recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hélène-Anaïs de Jaurias** (født 1. mai 1824 i Château de Jaurias i Perigord i Frankrike, død 21. august 1900 i Beijing i Kina) var en katolsk ordenssøster og kinamisjonær. Hun var medlem av søsterkongregasjonen Barmhjertighetens døtre (FdC), og ankom Kina 15. desember 1855 i Ningbo i Zhejiang. Hennes virke var i de apostoliske vikariater Zhejiang og Nrod-Zhili. Hun var blant de beleirede i Beitangkirken i Beijing sommeren 1900, under bokseropprøret, og oppviste en heltemodig innsats, men ble så alvorlig svekket at hun døde bare fem dager etter at japanske tropper hadde kommet til unnsetning og brutt beleiringen.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Hélène de Jaurias, BNF-ID 12883270x[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Henri Mazeau: *L'héroïne du Pé-tang, Hélène de Jaurias, Sœur de Charité*, Paris, 1905
* Albert de Salinis: «L'héroïne du Pé-tang», i *Etudes XLII* t. 103 (Paris 1905), s. 305-329.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Motiv fra Zenica med elva Bosna
**Zenica** (kyrillisk: Зеница) er en industriby og en kommune i kantonen Zenica-Doboj i Bosnia-Hercegovina. Foreløpige tall fra folketellingen i 2013 viste at Zenica hadde 115 134 innbyggere. Den er den fjerde største byen i landet etter Sarajevo, Banja Luka og Tuzla. Den ligger i De dinariske alper om lag 70 km nord for Sarajevo ved elva Bosna.

I 1697 hadde byen omkring 2 000 innbyggere, hvor bosniere var dominerende. Sist i det 18. århundre nevnes serberne og kroatene og i det 19. århundre nevnes jødene.

Etter ødeleggelser i 1697 av Eugen Sovojski-soldatene kom det til en stabilisering av området og byen begynte å vokse.

Etter at tyrkerne ble slått ned i 1878 og Østerrike-Ungarn overtok makten, ble jernbanen Bosanski Brod – Zenica bygget i 1879. I 1880 åpnet kullgruven, i 1885 papirfabrikken, i 1892 jernverket og i 1886 åpnet fengslet. Alt dette hadde betydning for byens senere utvikling.

Det norske selskapet Bjørge Offshore har etablert seg i Zenica.

Kjente personer fra Zenica
--------------------------

* Senaid Kobilica, imam og leder av Islamsk råd i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  *PRELIMINARNI REZULTATI. Popisa stanovništva, domaćinstava i stanova u Bosni i Hercegovini 2013. PRELIMINARY RESULTS. Of the 2013 Census of Population, Households and Dwellings in Bosnia and Herzegovina* Arkivert 23. november 2018 hos Wayback Machine. Sarajevo: Agencija za statistiku BiH, s. 11.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zenica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Siglufjörður-innslaget til den nordvestlige tunnelen.
**Hedinsfjordtunnelen** (islandsk: *Héðinsfjarðargöng*) er to veitunneler på Nord-Island. Den nordvestlige tunnelen mellom bygda/fjorden Siglufjörður og den ubebodde fjorden Héðinsfjörður er 3640 meter lang. I Héðinsfjörður går en 600 meter lang vei med ei bru over elva som kun går til sørøstlige tunnelen på 6930 meter mellom Héðinsfjörður og bygda/fjorden Ólafsfjörður.

Byggingen av tunnelene og veien startet i 2006, og de ble åpnet den 2. oktober 2010. Hensikten med tunnelene var å korte ned veien mellom bydgene Ólafsfjörður og Siglufjörður på halvøya Tröllaskagi i Fjallabyggð kommune. Disse bygdene ligger ca. 15 km fra hverandre, men to høye fjell på over 900 meter gjør at man måtte kjøre rundt en avstand på 60 km. Om vinteren kunne platået Lágheiði på denne veien være uframkommelig, og man måtte kjøre om ringveien, noe som tilsvarer enda 230 km ekstra. Den totale veistrekninga mellom bygdene er nå på 15 km og har to kjørefelt.

Se også
-------

* Liste over veitunneler på Island

* Liste over veitunneler i Norge
* Liste over veitunneler i Sverige

Eksterne lenker
---------------

* vegagerdin.is (Islandske Vegvesen).

Portal: Island
**Zalesje** (oversatt: «forbi skogene») eller **Opolje** (oversatt: «i markene») er en historisk region i Russland, bestående av den nordre og vestre delen av Vladimir oblast, nordøstdelen av Moskva oblast og den sørlige delen av Jaroslavl oblast. Området utgjorde kjerneområdet i middelalderstaten Vladimir-Suzdal, og spilte gjennom dette en vital rolle i utviklingen av den russiske staten. 

Navnet henviser til de dype skogene som i middelalderen pleide å danne skillet mellom Fyrstedømmet Rostov, Republikken Novgorod og fyrstedømmene ved Dnepr. Før slaverne innvandret på 800-tallet var området befolket av finske stammer, som Merja og Muroma. Etterhvert blandet de slaviske og finske folkegruppene seg etnisk og kulturelt, og ga derigjennom opphav til dagens russiske nasjon.

På 1100-tallet ga dette fruktbare området, som av skogene var godt beskyttet mot tyrkiske angrep, en fordelaktig oase for slaviske folk på flyttefot fra Kievrikets sørlige grenseområder. Befolkningen i området økte raskt og nådde innen 1124 et nivå hvor Jurij Dolgorukij fant det formålstjenlig å flytte sitt fyrstesete fra Rostov ved øvre Volga til Suzdal i Zalesje. 

Suzdal var den eldste og fremste byen i Opolje. Andre viktige urbane sentra ble etablert av Jurij i Pereslavl-Zalesskij (grunnlagt 1152), Jurjev-Polskij (1152), Dmitrov (1154), Starodub-na-Kljazme (1152), Vladimir-Zalesskij (1108), Ksnjatin (1136) og Jaropoltsj-Zalesskij (1136). Navnetilleggene *Zalesskij* («forbi skogene») og *Polskij* («i markene») ble brukt for å skille nye byer fra byer med samme navn i områdene hvor innvandrerne kom fra, hovedsakelig dagens Ukraina.

Jurij var konstant på kant med de mektige bojarene i Suzdal, og vurderte å flytte hovedstaden fra Suzdal til den nye byen Pereslavl-Zalesskij. Hans uventede dødsfall medførte at ideen ble skrinlagt, men Jurijs sønn Andrej Bogoljubskij flyttet til slutt fyrstesetet til en annen ny by, Vladimir. Den gamle adelen i Rostov og Suzdal, sørget for å få Andrej myrdet, og en kort borgerkrig for overhøyhet i Zalesje fulgte.

Under Mongolenes invasjon av Russland, da skogene gradvis ble ryddet og nye sentra utviklet seg i Moskva, Tver og andre steder, avtok Zalesjes strategiske betydning. Nye urbane sentra ble bygget rundt kjente klostre (som Sergijev Posad og Kirzjatsj) eller kongelige residenser (som Aleksandrov og Radonezj).

Noen ganger blir uttrykket Zalesje brukt om hele Øvre Volga og Nedre Kljazma-regionen. I denne betydningen samsvarer Zalesje med territoriet som ligger innenfor Den gyldne ring i Russland.
**Andrea Fischbacher** (født 14. oktober 1985) er en østerriksk tidligere alpinist. Hun ble født i Schwarzach im Pongau. Hun tok OL-gull i super-G i 2010. Hun konkurrerte i verdenscupen fra 2000 til 2015 og vant tre verdenscuprenn.

Karriere
--------

Fischbacher viste tidlig at hun var et talent i alpint, og slo gjennom for fullt da hun vant super-G under junior-VM i 2004. Hun måtte imidlertid dele gullmedaljen med italienske Nadia Fanchini. Året etter, under junior-VM i 2005, tok hun en søt hevn da hun slo Fanchini med ni hundredeler og tok gullmedaljen i super-G.

Fischbacher har også vært god i Europacupen i alpint og hun vant sammenlagt i 2005. I tillegg har hun tre europacupseire. Hun debuterte i verdenscupen i alpint den 11. mars 2004 i Sestriere. På samme sted tok hun sin første verdenscupseier da hun vant Super-G den 10. februar 2008. Men atter en gang ble det delt førsteplass, denne gangen sammen med sveitsiske Fabienne Suter.

Fischbacher representerte også Østerrike under vinter-OL 2006, og hennes beste plassering der var 13.-plass i super-G. I sesongen 2006/07 fikk hun sin beste sammenlagtplassering i verdenscupen: 13.-plass. Under VM i alpint 2009 tok hun bronse i super-G, fire tideler bak gullvinner Lindsey Vonn. I vinter-OL 2010 vant Fischbacher gull i super-G, i tillegg fikk hun fjerdeplass i utfor.

I 2014 vant hun sitt tredje verdenscuprenn da hun vant utfor i Crans Montana i Sveits.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Plass | Dato | Sted | Disiplin |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 10. februar 2008 | Italias flagg Sestriere | Super-G |
| 2. | 4. desember 2005 | Canadas flagg Lake Louise | Super-G |
| 2. | 15. mars 2007 | Sveits’ flagg Lenzerheide | Super-G |
| 3. | 9. desember 2005 | USAs flagg Aspen | Super-G |
| 3. | 25. oktober 2008 | Østerrikes flagg Sölden | Storslalåm |
| 3. | 7. desember 2008 | Canadas flagg Lake Louise | Super-G |

Referanser
----------

1. ↑   Salzburgwiki, Salzburgwiki ID 2823[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andrea Fischbacher – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Andrea Fischbacher – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Andrea Fischbacher – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Andrea Fischbacher – ski-db.com Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
De olympiske ringer Olympiske mestere i super-G, kvinner |
| --- |
| 
* 1988: Sigrid Wolf
* 1992: Deborah Compagnoni
* 1994: Diann Roffe
* 1998: Picabo Street
* 2002: Daniela Ceccarelli
* 2006: Michaela Dorfmeister
* 2010: Andrea Fischbacher
* 2014: Anna Fenninger
* 2018: Ester Ledecká
* 2022: Lara Gut-Behrami

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Tore Hansen** (født 3. september 1942 i Tromsø) er en norsk akademiker og professor emeritus i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo.

Han er utdannet exam.oecon fra UiO (1969) og cand.polit. i statsvitenskap fra UiO (1972). Hansen har vært knyttet til Institutt for statsvitenskap ved Universitetet i Oslo fra 1972 og var professor samme sted fra 1987. Han var bestyrer for Institutt for statsvitenskap 1987-1990 og dekanus ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Oslo 1990-1996. Han var styreleder ved Statens Institutt for forbruksforskning 1985-1995, leder av Universitetets kulturhistoriske museum 1999-2004 og leder av den norske ERASMUS-komite 1992-1995. Han forskning har hovedsakelig vært rettet mot kommunalpolitikk og regional statlig styring.

I 1983 ble han tildelt den norske Stein Rokkan-prisen og i 1993 utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Riga (Latvia).

Hansen har også vært en aktiv amatørmusiker innen jazz, klassisk musikk og som dansebandmusiker. Han er bror til tidligere NRK-journalist Bjørn Hansen.

Referanser
----------

1. ↑  75 års omtale - Aftenposten 3. september 2017
2. ↑  Tore Hansen - Institutt for statsvitenskap/UiO
3. ↑  80 års omtale i Aftenposten 3. september 2022
4. ↑  Tore Hansen - Cappelen Damm

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tore Hansen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Tore Hansen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Tore Fossum** (født 17. september 1972) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte midtstopper.

Tore Fossum startet fotballkarrieren for Rena IL, hvor han også var en aktiv skihopper under oppveksten. Han fikk sin seniordebut for Rena i 1988, og etablerte seg samtidig på det norske guttelandslaget, hvor hans prestasjoner tiltrakk seg oppmerksomheten til større klubber. Fossum spilte to sesonger i 5. divisjon for Rena før han tok steget opp til Eliteserien da han i 1990 gikk til Kongsvinger. I løpet av de tre sesongene han tilbragte hos Kongsvinger, spilte han bare én seniorkamp for klubben. Hans enslige senioropptreden fikk han 30. mai 1990 som innbytter for Per Gunnar Dalløkken da Kongsvinger vant 6-0 hjemme over Bjørkelangen i NM. I 1993 ble han hentet til Elverum for 17 500 kroner, og spilte der ut 2000-sesongen da han ga seg som fotballspiller. I juli 2001 snøret han igjen på seg fotballstøvlene for å spille for Nybergsund ut sesongen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tore Fossum – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (no) Tore Fossum – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* (no) Profil hos Norges Fotballforbund
**Tore Ferdinand Gjøs** (født 26. mars 1943) er en norsk bistandsarbeider og diplomat. Han er Norges ambassadør i Zambia.

Gjøs har utdannelse som sivilingeniør fra Norges tekniske høgskole. I Norge har han arbeidet som overingeniør i Trondheim kommune og i Miljøverndepartementet, samt vært prosjektleder i Vegdirektoratet. Han har også vært distriktsingeniør i Kenya. I 1987 begynte han i Norad, der han i årene 1995 til 1998 var spesialutsending og ministerråd ved Norges ambassade i Tanzania. 

Karrieren fortsatte deretter i utenrikstjenesten. I 2001 ble han utnevnt til ambassadør i Uganda, med sideakkreditering til Burundi og Rwanda året etter. Utnevnelsen til ambassadør i Lusaka i Zambia skjedde i 2007.

Gjøs ble i 2009 forfremmet til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for embetsfortjeneste.»

Referanser
----------

1. ↑   Tildelinger av ordener og medaljer, besøkt 2. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Aftenposten*, 26. mars 2003, s. 18.
3. ↑  Offisielt fra statsråd, 20. april 2001.
4. ↑  Offisielt fra statsråd, 22. februar 2002.
5. ↑  Offisielt fra statsråd, 3. mai 2002.
6. ↑  Offisielt fra statsråd 29. juni 2007.
7. ↑  «Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet», kongehuset.no.
Bregninge-stenen
**Tore Haklang** (død: ca. 872) var sønn av kongen Kjøtve den rike. Han kjempet sammen med faren under slaget i Hafrsfjord mot kong Harald Hårfagre. Tore falt i slaget.

I *Harald Hårfagres saga* i *Heimskringla* skriver Snorre Sturlason:

*Der lå alt kong Harald med sin hær; det ble straks et stort slag; kampen var både hard og lang, men enden ble at kong Harald vant seier, og kong Eirik og kong Sulke og Sote jarl, bror hans, falt. Tore Haklang hadde lagt sitt skip mot kong Haralds, og Tore var en stor berserk; der ble det en skarp og hard strid før Tore Haklang falt; da var hele skipet hans ryddet. Da flyktet kong Kjøtve også, opp på en holme, der det var lett og verge seg. Siden flyktet hele hæren deres, noen om bord i skipene, men noen løp opp på land og tok landevegen sør over Jæren.*
Tore Haklang nevnes også i skalden Torbjørn Hornkloves kvad om Harald Hårfagre, *Haraldskvedet*. I kvadet brukes bare tilnavnet, «Haklang». Det er Snorre som tilføyer fornavnet, Tore.

En teori, fremsatt av Gustav Storm og Alexander Bugge, går ut på at Tore Haklang er identisk med Olav Kvite (død 871), den norske kongen i Dublin. Denne reiste i 871 hjem til Norge for å hjelpe sin far Gudrød (Gudrød vil da være identisk med personen Kjøtve). Dette er imidlertid usikkert og avhenger av når slaget i Hafrsfjord stod. År 872 er den tradisjonelle dateringen, men slaget kan også ha stått i 880-årene eller nærmere 900. I de irske Ulster-annalene står det:[] i dette år (871) gikk Amlaib (Olav) fra Erin til Lochlann (Norge) for å føre krig mot lochlannaig (nordmennene) og hjelpe sin far Godfrid (Gudrød), for lochlannaig hadde begynt krig mot Godfrid og denne var kommet for å be sin sønn om hjelp.

Bregninge-stenen i Nationalmuseet i København er en runesten med navnet «Toke Haklangsøn». Stenen sto opprinnelig i landsbyen Bregninge på Lolland. Halvdan Koht antok at dette var samme person som deltok i Hafrsfjord.

Referanser
----------

1. ↑  *Harald Hårfagres saga*, kap. 18
2. ↑  *Haraldskvedet*, str. 9
3. ↑  Tore Haklang. (2009, 28. oktober). I Store norske leksikon. Hentet 25. januar 2017.
4. ↑  Thuesen, Nils Petter. (2009, 13. februar). Olav Hvite. I Norsk biografisk leksikon. Hentet 25. januar 2017.
5. ↑  Slaget I Hafrsfjorden. (2015, 5. februar). I Store norske leksikon. Hentet 25. januar 2017.
6. ↑  Johnsen, Ingrid Sanness (1968). *Stuttruner i vikingtidens innskrifter*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 102-103.
7. ↑  Tøtlandsmo, Ole Steinar (1996). *Før Norge ble Norge: politiske forhold på Sørvestlandet i vikingtid*. [Sola]: Sola kommune. s. 41. ISBN 8299037530.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Parkveien 45**, eller **Villa Parafina**, er statens representasjonsbolig i Oslo. Parkveien 45 var tidligere statsministerens offisielle bolig, men har ikke vært i brukt som dette siden 1907. Arbeidet som har pågått de siste ti årene for å utvide eiendommen, slik at det på nytt er mulig å bruke den som representasjonsbolig, er nå sluttført. 

Huset ble opprinnelig bygget for grosserer Fredrik Sundt. Han handlet blant annet med parafin, og dette var opprinnelsen til navnet *Villa Parafina*. Huset ble kjøpt av staten i 1896, og fra 1898 til 1907 ble det brukt som statsministerbolig. Francis Hagerup var første statsminister som bodde i Parkveien 45. Her bodde også de første norske statsministrene etter 1905, men fra og med Wilhelm Christophersen (1908) var bygningen bolig for utenriksministeren, og utenriksminister Johannes Irgens (1910-1913) bodde her i hele sin periode.

Huset ble okkupert av tyskerne under andre verdenskrig, men fra 1945 var huset igjen utenriksministerbolig, for blant andre Halvard Lange, inntil bygningen fra 1962 ble omgjort til representasjonsanlegg for Regjeringens gjester. Mens Kongens gjester ved statsbesøk av og til bor på Slottet, vil Regjeringens gjester alltid bo enten i Parkveien 45, eller på et av byens hoteller.

Parkveien 45 er gjennomgående rennovert i ny-klassisk stil med stukkatur, solgule tapeter, gulv i edeltre, og en serie av Nasjonalgalleriets nasjonalromantiske malerier fra 1800-tallet, inklusive et maleri fra Øresund av den danske marinemaler Carl Frederik Sørensen.

Se også
-------

* Parkveien
* Liste over Norges statsministre
* Statsministerboligen

Referanser
----------

1. ↑  Statsministerens nyttårstale i Parkveien - *Regjeringen.no*, 1. oktober 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Statsbyggs side om Parkveien 45
* Stortingsinnstilling 153 (2003–2004) Etablering av et representasjonsanlegg for regjeringen med statsministerbolig
* «Parkveien 45». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
***Nemapogon clematellus*** er en liten sommerfugl som hører til familien ekte møll (Tineidae). Arten lever på soppangrepet, død ved.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 11-15 millimeter), hvit møll. Antennene er trådformede og omtrent to tredjedeler så lange som forvingene. Hodet er kledt med hvite, hårlignende skjell, forkroppen er hvit med svarte flekker på skuldrene. Forvingen er hvit med et svart skråbånd rundt midten, den innerste delen av forkanten er også svart. Dessuten er det en del svarte skjell nær vingespissen. Over hele vingen er det også noen gulaktige skjell, mest i den ytre delen. Bakvingene er lyst gråbrune. Larven er hvitaktig med lysbrunt hode.

Levevis
-------

Den finnes i løvskog. Larven utvikler seg i død ved av løvtrær som er angrepet av ulike slags sopp, man kan finne den under den løse barken av soppangrepne greiner. Den ser ikke ut til å være spesielt knyttet til visse treslag eller sopparter. De voksne møllene kan påtreffes gjennom hele sommeren.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det meste av Europa øst til Tyrkia og Kaukasus. I Norge forekommer den på Østlandet og Sørlandet.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata – Homoneura
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Overfamilien Tineoidea
									* Familien ekte møll, Tineidae
									* Underfamilien Nematopogoninae
										+ *Nemapogon clematellus* (Fabricius, 1781)

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 381 – 489. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Zoologisk Museum, Universitetet i Oslo, og Norsk institutt for skogforskning, Ås.
* Nettsiden *Norges sommerfugler*:
* *Nemapogon clematella* på UK Moths:
* Nettsiden Svenska fjärilar, *Nemapogon clematellus*:

Eksterne lenker
---------------

* (sv) *Nemapogon clematellus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata
En **ABM-institusjon** er en institusjon med flere funksjoner: Arkiv, bibliotek og museum (ABM). Norsk statlig politikk på dette området har siden 1995 vært preget av stadig sterkere ABM-tenkning og utvikling av en ABM-ideologi. Den bakenforliggende idé er at publikum med spørsmål innen et tema er interessert i svar, mens de derimot er likegyldige til om svaret kommer fra et arkiv, et bibliotek eller et museum. ABM-ideologien førte til at ABM-utvikling ble opprettet som et statlig kompetanse- og utredningsorgan under Kulturdepartementet.

IKT-verktøyet har vært sterkt medvirkende til utviklingen av ABM-tenkning. 
Fotobevaring er et fagområde der ABM er sterkest fremme.

Aust-Agder kulturhistoriske senter i Arendal er et eksempel på en ABM-institusjon.

Omorganisering av ABM feltet
----------------------------

ABM-utvikling ble vedtatt lagt ned fra og med 1. januar 2011. Oppgaver og årsverk ble overført til Nasjonalbiblioteket, Norsk vitenskapsindeks og Norsk kulturråd. 
Den politiske beslutningen for nedleggelsen ble begrunnet med at de ønsket å etablere sterkere fagmiljøer og styrke forvaltning og rådgivning på arkiv-, bibliotek- og museumsfeltet.

Se også
-------

* Det engelske akronymet GLAM – «Galleries, Libraries, Archives, Museums»

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 20. februar 2014. Besøkt 3. februar 2014.
2. ↑
**Tore Hillestad** (født 1971) er en norsk samfunnsviter, økonom og forsker. Han er ansatt i en lederstilling ved Norges handelshøyskole.

Hillestad er utdannet cand.polit. ved Universitetet i Bergen. I 2005 tok han en doktorgrad om topplederes troverdighet under kriser.

Hillestad har vært førsteamanuensis ved Institutt for strategi og ledelse, Norges Handelshøyskole og forsker og konsulent ved Administrativt forskningsfond (AFF) ved Norges Handelshøyskole. Han var også en periode ansatt som senior organisasjonsutvikler i Tryg og har programleder- og undervisningserfaring fra NHHs executive programmer i strategisk ledelse. Han har siden 2021 vært direktør for NHH Executive.

Hans spesialområder er ledelse og organisering i kunnskapsbedrifter, symbolske sider ved ledelse, ledelse ved kriser, organisatorisk og strategisk endring, organisasjonskultur, og ledelse i det offentlige.

Utgivelser
----------

* *Toppledelsens troverdighet ved kriser: en studie av legitimitetsprosesser ved Åsgard-overskridelsene og Åsta-ulykken* (2004)
* *Ledelsesutfordringer og dilemmaer i team* (2008)
* *Den krevende reisen fra hierarki til team: lederen som kulturell arkitekt* (2008)

Referanser
----------

1. ↑   Bergensavisen, utgitt 23. oktober 2021, besøkt 13. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   BIBSYS, bibsys-almaprimo.hosted.exlibrisgroup.com, besøkt 19. august 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Videreutdanning handler også om folks tid». *NHH* **(norsk)**. 2021. Besøkt 13. juli 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Albonebreen** er en dyp og smal isbre på østsiden av Wolseley Buttress som flyter sørover fra Detroit Plateau til Larsenfjorden på Nordenskjöldkysten i Graham Land i Antarktis. Den ble kartlagt av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDE) gjennom landmålinger utført i 1960−61, og fikk sitt navn 12. februar 1964 av UK Antarctic Place-Names Committee etter Daniel "Dan" Albone, en engelsk oppfinner og ingeniør som designet traktoren Ivel (den første vellykkede traktoren med en forbrenningsmotor). Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) godkjente navnet senere samme år. Breen står oppført under navnet *Glaciar Albone* i *Argentine Gazetteer of 1991*. Den ble opprinnelig oppført på kartet på 64°12'S 59°45'V, men disse koordinatene har siden blitt endret til 64°13′S 59°42′V.

Se også
-------

* Liste over isbreer i Antarktis

Referanser
----------

1. 1 2 3  John Stewart (2011). *Antarctica: An Encyclopedia*. 1 (2 utg.). McFarland. s. 21. ISBN 978-0786435906.

* Albone Glacier SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Storbritannia). Katalognr. 176

* Albone Glacier SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 176

 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Albone Glacier» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
***Parklife*** er et album av britpopbandet Blur, utgitt 25. april 1994. Selv om det gjerne er forgjengeren *Modern Life Is Rubbish* som blir omtalt som det første britpopalbumet, er det *Parklife*, sammen med Oasis' *Definitely Maybe* som startet «britpoprevolusjonen» innen musikken i Storbritannia og ellers i verden.

Blur tegner et bilde av livet blant vanlige briter, noe som fikk mange anmeldere til å sammenligne bandet med The Kinks. Sangen «This Is a Low» er derimot ikke påvirket av noe band, men av BBCs *Shipping Forecast* (*Båtmeldinga*). Sangene ellers på albumet er spredt utover forskjellige musikkgrener, fra den jazzinspirerte «The Dept Collector», via Oi!-punken i «Bank Holiday», til hardrocken i «Trouble In the Message Centre». 

Da albumet ble lansert i 1994, ble det Blurs første nummer 1-hit i Storbritannia, og klatret til topps på listene allerede den første uken etter utgivelsen. I 2000 lå albumet en uke på den norske VG-lista Top 40, på 37.-plass.

I 1998 stemte leserne av Q magazine *Parklife* fram til det 20. beste albumet gjennom tidene.

Sporliste
---------

Samtlige spor er skrevet av Damon Albarn, Graham Coxon, Alex James og Dave Rowntree.

1. «Girls & Boys» – 4:51
2. «Tracy Jacks» – 4:20
3. «End of a Century» – 2:45
4. «The Parklife» – 3:05
5. «Bank Holiday» – 1:42
6. «Badhead» – 3:25
7. «The Debt Collector» – 2:10
8. «Far Out» – 1:41
9. «To the End» – 4:05
10. «London Loves» – 4:15
11. «Trouble in the Message Centre» – 4:09
12. «Clover over Dover» – 3:22
13. «Magic America» – 3:38
14. «Jubilee» – 2:47
15. «This Is a Low» – 5:07
16. «Lot 105» – 1:17

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Parklife* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Parklife* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Parklife* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Parklife* på AllMusic Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
I den katolske kirke betegner **jurisdiksjon** (a) en prelats (f.eks. biskops) lovgivende og forvaltningsmessige myndighet; eller (b) området der prelatens myndighet gjelder.

Jurisdiksjons*område*
---------------------

En prelat er leder for et bispedømme eller et lignende «område». Disse omtales gjerne generelt som *jurisdiksjoner* fordi det fins flere slike enheter av høyere eller lavere rang enn vanlige bispedømmer (patriarkat, storerkebispedømme, metropolitanerkebispedømme, erkebispedømme, bispedømme, territorialprelatur, territorialabbedi, militærordinariat, personalprelatur, apostolisk vikariat, eksarkat, ordinariat, apostolisk prefektur, apostolisk administrasjon og misjon *sui iuris*). De fleste av disse utgjør ikke bare rettslige, men også territorielle enheter, dvs. har en definert geografisk utstrekning. Militærordinariater og personalprelaturer er derimot ikke «områder» i territoriell forstand, men omfatter en definert gruppe av personer.

Jurisdiksjons*myndighet*
------------------------

Enhver prelat har ledelses-, forvaltnings- og læremyndigheten over sitt jurisdiksjonsområde. Det er for eksempel bare han som kan ordinere prester.

En mer omfattende myndighet ligger hos patriarkene. Det er vanligvis bare disse som kan ordinere eller avsette biskoper, endre omfanget eller grensene av bispedømmer, vedta og tolke kirkelover osv. Mens paven er patriarken for den latinske kirke, har flere orientalske katolske kirker egne patriarker, som har tilsvarende myndighet innenfor sine særkirker.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Parkteatrets fasade før oppgradering av lokaler i 1 etg.
Fra HAIR på Parkteatret 2011 med musikalteatret A.P.P.L.A.U.S. Foto: Gisle Haakonsen 
**Parkteatret i Moss** er Østfolds ledende kulturhus. Opprinnelig en gammel funkiskino ferdigstilt i 1939, som i juni 2003 ble etablert som privat kulturhus i samarbeid med Moss kommune. Daglig leder er Petter E. Fosse. I dag fungerer Parkteatret som et rent kulturhus, med sine 546 faste seter arrangeres konserter, teater, møter, danseforestillinger og alt som ellers hører hjemme i et kulturhus. Parkteatret er vertskap for så vel profesjonelle oppsetninger som for lokale amatører som A.P.P.L.A.U.S. og Teaterkråkene. Før var det to kinoer i Moss, det var Gimle kino og her på Parkteateret. Siden 2015 kjøper man ikke lenger billetter fra en billettluke, men fra Park café.[] Caféen er i det samme bygget som Parkteateret.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Parkteatret i Moss, Norway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hjemmeside
**Avbyråkratiserings- og effektiviseringsreformen** (**ABE-reformen**) ble innført av Erna Solbergs regjering fra og med budsjettåret 2015 for å sikre mer effektiv drift i statlige virksomheter.

I proposisjonen til Stortinget, Prop. 1 S (2014–2015), uttalte regjeringen at den la til grunn en årlig produktivitetsvekst på 0,5 prosent i staten, og forutsatte at alle statlige virksomheter gjennomførte årlige tiltak for å øke produktiviteten. Det var i proposisjonen lagt vekt på at det skulle brukes mindre penger på byråkrati, slik at det ble skapt handlingsrom for prioriteringer i statsbudsjettet.

Reformen skulle føre til at deler av gevinstene fra mindre byråkrati og mer effektiv bruk av pengene skulle overføres i de årlige budsjettene til fellesskapet. Den årlige overføringen til fellesskapet ble satt til 0,5 prosent av alle driftsutgifter som bevilges over statsbudsjettet. Samlet sett var overføringen til fellesskapet, som følge av reformen, beregnet til 1,4 mrd. kroner det første året, 2015. I de påfølgende år er budsjettene til alle statlige virksomheter kuttet med 0,5-0,7 prosent årlig.

Referanser
----------

1. ↑  Finansdepartementet (8. oktober 2018). «Prop. 1 S Gul bok (2018–2019)». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 19. februar 2020.  *Departementets beskrivelse av ABE-reformen*
2. ↑  Sigurd Oppegaard og Åsmund Arup Seip (November 2019). «Faktaflak: ABE-reformen i staten Avbyråkratisering og effektivisering gjennom budsjettkutt» (PDF). Fafo. Besøkt 19. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Furberg, Kristoffer/Universitetsavisa (8. oktober 2019). «Regjeringen fortsetter ABE-kutt: - Jeg har stor tillit til at sektoren klarer kuttene». *www.uniforum.uio.no* **(norsk)**. Besøkt 19. februar 2020.
* Mikkelsen, Solveig (27. november 2019). «Bare tre prosent oppgir at ABE-kuttene er en god idé». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 4. august 2020. Besøkt 19. februar 2020.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett: |
| Konkurrerte for AserbajdsjanAserbajdsjan Aserbajdsjan |
| Friidrett Det europeiske småstatsmesterskapet i friidrett |
| Gull | Schaan 2018 |  200 m |
| Sølv | Schaan 2018 |  100 m |
| Friidrett Lag-EM i friidrett (Third League) |
| Sølv | Marsa 2017 |  200 m |
| Bronse | Marsa 2017 |  100 m |
| Bronse | Marsa 2017 |  4x100 m |

**Zakiyya Hasanova** (født 25. august 1995) er en aserbajdsjansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp og hinderløp. Hennes fremste internasjonale meritt er gull på 200 meter ved Det europeiske småstatsmesterskapet i friidrett 2018.

Idrettskarriere
---------------

2015-2016
Aserbajdsjan deltok i Third League under Lag-EM i friidrett 2015, og Hasanova deltok på 4 x 400 meter stafett der laget kom på femteplass med ny nasjonal rekord på 3:44,40. Året etter deltok hun i Det europeiske småstatsmesterskapet i friidrett 2016, og kom der på åttendeplass, og hun deltok på Aserbajdsjans stafettlag som kom på femteplass på 1000 meter stafett.

2017
Hun deltok i Islamic Solidarity Games 2017, som ble arrangert i Baku. Der kom hun på fjerdeplass på 100 og 200 meter, og Aserbajdsjan kom på fjerdeplass på 4 x 400 meter stafett. Hun satte der personlig rekord på 100 meter med tiden 11,72.

Aserbajdsjan deltok i Third League i Lag-EM i friidrett 2017, og Hasanova fikk der tre medaljer. Individuelt kom hun på andreplass på 200 meter, bak Charlotte Wingfield, og hun fikk bronse på 100 meter. I tillegg fikk Aserbajdsjan bronse på 4 x 100 meter stafett. Hasanova deltok også i U23-EM i friidrett 2017, der hun ble slått ut i innledningsheatet på 200 meter med 28. beste tid. 

2018
Den 13. januar 2018 satte hun personlig rekord på 200 meter innendørs i et stevne i Baku, med tiden 24,75. I februar satte hun også personlig rekord på 60 meter innendørs under Istabul Indoor Cup, med 7,45 sekunder, der hun kom på tredjeplass. Denne tiden på 60 meter var også nasjonal rekord i Aserbadsjan.

I Det europeiske småstatsmesterskapet i friidrett 2018 vant han 200 meter, og fikk sølv på 100 meter bak Olivia Fotopoulou fra Kypros. Hun deltok også på Aserbajdsjans stafettlag som kom på fjerdeplass på 1000 meter stafett.

Referanser
----------

1. ↑  European Athletics - *European Athletics Team Championships Third League - Baku 2015*, besøkt 21. juni 2018.
2. ↑  Athletics Malta - CSSE MARSA MALTA - 11/06/2016, besøkt 21. juni 2018.
3. 1 2  IAAF - *Zakiyya Hasanova - Results*, besøkt 21. juni 2018.
4. ↑  European Athletics - *European Athletics Team Championships Third League - Marsa 2017*, besøkt 21. juni 2018.
5. ↑  Aserbajdsjans friidrettsforbund - *Zakiyya Hasanova set New Azerbaijan Record in 60m*, besøkt 21. juni 2018.
6. ↑  CSSE 2018 - *Live Results* Arkivert 23. juni 2018 hos Wayback Machine. besøkt 18. juni 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zakiyya Hasanova – World Athletics Rediger på Wikidata
***Albondocani*** er tittelen på et romanprosjekt som den danske forfatteren Karen Blixen aldri gjennomførte. 
Kapitlene kan leses hver for seg og er tatt med som selvstendige fortellinger i *Siste Fortellinger* fra 1958.

Karen Blixens sekretær, Clara Selborn, har blant annet skrevet følgende om Karen Blixens arbeid med *Albondocani*:

> I disse arbejdsmæssigt ødelagte måneder (i hele første halvdel af 1954) var det som om Albondocani, der var kommet godt i gang med Kardinalens tredje historie og Kappen, Nattevandring og Om hemmeligheder og om himlen – dyrt købte gennem personlige erfaringer – havde fået en dræbende substans hældt ned omkring sin rod og i virkeligheden næsten gik ud. Trods den vrimmel af ideer der eksisterede til den, skød den kun to ganske små nye skud efter Kardinalens første historie. Da den begyndte at live op igen med Second Meeting, syv-otte år senere, var det blevet for sent.
> 
> 
>  – Clara Selborn, Karen Blixens sekretær og litterære eksekutor
> 
>

Foreløpige kapitler
-------------------

* *Kardinalens første historie*
* *Kappen*
* *Nattevandring*
* *Om hemmeligheder og om himlen*
* *To gamle herrers historier*
* *Kardinalens tredje historie*
* *Det ubeskrevne blad*

Referanser
----------

1. ↑  Else Brundbjerg: *Samtaler med Karen Blixen*, København 2000, s. 250.
2. ↑  Clara Selborn: *Notater om Karen Blixen*, Falun 2006, s. 91.

Portaler: Litteratur | Danmark

| * v
* d
* r
Karen Blixens liv og forfatterskap |
| --- |
| Personer | Wilhelm Dinesen **·** Dinesenslekten **·** Thomas Dinesen **·** Mary Westenholz **·** Hans Blixen **·** Bror Blixen **·** Denys Finch Hatton **·** |
| Verk | *Babettes gjestebud* **·** *Den afrikanske farm* **·** *Syv fantastiske fortellinger* **·** *Vintereventyr* **·** *Siste Fortellinger* **·** *Gjengjeldelsens veier* **·** *Skjebneanekdoter* **·** *Skygger på gresset* **·** *Albondocani* **·** *Eneboerne* |
| Filmatiseringer | Mitt Afrika **·** Babettes gjestebud |
| Steder og institusjoner | Rungstedlund–Karen Blixen Museum Danmark **·** Rungstedlundfonden **·** Karen Blixen Museum (Kenya) **·** Karen Coffee Company Ltd. **·** Katholm **·** Heretica (tidsskrift) |
Borgo (Roma)
**Borgo** er en bydel (*rione*) i Roma. Borgo omfatter Engelsborgen og kvartalene mellom denne og Petersplassen. Administrativt hører Borgo til Municipio XVII.

Historie
--------

På antikkens *Ager Vaticanus* bygde pave Leo IV (847-855) en mur, den leoninske mur, rundt *Leo-byen*, for å beskytte pielgrimmene mellom Hardians mausoleum som var blitt utbygd til en borg, og vestover frem til selve Peterskirken. De tysktalende pilegrimmer kalte denne borgen ved det tyske ordet *Burg*, og dette slo gjennom i italiensk form- *borgo* - også om hele området. 

Den middelalderske opprinnelige bygningssubstans ble for det meste revet ned da man bygde den nye brede gaten Via della Conciliazione (1936–1950).

Severdigheter
-------------

* Castel Sant'Angelo (Engelsborgen)
* Ponte Sant'Angelo
* Ponte Vittorio Emanuele II
* Mura Leonine

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rione XIV - Borgo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Borgo (rione di Roma) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Italias flagg Severdigheter Arkivert 2. april 2009 hos Wayback Machine.
* Borgo på Google Maps

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC **·** GeoNames
 |
**Slyngetrening** er en form for styrketrening med treningsøvelser utført i slynger. Treningsformen har utgangspunkt i fysioterapi og behandlingsmetoden slyngebehandling. 

Treningen brukes ofte i rehabilitering og opptrening etter skade, men er også effektiv trening av både støttemuskulatur og bevegelsesmuskulatur. Øvelser og trening av muskelgrupper som normalt hindres av tyngdekraften kan gjøres med mindre kraft ved bruk av slynge og dermed gi mulighet for trening som ellers ville være umulig.

Noen av målene ved slyngetrening er å:

* 1. Øke funksjonell muskelstyrke og -utholdenhet
* 2. Bedre koordinasjonen og balanse
* 3. Forhindre og forebygge skader
* 4. Utvide mulighet til forskjellige øvelser til tross for svak muskulatur.

Ved at styrkeøvelsene gjøres i slynger må kroppen samtidig stabilisere for å holde balansen. 
Slik trenes muskelsamspillet på en annen måte, og både de store bevegelsesmusklene og de små støttemusklene aktiveres. Øvelsene har stor overføringsverdi til situasjoner i idrett og hverdagsliv og kalles også funksjonell styrketrening.

* Pull UpsPull Ups
* CrunchCrunch
* FremoverleningFremoverlening
* Sideliggende plankeSideliggende planke
*Se pekerside for andre forekomster av Bergstien.*

**Bergstien** (5-17, 2-16) er en gate i bydel St. Hanshaugen i Oslo. Den går fra Akersbakken ved Vår Frelsers gravlund til Geitmyrsveien ved St. Hanshaugen. Gaten består i hovedsak av leiegårdsbebyggelse. Gatene som krysser Bergstien, er Waldemar Thranes gate, Fredrikke Qvams gate og Bjerregaards gate. Syd for Bjerregaards gate ligger gaten i strøket Gamle Aker, nord for Bjerregaards gate er den grense mellom St. Hanshaugen (vest) og Ila (øst).

Bygninger
---------

Synagogen for Det Mosaiske Trossamfund i Oslo
Bergstien 2b – 1,5 etasjes murvilla oppført i begynnelsen av 1870-årene for skipsreder Greger Plade Strange i Winge & Co. Bygget har siden 1970 vært eid av Betanien Hospital og Søsterhjem.

Bergstien 3 – Eiendom skilt ut fra Prokuratorløkken i 1840-årene og kjøpt av Maria Schandorff. Schandorff grunnla Eugenia Stiftelsen og denne holdt til her i perioden 1878–1949, da bygningen ble revet. OBOS oppførte fem boligblokker på stedet, tegnet av arkitekt Edgar Smith Berentsen.

Bergstien 4 – Hus oppført i 1754 av tømmer i to etasjer og panelt i 1850-årene. Bygningen var prestegård for Aker i perioden fra 1750-årene til 1856. 

Bergstien 5 – Oslo sanitetsforening

Bergstien 13 – Samfunnshus for Det mosaiske trossamfunn i Oslo, oppført i 1960. Arkitekt Odd Borgerud Pedersen.

Bergstien 15 – Synagogen for Det mosaiske trossamfunn i Oslo, oppført i 1918. Arkitekt Herman Herzog. Den ble innviet 21. mai 1920. Over inngangen står det et sitat fra Tanak på hebraisk: «Dette skal være bønnens hus for alle folkeslag».

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Litteratur
----------

* Oslo byleksikon

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Tore Hogstvedt** (født 13. oktober 1963 i Siljan) er en norsk kunstmaler som bor på Nordby i Rælingen. 

Hogstvedt startet å male i ung alder og gjenopptok malerkunsten da han møtte den norske landskapsmaleren Jan Petter Bratsberg i 1995. Han er opptatt av lyset og fargene i naturen. Han har ingen kunstfaglig utdannelse.

Utstillinger
------------

Hogstvedt har vakt stor interesse etter at han stilte ut maleriene sine i Versailles 2002.

Han debuterte i *Fet kunstforening* i 1995. I 2000 hadde han sin første separatutstilling i Gallerihuset i Stavanger og han ble antatt på Østlandsutstillingen i 1999. Hans bilder er også representert i Frankrike, England, USA, Canada og Taiwan.

Referanser
----------

1. ↑  VG: Han er Norges svar på Monet

Eksterne lenker
---------------

* Tore Hogstvedt - fineart.no
* Hogstvedt i Hollywood - Varden 4. januar 2010 Arkivert 14. september 2016 hos Wayback Machine.
* ART Revolution Taipei 2015, Taiwan

Portal: Kunst


1. ↑  «2015.5.9非池中藝術導覽 Art Revolution Taipei轉出挪威藝術家 Tore Hogstvedt 的作品». Besøkt 30. november 2019.
**Byveien**  er et gammelt veidrag ved Bogstad i bydel Vestre Aker i Oslo. Det går i nord/sør-retning øst for Sørkedalsveien, forbi gårdene Søndre Skuggen, Nordre Skuggen, Strømsbråten, Jordbråten og Mælum.
Veiløpet faller delvis sammen med Strømsbråtaveien. Byveien er kjørbar til litt forbi Jordbråten i nord, og fortsetter derfra som ikke-kjørbar sti.

Dette går for å være den eldste hovedveien mot Sørkedalen, eldre enn Peder Ankers kjørevei. Det er ikke påvist akkurat hvor gammelt veiløpet er, men det er mistanke om at det kan stamme fra middelalderen. Mye av veien er innenfor et område Riksantikvaren ønsker å frede per 2014. Langs en god del av veien går et steingjerde i kistemur. Det finnes også stedvis rene alleer av trær (bjerk og noe lønn).

Navnet ble offisielt vedtatt i 2014. Ingen hus har adresse til veien. Dette er et område med spredt bosetning der de fleste hus har den generiske adressen Sørkedalen med et nummer.

Referanser
----------

1. ↑  Iblant kalt nedre og øvre, jf. Sørkedalen.no
2. ↑  Jf. Sørkedalen.no
3. ↑  Jf. Sørkedalen.no

Eksterne lenker
---------------

* Oslo kommune[*død lenke*] om nye navn i Sørkedalen 2014 (PDF)
* Oslo byleksikon
* Riksantikvarens fredningsforslag for Bogstad gård og omgivelser

* Forbi Søndre Skuggen. Foto: Erlend BjørtvedtForbi Søndre Skuggen. Foto: Erlend Bjørtvedt
* Ved Nordre Skuggen. Foto: Erlend BjørtvedtVed Nordre Skuggen. Foto: Erlend Bjørtvedt
* Veien passerer også Strømsbråten. Foto: Erlend BjørtvedtVeien passerer også Strømsbråten. Foto: Erlend Bjørtvedt

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Zdeněk Jarkovský** (født 3. oktober 1918 i Nový Bydžov, død 8. november 1948 i Den engelske kanal) var en tsjekkoslovakisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.

Jarkovský vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det tsjekkoslovakiske laget som kom på andreplass i turneringen bak Canada

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Både Tsjekkoslovakia og Canada vant sju kamper og spilte en uavgjort. Kampen mellom Tsjekkoslovakia og Canada endte 0-0 og begge lagene fikk 15 poeng. Canada vant serien på bedre målforskjell, + 64 mål 69-5 mot Tsjekkoslovakias + 62 mål 80-18.

Jarkovský omkom i en flyulykke i 1948. Flyet mellom Paris og London med spillere på tsjekkoslovakias herrelandslag i ishockey krasjet i Den engelske kanal.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Sveits’ flagg St. Moritz - Sølv Sølv i ishockey Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Referanser
----------

1. 1 2 3   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator xx0148206, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zdeněk Jarkovský – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Zdeněk Jarkovský – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Zdeněk Jarkovský – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Zdeněk Jarkovský – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Zdeněk Jarkovský – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** NKC
 |
***Parkinsonia aculeata*** er en busk eller et lite tre i erteblomstfamilien.

Den blir 4–10 m høy. Noen trær har en godt utviklet stamme som er 1–1,5 m høy opp til de første greinene, og med en diameter på opptil 30 cm, men det er vanligere med lave greiner og flere stammer. Akselbladene er omdannet til parvise torner. Bladene er dobbelfinnete. Hovedbladstilken er redusert og 1–3 cm lang. Det er 1–3 par sidebladstilker som er 18–40 cm lange og har 25–60 par småblad. Planten er helt eller delvis løvfellende avhengig av klimaet.

Blomstene sitter 2–15 sammen i en 5–15 cm lang klase i bladhjørnene. Det er fem gule kronblad, og fanen har oransje flekker. Det er 10 frie pollenbærere som er 6–10 mm lange. Frukten er en 3,5–10 cm lang, lysebrun belg som er sammensnurpet mellom frøene. Den inneholder 1–5 mørkebrune frø som er 8–10 mm lange og 3–5 mm brede.

*Parkinsonia aculeata* dyrkes som en tornete hekkplante i eiendomsgrenser og som prydplante. Den er svært nøysom og tåler tørke, saltholdig jord og jord som er periodevis er mettet med vann. Veden brukes som brensel, og geiter eter blader og kvister.

Den opprinnelige utbredelsen er usikker, og allerede på 1700-tallet vokste arten i Mexico, Vestindia og Sør-Amerika. Noen forskere mener at de eneste naturlige voksestedene er periodevis oversvømte områder i sørlige USA, Mexico og Mellom-Amerika, mens andre mener at den også forekommer naturlig i Sør-Amerika.

Den produserer mange frø som blant annet spres med flomvann, og danner tette, ugjennomtrengelige kratt. Arten er forvillet i de fleste strøk med tropisk eller subtropisk klima, og betraktes som invasiv i blant annet Australia, Øst-Afrika, USA, Hellas og Italia.

Galleri
-------

* VekstformVekstform
* StammerStammer
* Blad og tornerBlad og torner
* BlomsterBlomster
* Belg og frøBelg og frø

Litteratur
----------

* J.M. Sánchez de Lorenzo-Cáceres (2012). «*Parkinsonia aculeata*» (PDF) **(spansk)**. Arboles ornamentales. Besøkt 4. februar 2019.
* «*Parkinsonia aculeata* (Mexican palo-verde)». Invasive Species Compendium. Besøkt 4. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Parkinsonia aculeata* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Parkinsonia aculeata* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Parkinsonia aculeata* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Parkinsonia aculeata* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Parkinsonia aculeata* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Parkinsonia aculeata* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Parkinsonia aculeata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Parkinsonia aculeata* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Parkinsonia aculeata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata