recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Nebesa obetovannyje*** (originaltittel: *Небеса обетованные*) er en sovjetisk film fra 1991, regissert av Eldar Rjazanov.

Handling
--------

Historien er lagt til slutten av Sovjetunionen, og de tilhørende forandringene i det økonomiske og sosiale samfunnet. I nærheten av en av en togstasjon i Moskva, på et deponi, bor en gruppe omstreifere. På grunn av en rekke årsaker, har en gang velstående mennesker mistet jobben, hjemmene, sine kjære, før de begynte å bo på en søppelfylling. Blant dem er: Anthemia, en talentfull artist, og hennes bror Fedor Yelistratov, som ble undertrykt under stalinismen. Solomon, en tidligere ingeniør, som mistet jobben etter at resten av familien hans emigrerte til Israel. En tidligere kokk og hushjelp Katya, som ble banket opp og sparket ut av hjemmet sitt av hennes alkohol-påvirkede sønn.

Lederen for alle disse uheldige menneskene er en tidligere parti-arbeider Dmitrij Loginov, som i likhet med sin venn Fedor tidligere ble sendt til en arbeidsleir. En kveld forteller Loginov sine venner noen utrolige nyheter. Han skal ha hatt kontakt med romvesener, som lovet å ta med seg alle disse ulykkelige menneskene til planeten deres - til stedet hvor lykke, glede og fred hersker. På en bestemt dag, til et bestemt klokkeslett, skal de hjemløse motta signalet fra disse skapningene: «blå snø» skal falle til jorden.

Alle menneskene forbereder seg derfor på en lang reise til en annen planet. Men sovjetiske myndigheter planlegger å avvikle hele deponiet for i stedet å bygge en ny fabrikk til å produsere kondomer. Loginov og de andre innbyggerne på søppelfyllingen forsøker å beskytte hjemmene deres. På en vinter-natt ser det ut til at «blå snø» begynner å falle fra himmelen. Alle som bor der går ut i håp om å møte de gode romvesenene. Men de møter i stedet tungt bevæpnet politi og stridsvogner som ønsker å fjerne alle de hjemløse fra området. Den «blå snøen» kom egentlig fra alle de store lampene som politiet brukte for å lyse opp området, og som avgir ett blå-aktig lys.

Skuespillere
------------

* Liya Akhedzhakova som Anthemia Stepanovna
* Olga Volkova som Katya Ivanova, tidligere kokk og tjenestepike
* Valentin Gaft som Dmitry Loginov, tidligere parti-medlem
* Leonid Bronevoy som Semyon Yefremovich Bakurin, pensjonert oberst
* Oleg Basilashvili som Fedor Stepanovich Yelistratov, Phimas bror
* Svetlana Nemolyaeva som Aglaya Sviderskaya. Loginovs tidligere kone
* Sergei Artsibashev som Kirill, er Katya Ivanovas eldste sønn
* Mikhail Filippov som Vasya, Katya Ivanovas yngre sønn
* Natalya Gundareva som Lyuska
* Natalia Shchukina som Jeannа. En student, og Fedor Yelistratovs kone
* Vyacheslav Nevinny som Stepan, en hjemløs
* Roman Kartsev som Solomon. En annen hjemløs, og Stepans kamerat

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 28. april 2016.
2. ↑  Небеса обетованные (1991)
3. ↑  Жена Валентина Гафта рассказала о его здоровье

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nebesa obetovannyje* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Nebesa obetovannyje* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Nebesa obetovannyje* på MovieMeter Rediger på Wikidata
**Torstein Tranøy** (født 8. januar 1964, død 7. september 2009) var en norsk journalist og forfatter.

Han startet sin journalistiske karriere i Radio RV i Trondheim. Deretter tok han journalistutdanning i Oslo, før han ble journalist i Klassekampen. Han var leder av redaksjonsklubben og sluttet sammen med de fleste redaksjonelt ansatte da ansvarlig redaktør Paul Bjerke ble avsatt i 1997. Året etter startet han som journalist i Dagens Næringsliv, der han arbeidet fram til sin død. Han spesialiserte seg på arbeidsliv, fagforeninger og tariffspørsmål. I 2007 gav han ut boka *Vallas fall* som handlet om Gerd-Liv Valla og Ingunn Yssen, og hvordan Valla gikk av som leder av LO.

Tranøy var homofil og ble valgt som leder av Det norske forbundet av 1948 i 1991 etter Kjell Erik Øie. Organisasjonen ble i 1992 innfusjonert i den nye organisasjonen Landsforeningen for lesbiske, homofile, bifile og transpersoner.

Tranøy døde brått i september 2009.

Bibliografi
-----------

* Torstein Tranøy: *Vallas fall, et innblikk i den skjulte maktkampen*, Forlaget Manifest, Oslo, 2007, ISBN 9788292866023.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Bjerke, Paul (9. september 2009). «Torstein Tranøy (1964–2009)». *Klassekampen* **(norsk)**. s. 10.
2. 1 2  Hellesnes, Pål (9. september 2009). «– Et tap for journalistikken». *Klassekampen* **(norsk)**. s. 10.
3. ↑  «Ny leder i Forbundet av 1948» **(norsk)**. Norwegian News Agency. 28. april 1991.
4. ↑  Djuve, Amund (9. september 2009). «Torstein Tranøy, 1964-2009». *Dagens Næringsliv* **(norsk)**. s. 8.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Meizhouprefekturet i Guangdong
**Meizhou** (kinesisk: 梅州; pinyin: *Méizhōu*) er en by på prefekturnivå i østre del av provinsen Guangdong sør i Folkerepublikken Kina med en befolkning på 4 863 800.

Historie
--------

Meizhou ble først etablert som prefektur ved navn **Jingzhou** i Nanhan-tiden (911-971). Navnet ble endret til Meizhou under Song-dynastiet og til **Jiaying/Kaying** under Qing-dynastiet. Det har også hatt navn som **Meixian**, til det ble Meizhou igjen i 1988.

Administrative enheter
----------------------

Feiring av kinesisk nyttår i Meizhou.
Byprefekturet Meizhou har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*), ett byfylke (市 *shì*) og 6 fylker (县 *xiàn*). 

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Meijiang | 梅江区 | Méijiāng Qū | 310 000 | 323 | 960 |
| **Byfylker** |
| 2 | Xingning | 兴宁市 | Xīngníng Shì | 1 130 000 | 2 104 | 537 |
| **Fylker** |
| 3 | Mei | 梅县 | Méi Xiàn | 610 000 | 2 754 | 221 |
| 4 | Dabu | 大埔县 | Dàbù Xiàn | 520 000 | 2 470 | 211 |
| 5 | Fengshun | 丰顺县 | Fēngshùn Xiàn | 670 000 | 2 710 | 247 |
| 6 | Wuhua | 五华县 | Wǔhuá Xiàn | 1 200 000 | 3 226 | 372 |
| 7 | Pingyuan | 平远县 | Píngyuǎn Xiàn | 250 000 | 1 381 | 181 |
| 8 | Jiaoling | 蕉岭县 | Jiāolǐng Xiàn | 220 000 | 957 | 230 |

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

Kinas riksvei 206, som også passerer dette området, løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.

Ellers ligger Qingxi-demningen i denne bykommunen.

Eksterne lenker
---------------

* Meizhou-prefekturets nettsider
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NLA **·** GeoNames
 |
Statue av gudinnen Mazu i Matsutempelet på Meizhou.
**Meizhou** (kinesisk: 湄洲岛, også romanisert *Meichow* og *Meichou*) er en øy i Meizhoubukten i bydistriktet Xiuyu i byprefekturet Putian i Folkerepublikken Kinas provins Fujian. Den er på 16 kvadratkilometer og har en 20 kilometer lang sandstrand.[]

Øyas mest kjente severdighet er Mazutempelet som ble bygd i år 987. Her rager en 14,5 meter høy statue av gudinnen Mazu. Den er bygd med 365 steiner, en for hver av årets dager. Ettersom Mazus fødselsdag markeres 23. mars hvert år, fører 323 trinn opp fra tempelet til statuen.

Referanser
----------

1. ↑  Edward Stanford (1908). *Atlas of the Chinese Empire* (1 utg.). s. 24,81. «Meichow{...}Meichow (island), Fukien 25.4 N 119.8 E»
2. ↑  «Current Intelligence Bulletin». CIA. 7. februar 1956. s. 4. Besøkt 18. august 2019. «Meichou»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Meizhou Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Leonard Marinus Christoffersen** (født 3. desember 1882 i Trondhjem, død 5. januar 1974 i Trondheim) var en norsk skøyteløper. Christoffersen var i sin tid tilknyttet Trondhjems Skøiteklub.

I 1900 fikk han bronse på 5000 m under NM allround i Trondheim, og havnet sammenlagt på fjerdeplass. I 1902 gjentok han bedriften under NM på Hamar. I 1900 deltok han også under VM allround i Frognerkilen, Kristiania (Oslo). Her ble det 8. plass på 500 m, 9. plass på 1500 m og 11. plass på 5000 m. I 1901 deltok han under NM i Kristiania, og fikk delt femteplass på 500 m og 11. plass på 5000 m. Samme år deltok han i EM på Øya stadion i Trondheim. Her ble det bronse på 5000 m og 10000 m, og 4. plass på 1500 m.

Christoffersen er registrert som Norges fjerde yngste VM-debutant for menn gjennom tidene. Han var 17 år, 2 måneder og 21 dager da han deltok i VM i Kristiania i 1900.

Christoffersen emigrerte til USA og Chicago i 1903 men returnerte allerede i 1905. Han er registrert som maler da han emigrerte. Han reiste med skipet Tasso og Stjerne-linjen til England. Fra Liverpool gikk turen over Atlanteren med SS Celtic.[]

Resultater
----------

* NM i Trondheim i 1900
	+ Bronse på 5000 meter med tiden 9:32:8 .:21
* EM i Trondheim i 1901
	+ Bronse på 5000 meter med tiden 9:35:4.:21
	+ Bronse på 10 000 meter med tiden 21:42:6.:21
* NM på Hamar i 1902
	+ Bronse på 5000 meter med tiden 9:19:2 .:21

Referanser
----------

1. 1 2   www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Norges yngste / eldste allround-VM debutanter (pr. 3. mars 2019)» (PDF). Norges Skøyteforbund. 3. mars 2019. Arkivert fra originalen (.pdf) 3. januar 2020. Besøkt 3. januar 2020.
3. 1 2 3 4  Amundsen, Finn (1948). *Skøyte-boken*. Oslo: Eget forlag.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leonard Christoffersen – Speedskatingbase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Leonard Christoffersen – SpeedSkatingNews.info Rediger på Wikidata

* (en) Leonard Christoffersen – SpeedSkatingStats.com Rediger på Wikidata
**Torsten Wustlich** (født 2. februar 1977 i Annaberg-Buchholz), tysk aker som deltok i de olympiske vinterleker 2006 i Torino og 2010 i Vancouver.

Wustlich vant en olympisk sølvmedlje i aking under vinter-OL 2006 i Torino. Sammen med André Florschütz kom han på andreplass i toer for menn bak brødrene Andreas og Wolfgang Linger fra Østerrike.

Wustlich har blitt verdensmester i aking seks ganger, tre i toer for menn og tre i mixed. 2001 i Calgary i toer, 2005 i Park City og 2008 i Oberhof i både toer og mixed og 2009 i Lake Placid i mixed.

OL-medaljer
-----------

* 2006 Italias flagg Torino - Sølv Sølv i aking, toer menn Tysklands flagg Tyskland

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Torsten Wustlich – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Torsten Wustlich – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Torsten Wustlich – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Torsten Wustlich – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Torsten Wustlich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Torsten Wustlich – FIL Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Leonard Hanson** (født 1887, død 27. oktober 1949) var en britisk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm. 

Hanson vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Italia og Ungarn. Det var fem lag fra fem nasjoner som var med i konkurransen som ble arrangert på Stockholms stadion. Det var mellom 16 og 40 deltakere på hvert lag. Han kom på tolvteplass i den individuelle konkurransen i mangekamp.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i turn, mangekamp lagkonkurranse (Storbritannia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leonard Hanson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Leonard Hanson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Leonard Hanson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Eocenostenus*** er en utdødd slekt av biller som plasseres i underfamilien øyekortvinger (Steninae) i den artsrike familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

Arten var 4,5-5 millimeter lang og spoleformet. Hodet var forholdsvis stort og bredt med store, men ikke spesielt utstående fasettøyne, disse fylte hele hodets sider. Pronotum var noe bredere enn langt og litt bredere enn hodet, avrundet firkantet, tett og kraftig punktert. Dekkvingene var noe bredere enn pronotum, litt rundede, tett og kraftig punkterte. Bakkroppen var kjegleformet.

Levevis
-------

Øyekortvingene er rovdyr som fanger spretthaler og andre smådyr. De store øynene gjør at de har godt syn og hjelper dem finne byttet. Munndelene kan skytes fram. Øyekortvinger kan finnes i de fleste miljøer på landjorden, men er særlig artsrike på gressmarker og på litt fuktige steder. Noen arter som lever ved vann kan seile på vannflaten ved å skille ut et vannavstøtende stoff som driver dem fremover.

Utbredelse i tid og rom
-----------------------

Arten er beskrevet fra sen Eocen (ca. 38-34 millioner år før nåtid) fra Monteils, Frankrike.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien øyekortvinger Steninae Macleay, 1825
					- Slekten †***Eocenostenus*** Cai, Clarke, Haung & Nel, 2014
						* †*Eocenostenus fossilis* Cai, Clarke, Haung & Nel, 2014

Referanser
----------

1. ↑  Cai, C.; Clarke, D. J.; Huang, D.; Nel, A. (2014) A new genus and species of Steninae from the late Eocene of France (Coleoptera, Staphylinidae). *Alcheringa: An Australasian Journal of Palaeontology* 38(4): 557-562.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Eocenostenus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Eocenostenus* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Eocenostenus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Eocenostenus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**La Franciade** (*Frankiaden*, 1572) er tittelen på et nasjonalt epos skrevet på fransk av Pierre de Ronsard (1524–1585), leder for den litterære gruppen La Pléiade, forsøkte å hedre kong Karl IX av Frankrike i storslått klassisk dikt i henhold til de strenge gresk-romerske forbilder. 

Det er diktet i tistavelsers vers (italiensk *decasillabo*), et episk versemål benyttet hovedsakelig av sørlige slavere, og var uvanlig på fransk, men ble benyttet etter ønske av kong Karl IX selv. Hvert vers består av nøyaktig ti stavelser. Diktet har som emne Frankrikes historie, allegorisk fortalt via Francien eller Francus, en sønn av Hektor, og således kunne Frankrikes opprinnelse knyttes til antikkens Troja.

Opphavet til denne nasjonale forestillingen tok Pierre de Ronsard fra en åndelig forløper til La Pléiade i Jean Lemaire de Belges verk *Les Illustrations de Gaule et Singularités de Troie* (1510–1514) som knyttet det keltiske Gallia (Frankrike) til ankomsten av frankerne med den trojanske «Francus», og keltiske Germania (Tyskland) til ankomsten av «Bavo», søskenbarn av Priamos (far til Hektor og Paris), og på dette viset konstruerte han en glansfull slektstavle til kong Pipin den yngre og Karl den store. 

Pierre de Ronsard hadde storslåtte planer for sin nasjonale epos *La Franciade*, men hadde ikke krefter til å fullføre det. Kun 4 av planlagte 24 bind ble utgitt. Til tross for diktets klassiske forbilder i henhold til Homer og Vergil er det heller ikke betraktet som vellykket. Dets verselinjer mangler kraft og storhet, fortellerstrukturen er langsom og gjentagende, og dets troskap til de klassiske forbilder, hovedsakelige Vergil er hemmende. Men det hadde uansett en betydelig innflytelse på teorien og praksisen av historiske epos i løpet av 1500-tallet og 1600-tallet.

Etter å ha mistet motet og i tillegg gunst da kongen døde og ved tronbestigelsen til kong Henrik III av Frankrike, trakk Ronsard seg tilbake til klosteret Croix-Val.

Referanser
----------

1. ↑  Frankrikes nasjonale opphavsmyte hadde Jean Lemaire de Belges tatt fra Benoît de Sainte-Maures *Le Roman de Troie* (*Romansen om Troja*)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***La Dépêche de Tahiti*** er en dagsavis som utgis i Papeete i Fransk Polynesia. Avisen ble startet i 1964. Ifølge utgiveren var opplaget på gjennomsnittlig 18 550 om dagen i 2008.

Avisen ble i 2014 kjøpt av investeringsselskapet Papyrus. Den var før dette eid av det franske mediekonsernet Groupe Hersant Média gjennom Groupe Hersant Média Polynésie, som også eide den andre franskpolynesiske dagsavisen, *Les Nouvelles de Tahiti*.

I 1979 tok *La Dépêche de Tahiti* opp i seg dagsavisen *Le Journal de Tahiti*, som startet i 1963. Hersant kjøpte i 1989 100 % av aksjene i *La Depeche de Tahiti*.

Referanser
----------

1. ↑  «La Dépêche de Tahiti, le quotidien de tous les Polynésiens» Arkivert 20. januar 2013 hos Wayback Machine. Groupe Hersant Média Polynésie.
2. ↑  «French Polynesia newspapers change owner», *Radio New Zealand International*, 1. mai 2014.
3. ↑  «Petit historique de la presse de Tahiti» Arkivert 2. mai 2014 hos Wayback Machine. *Tahiti-Pacifique*, nr. 217, mai 2009.
**Jarnail Singh** (punjabi: ਜਰਨੈਲ ਸਿੰਘ; født i 1973 i Delhi i India, død 14. mai 2021 i Delhi) var en indisk journalist og politiker.

Han tilhørte Aam Aadmi Party (AAP), og var folkevalgt til Delhi Legislative Assembly for velgkretsen Rajouri Garden til 6. januar 2017, da han fratrådte for å kuinne konkurrere for AAP mot den sittende CM Parkash Singh Badal.

Biografi
--------

### Journalistisk karriere

Jarnail Singh tok diplom i journalisme fra *YMCA Institute for Media Studies and Information Technology*. Han begynte som reporter for *Amar Ujala*, ble deretter korrespondent for den hindispråklige dagsavisen *Dainik Jagran* der han ble i over et tiår. Han tiltrakk seg medienes oppmerksomhet da han kastet en sko mot Indias *Home Minister* P. Chidambaram under en pressekonferanse 7. april 2009. Singh mente at ministeren hadde handlet galt i forbindelse med etterforskningen av en poogrom mot sikhene i 1984.

### Politisk karriere

Jarnail Singh stilte til valg i 2014 for Lok Sabha, men tapte mot Pravesh Verma fra BJP med en margin på 268.586 stemmer. I valgene i 2015, da det gikk om plass i Delhi Legislative Assembly, kom han inn fra valgkretsen Rajouri Garden.

Han forveksles av og til med Jarnail Singh, en politiker fra samme parti som likeså var folkevalgt til Delhi Legislative Assembly, men fra valgkretsen Tilak Nagar.

### Død

Singh døde i Delhi av covid-19 den 14. mai 2021.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Jarnail Singh: Profile of a shoe thrower
3. ↑  «Jarnail Singh: Man who hurled shoe at P Chidambaram is AAP candidate». Economic Times Portal. 16. februar 2014.
4. ↑  Vishal Kant (13. januar 2015). «Pravesh Verma conquers West Delhi by record margin». *The Hindu*.
5. ↑  Rajouri Garden results
6. ↑
7. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Profile on AAP website Arkivert 9. februar 2015 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
*Andre med lignende navn: entomologen Arne Fjellberg*

**Arne Fjelberg** (født 11. februar 1907 i Larvik, død 20. august 1960) var en norsk prest, kjent som aktiv motstandsmann under okkupasjonen.

Fjelberg hadde teologisk embeteksamen fra Universitetet i Oslo i 1933 og virket som prest i Frogner kirke i Oslo og senere Uranienborg menighet i Oslo. I 1953 ble han tilsatt som rektor ved Det praktisk-teologiske seminar ved Universitetet i Oslo.

Han engasjerte seg sterkt i den såkalte Kirkekampen og ble med i Den midlertidige kirkeledelse fra 1943 til 1945.

Etter krigen var han med på å starte kulturforlaget Land og kirke og han engasjerte seg i tidsskriftet *Kirke og Kultur*. Fjellberg hadde mange interesser ut over det kirkelige felt og var med i en rekke styrer og utvalg, i Rotary-bevegelsen, Det dansk–norske samarbeidsfond og i Kronprinsesse Märthas minnefond. Han var medarbeider i *Verdens Gang* og *Morgenbladet*. 
Han oversatte salmer og mest kjent er «Deg være ære»

Arne Fjelberg døde 1960, bare 53 år gammel. Han er gravlagt på Vestre gravlund i Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* Store Norskes artikkel om Fjelberg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Geni
 |
**Harold Ellis «Moose» Watson** (født 14. juli 1898, død 11. september 1957) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i vinter-OL 1924 i Chamonix.

Watson ble olympisk- og verdensmester i ishockey i vinter-OL 1924 i Chamonix. Han spilte på Toronto Granites som representerte Canada i OL-turneringen. Det canadiske laget vant turneringen overlegent, de vant alle fem kampene. De vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 85-0; Tsjekkoslovakia 30-0, Sverige 22-0 og Sveits 33-0. I semifinalen beseiret de Storbritannia med 19-2 og i finalen USA med 6-1. OL-turneringen i ishockey var også verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Canadas OL-lag (Torono Granites) var Watson, Cyril Slater, Reginald Smith, Dunc Munro, Harold McMunn, Albert McCaffery, Beattie Ramsay, Jack Cameron og Ernie Collett. Watson spilte alle fem kampene i turneringen og scoret trettisju mål.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Gull **Gull** i ishockey (Canada)

VM-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Gull **Gull** i ishockey (Canada)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harry Watson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harry Watson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Harry Watson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Harry Watson – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Harry Watson – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Harry Watson – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Rosenkorsets egyptiske museum** (engelsk: *Rosicrucian Egyptian Museum*, REM) er grunnlagt av AMORC, og befinner seg i Rosicrucian Park i nabolaget Rose Garden til byen San Jose i California. Rosenkorsordenen fortsetter å støtte og utvide museet. Grunnleggeren av AMORC, Harvey Spencer Lewis, var samler av ulike gjenstander som hadde mystisk symbolverdi, mange av dem fra oldtidens Egypt, og bidro selv med å finansiere arkeologiske ekspedisjoner til Egypt. Resultatet av dette er utstilt i museet. 

I dag har det et av de største utstillingene av oldtidsgjenstander fra Egypt i vestlige USA. Museet har etterligninger av egyptiske oldtidsgraver som ble hogd ut av fjellet, rekonstruert på grunnlag av fotografier og skisser fra ekspedisjoner til gravene ved Beni-Hassan i Egypt. Veggene er dekket med scener fra *Den egyptiske dødeboken*:

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑   Black, Annetta: «San Jose, California, Rosicrucian Egyptian Museum». *Atlas Obscura*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rosicrucian Egyptian Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Museum | USA

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Arne Magnus Espeland** (1885–1972) var en lærer og forfatter. Han skrev «en rekke humoristiske og bygdehistoriske fortellinger, romaner og dikt» , blant annet fra kapertiden på Lista under Napoleonskrigene 1807-14. 

> Arne Espelands diktning er en kjærlighetserklæring til dette folket og denne landsdelen som han var så glad i. Det er ingen søtsuppe-romaner han har skrevet. Han kan ofte være skarp og rammende, vittig og underfundig, men alltid hadde han det muntre blinket i øyet som bar over med alt.
> 
> 
> Olav Omland 
> 
>

Liv og virke
------------

Espeland var sønn av en lærer. Han tok eksamen ved Kristiansand lærerskole 1906 og arbeidet som lærer i Krødsherad og andre steder før han i 1912 slo seg ned i Stavanger. Her arbeidet han som lærer inntil han i 1938 ble ansatt som programsekretær i NRK med base i Stavanger. For NRK laget han blant annet også Barnetimen, og noen av disse kom i bokform.

Espeland debuterte som forfatter i 1909 med «ei lita og kravlaus bok» kalt *Blide og sure andlit*, og skrev etterhvert i flere sjangre og på begge målføre. Folkelivsskildringene *Svensken* (1924) og *Martengel* (1925) er på bokmål, og er gjenutgitt i 2010. Romanene *Klar til batalje* (1961) og *Med livet i nevane* (1964) skildrer kapertida. Diktsamlingen *Vårherres palett, Lista* (1924, gjenutgitt 2008) var en kjærlighetserklæring til hjembygda.

Espeland var redaktør for det biografiske oppslagsverket *Norske skulefolk* (1934) og for *Sanger og viser fra Rogaland* (1935). I 1959 gav han ut en bok om vennen og kollegaen Jens Tvedt. Han hadde tidligere arbeidet for å få utgitt Tvedts samlede skrifter. Bokverket ble skrinlagt, men Espeland bidro til å få reist en byste av Tvedt sentralt i Stavanger i 1932.

Espeland fikk Kongens fortjenstmedalje i gull i 1955.

Arne Espeland er begravet ved Vanse kirke.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Arne Espeland i Store norske leksikon
2. ↑  Olav Omland. «Listalandets dikter Arkivert 2016-04-06, hos Wayback Machine.» i *Julehilsen fra Flekkefjord*, 1972
3. ↑  lokalhistoriewiki.no Arne Espeland
4. 1 2 3  Olav A. Loen. «Arne Espeland Arkivert 2016-04-06, hos Wayback Machine.» I: *Bygda gav diktarsyn*. Rune forlag, 1970 (ebok)
5. ↑  klokkhammerforlag.no Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
6. ↑  Tildeling av Kongens fortenestemedealje

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arne Espeland hos Sceneweb Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Tsjita oblast i Russland, før sammenslåingen i 2008.
Tsjita oblasts våpen
Tsjita oblasts flagg
**Tsjita oblast**, (russisk Читинская область) var et føderasjonssubjekt (*oblast*) i Russland. 1. mars 2008 ble den slått sammen med det selvstyrte området Agino-Burjatsk til det nye føderasjonssubjektet Zabajkalskij kraj. Hovedstaden var Tsjita, arealet 431 500 km² og innbyggertallet 1 155 000 (folketelling 2002).

Tsjita oblast ligger syd i Sibir, og grenser til Mongolia og Kina i syd. Området består hovedsakelig av middels høye fjell, (600-700 meter over havet), men fjellkjeden *Kodar* i nord når opp til 3000 meter over havet. Omtrent halvparten av territoriet er skogkledt, og her er mange innsjøer. Klimaet er kontinentalt, middeltemperaturen i januer er – 30 grader celsius, i juli + 20 grader celsius. Området i nord har permafrost. Naturressursene omfatter forekomster av gull, molybden, tinn, bly, sink og kull. Matproduksjon i området er hovedsakelig saueavl. I liten skala blir det dyrket poteter, grønsaker, hvete, havre, bygg og bokhvete. Den transsibirske jernbanen går gjennom området.

Befolkningen er hovedsakelig russere, men det bor også blant annet mange burjater, spesielt i Agino-Burjatsk. 

Den første befolkningen en kjenner i området var burjater og mongoler. På 1200-tallet ble det del av det mongolske riket. De første russerne som kom hit var kosakker i 1653. Allerede i løpet av 1600-tallet oppstod de første permanente russiske støttepunktene. I 1689 ble grensen til Kina regulert ved *Nertsjinsk-traktaten*. Etter den russiske revolusjonen var Tsjita i hendene på kontrarevolusjonære styrker, *hvitegardister*, mellom 1918 og 1920. fra 1920 til 1922 var Tsjita hovedstad for den sovjetisk-kontrollerte *Fjernøstlige republikken*, som i 1922 ble slått sammen med den russiske sovjetrepublikken. Tsjita oblast ble opprettet i 1937. Etter oppløsingen av Sovjetunionen ble Tsjita oblast et føderasjonssubjekt i Den russiske føderasjon. Ved det siste valget til lovgivende forsamlingen i Tsjita oblast, 17. oktober 2004, ble Det forente Russland det klart største partiet, med 35,6 % av stemmene.

Eksterne lenker
---------------

* Kommersant artikkel på engelsk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Wulfstan** (død 28. mai 1023) var erkebiskop av York fra 1003 til sin død. Han var den andre erkebiskop av York med dette navnet. Han er, sammen med Alfric av Eynsham, en av de fremste forfatterne i den benediktinske reformperioden i England.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Man antar at Wulfstan innledet sitt liv som kleriker som munk i benediktinerordenen. 

### Biskop av London

Han ble biskop av London i år 996. 

Mens han var biskop der, skrev han en serie prekener som viser stor kyndighet i retorisk prosa. Han skrev i en rytmisk form med allitterasjon. Prekenene ble skrevet på gammelengelsk, selv om de er kjent under sine latinske navn. 

Den mest kjente av dem er *Sermo Lupi ad Angelos* («Ulvens preken til anglerne»), hvor han fremstiller danene som en straff fra Gud for engelskmennenes synder: Han anklaget det engelske folk for umoral og dårlig disiplin. Wulfstan anså vara dette som årsaken til at Gud lot vikingene herje landet.

*Sermo Lupi* inneholder en svart liste over syndere, hekser og illgjerningsmenn, og blant dem nevnes blant annet *waelcyrge* - sammr ord som valkyrier, asaguden Odens kvinneliga vesen som velger ut de falne kjemparne på slagmarken og fører dem til Valhall.

Flere av hans prekener omhandler de siste ting og Antikrists komme.

Under Ethelred II den rådville og Knut den store var han ansvarlig for å skrive ned engelsk lov, både verdslig og kirkelig. Han ser ut til å ha hatt en viktig posisjon ved hoffet.

### Erkebiskop av York

I år 1002 ble han valgt samtidig til biskop av Worcester og erkebiskop av York, og innehadde begge embedene til 1016, da han frasa seg Worcester, men forble som erkebiskop av York frem til sin død.

Referanser
----------

1. 1 2   The Wiley Blackwell Encyclopedia of Anglo-Saxon England, side(r) 563[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Barlow, Frank (1970). *Edward the Confessor*. Berkeley: University of California Press.
* Bethell, DL (1969). Bethell, DL (1969). "English Black Monks and Episcopal Elections in the 1120s" i *The English Historical Review* 84 (333): s. 673-694.
* Davidson, HR Ellis 1964. "Nordens gudar och myter" s. 61.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Aelstan** | **Biskop av London**(996–1004) | Etterfølger:**Aelfhun** |
| Forgjenger:**Ealdwulf** | **Biskop av Worcester**(1003) | Etterfølger:**Leofsige** |
| Forgjenger:**Ealdwulf** | **Erkebiskop av York**(1003–1023) | Etterfølger:**Aelfric Puttoc** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Arne Gunnar Lund** (født 11. mai 1918 i Halden, død 1971) var en norsk offiser og politiker (Høyre).

Han var sønn av fullmektig Thor Eugen Lund og hustru Gunda Josefine Birgitte Grimstad. Han giftet seg i 1950 med Kristi Skinnes. Lund tok militær utdannelse i Norge, Storbritannia og Amerika. Etter den andre verdenskrig var han stabsadjutant i Forsvarsstaben og Hærens overkommando, senere kontorsjef i Forsvarsdepartementet. Mellom 1954 og 1957 tjenestegjorde han ved hovedkvarteret for NATOs sjøstridskrefter i Adriaterhavet, deretter som stabssjef for Hærens 1. divisjonskommando. I 1963 ble han sjef for Garnisonen i Sør-Varanger, i 1964 oberst og personalsjef i Hærens stab.

Lund var statssekretær for statsråd Håkon Kyllingmark i Forsvarsdepartementet under regjeringen Lyng i 1963 og igjen for statsråd Otto Grieg Tidemand under regjeringen Borten fra 1965 til 1968. Han hadde tidligere vært kommunepolitiker i Bærum.

Fra 1968 til sin død var han Norges forsvarsattaché ved ambassadene i Washington, D.C. og Ottawa med grad av generalmajor. Lund ble posthumt tildelt Legion of Merit for «usedvanlig fortjenstfullt virke».

Referanser
----------

1. ↑  Møller, Tryggve Juul (1962). «Lund, Arne Gunnar». *Studentene fra 1937. Biografiske opplysninger, statistikk og artikler samlet til 25 års jubileet 1962*. Oslo. s. 331.
2. 1 2 3  «Dødsfall». *Arbeiderbladet*: 9. 11. februar 1971.
3. ↑  «Statsråd». *Arbeiderbladet*: 10. 8. april 1957.
4. ↑  Statssekretærene i John Lyngs regjering Arkivert 8. april 2015 hos Wayback Machine.  *Statssekretærarkivet*, Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste.
5. ↑  Statssekretærene i Per Bortens regjering Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.  *Statssekretærarkivet*, Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste.
6. ↑  «Høy utmerkelse til gen.major A.G. Lund». *Aftenposten*: 9. 8. oktober 1971.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arne Gunnar Lund hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
Wulong i Chongqing
**Wulong** (kinesisk: 武隆县; pinyin:  *Wǔlóng Xiàn*) er et fylke i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina.

I 1999 hadde fylket et folketall på 395 596 innbyggere, og 400 000 i 2004.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Her vi finner vi den enorme Bengshui-demningen med installert 1.750 MW vannkrafteffekt. I fylket ligger ellers Jiangkou-demningen med vannkraftverk på 300 MW, drevet av energiselkapet China Datang Corporation.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  Beskrivelse (Phoer.net) Arkivert 20. november 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Wulf Isebrand** var en bonde og hærfører fra Ditmarsken i det nåværende Schleswig-Holstein i Tyskland. Han ledet Ditmarskens bondehær, da den selvstyrte bonderepublikken ble angrepet av Kongeriket Danmark og Hertugdømmet Holstein i februar 1500. Wulf Isebrand ledet ditmarskerne til en overraskende seier i slaget ved Hemmingstedt, hvor de jaget en dobbelt så stor hær av leiesoldater og adelsmenn, anført av kong Hans av Danmark, Norge og Sverige og hertug Frederik av Holstein, på flukt. Seieren gjorde Isebrand til folkehelt i Ditmarsken. Han er første gang nevnt i skriftlige kilder fra Heide fra 1499, i forbindelse med en disputt mellom Ditmarsken og Hamburg. Ifølge krønikeskriveren Neocorus skal Wulf Isebrand ha dødd i 1506.

Referanser
----------

1. ↑   CERL Thesaurus, oppført som Wulf Isebrandt, CERL-ID cnp01151578[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Deutsche Biographie, oppført som Wulf Isebrandt, Deutsche Biographie-ID 136221858[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Deutsche Biographie-ID 136221858[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Slaget ved Hemmingstedt (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Wulfric** er et gammelengelsk mannsnavn.

Etymologi
---------

Navneleddet *wulf* har opprinnelse i germanske *\*-wulfaz*, «ulv». Den norrøne formen av leddet er *ulfr*.
Navneleddet *ric* har opprinnelse i keltiske *rix*, «hersker, konge», og urgermanske *\*rīkia*, «mektig, rik». Den tilsvarende latinske formen er *rex*. Den norrøne formen av navneleddet er *ríkr*.

*Úlfrekr* og *UlfríkR* var norrøne former av navnet, og *Ulfrik* den gammeldanske og gammelsvenske formen. *Úlfrekur* er en islandsk form og *Ulvrek* en norsk form av navnet.

Legg merke til at *Wulfric* ikke er en eldre form av *Ulrik*, som isteden har opprinnelse i gammelhøytyske *Uodalrich* og er dannet av *uodal*, «odel», og *rīhhi*, «mektig, rik».

Utbredelse
----------

*Wulfric* er kjent brukt i England fra 800-tallet. *Wulfric* var et populært mannsnavn i England fra 900-tallet til 1100-tallet.

|  |
| --- |
|  |
| Historisk utvikling av populariteten til navnet Wulfric i Englands flagg England. |

*UlfríkR* er kjent brukt i fire forskjellige runeinnskrifter fra vikingtiden, så navnet var kjent i Norden, men antakelig ikke blant de mest brukte på den tiden.

Den islandske formen *Úlfrekur* er brukt i sagaen Hjálmþés saga ok Ölvis fra 1300-tallet eller tidligere. Navnet *Úlfrekur* er i dag brukt som hestenavn på Island.

Kjente personer med navnet
--------------------------

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

* Wulfric Spot (død ca. 1002), engelsk magnat
* Wulfric av Haselbury (ca. 1090 – ca. 1154), engelsk prest

Referanser
----------

1. ↑  «Prosopography of Anglo-Saxon England». King's College London. Besøkt 21. oktober 2015.
2. ↑  Talan Gwynek  (1999). *Late Sixteenth Century English Given Names*. England.
3. ↑  Scott Smith-Bannister  (1997). *Names and Naming Patterns in England, 1538-1700*. England: Clarendon Press.
4. ↑  Eleanor Nickerson. «British Baby Names». britishbabynames.com. Besøkt 31. august 2015.
5. ↑  Sarah Waldock. «Top 50 Male Names by the century pre-conquest to 1600». sarahs-history-place.blogspot.com. Besøkt 2. september 2015.
6. ↑  «British Baby Names». britishbabynames.com. Besøkt 17. september 2015.
7. ↑  «Nordiskt runnamnslexikon». Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 4. november 2015.
8. ↑  «Icelandic horse names - male». Besøkt 23. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Behind the Name: Wulfric
* (en) Think Baby Names: Wulfric
**Kobbvågen** er et sted med store forekomster av gabbro, beliggende helt vest i Vesterålen. Man kjenner ikke til så store forekomster av dette geologiske materialet noe annet sted i Vesterålen, og i dag drives forekomstene i regi av Kobbvågen Knuseverk AS.

Statens vegvesen etablerte knuseverk og asfaltverk i Kobbvågen alt i 1989, for å sikre grus og alfaltmasse til Vesterålen. Vegvesenet avviklet produksjon i Kobbvågen 12 år senere. Da flyttet Vegvesenet til Lødingen Vestbygd. Årsaken var blant annet at man fikk en bedre geografisk plassering, mer sentralt om man skulle forsyne nordre Nordland og søndre Troms. 

Men det var mer gabbro i Kobbvågen, og i 2001 ble Kobbvågen Knuseverk AS etablert. Målet var nå å produsere i større skala for salg i hele Nord-Norge. Knuseverket har egen utskipingskai. I dag (2011) sysselsetter knuseverket fem mann og har kapasitet til å produsere 250 000 tonn i året.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Kobbvågen Knuseverk AS (Besøkt 16. januar 2011)
**Wuling** (kinesisk: 武陵区; pinyin: *Wǔlíng Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Changde i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 297,4 kvadratkilometer og talte 408 359 innbyggere i 2004. Wuling er sentrum og administrasjonssete i Changde.

Økonomi og samferdsel
---------------------

I Wuling er det under utbygging enorme kompleks av kraftverk knyttet til elva Yuanjiang, med både kullkraftverk og ti vannkraftverk som knyttes sammen i en, lokal produksjonsorganisasjon. Det er Xiangtou International som bygger ut anleggene, med ulike operatører for de ulike kraftverk.

Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Referanser
----------

1. ↑  Et av dem er Meiya Power Company: Meiya Power Company – Projects Arkivert 14. januar 2012 hos Wayback Machine.. Besøkt 27. desember 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens sider Arkivert 16. desember 2009 hos Wayback Machine.
**Leif Strand** (født 1942 i Bengtsfors) er en svensk musiker, komponist, dirigent og arrangør. Fra 1995 er han bosatt i Bovallstrand.

Strand fikk sin utdanning fra 1960 til 1970 ved Kungliga Musikhögskolan hvor han blant annet gikk fem år i klarinettklassen og tre år i dirigentklassen. 

I 1965 startet han *Leif Strands Kammarkör* og innledet da også samarbeid med Jan Johansson, Georg Riedel, Arne Domnérus, Göran Fristorp, Janne Schaffer, Björn J:son Lindh og flere andre musikere. I 1997 startet han *Leif Strands Damkör*. 

Som komponist, arrangør og korleder har han gitt ut et 30-tall plater. Leif Strand fikk i 1994 *Svenska statens livslånga konstnärsstipendium* og i 2002 fikk han *Göteborgs kulturpris*.

Diskografi
----------

* 1971 – *Var hälsad sköna morgonstund*
* 1982 – *Missa Pro Pace – En fredsmässa*
* 1983 – *Divina*
* 1986 – *New Age – De 12 årstiderna*
* 1988 – *Zodiak – De tolv temperamenten*
* 1997 – *Som fågeln vid ljusan dag*
* 2000 – *Våra systrar gå i brokiga kläder* (Leif Strands Damkör och Helen Sjöholm, Sharon Dyall m.fl.)
* 2003 – *When you wish upon a star* (Leif Strands Damkör och GöteborgsMusiken)
* 2007 – *Ett barn är fött* (Leif Strands Damkör och Jönköpings sinfonietta)
* 2020 – *Leif Strands Requiem (Leif Strands Damkör & Symfoniorkester)*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leif Strand på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Leif Strand på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Søndhordlands fogderi** var et fogderi i Søndre Bergenhus amt, som i hovedtrekk omfattet regionen Sunnhordland. Totalt 3 144 km². Det grenset til Nordhordland fogderi i nord, Hardanger og Voss fogderi i øst og Ryfylke fogderi i sør.

Inntil 1857 het fogderiet **Søndhordland og Hardanger fogderi** *(Søndhordlehn og Hardanger Fogderie)* og omfattet da også Hardanger, samt Austevoll, Fuse, Os og Samnanger. I 1857 ble Hardanger overført til nye Hardanger og Voss fogderi, mens herredene Fuse og Os og sognene Austevold og Møkster i Sund herred ble overført til Nordhordland fogderi.

Fra 1857 omfattet Søndhordlands fogderi herredene Stordøen, Finnaas, Fjelberg, Etne, Skaanevik, Tysnæs, Strandebarm og Kvindherred. Fitje herred ble utskilt fra Stordøen i 1860, Sveen herred ble utskilt fra Finnaas i 1861, og Valestrand herred ble utskilt fra Stordøen i 1868.

Fra 1917 benevnt *Sunnhordland fogderi*.

I 2011 tilsvarer det kommunene Bømlo, Etne, Fitjar, Kvinnherad, Stord, Sveio og Tysnes, og deler av kommunene Austevoll (sørøstdelen av øyene *Huftarøy* og *Selbjørn* overført fra Fitjar i 1964), Jondal (bygden *Kysnesstranda* overført fra Strandebarm i 1964), Kvam (bygdene *Innstranda*, *Strandebarm*, *Omastrand* og *Mundheim* overført fra Strandebarm og Varaldsøy i 1964) og Vindafjord (tidligere Ølen kommune innlemmet i 2006).

Skipreider
----------

Søndhordland fogderi var i skattematrikkelen 1647 inndelt i følgende skipreider:

* Os
* Strandvik
* Strandebarm
* Kvinnherad
* Skånevik
* Etne
* Fjelberg
* Førde
* Føyno
* Våg
* Uggdal

| * v
* d
* r
Norges fogderier |
| --- |
| 
* Idd og Marker
* Rakkestad
* Moss
* Aker og Follo
* Nedre Romerike
* Øvre Romerike
* Hedemarken
* Solør og Odalen
* Østerdalen
* Gudbrandsdalen
* Toten
* Hadeland og Land
* Valdres
* Ringerike og Hallingdal
* Buskerud
* Numedal og Sandsvær
* Jarlsberg
* Larvik
* Bamble
* Nedre Telemarken
* Øvre Telemarken
* Nedenes
* Sætersdalen
* Mandal
* Lister
* Jæderen og Dalerne
* Ryfylke
* Søndhordland
* Nordhordland
* Hardanger og Voss
* Sogn
* Sønd- og Nordfjord
* Søndmøre
* Romsdal
* Nordmøre
* Fosen
* Orkedalen
* Guldalen
* Strinden og Selbu
* Stjør- og Værdalen
* Inderøen
* Namdalen
* Helgelands
* Søndre Helgeland
* Nordre Helgeland
* Salten
* Lofoten og Vesteraalen
* Senjen og Tromsø
* Finmarkens
* Alten
* Tanen

 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
|  i langrenn: |
| De olympiske ringer Vinter-OL for ungdom |
| Gull | 2016 Lillehammer | Kombinert mixlag |

**Vitalij Ivanov** (russisk Виталий Иванов, født 22. oktober 1998) er en russisk langrennsløper, som har gull i kombinert stafett for mixlag ved Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer som fremste internasjonale meritt.

Idrettskarriere
---------------

2014/15
Ivanov deltok ved European Youth Olympic Festival i januar 2015, og fikk 7.-plass i lagkonkurransen i kombinert som beste resultat. På normalbakke / 5 km kom han på 30.-plass, og på normalbakke / 10 km fullførte han ikke.

2015/16
Han deltok ved Vinter-OL for ungdom 2016, der han fikk én medalje. I øvelsen kombinert stafett, der to langrennsløpere, to skihoppere og en kombinertløper utgjorde et lag, fikk Russland gull, der han gikk sammen med Sofia Tikhonova, Igor Fedotov, Maksim Sergeev og Maja Jakunina. Individuelt kom han på 12.-plass på normalbakke / 5 km.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vitalij Ivanov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vitalij Ivanov – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos ungdoms-OL 2016 Arkivert 17. februar 2016 hos Wayback Machine.
Den helliges bein i Ruprechtskirche i Wien
Vitalis av Milano, av Richard de Montbaston (martyrium ved levende begravelse)
Basilikaen San Vitale i Ravenna. Til venstre av personene i buen en fremstilling av den hellige Vitalis
**Vitalis** var en kristen martyr. Hans tid oppgis enten til det 1. århundre eller det 2. århundre e.Kr.

Helgenlegende
-------------

Legenden forteller at Vitalis var en romersk offiser som var til stede da en annen mann led martyrdøden i Ravenna og oppmuntret ham til ikke å miste troen. Dette skal ha skjedd i 171 under keiser Markus Aurelius (161-80). En annen versjon sier at hans martyrium skjedde ca år 60 under keiser Nero (54-68), mens en tredje versjon sier at det skjedde under keiser Decius (249-51).

Ifølge hagiografiene var han en soldat som led martyrdøden år 62 ved å bli levende begravd for å ha hjulpet de forfulgte kristne i Ravenna.

En legende forteller at Vitalis led martyrdøden sammen med sin hustru Valeria og deres sønner Gervasius og Protasius.

Basilikaen San Vitale i Ravenna fra 500-tallet er etter legenden bygd der han ble martyrdrept. Den er fortsatt en av de vakreste og usedvanlige kirkene i Italia. Kirken var den første sentralkuppelkirken i hele vesten og var forbilde for Karl den stores palasskapell i Aachen.

Se også
-------

* San Vitale, kirke i Ravenna
* San Vitale, kirke i Roma
* Santi Vitale e Compagni Martiri in Fovea, menighet i Roma
* San Vidal, kirke i Venezia

Referanser
----------

1. ↑  Per Einar Odden: De hellige Vitalis og Valeria av Ravenna, katolsk.no, lest 7. februar 2020.

Litteratur
----------

* *The Oxford Dictionary of Saints* **(engelsk)**. Oxford: Oxford University Press. 1992. s. 483. ISBN 0-19-283069-4.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vitalis of Milan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Bang Records** er et plateselskap, dannet i 1965 av Bert Berns sammen med partnere fra Atlantic Records: Ahmet Ertegün, Nesuhi Ertegün og Jerry Wexler (Gerald). Forbokstavene danner selskapsnavnet: BANG.

Dannelsen
---------

Berns hadde vært produsent ved Atlantic Records i en rekke år da han sammen med de andre sentrale partnerne ville danne et uavhengig plateselskap. Ganske tidlig tok Berns full kontroll over selskapet og ved Bang fikk han umiddelbar suksess med en rekke hits, blant andre «I Want Candy» med The Strangeloves, «Hang on Sloopy» med The McCoys, «Brown Eyed Girl» med Van Morrison og «Solitary Man» med Neil Diamond.

Utvikling
---------

Opprinnelig sto Bang for egen distribusjon, men in 1978 undertegnet de en distribusjonsavtale med CBS Records, inntil selskapet tidlig på 1980-tallet ble kjøpt av Columbia Records som da var en del av CBS. Gjennom sitt eierskap i CBS Records sitter Sony med rettighetene til Bangs produksjon, bortsett fra Neil Diamonds arbeider som han har rettighetene til selv.

Bang Records artister
---------------------

* Paul Davis
* Neil Diamond
* The Lost Souls
* The McCoys
* Van Morrison
* Nigel Olsson
* The Strangeloves
* Brick
* Peabo Bryson
* Derek

Eksterne lenker
---------------

* Historien om The Bang Records (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |