recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Seattle Metropolitans** var en profesjonell amerikansk ishockeyklubb fra Seattle i Washington. Den ble stiftet i 1915 og spilte i PCHA 1911 og 1924. 

Stanley Cup-vinnerne fra 1917
Seattle Metropolitans vant Stanley Cup som det første laget fra USA i 1917 da laget slo det canadiske laget Montreal Canadiens med 3-1 i kamper og 23-11 i målforskjell. 14 av målene ble laget av Bernie Morris. Seks av disse laget Morris i den fjerde kampen som Metropolitans vant med 9-1.

Metropolitans spilte også Stanley Cup-finale i 1919 og 1920. I 1919 skulle den avgjørende kampen mot Montreal Canadiens spilles 1. april, men ble ikke startet da mange av spillerrne ble rammet av spanskesyken. I 1920 tapte laget finalen mot Ottawa Senators med 3-2 i kamper.

Referanser
----------

1. ↑  Stanley Cup All-Time Champions and Finalists nhl.com
2. ↑  1916–17 Stanley Cup Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine. hhof.com
3. ↑  Stanley Cup Annual Record 1917 nhl.com
4. ↑  1919-20 Stanley Cup hhof.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Seattle Metropolitans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
*For kvinnenavnet, se Carol (navn).*
«The Twelve Days of Christmas»
En **carol** er en folkelig engelsk sang med røtter i middelalderen. I dag er carol nesten synonymt med julesang (*Christmas carol*).

Ordet kommer fra *caroller*, som var navnet på en fransk ringdans som var populær mellom 1150 og 1350. Carols var i seinmiddelalderen en type ballader med bibelske motiver – sammenliknbare med våre legendeviser – som ble sunget til dans. De hadde omkved og ble framført i vekselsang mellom en forsanger og de dansende som kor. Det fantes også carols som var uten bibelsk innhold.

Etter hvert kom carols i bruk som sanger under prosesjoner og mysteriespill, som den kjente «Coventry Carol» fra 1591. Etter reformasjonen kom carols i miskreditt i offentlige sammenhenger fordi de ble forbundet med katolsk kristendom, mens de levde videre som tradisjonsstoff i folkedypet. Likevel kom nyskrevne carols til; f.eks. komponerte William Byrd motett-liknende verk som han kalte carols. 

Fra 1800-tallet av fikk carols en renessanse, da mange ikke-religiøse carols ble nedskrevet fra folketradisjonen. Noen av dem ble omskrevet for kirkelig bruk, eller det ble skrevet nye i en tilstrebet middelalderlig stil, som George Ratcliffe Woodwards «Ding Dong Merrily on High» og William Morris' «Masters in this Hall».

Bibliografi
-----------

* *Christmas Carols New and Old*, red. H. R. Bramley og John Stainer (1871)
* *The Cowley Carol Book*, red. George Ratcliffe Woodward (1901–19)
* *The Oxford Book of Carols*, red. Percy Dearmer, Martin Shaw og Ralph Vaughan Williams (1928)
* *The University Carol Book*, red. Erik Routley (1961}
* *Carols for Choirs*, red. David Willcocks, Reginald Jacques og John Rutter (1961–1988)
* *The New Oxford Book of Carols*, red. Hugh Keyte and Andrew Parrott (1992)
* *The Penguin Book of Carols*, red. Ian C. Bradley (1999)

Eksterne lenker
---------------

* Hymns and Carols of Christmas
* ChristmasCarolMusic.org
* xmasMusic

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN
 |
**Lucio Colletti** (født 8. desember 1924, død 3. november 2001) var en italiensk filosof, idéhistoriker og politiker. Han begynte å undervise ved universitetet i Messina tidlig på 1950-tallet, men gikk snart over til universitetet i Roma. På denne tiden sluttet han seg også til det italienske kommunistpartiet. Etter opptøyene i Ungarn i 1956 tok han som en av de første vestlige kommunistene til orde for et mer avbalansert syn på Sovjetunionen. 

Det var imidlertid som marxistisk teoretiker og filosof Colletti skulle bli best kjent. Han skrev flere artikler og bøker, og la stor vekt på behovet for å bryte med den hegelianske innflytelsen på marxismen. Følgelig var han kritisk til partiets filosofiske grunnlag, som i stor grad var konsentrert rundt partiledelsen og partileder Palmiro Togliatti sin fortolkning av Antonio Gramsci. Colletti helte snarere mot teoriene til Galvano Della Volpe. Han ble også kjent for sin teori om at det fantes en grunnleggende uenighet mellom Karl Marx og Friedrich Engels, der han tilskriver Engels et syn på marxismen som tilsier at det er et lukket system. I 1973 fikk han Isaac and Tamara Deutscher Memorial Prize for boka *From Rousseau to Lenin*.

Colletti tok avstand fra opprøret i 1968, og i 1974 brøt han med marxismen i form av et intervju i tidsskriftet New Left Review. Etter hvert som kommunistpartiet fikk fremganger mot slutten av 1970- og begynnelsen av 1980-tallet ble Colletti en stadig mer perifer skikkelse. Politisk ble han tilhenger av moderate sosiale reformer i et markedssystem. Etter Sovjetunionens sammenbrudd i 1991 og korrupsjonsskandalen Tangentopoli i 1992, som omformet hele Italias politiske landskap, sluttet Colletti seg til Silvio Berlusconis høyreparti Forza Italia, noe som av mange ble betraktet som et svik. Han ble valgt inn i parlamentet i 1996, en plass han beholdt gjennom neste valg og til sin død.

I 2005 innstiftet det italienske parlamentet en årlig minnepris for Colletti som består i offentlig utgivelse av forskningsartikler rundt temaene Colletti skrev om.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Internet Philosophy Ontology project, InPhO ID thinker/2833, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lucio Colletti på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |
**Ålgård Håndballklubb** eller ÅHK er en håndballklubb på Ålgård i Gjesdal kommune i Rogaland. Klubben ble stiftet 8. september 1986 og har et damelag som spiller i 1. divisjon. Ålgård HK bruker røde drakter og røde bukser.

Damelaget
---------

I 2007 rykket damelaget for første gang i klubbens historie opp til tredjedivisjon, og to år senere rykket laget videre opp i 2. divisjon. I 2015 tok Leif Gautestad over som trener. I 2018 rykket Ålgård opp til 1. divisjon etter å ha vunnet over Gneist i to kvalifiseringskamper. Leif Gautestad slutter som trener, og Tore Helgesen overtar trenerjobben.

| Sesong | Divisjon | Merknad |
| --- | --- | --- |
| 03/04 | 4. | 4.-plass |
| 04/05 | 4. | 6.-plass |
| 05/06 | 4. | 4.-plass |
| 06/07 | 4. | 2.-plass |
| 07/08 | 3. |  |
| 08/09 | 3. | 2.-plass. Opprykk til 2.divisjon |
| 09/10–16/17 | *ikke kildebelagt* |
| 17/18 | 2. | 1. plass. Opprykk til 1. divisjon |
| 18/19 | 1. | 9.-plass |
| 19/20 | 1. | 7.-plass |

Herrelaget
----------

Ålgård hadde et herrelag som startet opp i 5.divisjon. Laget ble oppløst etter bare et par sesongers spill.

Arenaer
-------

Ålgård HK spilte tidligere i Gjesdalhallen på Solås i Ålgård. Dette anlagget ble utvidet i 2005 til å inneholde to fulle håndballbaner. 400 personer avla tilsammen 10 500 dugnadstimer for å få på plass den nye hallen. I 2020 ble Gjesdalhallen omgjort til turnhall, og Ålgård Håndballklubb byttet hjemmebane til Ålgårdhallen som ble bygget i 2020.

Fygaren
-------

Fygaren er en klubbavis som kommer ut en gang hver sesong. Avisen inneholder lagbilder og aktuelle artikler.

Fygarane
--------

I 2015 stiftet tilskuerne en egen supporterklubb; Fygarane. I 2019 ble klubben et foretak. Kari Fosseli og Grete Marie Gåsland Gilje er oppført som styremedlemmer i supporterklubben.

Referanser
----------

1. ↑  «Idrettslaget bruker millioner på ny hall: – Dagens situasjon er kritisk». *www.aftenbladet.no*. Besøkt 12. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens nettside
Mig-17 med tydelig stikkflamme fra jetmotoren.  Foto: Stuart Seeger 
En **jetjager** er et jagerfly som er drevet med jetmotor. Selv om arbeidet med jetmotorer ble påbegynt før andre verdenskrig både i Storbritannia og Tyskland, var de fleste jagerfly fram til 1945 fortsatt utstyrt med stempelmotor og propell. Betegnelsen jetjager er ment for å skille de tidlige jetjagerflyene fra de samtidige propelldrevne jagerflyene.

De første jetdrevne jagerflyene kom i tjeneste på slutten av krigen i svært beskjedne antall. Tidligst ute var den tyske Messerschmitt Me 262 som imidlertid først ble brukt som bombefly. Omtrent samtidig fly de første britiske jetjageren Gloster Meteor. De to jetflyene kom aldri i kamp med hverandre. Jagerflyet i etterkrigstiden var nesten utelukkende jetdrevne, og eldre propellfly som Spitfire, Bearcat og Mustang ble stort sett overført til rollen som jagerbombere under Koreakrigen. Det produseres fortsatt et lite fåtall turboprop fly som treningsfly og lette jagerbombere, slik som Embraer Tucano og FMA Pucará, men i dag har jetmotoren nesten totalt overtatt for militære kampfly.

Referanser
----------

1. ↑  «The History of the Jet Engine - Sir Frank Whittle - Hans Von Ohain». Arkivert fra originalen 27. april 2012. Besøkt 27. august 2015.
2. ↑  Price, A. (1993): *The Last Year of the Luftwaffe: May 1944 to May 1945*. London: Greenhill Books, side 176. ISBN 1-85367-440-0.
3. ↑  Butler, P. & Buttler, T. (2006): *Gloster Meteor: Britain's Celebrated First-Generation Jet*. Hersham, Surrey, Midland Publishing, side 28. ISBN 1-85780-230-6.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Arild Rødland** (født 23. februar 1947) er en norsk petroleumsteknolog og politiker (KrF). Han har vært professor ved NTH/NTNU siden 1980. I perioden 1983–1986 var han statssekretær i Olje- og energidepartementet.

Rødland har vært knyttet til Institutt for petroleumsteknologi og anvendt geofysikk siden 1978, og har vært både instituttbestyrer og neststyrer. Ved NTH/NTNU har han blant annet bygget opp samarbeid med flere russiske utdanningsinstitusjoner, og ble i den sammenheng utnevnt til æresdoktor ved Pomor-statsuniversitetet i Arkhangelsk i 1997. Rødland var avdelingssjef ved SINTEF 1978–1982.

Rødland var første varamann til Stortinget for KrF i Sør-Trøndelag 1989–1993.

Etter å ha tapt kampen om en sikker plass på fylkespartiets liste ved stortingsvalget i 1993, meldte han seg ut av KrF, og engasjerte seg senere i Samlingspartiet Ny Fremtid.

Kilder
------

* «60 år». *Nationen* (23. februar 2007)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arild Rødland hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Arild Rødland hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Publikasjoner av Arild Rødland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Arild Rødland i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget **·** CRIStin
 |
**Egil Ran Hernæs**  (født 17. september 1901 i Fåberg, død 12. april 1961) var en norsk jernbanemann, politiker (Ap) og ordfører i Sør-Fron.

Familien var opprinnelig fra Sør-Odal, men far var jernbanemann og ansatt på Fåberg da Egil Hernæs ble født. Senere flyttet de til Stange og Hamar. I 1924 ble han ansatt ved Harpefoss stasjon, faren var da stasjonsmester på Hundorp.

Han var politisk engasjert og da Arbeiderpartiet i 1928 for første gang kom inn i Sør-Frons herredsstyre og fikk to tredjedels flertall, ble han den yngste ordfører i Norge.
Ordførervervet hadde han fra 1928 og frem til sin død i 1961, bortsett fra perioden 1942 til 1945 da Aksel Bjerke (NS) var ordfører.

I perioden 1949 til 1953 satt han på Stortinget som fast møtende varamann for Lars Moen mens han var kirke- og undervisningsminister, og han hadde også vært vararepresentant i to perioder før dette, fra 1934 til 1945.

En av Hernæs' største bragder var at han i 1959 fikk etablert Sør-Fron ungdomsskole som en av de aller første linjedelte ungdomsskoler i Norge. Skolen hadde fire linjer: Teoretisk linje med to fremmedspråk, teoretisk linje med ett fremmedspråk, praktisk linje med ett fremmedspråk og praktisk linje uten fremmedspråk.

I 1960, kort tid før sin død, fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull.

En byste av Hernæs laget av billedhugger Kåre Orud ble reiste av bygda i 1971.

Referanser
----------

1. 1 2  Hernæs, Egil (1901-1961). Biografi på *stortinget.no*
2. 1 2  *"Århundrets døler": en bok om lillehamringer og døler som har preget det 20. århundre*. Lillehammer: Thorsrud, Lokalhistorisk forl. 1999. s. 90 og 91. ISBN 8278470499.
3. ↑  Haffner, Vilhelm (1864-1959) (1950). *Stortinget: 1950-1953*. Oslo: Tanum. s. 104.
4. ↑  Tildelinger av ordener og medaljer. *kongehuset.no* (side besøkt 24. februar 2016)
5. ↑  Rasmus Stauri og Arvid Ødegaard. «Minnesmerke i Fron: Egil Hernæs». Fron historielag. Besøkt 24. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Egil Hernæs hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Egil Hernæs hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Egil Hagen** (født 2. mai 1945 i Drøbak, død 27. desember 1991) var en norsk offiser som etter hvert gikk over til å jobbe som hjelpearbeider i Norsk Folkehjelp. I 1990 ble han utnevnt til ridder av L'ordre de Leopold II for en redningsaksjon der to belgiske leger ble reddet fra geriljaen i Sør-Sudan. 

Hagen gikk ut av befalsskolen for infanteriet på Kongsberg i 1966. I Fra 1968 til 1971 gikk han Krigsskolen og 1974 til 1975 studerte han på Bedriftsøkonomisk Institutt i Oslo. Han var offiser i HM Kongens Garde og Brigade Nord fra 1965 til 1975.

I det sivile arbeidet han som dypdykker og i oljebransjen de neste fem årene, men fra 1980 var han nødhjelpsarbeider for Røde Kors, FN og Norsk Folkehjelp, blant annet i Libanon, Sudan, Eritrea, Uganda, Kenya og Sri Lanka. 

Halle Jørn Hanssen skriver om Hagens innsats i Sør-Sudan:

> Norsk Folkehjelp har et helt annerledes og mer tilfeldig utgangspunkt for sitt nå tunge nærvær i Sudan. NF kom med nesten ved en tilfeldighet ved at organisasjonens tidligere leder for nødhjelpsprosjektene i Libanon, Egil Hagen, i 1985 fikk jobben som byggefirmaet Block Watne’s Øst-Afrika representant med kontor i Nairobi. Hagen hadde også en erfaringsbakgrunn i området som nødhjelpsarbeider for Røde Kors og kjente sør Sudan litt. Han ble raskt kjent med John Garang og kom deretter i kontakt med SPLAs øvrige ledelse og dermed situasjonen inne i sør Sudan. Egil Hagen var en handlingens mann og initierte de første nødhjelpsprosjekter mens han jobbet for Block Watne. Det kunne ikke fortsette slik. Hagen klarte å overtale Norsk Folkehjelp til å stille seg bak hans prosjekter, sa opp stillingen i Block Watne og ble Folkehjelpens meget dyktige, men også politisk meget kontroversielle mann for sør Sudan i Nairobi. Hagen fikk Folkehjelpen til å ta et solidaritetsstandpunkt for folkene i sør. Han gikk sterkt mot at Folkehjelpen skulle delta i OLS, Operation Life Line Sudan. Han hadde tette kontakter inn i det kenyanske utenriksdepartement og tette forbindelser til USA. Egil Hagen var en meget aktiv leder for programmet helt til han døde av kreft i jula 1991.
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  Halle Jørn Hansen: *Varig fred i Sudan* Arkivert 17. mai 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Lucio Ceccarini** (født 13. desember 1930 i Roma, død 14. juli 2009) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker og 1952 i Helsingfors.

Ceccarini vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det italienske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Jugoslavia. Italias resultat i finalerunden som besto av fire lag; 2-7 mot gullvinnerne fra Ungarn og 1-3 mot Jugoslavia og seier over USA med 5-4 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Ceccarini spilte en kamp i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse Bronse i vannpolo, Italias flagg Italia

Referanser
----------

1. ↑   www.nuoto.it[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lucio Ceccarini – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Lucio Ceccarini – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Lucio Ceccarini – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lucio Ceccarini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Lucio Ceccarini – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Leirmineral** tilhører en gruppe av mineraler som kalles sjiktsilikat. På grunn av sine fysikalske og kjemiske egenskaper forekommer leirmineralene oftest i kornfraksjonen <0,002mm i naturen. Jord som er rik på leirmineraler, kalles leire.

Krystallstruktur
----------------

Leirmineralene klassifiseres etter deres krystallografi. Strukturen varierer med typer av enten oktaederlag eller tetraederlag, som er bundet sammen elektrostatisk. Mellom lagene ligger ofte store ioner som f.eks. kalium som også bidrar til å binde lagene sammen. Strukturen kan i tillegg bestå av hydroksyloktaedre. Den krystallografiske sammensetningen analyseres ved XRD som bestemmer tykkelsen på hvert lag; vanligvis 7Å, 10Å eller 14Å.

Geokjemi
--------

Litteratur
----------

* G. W. Brindley & G. Brown: *Crystal Srtucture of Clay Minerals and their X-Ray Identification*. Mineral Society London. 1980.
* A. C. D. Newman: *Chemistry of Clays and Clay Minerals*. Mineral Society London. 1987.
* B. Velde: *Origin and Mineralogy of Clays*. Springer Verlag. Berlin Heidenberg. 1995.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**BBC Online** (tidligere **bbc.co.uk**) er merkenavnet og adressen til BBCs nettjenester i Storbritannia. Det består av et stort nettverk med sider som *BBC News and Sport*, tjenesten *BBC iPlayer* som tilbyr video og radio og barnesiden *CBeebies*. BBC har hatt en nettside for sine TV- og radioprogrammer siden 1994, men den ble ikke offisielt lansert som *BBC Online* før desember 1997 etter at regjeringen tillot at den ble betalt av TV-lisensen. Nettstedet ble tidligere kalt **BBCi** som i dag brukes av BBC på interaktive TV-tilbud.

BBC Online er et av de mest besøkte nettstedene i verden.

Referanser
----------

1. ↑  Alexa Top 500 Sites Arkivert 25. november 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en-GB) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en-US) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* BBC Home Archive hos bbc.co.uk
* Engineering Data hos bbc.co.uk
* Backstage hos bbc.co.uk
* Creative Archive hos bbc.co.uk
* BBC Commissioning hos bbc.co.uk
* BBC Shop
***Andungen og jeg (jul)*** er en bok av den norske forfatteren Emilie Christensen, og var hennes debutbok. Boken ble utgitt på Gyldendal Norsk Forlag høsten 2007. *Andungen og jeg (jul)* er den første boken av foreløpig to bøker, og ble fulgt av Andungen og jeg (torsdag) (2008).

Andungen har helt siden Emilie var en liten jente vært hennes beste venn, og hennes familie. De fører små samtaler om verden, og om livet, og noen av dem deler de med oss gjennom bøkene. I boken *Andungen og jeg (jul)* møter vi dem når det nærmer seg den største familiekvelden av dem alle; julaften. Boken handler om savn, og om trøst, og om at de ikke har gjort noe galt selv om mamma og pappa ikke er der.

Priser og utmerkelser
---------------------

Christensen mottok Kulturdepartementets debutantpris for Andungen og jeg (jul). Juryens begrunnelse var at *Emilie Christensen har både skrevet og illustrert barneboka Andungen og jeg (jul) – en vakker, sår og sjangermessig grensesprengende liten historie om et barns følelse av ensomhet og utrygghet, men som også formidler opplevelsen av nærhet og varme i et gjennomført originalt formspråk.*

Ved Grafills årlige kulturarrangement Årets vakreste Bøker i 2008, mottok Christensen utmerkelsen sølv for debutboken. Juryens begrunnelse var *Befriende lekent og modig! Musikalske sidekomposisjoner og et par uhørt enkle og velplasserte illustrasjoner.*

Oversettelser
-------------

Boken er oversatt til fransk av den prisbelønnede oversetteren Jean-Baptiste Coursaud, og kom ut 14. november 2008 på det franske forlaget Éditions Être under tittelen Le petit canard et moi (noël).
**BBC Monitoring** (**BBC M**) er en avdeling i BBC som overvåker massemedia over hele verden. Avdelingen velger ut og oversetter informasjon fra radio, fjernsyn, presse, nyhetsbyråer og Internett fra 150 land på over 70 forskjellige språk. BBC Monitoring holder til i Caversham i Reading øst for London, og finansieres ikke via kringkastingsavgiften, men direkte fra interessentene, samt fra salg av abonnementstjenester til myndigheter og bedrifter.

BBC Monitoring ble opprettet i 1939 for å gi den britiske regjeringen tilgang til utenlandsk media og propaganda. Avdelingen skaffet regjeringen verdifull informasjon under andre verdenskrig, spesielt i områder der britiske journalister ikke hadde tilgang. Den spilte også en viktig rolle under den kalde krigen ved å bistå observatører med å følge utviklingen bak jernteppet. Senere har avdelingen vært aktiv i forbindelse med konfliktene i Jugoslavia, Midtøsten, Afghanistan, Irak og Nord-Korea.

Se også
-------

* Frikildeetterretning

Eksterne lenker
---------------

* BBC Monitoring Arkivert 17. mars 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Andy Diggle** er en britisk tegneserieforfatter og tidligere redaktør av *2000 AD*, som er et science fiction-orientert tegneseriemagasin som utgis av IPC Media i Storbritannia.

Diggle har skrevet *The Losers* sammen med illustratøren Jock (Mark Simpson); fortellingen ble utgitt på norsk av Egmont Serieforlaget i 2007. *The Losers* gikk som føljetong over 32 nummer fra august 2003 til mars 2006, utgitt av Vertigo.

Andy Diggle har vært nominert til Eisnerprisen for *The Losers*. En filmatisering av fortellingen hadde premiere i USA den 23. april 2010.

Utgivelser på norsk
-------------------

| Tittel | år | nummer | forlag |
| --- | --- | --- | --- |
| *Høyt spill* (The Losers) | 2007 | 1 | Egmont serieforlaget |
| *Dårlige odds* (The Losers) | 2008 | 2 | Egmont serieforlaget |

Referanser
----------

1. ↑  «The Losers». International Movie Database. 23. april 2010. Besøkt 25. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Andy Diggle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
St. Anna-kirken og Stanisław Kostka Potockis grav, en del av Wilanów-komplekset
**Wilanów-palasset** (polsk *Pałac w Wilanowie*) er et barokkpalass i bydelen Wilanów i Warszawa. Det ble oppført i årene 1677–1696 til Polens konge Jan III Sobieski etter tegninger av Augustin Locci, og utbygget av Wilanóws senere eiere. 

Palasset er sammen med sin park og andre omkringliggende bygninger et av den polske nasjonalkulturens mest verdifulle monumenter. Det har overlevd kriger, delinger og okkupasjon uten å miste sin autentiske historiske kvalitet. 

Palassets arkitektur er veldig originalt – det er en blanding av europeisk kunst med gammelpolsk byggetradisjon, der bruken av antikke symboler i palassinteriøret og elevasjonen glorifiserer Sobieski-familien, særlig kongens militære triumfer.

Etter Jan III Sobieskis død i 1696 gikk palasset over til hans sønner, og senere, fra 1720, var palasset sete til de kjente polske magnatfamiliene Sieniawski, Czartoryski, Lubomirski, Potocki og Branicki. I årene 1730–1733 var palasset residens til kongen August II den sterke.

I 1805 ble et av Polens første offentlige museer åpnet i palasset, etter initiativ av dets datidige eier Stanisław Kostka Potocki. Ved siden av en rik samling europeisk og orientalsk kunst hadde museet utstillinger til minne om Jan III Sobieski og den nasjonale storhetstiden.

Etter andre verdenskrig gikk palasset over til staten, og etter grundig renovering og repatriering av kunstverk plyndret av Tyskland under krigen ble det åpnet for offentligheten igjen i 1962.
Debrecziner på et anretningsfat av tre i en ungarsk restaurant.
**Debrecziner**, eller **Debreceni** på ungarsk, er en kokepølse oppkalt etter byen Debrecen i Ungarn. Den består av farsedeig av svin. Pølsen blir særlig i Østerrike, tilført fett storfekjøtt som gir den et saftig preg. Den rødlig-oransje fargen kommer av paprika og spekekjøtt. Forøvrig kan den være krydret med hvitløk, pepper og merian. Smaken varierer fra umami (Østerrike) til skarp (Ungarn). Det blir ofte brukt sauetarm.

Den ungarske varianten som kan være røkt, stammer fra byen Debrecen og blir blant annet brukt i ungarsk gulasj. Salget av pølser i Wiens gater steg betraktelig mellom 1850 og 1910, men så sent som i 1881 var debreczineren ikke nevnt blant seks pølseslag i utgivelsen *Die Saison der Wurst* av Friedrich Schlögl. I 1912 blir imidlertid debreczenpølsen nevnt i den østerrikske næringsmiddelboken (Österreichischen Nahrungsmittelbuch) *Codex Alimentarius Austriacus.*

Referanser
----------

1. 1 2  «Debreziner, bmnt.gv.at». *www.bmnt.gv.at*. Arkivert fra originalen 14. oktober 2019. Besøkt 7. desember 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
Burgerbukta midt i bildet. Foto: Bjørtvedt (2012) 
**Burgerbukta** er ei bukt på sørsiden av Wedel Jarlsberg Land på Spitsbergen som strekker seg omtrent syv kilometer i nordlig retning fra den indre delen av Hornsund. Den er mellom tre og fire kilometer bred og syv kilometer lang. 

Bukta ligger mellom fjellveggen Sofiekammen i vest og Urnetoppen (813 moh.) i øst og blir delt i Vestre og Austre Burgerbukta av Luciakammen. I botnen av bukta munner Paierlbreen ut i Vestre Burgerbukta og Mülbacherbreen i Austre Burgerbukta. Fjellsidene er bratte. 

Burgerbukta er en del av Sør-Spitsbergen nasjonalpark og er oppkalt etter den østerrikske fotografen Wilhelm Burger som kartla området i 1872.

Neset Minuttøyra i Austre Burgerbukta er oppkalt etter fjernsynsprogrammet *Svalbard minutt for minutt*.

Burgerbukta (Foto: Espen Mills)
Utsikt mot Wibebreen (Foto: Espen Mills)

Se også
-------

* Samarinvågen
* Brepollen

Referanser
----------

1. ↑  Uoffisielt mål gjort i Statens kartverks Norgeskart.no.
2. ↑  Burgerbukta *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Burgerbukta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kart fra den polske forskningsstasjonen
* Cruisehåndboka, informasjon og kart Arkivert 29. oktober 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Hundekjøring EM** ble avholdt i Kubalonka ved byen Wisla i Polen 5. februar-7. februar 2010.

Norges tropp
------------

### Norske medaljer

Ane Morisbak Skjønsberg fra Asker Trekkhundklubb vant gull i seniorklassen for kvinner på distansen 15 kilometer *snørekjøring*. I juniorklassen tok Cathrine Spigseth fra Bærum Hundekjørerklubb gullet foran Monika Harstad Hallan fra Asker TK og Erika Haug Nilsen fra Bærum HK tok bronsen. Yngve Hoel tok gull og Victor Sinding-Larsen tok sølv i herreklassen. I juniorklassen tok Sigve Wahl Evensen sølvmedalje.

Yngve Hoel tok sølvmedaljen i combined senior. I juniorklassen ble det sølv til Sigve Wahl Evensen og bronse til Jesper Foss Almquist.

### Herrer Senior

* Svein Ivar Moen
* Andreas Fossnes
* Yngve Hoel
* Viktor Sinding Larsen
* Trond Are Hoel
* Kristoffer Grøtan Olsen

### Kvinner Senior

* Ann-Karin Huseby
* Ninan Renate Karlsen
* Ane Morisbak Skjønsberg
* Solveig Aaseby
* Hilde Ofstad Amundsen
* Karoline Conradi Øksnevad

### Kvinner Junior

* Monika Harstad Hallan
* Erika Haug Nilsen
* Cathrine Spigseth

### Menn Junior

* Jesper Foss Almquist
* Martin Kavli Lysgaard
* Sigve Wahl Evensen

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Norges Hundekjørerforbund
**Barmark-EM i hundekjøring** ble avholdt i Polen  27. – 28. oktober 2007.

Norge deltok med 24 utøvere. Hundekjøring på barmark er en stor idrett nedover i Europa, men relativt nytt som organisert konkurranseform i Norge. Det konkurreres i løp, sykkel, sparkesykkel og vognklasser.

Resultater
----------

8-spann vogn (2x7,9 km):

1. Hege Ingebrigtsen, Narvik, 30:00,3. 2. Maciej Wodzinski, Polen, 31:32,7. 3. Jürgen Lüber, Tyskland, 31:53,1

6-spann vogn (2x7,9 km):

1. Hege Ingebrigtsen, Narvik, 30:49,1. 2. Pavel Zvolsky, Tsjekkia, 31:56,6. 3. Urlich Spliid, Danmark, 34:28,1

4-spann vogn (2x6 km):

1. Igor Tracz, Polen, 22:59,8. 2. Lena B. Hillestad, Holmenkollen SK, 23:18,9. 3. Marte Heilemann, Norsk Trekkhundklubb, 23:23,6. 7. Anders Søreide, Molde, 25:08,6. 9. Hege Ingebrigtsen, Narvik, 25:50,1. 13. Jørn Storbraaten, Norsk TK. 27:35,3. 14. Katja Petrell, Oslomarka TK, 28:13,4. 

Snøresykling Menn (2x7,9 km):

1. Kristoffer Grøtan Olsen, Oslomarka TK, 29:00,7. 2. Terje Fugleberg, Asker TK, 29:06,5. 3. Ondrej Smejkal, Tsjekkia, 29:08,1. 5. Yngve Hoel, Hadeland, 29:26,7. 6. Svein Ivar Moen, Lillehammer, 29:43,8. 7. Trond Are Hoel, Grenland, 30:38,7.

Snøresykling Kvinner (2x7,9 km):

1. Olga Musielak, Polen, 30:01,8. 2. Sona Klikarova, Tsjekkia, 30:23,4. 3. Solveig K. Aaseby, Nittedal, 30:24,3. 4. Karoline Conradi Øksnevad, Norsk TK 30:28,4. 6. Yvette Hoel, Hadeland, 30:31,8. 7. Mona Lurås, Grenland, 30:57,1. 15. Siri Høst Clements, Norsk TK, 34:20.0. 18. Christina Holst Jensen, Asker TK, 37:41,1.

Sparkesykkel med 2 hunder (2x6 km):

1. Venke de Lange, Drammen TK, 22:37,4. 2. Pavel Porubsky, Polen, 22:41,8. 3. Svein Ivar Moen, Lillehammer, 22:43,3. 4. Lena B. Hillestad, Holmenkollen SK. 22:47,4. 6. Kristoffer Grøtan Olsen, Oslomarka TK. 23:32,2. 9. Carina Aas Nilsen, Drammen TK. 24:49,2. 11. Terje Fugleberg, Asker TK. 25:25,8. 14. Mona Moen, Lillehammer. 26:33,6. 16. Eva Therese Graff, Norsk TK, 29:10,6.

Sparkesykkel med 1 hund(2x6 km):

1. Martina Stepankova, Tsjekkia, 24:13,4. 2. Ilona Erlebachova, Tsjekkia, 24:35,7. 3. Mikael Tobiasek, Tsjekkia, 25:51,4. 4. Yngve Hoel, Hadeland, 26:11.0. 5. Solveig K. Aaseby, Nittedal, 26:16,2. 6. Carina Aas Nilsen, Drammen, 26:20,4. 7. Per Olve Tobiassen, Drammen, 26:28,2. 8. Yvette Hoel, Hadeland. 26:42.2. 11. Trond Are Hoel, Grenland, 28:16,9.

Sparkesykkel Junior (2x6 km):

1. Truls Fjellstad, Trysil, 26:42,6. 2. Tobias Björklund, Sverige, 27:29,5. 3. Monika Stejskalova, Tsjekkia, 30:44,2

Snøresykling Junior (2x6 km)

1. Sigve Wahl Evensen, Trysil, 21:37,7. 2. Tobias Björklund, Sverige, 22:42,7. 3. Kajetan Jasiczak, Polen, 25:47,6.
***Bits of Life*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Marshall Neilan.

Handling
--------

Tom Levitt er sønnen til en kineser og en hvit kvinne. Han ble utsatt for mye brutalitet som barn og ungdom, og begynner etter hvert som en kriminell. En venn, nylig løslatt fra fengselet, forteller Tom at han ønsker å bli lovlydig. Han ber om penger for å kunne forlate byen. Tom tar derfor en stjålet lommebok fra en annen kjeltring. Men etter å ha hørt en predikant fortelle historien om den barmhjertige samaritan, bestemmer Tom seg for å gjøre en god gjerning for noen andre. Han kommer over en mann som nettopp har blitt ranet, og han hjelper mannen med å rapportere denne hendelsen til politiet. Men en av betjentene ved stasjonen legger merke til den stjålne lommeboken i Toms besittelse, og Tom blir derfor arrestert og dømt for å ha stjålet denne lommeboken. «Det er det jeg får, for å være en barmhjertig samaritan» reflekterer Tom over i fengselscellen.

Skuespillere
------------

* Wesley Barry som Tom Levitt
* Rockliffe Fellowes
* Lon Chaney som Chin Gow
* Anna May Wong som Toy Sing
* Noah Beery, Sr. som Hindoo
* John Bowers
* Teddy Sampson
* Dorothy Mackaill
* Edythe Chapman
* Frederick Burton

Referanser
----------

1. ↑  «Bits of Life». *silentera.com*. Silent Era : Progressive Silent Film List. Besøkt 29. desember 2022.
2. ↑  «Bits of Life». *catalog.afi.com*. American Film Institute. Besøkt 29. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bits of Life* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Bits of Life* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Bits of Life* på Silent Era Rediger på Wikidata
Burghley House
**Burghley House** er et slott fra 1500-tallet i nærheten av Stamford i Lincolnshire i England. Det regnes som et av de fineste eksemplene på engelsk 1500-tallsarkitektur.

Grensen til grevskapet Lincolnshire går mellom Stamford og Burghley House, og selve eiendommen ligger i dag i Cambridgeshire.

Slottet ble bygget for Sir William Cecil, senere baron Burghley, som var dronning Elisabeth I av Englands fremste rådgiver under det meste av hennes styre. Bygningen var inspirert av Richmond Palace

William Cecil, 1. baron Burghley
Senere var Bughley House sete for Cecils etterkommere, jarlene og markiene av Exeter. I dag eies slottet av en stiftelse opprettet av familien. Lady Victoria Leatham, datter av David Cecil, 6. marki av Exeter og en kjent antikvitetsekspert og TV-personlighet, bor på eiendommen.

Parken er utformet av landskapsarkitekten «Capability» Brown.

Hvert år arrangeres feltrittkonkurransen Burghley Horse Trials på Burghley.

Eiendommen har også blitt brukt som kulisse i flere filmer, bl.a. *Stolthet og fordom (2005)*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Burghley House – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Linda Wibe Larsen** (født 10. april 1977) er en norsk syklist fra Arendal.

Larsen jobber i Bedriftidretten, og er personlig trener og spinning-instruktør på treningstudioet Spenst på Stoa i Arendal. Hun har drevet med ski, judo, håndball, fotball, svømming, skøyter, styrketrening og aerobic. 

Larsen begynte med sykling i 1999 som 23 åring, og var på landslaget i landeveissykling fra 2001 til 2005. Hun har åtte norgesmestermedaljer i sykling (2010), og i 2007 og 2010 ble hun norgesmester i maratonsykling. I Birkebeinerrittet 2009 ble hun nummer to på tiden 3.34.53 i eliteklassen, kun slått av Gunn-Rita Dahle Flesjå. I 2010 vant hun, og slo løyperekorden med omtrent en minutt, på det 84 kilometer lange Raumerrittet, på tiden 2 timer og 55 minutter. Hun ble norgesmester i terrengsykkelmaraton da hun overlegent vant kvinneklassen i Markatråkket 2010 på 3 timer og 43 minutter, nesten 20 minutter foran nummer to. Hun vant også kvinneklassen i Farrisrunden 2010 med over ti minutter til nestemann. I NM terreng-rundbane 2010 tok hun en fjerdeplass. Hun tok andreplassen i dameklassen i Birkebeinerrittet 2010 med tiden 3:31:19.

Larsen sykler i Grimstad Sykleklubb og for Team Merida 96

Meritter
--------

* 1.-plass norgesmesterskap i rundbane maraton 2007
* 1.-plass norgesmesterskap i rundbane maraton 2010

Eksterne lenker
---------------

* Linda Larsens nettside
* (en) Linda Wibe Larsen – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Linda Wibe Larsen – Cycling Archives Rediger på Wikidata
I datamaskiner er **bitskifting** en operasjon som kan utføres på et ord. Den flytter alle bitverdiene én eller flere plasser til høyre eller venstre. Man skiller mellom flere forskjellige typer bitskifting ut fra hvordan man fyller på nye bitverdier en den enden man skifter fra og til en hvis grad hvor det blir av bitverdiene som forsvinner utenfor enden man skifter mot.

Logisk skifting
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Logisk skifting til høyre | Logisk skifting til venstre |

Ved logisk skifting fyller man på med 0 i den enden man skifter fra. Bitverdien som forsvinner ut i enden blir enten forkastet eller lagret i et statusregister. For tall som kun er positive vil skifting mot venstre eller høyre med *n* plasser tilsvare henholdsvis multiplikasjon og divisjon med 2*n*.

Aritmetisk skifting
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| Aritmetisk skifting til høyre | Aritmetisk skifting til venstre |

Ved aritmetisk skifting fyller man på med 0 i høyre ende dersom man skifter mot venstre. Hvis man derimot skifter mot høyre fyller man på med fortegnsbiten til venstre. På den måten bevarer man fortegnet til den verdien man utfører operasjonen på. Dersom negative tall representeres med toerkomplement, vil skifting mot venstre eller høyre med *n* plasser tilsvare henholdsvis multiplikasjon og divisjon med 2*n* (hvor resultatet rundes av mot −∞).

Sirkulær skifting
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
| Sirkulær skifting mot høyre | Sirkulær skifting mot venstre |
| Sirkulær skifting til høyre gjennom mente | Sirkulær skifting til venstre gjennom mente |

Ved sirkulær skifting lar man bitverdien som blir skjøvet utfor den ene enden komme tilbake igjen på den andre siden. I en variant av sirkulær skifting introduserer man enda en bitpositsjon, typisk menteregisteret. Bitverdien som blir skiftet ut av ordet havner i menteregisteret, men den forrige verdien av menteregisteret skiftes inn i den andre enden.
**Kvalitetsfilter av kartlegging** er en metode for verdistrømkartlegging hvor man analyserer prosesser/funksjoner med hensyn på kvalitet. Resultatene fra et kvalitetsfilter-diagram viser hvor mye svinn som genereres i en organisasjon på hvert trinn i prosessen.

3 typer kvaliteter måles som en del av modellen:

1. Produktkvalitet: Defekt vare levert til kunden
2. Defektkvalitet: Defekt vare funnet før mottak av kunden
3. Tjenestekvalitet: Mangler som påvirker leverandørens evne til å levere tjenesten eller produktet til kunden

Kvalitetsfeil eller kvalitetsmangler representeres som et forhold (vanligvis deler per million). Resultater av kvalitetsfilterkartlegging brukes ofte videre inn i planer for kontinuerlig forbedring.

Etter implementering av forbedringsplaner genereres et revidert kart for å måle resultatet av forbedringene.

Referanser
----------

1. ↑  Global Logistics and Distribution Planning: Strategies for Management By C. Donald J. Waters ISBN 0-7494-3930-0
2. ↑  Best Practice Procurement: Public and Private Section Perspectives: Andrew Erridge, Ruth Fee, John Mcllroy ISBN 0-566-08366-3
**Kvalvik fort** (**HKB 3./976 Kvalvik**) ligger på nordøstspissen av Frei i Kristiansund kommune. Fortet er et av de best bevarte kystfortene fra 2. verdenskrig, og beskriver en viktig del av vår historie gjennom bygningsmasse, installasjoner, skilt og periodiske utstillinger.

Fortet ble påbegynt i 1943, men var ikke ferdigstilt da freden kom i 1945. Oppdraget til fortet var å ha kontroll med Omsundet og innseilingen til Freifjorden og Vinjefjorden, og det var en del av *Festung Norwegen*. I 1944 var det 100 mann som mannskap på fortet.

Fort-området har blitt vedlikeholdt av Frei kommune i samarbeid med Kvalvik Forts Venner, venneforeningen er åpen for alle interesserte. Det er også et tett samarbeid med Nordmøre museum. På Kvalvik Fort finnes det blant annet en Biber dvergubåt, en 45 mm panservernkanon og en 25 mm Hotchkiss luftvernkanon utstilt.

Fortet er i dag et populært turområde for barn og voksne året rundt.

Litteratur
----------

* Fjørtoft, Jan Egil (1983). *Tyske kystfort i Norge*. Arendal: Agder presse. ISBN 8299087813.

Eksterne lenker
---------------

* kvalvikfort.no - *Tegning av Kvalvik Fort*
* kulturnett.no - *informasjon om fortet*

Portal: Andre verdenskrig
**Overfladisk fascie** (latin: *fascia superficialis*) finnes i underhuden i de fleste deler av kroppen, blandet sammen med det retikulære laget i lærhuden. Den finnes på ansiktet, over den øvre delen av musculus sternocleidomastoideus, på nakken og oppå sternum. Overfladisk fascie er i hovedsak løst areolar bindevev og adipose og er den hinnen som primært bestemmer kroppens form. 

I tillegg til sin tilstedeværelse under huden, omgir denne typen fascie organer og kjertler, nevrovaskulære bunter, og den finnes på mange andre steder hvor den fyller opp tomrom. Overfladisk fascie fungerer som et lagringsmedium for fett og vann; som en passasjevei for lymfeårer, nerver og blodkar; og som en beskyttende hinne med funksjonalitet som «støtdemping» og isolasjon. Overfladisk fascie i øyelokkene, ørene, scrotum, penis og klitoris inneholder ikke fett.

På grunn av sine viskoelastiske egenskaper kan overfladisk fascie strekkes for å tilpasse seg akkumulasjonen av fettvev som følger med både ordinær og prenatal vektøkning. Etter graviditet og vekttap går den overfladiske fascien sakte, men sikkert tilbake til sin opprinnelige spenningsnivå.

Referanser
----------

1. ↑  Skandalakis, John E. (2002). *Surgical Anatomy and Technique, 2nd Ed.* Atlanta, GA: Springer. s. 1–2. ISBN 0-38798-752-5.
2. ↑  Paoletti, Serge (2006). *The Fasciae: Anatomy, Dysfunction & Treatment*. Seattle, WA: Eastland Press. s. 23–24. ISBN 0-939616-53-X.
3. ↑  Hedley, Gil (2005). *The Integral Anatomy Series Vol. 1: Skin and Superficial fascia* (DVD). Integral Anatomy Productions. Besøkt 17. juli 2006.
4. ↑  Norman Eizenberg, *General Anatomy:Principles and Applications* (2008), s. 70.
En **stavlegje** er den øverste horisontale stokken eller bjelken i en vegg av stavverk eller av lafteverk. I et grindverk er stavlegjen den horisontale stokken som hviler på øverst på knutepunktene mellom staver og beter. I alle disse byggemåtene er stavlegjene de takbærende leddene i konstruksjonen, unntatt i laftehus med åstak. Begrepet stavlegje er knyttet til byggemåtene i eldre norsk byggeskikk. I Midt-Norge og Nord-Norge ble det tilsvarende leddet i *stavlinehus* kalt *stavline*. På Vestlandet ble det kalt *takrame*. I eldre bindingsverk på Østlandet ble dette øverste leddet som bandt stolpene sammen og bar taket kalt *rem* eller *remstykke*. I moderne lett bindingsverk blir det samme bygningsleddet som oftest kalt *toppsvill*.

Betegnelsen «stavlegje» må opprinnelig ha oppstått i fagspråket blant tømrere som oppførte hus i *stavverk*, siden den uttrykkelig beskriver noe som «ligger på stavene». Da lafteverk fikk innpass i byggeskikken, ble betegnelsen overført også til laftehus, selv om de har vegger av liggende tømmer. Fra forskjellige dialekter kjennes i tillegg til «stavlægja» betegnelser som «gardlægja», «ålestokk», «raftlægje», «raftall», «raftstokk» og «veggbandstokk».

Noter
-----

1. ↑  Nicolaysen, N.: *Kunst og Haandverk fra Norges Fortid*. Første Række. Kristiania, Fortidsminneforeningen 1881-1891, s. 6.
2. ↑  Berg, Arne: *Norske tømmerhus frå mellomalderen*, Bind 1: Allment oversyn. Oslo 1989.

Litteratur
----------

* Herfindal, Kåre: *Grindbygningen – Innføring i ein byggjeteknikk*, Norges Husflidslag/Vestnorsk Kulturakademi 2004, ISBN 82-91195-26-9
* Volmer, Lutz og W.Haio Zimmermann (2012): *Glossary of Prehistoric and Historic Timber Buildings*. Verlag Marie Leidorf GmbH, Rahden. ISBN 978-3-86757-333-7
* Berg, Arne: *Norske tømmerhus frå mellomalderen*, Bind 1: Allment oversyn. Oslo 1989.
**Kristian Skjølaas** (født 18. juni 1949 på Lillehammer) er tidligere næringspolitisk leder i NHO Oslo og Akershus og er i dag[*når?*] eier av KESS Investment AS.

Oppvekst og utdannelse
----------------------

Skjølaas vokste opp i Kolbu på Østre Toten. Han har teknisk utdanning innen elektrofag, er godkjent elektroinstallatør og har tilleggsutdannelse fra Handelshøyskolen BI.[]

Før NHO
-------

Før Skjølaas kom til NHO har han vært elektrolærling og -montør på hos installatør Arvid Bråten på Toten, ingeniør i ABB, elektrosjef i Frydenlund Ringnes Bryggerier AS, opplæringsleder og personalsjef i Frydenlund Bryggerier og organisasjonssjef i Ringnes AS.[]

NHO
---

Skjølaas etablerte i 2011 sitt egnet selskap og er i dag[*når?*] eier av KESS Investment AS med datterselskapet KESS Education AS. Her er han deleier og styremedlem i selskapet. Dimensions Agri Technologies AS.[]

Han har vært forfatter og medforfatter i flere faglige artikler i Universitetsforlagets tidsskrift Praktisk økonomi & finans om familiebedrifter, privat aktivt eierskap og Business Angels.[]

Skjølaas er partner i Eierskiftesenter AS med prosjektlederansvar for Eierskiftealliansen i flere regioner.[]

Skjølaas var frem til 31. desember 2012 næringspolitisk leder i NHO Oslo og Akershus, og hadde i løpet av sine 20 år i Næringslivets Hovedorganisasjon ulike stillinger. Han var leder i mange år leder NHOs Forum for familiebedrifter og aktivt eierskap og har særlig arbeidet mye med familiebedriftenes kår i Norge.[] Han har også arbeidet mye med internasjonale spørsmål knyttet til utdannings- forskningspolitikk for bedrifts- og næringsutvikling. På disse arbeidsfeltene har Skjølaas sittet i en rekke i styrer, råd og utvalg utenfor NHO.[]

Eksterne lenker
---------------

* Skjølaas' egen blogg
* KESS Investment
Eksempel på overflate med positiv og negativ skjevhet. Målt overflateruhet sees til venstre, mens amplitudfordelnings-kurvene sees i midten, og lagringskurven (Abbott-Firestone-kurven) til høyre.
Tabell over typisk overflateruhet fra forskjellige produksjonsprosesser.
**Overflateruhet** er et mål som angir teksturen på en overflate. Overflateruheten angis ved at man måler det vertikale avviket fra overflatens ideelle form. Store avvik betyr stor ruhet, mens små avvik betyr at overflaten er flat og jevn.

Sammenlignet med en kurve vil altså grov ruhet innebære høy amplitude og lav frekvens.

Ruhet fra ulike bearbeidingsmetoder
-----------------------------------

Ulike bearbeidingsmetoder i maskinering og metallarbeid kan gi forskjellig ruhet. Følgende liste angir en grov sortering av hvilken overflateruhet man kan forvente med noen vanlige bearbeidingsmetoder ved normal bearbeiding (sortert fra grov til fin):

* Sandstøping (400-50 Ra µm)
* Smiing (400-50 Ra µm)
* Senkesmiing (100-20 Ra µm)
* Filing (12.5-1.6 Ra µm)
* Høvling eller planing (12.5-3.2 Ra µm)
* Dreiing (12.5-1.6 Ra µm)
* Boring (12.5-1.6 Ra µm)
* Fresing (12.5-0.8 Ra µm)
* Skraping (12.5-1.6 Ra µm)
* Rømming eller brotsjing (3.2-0.6 Ra µm)
* Sliping (3.2-0.4 Ra µm)
* Honing (0.8-0.1 Ra µm)
* Lepping (0.4-0.1 Ra µm)
* Polering (0.3-0.05 Ra µm)

Referanser
----------

1. ↑  *Verkstedhåndboka: mekaniske fag*. [Oslo]: Yrkesopplæring i samarbeid med Norges standardiseringsforbund. 1994. s. 27. ISBN 8258510029.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**James Walter McFarlane** (født 12. desember 1920 i Sunderland, død 9. august 1999 i Norfolk) var professor i europeisk litteratur og utgiver av *The Oxford Ibsen*.

Ved University of East Anglia opprettet han School of European Studies og spesialiserte seg på nordiske studier.

Oppvekst
--------

McFarlane vokste opp i Sunderland og ble elev av Bede Grammar School. Dernest ble han student ved St. Catherine's College i Oxford. Studiene ble avbrutt av soldattjeneste under 2. verdenskrig, da han tok del i Intelligence Corps. McFarlane avla embetseksamen i moderne språk i 1947.

Han startet sin akademiske karriere i 1947 som foreleser ved Institutt for tyske og skandinaviske studier ved King's College, Durham University. Her ble han kjent med nordmannen Harald Næss og med svensken Åke Leander. De kom begge til å øve avgjørende betydning for den retning McFarlanes forskningsinteresser tok.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12023339f[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Under krigen spilte han også fotball for Sunderland AFC.
3. ↑  Oxford Dictionary of National Biography. Volum 35, p. 377.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |