recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jadwiga Maria Rutkowska** (Abisiak, Dobrowolska) (født 2. februar 1934, død 19. juni 2004 i Warszawa) var en polsk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo. 

Rutkowska vant en olympisk bronsemedalje i volleyball under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Hun var med på det polen laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for menn bak Japan og Sovjetunionen. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Japan vant to kamper og tapte to. Rutkowska spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Japans flagg Tokyo - Bronse Bronse i volleyball damer Polens flagg Polen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jadwiga Rutkowska – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jadwiga Rutkowska – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Jadwiga Rutkowska – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jadwiga Rutkowska – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Jadwiga Rutkowska – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Jadwiga Rutkowska – Volleybox Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**Mohammad Jafar Salmassi** (persisk: محمد جعفر سلماسی født 1918 i Kadhimiya i guvernementet Bagdad, død 1999 i Teheran) var en iransk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Salmassi vant en olympisk bronsemedalje i vektløfting under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i den nest letteste klassen, fjærvekt opp til 60 kg. Det var totalt seks vektklasser, en mer enn under de fire foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen, Paris, Los Angeles og Berlin. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Salmassi løftet sammenlagt 312,5 kilo, tjue kilogram mindre enn gullvinneren Mahmoud Fayad fra Egypt og fem kilo mindre enn Rodney Wilkes fra Trinidad og Tobago som fikk sølv.

Salmassi vant gullmedaljen i 60-kilosklassen i de første Asialekene 1951 i New Delhi i India.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1948 Storbritannias flagg London - Bronse i vektløfting, fjærvekt Irans flagg Iran

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jafar Salmassi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jafar Salmassi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jafar Salmassi – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Leonhard Blasius** (også kalt *Lennart, Leinert, mester Lineest*; død 8. desember 1644 i Malmö) var en dansk byggmester som sannsynligvis var født i Holland. Han arbeidet i Christian IVs tjeneste på flere av kongens kjente byggverk. Blasius ble ansatt den 6. juli 1640 som overbyggmester etter avdøde Hans van Steenwinckel den yngre med en årlig lønn på 600 daler.

Blasius ledet etter all sannsynlighet oppføringen av Sankt Anna Rotunda og i 1641 startet han på utvidelsen av Holmens kirke.
Han tok også del i fullføringen av Trinitatis kirke. I 1644 ble han sendt til Malmø for å lede en utbedring av befestningen og døde der i desember.

Ettersom Christian IV i stor grad var sin egen arkitekt er det vanskelig å dokumentere Blasius' innsats.

Referanser
----------

1. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 8512, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   ECARTICO, ECARTICO person-ID 44096, www.vondel.humanities.uva.nl, besøkt 14. juli 2023[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  (da) Leonhard Blasius på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
4. ↑  «Lennart Blasius | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk*. Besøkt 17. september 2016.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Kunstindeks Danmark
 |
Jadekeiseren, kunstverk fra Mingdynastiet
**Jadekeiseren** eller **Yudi** (kinesisk: 玉帝, pinyin: *Yù Dì*) er i folkelig kinesisk mytologi og religion (taoisme, og forsåvidt i folkelig konfucianisme) Himmelens hersker. Yudi har et stort hoff med mange ministre som regulerer menneskenes forehavender.

Jadekeiser dyrkes som gud og går for å være Himmelens høyeste prinsipp. Alle etterfølgende kinesiske keisere betraktet seg som sønner av Yu Di (Himmelsønner). Yu var ifølge legendene den første keiser av det mytiske Xiadynastiet. Han er den sjette av Kinas mytiske urkeisere, som alle æres som kulturheler og brunnleggere av den kinesiske sivilisasjon.

Dyrkelse
--------

Jadekeiserkulten ble særlig fremmet på 1000-tallet under Songdynastiet. Da ble det bygd mange templer og palasser til hans ære, og det var da han ble elevert til gudeskarens høygud. Han fremstilles gjerne sittende på sin trone i keiserlige dragegevandter, med en seremonitavle i hånden. Jadekeiseren er en av de tre rene (San-ch'ing) som bebor de tre rene himler. Han er etterfølger av den femte mytiske keiser, Shun.

Litteratur
----------

* G.J. Bellinger: *Knaurs Lexikon der Mythologie*. Weltbild, Augsburg 2001. ISBN 3-8289-4154-0
* C. Blunden, M. Elvin: *Weltatlas der alten Kulturen: China*, 2. Aufl. Christian Verlag, München 1985. ISBN 3-88472-091-0
* R. Cavendish, T.O. Ling: *Mythologie. Eine illustrierte Weltgeschichte des mythisch-religiösen Denkens*. Christian Verlag 1981. ISBN 3-88472-061-9
* F. Comte: *Mythen der Welt*, WBG, Darmstadt 2008. ISBN 978-3-534-20863-0
* Monika Tworuschka: *Religionen der Welt in Geschichte und Gegenwart*. Bertelsmann, Gütersloh 1992.
* Yang Yang: «Die Entstehung der chinesischen Jadekultur», i: *Das alte China. Menschen und Götter im Reich der Mitte. Ausstellungskatalog der Kulturstiftiung Ruhr Essen 1995*. ISBN 3-7774-6640-9

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia
 |
***Else***, (full tittel *Else - en Julefortælling*) er en roman skrevet av Alexander Kielland og vakte stor oppsikt da den kom ut i 1881. Samme våren hadde han utgitt *Arbeidsfolk*, om høsten kom *Else* med samme fokus på fattigdom og sosial nedverdigelse.

*Else* er alt annet enn en typisk julefortelling. Hovedpersonen er den foreldreløse Else, også kalt «Loppen», som har fått husly på loftet hos kvakksalversken madam Späckbom. Madammen har også helbredet henne for en øyensykdom der dr Bentzen måtte gi tapt, noe som ikke gjør ham mildere stemt hverken mot Späckbom eller pasienten. Kielland presenterer også bakgrunnshistorien om hvordan Else antastes og deretter vrakes av teglverkseieren konsul With, og forfatteren tilføyer at konsulen hadde gjort det Kierkegaard ville at Luther skulle gjort – nemlig: giftet seg med et strykebrett. «*Thi Fru With var visselig noget af det fladeste, man kunde se for sine Øine.*» På selve julaften er Else med på et tyveri av julemat, men avkreftet som hun er av sult og kulde, dør hun samme natt. «Foreningen for faldne Kvinder i St. Petri menighet» avsløres av Kielland i alt sitt hykleri og bruk av veldedighet som personlig pynt, mens de i virkeligheten unnlot å hjelpe Else da de kunne - fordi hun ennå ikke var noen «falden» kvinne.

Referanser
----------

1. ↑  *Else*, «373 norske klassikere»
**August Giacomo Jochmus,**etter 1859 **Freiherr von Cotignola** (født 27. februar 1808 i Hamburg, død 14. september 1881 i Bamberg) var en tysk feltmarskalkløytnant og riksminister. 

Han tilbrakte sitt liv i gresk, engelsk, spansk, tyrkisk, tysk og østerriksk tjeneste. I 1849 var han utenriksminister og marineminister i den midlertidige sentralregjering, oppnevnt av Frankfurtparlamentet.

Liv og virke
------------

### Militær karrière

Jochmus studerte militære fag Paris. Han reiste i 1827 til Hellas, der han tjenestegjorde som adjutant for general Richard Church (general) under den greske frigjøringskampen. Han ble kaptein som 20-åring, og arbeidet deretter for det greske militærvesenet.

I 1835 reiste han til Storbritannia, og dro deretter til den engelsk-spanske fremmedlegionen i Spania. Der ble han stabssjef for generalkvartermesteren, og i 1837 utnevnt til brigadegeneral, og ble sjef for et armékorps i Cantabria.

Etter slutten av borgerkrigen vendte han i 1838 tilbake til Storbritannia. Lord Palmerston sendte ham straks til Konstantinopel, for å forberede krig mot Syria.

I 1840 ble han befordret som general foran høyporten. Han var da sjef for generalstaben for den forente tyrkisk-engelsk-østerrikske arme. Armeen kjempet mot Muhammad Ali Pasha av Egypt, og han var i november 1840 med på å erobre Akko.  Den østerrikske kontingent sto under kommando av viseadmiral erkehertug Friedrich. 

I desember 1840 tok han over kommandoen av den tyrkiske hæren. Osmanene hadde gitt ham tittelen pasja, en ære som til da var blitt få kristne til del. Etter avslutningen av krigen gikk han inn i det osmanske forsvarsdepartementet i Konstantinopel, og ble der til 1848.  

Han mottok den russiske Sankta Annas orden med briljanter. Fra sultanen og dronning Victoria mottok han en æressabel. 

### Utenriksminister

Marsrevolusjonen i 1848 førte ham tilbake Tyskland. Riksforstander erkehertug Johann av Østerrike innsatte ham som utenriks- og marineminister. Da erkehertugen fratrådte i desember 1849, trakk Jochmus seg også tilbake fra det offentlige liv.

Han bosatte seg i Østerrike, der hans sønn gikk på kadettskole i Hainburg og Theresianische Militärakademie i Wien. Jochmus søkte i 1859 om å bli tatt opp i den østerrikske hæren. Han ble innrullert, men ble deretter aldri benyttet som offiser.  Etter freden ved Villafranca opphøyet keiseren ham til friherre med predikatet *von Cotignola*.

Referanser
----------

1. ↑   books.google.de[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  «ADB:Jochmus von Cotignola, August Freiherr – Wikisource». *de.wikisource.org*. Besøkt 14. august 2016.
3. 1 2 3 4  *Didaskalia: Blätter für Geist, Gemüth und Publizität* **(tysk)**. Bad. Post. 1. januar 1856.

Litteratur
----------

* (de) Oscar Criste: «August Freiherr Jochmus von Cotignola». I *Allgemeine Deutsche Biographie* (ADB). Bind 50, Duncker & Humblot, Leipzig 1905, s. 745 f.
* Didaskalia: Blätter für Geist, Gemüth und Publizität, Band 16, S.204 Biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Tyskland
Programmets logo
Fra en sending i 2016 med Matt Lauer og Savannah Guthrie

***Today*** er et amerikansk talkshow og aktualitetsprogram som har gått daglig på NBC siden 1952. Programmet sendes om morgenen og gikk første gang 14. januar 1952. Programmet er verdens eldste "frokostprogram", og er forløperen til tilsvarende programmer verden over. Programmet sendes fra Studio 1a på Rockefeller Center, Manhattan, New York.

I ukedagene ledes programmets to første timer av Hoda Kotb og Savannah Guthrie. Værmelder er Al Roker. Den tredje timen ledes av Al Roker, Craig Melvin, Sheinelle Jones, og Dylan Dreyer. Den fjerde og siste timen ledes av Hoda Kotb og Jenna Bush Hager. 

På lørdager ledes programmet av Peter Alexander og Kristen Welker. Værmelder er Dylan Dreyer.

På søndager ledes programmet av Willie Geist.

Programmet ble skapt av Sylvester Weaver, far til skuespilleren Sigourney Weaver.

Oppsigelsen av Matt Lauer
-------------------------

Matt Lauer var programmets stjerne og ledet Today i over 20 år. 29. november 2017 fikk han derimot sparken fra programmet etter anklager om upassende oppførsel. Hoda Kotb overtok Matt Lauer rollen som programleder. Matt Lauer har senere også blitt anklaget for voldtekt, noe han har nekta for.

Referanser
----------

1. ↑  Stelter, Brian (14. januar 2016). «How the "Today" show invented morning TV». *CNNMoney*. Besøkt 30. desember 2016.
2. ↑  «Heard it on TODAY?». *TODAY.com* **(engelsk)**. Besøkt 11. august 2021.
3. ↑  «3rd Hour of TODAY: News, Photos & Videos from the show». *TODAY.com* **(engelsk)**. Besøkt 11. august 2021.
4. ↑  «Hoda & Jenna: News, Photos & Videos from the show». *TODAY.com* **(engelsk)**. Besøkt 11. august 2021.
5. ↑  «Weekend TODAY». *TODAY.com* **(engelsk)**. Besøkt 11. august 2021.
6. ↑  «Sunday TODAY with Willie Geist». *TODAY.com* **(engelsk)**. Besøkt 11. august 2021.
7. ↑  Lueck, Thomas J. (18. mars 2002). «Sylvester Weaver, 93, Dies; Created 'Today' and 'Tonight'». *The New York Times*. ISSN 0362-4331. Besøkt 30. desember 2016.
8. ↑  Zakariassen, Gaute (29. november 2017). «NBC-programleder sparket for «upassende oppførsel»». *NRK*. Besøkt 11. august 2021.
9. ↑  Kvaale, Vegard Kristiansen (21. mai 2020). «Slår tilbake mot voldtektsanklagen». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 11. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Today (U.S. TV program) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Today* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Today* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Per August Gustafsson** (født 4. november 1875, død 31. oktober 1938) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.

Gustafsson ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget *Stockholm politiet* som beseiret det britiske laget *City of London Police* i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Gustafsson, Adolf Bergman, Arvid Andersson, Johan Edman, Erik Fredriksson, Carl Jonsson, Erik Larsson og Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Gull **Gull** i tautrekking (Sverige)

Eksterne lenker
---------------

* (en) August Gustafsson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) August Gustafsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) August Gustafsson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) August Gustafsson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Pierre de Charentenay** (født 1. juni 1943 i Nouzonville i departementet Ardennes i Frankrike) er en fransk katolsk prest tilhørende jesuittordenen.

Liv og virke
------------

Han kom med familien til Paris som toåring, og trådte inn i jesuittordenen i 1965. I tillegg til studier i filosofi og teologi studerte han til mastergrad i sosiologi ved Fordham University i New York City og til doktorgrad i politologi i Paris. 

Fra 1991 til 1997 var han president for jesuittene fakulteter i Paris, Centre Sèvres. Fra 1997 til 2004 var han direktør for jesuittenes Europakontor i Brussel. Etter et sabbatsår ved Fordham ble han sjefsredaktør for månedstidsskriftet *Études*, og forble i vervet til 2012. 

Etter å ha undervist et år i politologi ved Ateneo de Manila på Filippinene ble han fast med i staben av bidragsytere til *Civiltà Cattolica* i Roma. Han har skrevet mange artikler og en rekke bøker om europeisk politikk, den katolske kirkes sosiallære, og forholdet mellom kirke og stat i forskjellige sammenhenger. Han har også undervist ved Boston College.

Referanser
----------

1. ↑  Radiovaticana om Pierre de Charentenay, lest 28. februar 2016
2. ↑  Boston College om Pierre de Charentenay, lest 28. februar 2016 Arkivert 10. mars 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Toce** er en elv i Piemonte i Italia. Den er 83,6 kilometer lang og springer ut fra den italienske siden av Griespasset nær grensen til Sveits og munner ut i Maggioresjøen nær Fondotoce i kommunen Verbania.

Sør for La Frua faller vannet 143 meter ned Tocefallene i Formazzadalen. Toce renner gjennom denne dalen og krysser Valle Antigorio gjennom en ny rekke fossefall. Nær Crevola d'Ossola mottar den Diveria. Fra her går dalen videre og blir kalt Val d'Ossola. Toce renner gjennom den største byen i dalen, Domodossola og så Villadossola og Ornavasso. Etter totalt 76 km munner den ut i Maggioresjøen. 

De største sideelvene til Toce er Diveria og Melezzo Occidentale (som den mottar nær Domodossola), Anza (nær Piedimulera) og Strona (nær Gravellona Toce).

Tocefallene

Referanser
----------

1. 1 2  «Caratterizzazione dei bacini Idrografici (elab.I.a/5)» (PDF). *Allegato tecnico al Piano di Tutela delle Acque, Regione Piemonte*. 1. juli 2004. Arkivert fra originalen (.pdf) 25. februar 2012. Besøkt 26. februar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Pierre Terrail de Bayard** (født 1476 på slottet Bayard i Pontcharra nær Grenoble, død 30. april 1524 i Romagnano Sesia) var en fransk ridder og hærfører. Han deltok på flere av felttogene mot Italia og utmerket seg som en ridder uten frykt og med stort mot. Han ble ofte kalt *Chevalier de Bayard*, «le chevalier sans peur et sans reproche» eller «ridderen uten frykt og redsel» og «le bon chevalier» («den gode ridder»).[]

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Bayard var svenn hos hertugen av Savoia og senere hos den franske konge, Karl VIII.

### Ridder

I Napoli ble han 19 år gammel slått til ridder.[] Senere deltok han i Ludvig XIIs felttog mot Milano og enda senere i kongens strid med paven, Julius II, hvor han ble utstasjonert hos Hertugen av Ferrara. Muligens hadde Bayard allerede noen år tidligere vært i Ferrara i forbindelse med hertugens (Ercole d'Este) strid med pave Alexander VI og Cesare Borgia.[] Paven ville ha sin datter Lucrezia Borgia gift med hertugens sønn Alfonso d'Este, mens hertugen ønsket å inngå en allianse med Frankrike ved å la sønnen gifte seg med en fransk prinsesse. En fransk styrke under kommando av Louis d'Ars befant seg i en periode i byen for å føre forhandlinger om dette ekteskapet. Muligens var Bayard med i denne styrken.[]

I 1512 ble Bayard hardt såret ved slaget ved Brescia. Han kom seg og deltok i året etter i slaget ved Guinegate, hvor han ble tatt til fange, men løslatt uten løsepenger, av blant annet Henrik VIII av England, som beundret hans tapperhet.[]

Den 20. april 1524 ble han livsfarlig såret av et skudd da han forsvarte overgangen over elven Sesia under det franske tilbaketog fra Milano, og han døde kort tid etter.

Hans usvikelige troskap til sin konge Frans I gjorde at Frans lot ham slå til ridder av Pierre, som den verdigste etter seieren ved Marignano. []

Referanser
----------

1. ↑   datos.bne.es, oppført som Pierre Terrail seigneur de Bayard, BNE-identifikator XX1201520, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   MAK, oppført som Bayard, PLWABN-ID 9810590772605606[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   GeneaStar, oppført som Chevalier Bayard, GeneaStar person-ID bayard[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Autorités BnF, oppført som Pierre Terrail Bayard, BNF-ID 11936948d[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* A. Bugge: *Illustrert Verdenshistorie*, bind IV
* Symphorien Champier: *Les gestes ensembles la vie du preulx Chevalier Bayard*. Imprimerie Nationale, Paris 1992, ISBN 2-11-081179-X (Reprint Orig. Lyon 1525)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Pierre Wunsch** (født 12. desember 1967 i Leuven) er en belgisk økonom, som siden 2. januar 2019 har vært sentralbanksjef i Belgias nasjonalbank (Nationale Bank van België).

Utdanning og yrkeserfaring
--------------------------

Wunsch har en mastergrad i *Public and International Affairs* fra Princeton University, og han har en Ph.D i samfunnsøkonomi fra University College London.

Wunch jobbet med forskning ved CORE, FUSL, LEI-CREST (INSEE) og DELTA fra 1992 til 1995, før han jobbet to år i Det belgiske føderale planleggingsbyrået. Han jobbet noen år i det politiske systemet, der han blant annet var kabinettsjef for regjeringskommisær Alain Zenner i Finansdepartementet i 2000-2001, og han var visekabinettsjef i utenriksminister Eric Andrés kabinett. Etter dette jobbet han i Tractebel EGI og Electrabel, og fra 2008 til 2011 var han direktør i finansminister Didier Reynders' «Cellule Stratégique des Finances».

Han begynte å jobbe i sentralbanken den 1. juni 2011, som direktør. Denne stillingen hadde han fram til 1. januar 2019, og fra mars 2015 var han i tillegg visesentralbanksjef. Da tidligere sentralbanksjef Jan Smets pensjonerte seg 1. januar 2019 overtok Wunsch denne stillingen.

Referanser
----------

1. 1 2  NBB.be - *Pierre Wunsch*, besøkt 14. juni 2022.
2. ↑  VRT.be - *Gouverneur Jan Smets met pensioen: hoe laat hij de Nationale Bank en de economie achter?*, besøkt 14. juni 2022.
3. ↑  Centralbanking.com - *New governor starts work at Belgian central bank*, besøkt 14. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon hos Belgias nasjonalbank


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jan Smets** | **Sentralbanksjef for Belgias nasjonalbank**(2019–) | Etterfølger: |
**Pierre Sonnerat** (født 18. august 1748 i Lyon i Frankrike, død 31. mars 1814 samme sted) var en fransk naturforsker og oppdagelsesreisende.

Sonnerat var nevø av botanikeren Pierre Poivre. Han foretok flere reiser til det sørøstre Asia, og besøkte Filippinene og Molukkene mellom 1769 og 1772, og India og Kina fra 1774 til 1781. Han var førstemann til å gi en vitenskapelig beskrivelse av det sørkinesiske frukttreet litchi. Han er også den som misforstod tilropet fra en gassisk stifinner som fikk øye på en lemur og skrek ut «indri!» («se!» på gassisk). Sonnerat tolket dette som dyrets navn, og denne lemurartens navn er fremdeles kjent som indri (*Indri indri*) (det gassiske navnet er *babakoto*). Fuglene *Dacelo novaeguineae* og *Pygoscelis papua*, som ikke finnes på Ny-Guinea (Papua), fikk også misvisende navn av Sonnerat.

Han skrev bøkene *Voyage à la Nouvelle-Guinée* (1776) og *Voyage aux Indes orientales et à la Chine, fait depuis 1774 jusqu'à 1781* (1782).
Hans standard botaniske autorforkortelse er **Sonn.** og knyttes til de plantene han identifiserte.

Hans navn benyttes om specienavnet til Sonneratshøne (*Gallus sonneratii*). 

Pierre Sonnerat tok til motmæle mot tidens fremherskende rasisme i Europa.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 2. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   annuaire prosopographique: la France savante, «Pierre Sonnerat», CTHS person-ID 116358[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   oppført som Peter Sonnerat, sdei.senckenberg.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6n466wh, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
7. ↑  Isaak, M. (2008). Curiosities of Biological Nomenclature. Sist besøkt 2008-12-28.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** Botanist **·** BNE
 |
Flasker med Mumm-champagnen *Cordon Rouge*.
**G. H. Mumm** er et fransk champagnehus basert i Reims.

Champagnehuset ble grunnlagt av de tyske brødrene Jules, Edouard og Gottlieb de Mumm i 1827. Femten år senere overtok Gottliebs sønn G. H. Mumm virksomheten, og i 1853 fikk tok det også navnet hans.

Ved utbruddet av første verdenskrig i 1914 ble virksomheten konfiskert av franske myndigheter, da Mumm-familien fortsatt var tyske statsborgere. Det ble solgt til Société Vinicole de Chamagne Successeurs i 1920, før kanadiske Seagram Group overtok i 1965. Mumm ble overtatt av Hicks, Muse Tate & Furst i 1999, før det ble solgt til Allied Domecq året etter.

Mumm er spesielt populære på det amerikanske markedet, der spesielt Mumm-varianeten *Cordon Rouge* er populær. I Norge fører Vinmonopolet to Mumm-champagner i bestillingsutvalget: G.H. Mumm Cordon Rouge Brut og Mumm Rosé.

Referanser
----------

1. 1 2  Edwards, Michael. (2009) *The Finest Wines of Champagne: A Guide to the Best Cuvées, Houses, and Growers*, side 82. University of California Press. ISBN 9780520259409
2. 1 2 3  Juhlin, Richard. (2013) *A Scent of Champagne: 8,000 Champagnes Tested and Rated*. Skyhorse Publishing. ISBN 9781628735345.
3. ↑  «Vareutvalg > «Mumm»». vinmonopolet.no. Arkivert fra originalen 27. desember 2013. Besøkt 26. desember 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) G. H. Mumm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Palazzo Venezia i Roma, hvor rådet hadde sine møter
**Det store fascistiske rådet** (italiensk: *Gran Consiglio del Fascismo*) var en institusjon som utgjorde den innerste kretsen rundt Benito Mussolini mens han var statsminister i Italia. Før revolusjonen i 1922 ble fascistpartiets beslutninger tatt i en gruppe kalt «Raz», inspirert av en libysk tradisjon der stammehøvdingene møttes i råd nå og da. De fleste av medlemmene i «Raz» ble medlemmer i det store fascistiske rådet etter at det ble opprettet. 

Det store fascistiske rådet bestod av lederne for marsjen mot Roma, eks-lederen for nasjonalistpartiet (et lite parti som fusjonerte med fascistpartiet – PNF – før revolusjonen.) de viktigste ministerne, og etter 1939 et par representanter fra det korporative rådet. Det store fascistiske rådet kunne samles av Mussolini, eller av kongen av Italia. Som Italias øverste politiske myndighet hadde rådet mulighet til å bytte ut statsleder gjennom flertallsavstemning. Rådet ble samlet jevnlig, og Mussolini diskuterte de store linjene i politikken med rådet før den ble iverksatt. 

Det store fascistiske rådet sa opp Mussolini (etter initiativ fra kongen) ved flertallsavstemning i 1943. Grunnen var den allierte invasjonen av Sicilia, og stor misnøye med Mussolinis utenrikspolitikk. Mussolini ble erstattet av general Pietro Badoglio. Bagdoglio skiftet Italias utenrikspolitiske allianse fra aksemaktene til de allierte, og gjeninnførte parlamentarismen etter 1945. Da Bagdoglio ble valgt til ny leder var det mange i det store fascistiske rådet som ikke visste at han ville gjennomføre en slik politikk, men trodde at han ville videreføre fascismen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** SUDOC
 |
Orknøyenes flagg fra 2007.
**Orknøyenes flagg** består av en rød flaggduk med et gulkantet blått nordisk kors. Flagget ligner på Norges flagg, men har gult i stedet for hvitt. Dette er en bevisst henvisning til at Orknøyene har hørt til under Norge. Flagget kombinerer norske og skotske farger. Korsflagget ble vedtatt av Orkney Islands Council i 2007, etter at det var avholdt åpen avstemning om nytt flagg. Flagget er tegnet av Duncan Tullock fra øya Birsay.

Tidligere flagg
---------------

Flagget av 2007 erstatter et tidligere uoffisielt flagg bestående av et rødt nordisk kors på gul duk. Dette uoffisielle flagget ble til på midten av 1990-tallet og blr lokalt omtalt som St. Magnuskorset. Det var oppkalt etter Orknøyenes helgen Magnus Orknøyjarl, selv om det ikke foreligger noen historiske forbindelser mellom helgenen og det røde korset på gul bakgrunn. Flaggets gule og røde farger ble hentet fra Skottlands kongeflagg og det norske riksvåpenet, som et uttrykk for at øyene har røtter fra begge rikene. Flagget manglet offisiell status fordi Skottlands heraldiske myndighet, Lord Lyon King of Arms, anså det som for likt Ulsters våpen og flagg.

Referanser
----------

1. ↑  Postman designs new Orkney flag, BBC news 10.04.07, besøkt 03.01.17
2. ↑  Orkney Islands Flag, besøkt 03.01.17
3. ↑  British country flags, besøkt 03.01.17
Møte under G8-toppmøtet 2012. Stående midt på bildet Obama, deretter med klokken: Cameron, Medvedev, Merkel, Van Rompuy (EU), Barroso (EU-kommisjonen), Noda, Monti, Harper og Hollande.**G8-toppmøtet 2012** var det 38. toppmøtet i G8-gruppen, og fant sted fra 18. mai til 19. mai 2012 under ledelse av president Barack Obama. Møtestedet var den amerikanske presidentens landsted Camp David.

Hoveddeltakere
--------------

| Land | Representert av | Tittel |
| --- | --- | --- |
| Canadas flagg Canada | Stephen Harper | Statsminister |
| Frankrikes flagg Frankrike | François Hollande | President |
| Italias flagg Italia | Mario Monti | Statsminister |
| Japans flagg Japan | Yoshihiko Noda | Statsminister |
| Russlands flagg Russland | Dmitrij Medvedev | Statsminister |
| Storbritannias flagg Storbritannia | David Cameron | Statsminister |
| Tysklands flagg Tyskland | Angela Merkel | Forbundskansler |
| USAs flagg USA | Barack Obama | President |

Russland har normalt vært representert av sin president under møtene. President Vladimir Putin deltok imidlertid ikke og landet var isteden representert ved statsminister Dmitrij Medvedev.

Se også
-------

* G8-toppmøtet 2007

Referanser
----------

1. ↑  csmonitor.com Besøkt 19. mai 2012

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) 38th G8 summit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Det store valget*** (originaltittel: *State of the Union*) er en amerikansk spillefilm fra 1948 regissert av Frank Capra med teater-stykket State of the Union av Myles Connolly og Anthony Veiller som forelegg.

Handling
--------

Den velstående avis-eieren Kay Thorndyke (spilt av Angela Lansbury) har til hensikt å gjøre sin elsker, Grant Matthews (spilt av Spencer Tracy) til USAs president - med henne som den virkelige makten bak tronen. Thorndyke planlegger først å bruke avis-kjedens innflytelse for å få republikanerne til å velge Matthews som deres kandidat i stedet for de andre kandidatene Thomas E. Dewey, Robert A. Taft, eller tidligere guvernør for Minnesota, Harold Stassen.

Matthews er i begynnelsen skeptisk til ideen om å stille som president-kandidat. Men Thorndyke, sammen den republikanske strategen Jim Conover og kampanje-sjef Spike McManus overtaler Matthews til å være med. Matthews gjenforenes også med sin fremmedgjorte kone, Mary (spilt av Katharine Hepburn) og hun blir med på kampanjen. Til tross for at hun visste om Thorndyke og ektemannens affære, samtykker Mary i å støtte ham offentlig på grunn av hans idealisme og ærlighet.

Thorndyke forklarer Matthews at hvis det blir offentliggjort at de var elskere kan dette bli en stor offentlig skandale, og de kan ikke lenger møtes som elskere. Matthews blir etter hvert besatt av å bli valgt som president, og går med på alt Jim Conover sier at han skal gjøre. Thorndyke forblir i bakgrunnen, fordi kunnskap om deres affære ville ødelegge Matthews sjanser for nominasjonen - og desto mer for presidentskapet. Matthews inngår også en rekke avtaler med forskjellige motstridende Interesseorganisasjoner for å skaffe deres støtte under valget.

Medvirkende
-----------

* Spencer Tracy som Grant Matthews
* Katharine Hepburn som Mary Matthews
* Van Johnson som Spike McManus
* Angela Lansbury som Kay Thorndyke
* Adolphe Menjou som Jim Conover
* Lewis Stone som Sam Thorndyke

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Det store valget* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Det store valget* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Det store valget* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Det store valget* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Det store valget* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Det store valget* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Det store valget* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Det store valget* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Det store valget* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Det store valget* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**George William Skinner** (født 14. februar 1923 i Oakland i California i USA, død 25. oktober 2008 var en ledende amerikansk antropolog och sinolog, mest kjent for sine studier av markeder og handel på den tradisjonelle kinesiske landsbygden.

Skinner gjennomførte sitt antropologiske feltarbeide i provinsen Sichuan mot slutten av 1940-årene, der han blant annet traff den svenske sinologen Göran Malmqvist, som også forsket i regionen.

Han var ved sin død professor emeritus ved University of California i Davis, og hadde tidligere undervist ved Cornell University og Stanford University. Han var tidlig en ledende talsmann for vekten av spatiale faktorer i studiet av Kina.[] Han redegjorde i en berømt forelesning for Association for Asian Studies i 1985 for hva han mente med dette.[]

Hans største innflytelse ble ved de teoriene omkring Kinas fysiografiske makroregioner som han videreutviklet.[] Hans klassiske studie om dette tema fra tidlig i 1960-tallet er fortsatt viktig for studiet av Kinas antropologi, økonomi og geografi.[] Under sine siste år var han en av de drivande kreftene bak et projekt basert ved Harvard- og Fudan-universitetene ved navn *China Historical Geographic Information Systems*.[]

Verker i utvalg
---------------

* «Marketing and Social Structure in Rural China», i *Journal of Asian Studies* 24, nr. 1, 2 og 3 (1964).
* «Presidential Address: The Structure of Chinese History», i *Journal of Asian Studies* 44, nr. 2 (1985): 271-92.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   George William Skinner (1925-2008)[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Guggenheim Fellows database, Guggenheim fellows ID g-william-skinner[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Det summer rundt Maggie*** var en amerikansk animasjonsserie som ble vist på Disney Channel. Den handler om en flue som heter Maggie Pesky. Hun bor i den fiktive byen «Stickyfeet» sammen med familien sin. Hun har en bestevenn som heter Rayna Cartflight. Maggie og Rayna finner alltid på mye rart.

Handling
--------

«The Buzz on Maggie» følger Maggie Pesky (spilt av Jessica DiCicco) en 13 år gammel flue og familien hennes: foreldrene Chauncey og Frieda, samt brødrene Aldrin, Pupert, og søsteren Bella. Familien holder til i en gammel melkekartong i et flue-metropol kalt Stickyfeet, som ligger på en søppelfylling. Maggie har en veldig ambisiøs og eventyrlysten personlighet, og ønsker å bli en berømt rockestjerne.

Maggies tilnærming til livet fører ofte til uventede konsekvenser som setter henne selv i fare, ettersom hun ofte følger hennes egne impulser - selv om dette strider mot reglene eller foreldrenes ønsker. Maggie går på en ungdomsskole kalt Buzzdale Academy sammen med bestevenninnen Rayna Cartflight. 
Skolens ansatte inkluderer blant annet den sleipe rektor Peststrip (spilt av Jeff Bennett) den pompøse Mr. Bugspit og barske Mrs. Wingston. TV-serien inneholder en rekke referanser til pop-kultur og vanlige temaer - for eksempel søsken-rivalisering og gruppepress, men fra en flues synspunkt.

Rollefigurer
------------

* Jessica DiCicco som Maggie
* David Kaufman som Aldrin
* Thom Adcox-Hernandez som Pupert.
* Susan Tolsky som Mrs. Pesky.
* Cree Summer som Rayna
* Brian Doyle-Murray som Mr. Pesky
* Tara Strong som Dawn
* Jeff Bennett som rektor Pestrip
* Jess Harnell som Eugene.
* Candi Milo som Chip.
* Curtis Armstrong som Bugspit.
* Laraine Newman som Lacey Ladybug
* Jon Polito som New Aldrin.
* Paul Rodriguez som Julios far.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* *Det summer rundt Maggie* hos TV.com
**Pierre Marie Robert Versteegh** (født 6. juni 1888 i Kedungbanteng, Sragen, Nederlandsk Østindia, død 3. mai 1942 i konsentrasjonsleiren Sachsenhausen) var en nederlandsk rytter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1936 i Berlin.

Versteegh vant en olympisk bronsemedalje under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det nederlandske dressurlaget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen sammen med Jan van Reede på hesten «Hans» og Gerard le Heux på «Valerine», bak gullvinnerne fra Tyskland og sølvvinnerne Sverige. I den individuelle dressurkonkurransen kom Versteegh på niendeplass med hesten «His Excellence»

Åtte år senere, under OL 1936 i Berlin kom han på femteplass i lagkonkurransen og på åttendeplass i den individuelle konkurransen i dressur.

Han ble arkebusert av ordnungspolizei i Oranienburg den 3. mai 1942 i konsentrasjonsleiren Sachsenhausen.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i hestesport, dressur lag Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pierre Versteegh – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Pierre Versteegh – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Pierre Versteegh – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF
 |
| 10n | Prefiks | Symbol |
| --- | --- | --- |
| 1024 | yotta | Y |
| 1021 | zetta | Z |
| 1018 | exa | E |
| 1015 | peta | P |
| 1012 | tera | T |
| 109 | giga | G |
| 106 | mega | M |
| 103 | kilo | k |
| 102 | hekto | h |
| 101 | deka | da |
| 10n | Prefiks | Symbol |
| 10−1 | desi | d |
| 10−2 | centi | c |
| 10−3 | milli | m |
| 10−6 | mikro | µ |
| 10−9 | nano | n |
| 10−12 | pico | p |
| 10−15 | femto | f |
| 10−18 | atto | a |
| 10−21 | zepto | z |
| 10−24 | yokto | y |

**Tera** (symbol **T**) er et SI-prefiks i SI-systemet som representerer 1012, 1 000 000 000 000 eller én billion.

Det ble tatt inn i systemet i 1960. Tera kommer fra gresk τέρας, som betyr *monster*.

I EDB kan tera referere til 1 099 511 627 776 (10244 eller 240), i stedet for 1 000 000 000 000.
Spesielt når det er i bruk som et prefiks til byte, det vil si terabyte, er denne betydningen vanlig. For å fjerne denne tvetydigheten har uttrykket tebibyte blitt foreslått til å bety 240 byte. Dette begrepet forekommer imidlertid ikke i utstrakt bruk.

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Luo** (*Dholuo*, uttalt [d̪ólúô]) er et nilosaharisk språk som snakkes av rundt 4,4 millioner av luofolket i Kenya og Tanzania som bor ved østkysten av Victoriasjøen og områder sør for dette. Språket brukes i sendinger på KBC (Kenya Broadcasting Corporation, tidligere *Voice of Kenya*) og Radio Ramogi. Luo er i nær slekt med lango, acholi og adhola som alle snakkes i Uganda, og i fjernere slekt med luwo som snakkes i Sør-Sudan.

Fonologi
--------

Luo er et tonespråk. Det har både leksikalsk tone og grammatisk tone, f.eks. i danninga av passive verb. Det har vokalharmoni etter ATR-status: vokaler i ikke-sammensatte ord må være enten [+ATR] eller [−ATR]. ATR-harmonien gjelder også halvvokalene /w, y/. Vokallengden er kontrastiv.

### Vokaler

Luo har to sett av vokaler som skilles av trekket [+/−ATR].

|  | Fremre | Midtre | Bakre |
| --- | --- | --- | --- |
| Nesten-trang | ɪ |  | ʊ |
| Sentral | ɛ |  | ɔ |
| Åpen |  | ɐ |  |

|  | Fremre | Midtre | Bakre |
| --- | --- | --- | --- |
| Trang | i |  | u |
| Sentral | e |  | o |
| Åpen |  | a |

### Konsonanter

I tabellen nedenfor står ortografiske symboler i parentes om de er forskjellige fra IPA-symbolene. Merk spesielt at <y> brukes for IPA [j], noe som er vanlig i afrikanske ortografier. <th> og <dh> er plosiver og ikke frikativer som i swahili.

|  | Labialer | Dentaler | Alveolarer | Palataler | Velarer | Glottaler |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaler | m |  | n | ɲ (ny) | ŋ (ng') |  |
| Plosiver | prenasalisert | mb (mb) |  | nd (nd) | ɲɟ (nj) | ŋg (ng) |  |
| ustemt | p | t̪ (th) | t | c (ch) | k |  |
| stemt | b | d̪ (dh) | d | ɟ (j) | g |  |
| Frikativer | f | s |  |  | h |
| Triller |  |  | r |  |  |  |
| Approksimanter | w |  | l | j (y) |  |  |

Grammatikk
----------

Luo er merkbart for kompliserte fonologiske vekslinger, som blant annet brukes for å skille uomsettelige besittelser fra omsettelige. Dette første eksempelet er en omsettelig besittelse, siden beinet ikke er del av hunden:

*chogo guok*
bein hund
«hundens bein» (som den spiser)
Følgende er imidlertid en uomsettelig besittelse, siden beinet er en del av kua:

*chok dhiang'*
bein (status constructus) ku
«et kubein» (beinet til kua)

Referanser
----------

1. 1 2  Ethnologues tall
2. ↑  Tucker 1994, s. 25.
3. ↑  Okoth Okombo 1997, §1.3.4
4. ↑  Tucker 1994, §1.3 og §1.42
5. ↑  Tucker 1994, §1.43
6. ↑  Tucker 1994, s. 198.

Kilder
------

* D. Okoth Okombo (1997). *A Functional Grammar of Dholuo*. Köln: Rüdiger Köppe Verlag.
* A.N. Tucker (1994). *A Grammar of Kenya Luo (Dholuo)*. Köln: Rüdiger Köppe Verlag.

Eksterne lenker
---------------

* Luo - *UCLA Language Materials Project*, University of California Los Angeles (UCLA).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Johannes Hanssen** (født 2. desember 1874 i Ullensaker, død 26. november 1967 i Oslo) var en norsk komponist og militærmusiker. Han hadde stor betydning for militærmusikkens utvikling. 

Han var aktivt medlem i Helgøens musikforening i Hedmark i 1883. Han studerte 1890-93 ved 2.den Brigades musikkskole, og tok musikkinstruktøreksamen i 1917. Han var sjef og instruktør for 2.divisjons Musikkorps 1926-34 og 1945-46 og lærer i musikkteori ved Norsk Korrespondanseskole. På hans tid var militærmusikken en form for populærmusikk med stor betydning for musikklivet i Norge, ikke minst i hovedstaden, der musikkpaviljongen på Karl Johan var en populær arena for Brigademusikken, senere Divisjonsmusikken.  

Hanssen hadde stor betydning for militærmusikkens utvikling. Hans mest kjente verk er *Valdres-marsj*, komponert i årene 1901–1904. Han komponerte også bl.a. *Kronprins Olavs marsj* til kronprins Olavs 3-årsdag i 1906 og *Olympiafanfaren* til Vinter-OL i Oslo i 1952.  
 Det er gjort flere grammfoninnspillinger av Divisjonsmusikken under Johannes Hannsens instruktørtid. Mellom annet ble *Valdres-marsj* spilt inn for plateselskapet Columbia i 1930.  

I nærmere 80 år engasjerte Hanssen seg i norsk musikkliv, og var et oppkomme av historier fra musikklivet i eldre tider. I tidsskriftet Norsk Musikkliv er mange av hans morsomme opplevelser gjengitt. Han har selv skrevet *Elementært musikkurs* (1923) og *Praktisk Musikkhåndbok* (1949).

Et utvalg verker
----------------

* Hedemarksball fra 1890-årene
* Valdres-marsj (1901–1904)
* Kronprins Olavs marsj (1906)
* Bjørnedans (1914)
* Festmarsj (1924)
* Honnørmarsj
* Norsk brudemarsj
* Norske folketoner: Potpurri: Skjemt og alvor (1940)
* Østerdalsrapsodi (1951)
* Olympiafanfaren (1952)
* Luftforsvarets parademarsj (1954)
* Sam Sadera marsj

Referanser
----------

1. ↑   Musicalics, Musicalics komponist-ID 90886[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1183873, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Mer enn Grieg – Norske klassiske komponister Arkivert 27. februar 2008 hos Wayback Machine. djupdal.org
* Johannes Hanssen i Store norske leksikon
* Johannes Hanssen i Norsk biografisk leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Oocassida*** er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

Middelsstore, ovale, halvblanke, brunrøde skjoldbiller. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval. Pronotum og dekkvingene danner en kontinuerlig kurve, uten noen påfallende innskjæring mellom. Oversiden er kraftig punktert.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.
Artene er knyttet til planter i familien Rhamnaceae.

Utbredelse
----------

Slekten har en spredt utbredelse og forkommer i Vest-Afrika, Nord-Afrika og i India, Sri Lanka, Pakistan og Nepal.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Oocassida*** Weise, 1897
							+ *Oocassida ceylonica* Weise, 1901
							+ *Oocassida cruenta* (Fabricius, 1792)
							+ *Oocassida obscura* (Fabricius, 1792)
							+ *Oocassida pudibunda* (Boheman, 1856)
							+ *Oocassida schultzei* Spaeth, 1917
							+ *Oocassida tunisiensis* (Boheman, 1854)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Oocassida* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Oocassida* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Oocassida* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Oocassida* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Oocassida* hos NCBI Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
***Nigidius obesus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En nokså liten (16 - 19 millimeter), nokså bred, flat, blank, brunsvart hjortebille. Denne gruppen har ikke svært forstørrede kjever hos hannene, derimot har kjevene en oppoverrettet, krokformet lobe ("øre") ved roten. Hodet er avrundet firkantet, med en utstikkende "lapp" under hvert fasettøye. Pannen er ganske flat, hodet er svært grovt og tett, men grunt punktert. Pronotum er rektangulært, bredere enn langt, svært blankt og grovt punktert, med en dyp midtfure. Dekkvingene har tydelige, grove punktrekker, men tette, finere punkter mellom linjene.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i Thailand, Malaysia, Sumatra og Borneo.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Nigidiini*
						* Slekten *Nigidius* W.S. MacLeay, 1819 – 75 arter
							+ ***Nigidius obesus*** Parry, 1864

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nigidius obesus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* (en) Nigidius – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Nettside om arten
* Bildegalleri