recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arne Christian Gunneng** (født 1. desember 1914 i Oslo, død 8. mars 1989) var en norsk ambassadør.

Etter examen artium 1933 og cand.jur. 1937 var han dommerfullmektig i Follo frem til 1940, da han ble sekretær i Finansdepartementet. Fra 1940 til 1945 var han i Forsyningsdepartementet, i 1945 sekretær ved Norges ambassade i Washington 1945–48 og byråsjef i Utenriksdepartementet 1948–50. Så var han chargé d'affaires ved utenriksstasjonen i Warszawa 1950, ambassaderåd ved Norges ambassade i Stockholm i 1951, og ambassaderåd ved den norske delegasjonen ved Atlanterhavspakten organisasjon i Paris, med arbeid for OECD og NATO. Så var han ambassadør ved Norges ambassade i Ottawa 1955–59, ekspedisjonssjef i Oslo 1959–62, ambassadør ved Norges ambassade i Stockholm 1962–66, Norges ambassade i Washington 1966–73, Norges ambassade i Roma 1973–78, og Norges ambassade i Haag 1978–83. Han hadde en mengde ordener, kommandør av St. Olavs Orden 1965, Nordstjerneordenen, Dannebrogordenen og Finlands Vita Ros' orden.

Han var sønn av fabrikkeier Andreas Christian Gunneng (1881–1950) og Jenny Grønholdt (1881–1971). I 1939 giftet han seg med Ingrid Fleischer (1914–97), som var datter av lege Knud Geelmuyden Fleischer (1878–1961; se Fleischer-slekten), Oslo og Hildur Eugénie Sommerfelt (1892–1982). Deres datter Thale Gunneng (1940–2000) var lingvist stasjonert for UD i USA og gift med den amerikanske diplomat og skandinaviakjenner Eric Wilfrid Fleisher (1926–2010).

Referanser
----------

1. ↑  DIS Gravminner i Norge
2. ↑  «Gunneng, Arne». Hvem er Hvem, 1973.
3. ↑  Obituaries: Thale Gunneng Fleisher i Washington Post den 24. februar 2000.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk lokalhistorisk institutt, *Arne Gunneng (biografi med bilder)* , sist lest 15. september 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Henrik Gøye til Skørringe og Tureby** (født 16. juni 1562, død 28. september 1611) var en dansk adelsmann. 

Han var sønn av Eskil Gøye til Skjørring og Sibylle Gyldenstierne, og ble født på Nyborg slott, hvor faren var lensmann. Han gikk på Herlufsholm skole, og i 1579 var han immatrikulert på Universitetet i Rostock. Siden fulgte han med Steen Maltesen Sehested til Nederlandene, hvor han tjente 3 år i krigen. 

I 1590 ble han tilsagt til å følge kong Frederik IIs datter frøken Elisabeth til Braunschweig, da denne skulle giftes med hertug Henrik Julius af Braunschweig-Wolfenbüttel. I 1611 ble han innkalt til personlig tjeneste under den sjællandske fane i den nylig utbrutte Kalmarkrigen, men vendte syk tilbake og døde samme år i København. 

Han giftet seg 13. august 1598 i Malmø med Birgitte Brahe som var datter av riksråd Axel Brahe til Elved. Hun fødte ham 10 barn, deriblant sønnene Falk og Otte Gøye, samt døtrene Anne og Mette.

Referanser
----------

1. ↑  *Henrik Gøye*, finnholbek.dk
2. ↑  *Gøye*, roskildehistorie.dk

Eksterne lenker
---------------

* *Henrik Gøye* i Dansk biografisk leksikon

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | WikiTree
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Nattdyr** er betegnelsen på dyr som hovedsakelig er aktive om natten. Herunder regnes de fleste pattedyr som flaggermus, insektetere, gnagere og kattedyr, men også slanger og nattsvermere.

Noen nattdyr er byttedyr som bruker mørket for å skjule seg for rovdyr, mens andre er rovdyr som bruker mørket for å kunne overraske sitt bytte. Andre igjen er nattdyr av klimatiske årsaker, for eksempel for å unngå sterk hete om dagen.

De fleste nattdyr har sanser som er tilpasset et liv i mørket. Luktesans og hørsel er som oftest svært vel utviklet. Synet kan enten være sterkt spesialisert for å kunne fungere i mørke, slik som hos ugler, eller lite utviklet der andre sanser har tatt over fuksjonen, slik som hos spissmus og flaggermus. Noen har utviklet spesielle sanseorganer, som ekkolokalisering hos flaggermus eller værhår som man finner hos nesten alle pattedyr. De aller fleste nattaktive dyr har også en høyt utviklet luktesans.

Betegnelsen *nattdyr* (eller *nattugle*) benyttes også om visse mennesker.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Fitzroyaslekten** (latin: *Fitzroya*) er en slekt av nåletrær i sypressfamilien. Den har bare én kjent art – **Patagoniasypress** eller ***Fitzroya cupressoides*** – som vokser i Andesfjellene i det sørlige Chile og i tilstøtende områder av Argentina.

Arten er et inntil 60 meter høyt (20 m i parker i Europa) og massivt, tett bartre med oppreiste grener. Barken rødbrun med løftede strimler. Bladene er skjellaktige og 2-6 mm korte, og er plassert tre og tre. Tydelig hvitt stomatabånd på undersiden. Konglene er bare 2-3 mm lange, og går fra grønt til grønn-brunt under modningen gjennom den 7-8 måneders lange vekstsesongen. Konglen har to skjell og bærer bare to frø. Hannblomstene hvirgrønne. Arten er særbu med hann- og hunn-blomster på separate individer.

Arten kan trolig bli mer enn 3.600 år gammel. I nyere tid har treet vært tungt beskattet gjennom hogst, og de største treene er nå borte. Det er funnet fossiliserte varianter av treet på Tasmania. Slekten har navnet etter Robert FitzRoy, kapteinen på *HMS «Beagle»* under Darwins jordomseiling som ung mann.

På engelsk kalles det *Alerce*. Plantet ut i parker i Storbritannia siden 1849.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fitzroyaslekten* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Fitzroyaslekten* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Fitzroyaslekten* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Fitzroyaslekten* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Fitzroyaslekten* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Fitzroyaslekten* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Fitzroya cupressoides* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Fitzroya cupressoides* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Fitzroya cupressoides* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Hill, R. S. and Whang, S. S. A new species of Fitzroya (Cupressaceae) from Oligocene sediments in north-western Tasmania, i *Australian Systematic Botany* 9(6), 1996, side 867-875.
**Georg Carl Buonaparte Heyerdahl** (født 30. juni 1798 i Kristiansand, død 14. september 1853 i Kristiania) var en norsk stabskaptein, oberstløytnant og stortingsrepresentant.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Georg Carl Buonaparte Heyerdahl var sønn av postmester, handelsmann og stadshauptmann i Kristiansand Andreas Jensen Heyerdahl og Karen Margrethe Stenersen, og bror til brigadelege Stener Severin Heyerdahl (1811–1883). 

Han gikk på Kristiansand katedralskole fra 1806 til 1807, hvorpå han ble tatt ut av skolen for å begynne på *cadet-corpset* i Christiania, det som fra 1820 ble hetende Krigsskolen.

### Offiser

Han ble secondløytnant ved Vesterlenske infanteriregiment i 1815, premierløytnant samme år. Fra 1818 da man gjennomførte Armereformen, ble han forflyttet til Kristiansandske Infanteribrigade som surnumerær, altså ute av tjeneste en tid uten å miste opparbeidede fordeler. I 1819 gikk han over til artilleribrigaden som premierløytnant, fra 1826 stabskaptein og fra 1834 batterisjef. 

Han ble gift i Kristiansand 26. september 1824 med Antoinette Marie van Kervel, datterdatter av den mektige forretningsmannen Daniel Isaachsen.

Fra 1843 var han major i armeen, forfremmet til oberstløytnant og bataljonssjef i 1850. Heyerdahl var fra 1840 til 1847 inspeksjonsoffiser Den militære høyskole (etablert 1817) på Akershus festning. I 1836 ble han med i sentralkommisjonen for landets befestningsvæsen.

### Politiker

Han var ellers førsterepresentant for Moss i Stortinget i perioden 1833-1835. Han døde av kolera i 1853.

Se også
-------

* Heyerdahl for mer om farsslekta

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 375[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Kjeld Helland-Hansen, Elevprotokoll for Kristiansand katedralskole 1756–1860
3. ↑  Anders Heyerdahl (1890). *Genealogiske optegnelser om slægtlinierne "Heyerdahl", samlet og ordnet i slægtregisterform*. Lillestrøm.
4. ↑  
Biografisk informasjon om Georg Carl Buonaparte Heyerdahl , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
5. ↑  Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet*, 1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side 375, digital utgave
6. ↑  Heyerdahl, Georg Carl Buonaparte i Norsk Forfatter-Lexicon 1814–1856

Eksterne lenker
---------------

* (no) Georg Carl Buonaparte Heyerdahl hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Øksnebjergstenen oppsatt i 1935 til minne om bøndenens frihetskamp i Slaget ved Øksnebjerg  Foto: Lklundin 
**Slaget ved Øksnebjerg** (Øxnebjerg) foregikk den 11. juni 1535 på en bakke mellom Glamsbjerg og Assens på Fyn i Danmark, og ble det avgjørende slaget i Grevens feide, hvor lybekkerne kjempet for å få kong Christian II tilbake på tronen. Det ble også en seier for protestantene over katolsk dominans i Norden.

Hertug Christians hærfører Johan Rantzau beseiret her Christoffer av Oldenburg og lybekkerne, hvoretter mere enn en tredjedel av opprørerne ble tatt til fange. Den tyske greve Johan av Hoya samt den tidligere erkebiskop i Uppsala Gustav Trolle ble såret til døde her. Nedslaktingen var så voldsom, at hertug Christian (senere kong Christian III) tok avstand fra slaget.

På slagmarkens bakketopp ble det i 1935 reist en minnesten med følgende ord:

> Her ramte Johan Rantzaus lyn   
> 
> 
> 
> drev Hansa-vældet ud af Fyn   
> 
> opsigelse fra samme stund   
> 
> papismen fik paa nordisk grund
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  *Öxnebjerg*, Nordisk familjebok. Besøkt 2. nov. 2014
2. ↑  «*Adelmands lyn fik blod til at flyde på Fyn*, kulturarv.dk. Besøkt 2. nov. 2014». Arkivert fra originalen 2. november 2014. Besøkt 2. november 2014.

Portal: Danmark
***Mecopelmus*** er en slekt av biller som hører til underfamilien sylinderborere i gruppen snutebiller (Curculionoidea).

Utseende
--------

En liten (ca. 1,5 millimeter), sylindrisk, blankt rødlig sylinderborer.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever i tunneler som de gnager i ved. De fleste artene angriper nylig døde trær eller nyfelt tømmer, men det finnes også noen som går på levende trær. Sylinderborerne er ambrosiabiller, det vil si at de ikke ernærer seg av selve veden, men av sopp som de dyrker på veden. Denne levemåten har de til felles med barkbiller i undergruppen Xyleborina. Tunnelene går gjern dypt inn mot kjernen i treet. Soppene de dyrker er beslektet med gjærsopp, og de skiller ut en gjær- eller øl-lignende lukt som tiltrekker andre ambrosiabiller til treet. Ved er ganske næringsfattig, men soppene som vokser på den er derimot næringsrike, det gjør at ambrosiabillene kan fullføre utviklingen sin ganske raskt (3 – 14 uker), dette i kontrast til andre vedlevende biller som gjerne bruker flere år på utviklingen. De nyklekte billene tar med seg sporer av soppene i spesielle beholdere (mycangia) når de flyr ut for å pare seg og starte nye kolonier. Ambrosiabillenes ganger og soppinfeksjonen de fører med seg ødelegger vedens verdi som tømmer, og mange arter er derfor regnet som skadedyr på tropiske tømmertrær.

Utbredelse
----------

Arten er beskrevet fra Panama.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **Sylinderborere, Platypodinae** Shuckard, 1840 (før familien Platypodidae)
						* Stammen **Mecopelmini** Thompson, 1992
							+ Slekten ***Mecopelmus*** Blackman, 1944
								- *Mecopelmus zeteki* Blackman, 1944

Referanser
----------

1. ↑  Blackman, M.W. (1944). A new genus and species of Coleoptera from Panama. *Proceedings of the Entomological Society of Washington* 46(3):76-80.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten
* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Kristin Knutsdatter** (født ca. 1118–1120, død etter 1139) var en dansk adelsdatter og norsk dronning gjennom sitt ekteskap med Magnus Blinde. Kristin var datter av Knut Lavard og Ingeborg av Kyiv og sønnedatter av kong Erik Eiegod.

Magnus Blinde hadde blitt konge bare 17 år gammel og allerede året etter sendte han bud til Danmark og ba om å få gifte seg med Kristin. Hun ble ansett som for ung og måtte vente et par år før hun kunne reise til Norge. De giftet seg i 1133.

Magnus ble engasjert i de danske tronstridighetene. Hans stemor, enkedronning Malmfrid, var Kristins moster, og ble samtidig i 1131 gift med Kristins farbror Erik Emune. Magnus støttet Eriks kamp mot den danske kong Nils. Erik og Malmfrid rømte fra Danmark og søkte tilflukt hos Magnus i 1133. Kristin lot dem få vite at Magnus hadde planer om å forråde dem og de forlot deretter Magnus og skiftet alliert til Harald Gille. Kong Magnus sendte dronningen fra seg på grunn av dette.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p11287.htm#i112868[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage person ID p11287.htm#i112868, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Nils Petter Thuesen (1991). *Norges dronninger gjennom tusen år*. Oslo: Tiden Norsk Forlag. s. 32–33. ISBN 82-10034-58-8.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi i Dansk biografisk leksikon
* The Peerage


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Malmfrid Mstislavsdatter** | **Dronning av Norge**(1132–1133) | Etterfølger:**Ingerid Ragnvaldsdatter** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** WikiTree
 |
**Sven Rudolph Gundersen** (født den 29. mars 1844 i Stavanger, død den 26. mars 1904) var en norsk luthersk prest og prisbelønt teolog og professor som virket i Minnesota i USA og i Norge i Kristianian, Grimstad og Kragerø.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Sven var sønn av Sivert Gundersen (1808–1882) fra Sogndal og Agathe Marie Ruud (1813) fra Bergen. Faren var kjøpmann og skipsreder i Stavanger, der han også var aktiv haugianer og modell for romanfiguren Sivert Jespersen Alexander Kielland's Skipper Worse. Mora var datter av den bergenske haugianer Svend Ruud.

### Prest og pedagog i Norge

Han ble i 1867 cand.theol. med laud fra Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania, og vant H.K.H. Kronprinsens gullmedalje 1871 for en avhandling om «Pietismens Begreb og Væsen». Hqan underviste fra 1871 ved Botsfengselet. 

### Minnesota

Sven Rudolf Gundersen i 1874 professor i teologi ved Augsburg College i Minneapolis 1874, der han brukte etternavnet **Gunnerson**. Dette var på den tiden kalt *Augusburg Seminary*, og var evangelisk-luthersk, etablert i 1869 av den norske lutheraneren August Wenaas (1835–1924) fra Christiania, som først tilsatte Sven Oftedal (1844–1911) fra Stavanger og Georg Sverdrup (1848–1907) fra Balestrand i sin stab. 

De første studentene ble immatrikulert i 1874 det året Gunderson tiltrådte. Gunnerson hadde ansvaret for kirkehistorie, Sverdrup for Det gamle testamente, og Oftedal for det nye. Etter en del stridigheter ble det brudd i 1883 og Gundersen meldte overgang til Hauges Synodes Theologiske Seminar, som var etablert 1876 i Red Wing i Minnesota. Der ble han i ett år, før han returnerte til Norge sommeren 1884.

### Tilbake til Norge

I 1884 var han prest ved Kristiania distriktsfengsel, fra 1885 sogneprest i Grimstad og i 1900 prest i Kragerø.

### Familie

Sven Rudolf selv giftet seg i 1871 med Elise Welhaven Gunnerson (1850–1937) som var sønnedatter av Johan Ernst Welhaven. De fikk elleve barn med etternavnet Gunnerson Welhaven.

Sven døde i 1904 og Elise fortsatte sitt virke som politisk feminist.

Referanser
----------

1. ↑  Gunnersen, Sven Rudolf i Norsk Forfatter-leksikon 1880
2. ↑  Golf, Olav (1922-) (1996). *Haugebevegelse og folkeopplysning 1800-1860: utgitt i forbindelse med Hauge-jubiléet i 1996*. Oslo: Universitetet i Oslo, Pedagogisk forskningsinstitutt.
3. ↑  August Wenaas (1935). *Livserindringer fra Norge og Amerika*. Lunde forlag.
4. ↑  «Slektsinformasjon». Arkivert fra originalen 10. november 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Arnfast** var en abbed i Ryd kloster på 1200-tallet og medlem av cistercienserordenen. Han ble senere utnevnt til biskop. 

Øm klosterhistorie sier at han var av fornem familie og en velstudert mann. I 1259 var han abbed i Ryd kloster ved Flensborg fjord. Samme år oppholdt han seg i Ribe under kong Christoffers plutselige død. Ryktet oppsto at Arnfast hadde skyld i kongens død, han sto i hvert fall på erkebiskopens side i kampen mot kongemakten. Enkedronningen skal ha gjort det hun kunne for å gripe Arnfast, så denne knapt turde vise seg. 

I 1260 ble han av erkebiskop Jakob Erlandsen utnevnt til biskop i Århus, men pave Urban IV gjorde beslutningen om, til fordel for den andre kandidaten Tyge. Det lyktes derfor ikke Arnfast å komme i besittelse av bispestolen. Han måtte vende tilbake *ad abbatiam suam*, altså til sitt kloster og sin abbedstilling, hvor han trolig forble til sin død. I 1263 hadde klosteret fått en ny abbed.

Eksterne lenker
---------------

* Arnfast i Dansk Biografisk Leksikon

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** VIAF **·** GND
 |
Minneplate over Niels Henrik Weinwich og hustru Anna Marie født Møller ved Sankt Petri Kirke (København).
**Niels Henrik (Henrich) Weinwich** (født 3. mai 1755 på Holmegård, Holum, Mandal, Vest-Agder, død 2. mai 1829 i København) var en dansk-norsk historisk forfatter, oversetter, litterat, etatsråd og bibliotekar ved Kongens Håndbibliotek.

Biografi
--------

Han var sønn av lagmann og justisråd Jacob Weinwich og Catharina Maria født Paludan. I 1773 ble han dimittert til universitetet fra *Seminarium Fridericianum* i Bergen. Hans interesser førte ham imidlertid bort fra studiet, og i 1776 utga han et historiske skrift om Stevns Herred. Det følgende år påbegynte han tidsskriftet «Ny kritisk
Tilskuer» sammen med Bertel Christian Sandvig og Hans Jørgen Birch. Samme år ble han engasjert som redaksjonsmedarbeider på «Videnskabernes Selskabs danske Ordbog», og han leverte også bidrag til det i 1781 utkomne tome 7 av Erik Pontoppdians «Danske Atlas». 1786 ble han kopist ved det *genealogisk-heraldiske Selskab*. 

Den 22. august 1788 giftet han seg med Anna Maria Møller (født 14. februar 1759, død 12. januar 1835), datter av sogneprest i Store Heddinge Thomas Møller. 

I 1805 ble han ansatt som litterær medarbeider og bibliotekar ved kronprins Frederiks sivile departementskontor, og i 1808 ble han bibliotekar ved *Kongens Håndbibliotek*. I 1811 ble han justisråd og i 1826 etatsråd. 

Hans viktigste arbeider *Dansk-norske Kunsthistorie* fra 1811 og *Dansk, norsk og svensk Kunstnerlexicon* fra 1829 er blitt overflødiggjort av andres senere arbeider. Han ble gravlagt ved Sankt Petri Kirke (København).

Referanser
----------

1. 1 2   CERL Thesaurus, CERL-ID cnp01282886, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.danskeselskab.dk, besøkt 22. april 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Weinwich, Niels Henrik*, Dansk biografisk Lexikon
4. ↑  *Weinwich, Niels Henrik*, Dansk biografisk Lexikon
5. ↑  *Niels Henrik (Henrich) Weinwich*, gravsted.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |

Portal: Danmark
Soneburg ble først anlagt i 1345. Ruinen er nå kommet under tak  Foto: Marko Palm 
**Soneburg slott** (*Sonnenburg*, estisk: *Maasilinn*) var et slott i Maasi i den nåværende Orissaare kommune på den estiske øyen Øsel (estisk: *Saaremaa*).

Slottsborgen ble oppført av Den Liviske Orden i det 14. århundre, for å erstatte det tidligere Pöide, som var blitt ødelagt av øselianerne. Byggingen pågikk til godt inn i det 16. århundre. Initiativtager til det nye støttepunktet var ordensmesteren *Burchard von Dreileben* hvis byggeinnsats senere ble etterfulgt av *Goswin von Herike*. I 1518 ble anlegget forsterket med kanontårn og bastioner.

I dansk eie
-----------

Etter Ordenstatens kollaps overgav Sonenburgs siste fogd *Wulf Heinrich Luedinghausen* borgen til lensmannen på Ahrensborg, prins Magnus og danskene, som to år senere ødela den. Svenskene inntok og forsterket borgen to ganger under Livlandskrigen i 1568 og 1575, hvoretter kong Frederik II lot den sprenge i 1576.

I svensk eie
------------

Sverige gjorde krav på slottet frem til Freden i Knærød i 1631, da kravene ble oppgitt. Gjennom Den andre freden i Brømsebro, tilfalt borgen og hele Øsel Sverige.

Borgruinen ble fredet i 1999, og har siden gjennomgått restaureringer og kommet under tak.

Referanser
----------

1. ↑  «*The Maasi fortress ruins*, saaremaa.ee. Besøkt 1. des. 2014». Arkivert fra originalen 25. mai 2015. Besøkt 1. desember 2014.
2. 1 2  *Ordensburg Soneburg (Maasi ordulinnus)*, burgen-im-ordensland.de. Besøkt 1. des. 2014
3. ↑  *Soneburg, Nordisk familjebok, 1917. Besøkt 1. des. 2014*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maasilinn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Estland
***Badehotellet*** er en dansk drama- og komiserie som har gått på dansk TV 2 siden 2013. Serien handler om ansatte og gjester på et idyllisk dansk kysthotell på slutten av 1920-tallet. Seriens manus er laget av Stig Thorsboe og Hanna Lundblad.

Serien er innspilt ved Svinkløv, Slettestrand og Grønnestrand i Nordjylland.

I Norge har serien gått på TV 2 siden 2015.

Handling
--------

### Første sesong

Serien handler om Andersens lille badehotell sommeren 1928. Forskjellige familier, i hovedsak stamgjester på hotellet, møtes. Det er grosserer Madsen med frue og to døtre. Eldstedatteren på 19 mistrives på hotellet og vil heller være på fest med jevnaldrende. Så er det kontorsjef Aurland med sin nakenbadende hustru. Aurland har kjøpt en radio, datidens store nyhet, og forteller om krisene i bankene. Det irriterer fabrikant Frigh, som er på hotellet med hustru og tvillingene sine. Den verdensvante skuespiller Weyse ankommer hotellet med sin hustru nummer tre, som er gravid. Det forhindrer ham ikke i å flørte med andre kvinner. Weyse elsker å sitte ved pianoet og spille og synge. En greve som blir utpresset p.g.a. homofili er også gjest. Han drømmer om å bygge ferieboliger ved badehotellet, og prøver å få med seg grossereren på planene. Grossereren har sine egne planer: å få eldstedatteren bortgiftet til greven. Siste gjestene er en mor og hennes lærersønn. Han er fugle- og blomstertitter. Moren ber til Gud om at sønnen skal finne en kvinne.

Parallelt med borgerskapets lystbetonte ferieliv møter vi tjenerne, hotelldirektør Andersen og hans kuede hustru. Andersen sørger over sin avdøde første kone og over sin sønn som emigrerte til USA. Den nye fru Andersen arbeider selv i hotellet.

Første episode starter med at møllerdatteren Fie får ansettelse ved hotellet. Hun vil tjene nok penger til å betale for oppholdet til sin lungesyke far på et sanatorium i København. Varme følelser oppstår mellom henne og bondedrengen Morten.

Medvirkende
-----------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Rosalinde Mynster | Fie Kjær |
| Morten Hemmingsen | Morten Enevoldsen |
| Amalie Dollerup | Amanda Madsen |
| Ole Thestrup | Julius Andersen |
| Bodil Jørgensen | Molly Andersen |
| Lars Ranthe | Grosserer Georg Madsen |
| Anne Louise Hassing | Therese Madsen |
| Jens Jacob Tychsen | Skuespiller Edward Weyse |
| Neel Rønholt | Sibylle Weyse |
| Bjarne Henriksen | Fabrikant Otto Frigh |
| Anette Støvelbæk | Alice Frigh |
| Birthe Neumann | Fru Fjeldsø |
| Martin Buch | Adam Fjeldsø |
| Peter Hesse Overgaard | Kontorchef Hjalmar Aurland |
| Cecilie Stenspil | Helene Aurland |
|

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29   Dansk filmdatabase[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Badehotellet på TV2 er optaget ved Grønnestrand, Svinkløv og Slettestrand | HANHERRED.DK» **(dansk)**. 4. januar 2014. Besøkt 7. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Badehotellet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Badehotellet* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Badehotellet* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
* Om serien på tvguide.dk
«Prinsessa og Oskefisen», illustrasjon av Erik Werenskiold 1896 til folkeeventyret «Askeladden som fikk prinsessen til å løgste seg».
**Oskefisen** er den opprinnelige betegnelsen på eventyrskikkelsen Askeladden. Ordet fins i flere originale nedtegnelser av eventyr, fra Valdres, Hallingdal, Telemark og Vestlandet. Uttrykket er spøkefullt nedsettende om «ein som sit og fis i oska», det vil si blåser i asken. Dette knytter seg til den funksjonen yngste sønn hadde i husholdningen i det gamle bondesamfunnet: Hans oppgave er å holde ilden på grua varm, et unyttig arbeid ifølge de eldre brødrene.

Under eventyrinnsamlingsferdene til blant andre Asbjørnsen og Moe, Moltke Moe og Rikard Berge ble det ofte nedtegnet folkeeventyr der hovedpersonene var Per, Pål og Oskefisen (*Nyvil, Pøk og Oskefis*, eller *Peter, Paul og Johannes*). Navnet «Oskefisen» var i samtiden ansett for så udannet at man måtte finne på en erstatning som var tilstrekkelig «pen» og «salonfähig» til at den kunne passere ute blant datidens lesende sosiale klasser. I den første utgaven av norske folkeeventyr er yngstegutten i laget oftest kalt «Askepot». «Askeladden» dukket ikke opp i eventyrsamlingene før i senere utgaver.

Referanser
----------

1. ↑  «Askeladden som fikk prinsessen til å løgste seg»
2. ↑  «Askepilten som fick prinsessan att drifva sig till ljugare» (svensk oversettelse)
3. ↑  Asbjørnsen, P. Chr. (Peter Christen) (1812-1885) (1843). *Norske Folkeeventyr samlede ved Asbjørnsen og Jørgen Moe*. Norge - Oslo: Forlagt af Johan Dahl.
*For Tor Karseths syngespill Lussi, se det*
**Lussi** (på svensk også *Lusse*) er navn både på lussi langnatt og den kvinnelige, demonliknende vetten som er knyttet til denne natta i norsk og svensk folketro. Lussinatta var kvelden og natta før luciamesse og luciadagen 13. desember. Ifølge nordiske tradisjoner var trollpakk ute denne natta for å kontrollere juleforbredelsene. Dessuten tok jula og vinteren til da.

Bakgrunn og forestillinger
--------------------------

Lussi-skikkelsen kan ha oppstått som en sammenblanding av den hellige Lucia («den lysende»), som ble feiret 13. desember, og djevelnavnet Lucifer («lysbringeren»). 13. desember var for øvrig vintersolverv i den julianske kalenderen og den lengste og mørkeste natta på året, og ble regnet som det også etter at datoene ble forskjøvet da den gregorianske kalenderen overtok fra 1700. Forestillingene om Lussi som hemmelighetsfull og kontrollerende trollkvinne skal i Norge særlig være kjent fra områdene fra Setesdal til kystdistriktene i Hardanger.

På samme måte som det nattlige spøkelsesrittet «oskorsreia» i jula, kunne Lussi i lussinatta komme med «lussiferda» eller «lussireia» («lussireidi»), et ridende følge av trollpakk. Lussi smakte på juleølet, kom med kakespaden, overvåket lefsebakinga i eldhuset og ropte ned i skorsteinspipa: «Inkje bryggja, inkje baga, inkje store eld hava!» For om grovarbeidet med tresking og spinning ikke var ferdig, baking og brygging til jul ikke var godt i gang og en ikke lot arbeidet hvile denne kvelden, kunne Lussi hevne seg i hus og fjøs. Hun og reia kunne komme over hustakene, skremme med fæle ansikter mot ruta, rase ned pipa og skade det og den som var i nærheten. Lussi representerte da de underjordiske; flere sagn forteller at hun er Adams første kone og ættemor til alle underjordiske, som Lilith i gammeljødisk tradisjon. Hulderfolket hadde selv glede av julefeiringa og passet på at både tidsregning og skikk og bruk ble fulgt.

Se også
-------

* Lussi langnatt
* Lossi
* Den hellige Lucia

Referanser
----------

1. ↑  «Lucia» i *Svensk etymologisk ordbok* (1922)
2. ↑  Om Lussi langnatt og Lussi i Ørnulf Hodnes *Norsk folketro* (side 135)
3. 1 2  Olav Bø: *Vår norske jul* side 20 (utgitt første gang 1970)
4. ↑  Om «Lucia» i *Nordisk familjebok* (1912)
5. 1 2 3 4  Om lussinatt i artikkelen «luciadagen» i *Store norske leksikon* (fri sitatlisens)
6. ↑  Om Lussi langnatt i *Familiens julebok : håndbok for alle hjem* (1962) side 18
Jackson sett fra Snow King.
**Jackson** er en by i delstaten Wyoming i USA, i dalen Jackson Hole i den vestligste delen av Wyoming. Byen er administrativt sete i Teton County of samtidig dens eneste by, med 9 577 innbyggere ved 2010 års folketelling. Byen kalles iblant feilaktig *Jackson Hole*, men dette navn gjelder dalen, ikke byen.

Geografi
--------

Jackson ligger i Jackson Hole-dalen, mellom fjellkjedene Teton Range og Gros Ventre Range. Teton Range er det mest kjente turistmålet og er lett å nå fra dalen, mens Gros Ventre Range består av mye vanskelig tilgjengelig terreng. Gjennom byen flyter Flat Creek, en sideelv til Snake River.

Historie
--------

Jackson Hole var opprinnelig tradisjonelle områder for indianerstammene shoshoni, Crow, Blackfeet, Bannock og Gros Ventre. John Colter ankom Hole vinteren 1807/1808 under returferden til Lewis & Clark-ekspedisjonen. Området bl eyndet tilhold for *Trappers* og *Mountain Men* som reiste gjennom tidlig på 1800-tallet. Navnene til slike *mountain men* går igjen i falen, som Bridger, Jedediah Smith og Sublette. .

Byen selv og Jackson Hole-dalen er oppkalt etter pelsjegeren David Edward Jackson (1788–1837), som overvintret ved Jackson Lake nord for byen tidlig på 1800-tallet.

Næringsliv
----------

Omkring 97 prosent av grunnen i Teton County er statseid, og Jackson er eneste by i området. Natur- og skiturisme er en viktig næringsgren i regionen og byen har mange restauranter, hotell og butikker som retter seg til turister.

Severdigheter og turisme
------------------------

Jackson er et viktig sentrum for naturturisme i vestre USA, og i nærheten ligger blant annet nasjonalparkene Grand Teton National Park og Yellowstone National Park, og reservatet National Elk Refuge. Byen er navet i en vintersportsregion. Rett utenfor byen ligger skiområdet Snow King og 20 km mot nordvest ligger skiområdet Jackson Hole Mountain Resort i Teton Village. Skianlegget Grand Targhee ligger omkring en time vesover i Alta.

Kommunikasjoner
---------------

Rett utenfor byen ligger flgplassen Jackson Hole Airport (JAC), som i 2014 var delstaten Wyomings mest trafikkerte flyplass regnet i passasjertall. Bussforbindelse er det til blant annet Salt Lake City og til nærliggende turist- og småsteder. Den føderale veien U.S. Route 26/89/189/191 passerer gjennom byen i nord-sydlig retning og forbinder Salt Lake City-regionen med Yellowstone nasjonalpark.

Kjente innbyggere
-----------------

* Michael Jagmin (født 1985), rocksanger, medlem av bandet A Skylit Drive.
* Matt Mead (født 1962), republikansk politiker, Wyomings guvernør fra 2011.
* Milward L. Simpson (1897–1993), republikansk politiker, Wyomings guvernør 1955–1959.
* Resi Stiegler (født 1985), alpinist.
* Christy Walton (fødy 1949), deleier i Walmart, milliardær og filantrop.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jackson, Wyoming – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Innbyggertall 2010 - 2019 - United States Census Bureau


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Eggert Christopher Frederik baron Løvenskiold** (også kalt **Aga**, født 5. juli 1788 på Vognserup, død 4. februar 1861 på Frederiksberg) var en danskfødt overførster og overhoffjegermester. 

Eggert kom til verden på Vognserup i Kundby i Sjælland som sønn av lensbaron Michael Herman Løvenskiold og Frederikke Juliane Marie komtesse Knuth-Knuthenborg (1755–1804). Han ble i 1790 utnevnt til kornett à la suite, og avanserte siden gjennom forskjellige militære grader, til han i 1804 ble forst- og jaktjunker og i 1809 kammerjunker. Ved farens død arvet han Holden Jernværk i Norge, og ble boende der til 1829. På grunn av økonomiske vanskeligheter, flyttet han siden tilbake til Danmark, hvor han ble utnevnt til hoffjegermester og overførster. 

Ved sin fratredelse i 1860 fra overførsterstillingen, ble Eggert utnevnt til overhoffjegermester, et embete som hadde stått vakant siden 1799.

Fasaneri i Kongelunden
----------------------

I 1841 opprettet han Europas første ville fasaneri i Kongelunden på Amager ved København. Fasaneriet var blitt flyttet fra Jægerspris det foregående år, og kom til å forsyne danske gods såvel som det danske kongehuset med flere hundre fasaner årlig. Midt i Kongelunden ble det etter overhoffjegermester Løvenskiolds død reist en minnestøtte over ham. Han ble begravet ved Nørre Jernløse kirke på Sjælland.

Familie
-------

Eggert giftet seg 8. august 1812 med komponisten Margrethe Frederikke Sophie Løvenskiold (1785–1876) fra Porsgrund. Hun var søster til stattholder i Norge Severin Løvenskiold. Blant deres barn var komponisten Herman Severin Løvenskiold.

Referanser
----------

1. ↑   slaegtsbibliotek.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Løvenskiold, *Eggert Christopher Frederik Baron*, Dansk biografisk Lexikon
3. ↑  Løvenskiold, *Eggert Christopher Frederik Baron*, Dansk biografisk Lexikon
4. ↑  *Kongelundsparkens historie*, kongelunden.dk. Besøkt 17. nov. 2013 Arkivert 30. april 2013 hos Wayback Machine.
5. ↑  *Seværdigheder i Kongelunden*, naturstyrelsen.dk. Besøkt 17.nov. 2013[*død lenke*]
6. ↑  *Løvenskiold, Herman Severin Baron*, Dansk biografisk Lexikon

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND
 |
Bolvik Gård, Vold, Skien vinteren 2014
**Bolvig Jernværk** eller **Volds Jernværk** lå innerst i Voldsfjorden, en gren av Frierfjorden vest for Porsgrunn.

Det ble grunnlagt i 1692 av assessor Halvor Sørensen Borse, etter ham overtok svigersønnen Herman Leopoldus Løvenskiold (1677-1750) i hvis familie det ble værende frem til 1840-årene. Deretter ble det kjøpt av familien Flood, hvoretter driften opphørte i midten av 1860-årene.

Det var konsul Jørgen Flood som ga hovedbygningen sitt nåværende utseende.

Produksjonen omfattet rujern, stangjern og støpegods, primært i form av rikt dekorerte ovner. På og ved Bolvik gård ses fortsatt bygninger fra jernverkstiden.

Referanser
----------

1. ↑  Vogt, Johan Herman Lie *De gamle norske jernverk*, 1908. Besøkt 13. des. 2014
2. ↑  (no) Bolvik (Volds) Jernverk på Arkivportalen. Besøkt 13. des. 2014.
3. ↑  *Kulthurhistorisk registrering*, telemarkskilder.no. Besøkt 27. juni 2015 Arkivert 29. juni 2015 hos Wayback Machine.
4. ↑  *Bolvik verk på Voll*, skiensatlas.org. Besøkt 13, des. 2014

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Bolvig Jernværk». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Julie Mathilda Berwald** (født 14. oktober 1822, død 1. januar 1877) var en svensk operasanger.

Berwald var datter til Mathilda Berwald og Johan Fredrik Berwald. Hun ble utdannet i sang av sin mor sammen med sine søstre Fredrique og Hedvig Eleonora. Hun opptrådte sammen med familien i Finland i 1842, København i 1844 og i Berlin i 1847, og utgjorde sammen med sine søstre en kjent sangtrio. Hun var sang i Stockholmsoperaen i årene 1847–1852. Hun ble meget populær i løpet av sin korte karriere og spilte blant annet hovedroller som Susanna i Figaros bryllup, Agatha i *Friskytten*, Pamina i *Tryllefløyten*, Alice i *Robert*, Adalgisa i *Norma*, Marie i *Regimentets datter*. Dette i løpet av en fireårs periode. Fast ansettelse ved dette teater fikk hun år 1848.

Berwald ble valgt inn som medlem nummer 337 av Kungliga Musikaliska akademien den 16. desember 1853. Hun giftet seg i 1852 med friherre Georg Gustaf Knut Åkerhielm. Hennes ekteskap var i sin tid radikalt da skuespillere og sangere ble betraktet som under adelens rang på denne tiden, men giftemålet ble ikke møtt med noen protester fra den øvrige adelen, noe som kan være et første tegn på endret holdning.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Svenskt biografiskt lexikon, «J M Julie Berwald», Svensk biografisk leksikon-ID 18121[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 7. november 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Hofberg, Herman: *Svenskt biografiskt handlexikon* (1906)
* Höijer, Johan Leonard: *Musik-Lexikon* (1864)
* Hilleström, Gustaf: *Kungl. Musikaliska Akademien, Matrikel 1771-1971*
* Löfgren, Lars: *Svensk teater*, Natur och Kultur, Stockholm 2003, side 46. ISBN 91-27-09672-6.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Harold James Halse** (født 1. januar 1886, død 25. mars 1949) var en engelsk fotballspiller som spilte i angrep. Han var den første til å spille i tre FA-cupfinaler for tre forskjellige klubber.

Han begynte karrieren i Clapton Orient i 1905. Han var i klubben til 1906 etter tre ligakamper og to ligamål. Mellom 1906 og 1907 spilte han i Southend United, før han i 1908 ble Manchester United-spiller for prisen £350.

Han spilte 125 kamper og scora 56 mål for United fram til 1912. Da hadde han vunnet ligaen i 1908 og 1911, FA-cupen i 1909 og Charity Shield i 1911. I Charity Shield scora han seks av målene da United vant 8–4 mot Swindon Town.

Han ble kjøpt av Aston Villa for £1 000 i 1912. Han spilte en sesong i Villa, og fikk med seg 21 ligamål på 31 ligakamper. Han vant FA-cupen i 1913 med Aston Villa.

Like etter FA-cuptriumfen med Aston Villa, signerte han for Chelsea. Han spilte i Chelsea fram til 1921, etter 111 kamper og 25 mål for klubben. Han spilte i FA-cupfinalen i 1915, men Chelsea tapte. Han la opp i 1923, etter å ha spilt resten av karrieren i Charlton Athletic.

Han spilte en landskamp for England. Det var i 8–1-seieren over Østerrike 1. juni 1909. Han scora to mål i kampen. Dette ble hans eneste landskamp.

Han døde i 1949, 63 år gammel.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harold Halse – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Harold Halse – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Olympiastadion i Athen** (gresk: **Ολυμπιακό Στάδιο**, også kjent som **Spyridon «Spyros» Louis–stadion** etter mannen som vant det første moderne Olympiske maraton i 1896) er et flerbruksstadion i Athen i Hellas.

Stadion var vertskap for både friidrett og fotball under Sommer-OL i 2004. Åpningsseremonien den 13. august samt avslutningsseremonien den 29. august ble også holdt på Olympiastadion. Tilskuerrekorden er på 74 473, men under OL var det 72 000 sitteplasser.

Historie
--------

Olympiastadion i Athen ble tegnet i 1979 og bygget i perioden mellom 1980 og 1982 for å være vertskap for EM i friidrett 1982, og innvielsen ble holdt den 8. september 1982 av den daværende presidenten i Hellas, Konstantinos Karamanlis. Olympiastadion har også blitt brukt til flere arrangementer som Middelhavslekene i 1991 og VM i friidrett i 1997, hvor sistnevnte var en prøve for å se om anlegget var kapabelt til være vertskap for større arrangementer etter å ha tapt søknaden om Sommer-OL i 1996 til Atlanta i USA. Olympiastadion ble så kraftig renovert for å rekke neste OL, hvor et kontroversielt takdesign, tegnet av Santiago Calatrava, ble bygget for å skåne tilskuerne fra den sterke solen. Taket ble ferdig rett før åpningsseremonien, og stadion ble offisielt gjenåpnet den 30. juli 2004.

Det har blitt holdt to finaler i Serievinnercupen og senere Mesterligaen her i 1983 og i 1994, hvor henholdsvis Hamburger SV slo Juventus 1–0 og AC Milan slo FC Barcelona 4–0. Finalen i Cupvinnercupen 1987 ble også spilt her, da AFC Ajax slo Lokomotive Leipzig 1–0. Finalen i Mesterligaen 2006/2007 ble spilt her den 23. mai 2007, hvor AC Milan slo Liverpool FC 2-1.

Bilder
------

Se også
-------

* Panathinaiko stadion - et annet Olympiastadion i Athen, bygget til Sommer-OL 1896.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Athens Olympic Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fotografier og detaljert historie
Kjøttmeis på meisebolle
**Meisebolle** er en fettfull bolle med fuglemat spesielt egnet til å fore meis og spurv om vinteren.

Bollene kan kjøpes ferdig eller lages selv, og henges ute for foring av småfugler om vinteren. Bollene bør henges høyt slik at ikke fuglene kan bli tatt av katter under foring. Det finnes også egne «automater» til å legge meiseboller i.

Hjemmelaget meisebolle
----------------------

Meisebolle kan lages selv ved å bruke matfett uten salt, for eksempel Delfiafett. En kan også gjenbruke fett fra smultringkok eller frityrgryte, sålenge fettet ikke er krydret. I fettet har man for eksempel ubehandlede nøtter, lettkokte havregryn, brødsmuler og musli. I tillegg har man frø som for eksempel solsikkekjerner og sesamfrø samt tørket frukt og kokosmasse. Det er viktig at alle ingrediensene er usaltede og uten krydder.

Kritikk av meiseboller
----------------------

Meiseboller i netting (slik som på bildet) har blitt kritisert for å være farlige, fordi småfuglene kan henge seg fast i nettingen og miste livet. Meiseboller i vanlig salg har også blitt kritisert for å inneholde en del sand, som ikke gir næring til fuglene men bidrar til å holde meisebollene faste i romtemperatur. Alternativer til meiseboller i netting kan være en fuglefôringsautomat, eller hjemmelagde meiseboller.

Referanser
----------

1. ↑  «Lag en sosial meisebolle». Fuglevennen.no. Besøkt 4. desember 2023. «Mange fugler er glade i meiseboller, og de aller mest populære lager du på noen minutter hjemme hos deg selv. Nedenfor finner du en oppskrift på en enkel og populær meisebolle, som også har fire sittepinner»
2. ↑  Kristioffersen, Kai Jæger (19. september 2021). «Fraråder denne fuglematingen: -Kan være dødelig». *Nrk.no*. «Meiseboller med plastnetting kan være farlig for fugler. Dyrebeskyttelsen advarer, og biolog anbefaler å lage egen fuglemat.»
3. ↑  Langset, Kristin Grue (26.11.2015). «Synes du det er få gjester på fuglebrettet og i hagen?». *Aftenposten*. «Meiseboller fra butikken inneholder en stor andel sand på bekostning av fett for at de skal holde seg faste og fine»
**Reidar Kobro** (født 16. oktober 1911 i Mandal, død 4. november 2003 i Oslo) var domprost i Oslo domkirke fra 1971 til 1981. 

Han gikk ut av Kristiansand katedralskole i 1930 og studerte deretter teologi på Menighetsfakultetet. Han ble cand.theol. i 1935 og etter praktikum i 1936 var han hjelpeprest i Åsnes et år før han kom tilbake til MF som sekretær, en stilling han hadde til 1946. I 1937 giftet han seg med Berit Mørland, datter av Arnt J. Mørland.

Under krigen måtte Reidar Kobro flykte til Sverige, hvor han i 1943 ble engasjert som prest for flyktningene der. I 1945 kom han tilbake til Norge og året etter ble han prest i Oslo småkirkeforening. I 1949 ble han sjømannsprest i London, fra 1952 også ambassadeprest der. I 1957 kom han som prest til Nøtterøy og fra 1965 til 1971 var han sokneprest i Uranienborg kirke.

Reidar Kobro er gravlagt på Vestre gravlund i Oslo. Reidar Kobros vei, nær Diakonhjemmet i Oslo er oppkalt etter hans far, Reidar Kobro (1878–1966), som også var domprost i Oslo, men som fra 1913-1928 var forstander for Diakonhjemmet.

Verv
----

* Formann i Presteforeningen 1964-1968
* Styreformann for MF 1989-1970
* Styreformann for Oslo småkirkeforening fra 1972
* Styreformann for Menighetssøsterhjemmet fra 1972
* Representantskapsformann i Oslo Indremisjon fra 1972

Referanser
----------

1. ↑  Om Reidar Kobro i Hvem er Hvem 1973
2. ↑  Feltpresttjenesten i historisk lys. Nederst i artikkelen er Reidar Kobro omtalt Arkivert 19. januar 2015 hos Wayback Machine.
3. ↑  Om Reidar Kobros vei hos lokalhistoriewiki

Kilder
------

* Hvem Hva Hvor 1972 side 126

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tysklands flagg Tyskland |
|  i alpint: |
| De olympiske ringer Junior-VM i alpint |
| Sølv | 2016 Sotsji/Roza Khutor |  Kombinasjon |
| De olympiske ringer Vinter-OL for ungdom |
| Sølv | 2016 Lillehammer | Storslalåm |
| Bronse | 2016 Lillehammer | Kombinasjon |

**Katrin Hirtl-Stanggaßinger** (født 7. mai 1998) er en tysk alpinist, som representerer klubben WSV Königssee. Hun har sølv i storslalåm og bronse i kombinasjonen ved Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer som fremste internasjonale meritter.

Idrettskarriere
---------------

2014/15
Scheib deltok i sitt første FIS-renn i Götschen i januar 2015, der hun kom på 30.-plass i slalåm. Hennes beste plasseringer i FIS-sammenheng denne sesongen var en 10.-plass i super-G i mars og en 11.-plass i storslalåm i februar. 

Det tyske juniormesterskapet var fordelt på fem ulike konkurranser i februar og mars, og Hirtl-Stanggaßinger kom på 6.-plass i utfor, 11.-plass i storslalåm, 13.-plass i super-G, 15.-plass i kombinasjonen og 21.-plass i slalåm. Hun deltok også i det tyske mesterskapet for senior, der hun kom på 7.-plass i kombinasjonen, 8.-plass i utfor og 9.-plass i super-G. I tillegg deltok hun ved det østerrikske juniormesterskapet i alpint, der hun kjørte inn til 13.-plass i storslalåm og 17.-plass i slalåm. 

2015/16
I januar 2016 debuterte hun i europacupen i alpint, med en 49.-plass i storslalåm. Hun fikk også en 32. og en 33.-plass i slalåm senere i sesongen. Ved det tyske juniormesterskapet i alpint i Götschen kom hun på 6.-plass i slalåm. Hun deltok igjen ved det østerrikske juniormesterskapet i februar, og der vant hun storslalåmrennet, og kjørte inn til 6.-plass i slalåm. 

Hun deltok i Vinter-OL for ungdom 2016, der hun fikk to medaljer; hun kom på 2.-plass i storslalåm, bak Mélanie Meillard, og 3.-plass i kombinasjonen, bak Aline Danioth og Mélanie Meillard. I tillegg kom hun på 5.-plass i super-G og 6.-plass i slalåm. 

Ved Junior-VM i alpint 2016 i Sotsji/Roza Khutor kom hun på 2.-plass i kombinasjonen, kun slått av Aline Danioth. Hun kom på 13.-plass i super-G og 32.-plass i utfor, men fullførte ikke slalåm og storslalåm. 

Hun kom også på 2.-plass ved det tyske juniormesterskapet i Jenner i mars, bak Simona Hösl, og hun kom på 7.-plass i utfor ved det tyske juniormesterskapet i Garmisch. Ved det tyske mesterskapet for seniorer i mars-april vant hun storslalåm. I tillegg kom hun på 4.-plass i kombinasjonen, 8.-plass i utfor og 18.-plass i super-G.

Referanser
----------

1. ↑  FIS - *FIS Junior World Ski Championships - Ladies' Alpine combined*, besøkt 4. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Katrin Hirtl-Stanggassinger – Olympedia Rediger på Wikidata

* (de) Katrin Hirtl-Stanggassinger – Tysklands olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Katrin Hirtl-Stanggassinger – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Katrin Hirtl-Stanggassinger – ski-db.com Rediger på Wikidata
* (de) Profil hos det tyske skiforbundet
* (en) Profil hos ungdoms-OL 2016 (arkivert)