recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Derry Girls*** er en britisk sitcom skapt av den nordirske dramatikeren Lisa McGee. Den består av sesong 1 fra 2018 og sesong 2 fra 2019, hver på seks episoder à 30 minutter. TV-serien ble opprinnelig vist på Channel 4 i Storbritannia. I Norge er den tilgjengelig på strømmetjenesten Netflix.

*Derry Girls* er den mest sette i Nord-Irland siden en begynte å måle seertall i 2002. Det er planlagt en sesong nummer tre i 2020.

Handling
--------

*Derry Girls* følger en vennegjeng på en katolsk videregående skole for jenter i Londonderry, en by i det britiske Nord-Irland som katolikkene kaller Derry. Handlingen foregår fram til 1995, i den siste delen av perioden som på engelsk ofte omtales som *the Troubles.* Denne perioden var preget av konflikten mellom katolske nasjonalister/republikanere, som ønsker å forene Nord-Irland med republikken Irland, og protestantiske unionister/lojalister, som ønsker fortsatt tilslutning til Storbritannia.

Ungdommene i serien opplever små og store hverdagsproblemer fortalt med komiske poenger i høyt tempo.

Roller
------

Hovedpersonene i tenåringsgjengen er *Erin* (spilt av Saoirse-Monica Jackson), *Orla* (Louisa Harland), *Clare* (Nicola Coughlan), *Michelle* (Jamie-Lee O'Donnell) og *James* (Dylan Llewellyn).

Referanser
----------

1. ↑  *New York Times* juli 2019: *In ‘Derry Girls,’ the Lighter Side of Life in a Conflict Zone*
2. ↑  *Belfast Telegraph* 21. februar 2018: *Stall the ball!*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Derry Girls* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Derry Girls* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Derry Girls* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Napier T23 Roadster 6.6 liter, 1909
**Napier** var et britisk bilmerke, eid av firmaet D Napier & Son. De begynte med produksjon av bilmotorer i 1899. Da de konverterte S. F. Edge sin Panhard-Levassor til rattstyring og monterte inn en av sine egne motorer, ble Edge så fornøyd at han gikk inn i en avtale om å selge alt de kunne produsere, så fremt han fikk enerett.

Edge profilerte Napier blant annet i motorsport. I 1902 vant de Gordon Bennet Trophy Race, en fjær i hatten for fabrikken, da det var et av de viktigste løpene på den tiden. Deres siste seier var i 1908.

Napier bygde også båter, båten Napier II fra 1905 satte verdensrekord på vann for en mil på nesten 30 knop (56 km/t).

Allerede i 1904 kom de med en seksylindret motor. De hverken oppfant denne typen motorer eller var de første som brukte de i en bil, men de var veldig tidlig ute med å få det lønnsomt.

I 1904 åpnet de en fabrikk i Boston, USA, for å omgå den amerikanske importavgiften på 45% på komplette biler.

I 1912 kjøpte firmaet tilbake rettighetene av Edge, og utvidet blant annet med å produsere flymotorer. Deres mest kjente produkt var flymotoren Napier Lion i tiden rundt første verdenskrig.

I 1924 opphørte produksjonen av biler, og i 1945 firmaet overtatt av English Electric, og i 1962 endte de til slutt opp som en avdeling i Rolls-Royce.

Motoren som Napier hadde brukt i racing, Lion-aero, ble etter at de sluttet brukt av flere deltakere i landhastighetsrekorder. Malcolm Campbells Napier-Campbell Blue Bird fra 1927 og Campbell-Napier-Railton Blue Bird fra 1931, Segraves Golden Arrow fra 1929, og John Cobbs Napier-Railton og Railton Mobil Special, som hadde rekorden fra 1939 til 1964.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Müggelsee** er Berlins største innsjø og ligger i bydelen Treptow-Köpenick. Den kalles også Grosser (store) Müggelsee for å avgrense den mot en mindre innsjø kalt Kleinen (lille) Müggelsee. De to innsjøene er forbundet med hverandre. Müggelsee dekker deler av bydelsområdene Köpenick, Friedrichshagen, Rahnsdorf og Müggelheim.

Müggelsee er mye brukt til sport og fritid av befolkningen i de østlige deler av Berlin. Innsjøen kan nås med Berliner Stern und Kreisschiffart og på østsiden med trikken (Berlins sporvei) og med fergerute F23 og F24.

Historie
--------

Den 24. mai 1932 landet sjøflyet Dornier Do X på Müggelsee. Dornier Do X var på det tidspunkt det største sjøflyet i verden og hadde vært på en representasjonsflyvning gjennom Europa og til Sør- og Nord-Amerika.

Müggelsee i kunsten
-------------------

* Theodor Fontane: *Wanderungen durch die Mark Brandenburg. Der Müggelsee*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Müggelsee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Müggelsee – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Restaurant ved bredden av Müggelsee | Innsjøene sørøst i Berlin |

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Wupper** (også kalt *Wipper*) er en elv i Tyskland, som har sin kilde i Bergisches Land og renner fra øst mot vest ut i Rhinen ved byen Leverkusen i delstaten Nordrhein-Westfalen. Wupper er 116,5 km lang og har et fall på drøye 400 meter gjennom elveløpet. Vannføringen midtveis (ved Pegel Opladen) er 14,8 m³/sek (17 m³/sek ved utløpet i Rhinen). Nedbørfeltet er 813,4 km².

Wupper nær Ketzberger Bach ved Kohlfurth.
Wupper starter noen kilometer nord for Gummersbach, og renner gjennom storbyen renner gjennom Wuppertal, Remscheid, Solingen og Leverkusen. Helt enderst ved Leverkusen renner den eneste bielven ut – Dhünn. I nedbørfeltet bor det ca. 900 000 mennesker.

På 1970-tallet var Wupper blant Tysklands mest forurensede elver, men et massivt renseprogram har brakt stor artrikdom av fisk tilbake til elven. Vannkvalitetsgraden er per 2003 i kategori II-III (*kritisk belastet*), ifølge *Staatliches Umweltamt Düsseldorf*.

Historie
--------

Fiske har foregått i elven siden før middelalderen. Wupper har hatt stor betydning for industrialiseringen av områdene nordvst for Bergisches Land. Elven ble tidlig brukt som energikilde for vannmøller, blant annet i den tidlige metallindustrien i Solingen. Fra 1800-tallet ble elven også brukt som kjølevannskilde for den store kjemiske industrien som vokste opp i Wuppertal og Leverkusen (*Bayerwerke AG*).

Litteratur
----------

* Alfred Lauer: *Die Wupper – Von der Quelle bis zur Mündung.* J.F. Ziegler KG, Remscheid 1988, ISBN 3-923495-13-7
* Günter Hammermann: *Wanderungen im Bergischen Land.* Droste Verlag, Düsseldorf 1995, ISBN 3-7700-1038-8

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Derwent** er en elv i Derbyshire i England. Den er 106 kilometer lang, og er en sideelv til Trent, som den renner inn i sør for Derby. Navnet er keltisk, og betyr «dal med tett eikeskog». 

Elven har sitt utspring ved Bleaklow øst for Glossop i Peak District. Den renner gjennom Upper Derwent Valley, hvor man finner de tre vannreservoarene Howden Reservoir, Derwent Reservoir og Ladybower Reservoir. Den bidrar så indirekte med vann til Carsington Reservoir gjennom tunneler og akvedukter. Elven renner videre gjennom Bamford, Hathersage, Grindleford og Baslow. Ved Chatsworth House renner Wye inn i Derwent. Etter å ha rent gjennom Darley Dale når den så Matlock, før den renner videre forbi Cromford og gjennom Crich Chase naturreservat. Ved Derwent Mouth, halvannen km øst for Shardlow, renner den inn i Trent.

Derwent har gitt kraft til mange bomullsfabrikker i dalen. En del av disse er bevart som verdensarvstedet Derwent Valley-møllene.

Derwent rett sør for Duffield.

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Derwent, Derbyshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames
 |
**Araucana** er en tung hønserase som stammer fra Chile i Sør-Amerika og er oppkalt etter en indianerstamme.

Den kom til Europa på 1500-tallet og er en ettertraktet rase med mange unike egenskaper. Det mest spesielle er kanskje at den mangle hale; til og med hanen er haleløs. Den har også fjær som vokser ut på sidene av hodet.

Auracana-hønene legger turkise egg, er gode verpedyr og gode til å ruge. De er imidlertid ikke like gode til å ta seg av kyllingene sine.

Rasen har litt innslag av kamphøns i seg, og det vises i temperamentet. Den har en tøff væremåte, men har også et lynne som gjør at den kan gå godt sammen med mennesker. Auracanaene tar seg lett opp i høye trær, og hønsegårder bør derfor ha høye gjerder. Rasen finnes som dverg, og den stammer fra Tyskland. Eggene veier 65 gram for vanlige auracanaer, og 25 gram for dverg-auracanaer. Hanen veier 2,2–5 kg, mens hønen veier 2 kg. For dverg veier hanen 700 gram og hønen 650 gram.

Araucanaen verper turkise egg

Farger
------

* Hvit
* Svart
* Blå
* Perlegrå
* Tverrstripet
* Gullhalset
* Sølvhalset
* Viltfarget
* Blå/viltfarget
* Hvetefarget

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Araucana chicken* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Araucana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Tunge hønseraser |
| --- |
| 
* Amrocks
* Asil
* Araucanaer
* Australorps
* Barnevelder
* Brahma
* Dorking
* Faverolle
* Indiske kamphøns
* Jerseykjempe
* Kochin
* Maran
* Malayer
* New hampshire
* Orpington
* Plymouth rock
* Rhode island red (R.I.R)
* Sussex
* Welsumer
* Wyandott

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Wulfilas bibel** er den kristne bibel på det gotiske språket som ble talt av de østgermanske (gotiske) stammene i tidlig middelalder.

Oversettelsen skal ha blitt utført av den arianistiske biskopen og misjonæren Wulfila på 300-tallet. Senere forskning, basert på analyser av de lingvistiske egenskapene til den gotiske teksten, mener å vise at oversettelsen ikke kun ble utført av Wulfila, eller en enkelt person, men heller av en gruppe lærde.

Kodekser
--------

De overlevende fragmentene av Wulfilabibelen består av kodekser og en blytavle fra 400- til 800-tallet. De inneholder en stor del av Det nye testamentet og deler av Det gamle testamentet, og er hovedsakelig skrevet i Italia. Kodeksene er:

* *Codex argenteus*, det lengste av manuskriptene, som oppbevares i Uppsala,
* *Codex Ambrosianus A* til *Codex Ambrosianus E*, som inneholder epistlene, Skeireins og Nehemjas bok 5-7,
* *Codex Carolinus*, på gotisk og latin med Paulus' brev til romerne 11-14,
* *Codex Gissensis*, tydeligvis også på gotisk og latin, med fragmenter av Lukasevangeliet,
* *Codex Bononiensia* (også kjent som *Codex Boniensis*), oppdaget i nyere tid (2009), innholdet ser ut til å være en preken med direkte sitater fra bibelen,
* *Fragmenta Pannonica*, som består av 1 mm tykke blyplater med fragmenterte deler av vers fra evangeliene.

Historisk kontekst
------------------

På 200-tallet bodde goterne i den nordøstlige delen av Romerriket, i dagens Ukraina, Bulgaria og Romania. På 300-tallet ble de konvertert til kristendommen, mye på grunn av arbeidet til biskop Wulfila, som man tror oppfant det gotiske alfabetet. Oversettelsen av bibelen til gotisk tror man[] har funnet sted i i Nicopolis ad Istrum i dagens Bulgaria. Deler av oversettelsen finnes i dag, og utgjør den største mengden tekst på gotisk vi har nå.

På 400-tallet invaderte goterne deler av Vestromerriket, deriblant Italia, Sør-Frankrike og Spania. Gotisk kristendom var største religion i disse områdene i to århundrer, før gjeninnsettelsen av Den katolske kirke, og i Spania fram til goterne massekonverterte til katolisismen i 589, etter det tredje konsilet i Toledo.

Moderne betydning
-----------------

Wulfilas bibel er, selv om den er fragmentarisk, det eneste lengre dokumentet som finnes på noe østgermansk språk, og ett av de tidligste dokumentene på noe germansk språk. Fordi andre østgermanske tekster, kanskje med unntak av Skeireins, er veldig korte, har bibelen stor betydning for studiet av disse språkene.

Referanser
----------

1. ↑  Falluomini, Carla (2015). *The Gothic Version of the Gospels and Pauline Epistles: Cultural Background, Transmission and Character* **(engelsk)**. Berlin: de Gruyter. ISBN 978-3-11-033469-2.
2. ↑  Ratkus, Artūras (2018). «Greek ἀρχιερεύς in Gothic translation: Linguistics and theology at a crossroads». *NOWELE*. 71 (1): 3–34. doi:10.1075/nowele.00002.rat.
3. ↑  Miller, Gary D. (2019). *The Oxford Gothic grammar*. Oxford: Oxford University Press. s. 15–18. ISBN 9780198813590.
4. ↑  Veríssimo Serrão, Joaquim (1979). *História de Portugal*. Verbo.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Allmøte i kantonen Glarus i Sveits (2006).  Foto: Adrian Sulc 
Et **møte** er der to eller flere personer møtes, formelt eller uformelt, for å snakke om ett eller flere tema. Tradisjonelt er møter avholdt ansikt til ansikt rundt et møtebord eller i et rom av typen klasserom. I nyere tid kan møter også avholdes digitalt – elektronisk møte – der hver deltaker sitter hver for seg eller i mindre grupper og der de enten bare hører og kan snakke med hverandre (f.eks. telefonmøte) eller de også kan se hverandre (videomøte). Etter utbruddet av koronapandemien i 2020 økte bruken av videomøter kraftig. Microsoft Teams, Zoom og Google er blant dem som leverer programvare for videomøter.

Beskrivelse
-----------

Formelle møter foregår etter ei møteinnkalling. Ved visse typer møter, f.eks. årsmøter, generalforsamlinger eller selskapsmøter er det krav til at møteinnkallinga skal være sendt ut ei viss tid før møtet.

Ved et formelt møte kan det fattes beslutninger, og det skrives som regel referat eller protokoll. Møtet følger en dagsorden, også kalt agenda, sakliste eller saksliste.

Ved formelle møter er det en ordstyrer eller møteleder, i organisasjoner er dette ofte lederen, f.eks. er ordføreren ordstyrer i et kommunestyremøte. Personen som skriver referat eller protokoll kan være en fast sekretær, eller møtet velger hvem som skal skrive referatet i starten av møtet. Ved større møter med avstemninger kan det være et tellekorps som foretar opptelling av stemmene.

Et allmøte eller allmannamøte er for alle på skolen eller arbeidsplassen. I Sveits, i kommuner og kantoner med direkte demokrati, arrangeres allmøter der alle har rett til å komme og si sin mening og stemme. I mange kommuner i Sveits er allmøtet det øverste beslutningsorganet som har rett til å ta alle beslutninger innenfor kommunens beslutningsområde.

* »Møte» er tittelen på et maleri av Edvard Munch fra 1921. (Munchmuseet)»Møte» er tittelen på et maleri av Edvard Munch fra 1921. (Munchmuseet)

Referanser
----------

1. ↑  Videomøter : Google Meet blir gratis for alle. *Dinside*. Besøkt 22. april 2021.
2. ↑  Demokratie in täglicher Praxis der Schweiz: Grundelemente, Prozesse, Zusammenhänge – Übersicht, Praxis, Geschichte, Entwicklung*, Vladimir Rott, Diskussionsgrundlage für Mehr Demokratie, undatiert, mit Verweisen auf das Historische Lexikon der Schweiz (HLS)*

Eksterne lenker
---------------

* Søk etter *Møte* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Espeland fangeleir** er en fredet krigsfangeleir i Moldalia på Espeland i Arna i Bergen kommune. Det er det eneste helhetlige tyskbygde fangeanlegget igjen av over 600 fangeleirer i Norge i okkupasjonstiden.

Leiren var en erstatning for Ulven leir i Os. Byggingen ble påbegynt i 1942, og sto ferdig i 1944. Anstalten hadde plass for om lag 380 fanger. 

Anlegget var i utgangspunktet tenkt som en ren transittleir for politiske fanger, der fangene raskt skulle sendes videre til Grini fangeleir. Imidlertid kom leiren også til å brukes som en tvangsarbeidsleir, og mange ble internert i lengre tid.

Espeland leir var klassifisert som *Polizeihäftlingslager* (politifangeleir), og vokterne var i de fleste tilfeller veteraner fra første verdenskrig som for det meste behandlet de norske fangene ordentlig. Men i krigens siste år ble forholdene brutalisert da *SS-Oberscharführer* Ludwig Runzheimer ankom. Leiren antok da karakter av en konsentrasjonsleir. Fra januar 1943 til 9. mai 1945 da det tyske vaktholdet fratrådte, tok leiren imot 2.026 fanger, for det meste fra Hordaland og Sogn og Fjordane, og stort sett uten domfellelse. De satt i *Schutzhaft* (forvaring). 627 ble overført til Grini fangeleir, og minst 378 av disse ble senere sendt til fangeleirer i Tyskland.

Etter krigen ble fangeleiren benyttet som tvangsarbeidsleir for norske landssvikere frem til 1948, og deretter for samtlige gjenværende tyske krigsforbrytere i Norge fram til 1952. Leirområdet ble deretter disponert av Sivilforsvaret frem til 1997.

Anlegget ble fredet i november 2014, og Stiftelsen Espeland fangeleir overtok eierskapet i januar 2015. I 2022 fikk institusjonen navnet Stiftelsen Lenken, og også Gestapomuseet i Bergen sentrum inngår i stiftelsen. I dag er leiren benyttet som kompetanse- og formidlingssenter, spesielt rettet mot skoleelever. På denne bakgrunnen er stiftelsen opptatt av fredsarbeid, med fokus på menneskeverd, menneskerettigheter, demokrati og aktive medborgerskap.

Hvert år deles Stiftelsen Lenkens formidlingspris ut 8. mai i Espeland fangeleir.

Referanser
----------

1. 1 2  «Leirens historie». *Espeland Fangeleir*. Arkivert fra originalen 25. september 2021. Besøkt 2. september 2020.
2. ↑
3. ↑  «Espeland fangeleir», *Bergensavisen* 11. mai 2021
4. ↑  «I 21 år har Erling kjempa for fangeleiren - no gjev han seg». *www.bygdanytt.no*. 14. juni 2018. Besøkt 11. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Stiftelsen Espeland fangeleir
* Bergen byleksikon på nett, om Espeland fangeleir
* Landsverneplan for justissektoren, DSB
* Fangeleiren i Moldalia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Derry** er et administrativt distrikt i Nord-Irland. Det ligger i grevskapet Londonderry, og distriktet het også Londonderry inntil 1984.

Navnet
------

Disputten omkring byen og grevskapets navn, Londonderry eller Derry, førte til at distriktsrådet i 1984 valgte å skifte navn fra Londonderry til Derry. Det endret også navn på Londonderry Eglinton Airport til City of Derry Airport. Men den britiske regjeringen nektet å endre det offisielle navnet på byen. Distriktet hadde pr. 2005 75,4% katolikker, som generelt foretrekker formen Derry, og 23,2% protestanter, som generelt foretrekker Londonderry. 

Navneendringen førte til at unionistene boikottet distriktsrådet. Jim Guy og David Davis brøt denne boikotten, og ble ekskludert fra Ulster Unionist Party, og ble senere gjenvalgt som uavhengige unionister i en periode. Unionistene forsøkte å få opprettet et eget distrikt, *Waterside*, i et område med protestantisk flertall, men lyktes ikke med dette. Boikotten endte i begynnelsen av 1990, og i valget i 2005 stilte for første gang ingen unionister til valg i valgkretsen West Bank. 

| * v
* d
* r
Nord-Irlands distrikter (1973–2015) |
| --- |
| Nord-Irlands flagg | Antrim **·** Ards **·** Armagh **·** Ballymena **·** Ballymoney **·** Banbridge **·** Belfast **·** Carrickfergus **·** Castlereagh **·** Coleraine **·** Cookstown **·** Craigavon **·** Derry **·** Down **·** Dungannon and South Tyrone **·** Fermanagh **·** Larne **·** Limavady **·** Lisburn **·** Magherafelt **·** Moyle **·** Newry and Mourne **·** Newtownabbey **·** North Down **·** Omagh **·** Strabane | Storbritannias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Halv åtte*** var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.

*Halv åtte* ble startet i september 1941, da okkupantene beslagla folks radioapparater for å forhindre at man lyttet på sendingene fra London. Avisen var en typisk radioavis, det vil si den brakte videre de ulovlige radionyhetene. Navnet på avisen viste til sendetidspunktet for den norske London-sendingen flest lyttet til.

Den kom med nær 80 utgaver før den ble stanset. Avisen ble i stor grad spredt ut over landet gjennom posten. Til dette bestilte gruppa konvolutter merket «Vepsen Apotek», og stjal konvolutter og tjenestemerker fra Handelsdepartementet og Landbruksdepartementet.

Det var mangel på alt som trengtes i produksjonen av illegale aviser; papir, sverte, duplikatorer. En god duplikator var dessuten kostbar, det kunne dreie seg om opptil tusen kroner, en liten formue den gang. *Halv åtte* skaffet seg en ny stor maskin, etter at en av utgiverne hadde spilt på Øvrevoll – og vunnet.

Avisen ble utgitt av de to studentene Bjørn Bie og Ola Bonnevie. I tillegg besto gruppa bak avisen av Willy Johansen, Johan H. Hinsch og Kai Marstrander. De produserte også andre illegale aviser: *Liberty bell*, *Hugin-Munin* og *Mens vi venter*.

Bie ble arrestert i desember 1941. De andre fire ble arrestert våren 1942, da avisen ble rullet opp.

Det aller siste nummeret av avisen ble sendt ut fra Grini fangeleir, der blant andre Bonnevie satt. Fangene lurte seg en gang til å lytte på den tyske Unterscharführers radio. I tyskernes middagspause fikk de laget en stensil basert på nyhetene de snappet opp, og smuglet noen eksemplarer ut fra Grini.

Referanser
----------

1. ↑  Side 2. Hans Luihn (red): *Illegale aviser 1940 – 1945*. AL Biblioteksentralen (1995) ISBN 82-7022-165-1
2. ↑  Side 161. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)
3. ↑  Side 72. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)
4. ↑  Side 241. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)

Portal: Andre verdenskrig
**Bhūmi** (sanskrit: *भूमि*, «fundament») er i buddhismen den 32. og 33. fasen i prosessen for å oppnå opplysning innenfor mahayana. Hvert stadium representerer et nivå av oppnåelse i dette tilfelle, og tjener som en basis for det neste nivået. Hvert stadium markerer et definitivt avansement i ens trening som er ledssaget av progressivt større makt og visdom. Buddhistiske munker som oppnår bhūmi ble opprinnelig kalt śrāvakaer. Śakro devānām og Trāyastriṃśa blir samlet kalt *bhūmi nivāsin*.[]

De ti stadiene til en bodhisattva blir også kalt *vihara* («bolig»).

De ti bhūmier i daśabhūmikasūtraen
----------------------------------

Utdypende artikkel: Daśabhūmikasūtraen

I daśabhūmikasūtraen blir de ti bhūmier gjengitt på følgende måte:

1. Pramuditā bhūmiḥ, det svært gledelige
2. Vimalā bhūmiḥ, det rustfrie
3. Prabhākarī bhūmiḥ, lys-skaperen
4. Arciṣmatī bhūmiḥ, det strålende intellekt
5. Sudurjayā bhūmiḥ, det som er vanskelig å mestre
6. Abhimukhī bhūmiḥ, manifestere virkeligheten
7. Dūraṃgamā bhūmiḥ, gått hinsides
8. Acalā bhūmiḥ, det ubevegelige
9. Sādhumatī bhūmiḥ, den gode intelligens
10. Dharmameghā bhūmiḥ, skyen av doktrinen

Referanser
----------

1. ↑  Takeuchi Yoshinori (editor). Buddhist Spirituality: Indian, Southeast Asian, Tibetan, and Early Chinese, page 164

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Espen Bergh** (født 1961 i Oslo) er en norsk høyesterettsdommer. Han ble utnevnt og tiltrådte som dommer i Høyesterett i 2016.

Han ble cand. jur. i 1987. Som nyutdannet jurist arbeidet han som førstekonsulent i Forsvarsdepartementet. Deretter ble han førstekonsulent og senere lovrådgiver i Justisdepartementets lovavdeling. I 1992 ble han dommerfullmektig ved Ytre Follo sorenskriverembete, og ble senere konstituert herredsrettsdommer samme sted. I 1994 gikk han tilbake til stillingen som lovrådgiver i Justisdepartementet. Han var advokat i advokatfirmaet Wiersholm fra 1999 til 2005. Han var lagdommer ved Borgarting lagmannsrett fra 2005, og lagmann ved samme domstol fra 2010.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Espen Bergh». *Norges Høyesterett* **(norsk)**. Besøkt 19. januar 2020.

| * v
* d
* r
Norges Høyesterett |
| --- |
| 
* Høyesterettsjustitiarius
* Høyesteretts ankeutvalg
* Høyesteretts hus

 |
|  | 
* Øie (justitiarius)
* Indreberg
* Webster
* Matheson
* Falkanger
* Normann
* Noer
* Bull
* Kallerud
* Bergsjø
* Ringnes
* Arntzen
* Falch
* Bergh
* Berglund
* Høgetveit Berg
* Thyness
* Steinsvik
* Sæther

 | Norges flagg |
| 
* Liste over Norges høyesterettsdommere

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Iskanten Ishall** eller **Vestkanten Ishall** er en ishall i tilknytning til Vestkanten kjøpesenter i Loddefjord i Bergen. Hallen ble åpnet oktober 2007, som den 35. ishallen i Norge. Dette er den andre ishallen i Bergen, etter Bergenshallen. Ishallen tar en tredjedel av bygget, som også inneholder curlingbaner og andre opplevelsestilbud. Loddefjord bibliotek, tannlegesenteret og legekontorene er også flyttet hit.

Bygget har vært planlagt siden 1990-tallet, men utbyggerne, Stor-Bergen Boligbyggelag, hadde lenge problemer med å få i orden finansieringen av bygget. Men 19. desember 2001 fikk selskapet en beskjed på telefonsvareren fra en av Norges rikeste menn, Trond Mohn, om at han personlig ville betale 15 millioner kroner av den totale byggesummen på 100 millioner kroner. Av dette koster ishallen 50 millioner kroner.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel i Bergens Tidende om Trond Mohns bidrag til byggingen
* Video fra byggingen av Iskanten
* Ishaller og baner i Norge *hockey.no*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
**Derry** (irsk: *An Dioríoch*) er en stor elv i sørøst for Leinster i Irland. Den er en bielv til Slaney. Elven har sitt utspring like sør for Hacketstown i grevskapet Wicklow, og renner sørøst til Tinahely, og blir ledsaget av regionveien R747 hele avstanden. 

Sør for Tinahely snur den brått mot sørvest gjennom Shillelagh, og danner et kort stykke grensen mellom grevskapene Wicklow og Wexford, før den gar langs grensen mellom Wexford og grevskapet Carlow. Elven renner under Clonegalbroen på et sted hvor den deler byen Clonegal i Carlow i vest på den ene siden av elven fra landsbyen Watch House Village i Wexford i øst på den andre siden slik at elven utgjør en grense mellom grevskapene. Et par kilometer lengre nede munner elven ut i Slaney.

Derry Water River
-----------------

Merk at Derry Water River er en egen bielv med likelydende navn, som oppstår nær Tinahely og renner nordøstover for å danne elven Aughrim.

Navn
----

Elvens irske navn, *An Dioríoch*, har fra *dairgech* betydningen, «plantet med eiketrær».

Ørretfiske
----------

Derry har små ørreter i gjennomsnitt 170 gram. Elva er svært gjengrodd og det fiskes sjelden, bortsett fra av noen få lokale sportsfiskere.

Bilder
------

* Skilt nær en bro i ClonegalSkilt nær en bro i Clonegal
* Skilt med et alternativt irsk navn, Abha an DoireSkilt med et alternativt irsk navn, *Abha an Doire*
* Derry med skilt i LeinsterDerry med skilt i Leinster

Referanser
----------

1. ↑  «An Doiríoch / Derry River», *Placenames Database of Ireland*
2. 1 2  The River Derry From Source to Slaney (PDF), *Clonegal Kildavin*. Med kart.
3. ↑   «dairgech», *eDIL* (An Electronic Dictionary of the Irish Language). 2019.
4. ↑  «Derry River trout fishing», *Fishing in Ireland*
***Isjtsjite zjensjtsjinu*** (originaltittel: *Ищите женщину*) er en sovjetisk film fra 1983, regissert av Alla Surikova.

Handling
--------

En vanlig dag ved et kontor i Paris kommer til en tragisk slutt, når sjefen Rocher blir oppdaget på kontoret hans med en dolk i ryggen. Etter å ha kontaktet politiet, besvimer Alice Postic som hadde funnet liket. Men når politimannen kommer, viser det seg at liket har forsvunnet! Politi-inspektør Grandin har vært Alices mangeårige bekjente, men nå avviser han på alle mulige måter kjærligheten deres. I forbindelse med drapet starter en etterforskning, men midt under avhørene kommer den «avdøde» Rocher til kontoret - etter at han hadde tilbrakt en kveld ved operaen!

Alice Postic blir deretter gjenstand for latterliggjøring fra både kollegaer og bekjente. Men kort tid senere oppdager politiet liket av en ukjent ung mann i en park, i nærheten av kontoret deres. Alice begynner deretter sin egen etterforskning. Det viser seg at den drepte unge mannen er Jullien Nalestro, elsker av Rochers kone. Alle bevisene tyder på at Rocher hadde myrdet sin konkurrent av misunnelse. Imidlertid foreslår Alice Grandin å sette opp en felle for å skaffe ytterligere beviser og fange gjerningspersonen.

Skuespillere
------------

* Sofiko Chiaureli – Alice Postic
* Leonid Kuravljov – Henri Grandin
* Sergej Jurskij – Maître Rocher
* Jelena Solovej – Clara Rocher
* Aleksandr Abdulov – Robert de Charance

Referanser
----------

1. ↑   (på cs) *ČSFD*, 2001, Wikidata Q3561957,
2. ↑  Леонида Куравлева похоронили на Троекуровском кладбище
3. ↑  Ищите женщину (ТВ, 1982)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Isjtsjite zjensjtsjinu* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Isjtsjite zjensjtsjinu* på AllMovie Rediger på Wikidata
Isklatring
Mixklatring
**Isklatring** er en gren innen sporten klatring og innebærer klatring på strukturer av is som for eksempel tilfrosne fosser. Den beste isen er den som er blitt til over lang tid, som når vann har sivet langsomt ut fra terrenget over en bergvegg. Isklatring regnes som farligere enn fjellklatring ettersom isstrukturer er mindre sikre enn stein. Det er også fare for å bli skadet av is som løsnes av klatrere høyere opp.

De siste 10 årene har isklatringen utviklet seg til mixklatring. Her benyttes isutstyr til å klatre på bart fjell. Gode klippeklatrere har etter kort tid gått noen av de hardeste gradene av mixruter.

Utstyr
------

Isklatring utføres med stegjern og isøkser spesielt tilpasset isklatring. Stegjernene har kraftige pigger som er rettet fremover og litt nedover. Disse sparkes inn i isen. Samtidig hugger en tak i isen med isøksene. Til sikring brukes isskruer og ellers ordinært klatreutstyr som tau, karabiner m.m.

Gradering av fosser
-------------------

Graderingen som forklarer vanskeligheten på fossene bedømmes etter tre kriterier; bratthet, iskvalitet og muligheter for å sette sikringer. Den enkleste er WI-2 og den vanskeligste er WI-7.
Ruteførere for fosser må leses med største varsomhet siden forholdene endres fra år til år og fra dag til dag. All bruk av førere skjer på eget ansvar og bør leses som en veiledning og ikke en "fasit"!

| Gradering av fosser:(WI = water ice) |
| --- |
| WI-2 | (55-65 grader bratt, klatres ofte uten sikringer!) |
| WI-3 | (65-75 grader bratt og gode sikringsmuligheter) |
| WI-4 | (75-85 grader bratt og gode sikringsmuligheter) |
| WI-5 | (80-90 grader bratt, tilsvarer norsk grad 6 på klipper) |
| WI-6 | (90 grader bratt og vedvarende tungt, usikker is og vanskeligere å sette gode sikringer) |
| WI-7 | (90 grader bratt og vedvarende tungt, tynn og dårlig is, steder uten muligheter til å sette sikringer og hvor fall vil få fatale konsekvenser) |

Graderingen følger en tommelfingerregel som sier at jo brattere og dårligere is, jo vanskeligere grad.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ice climbing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Et kart over Den persiske gulf av Istakhri.**Istakhri**, eller under hans fulle navn **Abul Qasim Ubaidullah ibn Abdullah ibn Khurdad-bih**, var en betydningsfull geograf fra Persia (dagens Iran) fra siste halvdel av 1000-tallet.

Istakhri er bortimot ukjent bortsett fra hans verk. Han nevnes ikke i noen arabiske biografier, og det som vi vet om ham personlig var hans møte med Ibn Hawqal som blir omtalt i den sistnevntes bok. Hans verker ble uansett populære, noe man kan se av mange tidlige utgaver, sitater og oversettelser som ofte avviker fra hverandre.

Blant hans verker finnes *Al-masalik wa al-mamalik* og *al-Aqalim*. Han skrev en gang ca. 977 blant annet om khazerene, et halvnomadisk tyrkisk folk fra Sentral-Asia. Hans omtale om khazerene er antatt å støtte seg på et tapt verk av geografen el-Balkhi skrevet fra en gang rundt år 921. Istakhri står også bak den tidligste opptegnelse over vindmøller.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* World Map of al-Istakhri Arkivert 14. mai 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Ånon Stene** (født 16. september 1944 i Arendal) er en norsk billedkunstner, bosatt på Rykene i Arendal kommune. Han arbeider i hovedsak med akvarell, tegning, olje, acryl, lino og datakunst.

I ti år gikk Stene i lære hos arendalsmaler Kåre Tveit. Han har også gått i lære hos maler, grafiker og billedhugger Brit Skarheim fra Oslo. 

Ånon Stene deltok i årene 1976 og 1994 på Sørlandsutstillingen. I 1977 deltok han i Unge Kunstneres Samfund (UKS), UKS vårutstilling i 1978 og Telemarksutstillingen i 1982. Han har flere separatutstillinger bak seg, blant annet på Det lille galleri i Kristiansand (1986), Galleri Sør (1988) og Stallen i Froland kommune (1992). I september 2014 hadde han en stor retrospektiv utstilling i regi av Arendal kunstforening på Det Lindvedske hus, der bilder fra flere tiår var stilt ut. Et tema som ofte går igjen i kunsten hans er hoder. Et av disse hodebildene var utstilt på Sørlandsutstillingen i 1994.

> Den menneskelige hjernen inspirerer meg. Det ligger mange muligheter i et hode.
> 
> 
> *Linda Askeland: «Frem fra glemselen». 23. september 2014 i* Agderposten*.*
> 
> 

Stene har også deltatt i mange gruppe-/kollektivutstillinger, og han deltok i Unge Kunstneres Samfund i 1978. Han står for utsmykning på Munkehaugen kultursenter (1996), og ble innkjøpt av Arendal kommune i 1978 og 1990. Ånon Stene er medlem av Norske billedkunstnere Agder. Han var styremedlem ved Sørlandsutstillingen i 2000.

Referanser
----------

1. ↑  Minge, Hans Otto (1999): *Norske billedkunstnere Agder*, s. 154.
2. ↑  Linda Askeland: «Frem fra glemselen» i *Agderposten*, 23. september 2014.
Bhutans flagg
**Bhutans flagg** er skrådelt gult og oransje, med en oppadstigende drage i skrålinjen. Proporsjonene er 2:3. 

Den safrangule fargen i Bhutans flagg symboliserer kongen, som utøver av den verdslige makten. Den oransje fargen representerer buddhismens åndelige kraft. 

Bhutanerne kalles selv landet *Druk Yul – tordendragens land*. Dragen har vært brukt som symbol for landet helt siden ca. 1200. Dragen har juveler i klørne som et uttrykk for rikdom og fullkommenhet.

Historie
--------

*For bilder av tidligere versjoner, se lenke 2*

En tidlig, kvadratisk versjon av flagget ble tatt i bruk i 1949, ved en seremoni knyttet til undertegnelsen av avtalen mellom India og Bhutan. Fargene var til dels de samme som i dag, men dragen var grønn i denne versjonen. 

En ny versjon ble brukt i 1956: hvit drage, og med rødbrun og skarp gul farge.

Det er usikkerhet om når dagens versjon ble innført, men den offisielle versjonen (*lenke 1*) er at den nåværende kongens far, kong Jigme Dorji Wangchuk, fastsatte dagens farger i 1968 eller 1969. Skikken med å heise flagget foran offentlige bygg ble innført av kongen i 1968, og et flaggreglement ble vedtatt av nasjonalforsamlingen i 1972.

Eksterne lenker
---------------

* The Origin and Description of the National Flag and Anthem of the Kingdom of Bhutan pdf-bok, 43 sider
* Flags of the world

| * v
* d
* r
Bhutans flagg Emner om Bhutan |
| --- |
| Bhutans historie **·** Bhutans politiske system **·** Alle artikler om Bhutan |
| Konge **·** Statsminister **·** Dzongbygningene **·** Flagg **·** Folk og språk **·** Valuta **·** Samferdsel **·** Nasjonalsang **·** Språk **·** Nepalere i landet |

| * v
* d
* r
Asiatiske flagg |
| --- |
| Afghanistan **·** Armenia **·** Aserbajdsjan **·** Bahrain **·** Bangladesh **·** Bhutan **·** Brunei **·** De forente arabiske emirater **·** Filippinene **·** Georgia **·** India **·** Indonesia **·** Irak **·** Iran **·** Israel (Palestina) **·** Japan **·** Jemen **·** Jordan **·** Kambodsja **·** Kasakhstan **·** Folkerepublikken Kina (Hongkong **·** Macao) **·** Republikken Kina **·** Kirgisistan **·** Kuwait **·** Kypros **·** Laos **·** Libanon **·** Malaysia **·** Maldivene **·** Mongolia **·** Myanmar **·** Nepal **·** Nord-Korea **·** Oman **·** Pakistan **·** Qatar **·** Russland **·** Saudi-Arabia **·** Singapore **·** Sri Lanka **·** Syria **·** Sør-Korea **·** Tadsjikistan **·** Thailand **·** Turkmenistan **·** Tyrkia **·** Usbekistan **·** Vietnam **·** Øst-Timor |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg |
|  i skihopping: |
| Skihopp Norgesmesterskapet på ski |
| Sølv | 2011 Steinkjer | Lagkonkurranse |

**Ole Marius Ingvaldsen** (født 2. oktober 1985) er en norsk skihopper som representerer Steinkjer Skiklubb.

Han debuterte internasjonalt i et FIS-renn i normalbakken i Sapporo 5. mars 2005. I kontinentalcupen ble han nummer 39 sammenlagt i sesongen 2008/09, og har en 2.-plass som beste plassering, i storbakken i Sapporo 13. januar 2008. Han debuterte i verdenscupen med 45.-plass i Trondheim 6. desember 2008, og tok verdenscuppoeng for første gang da han ble nummer 20 på Lillehammer 4. desember 2010. Hans beste plasseringer i verdenscupen er tiendeplasser i Sapporo 16. januar 2011 og i Vikersund 13. februar 2011.

Ole Marius Ingvaldsen har tatt tre medaljer i NM for lag. Han var på Nord-Trøndelags lag som tok sølvmedalje i 2007 og 2008, og bronsemedalje i 2009.

Han jobber i dag som kommunikasjonsrådgiver i nettselskapet Tensio.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ole Marius Ingvaldsen – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Ole Martin Grothn** (født 19. juli 1815 i Kristiansand, død 23. juni 1872 i Bodø) var en norsk toller, havnefogd og politiker, som var ordfører i Bodø i 1856, 1859 og 1865, 1867 og 1872. Han var poståpner, ekspeditør for statens skip og formann i direktsjone for Bodø Skipsverft på Burøya og for Saltens Dampskibsselskab. Han var også foretnigsfører for Nordlands Amtstidende etter oppstarten.

Karriere
--------

Han ble ansatt hos Flekkefjord Sparebanks, da banken åpnet i 1837 og ble banks første bokholder og kasserer. Han jobber i tillegg som tollerfullmektig. Siden han ikke kunne noe om bankdrift ble gikk han i lære hos Christianssands Sparebank en en uke. Han sluttet i jobben i 1842.

Han ble utnevnt som toller i Bodø i 1853. Han ble byens første havnefogd 1856, etter å ha fått organisert et havnevesen i byen. Da Saltens Dampskibsselskab ble startet opp i 1868, ansatte de Groth som direktør. Han ble tvunget til å trekke seg etter et år tid, fordi departementer mente stillingen var uforenelig med stillingen som toller.

Han druknet under bading på Nordstranda sankthansaften i 1872.

Han var far til filologen Peter Groth.

Referanser
----------

1. ↑  Abrahamsen (1987) s. 113
2. ↑  Bodø by 1816-1966 (1966) s. 251
3. ↑  Svanberg (1990) s. 95

Litteratur
----------

* *Tillegg til Stamtavle over familien Arntzen: Wilhelm Lassen: Norske Stamtavler 1. Chra. 1868*. Oslo. 1938.
* Axel Coldevin (1966). *Bodø by 1816-1966*. Bodø: [s.n.]
* Abrahamsen, Olav Arild (1948-) (1987). *Flekkefjords historie*. Flekkefjord: [Flekkefjord sparebank]. ISBN 8299154006.
* Svanberg, Erling (1990). *Langs vei og lei i Nordland: samferdsel i Nordland gjennom 3000 år*. Bodø: Nordland fylkeskommune. ISBN 8274160215.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Ångströmeksponenten** er navnet på en eksponent i ligningen som beskriver hvordan den optiske tykkelsen til aerosoler er avhengig av bølgelengden til lys (eller annen stråling). 

Størrelesfordelingen til partiklene spiller en rolle for den optiske tykkelsen, og er gitt ved tilnærmingen

{\displaystyle {\frac {\tau \_{\lambda }}{\tau \_{\lambda \_{0}}}}=\left({\frac {\lambda }{\lambda \_{0}}}\right)^{-\alpha }}
der {\displaystyle \tau \_{\lambda }} er den optiske tykkelsen ved bølgelengden {\displaystyle \lambda }, og {\displaystyle \tau \_{\lambda \_{0}}} er den optiske tykkelsen til referansebølgelengden {\displaystyle \lambda \_{0}}. Dersom en kjenner den optiske tykkelsen ved en bølgelengde og ångströmeksponenten, kan en i prinsippet regne ut den optiske tykkelsen for alle andre bølgelengder. I praksis blir den optiske tykkelsen til et lag med aerosoler målt ved to forskjellige bølgelgender, og ångströmeksponenten blir estimert ut fra disse målingene ved å bruke formelen under. 

For målinger av optisk tykkelse {\displaystyle \tau \_{\lambda \_{1}}\,} og {\displaystyle \tau \_{\lambda \_{2}}\,} 
ved to forskjellige bølgelengder {\displaystyle \lambda \_{1}\,} og {\displaystyle \lambda \_{2}\,} er ångströmeksponenten gitt ved

{\displaystyle \alpha =-{\frac {\ln {\frac {\tau \_{\lambda \_{1}}}{\tau \_{\lambda \_{2}}}}}{\ln {\frac {\lambda \_{1}}{\lambda \_{2}}}}}\,}
Ångströmeksponenten er omvendt proporsjonal med størrelsen til aerosolene, altså jo mindre partikler, jo større eksponent. Denne eksponenten blir nå rutinemessig estimert ved å analysere målinger av stråling i jordens atmosfære.
**Andreas Bergsland** (født 15. april 2001) er en norsk langrennsløper som representerer klubben Trøsken IL. Han vant sprinten under Vinter-EYOF 2019 (European Youth Olympic Winter Festival). 

| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| Langrenn |
| Langrenn Vinter-EYOF 2019 |
| Gull | 2019 Sarajevo | Sprint |

Idrettskarriere
---------------

Bergsland deltok i Junior-NM på ski 2018, der hans beste plassering ble en tiendeplass på 10 km klassisk. Han deltok i Ski-NM 2018, der han kom på 187.-plass på 10 km klassisk, og han kom på 13.-plass i M17-klassen i Norgescupen i langrenn for junior 2017/18, der han vant ett av norgescuprennene. Han deltok i Vinter-EYOF 2019, og vant der sprinten, foran Artem Maksimov og Sergej Volkov, begge fra Russland. Under Vinter-EYOF kom han på 33.-plass på 7,5 km fri teknikk og 63.-plass på 10 km klassisk. Han deltok igjen i Junior-NM på ski 2019, og kom der på ellevteplass på 10 km klassisk og 22.-plass på 15 km fri teknikk. Under Norgescupen i langrenn for junior 2018/19 kom han på ellevteplass i klassen M18.

Under Junior-NM på ski 2020 kom han på 12.-plass på sprinten. Han deltok i klassen M20-21 i Norgescupen i langrenn for junior 2019/20, og kom der på 42.-plass totalt.

Den 10. desember 2021 debuterte han i Skandinavisk Cup, med en 118.-plass, og hans beste plassering i Skandinavisk Cup 2021/22 ble en 29.-plass. Han fikk til sammen fire poeng i Skandinavisk Cup denne sesongen, og endte der på 115.-plass. Han deltok i Ski-NM 2022, og kom der på 49.-plass på 15 km klassisk, 60.-plass på sprinten og 60.-plass på 30 km skiathlon. Under Norgescupen i langrenn 2021/22 kom han på 46.-plass i U23-klassen.

Referanser
----------

1. ↑  Norges skiforbund - *Statoil Norgescup, M17, 2017-2018*, besøkt 19. april 2022.
2. ↑  FIS - *Andreas Bergsland -* Results 2019, besøkt 19. april 2022.
3. ↑  Norges skiforbund - *Statoil Norgescup, M18, 2018-2019*, besøkt 19. april 2022.
4. ↑  Norges skiforbund - *Equinor Norgescup, M19/20, 2018/2019*
5. ↑  FIS - *Andreas Bergsland -* Results 2022, besøkt 19. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andreas Bergsland – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Andreas Aarskog Bjørkum** (født 30. mars 1932 i Naddvik i Årdal, død 1. april 2014) var en norsk språkviter og professor ved Universitetet i Oslo. 

Han tok doktorgraden i 1974 med avhandlingen *Generasjonsskilnad i indresognsmål*. Bjørkum arbeidet for det meste ved Norsk Målførearkiv ved Universitetet i Oslo og var en av de fremste kjennerne av norske målføre. Han forsket også på språkbruken hos norske diktere, blant annet Olav H. Hauge og Tarjei Vesaas. Bjørkum ga ut mer enn 200 artikler og bøker. Han var medlem av Norsk språkråd fra 1980 til 1992, og politisk var han målmann.

Referanser
----------

1. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 2. oktober 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Sogn Avis 3. april 2014
3. ↑  Dag og Tid (minneord), 11. april 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Australias flagg |
| Svømming |
| OL |
| Sølv | 1948 London | 1500 m fri |
| Bronse | 1948 Seoul | 400 m fri |

**John Birnie Marshall** (født 29. mars 1930 i Bondi, New South Wales, død 31. januar 1957) var en australsk svømmer. Under OL 1948 i London tok han sølv på 1500 frisvømming, og på 400 m fri tok han bronse. Selv om de olympiske resultatene kunne tyde på noe annet, satte han hele 28 verdensrekorder i løpet av karrieren.

Marshall slo gjennom som 16-åring, da han vant alle fridistansene fra 220 til 1650 yards under det australske mesterskapet i 1947. Året etter ble han tatt ut i OL-troppen til lekene i London, der han tok bronse på 400 m fri, bak den amerikanske duoen Bill Smith og Jimmy McLane. Han tok i tillegg sølv på 1500 meter, igjen slått av McLane.

McLanes trener, Bob Kiphuth, var så imponert over Marshalls resultater at han fikk Marshall til å studere og trene under seg ved Yale University i Connecticut. Med Kiphuth som trener satte Marshall 19 verdensrekorder, 15 av dem i løpet av en måned. Marshall nådde imidlertid toppnivået lenge før OL 1952 i Helsingfors. Der greide han ikke å kvalifisere seg til finalen på 400 meter, og kom på en klar sisteplass på 1500 meter, hele 41 sekunder bak deltakeren som endte nest sist.

Marshall gjorde et tredje OL-forsøk under OL 1956 i Melbourne. 26 år gammel hadde han sluttet med frisvømming, og satset på den nyopprettede grenen butterfly. Han kom til finalen på 200 m, der han endte på femteplass.

Bare få uker etter OL omkom Marshall i en bilulykke.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Marshall – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) John Marshall – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Marshall – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Marshall – Sport Australia Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) John Marshall – Swimming Hall of Fame Rediger på Wikidata
* John Marshalls profil på databaseolympics.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Australian Dictionary of Biography
 |
**«Juliet»** er en britisk sang skrevet av bandmedlemmene i The Four Pennies, Lionel Morton, Fritz Fryer og Mike Walsh. Det var The Four Pennies som gjorde den berømt. Sangen ble spilt inn på plate i 1964. Produsent var Johnny Franz. Den ble utgitt på singlen Philips BF 1322 i februar 1964.

«Juliet» var The four Pennies' andre hitsingle. Balladen var opprinnelig ment å være B-siden til *Tell Me Girl*.

Listeplasseringer
-----------------

Den nådde førsteplassen på den britiske singlelisten 21. mai 1964, lå der i én uke og tilbrakte femten uker på listen.

«Juliet» var den eneste britiske nummer én-sangen som ikke havnet på de amerikanske listene.

Balladen «Juliet» ble gruppens eneste Top 10-hit. The Four Pennies nådde top 20 tre ganger til, men fikk aldri en annen virkelig suksessfull single. Den ble oppløst høsten 1966 etter at gruppens siste singleutgivelse, *No More Sad Songs for Me* (skrevet av eks-medlemmet i Springfields, Tom Springfield), mislyktes i å komme på singlelisten.

Norsk versjon
-------------

Noral Teigen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den også tittelen «Juliet».

### Innspilling

* The Saunters. Innspilt 17. oktober 1966. Utgitt på singlen Columbia 45GN 1774.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Rice, Jo (1982):*The Guinness Book of 500 Number One hits* (1st ed.). Enfield, Middlesex: Guinness Superlatives Ltd. Side 78 ISBN 0-85112-250-7
2. 1 2  Roberts, David (2006): *British Hit Singles & Albums* (19th ed.). London: Guinness World Records Limited Side 210 ISBN 1-904994-10-5
3. ↑  Roberts, David (2001): *British Hit Singles* (14th ed.). London: Guinness World Records Limited. Side 36 ISBN 0-85112-156-X
4. ↑  allmusic ((( The Four Pennies > Biography )))