelt person på reise med offentlig transportmiddel, er det vanligst med bag, koffert eller ryggsekk. 

Flyselskapene har satt grenser for både samlet bagasjevekt, og ytre mål for kabinbagasje, mens andre former for transport på land eller sjø, ikke har slike grenser. Det er også grenser for hva man kan medbringe i bagasjen når man reiser med fly. Eksempler på gjenstander man ikke kan medbringe i bagasjen er:

* Radioaktivt materiell
* Diverse sprengstoff

Se også
-------

* Oppbevaringsboks, brukt til bagasjeoppbevaring i transportsentre som bussentraler og flyplasser

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Adhisaya Manithan*** er en indisk film fra 1990, regissert av Velu Prabhakaran.

Handling
--------

Fire studenter - Kousalja, Urmila, Lynda og Nancy - sammen med kjærestene Gupta, Majnu, Vivek og Ramani reiser på ferie til et isolert herskapshus som ligger utenfor byen. De tar også med seg kollegaen Ganga, en deprimert ung kvinne, ved å lyve for henne at de skal møte en doktor for å behandle den medisinske tilstanden hennes. Herskapshuset ser helt forlatt ut, og det virker ikke til å være noen andre mennesker i nærheten. Men den psykotiske morderen John, som tidligere hadde myrdet en ranch-eier og hans kone, kommer frem til herskapshuset for å drepe tenåringene som befinner seg der.

Når ungdommene går seg en tur, blir Kousalja plaget av noen tullinger, frem til de blir banket opp av Gupta. Som hevn går tullingene inn i herskapshuset for å drepe Gupta, men de blir myrdet av John en etter en. Han dreper også en hovmester, og kveler en politimann som forsøker å stoppe ham. Når John jager etter Ganga, gjemmer hun seg ved en bensinstasjon i nærheten. Hun sprayer bensin på ham, og han blir forbrent. Men en rasende John overlever ulykken, og følger etter henne inn på en fabrikk. Men Ganga forsøker å drepe ham med å bruke verktøy som hun finner ved fabrikken.

Skuespillere
------------

* Nizhalgal Ravi som Ravi
* Ajay Rathnam som John
* Gautami som Ganga
* Chitra som Kousalya
* Kovai Sarala som Urmila
* Chinni Jayanth som Majunu
* Kapil Dev som Gupta
* Kuyili som Lynda

Referanser
----------

1. ↑  «Adhisaya Manithan (1990)» **(engelsk)**. Besøkt 25. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Adhisaya Manithan* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Black Pearl**, ofte bare kalt **«Pearl»**, er et fiktivt skip fra Pirates of the Caribbean.

*Black Pearl* var opprinnelig et handelsskip ved navn *«Wicked Wench»*, og seilte under beskyttelse fra Det britiske ostindiske kompani. En dag gir Lord Cutler Beckett kapteinen (Jack Sparrow) beskjed om å hente en verdifull 'last' fra Afrika, og levere den til De vestindiske øyer i Karibia. Når Jack oppdager at "lasten" er slaver, returnerer han til Afrika for å sette dem fri. På grunn av dette angriper og senker Beckett og hans menn Sparrows skip. Jack Sparrow inngår så en avtale med Davy Jones, om at hvis skipet blir hevet, så skal Jones etter 13 år få sjelen hans.

I to år var *Black Pearl* styrt av kaptein Jack Sparrow. Skipet og dets mannskap var på vei til den mystiske Isla de Muerta, hvor det ifølge legenden befinner seg en stor skatt. Kapteinen og mannskapet ble enige om å dele byttet likt, men førstestyrmann Hector Barbossa mente at en lik fordeling også inkluderte viten om skattens beliggenhet. Jack gikk med på dette, og like etter ledet Barbossa et mytteri mot kapteinen, og forlot ham på en øde øy. Det gikk mange år før Jack Sparrow klarte å ta tilbake skipet sitt.

Trivia
------

* Det trengs seks personer for å seile *Black Pearl*.
* Skipet har en vinkjeller.

Mannskap
--------

* Før Barbossas mytteri:
	+ Jack Sparrow
	+ Hector Barbossa
	+ "William «Bootstrap Bill» Turner
	+ Bo'sun
	+ Koehler
	+ Pintel
	+ Ragetti
	+ Jacoby
	+ Grapple
	+ Mallot
	+ Jack

* Det nye mannskapet:
	+ Jack Sparrow
	+ Joshamee Gibbs
	+ Anamaria
	+ Cotton
	+ Marty
	+ Pintel
	+ Ragetti
Den sydlige halvkule.
Den sydlige halvkule markert med gul farge. (Antarktis er ikke inntegnet.)
Plakat med legenden "Ushuaia, verdens ende". Ushuaia i Argentina er den sørligste byen i verden.
**Den sydlige halvkule** er den delen av jordens overflate som er syd for ekvator.

Den omfatter fire kontinenter (Antarktika, Australia, det meste av Syd-Amerika og ca. en tredjedel av Afrika) delt av fire hav (Syd-Atlanteren, Indiahavet, Stillehavet og Sydishavet). Sommeren inntreffer rundt desember til februar og vinteren rundt juni til august.

Klima
-----

Den sydlige halvkule har et noe mildere klima enn tilsvarende breddegrader på den nordlige halvkule. Unntaket er Antarktis som er kaldere enn Arktis. Dette er fordi den sydlige halvkule har betydelig mer hav og mindre land. Vann endrer temperatur saktere enn land.

Aurora polaris (sydlys eller polarlys) på nattehimmelen ved Swifts Creek, 100 km nord for Lakes Entrance, Victoria, Australia.
Polarlys sett fra Stewart Island (Rakiura) syd på New Zealand.
På den sydlige halvkule passerer solen fra øst til vest via nord. Nord for Stenbukkens vendekrets kan solen stå rett over bakken (senit) eller noe mot syd midt på dagen. At solen beveger seg via nord gjør at den tilsynelatende beveger seg fra høyre mot venstre, motsatt av det den gjør på den nordlige halvkule. Skygger fra sollys beveger seg mot klokken gjennom dagen, og solur har stigende timer i retning mot klokka. Ved solformørkelser beveger månen seg fra venstre mot høyre foran solskiven når det observeres syd for Stenbukkens vendekrets.

Sykloner og tropiske stormer spinner med klokken på den sydlige halvkule (i motsetning til mot klokken på den nordre halvkule) på grunn av corioliseffekten.

Den søndre tempererte klimasonen, en underinndeling av den sydlige halvkule, er nesten utelukkende kystklimasoner. Denne sonen inkluderer hele Uruguay, Lesotho, Swaziland og New Zealand; mesteparten av Chile, Argentina, Sør-Afrika og Australia; og deler av Paraguay, Brasil, Namibia, Botswana, Mosambik og Madagaskar.

Demografi
---------

10 % av jordens befolkning bor på den sydlige halvkule.

Referanser
----------

1. ↑  «Surface Ocean Currents». National Oceanic and Atmospheric Administration. Besøkt 13. juni 2014.
2. ↑  «90% Of People Live In The Northern Hemisphere - Business Insider». *Business Insider*. 4. mai 2012. Besøkt 10. november 2015.
3. ↑  «GIC - Article». *galegroup.com*. Besøkt 10. november 2015.

| * v
* d
* r
Jordens hemisfærer |
| --- |
| Nordlige **·** Østlige **·** Sørlige **·** Vestlige |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**Salamon Mørkved** (født 27. september 1891 på Høylandet i Nord-Trøndelag, død 6. juni 1978 i Namsos) var en norsk sagbrukseier som drev Spillum Dampsag & Høvleri (Spillumsbruket) i Namsos fra 1930- til 1970-årene.

Han var sønn av gårdbruker og ordfører Lorents Mørkved og hustru Sofie Aavatsmark på Mørkved på Høylandet. Til gården hørte store skogeiendommer, og faren hadde sterke interesser i skogbruket, og Salamons brødre – Ole, Mathias, Martin og Anders – kom også til å drive sagbruk og trelastforretninger i Namdalen, mens broren Karl ble fylkesskogmester i Nord-Trøndelag. Søsteren Marie ble gift med fylkeslandbrukssjef Albert Eggen. Salamon Mørkved giftet seg i 1919 med sin kusine Inga Hammer.

Han gikk Sund folkehøgskole, deretter Steinkjer skogskole i Steinkjer samt handelsskole. Han ble forstkandidat fra Norges landbrukshøgskole på Ås i 1917. Mørkved ble i 1918 skogbestyrer ved Namdalens Aktiedampsag & Høvleri i Namsos. I 1920 ble bruket kjøpt opp av Namdalsbruket, hvor brødrene Mathias og Anders var disponent og styreformann. Salamon ble tømmersjef ved bruket. Salamon Mørkved ble i 1934 disponent og i 1937 eier av Spillum Dampsag & Høvleri (Spillumsbruket) i Namsos. Han fratrådte som disponent i 1970, men fortsatte i styret frem til sin død.

Mørkved hadde en rekke verv i skogbrukets organisasjoner, så som formann i Namdal skogselskap fra 1941 til 1963, styremedlem i Det norske Skogselskap fra 1942 til 1960, formann i Den nordenfjelske trelastforening, styremedlem i Den nordenfjelske trelasthandlerforening og medlem av representskapet i Det norske gjensidige Skogbrandforsikringsselskab (Skogbrand).

Mørkved hadde også offentlige verv, som medlem av Namsos bystyre fra 1927 til 1934 og medlem av Klinga herredsstyre fra 1946 til 1950 – én periode i formannskapet i hver av kommunene – og som overformynder i Klinga. Han var også styremedlem i Namsos Sparebank og medlem av representantskapet i Namdalens Aktie-Dampskibsselskab.

Han ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 1961 for sin innsats for skogsaken.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Aavatsmark, Ivar (2000). *Aavatsmark. Gårds- og slektshistorie*. Bergen. s. 93ff og 150ff. ISBN 978-82-995701-0-7.
2. ↑  Skarland, Ola (1972). *Bygdebok for Høylandet*. 1. Namsos. s. 473–477.
3. ↑  Sivertsen, Nils og Lyngstad, Bjarne (1928). *Sund folkehøgskule. Stjørdal 1868 – 2dre november – Inderøy 1928. Eit minneskrift*. s. 235. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
4. 1 2  Steenstrup, Bjørn (1973). «Mørkved, Salamon». *Hvem er Hvem?*. Oslo: Aschehoug. s. 402.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Den synergistiske strid** (gresk: *synergetikos* = «medvirkende») er en av de internt lutherske teologiske stridigheter i den umiddelbart etterreformatoriske tid i Tyskland. Den stod i 1556–1560/61 mellom de såkalte gnesiolutheranere og filippistene. I pakt mot den eldre Philipp Melanchthon stod Johann Pfeffinger og Victorin Strigel for den oppfatning at den menneskelige vilje medvirket ved omvendelsen. Gnesiolutheranerne, anført av Matthias Flacius, stod fast på det motsatte syn, og påberopte seg Luthers skrift *De servo arbitrio* og sa at naturlige menneske hva gjelder frelsen ikke er i besittelse av noen fri vilje, og er som «Klotz und Stein» (*truncus et lapis*, «stokk og stein»), slik at den helt og holdent er henvist til Guds nåde. 

Artikel II i Konkordieformelen forkastet filippistenes oppfatning, og understreket at det naturlige menneske ikke evner å vende seg hen imot nåden. Den mosta imisdlertid også de meste radikale deler av Flacius' argument, nemlig at arvesynden er i menneskets selve natur eller vesen. Artikkelen betraktet mennesket som i stand til å foreta en egen viljesbeslutning, men da i kraft av nåden. 

Som synergistisk teologi blir også generelt betegnet den oppfatning at Gud og menneske samvirker ved menneskets frelse, og ikke er alene Guds nådes verk.

Litteratur
----------

* Stefan Michel: *Der Synergistische Streit. Theologische und religionspolitische Positionen über den freien Willen des Menschen*. I: Irene Dingel, Günther Wartenberg (utg.): *Politik und Bekenntnis. Die Reaktionen auf das Interim von 1548*. Ev. Verlagsanstalt, Leipzig 2006. s. 249–278.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Folkepartier** (fra tysk *Volksparteien*), også kalt **big tent** (engelsk for «stort telt») og **catch-all** («favn alle»), er politiske partier som søker å tiltrekke seg velgere med et mangfold av ståsteder og dermed ha en bred appell. Partiet begrenser sine politiske mål til et minste felles multiplum, samtidig som det opptrer samlende for de som støtter disse målene, uansett hvilket ståsted de har i andre spørsmål. Tverrpolitiske organisasjoner vil ofte følge samme tilnærming. Dette står i motsetning til en mer ideologisk rendyrket tilnærming, der partier eller organisasjoner mest appellerer til de som har et felles ideologisk ståsted.

Det var Otto Kirchheimer som i 1960-årene definerte *Allerweltsparteien*, da han studerte partiutviklingen i Vest-Tyskland. Han anså at partiene ble avideologisert og mindre interessespesifikke, og rommet for karismatiske mediepersonligheter ble større. Han mente at kristendemokratene ledet an som «et bredt folkeparti uten ideologisk forankring» og snart ville få følge av sosialdemokratene.

Senere har *big tent* og *catch-all* blitt brukt som engelskspråklige statsvitenskapelige faglige begreper, men har blitt tatt opp i en rekke andre språk.

Referanser
----------

1. 1 2  Heidar, Knut og Berntzen, Einar (1998). *Vesteuropeisk politikk: partier, regjeringsmakt, styreform* (3 utg.). Oslo: Universitetsforlaget. s. 35–36. ISBN 82-00-42711-0. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Kirchheimer, Otto (1965). «Der Wandel des westeuropäischen Parteisystems». *Politische Vierteljahresschrift* **(tysk)**. 6 (1): 20–41. ISSN 0032-3470.
3. ↑  R. Kenneth Carty, *Big Tent Politics*, UBC Press, 2015, ISBN 9780774830027
**Judas, Jesu bror** er en av Jesu brødre og søstre som nevnes i Det nye testamente.

Bibelstedene
------------

Denne Judas nevnes i Markus 6,3 som bror av Jesus, Jakob, Joses/Josef, og Simon, og av et ikke angitt antall søstre: 

*Er ikke dette tømmermannen, sønn av Maria, bror til Jakob, Joses, Judas og Simon? Og har vi ikke søstrene hans blant oss?*
Lignende i Matteus 13,55: 

*Er han ikke tømmermannens sønn? Og heter ikke hans mor Maria, og hans brødre Jakob og Josef og Simon og Judas? Og søstrene hans, bor de ikke her alle sammen?*

Biologiske fullbrødre eller annen tilknytning til Jesus?
--------------------------------------------------------

Katolikker, ortodokse, og de protestantiske reformatorer (Martin Luther, Huldrych Zwingli, Jean Calvin) har fra så tidlig man har kildebelegg fra vært av den overbevisning at ordet bror og søster ikke betyr det man i norsk dagligtale primært ville anta: Biologiske barn av felles foreldre. Men derutover har oppfatningene spriket: Søskenbarn? Nevøer/nieser? Andre nære slektninger? 

I modernere protestantisme mener man i hovedsak at det må dreie seg om biologiske søsken, barn av jomfru Maria. Denne forståelsen er også den mest utbredte ved de lutherske teologiske læresteder i Norge.

Tradisjoner om Judas Herrens bror
---------------------------------

* Judas Herrens bror er noen ganger blitt identifisert med apostelen Judas Taddeus.
* En lokal tradisjon i det østlige Syria identifiserer Judas med apostelen Thomas.
* Judas' brev er også blitt tillagt ham.

Eksterne lenker
---------------

Marias vedvarende jomfruelighet (katolsk.no) Avisdebatt i Vårt Land 1996 om Maria vedvarende jomfruelighet, dvs. også om Jesu brødre og søstre. Nettsted besøkt 29. april 2007. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Thee Hounds of Foggy Notion*** er et konsertalbum og en DVD med San Francisco-bandet Thee Oh Sees, gitt ut 25. august 2008. Albumet ble spilt inn i løpet av *Sucks Blood*-æraen i 2007, og inneholder sanger fra tidligere album, samt noen som ikke før hadde blitt utgitt. Noen av sangene som ikke hadde vært på noen album før *Sucks Blood* ble fikset og utgitt i 2008 på *The Master's Bedroom is Worth Spending a Night In*, i en stil som minnet mer om den psykedeliske folkestilen bandet spilte i den perioden.

Videoen fra DVD-en inneholder stort sett klipp av bandet som spiller på uvanlige steder i San Francisco, som i en veikant på en motorvei og på stranden. Regissør for videoen var Brian Lee Hughes.

Opplaget var på kun 1000 kopier.

Sporliste
---------

1. «Gilded Cunt»
2. «Island Raiders»
3. «Ship»
4. «Block of Ice»
5. «Curtains»
6. «Dumb Drums»
7. «We Are Free»
8. «Thee Hounds of Foggy Notion»
9. «Make Them Kiss»
10. «Golden Phones»
11. «If I Had a Reason»
12. «Highland Wife's Lament»
13. «Dreadful Heart»
14. «Ghost in the Trees»
15. «Iceberg»
16. «Second Date»


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Thelma Dorothy Coyne Long** (født 14. oktober 1918 i Sydney, død 13. april 2015) var en australsk kvinnelig tennisspillere.

Thelma Long vant i løpet av sin tenniskarriere 19 Grand Slam-turneringer, to i single, 12 i double og fem i mixeddouble. Atten av titlene vant hun i australske- og en i franske mesterskapet. 

Hun spilte sin første finale i en Grand Slam-turnering i 1940 i det australske mesterskapet, som hun tapte til Nancye Wynne. Elleve år senere spilte hun sin andre finale, også denne gangen mot Nancye Wynne Bolton, og hun tapte også denne. I 1952 vant hun sin første singletittel i det australske mesterskapet og den andre kom i 1954 da hun beseiret Jennifer Staley med 6-3, 6-4). Long spilte ytterligere to singlefinaler, i 1955 og 1956, som hun tapte. 

I double vant Long i perioden 1936–52 ti GS-titler sammen med Nancye Wynne Bolton, alle i det australske mesterskapet. Hun vant også tre doubleturneringer sammen med Mary Bevis Hawton, i (1954, 1956 og 1958). I 1954 vant hun forøvrig en «triple crown», det vil si hun vant single-, double- og mixeddoubleturneringen.

Grand Slam-titler
-----------------

* Australias flagg **Australske mesterskapet:**
	+ Single damer – 1952, 1954
	+ Double damer- 1936, 1937, 1938, 1939, 1940, 1947, 1948, 1949, 1951, 1952, 1954, 1956, 1958
	+ Mixed double – 1951, 1952, 1954, 1955
* Frankrikes flagg **Franske mesterskapet:**
	+ Mixed double – 1956

Referanser
----------

1. 1 2 3   The Bud Collins History of Tennis (2nd ed.), side(r) 697[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.tennisfame.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thelma Coyne Long – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Thelma Coyne Long – International Tennis Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) Thelma Coyne Long – Tennis Australia Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook
 |
En **namsfullmektig** er en ansatt i politi- og lensmannsetaten som er tillagt namsmyndighet. Namsfullmektigen jobber med tvangsfullbyrdelse og har ansvaret for å gjennomføre den sivile rettspleien på grunnplanen.

Det er ingen formelle kompetansekrav til namsfullmektiger, men det er normalt at vedkommende er enten jurist eller politi-utdannet. Namsfullmektigen er underlagt den som er lokal namsmann enten en namsfogd, politistasjonssjef eller lensmann.

Vanlige arbeidsoppgaver for namsfullmektigene er avholde utleggsforretninger (sikre pengekrav) gjennomføre fravikelser (utkastelser fra fast eiendom) innhente kjøretøy for tilbakelevering eller tvangssalg og andre former for gjennomføring av tvang i forbindelse med sivile krav. det er også vanlig at namsfullmektigene jobber som stevnevitne og at de oppsøker personer med konkursvarsler og andre forkynnelser.

Namsfullmektigene er sammen med namsmannen de eneste som i utgangspunktet har lov til å bruke tvang og makt for å sikre eller gjennomføre sivile krav.
**Folkeopprøret mot klimahysteriet** er en norsk protestaksjon og Facebook-gruppe etablert i begynnelsen av februar 2020. Initiativtaker var askøyværingen Knut Amundsen med politisk bakgrunn fra Demokratene og Pensjonistpartiet.

Aksjonen fikk raskt massiv tilslutning og ditto medieoppmerksomhet. På to uker hadde Facebook-gruppen samlet over 100 000 medlemmer. Amundsen ble også invitert til debatt i NRK-programmet *Politisk Kvarter* med klima- og miljøminister Sveinung Rotevatn. Som motreaksjon til aksjonen ble Facebook-gruppen «Folkeopprøret mot folkeopprøret mot klimahysteriet» opprettet, denne fikk raskt også over 100 000 medlemmer.

24. februar 2020 publiserte nettstedet Faktisk.no et utvalg av sitater fra personer med roller som administratorer eller moderatorer i Facebook-gruppen «Folkeopprøret mot klimahysteriet». Flere av disse hadde tilkjennegitt sterke meninger om innvandring, Islam, vaksiner og barnevernet. Dette førte til påstander om at Faktisk.no tok mannen og ikke ballen. «Ren og skjær drittpakke fra Faktisk.no», skrev Resetts Helge Lurås. Facebookgruppen har 167 949 medlemmer per 5. mars 2020.

Referanser
----------

1. ↑  «Klimaopprøreren Knut går i krigen». *Aftenposten*. 21. februar 2020.
2. ↑  «Framtiden». *«Me må slutte å snakke og begynne å handle»*. 21. februar 2020.
3. ↑  «Full klimakrig på Facebook». *Nettavisen*. 20. februar 2020.
4. ↑  «Innsikt: Hvem styrer egentlig «Folkeopprøret mot klimahysteriet»?». *Faktisk.no*. 24. februar 2020.
5. ↑  Lurås, Helge (24. februar 2020). «Ren og skjær drittpakke fra Faktisk.no mot klimaopprørere». *Resett*. Besøkt 5. mars 2020.
6. ↑  «Folkeopprøret mot klimahysteriet». *Facebook.com*. 5. mars 2020.
**Nammo AS** er et internasjonalt konsern innen forsvarsindustrien med hovedkontor i Norge. Nammos kjernevirksomhet er produksjon av ammunisjon, rakettmotorer, romfartsprodukter, og leveranse av tjenester på demilitarisering. Ved utgangen av 2022 hadde konsernet 2 800 ansatte, hvorav 900 i Norge. Regnskapet for 2022 viste en omsetning på 7,45 milliarder norske kroner. Aksjekapitalen er på 100 millioner kroner. Nammo er organisert i et holdingselskap, Nammo AS, med hel- eller deleide datterselskaper/virksomheter i Norge, Sverige, Finland, Tyskland, Sveits, Spania, Irland, UK og USA. Den finske delen ligger under Nammo Lapua.

Historie
--------

Oversiktskart over eierskapet til Kongsberg Gruppen, Patria og Nammo f.o.m mars 2016.
I august 1998 undertegnet Raufoss ASA, svenske Celsius AB (senere kjøpt opp av Saab AB) og Patria Industries Oyj i Finland (skiftet navn til Patria Oyj i 2004) en samarbeidsavtale om produksjon av ammunisjon i et felles nordisk selskap, Nammo Group. Raufoss fikk 45 prosent av aksjene ved etableringen, mens de finske og svenske eierne fikk 27,5 prosent hver. Den norske stat kjøpte Raufoss ASAs aksjer i Nammo AS i 2000. 

Siden februar 2006 eies selskapet 50 % av den norske stat og 50 % av finske Patria Oyj.

### Påvirkning av Ukraina krigen

I forbindelse med krigen i Ukraina merket Nammo en stor pågang i etterspørsel av ammunisjon, og ved utgangen av 2022 var ordreserven på 14,8 milliarder kroner en økning på 44% i forhold til året før.

I september 2022 ba selskapet regjeringen om et engangsbidrag på 650 millioner for å kunne øke leveransene av våpen og ammunisjon til Forsvaret. I januar 2023 inngikk regjeringen en avtale med Nammo verdt inntil 2,6 milliarder kroner som skal gå blant annet til kjøp av artilleriammunisjon til Forsvaret, samt til videre støtte til de ukrainske styrkene.

Referanser
----------

1. ↑   Research Organization Registry Data (ROR release v1.19)[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «About us» **(engelsk)**. Besøkt 3. april 2023.
3. ↑  «Nammo inngår milliardkontrakt med myndighetene». *e24.no*. 13. januar 2023. Besøkt 3. april 2023.
4. ↑  «Nammo på Raufoss: Jobber dag og natt for Ukrainas frihet». *www.vg.no*. 1. november 2022. Besøkt 14. januar 2023.
5. ↑  Redaksjonen (4. september 2022). «Våpenprodusent ber om 650 millioner kroner for å kunne øke våpenleveranser til Forsvaret». *www.finansavisen.no* **(norsk)**. Besøkt 14. januar 2023.
6. ↑  «Nammo inngår milliardkontrakt med myndighetene». *e24.no*. 13. januar 2023. Besøkt 14. januar 2023.
7. ↑  Alnes, Espen (13. januar 2023). «Regjeringa og Nammo har inngått ei stor kontrakt om produksjon av ammunisjon». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 14. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nammo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Nammo på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Nammo på Facebook Rediger på Wikidata

* (en) Nammo på LinkedIn Rediger på Wikidata

* (en) Nammo på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** ISNI **·** Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
Plastkar fylt med gel for gelelektroforese.
En **gel** er en type av materiale som består av et nettverk av et fast materiale omgitt av et flytende medium. I praktisk anvendte geler er det faste materialet oftest en polymer. 

Gelen dannes gjennom at det tverrbundne nettverket sveller gjennom å binde til seg store mengder av et løsningsmiddel. En gel består altså av to faser: en fast fase (polymernettverket) og en flytende fase (løsningsmiddelet). Utgangsmaterialet er ofte en sol og løsningsmiddelet kan senere fjernes ved avdunstning, (se sol-gel). Det er vanskelig å gi en entydig definisjon på hva en gel er, og det finnes flere ulike typer geler. Et antall viktige egenskaper som er typiske for geler:

* Geler er viskoelastiske, det innebærer at de har egenskaper som er typiske for såvel væsker som faste stoff.
* En gel renner ikke av sin egen tyngde, hvilket innebærer at en gel opptrer som et fast stoff til tross for at den hovedsakelig består av væske.
* Om man gjør et snitt i en gel, smelter den ikke sammen spontant over bruddoverflaten.

Gelatin er et godt eksempel på en gel og består av tverrbundne kollagenfibrer. 

En viktig bruksområde for geler er i gelelektrofor.

Eksempel på geler
-----------------

* Gelatin
* Ost
* Gelé

Se også
-------

* Tiksotropi

Kilder
------

* (no) Gel (kjemi) i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
**Namsskogan** (sørsamisk: *Laakesvuemie*) er et tettsted og administrasjonssenter i Namsskogan kommune i Trøndelag. Tettstedet har 217 innbyggere per 1. januar 2022

Elva Namsen renner gjennom tettstedet. Europavei 6 går gjennom Namsskogan, og det er også stasjon på Nordlandsbanen her. Namsskogan ligger ca. 20 kilometer sør for Nordlandsgrensa, 15 kilometer nord for Brekkvasselv og 30 kilometer nord for Trones, hvor man finner den store og kjente Namsskogan familiepark.

Befolkning
----------

Ifølge det siste stemmemanntallet for Nord-Trøndelag 2007 var det på Namsskogan 296 stemmeberettigede av den totale befolkningen på 928 (pr. 1. januar 2010) i hele Namsskogan kommune.

Transport
---------

Hvis man i dag skal reise til Namsskogan ved bruk av kollektivt, kan man benytte seg av tog som går til Namsskogan. Ellers kan man benytte seg av taxibuss mellom Steinkjer og Namsskogan.

Referanser
----------

1. ↑  Bergsland, Knut (1995). *Bidrag til sydsamenes historie*. s. 27.
2. ↑  «Tettsteder. Folkemengde og areal, etter kommune.». Statistisk sentralbyrå. 14. desember 2022. Besøkt 21. desember 2022.
3. ↑  Statistisk sentralbyrå Stemmeberettigede, etter kjønn, kommune og valgkrets. Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2007. Nord-Trøndelag Besøkt 26. november 2010
4. ↑  Statistisk sentralbyrå Folkemengde 1. januar 2010. Nord-Trøndelag Besøkt 26. november 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Brungrått høstfly** (*Agrochola lota*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er vanlig i Sør-Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 31 – 36 mm), kraftig bygd, grått nattfly. Hodet og kroppen er kledt med lyst brungrå hår. Arten kjennes lettest på den nesten rette, rødbrune stripen som går langs forvingens ytterkant. **Forvingen** er ganske tilspisset, brungrå, langs ytterkanten med en brunrød stripe som er rett bortsett fra en knekk nær framkanten. Nyre- og ringmerkene er tydelige, lyskantede. Den bakerste tredjedelen av nyremerket er svart. Eller har forvingen spredte, små, mørke flekker. **Bakvingen** er grå, lysere ytterst.

Levevis
-------

Brungrått høstfly kan påtreffes på steder der det vokser løvtrær og kratt, helst der det er litt fuktig. Larvene lever på viere og selje (*Salix* spp.) og or (*Alnus* spp.), av og til også på andre løvtrær. De overvintrer som egg, klekkes tidlig på våren og spiser den første tiden på blomster (gåsunger) eller rakler. Etter hvert går de over til å leve av sammenspunne blader. De voksne sommerfuglene flyr om natten fra slutten av august til begynnelsen av oktober, og kommer ofte til lys.

Utbredelse
----------

Arten forekommer i Marokko, i det meste av Europa, i Midtøsten og i Sentral-Asia øst til Altajfjellene. I Norge er den vanlig nord til Mjøsa og Sognefjorden.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Brungrått høstfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Agrochola lota* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *brungrått høstfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *brungrått høstfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *brungrått høstfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *brungrått høstfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *brungrått høstfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *brungrått høstfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *brungrått høstfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Agrochola lota* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**José Baptista Pinheiro de Azevedo** (født 5. juni 1917 i Luanda, død 10. august 1983 i Lisboa) var en portugisisk politiker, ivrig reformator og revolusjonerende militær offiser[]. Han hjalp til med å styrte Marcelo Caetano og hans eneveldige Estado Novo-regime i 1974. 

José Baptista Pinheiro de Azevedo tjenestegjorde som statsminister nummer 105 i Portugal mellom den 19. september 1975 og 23. juni 1976. Han stilte som presidentkandidat i 1976 som han tapte.

José Baptista Pinheiro de Azevedo var en av de to høyeste rangerte militære offiserene som ble anklaget av Oswald LeWinter for deres handel med våpen som ble hevdet å føre til døden for Francisco de Sá Carneiro og Adelino Amaro da Costa.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Jose B. Pinheiro de Azevedo, Munzinger IBA 00000014365, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   www.ordens.presidencia.pt[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Frank-Michael Wahl** (født 24. august 1956 i Rostock), tysk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva, 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.

Wahl ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det østtyske laget som vant håndballturneringen for menn foran Sovjetunionen og Romania. Øst-Tyskland vant fire kamper og spilte uavgjort 14-14 mot Ungarn i gruppespillet. De vant gruppe-A og var dermed kvalifisert for finalen. I finalen møtte de Sovjetunionen som vant gruppe-B. Finalen, som ble spilt 30. juli 1980, endte med østtysk seier med 23-22. Wahl spilte alle seks kampene som i håndballturneringen og scoret trettitre mål.

Fire år senere, under Sommer-OL 1988 i Seoul, spilte han alle seks kampene og scoret tjuefire mål for Øst-Tyskland som kom på sjuendeplass i håndballturneringen.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - **Gull** i håndball menn Øst-Tysklands flagg Øst-Tyskland

Eksterne lenker
---------------

* (de) Frank-Michael Wahl – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Frank-Michael Wahl – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frank-Michael Wahl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frank-Michael Wahl – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
Veggmaleri på Newtownards Road, Harland and Wolffs skipsverft.
Kranene på Harland and Wolffs skipsverft. Kranene er 140 meter brede og kan løfte 840 tonn. De er 70 meter høye. Tilsammen kan de løfte 1 600 tonn. Det tyngste de har løftet sammen er 1 000 tonn.

**Harland and Wolff Heavy Industries** er et skipsverft beliggende i Belfast i Nord-Irland. Verftet ble etablert av kjøpmennene Edward James Harland og tyskfødte Gustav Wilhelm Wolff i 1861. Verftet kom til å ekspandere kraftig, og var verdens største på begynnelsen av 1900-tallet. 

Omkring 1900 var Harland and Wolff arbeidsplass for titusentalls mennesker. Da Harland, den største aksjeeieren, døde i 1894, ble foretaket tatt over av industrimannen William James Pirrie, som styrte frem til sin død i 1924. Det var i hans periode de tre fartøyene i White Star Lines Olympic-klassen ble bygget, deriblant RMS «Titanic».

Harland and Wolff ble i 1989 solgt av den britiske stat til verftets ledelse og ansatte i samarbeid med Fred. Olsen Energy.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Harland and Wolff – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |