recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Richard Kongsteien** (født 19. august 1969) er en tidligere journalist og programleder i NRK og TV 2. Han er nå[*når?*] kommunikasjonsdirektør i Bærum kommune, etter å ha vært kommunikasjonsdirektør i Oslo kommune, konserndirektør for kommunikasjon og samfunnskontakt i ISS- konsernet og kommunikasjonsdirektør i både Widerøe og SAS tidligere.

Etter flere år som journalist i fjernsyn ble Kongsteien seniorrådgiver i rådgivningsbyrået JKL Woldsdal med ansvar for mediehåndtering og krisehåndtering. I tiden før NRK og TV 2, arbeidet han som presse- og informasjonsoffiser i Forsvaret. 

Kongsteien har journalistutdanning fra Høgskulen i Volda. I tillegg har han filologstudier i nordisk språk og litteraturvitenskap og en mastergrad i kommunikasjon. Han er gift med Connie Barr.

Arbeid i TV
-----------

* 1995–1997 – Programleder for *Øyenvitne*
* 1997–2000 – Programleder for *Fra Virkeligheten*

Referanser
----------

1. ↑   www.budstikka.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Fødselsdager». *Aftenposten*. 19. august 2016. s. 31.
3. ↑  Matti Riesto (15. februar 2016). «Richard Kongsteien slutter i Widerøe». banett.no. Besøkt 19. august 2016.
4. ↑  Tangen, Erik (11. desember 2013). «Slik gikk det da direktør-pappaen bakte kake til datterens juleavslutning». *www.budstikka.no* **(norsk)**. Besøkt 2. juli 2021.
5. ↑  «Tv-kjendiser nødlandet». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 2. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* «Slik gikk det da direktør-pappaen bakte kake til datterens juleavslutning», fra budstikka.no 11. desember 2013
* 
*
**Trastad Samlinger** er et museum på Trastad i Kvæfjord kommune. Museet har et galleri som viser kunst laget av psykisk utviklingshemmede, samt en utstilling som viser hvordan forholdene var både før og under tida da Trastad Gård var en institusjon for pleie, vern og opplæring av psykisk utviklingshemmede.

Den historiske utstillinga viser en autentisk bo- og pleieavdeling for 23 gutter, slik den var da den var ny i 1966. Museet trekker både fram det positive i utviklingen for rettighetene til de såkalt åndssvake, men viser også remmer og tvangstrøyer som var i bruk.

I forbindelse med kunstgalleriet vises keramikkarbeider som viser utvikling i arbeidet til ungdom som ble stemplet som «ikke utviklingsdyktige». Spesielt er de i dag produktive kunstnerne Herleik Kristiansen og Torstein Nilsen, samt deres tidligere lærer Sigvor Riksheim, i fokus.

Torstein Nilsen har malt maleriet ved inngangen.

Trastad Samlinger er i dag en del av det regionale museet Sør-Troms museum.

Eksterne lenker
---------------

* Sør-Troms museum: Trastad samlinger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
***Eigil Bonde fra Heim*** (org. *Farmer Giles of Ham*) utgitt i 1949, er en novelle skrevet av J.R.R. Tolkien. Novellen er en middelalder-fabel og er forøvrig ikke relatert til Midgard, hvor mesteparten av Tolkiens historier finner sted. Boka er også rikt illustrert av Pauline Baynes.

Handling
--------

Eigil het en liten bonde med rødt skjegg, som bor i en liten landsby. En nesten døv og nærsynt kjempe vandrer tilfeldigvis inn på eiendommen hans, og Eigil skyter et skudd i kjempens retning. Dette gjør at resten av innbyggerne i landsbyen utnevner bonden Eigil til en helt. Hans rykte sprer seg snart over resten av kongeriket, og han blir belønnet av kongen med et umoderne gammelt sverd. Men kjempen, når han kommer hjem, forteller de andre kjempene at det ikke eksisterer flere riddere i kongeriket. Skuddet Eigil hadde skutt etter ham kjentes mer som en stikkende flue.

Men når en stor drage dukker opp fra Wales, kalt Chrysophylax Dives, kommer til det samme området forventer de livredde naboene at bonden Eigil skal håndtere dragen også. Ridderne som hadde blitt sendt av kongen for å ta opp jakten på dragen, kommer bare med en rekke unnskyldninger for ikke å gjøre deres plikt. Den lokale presten oppdager at det gamle sverdet Eigil tidligere hadde mottatt fra kongen faktisk heter Caudimordax, ment spesielt for å kunne ta livet av drager. Eigil treffer dragen med sverdet, og skader vingen slik at den ikke kan fly lenger. Med sverdet mestrer Eigil endelig dragen en gang for alle, og han skaffer seg en del av skatten som dragen hadde stjålet.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Hagar og hennes sønn Ishmael i ørkenen, maleri av François-Joseph Navez (1819)
**Hagar** (hebraisk: הָגָר – *Hāḡār*; gresk: Ἁγάρ, *Hagár*) var en kvinne som ifølge Den hebraiske bibelen (Det gamle testamentet) var en slavekvinne hos Abrahams hustru Sara (*Sarai*). Sara ga Hagar til Abraham slik at Hagar kunne være Abrahams medhustru, i henhold til *Første Mosebok*:

> 
> Sarai, Abrams kone, fødte ham ingen barn. Men hun hadde en egyptisk slavekvinne som het Hagar. Sarai sa til Abram: «Hør på meg: Herren har hindret meg i å føde barn. Gå nå inn til slavekvinnen min! Kanskje får jeg en sønn ved henne.» Og Abram hørte på det Sarai sa. Og Abrams kone Sarai tok Hagar, den egyptiske slavekvinnen sin, og ga henne til kone for Abram, mannen sin. Abram hadde da bodd ti år i landet Kanaan. 4 Han gikk inn til Hagar, og hun ble med barn.
> 
> 
> 

Den islamske Koranen gir hentydninger til Hagar, men nevner henne ikke med navn, men islam regner henne som Ibrahims (Abrahams) andre hustru.

Hagar fødte Abrahams/Ibrahims sønn Ismael/Ismail, ettersom Sara ifølge Bibelen var ufruktbar. Da Sara likevel, i 90 års alder, fødte sønnen Isak ble Hagar og Ismael/Ismail fordrevet da Sara ikke ville gi gutten samme arverett som hennes egen sønn.

Via Abrahams førstefødte sønn Ismael, gjennom Hagar, ble han stamfar til ismaelittene, en arabisk stamme. Hājar eller Haajar (arabisk: هاجر) og referert og hentydet til via historien om ektemannen. Hun er en aktet kvinne i den islamske troen grunnet at hun fødte en sønn.

Referanser
----------

1. ↑  Nettbibelen: Første Mosebok 16:1-3
2. ↑  Muhammad Ashraf Chheenah, (2016): *Hagar the Princess, the Mother of the Arabs and Ishmael the Father of Twelve Princes*, 2. utg. Interfaith Studies and Research Centre, Islamabad, ISBN 9789699704000; s. 109

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Det tekniske beregningsutvalget for inntektsoppgjørene** (**TBU**), tidligere omtalt som Aukrust-utvalget, er et statlig utvalg som beregner pris- og lønnsnivå og lønnsvekst i forskjellige bransjer i Norge. Hensikten er at partene i lønnsoppgjør skal benytte samme tallgrunnlag i forhandlingene. Utvalget utgir årlig rapporter om lønnsstatistikk i Norge. Utvalget skal i tilknytning til inntektsoppgjørene legge fram det best mulige tallmessige bakgrunnsmateriale og presentere det i en slik form at uenighet partene imellom om økonomiske forhold så vidt mulig kan unngås. Utvalget ledes av Geir Axelsen og har 14 medlemmer fra arbeidsgiver- og arbeidstakerorganisasjoner, Arbeidsdepartementet og Statistisk sentralbyrå. 

Utvalget ble oppnevnt første gang i 1967 av Odd Aukrust, og han ledet dette til 1984. Aukrust utviklet økonomiske modeller basert på arbeidsmarkedsstatistikk som kunne beregne hvor stor lønnsveksten kunne være uten at det svekket eksportnæringenes konkurranseevne. «Aukrust analyserte historiske data om løns- og prisdanning, forma gjennom dei institusjonelle ordningane som prega norske inntektsoppgjer, og fann ein underliggjande hovudkurs for løns- og prisvekst som over tid skapte det han meinte var relativt rasjonelle avvegingar mellom rettferdig fordeling og konkurranseevne, ei slags tariffsystemet si usynlege hand.»

Øystein Olsen var leder til desember 2010. deretter Ådne Cappelen.

Referanser
----------

1. ↑  Arbeids- og sosialdepartementet (23. februar 2023). «Det tekniske berekningsutvalet for inntektsoppgjera (TBU)». *Regjeringa.no* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 25. september 2023.
2. ↑  Osland, Oddgeir (6. november 2017). «Inne i den norske modellen [bokomtale av Modellbyggere. Det tekniske beregningsutvalget for inntektsoppgjørene 1967–2017]». *Forskerforum*. Besøkt 7. november 2017.
3. ↑  regjeringen.no Ny leder i Det tekniske beregningsutvalget for inntektsoppgjørene 17.12.2010

Litteratur
----------

* Lars Fredrik Øksendal og Eivind Thomassen *Modellbyggere. Det tekniske beregningsutvalget for inntektsoppgjørene 1967–2017* Pax, 2017 ISBN 9788253040080

Eksterne lenker
---------------

* Regjeringen.no Rapporter fra beregningsutvalget

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Å, for en fredag*** (originaltittel: *Freaky Friday*) er en amerikansk familie-komedie fra 1976 med Barbara Harris og Jodie Foster i hovedrollene. Regi er ved Gary Nelson. Filmen er basert på Mary Rodgers' bok *Freaky Friday*, fra 1972. Denne boka regnes som en moderne versjon Thomas Anstey Guthries bok *Vice Versa: A Lesson to Fathers*, fra 1882. *Å, for en fredag* er produsert av The Walt Disney Company.

Handling
--------

Ellen Andrews (Barbara Harris) og datteren Annabel (Jodie Foster) har nokså forskjellige oppfatninger av livet. Annabel synes moren er altfor fordringsfull, mens moren bebreider datteren for uvørenhet. Til sitt store sjokk oppdager de fredag morgen at de har byttet kropp med hverandre. Annabel tar morens fysiske skikkelse og omvendt. Det drastiske skiftet fører til en rekke pussige situasjoner der de begge får større innsikt i hverandres liv.

Om filmen
---------

Filmen fikk brukbar mottakelse av filmanmelderne og har oppnådd 68% på Rotten Tomatoes. Amerikanske TV Guide skriver blant annet: «*The film is filled with sight gags and features a wonderful performance by Harris*».

Filmen ble en moderat kommersiell suksess og spilte inn over $25 millioner i USA.

Filmen var inspirasjonkilde til den kjente komedien *Big* fra 1988, med Tom Hanks. Den var også inspirasjonskilde til filmer som *18 Again* (1988), *Vice Versa* (1988) og *Som far, som sønn* (1987).

Nyinnspilling
-------------

I 2003 kom det en nyinnspilling med Lindsay Lohan og Jamie Lee Curtis i hovedrollene: *Freaky Friday*.

I rollene
---------

(utvalg)

* Barbara Harris ... Mrs Andrews
* Jodie Foster ... Annabel Andrews
* John Astin ... Mr. Andrews
* Patsy Kelly ... Mrs. Schmauss
* Dick Van Patten ... Harold Jennings
* Vicki Shreck ... Virginia
* Sorrell Booke ... Mr. Dilk
* Alan Oppenheimer ... Mr. Joffert
* Ruth Buzzi ... Opposing coach
* Kaye Ballard ... Coach Betsy

Referanser
----------

1. ↑  «Freaky Friday». Rotten Tomatoes. Besøkt 30. juni 2008.
2. ↑  «Freaky Friday: Review». TV Guide. Besøkt 30. juni 2008.
3. ↑  «Box office / business for Freaky Friday». IMDb. Besøkt 30. juni 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Å, for en fredag* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Å, for en fredag* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Å, for en fredag* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Å, for en fredag* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Å, for en fredag* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Å, for en fredag* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Å, for en fredag* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Å, for en fredag* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Å, for en fredag* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Å, for en fredag* på Metacritic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Eurofurence** er ei samling for subkulturen furry som holdes årlig forskjellige steder i Europa. Den starta i 1995 som en privat samling av nitten europeiske furrytilhengere som treftes over Internett. Siden da har deltakertallet økt jevnt, til 782 på Eurofurence 14, som blei holdt i 2008. Navnet til samlinga kommer av ConFurence, ei amerikansk samling som ikke lenger holdes. Navnet viser til at samlinga er europeisk.

Fra år 2000 har ikke samlinga blitt holdt av enkeltpersoner lenger, men heller av den tyske vereinen Eurofurence e. V. som administrerer samlinga.

I motsetning til de fleste amerikanske furrysamlinger foregikk Eurofurence først på ungdomsherberger. Eurofurence blei for første gang holdt på et hotell i 2007 (ringberghaus i Suhl).

Sentral stab
------------

Eurofurence 1 blei organisert av personer med kallenavnene «Tes-Tui-H'ar» og «unci». Ingen av dem har noe med organiseringen å gjøre lenger. 

I Eurofurence 13 (2007) bestod den sentrale staben av personer med følgende kallenavn:

* «Cheetah»
* «Nightfox»
* «Loewi»
* «BigBlueFox»
* «AkiRaccoon»
* «Cairyn»
* «Eisbaer»
* «Eosfoxx»
* «Jaryic»
* «Jumpy»
* «Mystifur»
* «o'wolf»
* «Riffuchs»
* «somewolf»
* «Tigerseye»

Disse er hoveddelen av staben. Det er langt flere som er involvert i samlinga ved å gjøre oppgaver som å styre hendinger, skipe scenen og kunstutstillinga og omtrent alt annet som trengs å få gjort.

Steder
------

Eurofurence har blitt holdt flere forskjellige steder rundt om i Europa. Den har blitt holdt flest ganger i Tyskland, og hvert eneste år fra og med 2005. Før det varierte det mer, og det har blitt holdt i Sverige, Nederland og Tsjekkia i tillegg til Tyskland. Stedene i Tyskland har også variert, men de siste tre åra har samlinga blitt holdt på samme sted i Tyskland.

Tema
----

Fra og med Eurofurence 8 har Eurofurence hatt et tema hvert år, med T-skjorter og klær som viser det samme. Den følgende lista viser navna til temaene til de forskjellige samlingene fram til i dag:

* Eurofurence 8 (2002) – The F.I.A. (Furry Intelligence Agency)
* Eurofurence 9 (2003) – Cunning Little Vixens
* Eurofurence X (2004) – EFX : The Movie
* Eurofurence XI (2005) – Songs of the Old Ages
* Eurofurence 12 (2006) – The Hounds of Blackwhite Castle
* Eurofurence 13 (2007) – The Unlucky Thirteen
* Horrorfurence 14 (2008) – From Dusk till Dawn
* Eurofurence 15 (2009) – 1001 Arabian Nights
* Eurofurence 16 (2010) - Serengeti
* Eurofurence 17 (2011) - Kung Fur Hustle
* Eurofurence 18 (2012) - Animalia Romana
* Eurofurence 19 (2013) - Aloha Hawaii!

Referanser
----------

1. ↑  «Deltakertall per land-post av formannen på Eurofurence-forumet».
2. ↑  Eurofurence 13 Convention Book, 2007

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Eurofurence – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Return of the Living Dead 3*** er en skrekkfilm fra 1993 regissert av Brian Yuzna, etter manus skrevet av John Penney. Dette var den tredje filmen i Return of the Living Dead-filmserien, etter Return of the Living Dead Part II (fra 1988) og ble fulgt opp av Return of the Living Dead: Rave to the Grave fra 2005.

Handling
--------

Fem år etter hendelsene i den forrige filmen stjeler Curt Reynolds farens nøkkelkort, og han og kjæresten Julie Walker utforsker militærbasen hvor faren arbeider. De observerer Curts far, oberst John Reynolds, oberst Peck og oberstløytnant Sinclair som fører tilsyn med et eksperiment som inneholder en avdød kropp. Liket blir eksponert for giftig Trioxin-gass, som re-animerer liket til en zombie. Militæret håper å bruke zombier i krig, i stedet for å måtte bruke vanlige soldater. Imidlertid viser det seg at en slik Zombie er helt umulig å kontrollere, ettersom deres sult etter menneskelige hjerner får skapningen til å angripe mennesker hele tiden. Men en Zombie kommer seg løs, og angriper en vitenskapsmann og dreper ham. Infisert av zombiens bitt, animerer forskeren seg som en zombie og angriper en annen tekniker.

Reynolds blir deretter fjernet fra resten av prosjektet, og overført til Oklahoma City. Men Sinclair blir forfremmet til ny leder for prosjektet. Men når Julie dør i en trafikk-ulykke tar Curt med seg Julies lik til militærbasen. Ved å bruke farens nøkkelkort får han tilgang til Trioxin-gassen for å gjenopplive henne. Etter at hun er gjenopplivet, reier de sin vei på Curts motorsykkel. Men Julie blir snart veldig sulten, og begynner å spise av hjernen til Curt. Men Curt innser at Julie kommer til å bli brukt som et våpen av militæret, og han frigjør derfor alle zombiene som deretter myrder alle soldatene ved militærbasen. I alt dette oppstyret blir hele basen satt i brann, og både Curt og Julie dør under brannen.

Skuespillere
------------

* Kent McCord som oberst John Reynolds
* Melinda Clarke som Julie Walker
* J. Trevor Edmond som Curt Reynolds
* James T. Callahan som oberst Peck
* Sarah Douglas som oberstløytnant Sinclair
* Abigail Lenz som Mindy
* Basil Wallace som "Riverman"
* Jill Andre som Dr. Beers
* Billy Kane som Waters
* Mike Moroff som Santos Morales
* Fabio Urena som Mogo Entvaz
* Pia Reyes som Alicia Kitsing
* Sal Lopez som Felipe Hernandez
* Dana Lee som Ping.
* Anthony Hickox som Dr. Hickox

Eksterne lenker
---------------

* Box Office Mojo
* Internet Movie DataBase
***Grynoma*** er en slekt av gnagbiller som lever i død ved, på råtnende plantedeler eller på sopp. Larvene er rovdyr.

Utseende
--------

Små til middelsstore (3 – 8 mm) biller, snaue og som oftest noe blanke, mørke på farge, av og til metallglinsende. Kroppsformen er mer eller mindre avlang og flat. **Hodet** er temmelig stort og bredt, med små fasettøyne som sitter langt fram på hodet og kraftige, fremoverrettede kjever. Antennene er 10- eller 11-leddete med en svak, tre-leddet kølle. **Brystskjoldet** (pronotum) varierer sterkt i form, men framhjørnene er nesten alltid i alle fall litt fremskytende. Hos de brede og flate artene når gjerne framhjørnene like langt fram som hodet. Sidekantene er mer eller mindre bredt avsatt. **Dekkvingene** er sterkt punktert, og har ofte opphøyde lengdelister. Hos noen arter dekker de ikke hele bakkroppen, men er tvert avkuttet. **Beina** er slanke og forholdsvis korte, med fem-leddete føtter. **Larvene** er sylindriske, tynnhudete, marklignende, lyse på farge. Framkropp (thorax) leddene har tydelige, mørke ryggplater (tergitter), hodekapselen er også mørk.

Levevis
-------

Man regner med at larvene til disse billene er rovdyr, og de kan finnes i mange ulike habitater. De har svært kraftige kjever og kan gnage ganger i ganske hard ved eller andre materialer. De finnes i død vegetasjon, død ved, i sopp (særlig poresopper), også noen arter på tørre, lagrede matvarer. Disse billene er brede og flate og når de klekkes etterlater de seg karakteristiske, flate flygehull (som en myntinnkast-slisse lagt på siden). I dag er de utryddingstruet fordi moderne skogbruk har ødelagt de fleste av deres levesteder.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på New Zealand.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien gnag- og maurbiller, Cleroidea
				+ Familien gnagbiller, Trogossitidae (=Ostomidae)
					- Underfamilien **Lophocaterinae** Crowson, 1964 - noen ganger regnet som en egen familie
						* Gruppen Ancyronini
							+ Slekten ***Grynoma*** Sharp, 1877
								- *Grynoma albosparsa* Broun, 1909
								- *Grynoma ambiguum* (Broun, 1880)
								- *Grynoma clavalis* Broun, 1917
								- *Grynoma diluta* Sharp, 1877
								- *Grynoma fusca* Sharp, 1877
								- *Grynoma pallidula* Broun, 1917
								- *Grynoma proxima* Broun, 1917
								- *Grynoma regularis* Sharp, 1882
								- *Grynoma rugosa* Broun, 1893
								- *Grynoma setigera* Broun, 1917
								- *Grynoma varians* Broun, 1893

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 10. oktober 2020. Besøkt 10. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 10. oktober 2020. Besøkt 10. oktober 2020.

Kilder
------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Junianus Justinus** eller **Marcus Junianus Justinus** eller **Justinus Frontinus** var en romersk historiker i det 3. århundre.

*Epitome historiarum Trogi Pompeii*
Ingenting er kjent om hans personlige historie. Han er forfatteren av *Historiarum Philippicarum libri XLIV*, et verk som blir beskrevet av ham selv i forordet som en samling av de viktigste og mest interessante delene fra det innholdsrike *Historiae pillippicae et totius mundi origines et terrae situs* skrevet i Augustus' tid av Pompeius Trogus.

Verket til Trogus er tapt, men *prologi* eller argumentene i teksten er preservert av Plinius og andre forfattere. Hovedtemaet til Trogus var fremveksten og historien til det makedonske monarkiet, men Justinus tok seg betydelige friheter og produserte en lunefull antologi i stedet for en ren oppsummering av verket.

Historien til Justinus inneholder mye verdifull informasjon. Stilen er langt fra perfekt, men er klar og til tider elegant. Boken ble mye brukt i middelalderen da forfatteren noen ganger ble forvekslet med Justin Martyr.

Eksterne lenker
---------------

* Justinus på latin ved *The Latin Library*
* Forum Romanum: Justinus (Latin, engelsk oversettelse av John Selby Watson [1853], fransk oversettelse, delvis spansk oversettelse.)
* Tertullian: Early Church Fathers – Additional Texts (John Selby Watsons oversettelse fra 1853 med en oversettelse av Trogus' *Prologi*. Søk på «Justinus».)
* Attalus; Justin: revidert oversettelse John Selby Watson, 1853 (Bok 14–18, 22–39 fra denne siden med lenker til andre bøker til Forum Romanum siden ovenfor.)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |
**SpareBank 1 Hallingdal Valdres** er resultat av en fusjon mellom Aal Sparebank (Hallingbanken) og Hemsedal Sparebank i 1999. Banken er en del av SpareBank 1 Alliansen og har filialer på Ål, Gol, Geilo og Hemsedal i Hallingdal samt på Fagernes i Valdres. I 2012 fusjonerte SpareBank 1 Hallingdal Valdres med Øystre Slidre Sparebank og fikk dermed utvidet kontornettet med ytterligere to avdelinger, Heggenes og Beitostølen. SpareBank 1 Hallingdal Valdres som konsern besår av bank i tillegg til to datterselskaper, Regnskapshuset Valhall AS og Eiendomsmegleren 1 Fjellmegleren AS. Totalt består konsernet av over 180 ansatte og administrerende banksjef er Knut Oscar Fleten. Fleten har jobbet i banken siden 1998. 
Historien strekker seg tilbake til 1870 da banken på Ål åpnet. I 1907 ble Hemsedal Sparebank opprettet etter at hemsedølene skilte ut sin andel av banken de hadde sammen med Gol. 

I forbindelse med fusjonen i 2012 ble det opprettet to sparebankstiftelser, Sparebankstiftelsen Hallingdal og Sparebankstiftelsen Øystre Slidre. Bankenes opparbeidede egenkapital ble overført til stiftelsene, som skal sørge for at kapitalen kommer lokalsamfunnene tilgode i «all fremtid».
**Ingebrigt Bjørø** (født 17. juni 1879 i Austevoll, død 8. februar 1944) var en norsk politiker og stifter av Kristelig Folkeparti.

Bjørø var selvstendig næringsdrivende i Os, og var aktiv i lokalpolitikken der. Han var medlem i Os kommunestyre og styreformann i Os sparebank, samt aktiv i kirkelige organisasjoner som Indremisjonen og Kinamisjonen.

Bjørø tok initiativ til Kristelig Folkeparti i 1933 etter stridigheter rundt nominasjonskampen til Venstres liste i Hordaland, der Nils Tveit fikk den antatt sikre fjerdeplassen. Kristenfløyen i Hordaland Venstre ønsket heller å få Nils Lavik nominert, og dannet dermed sitt eget parti, med Lavik på førsteplassen. I stortingsvalget 1933 lykkes KrF å få inn Lavik på Stortinget på Tveits bekostning.

Ingebrigt Bjørø satt som leder av KrF frem til 1938, da vervet gikk over til Lavik.

Kilder
------

* Moberg, Reidun Bjørø. «Da Kr.F. ble stiftet». *Aftenposten* 6. mai 1996

  


| * v
* d
* r
Kristelig Folkepartis ledere |
| --- |
| 
* Ingebrigt Bjørø (1933–38)
* Nils Lavik (1938–51)
* Erling Wikborg (1951–55)
* Einar Hareide (1955–67)
* Lars Korvald (1967–75)
* Kåre Kristiansen (1975–77)
* Lars Korvald (1977–79)
* Kåre Kristiansen (1979–83)
* Kjell Magne Bondevik (1983–95)
* Valgerd Svarstad Haugland (1995–2004)
* Dagfinn Høybråten (2004–2011)
* Knut Arild Hareide (2011–2019)
* Kjell Ingolf Ropstad (2019–2021)
* Olaug Bollestad (2021–)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Indra Mohan Rajbongshi** (bengali: ইন্দ্রমোহন রাজবংশী; født 26. januar 1946 i Britisk India, død 7. april 2021 i Bangladesh) var en bangladeshisk folkesanger. I 2018 mottok han regjeringens utmerkelse Ekushey Padak.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Tidlig i 1950-årene fikk Indra Mohan Rajbongshi musikkundervisning fra sin bestefar, Krishna Das Rajbongshi. Han var involvert i *jatra*, *palagaan*, *nasrul sangeet* og folkesang. Han ble opptatt ved Bulbul Lalitakala-akademiet i Dacca for å lære *nazrul*sang sent i 1960-årene og fullførte et femårig studium dere. I 1963 begynte han å lære folkesanger under Hafizur Rahman. Han begynte ved *Government College of Music* i 1974.

### Karriere

I 1971 deltok Rajbongshi på Swadhin Bangla Betar Kendra.

I 1998 etablerte Rajbongshi organisasjonen *Bangladesh Lok Sangeet Parishad* (Folkesangrådet), som skulle vireke for å prakisere, bevare, fremme og forske på folkesang. Han skev selv om lag hundre folkesanger for barn, blant annet sanger om frigjøringskrigen og om språkbevegelsen.

Rajbongshi mottok sitt *Certificate of World Master* fra Kim Sung Oak, leder av *Association of World Masters for the Exchange of Arts and Culture*.

=Død
----

Indra Rajbongshi døde 7. april 2021 etter å ha blitt smittet av covid-19 på et sykehus i Dhaka.

Verker
------

Musikkalbum
Frem til 2014 lanserte Rajbongshi ni album. Blant dem er:

* *Sardhoshoto Jonmotshob-e Shrodhanjali* (2012)
* *Dersho Bochhor Agey* (2012)

Referanser
----------

1. 1 2   thefinancialexpress.com.bd, besøkt 24. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Dotara maestro Abinash Chandra Sheel remembered». *The Daily Star* **(engelsk)**. 1. mars 2008.
3. ↑  «21 named for Ekushey Padak 2018». *The Daily Star* **(engelsk)**. 8. februar 2018.
4. 1 2 3 4 5  «Indra Mohan: striving to keep alive the tradition of folk music». 24. mars 2004. Arkivert fra originalen 9. februar 2018. Besøkt 9. februar 2018.
5. ↑  «The colours and conscience of Independence». *The Daily Star* **(engelsk)**. 27. mars 2014.
6. 1 2  «Folk music by Indra Mohan Rajbongshi». *The Daily Star* **(engelsk)**. 5. februar 2014.
7. ↑  «Making waves at Korean cultural festival». *The Daily Star* **(engelsk)**. 20. oktober 2007.
8. ↑  Singer Indra Mohan Rajbongshi dies of Covid-19, Financial Express, 7. april 2021
9. ↑  «Indra Mohan Rajbongshi's tribute to Tagore». *The Daily Star* **(engelsk)**. 9. mai 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Indra Mohan Rajbongshi på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Postcrossing** er et nettsted på internett som ble opprettet 14. juli 2005, og er laget slik at folk kan motta postkort fra hele verden. Deltagerne mottar like mange kort som de sender ut, fra andre postcrossere som finnes over hele verden. Hvert postkort som sendes og mottas blir registrert på PostCrossing.com, slik at medlemmene til enhver tid har oversikt over hvilke land man har sendt postkort til, og hvilke land man har mottatt postkort fra.

Per 1. september 2010 hadde Postcrossing.com 208 440 medlemmer registrert over hele verden, og totalt 5 064 901 postkort hadde blitt sendt dem imellom. Til enhver tid er det rundt 180 770 postkort som sendes mellom brukerne. Medlemmene kommer fra 208 forskjellige land.

De største medlemslandene i verden er USA (34 773 medlemmer), Russland (85 000), Kina (20 787 medlemmer), Tyskland (14 912 medlemmer), Finland (12 627 medlemmer) og Taiwan med 11 880 medlemmer. I Sverige er det 695 registrerte medlemmer, Danmark har 244 medlemmer. I Norge finnes det 790 medlemmer, som til sammen har sendt 33 275 postkort over hele verden.

I juli 2012 fantes det over 335 000 medlemmer fordelt på 208 land over hele verden. PostCrossing nådde to millioner sendte kort i februar 2009, med et kort sendt fra Tyskland til Norge, og nettstedet nådde fem millioner sendte postkort den 24. august 2010 med ett postkort som ble sendt fra Isle of Man til Thailand. Nettstedet nådde 10 millioner registrerte postkort den 27. januar 2011 med ett postkort sendt mellom Japan og Tyskland.

Nettstedet PostCrossing er løst basert på BookCrossing.com som ble opprettet 17. april 2001, der meningen er å registrere bøker på internett og deretter plassere disse bøkene på offentlige steder slik at andre mennesker kan finne bøkene, og lese dem.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Postcrossing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Kristofer Andreas Lange Sinding-Larsen** (født 3. april 1873 i Oslo, død 26. desember 1948) var en norsk maler, tegner og grafiker.

Han var elev ved Den kongelige norske Tegneskole under Oscar Arnold Wergeland vinteren 1893-94. 
Senere var han elev ved Harriet Backers malerskole (1894–95). Fra 1895-98 bodde han i Roma og vinteren 1895/96 studerte han ved Accademia di San Luca. Han var videre elev av Peder Severin Krøyer i København vinteren 1898-99. I 1900 studerte han igjen ved Den kongelige norske Tegneskole i Kristiania, denne gangen fikk han undervisning av Johan Nordhagen. 

Han har i løpet av sin karriere portrettert bl.a Hans E. Kinck (1924), Johan Bojer (kulltegning, Gyldendal forlag), Christian Skredsvig (1923), Eilif Peterssen (1925) og Harriet Backer (kulltegning, 1939, i Nasjonalgalleriet).

Blant andre kjente verk er «Appelsintreet» og «Søsterens portrett», begge finnes i Nasjonalgalleriet. Han debuterte på Høstutstillingen i 1898 og var representert der jevnlig senere. I 1941 utgav han «Norsk grafikk i det 20. århundre». I 1930-39 var han formann i Norske Grafikere.

Han var sønn av forfatter Nils Ulrik «Alfred» Sinding-Larsen og bror til 
lege Christian Magnus Falsen Sinding-Larsen og arkitekt Holger Sinding-Larsen.
Selv var han far til journalist Henning Sinding-Larsen (1904–94).

Les mer om slekten Sinding-Larsen

Utgivelser
----------

* *Norsk grafikk i det tyvende århundre* (1941)

Referanser
----------

1. ↑   Norsk biografisk leksikon, oppført som Kristofer Andreas Lange Sinding-Larsen, Norsk biografisk leksikon ID Kristofer\_Sinding-Larsen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Kristofer\_Sinding-Larsen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 10545, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   KulturNav, KulturNav-ID b6826bcc-c790-4ce0-b27c-91acd59048ea, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune
6. ↑  Agnes H. Frølich, artikkel i Store norske leksikon

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Lifecare AS** er et medisinsk teknologiselskap grunnlagt i 2006 med hovedkontor i Bergen, med internasjonale avdelinger i Tyskland og Storbritannia. 

Selskapet spesialiserer seg på måleapparater for blodglukose. Selskapet er børsnotert på Euronext Growth i Oslo.

Lifecare deltar i prosjektet «Forget diabetes» og har lenge arbeidet med å utvikle en kontinuerlig vevsglukosemåler på størrelse med et riskorn, som skal opereres inn i underhuden hos personer med diabetes. Sensorens levetid skal være minst seks måneder og skal måle endringer i glukosenivået gjennom endringer i det osmotiske trykket.

Struktur
--------

Lifecares hovedkvarter befinner seg i Bergen, Norway, mens forskningen og utviklingen av produktet foregår i Mainz, Tyskland. Selskapet samarbeider tyske universiteter.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Røed, Av Geir. «Utvikler sensor på størrelse med et riskorn». *www.diabetes.no* **(norsk)**. Besøkt 20. april 2023.
4. ↑  «Sencell». *Lifecare* **(engelsk)**. Besøkt 20. april 2023.
5. ↑  «University partnering with Norwegian health tech company to advance world’s smallest glucose sensor». 8. november 2022.
6. ↑  «Lifecare har inngått samarbeid med tysk universitet». 26. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Holloway** er et indre byområde i distriktet Islington i London, på begge sider av hovedvegen Holloway Road, som er en del av A1 mellom London og Edinburgh. Holloway kan deles i tre områder, fra sør til nord: Archway (Upper Holloway); Nag’s Head; og Lower Holloway. Det ligger 5,3 km fra Charing Cross. I sentrum av Holloway er handelsstrøket Nag's Head som ligger mellom boligstrøkene Upper Holloway og Lower Holloway. Området er preget av et meget flerkulturell befolkning og her er også fotballklubben Arsenal FC. I henhold til folketellingen i 2011 har Holloway en befolkning på 14 983 innbyggere.

Historie
--------

Islington Central Library på Holloway Road
Området har navn etter Holloway Road, en gammel veg som allerede i romertida var en hovedveg mellom Londinium og Skottland. Vegen ble seinere brukt til å drive krøtterflokker langs på veg til markedet i Smithfield, slik at den etter hvert danna en dyp hulveg.

Fram til 1800-tallet var Holloway et jordbruksområde, men ble utbygd i siste halvdel av århundret med Londons ekspansjon og anlegg av nye forstadsbaner, hovedsakelig med enkle rekkehus av tegl. Lengre nord, ved Highgate Hill og Crouch Hill, kom det opp boliger av en vesentlig høyere standard for middelklassen. De nye forstadbanene gjorde det mulig å bo lengre ut enn tidligere og pendle til London.

Fengselet Holloway Prison ble åpnet i 1852 på stedet som tidligere hadde blitt benyttet som gravplass for døde av kolera. Fengselet ble begrenset til et rent kvinnefengsel i 1903.

Holloway tilhører stadig de fattigere områdene av Islington, men de siste åras utvikling peker i retning av stigende boligpriser og tilflytting av velstående familier, særlig i det bevaringsverdige området Mercers Road / Tavistock Terrace. Holloway er ellers kjent for kvinnefengselet Holloway Prison i Parkhurst Road, bygd i 1852. I 2006 flyttet Arsenal FC sitt stadionanlegg fra Highbury til Ashburton Grove i Holloway. Det nye Emirates Stadium har sitteplass for 60 000 og er Londons tredje største.

Referanser
----------

1. 1 2   «Holloway, Islington», *Hidden London*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Radovljica** er kommune nord i den statistiske regionen Gorenjska, Slovenia. Kommunen har ca. 18 600 innbyggere og et areal på 118 km². Kommunesenteret er landsbyen Radovljica.

Geografi
--------

Kommunesenteret ligger 492 meter over havet mellom De juliske alpene og Karavankene. Mellom landsbyene Lesce og Radovljica ved sammenløpet av Sava Dolinka (venstre) og Sava Bohinjka (høyre), oppstår Sava som renner ut i Donau ved Beograd.

Landsbyer
---------

Begunje na Gorenjskem, Brda, Brezje, Brezovica, Dobravica, Dobro Polje, Dvorska vas, Češnjica pri Kropi, Črnivec, Globoko, Gorica, Hlebce, Hraše, Kamna Gorica, Kropa, Lancovo, Lesce, Lipnica, Ljubno, Mišače, Mlaka, Mošnje, Nova vas pri Lescah, Noše, Otoče, Ovsiše, Peračica, Podnart, Poljče, Poljšica pri Podnartu, Posavec, Praproše, Prezrenje, Radovljica, Ravnica, Rovte, Slatna, Spodnja Dobrava, Spodnja Lipnica, Spodnji Otok, Srednja Dobrava, Srednja vas, Studenčice, Vošče, Vrbnje, Zadnja vas, Zaloše, Zapuže, Zgornja Dobrava, Zgornja Lipnica, Zgornji Otok og Zgoša.

Bildegalleri
------------

* Sammenløpet av Sava Dolinka (fra venstre) og Sava Bohinjka til Sava, ved Radovljica.Sammenløpet av Sava Dolinka (fra venstre) og Sava Bohinjka til Sava, ved Radovljica.
* Sava ved RadovljicaSava ved Radovljica

Demografi
---------

Befolkningsutviklingen har vært jevnt stigende siden 1999.

| 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 18077 | 18120 | 18197 | 18279 | 18270 | 18324 | 18405 | 18457 | 18554 | 18664 |

Eksterne lenker
---------------

* (sl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Municipality of Radovljica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Rain am Lech** (Bayern) er en middelalderby (eller på tysk; Dorf) som ligger ved utløpet av elven Lech der den renner ut i Donau, geografisk plassert mellom Augsburg, Ingolstadt, Donauwörth. Byporten ble gjennom flere hundre år brukt som innfallsport – og kontrollpost – for trafikk av bønder på vei sydover i Bayern. 

Rain am Lech har store landbruksområder med sukkerroer og maisproduksjon. Egen sukkerfabrikk. Jernbanelinjen mellom Ingolstadt og Donauwörth går rett forbi byen, med forbindelse til sukkerfabrikken. 

Plastrørfabrikken Drossbach har sin hovedfabrikk rett utenfor sentrum. Hovedsentralen for en av Bayerns største gartneri og hagesenterkjede – Dehner – ligger også her.

Historie
--------

Under 30-årskrigen sto det store slag utenfor Rain, med svært store tap av soldater. Det anslås tall over 10 000 drepte soldater.

Bilder
------

* Rådhuset Rådhuset
* Schwabtor Schwabtor
* Kirken Kirken
* Slottet Slottet

Referanser
----------

1. ↑  Statistikk for Rain am Lech

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rain (Lech) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Arlesheim**, kommune i distriktet Arlesheim, kantonen Basel-Landschaft, Sveits.
Språket er tysk. Arlesheim er omgitt av Dornach, Gempen, Münchenstein, Muttenz og Reinach.

Domkirken
---------

Domkirken med et dobbelt tårn er symbolet på Arlesheim og er fra 1681 og ligger midt i sentrum. Herfra er det en kort spasertur til Ermitage landskapspark.

Eremitage
---------

Eremitage (Hermitage) med slottet Birseck er den største parken i Sveits som er inspirert etter en engelsk landskapspark. Parken ble åpnet for besøkende i 1785 med en rekke stier, og inkluderer også grotter og innsjøer med fisker, et dobbelt fosseløp og mølle. Området egner seg for en rundtur. Slottet Birseck er åpent i sommermånedene. Det ble ødelagt under et jordskjelv i 1356.

Ita Wegman klinikk
------------------

Ita Wegman klinikk er det første antroposofiske sykehuset som ble etablert av Ita Wegman og Rudolf Steiner i Arlesheim i 1921. Fra klinikken er det kun en kort spasertur til den antroposofiske sentrum Goetheanum i Dornach. I den gamle bygningen i parkområdet holdet Ita Wegman arkivet til. Sykehusparken er sertifisert «1000 Naturparks» i Sveits.

Transport
---------

Til Arlesheim kommer man med trikk nummer 10 fra Basel til Arlesheim Dorf eller tog fra Basel, S-Bahn 3, til Dornach-Arlesheim stasjon.

Bilder
------

* Eremitage og slottet Birseck i ArlesheimEremitage og slottet Birseck i Arlesheim
* Ita Wegman klinik i ArlesheimIta Wegman klinik i Arlesheim

Referanser
----------

1. ↑  «Bilanz der ständigen Wohnbevölkerung nach institutionellen Gliederungen, Staatsangehörigkeit (Kategorie), Geschlecht und demographischen Komponenten». BFS. Besøkt 12. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Arlesheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Der Arlesheimer Dom
* Die Ermitage
* Ita Wegman Klinik

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** HDS **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Jensen FF** var en bilmodell fra den britiske bilprodusenten Jensen Motors, som ble produsert mellom 1966 og 1971. Den er kjent for å være den første serieproduserte bilen med firehjulstrekk som ikke var ment for terrengkjøring, og det var også den første modellen utstyrt med blokkeringsfrie bremser — Dunlops «Maxaret»-system, som til da kun var brukt på fly, lastebiler og racerbiler. Et eksperimentelt system ble først montert på en CV-8, men dette ble ikke satt i produksjon.

Bokstavene «FF» står for *Ferguson Formula*, fordi selskapet Ferguson Research Ltd. hadde utviklet firehjulstrekksystemet som var montert i bilen. Bilen er svært lik den liknende, bakhjulsdrevne Jensen Interceptor, men er 127 mm lenger og svært ulik rent mekanisk.

Mottakelse og salg
------------------

Til tross for at den teknisk sett var svært avansert var ikke FF spesielt vellykket kommersielt sett. Den var dyr — omkring 30% høyere enn Jensen Interceptor, og også langt høyere enn konkurrerende modeller fra mer prestisjefylte merker.

FF led også av et designmessig problem som ikke var lett å utbedre: den var utviklet for høyrestyring, og det var ikke tatt noen hensyn til at bilen også skulle kunne produseres med sjåføren i venstre sete. Dette sørget blant annet for at kardanger og fordelingskasse lå i veien for en førerplass på venstre side, og fordi både styring og bremseservo var plassert til høyre kunne det heller ikke flyttes dit. Dermed kunne ikke Jensen FF selges i USA, som var ansett som bilens primærmarked.

Utseende
--------

Det er noen få forskjeller mellom FF og Interceptor, og den mest tydelige er de doble (fremfor enkle) diagonale luftinntakene på forskjermen, rett bak hjulbuen. Bilmodellen fikk en endret front i september 1968.

Avleggere
---------

En eksperimentell Ferguson FF ble bygget i 1968 utstyrt med en 7 liters Hemi-motor importert fra amerikanske Chrysler. Det ble ikke bygget ytterligere Hemi-eksemplarer, på grunn av begrensningene i bilens understell ved høye hastigheter, samtidig som at kostnaden ved å importere Hemi-motorer fra USA ble vurdert som for høy.

Det ryktes også at en spesiell «SP FF»-utgave ble bygget. Denne var utstyrt med en 7,2 liters motor med tre doble forgassere og firehjulstrekk. Mindre enn ti av disse spesielle utgavene skal ha blitt bygget.

Jensen FF i populærkultur
-------------------------

Tegneseriefiguren Modesty Blaise skal regelmessig ha kjørt en FF, frem til en historie hvor to skurker dytter den ut fra en klippe, mens de diskuterer hvordan det er «en skam å gjøre noe slikt med en håndbygget bil».

Eksterne lenker
---------------

* Dedikert webside Arkivert 20. august 2016 hos Wayback Machine.
* Om Jensen FF på Jensencars.org[*død lenke*]
**Elisha Cooke Jr.** (født 20. desember 1678, død 24. august 1737) var lege og politiker fra Provinsen Massachusetts Bay. Han var sønn av Elisa Cooke Sr. (1637-1715), en velstående Massachusetts lege og politiker som ble valgt til president i Massachusetts Representantenes Hus i 1683.

Som sin far, var junior Cooke leder av *populære party*, en fraksjon i Massachusetts som motsatte seg inngrep av kongelige embetsmenn i Kolonienes rettigheter nedfelt i Massachusetts Charter. Som sådan var han involvert i kontroversielle tvister med flere Koloniguvernører. Da Huset valgt Cooke som sin President i 1720, oppløste Governor' Samuel Shute Huset og innkalte til nye valg. Cooke og Huset insisterte på retten til å velge sin egen President til ingen nytte.

Cooke var en av de rikeste menn i Provinsen, med en eiendom verdsatt da han døde i 1737 til 63 000 pund.
Han var en tung alkoholiker, og eieren av Geiten Tavern on King Street.
Det er sterke holdepunkter for at Boston Caucus ble etablert rundt 1719 av Elisa Cooke Jr.
I henhold til Peter Oliver, den siste chief justice of Massachusetts før revolusjonen, 
bruke Caucus store summer på brennevin for å vinne valget i 1720-årene.
Cooke ser ut til å også ha hatt stor innflytelse i den markerte avslapping i brennevinlisensiering i 1720-årene, som ble populært blant et stort antall velgere.
Ifølge historikeren G. B. Warden, bidro Elisa Cooke Jr. "bi
«mer enn noen andre til det offentlige livet det Coloniale Boston."

Cooke arbeidet tett med Samuel Adams Sr. (1689-1748), hvis sønn Samuel Adams ville fortsette kampen for å forsvare koloniale rettigheter, som til slutt førte til den Amerikanske Revolusjonen.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Elisha Cooke, Jr. SNAC Ark-ID w6pg29r6, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Lustig 2000
3. 1 2 3 4  Conroy 1995
4. ↑  Brown 1975

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Škofja Loka** (tysk *Bischoflack*, 1941–1945 *Laak an der Zaier*) er en by og en kommune i Slovenia. Byen ligger ved elven Sora (tysk Zayer/Zeier) og jernbanen Ljubljana-Tarvisio. Kommunen består av 62 ulike bygder og grender.

Historie
--------

Loka nevnes første gang i skriftlige kilder fra 973, da keiser Otto II overlot byen til biskop Abraham von Freising. Byen lå gunstig til ved sammenløpet av elvene Selska og Sora, og biskop Abraham gjorde den til et administrativt sentrum. I 1248 fikk byen rettigheter som markedsplass og innbyggerne ble kalt borgere (cives). I 1310 fikk Loka byrettigheter. Bymuren stammer fra 1300-tallet.

Severdigheter
-------------

Blant severdighetene er byens sentrum med bytorget (mestni trg) og nedre torg (spodnji trg). Over byen finnes slottet, som i 1202 ble omtalt som catrum firmissium - et sterkt befestet slott. Etter et jordskjelv i 1511 måtte slottet gjennomgå omfattende reparasjoner. Det inneholder idag et museum.

Hvert sjette år finner pasjonsspillet i Škofja Loka sted. Det ble i 2016 oppført på UNESCOs liste over den immaterielle kulturarv.

Referanser
----------

1. ↑  «Obcina Skofja Loka». Besøkt 27. august 2015.
2. ↑  «UNESCO - Škofja Loka passion play». *ich.unesco.org* **(engelsk)**. Besøkt 23. september 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Škofja Loka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Škofja Loka – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Slovenias statistiske byrå

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Oscar Emil Tybring** (født 1847 i Selbu, død 1895) var en norsk lege og forfatter.

Mest kjent er Tybring for å ha lagt grunnlaget for *Norsk Selskab til Skibbrudnes Redning*, idag kjent som Redningsselskapet.

I 1882 var Tybring som marinelege vitne til et dramatisk forlis utenfor Smøla der mange sjøfolk omkom. Dette drev ham til å ta initiativ til et norsk redningsvesen slik de fleste europeiske kystnasjoner allerede hadde etablert. Motargumentet var hele tiden at det ikke ville være mulig å etablere et operativt redningsvesen langs Norges kyst med sine mange fjorder og skjærgård. Han reiste landet rundt og skrev mange artikler i media for å få vekket støtte til prosjektet og i 1887 fikk han med bl.a. Colin Archer. I 1889 dannet Kristiania Købmandsforening en komité for dannelse av et redningsselskap. Tybring og Archer ble med i komiteen og 9. juli 1891 ble *Norsk Selskab til Skibbrudnes Redning* stiftet. Tybring var ved dårlig helse og kunne ikke lenger ta lederverv, og var ikke med på selve stiftelsesmøtet, men han regnes Redningsselskapets grunnlegger.

Tybring døde i 1895, og samme året ble en redningsskøyte oppkalt etter ham. RS 8 «Oscar Tybring I» gikk i tjeneste frem til 1937 og assisterte 2591 fartøy. 329 personer anses som reddet fra den sikre død og skøyta er den som er oppført med flest redde pr 2002. Senere har ytterligere tre skøyter blitt oppkalt etter ham, og idag tjenestegjør RS 104 «Oscar Tybring IV».

I Smøla er det reist et nasjonalt monument til minne om Tybring og Redningsselskapet etter design av Marit Lyckander.

Referanser
----------

1. 1 2   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 26. mars 2018, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Tor Bork Sannes 1979 side 146.
4. ↑  Bjørn Foss 2002 side 9.
5. ↑  «Nasjonalmonument reist over Oscar Tybring».

Kilder og litteratur
--------------------

* Bjørn Foss: *Fra seil til vannjet*. Norsk maritimt forlag 2002. ISBN 82-90319-34-7
* Sannes, Tor Bork, *Colin Archer skøytene og lystbåtene*, Norsk Maritimt Forlag, Oslo, 1979 ISBN 82-90319-01-0 (Ebok fra bokhylla.no)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS
 |