recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Våkn opp!*** er et blad som kommer ut én gang i måneden, og som utgis av Jehovas vitner gjennom Vakttårnets bibel- og traktatselskap.

Akkurat som det andre tidsskriftet som utgis av Jehovas vitner, *Vakttårnet*, er *Våkn opp!* et redskap som sprer organisasjonens budskap. Sammenlignet med søstertidsskriftet er *Våkn opp!* ikke i like sterk grad rettet mot religiøse og teologiske temaer, men tar opp alle sider ved livet og samfunnet.

Tidsskriftet har gjennomgått en lengre utvikling. I 1919 utga bibelstudentene et blad som ble kalt *The Golden Age*. I 1937 ble det erstattet av bladet *Consolation*. På noen språk ble det i en periode kalt *Ny verden*. I 1946 kom det nåværende bladet, *Awake!*, ut.

Inntil desember 2005 ble det utgitt to ganger i måneden, siden januar 2006 har bladet blitt utgitt månedlig. For tiden blir det utgitt en gang i måneden på de fleste språk som det utgis på. Bladet har 16 sider og er trykt i farger. Fra og med starten av 2020 kommer hvert nummer i et opplag på 93 354 000 eksemplarer, fordelt på 225 forskjellige språk (inkludert punktskrift-utgaver) .

I hvert nummer av bladet kan man lese følgende korte forord:

> Dette bladet utgis som et informativt familieblad. Det viser hvordan en kan løse problemer som oppstår i det daglige liv. Det har nyhetsmeldinger, forteller om folk i mange land, drøfter religiøse spørsmål, og redegjør for vitenskapelige emner. Men det er ikke alt. Det trenger under overflaten og peker på den egentlige betydning av det som skjer, samtidig som det alltid er politisk nøytralt og unnlater å forherlige én rase fremfor en annen. Og noe som er enda viktigere: Det bygger opp tilliten til Skaperens løfte om en trygg, ny verden som snart skal tre istedet for den nåværende, onde, lovløse verdensordning.
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  jw.org på svensk
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAUSA USA |
| Langrenn |
| Langrenn Vinter-OL for ungdom |
| Bronse | 2020 i Sveits’ flagg Lausanne | 10 km klassisk |

**Will Koch** (født 21. februar 2002) er en langrennsutøver fra USA.

Han er sønn av tidligere langrennsløper Bill Koch, som har OL-sølv på 30 km langrenn fra 1976.

Idrettskarriere
---------------

Koch deltok i U18-klassen under USA-mesterskapet i langrenn 2019, der U18 og U20 konkurrerte samlet. Der kom han på 14.-plass på 15 km klassisk i U18/20 samlet, og ble fjerde beste U18-utøver. På sprinten i klassisk stil kom han på 24.-plass i klassen U18/U20, og ble sjuende beste U18-utøver.

Han representerte USA under Vinter-OL for ungdom 2020. Der fikk han bronse på 10 km klassisk, bak Ilja Tregubov fra Russland og Elias Keck fra Tyskland. Han kom på fjerdeplass i langrennscross, og 17.-plass på sprinten i fri teknikk.

Han deltok i Nordisk juniorlandskamp i langrenn 2020, og kom der på fjerdeplass på 10 km klassisk.

Etter 19/20-sesongen begynte han på University of Colorado Boulder der han konkurrerer for deres tilhørende skilag Colorado Buffaloes

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  US Cross Country Ski Championships - *15k Classic Individual Start*, besøkt 1. februar 2020.
3. ↑  US Cross Country Ski Championships - *Men Classic Sprint*, besøkt 1. februar 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Cross-Country Skiing: Men's 10km Classic* Arkivert 1. februar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 1. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Will Koch – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Will Koch – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 1. februar 2020 hos Wayback Machine.
* (en) Profil hos Colorado Buffaloes
**Joseph «Joe» William Kleine** (født 4. januar 1962 i Colorado Springs i Colorado), amerikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.

Kleine ble olympisk mester i basketball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som vant basketballturneringen for menn foran Spania og Jugoslavia.

Det var tolv nasjoner som deltok i basketballturneringen for menn. To grupper med seks lag, der de fire fremste i hver gruppe gikk videre til sluttspillet. USA vant alle fem kampene i den innledende runden. I sluttspillet vant de kvartfinalen med 78-67 over Vest-Tyskland og semifinalen med 78 – 59 mot Canada. I finalen møttes USA og Spania, en kamp som USA vant med 96-65.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1984 USAs flagg Los Angeles - **Gull** i basketball, menn USAs flagg USA

Referanser
----------

1. ↑   College Basketball at Sports-Reference.com, besøkt 28. juli 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joe Kleine – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Joe Kleine – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Joe Kleine – FIBA Rediger på Wikidata

* (en) Joe Kleine – FIBA Rediger på Wikidata

* (en) Joe Kleine – eurobasket.com Rediger på Wikidata

* (en) Joe Kleine – Basketball-Reference.com Rediger på Wikidata
**Skiehččarašjohka** (nordsamisk, skoltesamisk: *Sǩieccarâsjokk*) er ei elv i Enare kommune i Lappland i Finland. Den er ei sideelv til Silisjoki og er en del av Neidenvassdraget.

Vassdraget har sine øverste kilder i grenseområdet mellom Enare og Utsjok kommune, hvor en rekke mindre bekker samles i Čárajávrrit-sjøene. Fra Čárajávrrit renner elva, som her kalles **Čárajohka**, mot sør til Skiehččarasjávri. Fra Skiehččarasjávri renner Skiehččarašjohka mot sørøst, og passerer gjennom flere mindre innsjøer. Den løper sammen med Silisjoki i innsjøen Keskimmäinen Silislompolo, rundt 12 kilometer nordvest for Silisjokis munning i innsjøen Opukasjärvi. Vassdraget har en total lengde på 21,1 kilometer, hvorav selve Skiehččarašjohka er 6,4 kilometer. 

Hele nedbørfeltet ligger innenfor Kaldoaivi ødemarksområde.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 25. februar 2018
2. ↑  «Kartplatsen / Karttapaikka». Lantmäteriverket. Besøkt 25. februar 2018.  *Målt med tegneverktøy for areal*
3. 1 2  «Kartplatsen / Karttapaikka». Lantmäteriverket. Besøkt 25. februar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Ernst Ludwig Kirchner: utstillingsplakat**Die Brücke** (tysk: broen) var en tysk kunstnergruppe som ble grunnlagt i Dresden i 1905 av en gruppe arkitekturstudenter. Medlemmene var Ernst Ludwig Kirchner, Fritz Bleyl, Erich Heckel, Karl Schmidt-Rottluff, Emil Nolde, Max Pechstein og Otto Mueller. 

Die Brücke var en ekspresjonistisk kunstnergruppe, og deres mål var å lage en bro mellom tradisjonelt tysk nyromantisk maleri og moderne ekspresjonistisk maleri. De var den ene av to tyske grupper av malere som var viktig for ekspresjonismen, den andre var Der Blaue Reiter som ble grunnlagt i München i 1911.

Verkene som medlemmene i Die Brücke lagde var preget av et lineært og rytmisk formspråk, og en forenkling av form og farger. De brukte sterke farger og var påvirket av primitivismen. 

Die Brücke ble formelt oppløst i 1913.

De fleste arbeidene deres som var i tysk eie ble erklært som entartete kunst i 1935, beslaglagt og i mange tilfeller ødelagt av nazistene. Den tyske stat har i de senere år kjøpt inn verker fra samlere i forskjellige land, og har fått bygget et eget museum for samlingen: Brücke-Museum i utkanten av Berlin.

Se også
-------

* Brücke-Museum Berlin

Eksterne lenker
---------------

* (en) Die Brücke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Kunst | Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Skien bispedømme** var et bispedømme i Den norske kirken som omfattet menighetene i Telemark og tidligere Aust-Agder, med Skien kirke som bispesete. Det ble opprettet av Quislings «nasjonale regjering» i 1942, og ble opphevet av den legitime norske regjeringen i statsråd den 30. august 1946.

Historikk
---------

Det er rimelig å anta at Vidkun Quisling, som var fra Fyresdal i Telemark, hadde lokalpatriotiske beveggrunner til å oppløse Agder bispedømme. Gjennom lov utstedt av den illegale regjeringen av 7. april 1942 ble *Agder bispestol* nedlagt og Skien bispedømme opprettet, hvilket omfattet Telemark og Aust-Agder. Vest-Agder ble samtidig lagt til Stavanger bispedømme. Den 16. april ble Ludvig Daae Zwilgmeyer utnevnt til biskop i Skien bispedømme, og ble ordinert i Vår Frelsers kirke den 28. juni s.å.

Agder bispedømme ble gjenopprettet ved utnevnelsen av Johannes Smemo til biskop 30. august 1946.

Referanser
----------

1. ↑  Støylen, Kaare (1984). *Vår kirke i sør*. Agder bispedømmeråd. s. 132-7.
2. ↑  Carlsen, Ingvald B. (1945). *Kirkefronten i Norge*. Aschehoug. s. 112.
3. ↑  «Haugesunds Avis 1942.06.29». Norge;Rogaland;;Haugesund;;;;. 19420629. s. 1.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
4. ↑  *Kirkens arv - kirkens fremtid*. Land og Kirke. 1968. s. 6.
**Skien prestegård** ligger på Lundetoppen i Skien. Gården fikk sin nåværende form rundt 1779, etter at den hadde brent ned i bybrannen i 1777. I den store bybrannen i 1886 var gården en av de få som ikke strøk med. Dette gjør bygningen til en av de aller eldste i Skien sentrum.

Gården er en trebygning på 240 kvm over to etasjer, og er bygget i rokokkostil. Bygningen har vært bolig for byens sokneprest med familie helt fra den ble bygget.

En av de mest kjente beboerne av gården er Gustav Adolph Lammers. Han var sokneprest i tida 1849–1855, og tok initiativ til å bygge et bedehus på prestegårdens grunn. Andreas Hauge har også bodd i prestegården.

Referanser
----------

1. ↑  Leif K. Roksund (1995). Morten Krogstad, red. *Lokalhistorisk vandring i Skien*. Skien: Skien kommune og Fortidsminneforeningen i Telemark. ISBN 82-90052-49-9.
2. ↑  Skien prestegård[*død lenke*], Skien kommunes nettsted (besøkt 2009-08-25)

Eksterne lenker
---------------

* «Skien prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Campbells lov** er et prinsipp i samfunnsvitenskap om at det vil oppstå utilsiktede virkninger når måling av et sosialt fenomen også tas i bruk som beslutningsgrunnlag. Årsaken til at målingen forvrenges er at aktører får insentiver til å manipulere, jukse eller tilpasse målingen til ønsket utfall. Dermed målingen blir mindre objektiv eller blir uegnet til å brukes til å gjøre sammenligninger. Prinsippet ble formulert av Donald T. Campbell i 1976 

> 
> Jo mer en kvantiativ indikator brukes som grunnlag for beslutninger, jo mer vil den bli utsatt for forvrengning og jo mer vil den være egnet til å forstyrre de prosessene som den er ment å måle. 
> 
> 
> 
> 

Campbells lov siteres ofte i debatter om bruk av standardiserte tester i skolen, ettersom det å gi lærere eller skoleledere belønning for bedre resultater på standardiserte prøver gir insentiv til å tilpasse undervisningen til å score høyest mulig på prøvene.

Litteratur
----------

* Sharon L. Nichols, David C. Berliner *Collateral Damage: How High-Stakes Testing Corrupts America's Schools* Harvard Education Press 2007 ISBN 978-1891792359
* Jerry Z. Muller *The Tyranny of Metrics* Princeton University Press 2018 ISBN 0691174954

Referanser
----------

1. ↑  Campbell, Donald T. Assessing the Impact of Planned Social Change Arkivert 10. juli 2015 hos Wayback Machine. The Public Affairs Center, Dartmouth College, Hanover New Hampshire, USA. December, 1976
Solcelledrevet vitenskapelig kalkulator
En vitenskapelig kalkulator er en type kalkulator – som vanligvis, men ikke alltid, er håndholdt – som brukes i beregninger i forbindelse med vitenskapelige problemer (vanligvis i fysikk, ingeniørvitenskap og matematikk). De har erstattet regnestavene i nesten alle anvendelsesområder, og er alminnelig brukt i både utdanning og i profesjonelle sammenhenger.

I visse sammenhenger slik som høyere utdanning, har vitenskapelige kalkulatorer blitt avløst av grafiske kalkulatorer, som tilbyr utvidet funksjonalitet sammen med muligheten til å tegne grafer og skrive og lagre programmer. Det er også noe overlapping med markedet for finansielle kalkulatorer.

Funksjoner
----------

Moderne vitenskapelige kalkulatorer har mange flere funksjoner enn en standard firefunksjons- eller femfunksjonskalkulator, og utvalget av funksjoner varierer fra leverandør til leverandør og fra modell til modell. Funksjonene som definerer en vitenskapelig kalkulator er imidlertid blant annet disse:

* Visning av tall på standardform for beregning av store tall
* flyttallsaritmetikk
* logaritmiske funksjoner, både med grunntall 10 og grunntall e
* trigonometriske funksjoner (noen har også hyperbolske funksjoner)
* potensering og rotutdragning utover kvadratrøtter
* hurtig tilgang til konstanter som pi og e

Mer avanserte vitenskapelige kalkulatorer har i tillegg

* heksadesimale, binære, og oktale beregninger, og grunnleggende boolsk matematikk
* komplekse tall
* brøkregning
* statistikk og sannsynlighetsregning
* mulighet for programmering – se Programmerbar kalkulator
* løsing av ligninger

Mens de fleste vitenskapelige modellene tradisjonelt har brukt et display med en linje, i likhet med tradisjonelle lommekalkulatorer, har mange av dem i det minste flere siffer (10 til 12), noen ganger med ekstra siffer for flyttallseksponenten. Noen få har display med flere linjer; noen nylige modeller fra Texas Instruments og Casio bruker punktmatrisedisplayer tilsvarende de som finnes på grafiske kalkulatorer.

Eksterne lenker
---------------

* The Old Calculator Web Museum
* Programmable calculators – Spesifikasjoner og beskrivelser av mange programmerbare og vitenskapelige kalkulatorer
* The Museum of HP Calculators
* Datamath.org, a Texas Instruments handheld calculator museum
* Javascript calculator program with source code Arkivert 27. februar 2009 hos Wayback Machine.
* Soviet Calculators Collection
***Kraj*** (originaltittel: *Край*) er en russisk film fra 2010, regissert av Aleksej Utsjitel.

Handling
--------

På slutten av andre verdenskrig ble tusenvis av tidligere sovjetiske krigsfanger, repatriert fra Tyskland, sendt til Sibir av Josef Stalin. Historien finner sted i en slik arbeidsleir, i utkanten av en tett skog. Til tross for at han er en krigshelt, blir Ignat, en vanæret lokomotiv-fører fra den røde armé, sendt til arbeidsleiren som straff for å ha ødelagt det raskeste lokomotivet i Sovjetunionen. Etter ankomst til leiren etablerer Ignat raskt et rykte for hengivenhet til arbeidsleirens egen jernbane. Denne jernbane-linjen går ikke lenger vest enn arbeidsleiren deres, fordi en bro kort tid før verdenskrigen ble alvorlig skadd.

Ignat følger tog-linjen lenger vest, svømmer over elven ved den tidligere broen, og fortsetter videre. Han oppdager snart en forlatt maskin på den andre siden av broen. Inne i førerhuset bor en ung tysk kvinne, Elsa, som overlever ved å jakte og samle inn mat fra naturen. Etter å ha vært alene de siste årene, snakker hun ofte med det gamle lokomotivet, og kaller toget for "Gustav" etter hennes egen forlovede som ble drept under krigen. Ignat og Elsa begynner å slåss mot hverandre, men klarer ikke å kommunisere på grunn av språk-barrierene. Etter hvert begynner de å samarbeide, både med å reparere damp-maskinen og utføre provisoriske reparasjoner på den skadde broen. De kommer tilbake til leiren med den gamle maskinen, hvor de fortsetter å samarbeide fir å reparere den.

Men Elsa og Ignat blir snart isolert fra resten av leiren. Ignat for hans hengivenhet til det nyfunnede lokomotivet. Han maler også navnet "Gustav" på motoren, med store russiske bokstaver. Leir-medlemmer tilkaller en politisk kommissær, om ankommer med spesial-tog. Kommissæren er brutal, og dreper en russisk kvinne som ble urettmessig anklaget for å ha hatt sex med tyskerne. Han låser Elsa inne på vogn på toget hans, og forlater området. Når Ignat får vite at Elsa har blitt ført bort, forsøker han å følge etter den politiske kommissæren om bord på "Gustav" på et parallelt tog-spor. Ignats motor går raskere, og han klarer å komme seg foran kommissærens tog.

Skuespillere
------------

* Vladimir Masjkov som Ignat.
* Anjorka Strechel som Elsa.
* Yulia Peresild som Sofia.
* Sergey Garmash som Fishman.
* Aleksei Gorbunov som Kolyvanov.
* Vyacheslav Krikunov som Stepan.
* Aleksandr Bashirov som Zhilkin.
* Evgeniy Tkachuk som Borka.
* Vladas Bagdonas som Butkus.
* Anna Ukolova som Matilda.
* Ruben Karapetyan som Sarkisyan.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 14. mai 2016.
2. ↑  ; besøksdato: 14. mai 2016.
3. ↑  .
4. ↑  .
5. ↑  Край (2010)
6. ↑  КРАЙ (2010)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kraj* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Kraj* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Kraj* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Kraj* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Kraj* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Dyssemoene** (eller **Tyrn Gorthad**) er en rekke åser i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. De er plassert i den østlige delen av Hobsyssel, mellom Gammelskogen og landsbyen Bri. Det står skrevet at de første haugene ble laget i det første tidevervet (menneskenes første tid) da stedet ble brukt som begravelsessted. De ble egentlig bygget av menneskene som gravkammere, men åndene inne i haugene ble til mannevonde ånder, kalt *Haug-vetter*. Mennene som ligger der skal en gang ha vært store konger blant menn.

På toppen av åsene er det store steiner som skaper bueganger. Det er idet Frodo går gjennom en av disse at han finner seg selv alene, de andre er ikke lenger å se.

I Ringens brorskap reiser Frodo, Sam, Munti og Pippin gjennom Gammelskogen. På veien møter de Tom Bombadil. På veien videre fra Bombadil mot Bri blir følget tatt til fange inne i Dyssene av Haug-vettene. Frodo våkner av en trolldomssøvn og ser sine venner kledt i hvitt og sovende av en fortryllelse. Frodo synger en sang Tom Bombadil sa de skulle synge hvis de trengte hans hjelp. Bombadil redder hobbitene før han jager skrømtene på flukt. Det er her hobbitene får sine små sverd og andre smykker og skatter tar de også fra gravhaugens innhold, som Bombadil sprer utover gressbakken på haugene.

Portal: Litteratur
Utstilling hos Vitensenteret Sørlandet
Et **vitensenter** er et populærvitenskapelig opplevelses- og læringssenter innen matematikk, naturvitenskap og teknologi hvor de besøkende lærer ved å eksperimentere selv. I et vitensenter kan barn og voksne utforske fenomener knyttet til natur, miljø, helse og teknologi gjennom egen aktivitet og i samarbeid med andre.

Et vitensenter legger stor vekt på å formidle kunnskap, utdanning og arrangerer ofte kurs og aktiviteter for så vel barn som voksne.

Konseptet vitensenter i moderne sammenheng er et senter hvor besøkende selv guider seg gjennom utstillingen og utforsker og finner ut mer om de enkelte temaene som presenteres. Et vitensenter er et annerledes tilbud enn et klassisk museum: hvor vanlige museer tilbyr statiske utstillinger som gjerne vises i glassmontre, er et vitensenter bygget opp som et interaktivt «hands on»-senter, hvor besøkende selv må engasjere seg for å få noe ut av ulike utfordringer.

Norske vitensentre
------------------

Vitensentersatsningen i Norge er en del av regjeringens realfagssatsning. Det er i Norge 9 regionale Vitensentre som har definerte geografiske områder som sine nedslagsfelt.

Mensa Norges pris 2017 ble tildelt Vitensentrene i Norge for sin formidling og tilrettelegging av populærvitenskap.

Listen nedenfor er fra www.vitensenter.no, og gjenspeiler de museene som selv definerer seg som vitensentre. Sentrene som presenteres her er ikke nødvendigvis rene vitensentre, men kan ha en blandet utstilling. 

* Vitensenteret i Trondheim
* VilVite (Bergen)
* Nordnorsk vitensenter (Tromsø)
* Norsk Teknisk Museum (Oslo)
* Jærmuseet (Vitengarden, Nærbø og Vitenfabrikken, Sandnes og den omreisende vitensenteravdelingen Science Circus)
* Norsk Luftfartsmuseum (Bodø)
* INSPIRIA science center (Sarpsborg)
* Vitensenteret innlandet (Gjøvik)
* Norsk Oljemuseum (Stavanger)
* Norsk Jernbanemuseum (Hamar)
* DuVerden (Porsgrunn)
* Norsk vegmuseum
* Vitensenteret Sørlandet (Arendal og Kristiansand)
* Sagastad (Nordfjordeid)
* Vitensenter Nordland | Matematikk | Naturvitenskap | Teknologi
* ViteMeir (Kaupanger)

Referanser
----------

1. ↑  «Vitensentrene i Norge tildelt Mensa Norges pris 2017 - Jærmuseet». *Jærmuseet* **(norsk nynorsk)**. 2. februar 2018. Besøkt 12. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Vitensenter.no, Foreningen norske vitensentre

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** NKC
 |
**Jon Utheim Lundevall** (født 29. oktober 1919 i Bergen, død 24. oktober 1991) var en norsk lege og rettsmedisiner som i 1989 ble utnevnt til ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for fortjeneste av norsk rettsmedisin.

Biografi
--------

Etter examen artium i 1937 ble han cand.med. i 1946. Han ble allerede i 1947 vitenskapelig assistent på Universitetet i Oslo. I 1949 ble han prosektor ved Universitetet i Bergen. To år senere fikk han samme stilling ved Rettsmedisinsk institutt ved Universitetet i Oslo. Lundevall tok doktorgrad i 1959 på avhandlingen *Serological studies of human blood platelets*, altså om blodplatenes antigener og deres antistoffer.. I 1965 ble Lundevall professor i rettsmedisin ved Universitetet i Oslo. Han var også dekan ved Det medisinske fakultet (UiO) fra 1971 til 1973. Han var formann i den rettsmedisinske kommisjon og fast rettsmedisinsk sakkyndig. Lundevall var medlem av Vitenskapsakademiet. Han var professor til han sluttet i 1989 og ble etterfulgt av Bjørnar Olaisen.

Bibliografi
-----------

Lundevall skrev en rekke artikler og avhandlinger, særlig om farskapssaker og medisinsk lovgivning.

* (no) Publikasjoner av Jon Lundevall i BIBSYS
* *Lundevalls rettsmedisin* 1997 ISBN 82-00-42997-0 (7. utgave ved Torleiv Ole Rognum (red.).)
* *Rettsmedisinsk institutt 50 år – 1938-1988* 1988

Referanser
----------

1. ↑  Fødsels- og dødsdato fra gravferdsetaten i Oslo.
2. ↑  Bjørnar Olaisen, *Jon Lundevall, nekrolog* i Aftenposten den 13. januar 1992.
3. ↑  Hvem Hva Hvor 1990 ISBN 82-516-1267-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** NKC
 |
En **vitenskapelig høgskole** er i det norske utdanningssystemet en utdanningsinstitusjon på universitetsnivå innenfor snevrere fagområder, med samme type ansvar og fullmakter for utdanning, forskning og forskerutdanning.

Norges landbrukshøgskole fikk status som vitenskapelig høyskole i 1897, da det ble bestemt at forskning skulle være en hovedoppgave ved siden av undervisning ved det som til da het *Den høiere Landbrugsskole*.

Statusen som vitenskapelig høgskole fås idag gjennom akkreditering av NOKUT. Det teologiske menighetsfakultet var den første institusjonen som fikk opprykk fra statusen som høgskole, til vitenskapelig høgskole etter at loven ble endret i 2005. De siste høyskoler som fikk opprykk var Misjonshøgskolen, Handelshøyskolen BI og Høgskolen i Molde (1. januar 2010), og anno 2010 er det ni vitenskapelige høgskoler i Norge. 

De vitenskapelige høyskolene har rett til å bruke betegnelsen *Specialized University Institution* på engelsk.

Se også
-------

* Liste over universitet og høgskoler i Norge

Referanser
----------

1. ↑  «To nye vitenskapelige høyskoler». Besøkt 19. august 2008.
**Alta California** (norsk: *Øvre California*) var en provins og territorium i Ny-Spania, senere et territorium og departement i Mexico, fram til 1848 da den ble annektert av USA. Territoriet ble etablert i 1804, da den nordlige delen av provinsen *Las Californias* fra 1769 ble delt i Alta California og Baja California (Nedre California) som fortsatt er en delstat i Mexico.

Verken Spania eller Mexico lyktes i å kolonisere området utover de sørligste områdene og de sentrale kystområdene. De øvet derfor ikke noen effektiv kontroll utover dagens Sonoma County i nord eller fjellene langs kysten i vest. Mye av de indre landsområdene, som Central Valley og Californias ørkenområder forble dermed *de facto* under kontroll av urinnvånerne fra til sent undere det mexicanske styret da mer av områdene i innlandet ble gitt til settlere, og særlig etter 1841 da store mengder innvandrere fra USA begynte å etablere seg i innlandsområdene.

Store områder øst for Sierra Nevada og San Gabriel Mountains ble hevdet å være en del av Alta California, men ble aldri kolonisert. I sørøst, bakenfor ørknene og Coloradoelven var det spanske settlere i Arizona.

De administrative reformene i 1836 gjorde at Alta California igjen ble administrert sammen med Baja California, da *Las Californias* gjenoppsto. Alta California ble avgitt til USA gjennom freden i Guadalupe Hidalgo av 2. februar 1848 som avsluttet den meksikansk-amerikanske krigen 1846-1848. To år senere ble California tatt opp som delstat i USA. De øvrige delene av Alta California ble etter hvert delstatene Arizona, Nevada og Utah, mens deler av statene Colorado, New Mexico og Wyoming fikk områder som tidligere hadde vært en del av Alta California

Navnet blir fortsatt brukt av noen i politisk sammenheng for å protestere mot Den meksikansk-amerikanske krigen som førte til annekteringen, dvs. det som i USA blir kalt for «Mexico-krigen» og i Mexico for «Den nordamerikanske invasjonen».
**Antoine Pierre Joseph Marie Barnave** (født 22. oktober 1761 i Grenoble, henrettet 29. november 1793 i Paris) var en fransk politiker under den franske revolusjon. Han tilhørte Jakobinerklubben og dessuten Feuillantklubben.

Liv og virke
------------

Han kom fra en protestantisk familie. Hans mor innbilte ham at han som protestant ikke kunne gå på skole.[]

Barnave ble i 1783 advokat ved parlamentet i sin fødeby. Som 22-åring gjorde han seg bemerket ved at han i parlamentet holdt en tale om maktdelingsprinsippet.[]

Dauphiné var en av de første franske provinser hvor man kunne merke en begeistret oppbygning til den kommende revolusjon.[] Barnave var en av de første som gav uttrykk for den alminnelige stemning med sin pamflett *Esprit des édits enregistrés militairement* av 20. mai 1788.[] Han ble sammen med sin far umiddelbart valgt til representant i stenderforsamlingen i Dauphiné, og førte en ledende rolle der under debattene.[]

Han ble så medlem av den nasjonale stenderforsamlingen, som møttes i Versailles. Sammen med Adrien Duport og Alexandre-Théodore-Victor de Lameth dannet han den gruppe som under den forfatningsgivende forsamling (konstituanten) ble betegnet som «truumviratet».[] Han deltok i samtalene om de tre stender og forfattet det første reformforsvaret som ble fremlagt for kongen. Han støttet Emmanuel Joseph Sieyès' forslag om at forsamlingen skulle kalle seg «nasjonalforsamling».[]

I forsamlingens annet år stod han som hovedleder av dens venstre side i motsetning til Mirabeau, som nå var vunnet av hoffet.[]

Verker
------

Oeuvres de Barnave. Publiées par Mme St-Germain, sa soeur. Mises en ordre et précédées d'une Notice historique sur Barnave par M. Bérenger de la Drome. Paris, Jules Chapelle et Guiller, 1843. 4 bind med facsimiler. CXL + 288 s. 408 s. 390 s. 424 s.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Antoine-Barnave, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 5989[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Proleksis Encyclopedia, oppført som Antoine Pierre Barnave, Proleksis enciklopedija ID 10887[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6007gzt, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Barnave, Antoine Pierre Joseph Marie i Christian Blangstrup,*Salmonsens Konversationsleksikon* (2. udgave, 1915)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Antoine Barnave – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Alta Brann og redningskorps** er Finnmarks største brannkorps med 25 ansatte. Korpset er delt inn i tre avdelinger: beredskap, forebyggende og feier. Beredskapsavdelingen har døgnvakt. 

Alta brannstasjon har beliggenhet på baksiden av rådhuset. Alta brannstasjon er den eneste stasjonen i Finnmark som har restverdiredningstjeneste/bil, denne dekker hele Finnmark og Nord-Troms. Restverdiredning er en gratis tjeneste som utføres av innkallingsmannskap. Det er forsikringsselskapene som eier bilen, og formålet er å yte førstehjelp ved brannskader, vannskader og andre skader på forsikrede verdier. Alta brannstasjon er også den eneste stasjonen i Finnmark som har dykker/redningsdykkertjeneste. Dykkerne kan ved behov utkalles til oppdrag i hele Finnmark og Nord-Troms. Dykkergruppen består av seks dykkere som også er røykdykkere.

Dessuten driver Brannvesenet 5 bi-stasjoner/depoter lokalisert i Langfjorden, Talvik, Nyvoll, Komagfjord og Kvalfjord. Hvert depot er bemannet av ca. 5-8 innkallingsmannskaper og fungerer hovedsakelig som en førsteinnstans til ressurser fra hovedstasjonen er fremme.

Bemanning og utstyr
-------------------

### Beredskap

Et vaktlag består av seks personer: 

* 1 Overbefal (hjemmevakt etter kl. 15:00)
* 1 Utrykningsleder/ formann (Stasjonsvakt)
* 3 Konstabler/ røykdykker (Stasjonsvakt)
* 1 Deltidskonstabel

### Forebyggende

En forebyggende avdeling som består av:

* 2 ingeniører

### Feier

Feieravdeling består av: 

* 1 feiermester (dagtid)
* 2 feiere (dagtid)

Det utføres behovsprøvd feiing i Alta kommune. 

### Bilpark

På hovedstasjonen har Alta Brann og redningskorps av biler: 

* 1 Volvo FM 380 4x4 brannbil med bl.a. 3000 liter vanntank, one Seven skumdosering, frigjøringsverktøy.
* 1 Scania 340 114G Brannbil (reservebil), 3000 liter vanntank.
* 1 Scania P 380 4X2 Lift, 27 meter.
* 1 Volkswagen Dykkerbil.
* 1 Toyota hiace Vaktbil.
* 1 Toyota landcruiser Befalsbil.
* 1 Mercedes Atego 816 Restverdiredningsbil.
* 2 Volkswagen Caddy Feierbiler.
**Adam Hiorth** (født 5. januar 1879 i Spydeberg, død 20. desember 1961) var en norsk jurist og forfatter. Han var sønn av Fredrik Wilhelm Hiorth og sønnesønn av forretningsmannen Adam Hiorth.

Adam Hiorth ble cand.jur i 1904, og virket som høyesterettsadvokat i Oslo fra 1914 til 1954. Ved siden av sitt virke som jurist skrev han humoristiske tekster for teater og revy, og han hadde også tekster på trykk. I 1912-utgaven av humorårboken Humør hadde han tre «studenterviser» med, og dessuten en parodi på Henrik Ibsens kjente dikt *Borte!* med innledningsstrofene *De sidste gæster vi fulgte til grinden;/farvellets rester tog nattevinden*. Adam Hiorths parodi *Borte* lyder:

De sidste Asparges
jeg putted i Maven.
Andægtig bares
de ind ifra Haven.
Hvor Dufte søde
nys steg fra Retten,
i tifold Øde
laa nu Assietten.
Det var en Feststund
i Vaaren den forte.
Det var en Rest kun.
- Og nu er den borte.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Adam\_Hiorth\_-\_jurist\_og\_forfatter[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Adam Hiorth i Scenewebarkivet
* (no) Adam Hiorth hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Adam Hiorth hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (no) Om juristen og forfatteren Adam Hiorth i Store norske leksikon


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Bjarne Bonnevie** | **Teatersjef ved Studentteatret i Oslo**(1909–1909) | Etterfølger:**Oscar Krogh** |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Ingeborg Jensen** (født 29. januar 1884 i Kristiania, død 20. mars 1946 i Oslo) var en norsk maler, som spesielt var kjent for landskap, portretter og blomsterbilder, ofte utført i et naturalistisk uttrykk, ofte i dempede gråtoner.

Familie
-------

Ingeborg Jensen var datter av kjøpmann, og gårdbruker på Gjettum, Wilhelm Fredrik Jensen, og hans hustru Kristiane Mathilde Berg.

Utdannelse
----------

Jensen var elev ved Den kgl. Tegneskole under Oscar Wergeland i perioden 1900–01, og ved Harriet Backers malerskole 1902–03. Tre måneder av året 1907 var hun elev ved Académie Colarossi, hos Christian Krohg, før hun igjen var elev av Krohg, og dessuten av Halfdan Strøm ved Statens Kunstakademi i Kristiania i 1909-10. I 1915 var hun elev av Statens Håndverks- og Kunstindustriskole under Oluf Wold-Torne.

Kunstnerisk virke
-----------------

Ingeborg Jensen debuterte 1909 på Høstutstillingen og på *De unges utstilling* hos Blomqvists Kunsthandel. Hun arbeidet i tradisjonen etter Harriet Backer, og la stor vekt på detaljeringen i sine malerier. Den første tiden var uttrykket dempet, men henimot 1920 ble koloritten dristigere. I hennes mest kjente portretter er den gråtonede, innadvendte melankolien fremtredende. I landskapsbildene hennes gjenfinner amn ofte en egenartet vårlig stillferdighet.
Jensen var en gjenganger ved Høstutstillingen, og holdt dessuten flere separatutstillinger, blant annet i Kunstnerforbundet. Hun var en nær venn, og samarbeidspartner, av Frida Schioldborg, og etter sistnevntes bortgang i 1926 slet Jensen lenge med å finne tilbake til sin kunstneriske utfoldelse.

Stipender, reiser og utenlandsopphold
-------------------------------------

* Finnes legat 1907 (?)
* Opphold i Paris 8 md. 1907–08
* Reise til Italia med 2 md. opphold i Firenze 1920
* Kortere opphold i Firenze og Roma i 1926.

Referanser
----------

1. 1 2   nkl.snl.no, besøkt 1. desember 2018[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 753986eb-dafd-451f-bb9e-d73d326774f2, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Dagbladet 1914.11.15*. Norge, Oslo. 1914.

Kilder
------

* «Ingeborg Jensen». Norsk kunstnerleksikon. Besøkt 21. november 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Ingeborg Næstved** (født 25. mai 1887 i København, død 11. desember 1979) var en dansk forfatter innen poesi og prosa. Hun mistet hørselen i 10-årsalderen som følge av meningitt (hjernehinnebetennelse), ble opptatt som elev ved døveskolen i Fredericia året etter, og kom derfra i 1899 til døveskolen i Nyborg, hvor hun ble undervist i fire år. Etter sin konfirmasjon i 1903 utdannet hun seg i kontorveien, arbeidet så noen år på kontor i København, inntil hun fra 1. januar 1910 ble fast knyttet til døveskolen i Fredericia som kontorassistent.

Næstved begynte allerede så smått å dikte i skolen. Best kjent er hennes dikt «Gi meg en blomst mens jeg lever» blitt. Dette ble første gang offentliggjort i det danske ukeblad «Hjemmet», og derfra banet det seg vei ikke bare til vide kretser i Danmark, men også i utlandet. Allerede i 1924 hadde ikke mindre enn 3 komponister skrevet musikk til dette diktet.

Da Næstved i 1924 deltok i den 3. nordiske døvekongress i Trondheim, ble hun betatt av den norske natur, og etter hjemkomsten skrev hun dikt om Norge.

Portaler: Litteratur | Danmark
**César Leonidas Mendoza Durán** (født 11. september 1918 i Santiago, død 13. september 1996) var general og medlem av juntaen som hadde makten i Chile fra 1973 til 1990. Han representerte den landsomfattende politistyrken Carabineros de Chile. Mendoza måtte trekke seg fra juntaen i 1985.

Han hadde også en karriere som rytter, og representerte Chile i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Mendoza vant en olympisk sølvmedalje i hestesport under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Med hesten Pillán var han med på det chilenske laget som kom på andreplass i sprangridning bak Storbritannia. De andre på laget var Ricardo Echeverría på hesten «Lindo Peal» og Óscar Cristi på hesten «Bambi».

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Sølv Sølv i hestesport, sprangridning, lag Chiles flagg Chile

Eksterne lenker
---------------

* (en) César Mendoza – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) César Mendoza – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Johannes Malvin Eide** (født 30. oktober 1937 i Høylandsbygd) er en norsk forretningsmann og gründer. Han er eier av og tidligere administrerende direktør i Eide-gruppen. Han har hatt ledende posisjoner i flere av gruppens selskaper. 

Sammen med sin bror etablerte Eide sin første virksomhet, et treskipsverft, som attenåring i 1951. Senere startet han Fjellberg Sveis. Bedriftene ble i 1970-årene de viktigste arbeidsgiverne i Kvinnherad kommune, men nedgangstider gjorde at driften stanset i 1983. I 1982 startet Eide firmaet Eide Contracting A/S og Eide Shipping A/S. Disse drev med utleie og oppdrag for offshoreindustrien og landbasert industri og var særlig rettet mot lektere, flytekraner og bukserbåter. I i 1992–1993 ble virksomheten omorganisert til Eide Marine Service A/S. Denne gruppen har senere fått tilskudd av Eide Marine Tech, Eide Flotell Service og Eide Barge Invest.

Eide har vært opptatt av å bevare båt- og skipsbyggingshistorien i Sunnhordland og har vært aktiv i restaureringsprosjekter.

Kongen utnevnte 14. desember 2006 Eide til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden: «Ordensrådet har i sin begrunnelse lagt vekt på hans store samfunnsengasjement og kulturelle innsats gjennom mange år. Vektlagt er også han store engasjement for ivaretakelse av kysthistorien og skipsbyggingshistorien av stor verdi for kommende generasjoner.»

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «En samfunnsbygger», *Bergens Tidende*, 15. desember 2006, s. 6.
2. ↑  «Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet», Kongehuset.
**Círdan Skipsbyggeren** (Círdan er sindarin for skipsbygger/skipssmed) er en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens fortellinger om Midgard. Han var en telerialv, en stor sjøfarer og skipsbygger og herre over Falas under mye av Ardas første tideverv. Círdan bar en av de tre alveringene, nemlig Narya, Ildens ring, Den røde ringen. Han gav den videre til Gandalv, som han mente var den viseste av trollmennene, da istarene først kom til Midgard (ca. 1050 i tredje tideverv). 

Círdan hadde skjegg, noe som var svært sjeldent for alver. Riktignok var han svært gammel, omtrent 11 000 år under ringkrigen, da han, bortsett fra Galadriel, kanskje var den eldste alven som var igjen i Midgard. Círdan hadde sølvgrått hår, akkurat som Thingol. 

Ardas andre tidevervs begynnelse ble markert av at Círdan og Gil-galad grunnla havnene. Etter at han hadde fått ringen av Celebrimbor, dro han ut for å slåss mot Sauron i det siste forbundets krig. Gil-galad ble drept, og i det tredje tidevervet ble Círdan herre over Lindons alver. ´

Círdan hadde lovet Gandalv å bli i Midgard så lenge han ble der, og det løftet holdt han. Círdan dro til Aman i år 62 i det fjerde tidevervet sammen med den andre ringbæreren som var igjen, Samvis Gamgod, på det siste skipet som var bygd i Mithlond. 

I Ringenes herre-filmene er Círdan såvidt med i den første og den tredje filmen, til tross for at han er en ringbærer. 

|  |
| --- |
| Círdan **Círdans hus****Født:** 1050, trærnes år  **Død:** Døde ikke, dro til Aman |
| Forgjenger :**Ingen; grunnla riket** | **Herre over Falas** | Etterfølger :**Ingen; Beleriand ble ødelagt** |
| Forgjenger :**Gil-galad, noldoenes høykonge** | **Konge av Lindon** | Etterfølger :**Ingen; riket ble fraflyttet** |
Adidas Superstar
**Adidas Superstar** er en skotype fra Adidas. Skoene ble først lansert i 1969 som en basketballsko i hi-topversjon, kalt *Pro Model*. Året etter kom *Superstar* på markedet i en low-cut, lav utgave. Senere kom det også en mid-cut kalt *Pro Shell* med borrelåsstropp.

Hi-topversjonen *Pro Model* ble på 1970-tallet en ledende sko i amerikansk basketball, såvel i college som NBA. Skoen ble brukt av baskelballegender som Jerry West, Wilt Chamberlain og Oscar Robertson.
Dominansen fikk Nike til å skjerpe konkurransen, og kjøpte seg merkbart inn i NBA og tok stadig flere markedsandeler utover 1980-tallet. Det toppet seg med signeringen av Michael Jordan, og basketballskoen Air Jordan, som er tidenes besteselgende basketballsko. Superstar fortsatte å tape i markedet helt til hiphop-bandet Run DMC slapp den uavhengige singelen «My adidas» fra albumet *Raising Hell* i 1986, og gav skoen ny status, ikke minst i nye miljøer. Bandet ble knyttet til Adidas som en av de første ikke-sportsorienterte merkedsavtalene i firmaets historie. 

Selv om skoen ble lansert for sportsaktiviteter, og spesielt basketball, er skoen i dag mye brukt som en fritidssko. For en del skointeresserte er den også et samleobjekt. Vanlig brukt kallenavn er *shelltoe* på grunn av det gummierte tåpanelet

Den skoen som i dag selges under navnet Superstar avviker mye fra den modellen som først ble lansert for 38 år siden. Dagens modell kommer i en rekke utgaver, fra retroutgavene *Superstar 80s* og *Superstar Vintage*, til *Superstar I, II, TL, ST, Skate*, og *Wide*. Superstar 80s er den mest autentiske på grunn av detaljer som fraværende maljer, mindre bomullspolstring, flatere og gulnet såle og et tåpanel som er kortere, høyere og festet med tre sømmer i front. Størrelsen og artikkelnummeret var tidligere også trykt på linningen og viste skoene at ikke var laget i Sørøst-Asia. Det er heller ikke funnet plass til trekløversymbolet som figurte på de fleste adidasprodukter fra 1970- og 80-tallet og fram til 1992.

Referanser
----------

1. 1 2  «N.B.A.; OFF THE DRIBBLE». The New York Times.com. 7. januar 2007. Besøkt 12. april 2008.  *engelsk*
2. ↑  «A Run for Their Money». The Wall Street Journal. 21. mars 2008. Besøkt 14. april 2008.  *Bokomtale av «Sneaker Wars», Barbara Smit, mars 2008, ISBN 9780061246579 (engelsk)*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Adidas Superstar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielt produktnettsted
Gjesdal bygdemuseum er en av Jærmuseets avdelinger.  Foto: Målfrid Grimstvedt, Jærmuseet 
**Jærmuseet**  er regionalt vitensenter for Sørvestlandet og regionmuseum for kommunene Randaberg, Sola, Sandnes, Gjesdal, Klepp, Time og Hå. 

Museet ble grunnlagt i 1985 av jærkommunene Sandnes, Sola, Randaberg, Hå, Klepp, Time og Gjesdal. Museet er organisert som stiftelse. Hovedkontoret ligger på Vitengarden på Nærbø. 

Jærmuseet forvalter og produserer kunnskap og formidler kunnskapsbaserte opplevelser. Museet skal bidra til at folk flest, og særlig barn og unge, får økt kunnskap og bedre forståelse for disse sammenhengene, slik at en kan opprettholde og videreutvikle et teknologibasert samfunn som samtidig tar vare på natur og miljø, kultur og historie.

Museet formidler den regionale industrihistorien i nyere tid.

Avdelinger
----------

* Vitenfabrikken i Sandnes
* Vitengarden på Nærbø
* Tungenes fyr i Randaberg
* Nasjonalt Garborgsenter på Bryne

Stiftelsen har også driftsansvar og/eller museumsfaglig ansvar for:

* Hå bygdemuseum] med Det gamle gårdstunet Grødaland og Varden sjøredningsmuseum på Brusand
* Klepp bygdemuseum
* Randaberg bygdemuseum
* Gjesdal bygdemuseum med Limagarden i Gjesdal
* Flyhistorisk Museum, Sola
* Rogaland Krigshistoriske Museum
* Knudaheio
* Garborgheimen

Jærmuseet driver også det omreisende vitensenteret Science Circus, som reiser til grunnskoler i Rogaland og Agder.

Priser
------

Jærmuseet ble i 2009 kåret til "Årets museum" av Norges Museumsforbund, og vant den europeiske Micheletti Award 2009 for beste teknologiske museum i Europa

Referanser
----------

1. ↑   Jærmuseet Besøkt:23.11.2012

Eksterne lenker
---------------

* Jærmuseet
* Årets museum 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** KulturNav
 |
Córdoba-kalifatet rundt 1000
Inngangsparti til appelsintrelunden utenfor selve moskeen i Córdoba.
**Córdoba-emiratet**, og senere **Córdoba-kalifatet** var den dominerende staten i al-Andalus (muslimsk Iberia) fra riket ble grunnlagt i 756 av Abd al-Rahman I til det gikk i oppløsning på begynnelsen av 1000-tallet. Abd al-Rahman var medlem av Umayyade-dynastiet som styrte Kalifatet fra 661 til dynastiet ble styrtet i 750 av Abbaside-dynastiet. Da abbasidene kom til makta flyktet Abd al-Rahman vestover og etablerte seg i al-Andalus med Córdoba som hovedstad. Riket nådde sitt høydepunkt under Abd al Rahman III som opphøyde seg til kalif i 929. Hans sønnesønn Hisham II var kun en marionett under generalen al-Mansur ibn Abi Amir og hans sønn Abd al-Malik al-Muzaffar. Etter al-Muzaffars død i 1008 kollapset kalifatet raskt, og al-Andalus fragmenterte i en rekke småstater, de såkalte taifaene.

Emirer av Córdoba
-----------------

* Abd al-Rahman I, (756-788)
* Hisham I, (788-796)
* al-Hakam I, (796-822)
* Abd al-Rahman II, (822-852)
* Muhammed I, (852-886)
* al-Mundhir, (886-888)
* Abd Allah, (888-912)
* Abd al-Rahman III (som emir), (912-929)

Kalifer av Córdoba
------------------

* Abd al-Rahman III (som kalif), (929-961)
* al-Hakam II, (961-976)
* Hisham II, (976-1008)
* Mohammed II, (1008–1009)
* Sulayman, (1009–1010)
* Hisham II gjeninnsatt, (1010–1012)
* Suleiman gjeninnsatt, (1012–1017)
* Abd al-Rahman IV, (1021–1022)
* Abd al-Rahman V, (1022–1023)
* Muhammed III, (1023–1024)
* Hisham III, (1027–1031)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND
 |
**Knut Lofstad** (født 30. april 1927 i Oslo) er en norsk næringslivsmann. Han var administrerende direktør i Norges Industriforbund og viseadministrerende direktør i Næringslivets Hovedorganisasjon.

Lofstad avsluttet i 1949 ingeniørutdannelse ved University of Wisconsin. Han arbeidet deretter i næringslivet og ble i 1966 administrerende direktør i Eureka og hadde fra 1969 samme stilling i Thune-Eureka. Han kom med i konsernledelsen i Kværner.

Lofstad var fra 1967 til 1968 formann i Maskin og Konstruksjonsverkstedenes Landsforening. Han var representert i sentralstyret i Norsk Arbeidsgiverforening og i hovedstyret i Norges Industriforbund. I 1982 ble han administrerende direktør i Norges Industriforbund. Lofstad var involvert i arbeidet med å slå sammen næringslivs- og arbeidsgiverorganisasjoner til Næringslivets Hovedorganisasjon og ble viseadministrerende direktør i denne da organisasjonen ble til i 1989.

Han var styremedlem i Norges Eksportråd og Distriktenes utbyggingsfond, samt andre offentlige utvalg, styrer og råd.

I 1992 mottok Lofstad kommandørtegnet av Finlands løves orden.

Referanser
----------

1. 1 2  *Hvem er Hvem? 1984*, Oslo: Kunnskapsforlaget, 1984, s. 326.
2. ↑  *NHO 20 år. Fra strid til samling*[*død lenke*], NHO, s. 14ff.
3. ↑  Knut Lofstad[*død lenke*], *Forvaltningsdatabasen*, Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste.
4. ↑  *Aftenposten*, morgenutgaven 28. april 1992, s. 14.
**Bjørn Sørvang Hansen** (født 1958 i Oslo) er en norsk billedhugger. 

Sørvang Hansens kunstneriske utdannelse startet på Hjerleid skole og håndverksenter på Dovre, med utgangspunkt i treskjæring. Deretter fulgte åtte år som hospitant ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo, med lærere som Hans Normann Dahl, Oddmund Raudberge, Eilif Mikkelsen og Ernst Magne Johansen. Sørvang Hansen har hatt flere separatutstillinger og deltatt på kollektiv- og gruppeutstillinger, deriblant Statens høstutstilling. Han er innkjøpt av blant andre Selvaag Gruppen, Norsk kulturråd, Riksteatret og Lillestrøm sportsklubb. 

Bjørn Sørvang Hansens skulpturer forestiller gjerne dyr. Han har også portrettert idrettsutøverne Tom Lund (ca. 1990), Gjermund Eggen (2006), Jan Egil Storholt (2018) og Vebjørn Rodal (2019). 

Utenom hans yrke som billedhugger interesserer Bjørn seg for modellfly, og han spiller saksofon - særlig innenfor sjangeren jazz.

Referanser
----------

1. 1 2  Facebook-presentasjon

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside