recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gunstein Draugedalen** (født 28. september 1946 i Kviteseid i Telemark) er en norsk sanger og komponist. Han er mest kjent for sine tolkninger av evangeliske sanger fra den kristne bedehustradisjonen.

Gunstein Draugedalen er utdannet ved Musikkonservatoriet i Oslo (senere NMH), med Gunnar Martinsen som lærer, og ved Ansgar bibelskole i Oslo. 

Han debuterte med sin barytonrøst på EP-en *Jeg følger min frelser* i 1964. Siden har det blitt over 40 soloinnspillinger og et samlet salg på over 250 000 eksemplarer. På *Om hundrede år er allting glemt* fra 2003 tok Draugedalen for seg Knut Hamsun-tekster som han han selv med stort hell har tonesatt. Draugedalen har også tonesatt en rekke andre poeter, som Trygve Bjerkrheim, Åse-Marie Nesse, Trygve Naper, Oddmund Haugen og Haldis Reigstad. "Doggdropen" og "Tett ved sida mi går Jesus" er Draugedalens mest kjente sanger.

Draugedalens innspilling av CD-en *Blott en dag* fra 2007, sammen med den svenske pianisten Lennart Jernestrand, ble kåret til årets beste kristne plate i avisa Vårt Land. 

Draugedalen har ved siden av sin sangkarriere også virket som pastor i Det norske misjonsforbunds menighet i Kristiansund, samt i en årrekke vært innehaver av Conradis begravelsesbyrå i Grimstad. 

Draugedalen har fire voksne barn og er i dag bosatt på Krøderen.

Diskografi
----------

* *Pilegrimsveg* 1992
* *Sorgen og gleden* 1993
* *Jeg løfter mine øyne* 1995
* *Doggdropen* 1996
* *Mine første sanger* 1998
* *Von* 1999
* *Om hundrede år er alting glemt* 2003
* *Ren og rettferdig* 2003
* *Djupe spor* 2005
* *Blott en dag* 2007
* *Ver ikkje redd* 2009
* *Hjemme i himlen*

Referanser
----------

1. ↑   www.universalmusic.fr[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Intervju i *Vårt Land* 2006[*død lenke*]
* Oversikt over tilgjengelige plateinnspillinger (med lydeksempler)[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Sjona Rockefestival** er en utendørsfestival i Sør-Sjona i Rana kommune. Festivalen ble stiftet i 2006, men er samtidig en festival med tradisjoner siden det har vært arrangert rockefestival på samme område siden 1996. Festivalen er eid av Ytre Rana Festivalstiftelse som har en ideell målsetting med sitt virke. Rockefestivalen skal være intim og festivalcampen er derfor etablert ved siden av konsertområdet. Festivalområdet ligger i et naturskjønt område med utsikt over Sjonafjorden.

---

Bandliste 2006
--------------

Hurra Torpedo  

Doug Detroit  

Stoneflower  

Audrey Horne

2007
----

**Sjona Rockefestival 2007** ble avholdt 4.-5. august med omkring 1200 tilhørere. Følgende band spilte:

* Stoneflower (Mo i Rana)
* Doug Detroit
* Hurra Torpedo
* Audrey Horne
* The Cumshots
* Tungtvann
* El Caco
* Misvær Skaforening (Misvær)
* Soul Jam
* Fumar Mata (Trondheim)
* Cosmic Twang (Oslo)
* Delusions of Grandeur (Stjørdal)
* Ida Maria (Bergen) – Kirkekonsert i Sjona kirke
* Mayor Gordon
* Major Parkinson (Bergen)
* Supervixen (Trondheim)
* Heroes & Zeros (Oslo)
* Chris Thompson med Mads Eriksen Band
* Raga Rockers
* Desperado
* Que Duh Ska (Nesna)

Eksterne lenker
---------------

* Sjona.no
Plasseringen av feltet på Shetlandplattformen.

  

**Brae-feltet** er et skotsk oljefelt. Navnet kommer fra et skotsk ord for åsside. Feltet ligger i blokk 16/7a på britisk sektor, helt inntil grensen mot norsk sektor. Feltet opereres av TAQA Bratani, etter at de i 2020 tok over som operatør etter Marathon oil. Feltet ble oppdaget og bygget ut av BP på 1970- og 1980-tallet. De utvinnbare reservene er foreløpig anslått til omtrent 70 MSm³ olje og 22 GSm³ gass. Feltet består av tre deler som ikke er forbundet, henholdsvis Brae North, Brae South og Brae Central. Hver del har sine installasjoner. Hovedplattformene produserer for tiden fra hovedfeltene, men mindre felter fra områdene rundt vil etterhvert bygges ut som satelittfelter og kobles på Brae-installasjonene. Dette vil forlenge feltets levetid og øke totalproduksjonen. Gass eksporteres til St Fergus, Skottland via SAGE-rørledningssystemet, og olje eksporteres via Forties-systemet.

Instalasjoner
-------------

| Installasjon | Felt | Felt oppdaget | Opstart utbygging | Kontraktør | Produksjonsstart |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Brae Alfa | Brae South | 1975 | 1979 | McDermott Scotland | 1983 |
| Brae Bravo | Brae North | 1977 | 1983 | McDermott Scotland | 1988 |
| Brae East | Brae Central | 1976 | 1988 | Trafalgar House Offshore Fabricators | 1993 |

Referanser
----------

1. ↑  «TAQA Taking Over as Brae Field Operator». Offshore engineer. 2020.
2. 1 2 3  *The Energy Report*. London: Department of Trade and Industry. 1994. s. 140. ISBN 0115153802.

Se også
-------

* Liste over olje- og gassfelt på britisk kontinentalsokkel
**Sjona** (*ChiShona*) er et bantuspråk i nigerkongo-familien som snakkes av over 10 millioner mennesker i Zimbabwe, samt 30 000 i Zambia og 10 000 i Botswana. Folkegruppa som snakker sjona, kalles shonaer. Sjona er sammen med ndebele og engelsk offisielt språk i Zimbabwe.

Sjona har et skriftspråk med en ortografi og grammatikk som ble utarbeida på 1900-tallet og fastsatt på 1950-tallet. Den første romanen på sjona, Solomon Mutswairos *Fesol*, ble utgitt i 1957. Det blir undervist i sjona på skoler, men det brukes ikke som undervisningsspråk. Det finnes litteratur på sjona, og språket er beskrevet i flere ordbøker, både enspråklige og tospråklige (da for det meste sjona–engelsk). Moderne sjona er basert på dialektene til karangafolket i provinsen Masvingo rundt Store Zimbabwe og zezerufolket i nordlige og sentrale Zimbabwe. Alle dialekter av sjona anses imidlertid som likeverdige.

Sjona er del av sone S.10 i Malcolm Guthries klassifisering av bantuspråk; dette betegner et dialektkontinuum av nært beslektede språk, deriblant manyika, nambya og ndau i Zimbabwe og sentrale Mosambik, tawara og tewe i Mosambik og ikalanga i Botswana.

Referanser
----------

1. ↑  Sjona (språk) hos Ethnologue
2. ↑  , s. 6.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Trunking** er en teknologi for radiosamband brukt til å maksimere den tilgjengelige kapasiteten[1] på et sambandsnettverk ved å gi grupper av brukere en logisk «samtalegruppe» på deling i stedet for en egen radiofrekvens.

Den enkeltes radiosett sender datapakker til en datamaskin som opererer på en egen fast frekvens, en såkalt kontrollkanal, for å be om samband for en spesifikk samtalegruppe. Kontrolleren sender et digitalt radiosignal til alle radioer som overvåker denne samtalegruppa og instruerer radioene om automatisk frekvensbytte for å følge kommunikasjonen. Etter at brukeren er ferdig med å snakke, returnerer radioene til å overvåke kontrollkanalen for ytterligere sendinger. 

Denne organiseringa gjør at flere grupper av brukere kan dele på en liten mengde radiofrekvenser uten å høre hverandres samtaler. System med frekvenshopping har som hovedfunksjon å spare på avgrenset kanalkapasitet og gir også anledning for andre avanserte funksjoner for brukerne.

Ulike typer radiosystem med trunking
------------------------------------

1. Association of Public Safety Communications Officials
2. Ercisson GE
	* EDACS Provoice
	* EDACS
3. Logic Trunked Radio
4. Motorola
	* Type I
	* Type II
	* Type IIi Hybrid
	* Type II SmartZone
	* Type II SmartZone OmniLink
	* iden (integrated Digital Enhanced Network)
5. MPT-1327
6. MRR
7. OpenSky
8. APCO Project 25
9. SmarTrunk
10. TETRA
11. TETRAPOL
12. GSM

Referanser
----------

1. ↑  Talk groups, scanning, and group calls are defined in, "Section 2: Needs Summary," *Arizona Phase II Final Report: Statewide Radio Interoperability Needs Assessment,* Macro Corporation and The State of Arizona, 2004, s. 16.
**Marie Åsberg** (født *Strimme* 1938) er en svensk psykiater. Hun har jobbet ved Karolinska Institutet, Institutionen för klinisk neurovetenskap, hvor hun stort sett har jobbet med klinisk forskning og har siden 2004 vært professor emerita. Hun har også vært overlege på psykiatrisk klinikk ved Karolinska sjukhuset.

Akademisk karriere
------------------

Åsberg har forsket ved Karolinska Institutet (KI) på depresjoner og selvmordsforebyggende tiltak siden 1960-tallet. Åsberg disputerte i 1973 med Börje Cronholm med en avhandling som gikk på depresjonsbehandling med Nortriptylin. Hun ble i 1982 utnevnt til professor i psykiatri ved KI.

Navnet hennes er kjent i forbindelse med at hun var med og utviklet scoringsverktøyet Montgomery-Åsberg depression rating scale (MADRS) sammen med Stuart A. Montgomery. Åsberg ledet fra 1998 et prosjekt om kronisk utmattelsessyndrom (ME) sammen med Åke Nygren (professor og lege). Hun ledet nylig et stort forskningsprosjekt rundt psykoterapi for selvmordstruede kvinner med borderline personlighetsforstyrrelse.

Referanser
----------

1. 1 2   Vem är det 1993, runeberg.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Marie Åsberg; Nortriptyline in the treatment of depression : relationship between plasma levels and effects, doktorsavhandling , Karol. Inst. (1973)
3. ↑  «Pubmed-oppslag på originalartikkelen om MADRS». Besøkt 19. august 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** NKC
 |
Hos de fleste hjortedyr er det bare hannene som har gevir (takker). Et unntak er rein der også hunnen utvikler hornkrone, slik som simla med kalven på bildet. Gevir er dekket av håret hud inntil kort tid før felling. Ekte horn er ikke dekket av hud og felles ikke.
Triceratops, en planteetende dinosaur fra krittida, hadde horn festet til ei beskyttelsesplate på baksida av hodeskallen.
Neshornbille (Oryctes nasicornis) med hornliknende utvekster på hodet. Det ytre skjelettet er harde hudplater som støtter og beskytter de indre bløte organene.
**Horn** er bentapper som vokser ut på hodeskallen til enkelte, særlig plantetende pattedyr; kuer, sauer og geiter. Vanligvis forekommer horn parvis på hver side av skallen, men neshorn kan ha enkelthorn. Den største forskjellen på gevir og horn er at hornene sitter på livet ut og vokser i takt med dyret, mens gevir utvikles og felles årlig. Horn brukes i kamp om revir og til beskyttelse mot rovdyr, og er bygd opp av keratin, det samme stoffet som negler og hår er oppbygd av, samt andre proteiner. Horn brukes også til å rote opp jord med, og til å rive bark av trær. 

Argalisauen har verdens største horn. De kan bli 1,9 m lange og har bueform.

Mennesker har siden de eldste tider brukt dyrehorn til å lage bruks- og kunstgjenstander, alt fra drikkehorn og blåseinstrumenter til fiskekroker og knapper. 

* Geitebukk med spiralhornGeitebukk med spiralhorn
* En vær fra Hebridene med ett horn på den ene sida og to på den andre.En vær fra Hebridene med ett horn på den ene sida og to på den andre.
* Kunstgjenstander fra 1300- og 1400-tallet laget av horn fra utdødd urokse. Fra samlingene i den hellige Servatius' basilika i Maastricht i Nederland.Kunstgjenstander fra 1300- og 1400-tallet laget av horn fra utdødd urokse. Fra samlingene i den hellige Servatius' basilika i Maastricht i Nederland.
* Erkencho, musikkinstrument.Erkencho, musikkinstrument.

Se også
-------

* Gevir, hornkrone hos hjortedyr
* Beinvev, basthud
* Støttann,
* Enhjørning, fabeldyr som likner en hest med et langt horn i panna
* Keratin, fiberdannende protein som utgjør hoveddelen av pels, skjell, fjær, nebb, tenner, klør og horn
* Hornhjelm, drikkehorn

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
**John Freddy Haugan** (født 10. januar 1950) er en norsk danser, dansepedagog og -leder.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Freddy Haugan startet sin dansekarriere hos Bergljot Bårdar som tiåring. Allerede i tidlig alder begynte han å konkurrere i selskapsdans. Senere utdannet han seg som danselærer og har dommerlisens i dans fra Norges Danseforbund og International Dance Organisation. 

Etter å ha jobbet diverse andre steder, tok han over Bårdar Danseinstitutt på 1980-tallet. Han etablerte Bårdar Dancing Team i 1984, en gruppe som var basert på swing og rock´n roll. Gruppen ble brukt i mange TV-opptredener for NRK på 1980-tallet og i tillegg engasjement for reklameshow for Coca-Cola. Senere hadde Freddy Haugan idéen, opplegget og koreografien til *Par om par* som ble sendt i fire programmer for NRK med Gunvor Hals som programlder. For TVNorge underviste han i 12 programmer. 

Etter å ha overtatt Bårdar Danseinstitutt på 1980-tallet etablerte han Bårdar Akademiet med sin kone Hilde Haugan i 1995. Gjennom denne etableringen ble det også innledet et samarbeid med Treider videregående skole, der de sammen startet en danselinje. I 1999 ble Bårdar Danseteater etablert som er et profesjonelt dansekompani, og et utspring fra Bårdar Akademiet.

Freddy Haugan har ellers blant annet produsent og arrangert norgesmesterskap, internasjonale mesterskap, samt verdensmesterskap i dans. Han var coach for danserne i TV 2s første program av *Skal vi danse* og var også med å plukke ut dansere, dommere og location.

Utmerkelser
-----------

I 2010 ble Freddy Haugan tildelt Oslo bys kunstnerpris for sin videreutvikling av jazzdans/showdans i Norge, og for sin betydning for Oslos utdanningstilbud i dans.
**Freddie James Prinze jr.** (født 8. mars 1976 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespiller og sønn av komiker Freddie Prinze.

Prinze ble kjent som skuespiller på slutten av 1990-tallet og tidlig på 2000-tallet, etter å hatt hovedrollen i flere kjente Hollywood-produksjoner som hovedsakelig var rettet mot tenåringspublikum. Noen av disse filmene er *I Know What You Did Last Summer* (1997) og oppfølgeren, *I Still Know What You Did Last Summer* (1998), samt *She's All That* (fra 1999), *Summer Catch* (2001) og *Scooby-Doo* (2002) og oppfølgeren *Scooby-Doo 2 - Monstre på frifot* fra 2004. Samt filmen *Kaos i Eventyrland* fra 2007.

Prinze har også hatt flere store og små roller i mange forskjellige TV-serier, blant annet komiserien *Friends* og *24*. Han var også et tidligere medlem av World Wrestling Entertainments kreative team, det han var ansatt som forfatter.

Prinze giftet seg med skuespillerinnen Sarah Michelle Gellar den 1. september 2002 i Puerto Vallarta i Jalisco i sørvest i Mexico. Paret hadde møtt hverandre flere år tidligere, under produksjonen av filmen *I Know What You Did Last Summer* som kom ut i 1997, og offisielt begynte de å gå ut i 2000. Det ble rapportert av *People Magazine* at Prinze og hans kone fikk datteren Charlotte Grace Prinze, den 19. september 2009. I september 2012 fikk de sønnen Rocky James Prinze.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, oppført som Freddie Prinze, Jr. Discogs artist-ID 1643869, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, oppført som Freddie Prinze, Jr. SNAC Ark-ID w6vv4rg3, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.filmreference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Freddie Prinze jr. på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Freddie Prinze jr. hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) Freddie Prinze jr. i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Freddie Prinze jr. på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Freddie Prinze jr. på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Freddie Prinze jr. på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Freddie Prinze jr. på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Freddie Prinze jr. hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Freddie Prinze jr. hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Freddie Prinze jr. hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
*For den kinesiske fylket som før var kjent som Kashan, se Jiashan.*

*Khaneh Tabatabaei* i Kashan.
**Kashan** (persisk كاشان) er en by i det sentrale Iran. Den ligger i provinsen Esfahan og hadde 275 325 innbyggere ved folketellingen i 2011.

Historie
--------

Keramikk fra utgravningene ved Tappe Sialk
Det sentrale persiske høylandet hører blant de aller eldste høykulturers vugger. Noen alder på de eldste bosetningene ved oasen der Kashan nå er, lar seg ikke fastsette. Ved utgravingene i det tett på liggende funnstedet Tappe Sialk er det blitt funnet restene av bosteder fra det 6. årtusen før Kristus. Ved aldersbestemmelse av metallartefakter lander man for noen av dem på det 4. årtusen f.Kr. På lignende vis kommer man tilbake til det 3. årtusen for protoelamittiske skrifttavler, rullesegl og keramikkartefakter. En av fire zikkuratter er fra riket Elams tid. 

Noen gamle legender mener at de tre vise menn som fulgte stjernen til Betlehem og til det nyfødte Jesusbarnet, jamfør Det nye testamente, hadde lagt ut på sin ferd fra Kashan. Selv om det er delte meninger om legendens gehalt, vitner den i alle fall om at Kashan var en svært viktig by i gammel tid. 

På 1000-tallet e.Kr. bygde seldsjukksultan Malik Shah I bygge en festning sentralt i Kashan. Dens murer (*Qalʿe-ye ǧalālī*) står fortsatt.

Moderne Kashan
--------------

Kashan ligger i nordre rand av fjellet Kuhrud; sentrumsbebyggelsen er omgitt av den første større oase på veien fra Qom til Kerman.

Kashanteppe
Byen er kjent for de såkalte Kashantepper (en klassisk form for persiske tepper), som ble berømte på 1500-tallet under safavidene og som formodes å stamme fra seldsjukkenes tid. I dag er Kashan et betydelig sentrum for iransk tekstilindustri; de fleste av landets mekaniske teppevevstoler står i Kashan.

Kashan er også et av landets sentra for rosenvann. 

I samarbeid med Kina undersøkes det om olje- og naturgassforekomstene i Zavareh-Kashan er drivverdige.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «نتایج سرشماری سال ۱۳۹۰» **(persisk)**. Arkivert fra originalen 2. oktober 2012. Besøkt 5. november 2013.
3. ↑  Elgood, Cyril. *A Medical History of Persia and the Eastern Caliphate: From the Earliest Times Until the Year A.D. 1932.* Cambridge Library Collection - History of Medicine. Cambridge University Press, 2010. ISBN 1108015883 s. 34

Eksterne lenker
---------------

* (fa) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kashan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Utsikt fra Pomona Island.
**Manapourisjøen** (engelsk: *Lake Manapouri*) er en innsjø på Sørøya på New Zealand. Navnet betyr «sorgfullt hjerte» på maori. Navnet viste egentlig til en annen innsjø (North Mavorasjøen) som ligger øst for Manapouri. Lokale maorier kalte Manapouri *Moturau* som betyr «mange øyer».

Waiau River renner igjennom innsjøen fra Te Anausjøen 20 kilometer nord og renner ut av Manapouri fra den sørøstlige enden. Nedbørsfeltene for innsjøen er Kepler Mountains, Turret Range og Hunter Mountains som ligger langs østsiden av innsjøen. Innsjøen er den nest dypeste på New Zealand.

Innsjøen har 33 øyer hvorav 22 er dekket av skog. Den største øya Pomona Island ligger sentralt i innsjøen.

Sjøen er vannreservoar for Manapouri vannkraftverk som sender vannet videre gjennom to 10 kilometer lange tunneler ut til Tasmanhavet ved Doubtful Sound. I 1959 var det forslag om å heve innsjøen med 30 meter for kraftstasjonen, noe som medførte store protester. Protestkampanjen Save Manapouri er kjent som ett større vendepunkt i newzealandsk miljøengasjement.

Innsjøen ligger innenfor Fiordland nasjonalpark og verdensarvstedet Te Wahipounamu.

Se også
-------

* Innsjøer i New Zealand
* Liste over innsjøer i New Zealand

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  www.fiordland.org.nz
2. ↑  (DOC), corporatename = New Zealand Department of Conservation. «Lake Manapouri nature & history: Te Anau & Manapouri area». *www.doc.govt.nz* **(engelsk)**. Besøkt 25. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Manapouri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Kenneth Ferrie** (født 28. september 1978) er en britisk golfspiller på Europatouren.

Ferrie er fra Ashington i Northumberland og vant British Boys Championship i 1996. Samme år hadde han sin første opptreden på Europatouren som invitert spiller i den lokale turneringen Slaley Hall Northumberland Challenge, men han misset cutten. Han ble profesjonell i 1999. I 2000 spilte han hovedsakelig på Challenge-touren og fikk sin første profesjonelle seier i Tessali Open del Sud. Han lyktes på Europatourens kvalifiseringsskole og fikk spillerett for 2001, men strevet med motstanden på dette nivået og måtte gå tilbake til kvalifiseringsskolen for å beholde spillekortet for 2002. Han tok en ny seier på Challenge-touren i 2001 under Challenge Total Fina Elf.

I 2003 vant han for første gang på Europatouren, i Canarias Open de España. I 2005 gikk han seirende ut av Smurfit European Open, en av de ledende turneringene i Europa.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Kenneth Ferrie – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Kenneth Ferrie – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Kenneth Ferrie – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
Pavel Fedotovs maleri fra 1848 viser et koleradødsfall.
John Snows kolerakartlegging - hans eget kart.
**Kolerapandemien 1839–1856**, eller den tredje kolerapandemien, var en pandemi av kolera som herjet mellom 1839 og 1856. Den er kjent som den tredje av flere kolerapandemier i Asia og Europa på 1800- og 1900-tallet, og den etterfulgte den andre kolerapandemi og ble etterfulgt av den fjerde kolerapandemi. 

Pandemien begynte i Bengal i 1839 og spredt seg derfra til Sørøst-Asia og Øst-Asia. Sannsynligvis bidro britiske soldater og handel til spredningen gjennom første opiumskrig som brøt ut i 1840. I løpet av de påfølgende fire–fem årene spredte kolerasmitten seg videre fra Kina til Sentral-Asia, Afghanistan og Persia. Fra Bengal fant koleraen vegen til Mumbai og i 1846 videre til Mesopotamia og Aden. Pilegrimer fra Mekka førte med seg smitte til Egypt i 1848 og videre til Nord-Afrika de to neste årene. Via Astrakhan og Orenburg nådde pandemien Moskva i september 1847. I 1848 var Nord-Europa og Vest-Europa rammet. Fra Europa brakte skip fra franske og tyske havner koleraen til USA, først til New York og New Orleans. I 1849 ble Panama rammet. Pandemien rammet i 1850 også Colombia, Cuba og Jamaica og mellom 1852 og 1855 også andre steder i Karibia. I 1855 ble Brasil rammet.

Under denne pandemi ble det i London konstatert av legen John Snow at smittespredningen der hadde sammenheng med på bristende hygiene ved en vannpunpe i Broad Street. og dette ble et epidemiologisk gjennombrudd som gav opphav til forståelsen av hygienens betydning. Dette gav store reformer for folkehelsen og for ettertidens byplanlegging.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Hayes, J.N. (2005). *Epidemics and Pandemics: Their Impacts on Human History*. Santa Barbara, CA: ABC-CLIO, s. 227–238. ISBN 978-1851096589
Dukoralvaksinen
**Koleravaksine**, med handelsnavnene **Dukoral**, **Vaxchora** og andre, er en vaksine mot kolera og turistdiaré (sistnevnte også kjent som Montezumas hevn). Vaksinen er av kategorien inaktiverte vaksiner. 

Den er en drikkevaksine som drikkes blandet med vann og en smakstilsatt bruseblanding i to doser over en tidsperiode (én dose ved oppfrisking) et par uker før man drar til et risikoområde.

Dukoral blir ofte brukt av ryggsekkturister og personer som besøker steder med høy risiko for infeksjon av
kolera, men den garanterer ikke full immunitet mot sykdommen. På samme måte kan vaksinen beskytte mot vanlig turistdiaré som kan oppstå ved utenlandsreiser, men heller ikke da med full garanti for immunitet. Hygieniske forholdsregler i forbindelse med mat og drikke må derfor likevel tas i risikoområder. Vaksinen gir beskyttelse i 3-6 måneder.

Eksterne lenker
---------------

* Felleskatalogens side om Dukoral

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**Olga Tass-Lemhényi** (født 29. mars 1929 i Pécs, død 10. juli 2020 i Budapest) var en ungarsk turner som deltok i de olympiske leker 1948 i London, 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.

Tass vant en olympisk sølvmedalje i turn under Sommer-OL 1948 i London. Hun var med på det ungarske damelaget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Tsjekkoslovakia. De andre på laget var Erzsébet Balázs, Anna Fehér, Erzsébet Gulyás-Köteles, Irén Karcsis-Daruházi, Mária Kövi, Margit Nagy-Sándor og Edit Perényi.

Under Sommer-OL 1952 i Helsingfors vant hun en sølvmedalje i damenes lagkonkurranse i mangekamp, de andre på laget var; Lászlóne Daruházi, Károlyné Gulyás, Ágnes Keleti, Margit Korondi, Károlyné Perényi og Lászlóne Zalai. Hun vant også en bronsemedalje med det ungarske troppturnlaget som kom på tredjeplass bak Sverige og Sovjetunionen.

Tass ble olympisk mester i turn under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Hun var med på det vinnende ungarske troppturnlaget, de andre turnerne var; Andrea Bodó, Erzsébet Gulyás, Ágnes Keleti, Alíz Kertész og Margit Korondi. I damens lagkonkurranse i mangekamp kom Ungarn på andreplass. I tillegg til det to lagmedaljene fikk også Tass en bronsemedaje i en individuell øvelse, hun kom på delt tredjeplass i hopp.

OL-medaljer
-----------

* 1956 Australias flagg Melbourne - Gull **Gull** i turn, troppsturn, damer Ungarns flagg Ungarn
* 1948 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i turn, lagkamp damer Ungarns flagg Ungarn
* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Sølv Sølv i turn, mangekamp, lag damer Ungarns flagg Ungarn
* 1956 Australias flagg Melbourne - Sølv Sølv i turn, mangekamp, lag Ungarns flagg Ungarn
* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse Bronse i turn, troppsturn, damer Ungarns flagg Ungarn
* 1956 Australias flagg Melbourne - Bronse Bronse i turn, hopp, damer Ungarns flagg Ungarn

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.nemzetisport.hu[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   index.hu[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olga Tass-Lemhényi – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Olga Tass-Lemhényi – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Olga Tass-Lemhényi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Olga Tass-Lemhényi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) Olga Tass-Lemhényi – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Florian Joseph Bahr** (kinesisk: 魏继晋, 魏繼晉, pinyin: *Wèi Jìjìn*, født 16. august 1706 i Falkenberg i Tyskland, død 7. juni 1771 i Beijing i Kina) var en tysk jesuitt og misjonær i Kina.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Florian Bahr var sønn av en slesisk organist.

### Jesuitt

Etter filosofistudier i Brünn trådte han den 9. oktober 1726 inn i jesuittordenen og underviste så latin ved jesuittkollegiet i Liegnitz. I 1736 studerte han teologi ved universitetet i Olmütz. 

### Kinamisjonær,musiker i keiserhoffet

Sammen med andre jesuitter dro Bahr i 1736 avsted som misjonær til Kina, der han ankom i 1739. I Macao fikk han sin avsluttende forberedelse på sitt virke i Kina ved jesuittenes universitetskollegium São Paulo.

Så kom han til Beijing. Ved Qianlong-keiserens hoff ble han gjort til musikklærer for de keiserlige prinser. 

Ettersom han mest hadde forestilt seg vanlig misjonsvirksomhet fremfor musisering, var han takknemlig for at han av helsegrunner ble løst fra oppgaven og omplassert til misjons- og sjelesorgsstasjonen St. Joseph i Baoxixian. Defra stor han i intensiv brevkontakt med grevinne Maria Theresia von Fugger, og korrespondansen regnes i dag som uvurderlig misjonshistorisk kildemateriale. 

I 1748 vendte pater Florian Bahr tilbake til Beijing der han var tilknyttet jesuittkollegiet både som sjelesørger og vitenskapsmann. Han var med på Qianlong-keiserens ambisiøse prosjekt å lage en femspråklig ordbok, som skulle gjengi de kinesiske ord på tysk, fransk, italiensk og portugisisk. 

Han forfattet også et forsvarsskrift som ble offentliggjort i 1758 i Augsburg, der han imøtegikk kritikk mot jesuittenes Kinamisjon. 

I 1755 ble Bahr rektor for jesuittkollegiet, i 1762 visitator og i 1768 provinsial for de østasiatiske ordensprovinser. 

Han ble gravlagt på jesuittenes gravsted Zhalan i Beijing.

Referanser
----------

1. 1 2   www.deutsche-biographie.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator jn20000400054, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 100022626, besøkt 14. august 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Huang Qichen: *«The First University in Macau: The Colégio de São Paulo»*, i John W. Witek (red.): *Religion and Culture: An International Symposium Commemorating The Fourth Centenary of the University College of St. Paul – Macau, 28 November to 1 December 1994*, Macau: Instituto Cultural de Macau, 1999, s. 257-260

Litteratur
----------

* Anton Huonder: *Dt. Jesuitenmissionäre des 17. u. 18. Jahrhunderts.*, 1899
* Hermann Hoffmann: *Schlesische, mährische und böhmische Jesuiten in der Heidenmission.* 1939

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
Fånefjell halvtunnel fra 1923. Foto: Øyvind Berg 
**Fånefjell** er 745 m høyt fjell i Bygland kommune i Aust-Agder. Det går ut som et nes i innsjøen Byglandsfjorden som ligger 202 moh, med en stupbratt fjellside på sørsiden. Veien forbi Fånefjell ble regnet som et av de to vanskeligste partiene på landeveien gjennom Setesdal. Byklestigen var den vanskeligste, deretter kom **Fånekleivene**.

Ved Fånefjell er det fire generasjoner vei, langs fire helt ulike traseer. De eldste veiene forbi Fånefjell er rideveier og ble kalt *Fånekleivene*. Den eldste rideveien går rundt fjellet på østsiden og dateres til 1500-tallet. Den første kjøreveien kom i 1842, også den har trasé over fjellet. Den tredje veien er et spesielt interessant veihistorisk kulturminne fra 1923. Denne veitraseen går rundt fjellet på yttersiden mot fjorden, og på et spektakulært parti der fjellet går stupbratt i fjorden er veien sprengt inn i den loddrette fjellsida som en såkalt halvtunnel. Denne halvtunnelen er ofte avbildet. Den fjerde og nyeste traseen går gjennom fjellet: Fånefjelltunnelen.

Halvtunnelen på yttersiden av Fånefjell gjorde det mulig å kjøre buss langs Byglandsfjorden. Setesdal Bilruter startet bussrute fra Ose til Bykle i 1920, og noen år seinere ble ruta forlenget ned til Byglandsfjord. Halvtunnelen er nå stengt for all ferdsel pga. rasfare.

I Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner omtales kulturminnene ved Fånefjell som Fånefjell vegmiljø. I 2009 ble vegmiljøet ved Fånefjell fredet etter lov om kulturminner..

Referanser
----------

1. ↑  Liste over veianlegg som kulturminner[*død lenke*] besøkt 28. oktober 2009
2. ↑  Artikkel om gjenåpning av rideveien[*død lenke*] besøkt 28. oktober 2009
3. ↑  Riksantikvaren: Disse 40 vegstrekningene er fredet (21. desember 2009)

Kilder
------

* Vegen og vi. 2005:14.
* Setesdal Bilruters hjemmeside om selskapets historie.

Se også
-------

* Fånefjelltunnelen

Eksterne lenker
---------------

* Riksantikvaren: Disse 40 vegstrekningene er fredet (21. desember 2009)
* Om Fånefjell i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Bilde av halvtunnelen langs fjorden
* «Fånefjell». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Fånesgrenda ved Trondheimsfjorden og Leksvik på andre sida.
Bautastein på ei gravrøys på Fånes.
Fånes fyrlykt, Frosta.
**Fånes** er ei grend på nordsida av Frosta kommune i Trøndelag og ligger mot Trondheimsfjorden. Navnet Fånes kommer muligens av «faaen» som betyr «bleik», noe som kan vise til fargen på et berg. Etter 1600-tallet hører vi om to bruk, nedre og øvre Fånes. Nedre Fånes har gårdsnummer 19 og Øvre Fånes gårdsnummer 20. Fra disse brukene er det utskilt flere gårder og plasser gjennom tidene. Hele grenda er på ca. 0,8 km². Fylkesvei 64 går gjennom grenda og det er 6 km mot sør til kommunesentret.

På flere steder langs fjorden er det funnet gravrøyser fra bronsealderen og videre ei steinøks av porfyr med rombisk form fra bronsealderen.

I 2003 ble ei vikinghavn oppdaga som var fra år 1000 eller litt senere.

Historie
--------

Erkebiskop Aslak Bolt reiste om Fånes og overnatta her i *saalhuset* (herberge), før han dro videre til Ytterøy. Han fikk Fånes nedre av *fru Elsebe Ottesdatter Rømer* (1366 – 1448) fra Austrått. Elsebe (Elisabet) var trolig en slektning av Aslak, da begge var av Rømerslekta. Elsebe var oldemor til fru Inger til Austrått (1493 -1555). Gården ga han videre til erkesetet i Nidaros. Langt senere, i 1754, eide kaptein Wiljam Wessel Fånes nedre. Han var bror til Peter Wessel "Tordenskjold".

* Lensmenn bosatt på Faanes øvre: Ole Grilstad fra 1808 til 1848. Bernt Grilstad fra 1848 til 1869.
* Omkommne på sjøen: Arnt Faaneshamn på Fånesbukta i 1862. Johannes Ohlen og sønnen Kasper på Frohavet 6. juni 1885.
* Hans Faanes var ordfører på Frosta fra 1890 til 1891 og lensmann fra 1897.
* Lofotfiskere fra slutten av 1800-tallet: Anders Gresset, Jørgen Faaneshavn, Otto Bjerkan og Peder Faanes.
* Fånes kai ble bygd i 1895 og lagt ned 1961. Lokalbåten D/S «Frosta» hadde de fleste anløp ved kaia.
* «Martin Ryghs Landhandel» ble starta i 1895. Ei tid var det både telefonsentral og brevhus på landhandelen. Virksomheten ble flytta i 1958 og er no nedlagt.
* Fånes fyrlykt ble satt opp i 1913 og fikk nettdrift i 1989.
* Motstandsmannen Arne Haugen ble arrestert i oktober 1944 og ble løslatt fra Falstad da krigen var slutt.
* Fram til 1967 gikk barna fra grenda på Nordbygda skole (kretsskole).
* Grenda hører under idrettslaget «Trods» sitt område.
* 2. november 2003 styrter et Cessna 150 i sjøen ved Fånes og to mann omkommer.

Næringsliv
----------

Tidligere var jordbruk og fiske hovednæringen. På Fånes var det ei brukbar havn med et rikt fiske i fjorden utafor, men nå er det ingen som har fiske som levevei lenger. Nå drives bare jordbruk og salg av hyttetomter.

Severdigheter
-------------

* Vikinghavna på Fånestangen.
* Bauta reist på en gravhaug.
* «Hundspranget», ei kløft der en ulv datt ned og slo seg ihjel da den jaga en hund (sagn).
* «Ringberget», et feste for landtauget til større båter.
* «Ballasten» ei steinrøys ved marbakken etter ei grunnstøting.
* Fånes fyrlykt, et flott utkikspunkt.

Eksterne lenker
---------------

* Flybilde av Fånes

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Lars Johanson** (født 15. september 1978), også kjent som «Keeperlars», er en norsk bandyspiller som debuterte på eliteserienivå i 1994. Med unntak av sesongen 2009/2010 (pappaperm og spill for Ullern i 1. divisjon) spilte han størstedelen av karrieren for Stabæk hvor han vant 11 norgesmesterskap og 10 seriemesterskap. Etter 2012-sesongen trappet han ned og spilte en periode for Bergen Bandyklubb i laveste divisjon. I 2014/15-sesongen spilte han i Ullern.

Johanson debuterte på Norges bandylandslag i 2001 og har spilt totalt 47 landskamper.
I løpet av sesongen 2009/2010 avverget han totalt 13 av 15 straffer.[]

Referanser
----------

1. ↑  Jørgen Dahl Kristensen (23. juni 2010). «Keeper-Lars gjør comeback». budstikka.no. Besøkt 8. mars 2013.
2. ↑  André Strømnes (10. mars 2012). «Tidenes mester!». budstikka.no. Besøkt 8. mars 2013.
3. ↑  Kim Bøyum (18. januar 2014). «Har dette laget Norges største hjemmebanefordel?». aftenposten.no. Besøkt 2. april 2015.
4. ↑  «100 ÅR MED STABÆK IF». Norges Bandyforbund. mars 2012. Arkivert fra originalen 15. august 2012. Besøkt 8. mars 2013.
Bandet Camper Van Beethoven fotografert i september 2006.
**College-rock** er en undersjanger av alternativ rock som spilles på studentdrevne radiostasjoner ved college og universiteter i USA og Canada. Spillelistene var preget av at studentene ønsket å unngå den kommersielle, mainstream-rocken som ble spilt på kommersielle radiostasjoner.

Musikkgruppene innenfor denne kategorien kombinerte det eksperimentelle ved post-punk og new wave med en mer melodisk pop-stil og undergrunnsmusikkens følsomhet. College-rock er ikke nødvendigvis et sjangerbegrep, men det eksisterte en del felles estetikk blant college-rock-band. Musikkgrupper som R.E.M. U2, The Cure, Red Hot Chili Peppers, Camper Van Beethoven, The Smiths, XTC, The Smithereens og The Replacements ble en del av de mer kjente eksemplene på midten av 1980-tallet.

Referanser
----------

1. 1 2   «College rock», *Allmusic*
2. 1 2   Peake, Steve: «Profile of College Rock the Original '80s Alternative», *ThoughtCo*

Litteratur
----------

* Fonarow, Wendy (28. juli 2011): «Ask the indie professor: why do Americans think they invented indie?», *The Guardian*

  


| * v
* d
* r
Alternativ rock |
| --- |
| 
* Alternativ dance
* Alternativ metal
* Baggy
* Britpop
* C86
* Kristen alternativ rock
* College-rock
* Dream pop
* Dunedin Sound
* Emo
* Geek rock
* Gotisk rock
* Grebo-rock
* Grunge
* Indiefolk
* Indiepop
* Indierock
* Industriell rock
* Jangle pop
* Lo-fi
* Madchester
* Math rock
* Mørk rock
* Paisley Underground
* Post-grunge
* Post-punk
* Post-punk revival
* Post-rock
* Psychobilly
* Riot grrrl
* Sadcore
* Shoegazing
* Slowcore
* Støypop
* Støyrock

 |
Fettes College, Edinburgh
**College** (IPA: [ˈkɔlɪdʃ] eller [ˈkɔlɪdʒ]) er den engelske formen av kollegium, og brukes særlig om institusjoner innen høyere utdannelse i engelskspråklige land. I USA er college en utdanningsinstitusjon som er forberedende for universitetsstudier, men generelt brukes «college» og «university» om hverandre her.[] I øvrige engelsktalende land er college en underavdeling av et universitet.

Et college er et samfunn bestående av studenter og lavere akademiske lærere, som lever og virker innenfor de store bygningskompleksene. Collegene baserer seg delvis på allmennutdanning, og delvis på studieforberedende utdanning, slik at elever innenfor den sistnevnte gruppen har kompetanse nok til å følge undervisningen, og avlegge eksamen, ved universiteter. På collegene er det også stort engasjement innenfor idrett og øvrig samfunnsliv.

Et college består av en rektor (*head master*, *principal*, *warden* e.l.), et antall *fellows* (lønnede dosenter, som deltar i både forvaltning og undervisning) og studenter av ulike kategorier; først og fremst *scholars* (opprinnelig ubemidlede stipendiater). *Pensioners* eller *commoners* utgjør flertallet av ugraderte studenter (*undergraduates*). Forskjellene mellom for ovennevnte studentkategorier blir med årene av en mer historisk art; i praksis legger man i dag større vekt på studentenes resultater for hvert enkelt år. Noen velger å fortsette sine studier ved collegene (som *postgraduates*). 

Levnedsordningen i collegene har fra begynnelsen hatt et temmelig klosterlikt preg, som i senere tid har blitt mindre utpreget. Eksempelvis kan *fellows* nå gifte seg. De fleste college har arkitektonisk interessante profanbygninger og kapell, bibliotek, museer og parker. Oxford eide på begynnelsen av 1900-tallet 21 college (derav 3 fra 1200-tallet), mens Cambridge eide 17.

Eksterne lenker
---------------

* (en) College – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Telford** er en planlagt by i grevskapet Shropshire i England. Den ble grunnlagt under navnet Dawley New Town i 1965, og fikk sitt nåværende navn, etter ingeniøren Thomas Telford, i 1968. Den administreres som en del av den enhetlige myndigheten (*unitary authority*) Telford and Wrekin. Den ligger rundt 21 km øst for Shrewsbury og 48 km vest Shropshire. Med en beregnet befolkning (for borough) på 170 300 i 2010 og rundt 155 000 i Telford selv, er Telford den største byen i Shropshire og en av de raskest voksende i Storbritannia.

Byen er som nevnt navngitt etter sivilingeniøren Thomas Telford som utførte mange av vei- og jernbaneprosjektene i Shropshire. Byen ble satt sammen på 1960- og 1970-tallet som en planlagt by på tidligere landbruks- og industriområder og av mindre byer og landsbyer. Som andre planlagte byer ble Telford opprettet ved å slå sammen andre og mindre bosetninger, mest kjent er byene Wellington, Oakengates, Madeley og Dawley. De fleste av byens nye innbyggere kom opprinnelig fra Birmingham eller Wolverhampton.

Telfords kjøpssenter, et moderne storsenter, ble bygget i den nye byens geografiske sentrum, sammen med den omfattende parkanlegget Town Park. Motorveien M54 ble fullført i 1983 og forbedret byens veiforbindelser med byområdene i regionen Vest-Midlands.

Telford ligger nær Ironbridge Gorge, navngitt etter den første jernbanebroen av jern, som er et ettertraktet naturområde for besøkende og i dag listet som en del av verdensarven av UNESCO. Byen markedsfører seg selv som «industriens fødested», grunnet dens nærhet til Coalbrookdale og andre steder i området Ironbridge Gorge, og som er internasjonalt anerkjent som betydningsfull for utviklingen av den industrielle revolusjon, og som i stor grad ble bygget på kullfeltene i Shropshire.

Elektronikkselskapet Ricoh Corp. er en av de mest betydningsfulle arbeidsgiverne i byen, og har testlaboratorier og fabrikker som bygger trykkpresser for den grafiske industrien.

Referanser
----------

1. ↑  ««Telford and Wrekin population estimates, 2011»». Arkivert fra originalen 15. oktober 2013. Besøkt 13. februar 2016.
2. ↑  «Telford Town Centre». Arkivert fra originalen den 7. juli 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Telford – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

 Telford hos Wikivoyage

* Telford & Wrekin Council
* Offisielt turistnettsted for Ironbridge & Telford
* Telford Culture Zone Arkivert 4. august 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Utsyn over Tell Barri (nordøstlige Syria) sett fra vest.
Festningen i Aleppo (nordlige Syria), bygd på toppen av en tell, bosatt siden minst 2000-tallet f.Kr.
**Tell**, tidvis skrevet *tel* (fra hebraisk: תֵּל) er en type arkeologisk haug eller høyde, skapt av menneskelig bosetning ved at ulike arkeologiske lag over flere århundrer fører til stadig høyere bakkenivå inntil stedet for bosetning står opp som en høyde eller stor haug i landskapet. En typisk tell ser ut som en lav, nedtrykt kjegle med en flat topp og skråninger på sidene.

Arkeologi
---------

Utgravningsområdet ved Tell Barri (nordøstlige Syria). For skala, merk personen som står i midten.
En tell er en høyde skapt av mange generasjoner av mennesker som har levd og bygd og ombygd på det samme stedet. Over tid har bakkenivået langsomt steget inntil det utgjør en tell, en høyde over bakkenivået. Den største bidragsyteren i seg selv til massen i en tell er murstein av leire ettersom den forvitres og går rask i oppløsning.

Utgravninger av en tell avslører begravde strukturer slik som bygninger av administrativ eller militær art, religiøse helligdommer og boliger for vanlige mennesker som bodde og arbeidet på stedet. Disse finnes på ulik dybde, avhengig av deres datering. De kan ofte overlappe hverandre, enten horisontalt eller vertikalt, eller begge deler. Arkeologer som utgraver og utforsker en tell forsøker å tolke arkitektur, hensikt og datering for bosetningslaget. Ettersom utgravning av en tell er en destruktiv prosess, har fysikere og geofysikere utviklet ikkedesktruktive metoder for å kartlegge slike arkeologiske steder.

Eksempler på kjente *tell*
--------------------------

* Tell Barri i Syria
* Tell Bazmusian i nordlige Irak
* Tel Be'er Sheva i Israel
* Tell Beydar i Syria
* Tell Brak i Syria
* Tel Hazor i Israel
* Tel Lachish i Israel
* Tell Leilan i Syria
* Tel Megiddo i Israel
* Tell Shemshara i nordlige Irak

Referanser
----------

1. 1 2  Albright, William Foxwell (1960): *Archaeology of Palestine*, Art of Excavating a Palestinian Mound, 1960, s. 16
2. ↑  «Amateur Archaeologists Get the Dirt on the Past», *New York Times*
3. ↑  «Data analysis of tell sites»

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**«Tell Me Why»** er en sang av The Beatles, skrevet av John Lennon, men offisielt kreditert Lennon/McCartney. Den ble først utgitt på albumet *A Hard Day's Night* som ble utgitt 26. juni 1964 i USA og 10. juli 1964 i Storbritannia. Disse to utgavene av *A Hard Day's Night* har ikke helt likt innhold av sanger.

Bakgrunn
--------

The Beatles skulle spille inn sin første film A Hard Day's Night og trengte sanger til konsertsekvensen. I 1980 sa Lennon at de trengte en rask sang så derfor bare «klekket» han ut «Tell Me Why» som var inspirert av sanger fremført av fargete jentegrupper. I 1997 sa Paul McCartney at sangen muligens var en av de mange hvor Lennon la inn temaer som hadde basis i de kranglene han hadde med sin daværende kone Cynthia.

Innspilling
-----------

Gruppen spilte inn sangen 27. februar 1964 i Abbey Road Studios. De fikk til et tilfredsstillende resultat på tagning 8. I mellomverset har de med en setning hvor de alle synger i falsett. Et piano høres så vidt, og det er etter all sannsynlighet produsent George Martin som spiller på det.

A Hard Day's Night filmen
-------------------------

Mot slutten av filmen *A Hard Day's Night*, spiller gruppen en konsert for elleville fans og «Tell Me Why» er blant sangene de mimer til. Opptaket er fra 31. mars 1964 i Scala Theatre i London og blant publikum befant 13-årige Phil Collins seg. Før siste refreng, foretar Ringo Starr en overgangsmarkering og ser man nøye på trommeslageren mens man ser filmen, legger man merke til at han bruker begge trommestikkene samtidig på hvert slag (det samme gjorde han også i overgangsmarkeringene i Help!).

Musikere og instrumenter
------------------------

* John Lennon: akustisk gitar, vokal
* Paul McCartney: bass, harmonivokal
* George Harrison: elektrisk gitar, harmonivokal
* Ringo Starr: trommer
* George Martin: piano

Annet
-----

* I mono-versjonen høres kun en Lennon-stemme, mens i stereo høres to.
* The Beach Boys har gitt ut en coverversjon på albumet *Beach Boys' Party!* som ble utgitt i 1965.

Referanser
----------

1. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 200/201
2. ↑  Sheff, David (1981). *The Playboy Interviews with John Lennon & Yoko Ono* ISBN 0-425-05989-8
3. ↑  Miles, Barry (1997). *Paul McCartney: Many Years From Now*. New York: Henry Houston, Texas, USA: Holt and Company. ISBN 0-8050-5249-6 s. 164
4. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 40
5. ↑  Lewisohn, Mark (1992). *The Complete Beatles Chronicle: The Definitive Day-By-Day Guide To The Beatles' Entire Career*. London: Pyramid Books. ISBN 1-855-10021-5 s. 153

Eksterne lenker
---------------

* Sangteksten (presentert på The Beatles' offisielle webside)