recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hans Gudbrand Hammer** (født 14. april 1860, død 19. september 1921) var en norsk sivilingeniør og overingeniør ved Dovrebanen.   
Han var sønn av Erik Hammer og Christiane Sophie Berg, og vokste opp i Bergen med 6 søsken.
Hans far arbeidet i Bergen Tukthus og ble knivdrept av Jakob Alexander Wallin.
Hammer utdannet seg til sivilingeniør og ledet arbeidet med konstruksjonen av Dovrebanen. Han giftet seg med Marie Tabea Hansen, som han fikk to sønner med. 

Hammer omkom i Nidareidulykken på Dovrebanen, der to tog frontkolliderte etter den offisielle åpningen av Dovrebanens strekning mellom Dombås og Støren.
Telegrafdirektør Thomas Thomassen Heftye, arkitekt Erik Glosimodt, direktør for Norges geografiske oppmåling, oberst Nils J. Sejersted, kaptein Bjørnstad og major Nicolay C. Ræder var også blant de omkomne.

Kilder
------

* Brev Fra Stortingets presidentskap 1921
* Slektstre: «Erik Madsen Hammer og hans etterkommere» av Eivind Hammer, September 1964 Utgiver: Katrine Hammer 2011 hos flickr.com
* Christopher John Harris (Desember 2001). En offentlig halshogging i Bergen for 125 år siden fra Digitalarkivet og Statsarkivet i Bergen
* Barbari i Bergen fra Bergen Tinghus

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Björn Leukemans** (født 1. juli 1977 i Deurne) er en belgisk landeveissyklist. Han startet sin karriere i belgiske Team Vlaanderen i 2002. Etter to år gikk han over til Palmans-Collstrop, og to år senere til MrBoockmaker.com. Her fikk han i 2004 sin første proffseier, da han vant femte etappe i Belgia rundt. Fra 2005 til 2007 syklet han for det belgiske laget Predictor-Lotto

Leukemans testet positiv for testosteron 26. september 2007, og da B-prøven også var positiv fikk Leukemans sparken fra laget 26. desember samme år. Leukemans hevder han er uskyldig, og at det var medikamentet Prasteron som han fikk av lagets lege som er årsaken til den positive testen. Legen ble avskjediget før B-prøven forelå. 24. januar 2008 fikk han en toårig karantene fra sykkelsporten. Leukemans anket dommen, og 25. august 2008 fikk han redusert straffen til seks måneder (21. november 2007 – 21. mai 2008).

Meritter
--------

2000
Dekra Open Stuttgart
2002
Course de la Solidarité Olympique
2004
Etappeseier, Belgia rundt
2007
Etappeseier, Østerrike rundt
2010
Druivenkoers Overijse
2011
Druivenkoers Overijse
Sammenlagt, Tour du Limousin
1. etappe
2012
Druivenkoers Overijse
2013
Druivenkoers Overijse
2014
2.-plass sammenlagt og etappeseier, Tour du Limousin
2015
Ronde van Limburg

Referanser
----------

1. ↑  «Leukemans anklager holdlægen». feltet.dk. 11. januar 2008. Arkivert fra originalen 12. mars 2008. Besøkt 28. august 2008.
2. ↑  «Leukemans eligible to ride again». cyclingnews.com. 26. august 2008. Besøkt 28. august 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Björn Leukemans – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Björn Leukemans – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Björn Leukemans – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Björn Leukemans – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Björn Leukemans – CycleBase Rediger på Wikidata
* (en) Björn Leukemans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hans Gjesme** (født 11. mai 1904, død 29. mars 1994) var en norsk billedkunstner. Han ble født på Oppigarden Voll i Tønjum krets i Lærdal. Som ung gutt viste han talent for tegning og maling, og seksten år gammel ble han elev ved Pola Gauguins malerskole i Kristiania. I 1925 studerte han noen måneder i Paris, delvis hos André Lhote. Med unntak av seksten år som pasient ved Gaustad sykehus i Oslo bodde og arbeidet han hele livet i Lærdal. Før han døde på Førde sentralsjukehus, donerte han livsverket sitt til Lærdal kommune.

Museet
------

Gjesmesamlinga, en samling på over 1 500 registrerte og fotograferte verk etter kunstneren, blir tatt vare på av Sogn Kunstsenter i Lærdal, som er en del av Sogn og Fjordane Kunstmuseum og Musea i Sogn og Fjordane. Samlinga omfatter særlig mange landskap og portrett, skisser og ferdige arbeider, utført i ulike teknikker som tegning, maleri, tresnitt, skulptur, trykkplater, pasteller og akvareller.

> Me har ei einaståande samling som det burde vore gjort forsking på. Gjesme tok vare på alt, og samlinga gjev tilgang til eit heilt livsverk; bilete og tekst, gjev ein samanheng mellom liv og kunst. Tenk for ein draum det må vera for ein kunsthistorikar, seier Trohaug.
> 
> 
> Mange hevdar Hans Gjesme var ein heimstadmålar.
> 
> 
> Gjesme treffer mest når han formidlar det som står deg nær. Han målte det som stod han nær. Fascinerande er det at han målte heile livet, og han målte livet sitt, seier Trohaug, og framheva at den einsame kunstnaren på Tønjum alltid prøvde noko nytt.
> 
> 
> Hallvard Trohaug
> 
> 

> Han gjekk i landskapet han elska og fanga lyset i dalen. Eit lys som hadde trollbundne meg, og dette hadde Gjesme greitt å fanga. For meg var det ei openberring, seier Hauge, og fortel om første møtet med Gjesme. Kunstnaren forstod at 18-åringen Jens var meir enn spesielt interessert, og Jens fekk gå opp på loftet. Der låg måleri stabla opp langs veggene, ein del var klar til utstilling, skulpturar, lerret som var rulla saman og staffeli.
> 
> 
> Jens Hauge
> 
>

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Hans\_Gjesme, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID ba78f386-a784-457a-b446-7bcd28f63658, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Sigrid Svartefoss (11. februar 2012). *Sogn Avis*: 18, del 1.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp); Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp) Fra åpningen av museet

Kilder
------

* Morten Johan Svendsen (red.), Hermann Starheimsæter, Ulla Uberg og Ingrid Norum, *Hans Gjesme. Landskap og portrett*, Skald forlag, Leikanger, 2004, ISBN 9788279590422.
* *Norsk kunstnerleksikon*, «Hans Gjesme»

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** KulturNav
 |
Den sentrale militærkommisjon holder hus i det kinesiske forsvarsministeriets bygning i Beijing.
**Den sentrale militærkommisjon** (SMK) (kinesisk: 中央军事委员会, pinyin: *Zhōngyāng Jūnshì Wěiyuánhuì*) for Folkerepublikken Kina har den direkte befalingsmakt over Folkets frigjøringshær. Derimot har Forsvarsministeriet ingen kommandomyndighet, og utøver kun politiske oppgaver, som for eksempel kontakten med andre lands væpnede styrker.

Den sentrale militærkommisjon er et politisk hybridorgan. Opprinnelig var det et rent organ innen Kinas kommunistparti (KKP) og ble besatt direkte av Sentralkomiteen. Men etter grunnloven av 1982 er det også blitt et statlig organ innen Folkerepublikken Kina (FRK) og i alle fall formelt ansvarlig overfor Den nasjonale folkekongress. Alt ettersom fremstår kommisjonen som «SMK for KKP» (中国共产党中央军事委员会) eller «SMK for FRK» (中华人民共和国中央军事委员会).

Posten som formann for SMK anses som en nøkkelstilling innen den kinesiske regjering. Både Deng Xiaoping og Jiang Zemin beholdt lenge denne stillingen også etter at de hadde fratrådt fra sine øvrige stats- og partiverv.

Formenn
-------

* Mao Zedong 1936–1976
* Hua Guofeng 1976–1981
* Deng Xiaoping 1981–1989 (1983–1990)
* Jiang Zemin 1989–2004 (1990–2005)
* Hu Jintao 2004-2012 (2005-2012)
* Xi Jinping siden 2012

Embedstidene i parentes gjelder som formannsstillingen for «SMK for FRK»
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sveits’ flagg Sveits |
| Turn: |
| Olympiske leker |
| Bronse | OL 1924 i Paris |  Lagkonkurranse |
| Gull | OL 1928 i Amsterdam |  Lagkonkurranse |
| VM i turn |
| Gull | VM 1934 i Budapest |  Lagkonkurranse |

**Hans Grieder** (født 12. november 1901, død 1973) var en sveitsisk turner.

Han var med i to OL for Sveits. Hans første OL var i 1924, der han fikk bronsemedalje i lagkampen. Italia vant denne konkurransen, foran Frankrike. Han vant ingen individuelle medaljer, og fikk 12.-plass i skranke og 15.-plass i bøylehest som beste resultater. Sammenlagt kom han på 22.-plass.

Neste OL, i 1928 i Amsterdam, vant Sveits gull i lagkonkurransen, foran Tsjekkoslovakia. Denne gangen fikk han 7.-plass i svingstang som beste resultat, og han kom på 18.-plass i den individuelle mangekampen. Sveits fikk også de to første plassene i mangekampen; Georges Miez tok gull, og Hermann Hänggi sølv.

I VM-sammenheng har han ett gull; i lagkonkurransen under VM i Budapest i 1934.

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID gr/hans-grieder-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  van Rossem, G. (1928). *The ninth olympiad Amsterdam 1928 Official report*. Amsterdam: The Netherlands olympic comitee. s. 650.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Grieder – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hans Grieder – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Sjur Helgeland**, (født 1858, død 1924) var en norsk spelemann fra Voss i Hordaland. Han vokste opp i Myrkdalen på Voss.

Sjur Helgeland lærte mye av Ola Mosafinn, og ble etterhvert inspirert av Lars Fykerud og andre til å gi seg i kast med konsert-virksomhet i større skala. Han var en imponerende framtoning som gjorde seg godt på en scene, og var etterhvert forbilde for spelemennene Lars Skjervheim og Sigbjørn Bernhoft Osa. Den mest kjente slåtten han laget er konsertstykket *Budeiene på Vikafjell*, som siden ble mye brukt av Osa, og senere av Leif Rygg.

Helgeland skrøt av at han hadde «manken til Bjørnson og fingrene til Ole Bull». Han var spelemann av det hjelpeløse slaget, som ikke hadde forstand på stort annet enn felespill. I dette var han til gjengjeld svært anerkjent. Det fortelles at Sjur vandret fra gard til gard og spilte for mat og husvære.

Han vant den første Vestlandskappleiken i Bergen 1896. Lars Skjervheim fra Myrkdalen førte tradisjonen etter Sjur Helgeland videre, og lærte opp en rekke yngre spelemenn i samme tradisjon.

Ole Didrik Lærum ga i 1991 ut en biografi over Helgeland. Edvard Grieg skrev ned mange slåtter etter Helgeland som på den måten påvirket Griegs musikk og Helgeland sa at Grieg hjalp ham mye i karrieren.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Lærum, Ole Didrik (1991). *Spelemannen Sjur Helgeland*. Samlaget. ISBN 8252137040.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Björn Olsen**, født 1958 i Örebro, er overlege og professor i infeksjonssykdommer fra 2007 ved Uppsala universitet og Akademiska sjukhuset. Han er også ornitolog  og ekspert på fugleinfluensa.

Biografi
--------

Olsen disputerte 1995 med avhandlingen *Birds and Borrelia* og ble i 1997 dosent i infeksjonssykdommer ved Umeå universitet. Hans forskning er i hovedsak innrettet på zoonotisk økologi. Dette vil si studier av dyrebåren og fremst fuglebåren smitte samt infeksjoner som forekommer i naturen og hvordan de kan bli spredt til mennesker.

Opposisjon til svensk håndtering av koronavirusepidemien
--------------------------------------------------------

I forbindelse med koronaviruspandemien i 2020 er Björn Olsen i opposisjon til svensk politikk og mener at Sveriges myndigheter har mislyktes i håndteringen av koronavirusepidemien. Han anslår at tusenvis av svensker vil dø.

Bibliografi
-----------

* *Birds and Borrelia* **(engelska)**. Umeå: Univ. 1995. ISBN 91-7191-088-3.
* *Pandemi – myterna, fakta, hoten* **(swe)**. Stockholm: Norstedt. 2010. ISBN 978-91-1-303171-2.

Referanser
----------

1. ↑  «Läkaren Björn Olsen: "Jag är världens ende medicinske ornitolog"». Sveriges radio. 9. oktober 2016. Besøkt 28. mars 2020.
2. ↑  «31. Björn Olsen: Vad alla behöver veta om antibiotikaresistens». Johannes Cullberg, Vägen Mot Paradiset. 26. september 2019. Besøkt 28. mars 2020.
3. ↑  «Svensk pandemiekspert mener at Sverige er på vei mot en tragedie». *NRK*. 7. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Olsens blogg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ORCID **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Hans Gisle Holstad** (født 7. januar 1945) er en norsk lokalpolitiker fra Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Hareid kommune i Møre og Romsdal fra 2007 til 2011.

Holstad var tidligere oppvekstsjef i kommunen.

«Kisse», som han blir kalt på Sunnmøre, har en rik fortid som fotballspiller og fotballtrener. Han var blant annet med på Hødd-laget som i 1965 spilte seg opp i eliteserien. Men Kisse hadde enda større suksess som trener. Han var den første som fikk Hareid opp til nivå tre, det skjedde i 1980. Han trente moderklubben i tre perioder (1979-1982, 1984-1985, 1994) og også senere. Har også vært trener for Hødd, Bergsøy, Kongsvinger, det norske U21-landslaget, samt en rekke aldersbestemte lag i Hareid IL Fotball.

Referanser
----------

1. ↑  Hareid - kommunelister - NRK/Møre og Romsdal 12.8.2007
2. ↑  Vil ha Hareid-tunnel før 2020 Arkivert 27. september 2016 hos Wayback Machine. - Sunnmørsposten 20.10.2010, besøkt 25.9.2016
3. ↑  Hans Gisle fornyar med Hareid- Vikebladet 17.10.2013
4. ↑  Ny fotballformann - Vikebladet 9.10.2015, besøkt 25.9.2016

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Gunn Berit Gjerde** | **Hareids ordfører**(2007–2011) | Etterfølger:**Anders Riise** |
«Den sicilianske vesper» (1846), av Francesco Hayez
Bakgrunnen for opprøret var striden mellom det Hohenstaufen-styrte tysk-romerske rike og Kirkestaten om kontroll over den italienske halvøy. Hohenstauferen Manfred av Sicilia ble beseiret og drept i slaget ved Benevento i 1266 og pave Urban IV overlot Kongedømmet Sicilia til Karl I av Anjou, som ble Karl I av Napoli.

Kong Peter III av Aragón planla et opprør mot Karl I av Napoli på Sicilia, men opprører brøt ut tidligere enn tenkt. Bakgrunnen var at sicilianere i Palermo som mislikte Karls undertrykkende styre, reagerte mot franske soldaters oppførsel. 2000 franskmenn i byen ble massakrerte natten mellom 30. og 31. mars.

Opprøret fikk senere sitt navn fordi den startet under aftensangen andre påskedag, 30. mars 1282, ved Santo Spirito-kirken like utenfor Palermo.

Nyheten om hendelsen i Palermo spredte seg og ble fulgt av et opprør på hele Sicilia. 

Kong Peter III av Aragón utnyttet situasjonen og invaderte øya og ble Peter I av Sicilia. Karl holdt på kontrollen over sine områder på fastlandet, som ble til Kongedømmet Napoli. Arvtagerne hans holdt på kongedømmet fram til Peters arvinger tok områdene i 1442.

I 1855 skrev Giuseppe Verdi en opera som tok for seg emnet, *Les vêpres siciliennes*.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Sicilian Vespers | Sicilian history». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 31. mai 2019.

Kilder
------

* Steven Runciman (1958),*The Sicilian Vespers*, ISBN 0-521-43774-1.
* Leonardo Bruni (1416), *History of the Florentine People*, Harvard, 2001, ISBN 0-674-00506-6.
* "Sicilian Vespers" på Encyclopedia Britannica


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Liarvatnet** er en innsjø som ligger på grensen mellom Strand og Hjelmeland kommune i Rogaland. Vannet ligger 296,5 meter over havet, og er en del av Jørpelandsvassdraget. Innsjøen er regulert som magasin for Jøssang kraftverk.

Innsjøen har tilløp fra Grimsliåna, ei elv som renner fra innsjøene Furenesvatnet og Longavatnet. Grimsliåna får også vann fra Holmavatnet via Tverråna. Ved Grimsli i østenden av Liarvatnet munner tilløpselva ut. Liaråna er Liarvatnets utløpselv. Den fra vestenden av Liarvatnet ved Foreneset til Dalavatnet, en distanse på 500 meter. Liaråna står for ca 3/4 av vanntilførselen til Jørpelandselva.

Det er mulig å kjøre opp til Liarvatnet via Fv527, Dalavegen. Veien ender ved vestenden av Liarvatnet og her er det anlagt en parkeringsplass.

Det ligger flere hytter langs Liarvatnet, der de fleste ligger i den vestre del av innsjøen. I tillegg er området rundt kjent som populært turområde. Ved Foreneset starter det en lysløype for skigåing vinterstid og flere merkete turstier for fotturer. Det er merket turstier til flere av fjelltoppene i området rundt, deriblant til Tibergfjellet, Ternefjellet, Revafjellet og Heiahorn. Heiahorn er den høyeste fjelltoppen i Strand kommune.

Grimsli var en husmannsplass i østenden av innsjøen som lå under gården Nag.

Vannet har en brun-gul farge, som tyder på at bunnen består av humus. Det er registrert forekomst av både ørret og ål i vannet.

Fiske
-----

Liarvatnet var tidligere rammet av forsuring, og fiskebestanden var nær utryddet. Vannet ble siden kalket, og har nå livskraftig bestand av ørret. Undersøkelser med elektrisk fiskeapparat har påvist at naturlig rekruttering skjer i tilløps- og utløpsbekker. I en undersøkelse fra 1998 ble det satt ut prøvegarn, og i løpet av én natt kom det 125 fisk i garnet. Gjennomsnittsvekten var imidlertid lav, og kun to av fiskene var lengre enn 23 centimeter. Den største fisken veide 165 gram.

Aldersbestemming ved hjelp av skjell viste at fiskens alder lå på rundt 2-3 år. Konklusjonen ble tolket i retning av at Liarvatnet har en for tett bestand, selv om den aller yngste fisken synes å ha god tilgang på næring.

Om navnet
---------

Navnet kan komme av at vannet ligger ved ei li, Jørpelandslia. I en tinglysning fra 1912 om vegen som ble bygget i forbindelse med Ryfylke Kraftanlæg sin virksomhet i området, omtales navnet som Learvand. Det kan deretter tenkes at navnet kommer av at vannet ligger i *le* av fjellene.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 26. mai 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 26. mai 2015
3. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 2. april 2015. Besøkt 14. mars 2015.
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 2. april 2015. Besøkt 14. mars 2015.
6. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Doctor Who Magazine*** (forkortet til ***DWM***) er et tidsskrift viet til den britiske science fiction-serien *Doctor Who*. Nåværende redaktør er Tom Spilsbury.

Historie
--------

Magasinet er offisielt godkjent av BBC og det første nummeret ble utgitt med tittelen ***Doctor Who Weekly*** 17. oktober 1979 av Marvel UK, som er en del av Marvel Comics. Det kostet 12 pence. På grunn av praksisen med å sette dato på blader frem i tid for å forlenge tiden de står i butikkene, er den faktiske utgivelsesdatoen 12. oktober.

Det gikk over fra å bli utgitt ukentlig til månedlige utgivelser med nummer 44 i september 1980. Tittelen ble forandret til ***Doctor Who*** og prisen gikk opp til 30 pence. Den ble deretter forandret til ***Doctor Who Monthly*** med nummer 61 og til ***Doctor Who Magazine*** med nummer 85 i februar 1984. I 1990 gikk bladet over til å bli utgitt hver fjerde uke med totalt 13 utgivelser i året. Selv om BBC sluttet å produsere *Doctor Who* i 1989, fortsatte magasinet å bli utgitt med blant annet tegneserier basert på serien. Da BBC started produksjonen av serien igjen i 2005 fikk bladet en ny generasjon fans som lesere.

*DWM* var opprinnelig ment for barn men vokste til å bli et blad for voksne med blant annet artikler om produksjonen av serien. På grunn av at bladet har blitt utgitt så lenge, blir det sett på som en kilde til «offisiell» og eksklusiv informasjon og de som jobber på det har et tett forhold til produksjonsteamet bak serien og BBC. I 2006 fikk det konkurranse da BBC Worldwide begynte å gi ut tegneseriebladet *Doctor Who Adventures*, som er ment for yngre lesere.

*DWM* utgis nå av Panini Comics, som kjøpte rettighetene sammen med resten av Marvel UKs katalog i 1995. Panini har også begynt å gi ut tegneserier fra eldre utgivelser av *DWM* i pocketbøker. Ni bøker har blitt utgitt så langt.

Eksterne lenker
---------------

* Paninis offisielle nettside
* Lovingwhos *DWM* Index

  



| * v
* d
* r
*Doctor Who* |
| --- |
| Artikler | Historien bak  **·** *Doctor Who Magazine*  **·** Tardis  **·** Historier  **·** DVD-utgivelser  **·** Tapte episoder |
| Doktorer | Den første Doktoren *(William Hartnell)*  **·** Den andre Doktoren *(Patrick Troughton)*  **·** Den tredje Doktoren *(Jon Pertwee)*  **·** Den fjerde Doktoren *(Tom Baker)*  **·** Den femte Doktoren *(Peter Davison)*  **·** Den sjette Doktoren *(Colin Baker)*  **·** Den sjuende Doktoren *(Sylvester McCoy)*  **·** Den åttende Doktoren *(Paul McGann)*  **·** Krigs-doktoren *(John Hurt)*  **·** Den niende Doktoren *(Christopher Eccleston)*  **·** Den tiende Doktoren *(David Tennant)*  **·** Den ellevte Doktoren *(Matt Smith)* **·** Den tolvte Doktoren *(Peter Capaldi)*  **·** Den trettende Doktoren *(Jodie Whittaker)* |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
**Cecil Francis Joseph Dormer** (født 14. februar 1883 i Kensington i London, død 28. juli 1979) var en britisk diplomat. Han var minister til Norge fra 1934 til 1941.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Dormer var tiende barn og femte sønn av Hubert Francis Dormer og Mary Jane Elizabeth Digby og barnebarn av den 11. baron Dormer. Faren var embedsmann i Admiralitetet.

Dormer giftet seg den 25. februar 1915 Cecil med Mary Alice Clara Feilding.

### Karriere

Dormer trådte inn i den britiske utenrikstjeneste i 1905, som 22-åring, og ble postert i tur og orden på en rekke utenriksstasjoner. Han var blant annet ambassaderåd i Japan. Fra Tokyo ble han sendt til Siam (Thailand).

I Norge var han minister fra 1934, det vil si under opptakten til andre verdenskrig og ved krigsutbruddet og det tyske angrep. Etter den tyske invasjon av Norge i april 1940 fulgte han med den norske regjering og kongen på deres forflytninger nordover, og fulgte med til Storbritannia og var britisk minister også etter at den norske regjeringen etablerte seg i eksil i London i juni 1940.

Han var ambassadør til den polske eksilregjering fra 1941 til 1943.

Utmerkelser
-----------

I forbindelse med kongekroningen i 1937 ble Dormer utnevnt til kommandørridder (KCMG) Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden og i den forbindelse slått til ridder. Han fikk dermed rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.

For innsatsen i Norge i 1940 ble Dormer tildelt Krigsmedaljen og storkorset av St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage, oppført som Cecil Francis Joseph Dormer, The Peerage person ID p3414.htm#i34133, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   The Times, side(r) 29, type referanse dødsannonse, utgitt 23. november 1979[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage person ID p3414.htm#i34133, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   The London Gazette 34396, side(r) 3073[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Thowsen, Atle (1995). «Dormer, Sir Cecil». I Dahl, Hjeltnes, Nøkleby, Ringdal, Sørensen. *Norsk krigsleksikon 1940-45*. Oslo: Cappelen. s. 75. ISBN 82-02-14138-9. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
7. ↑  *The London Gazette*, supplement nr. 34396, 11. mai 1937, s. 3082.
8. ↑  «Obituaries Supplement: Sir Cecil Domer». *The Times*, 23. november 1979

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

Portal: Andre verdenskrig
***Doctor Who: The Eternity Clock*** er et videospill utgitt 23. mai 2012 basert på BBC TV-serien Doctor Who. Det var ment å være den første av en serie, men det ble annonsert i 2013 at oppfølgerne hadde blitt utsatt. Det er ikke avklart om oppfølgerne faktisk bare har blitt avlyst eller bare utsatt.

Skuespillere
------------

Matt Smith gjentar sin tidligere rolle som Den Ellevte Doktoren. Alex Kingston vender også tilbake til sin rolle på showet som River Song. Spillet nevner, men inneholder ikke andre følgesvenner fra *Doctor Who*.

Handling
--------

Doctor Who: The Eternity Clock tillater spilleren å ta på seg rollen som *The Doctor* («Doktoren») og River Song fra den velkjente BBC serien Doctor Who, som reiser på tvers gjennom tid og rom i et forsøk på å redde Jorden ved å samle bitene av evighetens klokke, et objekt som er en oversikt over alt som har eller noen gang vil skje i hele eksistensen. Underveis tas beslutninger som fører til flere muligheter og oppgaver. Spillere vil møte Daleker, Cybermen, Silurians og The Silence. Spillet har tidligere blitt bekreftet for utgivelse den 30. april 2012, men ble senere utsatt til 23. mai 2012. Spillet finner sted like før hendelsene i Silence in the Library/Forest of the Dead i River Song's tidslinje som angitt av ulike notater i sin dagbok samt bruk av hennes tittel «Professor». For Doktoren antas spillet å finne sted mellom «A Good Man Goes To War» og «Let's Kill Hitler», eller etter hendelsene i «The God Complex».

Mottagelse
----------

Spillet fikk 3.5 av 20 fra spillkritikker Stephanie Bendixsen og Gus Ronald på ABC TV serien *Good Game: Spawn Point. S*enere beskriver de hva de virkelig ønsker at et *Doctor Who* spill skal se ut som.

IGN redaktør Mike Bell ga Doctor Who: The Eternity Clock en 5.5 av 10 som sier at «Doctor Who: The Eternity Clock *er et spill som er fylt til randen med gode intensjoner og gjør en masse ting riktig, men at selv Pandorica ikke kunne fikse mengden av tekniske problemer til stede.»*

Utviklere har svart på noe av kritikken og gav ut en oppdatering. Denne oppdateringen løser feil, AI (Artificial Intelligence) problemer og legger til nye lagreposisjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «BBC Worldwide set to launch major new Doctor Who gaming franchise». BBC Worldwide. 2011. Arkivert fra originalen 26. oktober 2015. Besøkt 23. januar 2012.
2. ↑  Good Game Spawn Point - Doctor Who: The Eternity Clock
3. ↑  «Doctor Who: The Eternity Clock Review». IGN. Besøkt 1. juli 2013.
4. ↑  «Twitter / DoctorWhoTEC: Patch update for Doctor Who:». Twitter.com. Besøkt 1. juli 2013.

Eksterne lenker
---------------

* @DoctorWhoTEC på Twitter
* playstation.com blog
* Official press release announcing the game Arkivert 26. oktober 2015 hos Wayback Machine.
* IGN PS3 version preview Arkivert 11. mars 2012 hos Wayback Machine.

Portal: Videospill
**Doctor Fate** (også kjent som Fate) er en fiktiv superhelt fra amerikanske tegneserier utgitt av DC Comics. Figuren har dukket opp i ulike inkarnasjoner, og Doctor Fate er navnet på flere ulike individer i DC-Universet. Den opprinnelige versjonen av helten ble skapt av forfatteren Gardner Fox og artisten Howard Sherman, og dukket først opp i *More Fun Comics* #55 (Mai 1940).

Doctor Fate fikk sin første live-opptreden som Kent Nelson i tv-serien *Smallville* og ble spilt av Brent Stait.

Krefter og evner
----------------

Doctor Fate har ulike krefter på grunn av Nabus trening, som trylling, flyving, supermenneskelig styrke, udødelighet, tidsmanipulasjon, teleportering,  psykokinese og telepati. Fate er også i stand til å motvirke trylleformler som allerede har blitt kastet. Fates magi manifesterer seg i form av egyptiske hieroglyfer, for eksempel en ankh. Fates krefter blir beskrevet som "den sanne omvendelsen av energi til materie, og materie til energi".

Referanser
----------

1. ↑  *More Fun Comics* #67 (May 1941)
2. ↑  *JSA* #4 (Nov. 1999)
3. ↑  *More Fun Comics* #57 (July 1940)
4. ↑  *More Fun Comics* #63 (Jan. 1941)
5. ↑  *More Fun Comics* #55 (August 1940)
6. ↑  *More Fun Comics* #68 (June, 1941)
7. ↑  *More Fun Comics* #61 (Nov. 1940)
8. ↑  *More Fun Comics* #62 (Dec. 1940)
9. ↑  *Justice League of America* (vol. 1) #38 (Sept. 1965)
10. ↑  *1st Issue Special* #9 (Dec. 1975)
Softis
Softis
Softisbod
Isbil som serverer softis
**Softis** (fra engelsk *soft ice eller soft serve ice cream*) er en type iskrem der man bruker en pumpeteknikk for å doble mengden luft i iskremen. Iskremen ble populær blant forbrukere som foretrakk en lettere tekstur.

Det har versert flere historier om hvordan softisen først ble startet. To av de mest populære har vært historien om selskapet Dairy Queen i Davenport i Illinois og Thomas Carvellus i Hartsdale i New York. Begge har til felles at de startet med å gjøre iskremene sine mykere i 1930-årene og i USA.

I 1960-årene ble det introdusert maskiner med mekanisk luftpumpe til softismaskiner. Dette bidro til at moderne softis ble luftigere og mykere enn tidligere.

Softis blir normalt kjølt istedenfor fryst. Temperaturen den kjøles ned til er ca. −4 °C i motsetning til en vanlig fryser på under -18 °C. Noe sammen med luft bidrag til at isen blir mykere. Softisen må også kjøles svært fort, for å unngå krystallisering. Alt dette blir ordnet av en maskin som kjøler blandingen raskt, pumper i luft og sørger for jevn temperatur.

Metoden muliggjorde også softismaskiner hvor softisen fordeles og serveres i kjeks på stedet. Softisen blir da stort sett fordelt i kjeks ved hjelp av pumpe. De vanligste typene er vaniljesoftis, men det finnes også softis med andre smaker, som med jordbær eller sjokolade.

Galleri
-------

### Softis i beger

* 
* 
* 

### Softis i kjeks

* 
* 
* 

### Softismaskin

* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «The True History of Soft Serve Ice Cream». *www.cdagro.com*. Arkivert fra originalen 22. mai 2017. Besøkt 8. juni 2017.
2. ↑  Arumugam, Nadia. «The Low Down on Soft Serve on National Soft Ice Cream Day». *Forbes*. Besøkt 8. juni 2017.
3. ↑  «The Margaret Thatcher Soft-Serve Myth». *The New Yorker*. 9. april 2013. Besøkt 8. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Soft serve – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Grindjord**, eller **Grindjorda**, er et sted på østsiden av Skjomen i Narvik kommune i Nordland. Stedet ligger ti kilometer sørvest for Narvik by, og er et tidligere fergested langs europavei 6. I september 1938 ble det opprettet en fergeforbindelse fra Grindjord til Skjærvika på vestsiden av fjorden. Forbindelsen ble erstattet av Skjombrua i 1972.

I 1952 ble det også opprettet et midlertidig fergesamband langs Skjomen fra Grindjord til Kongsbakk. Forbindelsen ble erstattet av fylkesvei 761 da den sto ferdig til Grindjord i 1963.

Se også
-------

* Fergesambandet Grindjord–Skjærvik

Referanser
----------

1. ↑  Erling Svanberg, *Langs vei og lei i Nordland : samferdsel i Nordland gjennom 3000 år*. Side 625.
2. ↑  Erling Svanberg, *Langs vei og lei i Nordland : samferdsel i Nordland gjennom 3000 år*. Side 539.
3. ↑  Erling Svanberg, *Langs vei og lei i Nordland : samferdsel i Nordland gjennom 3000 år*. Side 487.

Eksterne lenker
---------------

* Fotosamlinga i Narvik: Krysset E6 til Grindjord og veien til Skjomen (rundt 1972).
Kart over øygruppa Bocas del Toro
Den ene av de to små øyene Cayos Zapatilla sørøst i øygruppa
**Bocas del Toro** er en øygruppe i Det karibiske hav nordvest i Panama. Øyene befinner seg i distriktet Bocas del Toro i provinsen Bocas del Toro. Den største byen, og provinshovedstaden, heter også Bocas del Toro, og ligger på øya Colón. Øygruppa har et samla landareal på om lag 250 km².

Øygruppa er en populært turistmål, og kan nås med vanndrosjer og privatbåter. På Colón, like vest for byen Bocas del Toro, ligger også Bocas del Toro «Isla Colón» internasjonale flyplass. I tillegg går det ferjer fra byene Almirante, Changuinola og Chiriquí Grande.

Øyer
----

De største øyene i øygruppa er de følgende:

* Bastimentos
* Carenero
* Cayo Agua
* Colón
* Cristóbal
* Popa
* Solarte

I tillegg omfatter Bocas del Toro en rekke mindre øyer og skjær.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bocas del Toro, Panama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
«Grindbakken» har flere betydninger.

**Grindbakken** (1–17, 2–72) er en vei på Voksen skog i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som blindvei sørøstover fra Arnulf Øverlands vei. Navnet brukes også om det omkringliggende boligområdet.

Veien fikk navn i 1983 etter plassen Grindbakken (under Voksen gård), selv om denne lå et godt stykke nedenfor, langs Ankerveien. Deler av den tidligere husmannsplassen er bevart og har adresse Ankerveien 90 (stuen) og 88d (fjøset).

Veien er bebygget med terrasseblokker. Disse er tilknyttet borettslagene Måltrostskogen, (fullført 1984), Svarttrostskogen (fullført 1983–84) og Jerpeskogen (fullført 1983) samt Grindbakken boligsameie. Grindbakken senter er i nr. 1. Grindbakken skole og Grindbakken barnehage har derimot adresse Måltrostveien (hhv. nr. 106 og nr. 108).

Referanser
----------

1. ↑  Byantikvarens gule liste per desember 2007
2. ↑  Oslo kommune[*død lenke*] om Grindbakken barnehage

Kilder
------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Grindbakken». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 212. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Bocca della Verita.
**Bocca della Verità** (italiensk for *Sannhetens munn*) er en antikk marmorplate, opprinnelig munning til en antikk vannledning 1,75 meter i diameter, med en skulpturert maske. Den står i porticoen til kirken Santa Maria in Cosmedin i Roma. Den ble bragt til kirken i 1632. Marmorskiven var sannsynligvis et kumlokk. Ifølge en teori forestiller masken Oceanus.

En legende fra middelalderen forteller at den som stikker in sin hånd i gapet, får den avbiten om han har begått mened.

Bocca della Vertà forekommer i filmen *Prinsesse på vift* fra 1953.

Referanser
----------

1. ↑  Barry, Fabio (March 2011). "The Mouth of Truth and the Forum Boarium: Oceanus, Hercules, and Hadrian" (på engelsk). The Art Bulletin (New York: College Art Association of America) 93 (1): s 7–37

Litteratur
----------

* *Roma* **(italiensk)**. Milano: Touring Club Italiano. 2002. s. 478. ISBN 88-365-2541-5.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bocca della Verità – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Bocca della Verità Official Website

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Den nymalte "Grindstugan" i 2011.
**Grindstugan** (også kalt *Bomstugan*) er en tidligere *grindstuga*, dvs. et lite hus for en vaktperson, på Drottningholms slottområde, Lovön, Stockholms län. Huset, som ligger ved lindealléens vestre ende, ble oppført i 1846–1847 etter tegninger av arkitekt Per Axel Nyström eller muligens av Fredrik Wilhelm Scholander. *Grindstugan* inngår siden 1991 i Unescos verdensarv. Bygningen er et statlig bygningsminne som eies og forvaltes av Statens fastighetsverk. Huset leies nå ut som sommerbolig.

Takfotdetalj.
Fram til begynnelsen av 1900-tallet, kunne Drottningholms slottområde nås via to tilfartsveier, dels fra nåværende Ekerövägen og dels via barokkparkens nordre lindeallé. Entreen via lindealléen var sperret av to bommer, en ved Slottsstallen i øst og en ved lindealléens vestre ende, ikke langt fra Kantongatan, derfor ble den sistnevnte også kalt *Cantonbommen*. Her ble det i 1846–1847 oppført et lite hus for bomvakten. Som arkitekt figurerer daværende slottsarkitekt Per Axel Nyström, ifølge andre opplysninger var det Fredrik Wilhelm Scholander som tegnet huset.

Arkitekten gav huset, som inneholder et rom og kjøkken, et dekorativt ytre med inn- og utvendig brystningspanel, diagonalstilte vindussprosser, dekorasjonsmalt takfot og en krenelert skorsteinsstopp som minner om et lite forsvarstårn. Det utstikkende inngangspartiet gav bomvakten mulighet til å holde oppsikt med veien. Huset ble restaurert på 1990-tallet, da fikk eksteriøret tilbake sitt opprinnelige utseende. Fasaden med snekkerdetaljene ble malt i september 2011.

Referanser
----------

1. ↑  «Drottningholm/ Grindstugan — Statens fastighetsverk». *www.sfv.se* **(svensk)**. Arkivert fra originalen 19. april 2017. Besøkt 18. april 2017.

Kilder
------

* Informasjonstavle på plassen oppsatt av Statens fastighetsverk

Eksterne lenker
---------------

* SFV om Grindstugan Arkivert 19. april 2017 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Drottningholms slott |
| --- |
| Bygninger | Apotekshuset - Badhuset - Cantongatan - Confidencen - Dragonstallet - Evert Lundquists ateljémuseum - Grindstugan - Götiska tornet - Hemmet - Hertigarnas stall - Inspektorsbostaden - Kanslihuset - Kavaljershuset - Kina slott - Kinesiska pagoden (ikke utført) - Lilla Kina - Slottet - Slottskyrkan - Slottsteatern - Slottsstallet - Teaterplanen - Vakttältet - Vilan | Högvakten |
| Parker og fontener | Slottsparken - Skulpturparken - Herkulesfontänen - Kaskaderna - Kronan - Monumentholmen - Svanholmen med svanhuset |
| Interiør | Déjeunersalongen - Slottsbiblioteket - Slottskyrkan - Ehrenstrahlsalongen - Hedvig Eleonoras paradsängkammare - Karl X Gustavs galleri - Rikssalen - Porslinsrummet - Stensalen - Trapphuset |
| Annet | Långa raden - Drottningholm (tettsted) - Drottningholms kungsgård - Drottningholmsbron - Drottningholmsmalmen - Canton - Lovö kyrkallé - Lovö skogskyrkogård - Museum de Vries |
**Belteviga fort**, også kjent som MKB 2/502 Kjaere, er et tidligere kystfort som ligger på Flekkerøy i Kristiansand. Det var bestykket med 3 stk 15 cm L47,5 Armstrong kanoner som ble hentet fra Odderøya i 1941. Kanonene ble, som på Østre Randøy, plassert i åpne stillinger med en rekkevidde på 12 000 m. I tillegg var det en fjerde kanon som ble montert i 1943, en 15 cm Krupp SKL/45, som ble brukt som lyskanon. Belteviga var utrustet med hele fem lette luftvernkanoner; tre av typen Madsen i kaliber 2 cm og to i kaliber 3,7 cm. Dette skyldtes nok nærheten til radaranleggene i Okslehavn.

Leiren hadde innkvartering for 160 mann, som ved «fortetting» kunne økes til over 200 mann. Kapasiteten i spisesalen var mindre og flere bordsettinger var derfor nødvendig. Ved mobilisering var det behov for ytterligere innkvartering og flere hus var rekvirert for dette.

Belteviga ble utbygd med nærforsvarsstillinger, piggtrådhindre og minefelt. Fortet hadde ifølge min kilde 2510 landminer. Fortet besto av 21 brakker. Leiren hadde blant annet sykestue, badebrakke og garasje/artellerihall. Videre var det administrasjonsbrakke, spisebrakke og mannskapsbrakker. Et særpreg ved flere av brakkemurene og trappene var at de var murt i Schwartzwald-stil. Disse er revet nå men har stått til for noen år siden.

Flere av brakkene i Belteviga ble brukt til forlegning, da det på Krossodden kun fantes stridsforlegninger til en del av besetningen.

Felleseiet Kjære utmark involverte 10 grunneiere. Tyskerne beslagla ca. 295 mål. Dette ble i 1954 utvidet til ca. 457 mål, som forsvaret betalte for. Selgerne beholdt en del rettigheter, blant annet laksefiske med rett til notfeste på land.

* Kart over Belteviga fortKart over Belteviga fort
* Rester av en kanonstillingRester av en kanonstilling
* Gjenmurt bunkerGjenmurt bunker

Referanser
----------

1. 1 2  «Kystfortet ved Belteviga | Kulturnett Sogn og Fjordane». *sfj.kulturnett.no*. Arkivert fra originalen 13. mars 2017. Besøkt 12. mars 2017.
2. ↑  Fjørtoft, Jan Egil (1983). *Tyske kystfort i Norge*. Arendal: Agder presse. s. 151. ISBN 8299087813.
3. ↑  *Klar til strid: Kystartilleriet gjennom århundrene*. Oslo: Kystartilleriets offisersforening. 1999. s. 265. ISBN 8299520800.
4. ↑  «Kystfort - View topic - Belteviga fort». *www.kystfort.com* **(engelsk)**. Besøkt 26. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Kystartilleriet ved Agder-kysten (Norsk Tidsskrift for Sjøvesen)
* Kystfort Forum
* Kulturnett

| * v
* d
* r
Artillerigruppe Kristiansand |
| --- |
| MAB 2./502 Kjaere (Belteviga fort) • MAB 3./502 Flekkeröy (Laksevika fort) • MAB 5./502 Odderöy (Odderøya fort) • MAB 6./502 Vara (Møvik fort) • MAB 1./502 Randöen (Randøya fort) |

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Alice Donut** er et amerikansk band fra New York som holdt det gående mellom 1986 og 1996, og så igjen siden 2003. Musikalsk beveger bandet seg i grenselandet mellom hardcore, punk, garasjerock og indie, alt med humoristiske innslag.

Bandet ble startet og består fortsatt av Tomas Antona (sang), Stephen Moses (trommer, trombone), Michael Jung (gitar, keyboard, sang), David Giffen (gitar, sang) og Sissi Schulmeister (bass, banjo, sang). Navnet kom etter at de hadde lagt lapper med en rekke ord ned i en bolle og trukket opp to av dem. Det ble først kjent i undergrunnsmiljøene gjennom sin platekontrakt med Alternative Tentacles, der de ga ut alle platene sine før bandet ble lagt på is. Etter gjenforeningen har de gitt ut plater på Howler Records, som er deleid av Giffen.

Alice Donut har aldri opplevd noen kommersiell suksess, men sanger som «Lisa's Father (Waka Baby)», «Magdalene», «Lydia's Black Lung» og den noe omskrevne versjonen av The Angels' «My Boyfriend's Back» har oppnådd en viss status i ulike undergrunnsmiljøer. Bandet er ellers kjent for lange og innovative titler, som på platene *Bucketfuls of Sickness and Horror in an Otherwise Meaningless Life*, *Revenge Fantasies of the Impotent* og *The Untidy Suicides of your Degenerate Children*. Det fremste eksemplet er nok imidlertid sangen «The Son of a Disgruntled X-Postal Worker Reflects on his Life Getting Stoned in the Parking Lot of a Winn Dixie Listening to Metallica» fra sistnevnte album. Også tematisk er tekstene til Alice Donut fantasifulle. En del av sangene tar opp seriøse temaer som barnemishandling, sensur, sjåvinisme og religion på en fantasifull måte, mens andre tekster er mer surrealistiske.

Diskografi
----------

* *Donut comes alive!* (LP/CD, 1988)
* *Bucketfuls of sickness and horror in an otherwise meaningless life* (LP/CD, 1989)
* *Mule* (LP/CD, 1989)
* *Revenge fantasies of the impotent* (LP/CD, 1991)
* *The untidy suicides of your degenerate children* (LP/CD, 1992)
* *Dry-humping the cash cow* (Live LP/CD, 1994)
* *Pure acid park* (LP/CD, 1995)
* *Three Sisters*] (LP/CD, 2004)
* *Fuzz* (LP/CD, 2006)

Alice Donut har i tillegg gitt ut en DVD, flere singler og EP-er, og deltatt på en rekke samlealbum.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Alice Donut på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Alice Donut på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Alice Donut på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Alice Donut på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Alice Donut på Myspace Rediger på Wikidata
* (en) Alice Donut hos Alternative Tentacles

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Christopher Michael Haanes** (født 29. juli 1966 i Cheltenham i England) er kalligraf, grafisk designer, lærer og sakprosa-forfatter innen fagfeltene kalligrafi, type- og bokdesign. 

Christopher Haanes er utdannet ved Roehampton Institute i London under Ann Camp fra 1987 til 1989. 

Haanes har undervist ved Westerdals School of Communication (tidligere Skolen for Grafisk Design) siden 1990. Han har holdt kurs i kalligrafi i England, Nederland, Belgia, Tyskland, Frankrike, Italia, Sverige, Hongkong, Japan, USA, Canada, New Zealand og Australia[]. Haanes' arbeider er gjengitt i en rekke utenlandske magasiner og bøker, blant annet i *Letter Arts Review*. Han har også hatt flere separatutstillinger. Haanes var programleder for TV-serien *Kalligrafi* på NRK i 1997. 

Han har skrevet og designet to håndbøker i kalligrafi: *Håndbok i kalligrafi* (Aschehoug 1994) og *Kalligrafi, veiledningshefte* (NRK Fale 1997), samt en samling essays og korttekster, *Bokstavelig* (Aschehoug 2004). I 2008 utkom *ABC for voksne* og *Abstracts* på House of Foundation. En engelsk utgave, *ABC for Adults* ble utgitt av forfatteren i 2013. Han har i tillegg skrevet artikler i Snitt, Dagens Næringslivs D2-magasin og andre steder.

Christopher Haanes ble «fellow» medlem av The Society of Scribes and Illuminators i 1989.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Christopher Haanes gir oss «ABC for voksne»[*død lenke*], artikkel i *Vinduet* 5. november 2012

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Huun-Huur-Tu** (tuvinsk: **Хүн Хүртү** *Khün Khürtü*) er en musikkgruppe fra Tuva, en russisk republikk ved grensen til Mongolia.

Ett av de distinktive elementene i musikken deres er strupesang. De bruker instrumenter som igil, khomus, doshpuluur, sjamantrommer og annet.

Historie
--------

Xöömei-kvartetten Kungurtuk ble dannet i 1992 av Kajgal-ool Khovalyg, brødrene Aleksandr og Sajan Bapa, og Albert Kuvezin. Ikke lenge etterpå forandret gruppen navnet til Huun-Huur-Tu, som betyr solstråler, nærmere bestemt den effekten man kan se ved soloppgang på steppene, hvor høyt gress deler sollyset opp i vannrette stråler som blir klart synlige i morgendisen.

Musikken er fokusert på tradisjonelle tuvinske folkesanger. Det første albumet, *60 Horses In My Herd*, ble sluppet i 1993. Det var spilt inn i London og Mill Valley, California. 

Kuvezin forlot gruppen for å danne det mer rock-baserte Yat-Kha før innspillingen av det neste albumet begynte. Kuvezin ble erstattet av Anatolij Kuular, som tidligere hadde arbeidet med Khovalyg og Kongar-ool Ondar i Tuva Ensemble. Den nye besetningen spilte inn *The Orphan's Lament* i New York og Moskva, og ga det ut i 1994.

I 1995 forlot Aleksandr Bapa, som hadde produsert de to første albumene, bandet. Han ble erstattet av Aleksej Saryglar, tidligere et medlem av det russiske ensemblet Siberian Souvenir. Et tredje album, *If I'd Been Born An Eagle*, spilt inn i Nederland, fulgte i 1997. Denne gangen spilte gruppen i tillegg til den tradisjonelle folkemusikken, noen mer kontemporære tuvinske sanger fra den siste halvdelen av det 20. århundre.

Tidlig i 1999 slapp gruppen sitt fjerde album, *Where Young Grass Grows*. For første gang på et Huun-Huur-Tu-album kunne man høre ikke-tuvinske instrumenter (annet enn gitar), blant annet harpe, tabla, scottish smallpipes og synthesizer. Albumet har også to utdrag av opptak av Kaigal-ool og Anatoli som synger mens de rir på de tuvinske steppene.

I 2001 utga gruppen sitt første konsertalbum.

I 2003 forlot Kuular gruppen og ble erstattet med Andrej Mongusj, en erfaren lærer i xöömei og tuvinske instumenter.

Album
-----

* *60 Horses In My Herd* (1993)
* *The Orphan's Lament* (1994)
* *If I'd Been Born An Eagle* (1997)
* *Where Young Grass Grows* (1999)
* *Live 1* (2001)
* *Live 2* (2001)
* *Best \* Live* (2001)
* *More Live* (2003)
* *Spirits from Tuva* (2003)
* *Altai Sayan Tandy-Uula* (2004)
* *Live at Fantasy Studios* (2008)
* *Ancestors Call (2010)*

Med The Bulgarian Voices - Angelite:

* *Fly, Fly My Sadness* (1996)
* *Mountain Tale* (1998)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Huun-Huur-Tu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Huun-Huur-Tu på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Huun-Huur-Tu på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Huun-Huur-Tu på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |