recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Zolotyje roga*** (originaltittel: *Золотые рога*) er en sovjetisk film fra 1972, regissert av Aleksandr Rou.

Handling
--------

I en skog bor det et praktfullt rådyr med et gyllent gevir, som beskytter de fattige og de svake - men den foretrekker å unngå det onde. I en landsby i nærheten av skogen bor en enke ved navn Jevdokia (spilt av Raisa Rjazanova) sammen med tvilling-døtrene Masjenka og Dasjenka, storebroren deres Kirill (spilt av Volodja Belov) og den eldgamle bestefaren deres. En dag, mens de leter etter sopp i skogen, får tvillingene øye på hjorten med det gylne geviret som blir jaktet på av noen kjeltringer. Kort tid senere, til tross for morens forbud, bestemmer tvillingene seg for å gå enda dypere inn i skogen, til en bjørkelund ved en sump) i håp om å finne enda mer sopp. Men skogsånder lokker dem enda dypere inn i skogen, hvor heksen Baba Jaga oppdager dem. Hun blir irritert over oppførselen deres, og forvandler dem til hjortedyr med sin magiske trolldom.

Den bekymrede moren deres tar med seg med hunden sin på leting etter døtrene sine. På veien møter hun hjorten med det gylne geviret, og redder ham fra kjeltringene ved å sende dem i helt feil retning. I takknemlighet gir hjorten henne en magisk ring, og forteller henne hvor hun kan finne igjen døtrene hennes. I mellomtiden bestemmer Kirill seg for å lete etter søstrene sine på egen hånd sammen med katten sin Vaska. Når Baba Yagas møter Kirill også, forvandler hun han til en geit. Men katten hans Vaska klarer å komme seg unna heksen, og finner Jevdokia som han leder til heksen. Enken må deretter slåss mot Baba Yaga, hvis hun skal ha noe håp om å finne igjen noen av barna sine.

Skuespillere
------------

* Raisa Rjazanova som Jevdokia
* Volodja Belov som Kirill
* Ira Tsjigrinova som Masjenka
* Lena Tsjigrinova som Dasjenka
* Georgij Milljar som Jaga

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 7. mai 2016.
2. ↑  Сжечь чучело, посмотреть «Садко» и прогуляться по купеческому центру Москвы: как встретить весну[*død lenke*]
3. ↑  Золотые рога

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Zolotyje roga* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Zolotyje roga* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Zolotyje roga* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Zolotyje roga* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Zolotyje roga* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Quiet Sun** er et tidligere band innenfor progressiv rock og jazz-fusion, med undersjangeren Canterbury. Bandet ble stiftet i 1970 og bestod av Phil Manzanera (gitar), Bill MacCormick (bass), Dave Jarrett (keyboards) og Charles Hayward (trommer). Bandet spilte og turnerte sammen til 1972 før det ble oppløst, men ble gjenopplivet og hadde en innspillingsperiode våren 1975 hvor de gav ut sin første og eneste studioutgivelse.

Bandet ble opprettet som et skoleband ved Dulwich College i Southwark, London under navnet *Pooh and the Ostrich Feather* i 1968, men skiftet navn til Quiet Sun i 1970. Bandet integrerte jazzelementer og keyboards inn i musikken på samme måte som Soft Machine, men skilte seg likevel ut på grunn av Mazaneras energiske gitarspill, som varierte veldig fra Soft Machine som ikke hadde med gitar på sine utgivelser før de gav ut *Bundles* i 1975.

Quiet Sun ble oppløst i 1972, etter at Manzanera dro til Roxy Music, MacCormick til Matching Mole, Hayward til This Heat mens Jarrett forlot musikkarrieren og begynte å undervise matematikk. På våren 1975 kontaktet Manzanera bandmedlemmene under innspilling av hans soloutgivelse *Diamond Head*, med forespørsel om å samle sammen Quiet Sun igjen for å spille inn et studioalbum med tidligere materiale på samme tid. Denne utgivelsen, kalt *Mainstream*, hadde med Brian Eno på tangenter og fikk god kritikk av musikkmagasinet New Musical Express som månedens album.

Diskografi
----------

* 1975 – *Mainstream*
* 2000 – *Manzanera Archives: Rare One*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Quiet Sun på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Quiet Sun på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Quiet Sun på AllMusic Rediger på Wikidata
* Progarchives.com – Quiet Sun – Biografi og diskografi.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Kampens Idrettslag** er navnet på to tidligere arbeideridrettslag fra Kampen i Oslo.

Det første Kampens Idrettslag ble stiftet i 1925 og ble samme år medlem av Arbeidernes Idrettsforbund. Idrettslagets viktigste idrettsgren var friidrett. Kampens IL må ikke forveksles med *Kampens Idrettsforening*, som eksisterte parallelt. Kampens IF ble stiftet noen år tidligere og drev med fotball. Kampens IF forsvant rundt 1930.

På grunn av en beslutning i Kampens IL om ikke å ha fotball på programmet, og et ønske blant Kampen-beboere om et fotballag tilknyttet AIF, ble *Idrettslaget Østa* stiftet 21. september 1931. Ca. 70 personer meldte seg inn umiddelbart, og Reidar Hansen ble valgt som første formann. 9. november samme år ble *Kampens Bokseklubb* stiftet. Denne klubben tok boksing og fotball på programmet og hadde Jon Fischer som første formann.

Det første Kampens IL fikk økonomiske vanskeligheter på begynnelsen av 1930-tallet og tok i 1933 initiativet til en sammenslutning mellom de tre AIF-klubbene i strøket. Både Østa og Kampens Bokseklubb forkastet forslaget, og Kampens IL gikk i oppløsning kort tid etter. I 1935 ble det gjort sonderinger om å slå sammen de to gjenværende foreningene, og denne gang var samarbeidsviljen større. 9. oktober 1935 gikk IL Østa og Kampens Bokseklubb sammen under det resirkulerte navnet Kampens Idrettslag.

Østa/Kampen drev med boksing og bryting (fra 1931), fotball (fra 1931), friidrett (fra 1933) og bandy (fra 1934). Klubbens mest berømte medlem var pianisten Kjell Bækkelund, som spilte fotball der i barndommen.

I 1945, da idretts-Norge var forent i Norges Idrettsforbund, slo Kampens IL seg sammen med naboklubben *Frogg*.

Referanser
----------

1. ↑  *Arbeiderbladet*. 24. april 1930.
2. 1 2 3 4 5  Arne Adamsen, red. (1936). *Kampens Idrettslag 1931–1936. Jubileumsutgave*. Oslo.
3. ↑  Dagfin Olsen, Henry Johansen og Karsten Granli, red. (1933). *Arbeidernes Fotballkrets Oslo. Jubileumsberetning 1923–1933*. Oslo.
4. 1 2  «Kjell Bekkelund Oslo Frogg». VG. 13. september 1975.
5. ↑  Kjell Bækkelund (1989). *På gjennomreise*. Oslo: Tiden. s. 18.
6. ↑  Arne Brustad, red. (1952). *Aktive fotballspillere*. Oslo: Idrettsforlaget A/S. s. 605.
**Gerhard Pfaffenbichler** (født 26. mars 1961 i Salzburg) er en tidligere østerriksk alpinist.

Pfaffenbichler kjørte utfor og Super-G. Allerede i sin første sesong, 1980/81 kjørte han inn til en tredjeplass i Aspen. Sammenlagt i utforcupen ble han nummer 8.

Pfaffenbichlers eneste verdenscupseier kom 28. januar 1983, da han vant utforrennet i Sarajevo, der OL ble arrangert året etter. Han greide imidlertid ikke å kvalifisere seg til selve OL-rennet. Fire år senere kjørte han utforrennet under OL i Calgary, og tok en sterk femteplass. I verdenscupen havnet han totalt 22 ganger blant de 10 beste.

Pfaffenbichler la opp i 1989.

Referanser
----------

1. ↑   Salzburgwiki, Salzburgwiki ID 18417[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gerhard Pfaffenbichler – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gerhard Pfaffenbichler – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gerhard Pfaffenbichler – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Gerhard Pfaffenbichler – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Kristi himmelfart. Giottos freske fra Capella degli Scrovegni. Frelserens evangelium forteller om en lignende åpenbaringsscene i tiden etter det siste måltidet og før korsfestelsen: disiplene får en visjon av Jesus som sitter på en himmelsk trone
***«Frelserens evangelium»*** er et apokryft evangelium som bare er kjent gjennom et fragment som ble ervervet av Ägyptisches Museum Berlin og først ble offentliggjort i 1999.

Manuskriptet ble innkjøpt av museet i 1967, men ble ikke behandlet av konservatorer før i 1991. Manuskriptet er brannskadet, og er antagelig fra 500-tallet. Selve teksten er imidlertid eldre, og man har anslått en datering mellom år 150 og 200. Teksten er bare kjent i utdrag, og den første kjente siden er paginert som 97. Manuskriptet har imidlertid sannsynligvis bestått av flere tekster, og det er ikke mulig å si hvor langt evangeliet opprinnelig har vært.

Teksten i fragmentet inneholder en avskjedstale av Jesus, lagt til tiden mellom avskjedsmåltidet skjærtorsdag og korsfestelsen. Disiplene får deretter en visjon av Jesus på en himmelsk trone. Her i himmelen ber Jesus om å få slippe døden på korset. Det påfallende med manuskriptet er at Jesus begrunner dette med at han vil at det jødiske folket skal slippe skyld og dom. Fragmentet avsluttes med en rekke «Jeg er..»-utsagn av Jesus til disiplene, og en trøste-tale rettet mot korset.

En oversettelse av Einar Thomassen ble utgitt i samlingen *Apokryfe evangelier* i serien Verdens Hellige Skrifter i 2001. Denne oversettelsen bygger på professor Stephen Emmels korrigerte forståelse av teksten, som i 2001 ennå var upublisert, men som ble utgitt året etter.

Referanser
----------

1. ↑  Charles W. Hedrick and Paul A. Mirecki, 1999. *Gospel of the Savior: A New Ancient Gospel* (Santa Rosa, California: Polebridge Press) ISBN 0-944344-68-2
2. ↑  fremstillingen er basert på Halvor Moxnes' innledning til *Apokryfe evangelier*, 2001
3. ↑  Stephen Emmel, 2002. "The Recently Published Gospel of the Savior (*unbekanntes Berliner Evangelium*): Righting the Order of Pages and Events, "I: *Harvard Theological Review* **95** pp 45-72 (abstract)

Eksterne lenker
---------------

* earlychristianwritings.com «The Gospel of the Saviour»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Ruinene av Wallingford Castle hvor våpenhvilen begynte
**Traktaten i Wallingford** av 1153, stundom også kalt *Traktaten i Winchester* eller *Westminster*, var en overenskomst som effektivt avsluttet borgerkrigen i England på midten av 1100-tallet som hadde oppstått mellom Maud av England (Matilda) og hennes fetter Stefan av England om den engelske tronen. Denne borgerkrigen er karakterisert som *Det engelske kaos under Stefan*.

Traktaten tvang Stefan til å anerkjenne Mauds sønn Henrik av Anjou som sin arving og etterfølger til den engelske trone, mens Stefan selv skulle beholde tronen inntil sin død.

Kong Stefan hadde bygd motfestninger i nærheten av Wallingford for å kunne angripe Mauds allierte Brien FitzCount ved festningen Wallingford Castle. Henrik rettet angrep mot disse festningene og en kamp mellom de to styrkene var forventet. Imidlertid greide William d'Aubigny, 1. jarl av Arundel, med hell å argumentere for det unyttige i videre kamp. En midlertidig fred ble nådd ved Wallingford på bredden av elven Thames. Stefans sønn Eustace IV av Boulogne satte seg dog imot fredsavtalen. Men da Eustace døde brått under uklare omstendigheter i august 1153 sto Stefan uten arving, og det synes da som om en mer formell enighet ble nedskrevet ved Winchester i november 1153, og denne ble senere signert ved Westminster. Avtalen krevde at Stefans motfestninger ble revet.

Stefan fikk ikke nyte kompromisset lenge. Han døde ved priorinneklosteret i Dover den 25. oktober 1154, knapt et år etter avtalen. Henrik II belønnet senere Wallingford for dens støtte i kampen ved å gi byen dens kongelige charter i 1155.

Referanser
----------

1. ↑  King, Edmund (2010): *King Stephen*. New Haven, US: Yale University Press. ISBN 978-0-300-11223-8, 277

Litteratur
----------

* Bradbury, J. (1996): *Stephen and Matilda: the Civil War of 1139-1153*, Sutton Publishing, ISBN 0-7509-0612-X

Eksterne lenker
---------------

* Wallingford History Gateway Arkivert 15. november 2011 hos Wayback Machine.

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sid McGinnis** (født 6. oktober, 1949 i Pittsburgh, Pennsylvania) er en amerikansk musiker best kjent som gitarist i The CBS Orchestra, som var husbandet til *Late Show with David Letterman*.

Har turnert med artister som Barry Manilow, Peter Gabriel, Carly Simon og Laurie Anderson. Han har også spilt på platene til blant andre Dire Straits, Ashford & Simpson, David Lee Roth, Paul Simon,Simon & Garfunkel, Bob Dylan, David Bowie og Leonard Cohen.

McGinnis ble med i The World's Most Dangerous Band i 1984, som var *Late Night with David Letterman*s husband. Han var egentlig bare invitert til å spille gitar med bandet en uke, men endte opp med å bli bandets faste gitarist. Da David Letterman skiftet fra NBC til CBS og *Late Show with David Letterman* i 1993, ble han med på lasset og forble et av medlemmene i The CBS Orchestra til Letterman gikk av med pensjon 20. mai 2015.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 341047, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Sid McGinnis playing Guitars in Paul Simons band» **(engelsk)**. paul-simon.info. Besøkt 2. januar 2010.
3. ↑  «Sid McGinnis: Late Show on CBS» **(engelsk)**. .cbs.com. Arkivert fra originalen 18. august 2009. Besøkt 2. januar 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sid McGinnis på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Sid McGinnis på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Sid McGinnis på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Sid McGinnis på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Sid McGinnis på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Biografi hos CBS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Sinusbølger med varierende frekvens; jo lengre avstand mellom bølgene (bølgetoppene), jo lavere frekvens.
Et annet bilde av sinusbølger.
**Frekvens**, også kalt **periodetallet**, er et mål på antallet ganger en hendelse gjentar seg i løpet av en tid. For å beregne frekvens, setter man et fast tidsintervall, teller antall ganger en hendelse inntreffer og dividerer på tidsintervallets lengde.

Beregning
---------

Så lenge hendelsene inntreffer regelmessig er en enkel metode for å beregne frekvens å måle tiden mellom to ganger hendelsen inntreffer (perioden) og så beregne frekvensen *f* som den inverse av denne tiden:[]

{\displaystyle f={\frac {1}{T}}}
der {\displaystyle T} er tiden mellom de to hendelsene (perioden) i sekunder.
For uregelmessige hendelser brukes definisjonen under[]

{\displaystyle \ f={n \over t}}
hvor n er antall hendelser og {\displaystyle t} er tidsrommet for observasjonen, uttrykt i enhetstiden.

Enhet og symbol
---------------

Vanlige symboler for frekvens er *f* og \nu, og for vinkelfrekvens \omega.[]

SI-enheten for frekvens er i hertz (Hz), oppkalt etter den tyske fysikeren Heinrich Rudolf Hertz. Med en 1 Hz menes at en hendelse gjentar seg en gang per sekund. Hertz er dermed lik invers sekund, dvs. Hz=s-1. Andre enheter har vært brukt til å måle frekvens som: rotasjoner per sekund, omdreininger per minutt (rpm). Hjerteslag måles i slag per minutt.[]

I dagligtale (og i vitenskapelig sammenheng) snakker man ofte om kilohertz (kHz), megahertz (MHz) og gigahertz (GHz). Forholdet mellom disse begrepene er:

* 1 kHz = 1 000 Hz
* 1 MHz = 1 000 000 Hz
* 1 GHz = 1 000 000 000 Hz

Bølger og frekvens
------------------

For en bølge som forplanter seg gjennom rommet er frekvens proporsjonal med forplantningshastigheten *v* og omvendt proporsjonal med bølgelengden {\displaystyle \lambda }, dvs.

{\displaystyle f={\frac {v}{\lambda }}}
I overgangen mellom to medier er frekvensen uendret, mens bølgelengde og forplantningshastighet endres.[]

Se også
-------

* Atomur

Referanser
----------

1. ↑  «The International System of Units (SI)» (PDF). Bureau International des Poids et Mesures. 2006. Arkivert fra originalen (PDF) 14. august 2017. Besøkt 30. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Frekvenser.no – Oversikt over norske frekvenser

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
***Sid Meier's Sim Golf*** er et videospill fra 2002 laget av Sid Meier, Firaxis og Maxis. Spilleren må designe en golfbane som er morsom og utfordrende både for vanlige spillere og for profesjonelle golfspillere. Spillet er først og fremst et byggespill, men muligheten for å sjekke hva de liker og tenker, og at man selv velger hva man ønsker å oppnå, gjør at det regnes som et sim-spill.

Spillet
-------

Spilleren begynner med en del penger og må kjøpe seg en eiendom ett eller annet sted i verden. I starten kan man kun kjøpe mindre eiendommer egnet for enkle golfbaner, men om man har suksess kan man siden kjøpe nye og større områder for å bygge store 18-hulls baner for internasjonale turneringer.

Hver eiendom har et klubbhus samt noen særpreg, som vakkert landskap eller ekstra bygninger. Spilleren velger så hvor hvert hull skal være, og må bygge green, bunkere, trær, blomsterbed, veier og benker slik at flest mulig spillere liker banen og ikke blir slitne eller må stå i kø, samtidig som hullene ikke må være for enkle, og må skille gode og dårlige spillere. Golfbanen trenger også gartnere, brusselgere og andre ansatte som bidrar til å gjøre besøkte hyggelig for gjestene.

Bygningene på eiendommen kan også utvides, og treningsområder, hotell, tennisbane eller kirke er av de mange fasilitetene som øker antall gjester og hvor mye penger de er villige til å betale. Man kan også legge tomter ut for salg, og tomteprisen øker i takt med golfbanens popularitet. Får du en kjendis som "William Robins" eller "Bruce Springstone" til å bygge et sommerhus på banen vil deres fans like banen bedre.

Noen golfere finner sammen og starter en spesiell historie, og om dagen tilfredsstiller deres behov slik at historien ender lykkelig, vil nye utsmykninger bli tilgjengelige. Om en spiller har en vakker statue eller vindmølle som bakgrunn for et vanskelig slag kan opplevelsen være god selv om slaget er dårlig. Dersom et hull blir rangert blant de aller beste øker inntekten. Er banen god nok for de beste spillerne kan man tjene ekstra penger og prestisje ved å arrangere turneringer.

Alle golfere har forskjellige ferdigheter innen "lengde", "nøyaktighet" og "forestillingsevne". Et hull der de som slår lengst bruker færre slag får en høy poengsum på lengde. Nøyaktighet er viktig for hull der det er vann eller terreng som gjør at man må treffe nøyaktig, og forestillingsevnen brukes når en skal slå ballen rundt en bygning eller gjøre en lang putt på en vanskelig green. Et hull som belønner flere av disse regnes som et spesielt godt hull - selv om dårlige spillere vil ofte bruke lang tid og bli mindre fornøyde.

Mottagelse
----------

SimGolf fikk svært gode kritikker, og ble omtalt som avhengighetsskapende.

Det har vært sagt i ettertid at "SimGolf virker fordi det ikke er like mye om golf som det er om hvordan spill virker".

Referanser
----------

1. ↑  SID MEIER'S SIMGOLF,Steve Butts
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sid Meier's SimGolf* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Sid Meier's SimGolf* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Sid Meier's SimGolf* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Cape Blanc-Nez, sett fra stranden
Cape Gris Nez
Sanddynene i Touquet
**Opalkysten** (fransk: *Côte d'Opale*) er et kystområde ved Den engelske kanal i Nord-Frankrike. Det er et populært turistområde.

Geografi
--------

Utsikt over den engelske kysten ved Côte d'Opale, Frankrike
**Opalkysten** er en fransk kystregion som grenser til Belgia. Regionen ligger rett overfor klippene ved Dover i Sørøst-England, mot Den engelske kanal og Nordsjøen.

Opalkysten strekker seg over 100 km av kysten mellom den belgiske grensen og grensen til Picardie.

Opalkysten inneholder et variert landskap som strender, sanddyner, myrer, elver og kalkklipper.

Opalkysten er preget av to store klipper mellom Calais og Boulogne: *Cap Gris-Nez* (bokstavelig *Kapp grå nese* på norsk) som rager 50 meter opp og *Cap Blanc-Nez* (bokstavelig *hvit nese kapp* på engelsk) rager opp til 132 m. Det er det stedet på Frankrikes kyst som ligger nærmest England.

### Store byer

* Boulogne-sur-Mer
* Calais
* Dunkerque

### Kjente badebyer

* Le Touquet-Paris-Plage
* Blériot-Plage

### Andre franske kommuner på kysten

* Merlimont
* Cucq

Kunst
-----

Eugène Boudin maleri av Sanddynene i Berck, 1890
Mange kunstnere har blitt inspirert av landskapet, blant dem komponisten Henri Dutilleux, forfatterne, Victor Hugo og Charles Dickens, og malerne J. M. W. Turner, Carolus-Duran, Maurice Boitel og Eugène Boudin. Det var maleren Édouard Lévêque som er ansvarlig for navnet i dette området i 1911 for å beskrive dets særegne lyskvalitet.
U

Referanser
----------

1. ↑  *Le Touquet-Paris-Plage à l’aube de son nouveau siècle*, éditions Flandres-Artois-Côte d’Opale, 1982, p.22

Eksterne lenker
---------------

* Côte d'Opale gjennom bilder : !
* Côte d'Opale : Turisme, shopping, B&B
* Le Cap Blanc-Nez
* Le Cap Gris Nez
* Le Grand Nettsted des 2 Caps
* Skli på Côte d'Opale : B&b, Gîtes, Hôtels …
* Turisme i Boulogne sur Mer, og Boulonnais området (på engelsk)
* Cape Blanc-Nez Arkivert 8. februar 2017 hos Wayback Machine.
* Cape Gris Nez Arkivert 24. oktober 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
Kart over Shanghai fra 1884 med traktathavnens den gang tre konsesjonsområder: *Den britiske konsesjon* i blått, *den franske* sønnenfor i blekrødt, og *den amerikanske konsesjon* nordenfor i blekoransje. (Kineserbyen er markert i blekgult.) Senere ble den britiske og den amerikanske konsesjon forent til *Shanghai International Settlement*.
**Traktathavner** var havner eller havnebyer som ved traktat var åpne for utenlandsk sjøfart og handel i land som for øvrig var stengt for slik virksomhet. Vanligvis har det dreiet seg om havnebyer i Det fjerne østen som måtte underkaste seg påtvungne avtaler med andre land, det vil si Qingdynastiets Kina, keiserdømmet Japan og Kongedømmet Korea. Først tiltvang de europeiske koloni- og stormakter seg slike rettigheter, og senere også Russland, USA og så Japan; gjerne ved hjelp av kanonbåtdiplomati.

De første traktathavner i Østasia var britiske, og ble etablert etter første opiumkrig ved Nankingtraktaten i 1842. Foruten avståelsen av Hongkongøya til Storbritannia foreskrev traktaten også åpningen av traktathavner i Shanghai, Kanton, Ningpo, Fuchow og Amoy. 

Foruten handelsprivilegier ble som regel de fremmede makter gitt retten til bosetting av sine borgere der og til å utøve konsularjurisdiksjon over sine undersåtter i traktathavnene. I de fleste traktathavner ble det definert bydeler som var formelle konsesjoner der den fremmede makt nøt ytterligere rettigheter, som for eksempel retten til å kontrollere ordensmakten og utøve eksklusiv domsrett over samtlige innbyggere. En del traktathavner, som Port Arthur og Qingdao, var i sin helhet del av større territorielle konsesjoner, nominelt forpaktede territorier, som fungerte som de facto kolonier.

I begynnelsen av 1900-taltet fantes totalt 92 traktathavner i Kina ved siden av flere forpaktede territorier og utenlandske interessesfærer.

Referanser
----------

1. ↑  Pär Kristoffer Cassell: *Grounds of Judgment: Extraterritoriality and Imperial Power in Nineteenth Century China and Japan*, Oxford University Press, 2002

Litteratur
----------

* Pär Kristoffer Cassell: *Grounds of Judgment: Extraterritoriality and Imperial Power in Nineteenth Century China and Japan*, Oxford University Press, 2002
* J. E. Hoare: *Japan's Treaty Ports and Foreign Settlements. The Uninvited Guests 1858–1899* (= *Meiji Japan Series.* Vol. 1). Japan Library, Sandgate u. a. 1994, ISBN 1-873410-26-3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sichuantuja** eller ***sichuanesisk tuja*** (latin: *Thuja sutchuenensis*) er en av tre arter av tujaslekten som vokser i Asia. Den er kritisk utrydningstruet i sitt isolerte habitat i Chongqing-regionen i Sichuan, midt i Kina.

Denne eviggrønne arten blir 10-18 meter høy. Bladene er flatt skjellaktige og 1-4 mm lange med smale, hvite stomatabånd på undersiden. Konglene er ovale, modner fra grønne til brune og 5-8 mm lange, bredden maksimalt 7 mm ved åpning. Antall kongleskjell er 8-10, og de sitter tett.

GiftigGiftig
Arten er **giftig**. Den ble første brskrevet i 1899 fra eksemplar innsamlet av franskmannen Paul Guillaume Farges, men antatt utryddet inntil noen eksemplar ble gjenoppdaget i utilgjengelige trakter i samme område i 1999. Området har nå spesiell vernestatus. Det er ikke kjent at den er plantet ut i parker eller arboreter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sichuantuja* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sichuantuja* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sichuantuja* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Sichuantuja* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Sichuantuja* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* *Thuja sutchuenensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* IUCN – «Thuja sutchuenensis» fra *Conifer Specialist Group*.
* «Thuja sutchuenensis» – fra *Conifers.org*.
**Traktateiendommer på Svalbard** De såkalte traktateiendommene på Svalbard er basert på tidligere okkupasjoner fra før Svalbardtraktaten ble undertegnet i 1920. I traktaten ble det bestemt at den Danske Regjering skulle oppnevne en kommissær som skulle vurdere de innkommende kravene, og at den Norske regjering deretter skulle gi eiendomsrett til de kravene som ble akseptert.

Når traktaten ble undertegnet var det registrert ca. 120 forskjellige krav på Svalbard, men kun 74 av disse ble fremmet for kommissæren. Mange av disse kravene var i konflikt med hverandre og en del ble også ikke godtatt av den norske stat. Grensene for kravene var også ofte uklart definerte og det ble derfor gjort mye arbeid fra bl.a De Norske Svalbardekspedisjoner for å lage ordentlige kart med ordentlig definerte grenser som kunne brukes av kommissæren. Oppgaven med å få orden på disse kravene var derfor vanskelig, men man sto etter mye forhandlinger igjen med 40 krav på tilsammen 4223,4 km2 fra 17 forskjellige firmaer og personer som ble godtatt og fikk eiendomsrett på Svalbard. All annen grunn på Svalbard utenom disse eiendommene ble norsk statsgrunn.

I ettertid har nesten alle disse eiendommene blitt kjøpt av den norske stat og i dag er derfor nesten all grunn på Svalbard eid av den norske stat. Unntaket er Barentsburg, Grumant og Pyramiden som er eid av det russiske statseide selskapet Trust Arktikugol.

Referanser
----------

1. ↑  Hoel, Adolf. «Om ordningen av de territoriale krav på Svalbard» (PDF). *særtrykk av Norsk Geografisk Tidsskrift* (hefte 1).
2. ↑  «Kart over utmål på Svalbard 2017» (PDF). Direktoratet for Mineralforvaltning.
Illustrasjon: Amerikanske Greg Williams er tegner og illustratør for avisen *The Tampa Tribune* i Tampa, Florida, og har ved flere anledninger illustrert utvalgte artikler i Wikipedia som han finner interessante eller pussige.
**Traktorstråle** er en hypotetisk anordning med muligheten til å trekke til seg et objekt til et annet fra en avstand. Siden 1990-tallet har teknologi og forskning arbeidet med å gjøre «traktorstrålen» en virkelighet, hovedsakelig på mikroskopisk nivå. 

Å kontrollere tyngdekraft med stråler er et forskningsområde innenfor fysikken, marginalvitenskap (engelsk *fringe science*), men betegnelsen «traktorstrålen» kommer fra science-fiction-litteraturen.

Det er kjent at lys innehar bevegelsesmengde og kan dytte på gjenstander – det kan blant annet utnyttes til solseil til romfartøyer. Laserlys kan også brukes til å holde små partikler på plass, en teknikk som er kjent som optiske pinsetter.

Bøkene *Skylark of Space* av forfatteren E. E. Smith fra 1929 er muligens det første stedet hvor konseptet var beskrevet, men da under en annen betegnelse, «attractor beams» og «repellor beams».

TV-seriene, filmene, og bøkene om *Star Trek* er blant de mest visuelle og symbolske bruken av traktorstråle som konsept. *Star Trek* er en av de få prominente science-fiction-seriene som bruker slike stråler gjentatte ganger og viser til dem hele tiden som nettopp traktorstråler.

Referanser
----------

1. ↑  «Lysstrålen der suger genstande til sig kan blive virkelighed» Arkivert 4. mars 2011 hos Wayback Machine. *Ingeniøren/forskning*, 1. mars 2011

Eksterne lenker
---------------

* Traktorstråle hos *Memory Alpha* (en wiki for *Star Trek*)
Frelseren Kristus-katedralen med Moskvaelven i forgrunnen
Julemesse i katedralen (2012) Foto: RIA Novosti 
**Frelseren Kristus-katedralen** (russisk: Хра́м Христа́ Спаси́теля – *Khram Khrista Spasitelja*) er en katedral i Moskva i Russland. Den ligger ved Moskvaelven, og er med sine 103 meter den høyeste russisk-ortodokse katedralen i verden. 

Som en markering av seieren over Napoleon i 1812 erklærte tsaren at det skulle bygges en katedral til ære for Kristus Frelseren 

> *«for å vise Vår takknemlighet til det Guddommelige Forsynet som har frelst Russland fra den dommen som overskygget henne»*
> 
> 

 og som et minne over det russiske folkets ofre. Grunnsteinen ble lagt først i 1839 og byggearbeidet pågikk i førti år. I 1882 ble Tsjaikovskijs 1812-ouverturen uroppført i katedralen. Den offisielle innvielsen ble feiret samtidig med tsar Aleksander IIIs kroning 26. mai 1883. I tilknytning til katedralen ble det i 1912 reist et pompøst monument over Alexander III, som markerte 100-årsjubileet for seieren over Napoleon.

Etter oktoberrevolusjonen ble det bestemt at katedralen skulle rives. Monumentet ble demontert i 1918 som et uønsket symbol for tsarriket. Under Stalin ble det besluttet å erstatte katedralen med en ny bygning, *Sovjetenes palass* som skulle bli verdens høyeste bygning, 415 meter høyt og med en 70 meter høy Lenin-statue på toppen. På ordre av Stalins politbyrå ble katedralen minert og sprengt 5. desember 1931.

Byggingen av Sovjetenes palass ble aldri fullført. Grunnforholdene var dårlige, og verdenskrigen endret prioriteringene. I 1960 ble i stedet fundamentet benyttet til et enormt friluftsbad. Badet var sirkelformet med diameter 129,5 meter, delt i fire segmenter, og med en fontene i midten. Badet var åpent hele året, og om vinteren gjorde oppvarmingen at store områder ble tåkelagt.

Under perestrojka-reformene på 1980-tallet ble det reist krav om at katedralen skulle gjenreises. 7. januar 1995 ble grunnsteinen lagt igjen. Katedralen ble forsøkt gjenoppbygd med størst mulig likhet til det opprinnelige byggverket. 31. desember 1999 ble den første gudstjenesten holdt, med offisiell innvielse 19. august 2000. Et monument over Alexander II sto ferdig utenfor katedralen i 2005.

Referanser
----------

1. ↑  DESTRUCTION\_(1931-1990) Arkivert 2015-04-01, hos Wayback Machine.Katedralens hjemmeside, The Russian Orthodox Church, hentet 22.august 2012
2. ↑  Cathedral of Christ the Saviour Arkivert 18. juni 2013 hos Wayback Machine. Moscow.ru, hentet 22. august 2012

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cathedral of Christ the Saviour – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Katedralens nettsider, med detaljer om byggingen og rekonstruksjonen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** NKC
 |



Portal: Russland
«**All Hail, Liberia, Hail!**» er Liberias nasjonalsang. Teksten er skrevet av president Daniel Bashiel Warner (1815-1880, Liberias 3. president) på engelsk. Den ble den offisielle nasjonalsangen i 1847. Melodien er komponert av i 1860 av Olmstead Luca (1826–1869).

Tekst
-----

> All hail, Liberia, hail! (All hail!)  
> 
> All hail, Liberia, hail! (All hail!)  
> 
> This glorious land of liberty,  
> 
> Shall long be ours.  
> 
> Though new her name,  
> 
> Green be her fame,  
> 
> And mighty be her powers,  
> 
> And mighty be her powers.  
> 
> In joy and gladness,  
> 
> With our hearts united,  
> 
> We'll shout the freedom,  
> 
> Of a race benighted.  
> 
> Long live Liberia, happy land!  
> 
> A home of glorious liberty,  
> 
> By God's command!  
> 
> A home of glorious liberty,  
> 
> By God's command!  
> 
>   
> 
> All hail, Liberia, hail! (All hail!)  
> 
> All hail, Liberia, hail! (All hail!)  
> 
> In union strong success is sure.  
> 
> We cannot fail!  
> 
> With God above,  
> 
> Our rights to prove,  
> 
> We will o'er all prevail,  
> 
> We will o'er all prevail!  
> 
> With heart and hand our country's cause defending,  
> 
> We'll meet the foe with valour unpretending.  
> 
> Long live Liberia, happy land!  
> 
> A home of glorious liberty,  
> 
> By God's command!  
> 
> A home of glorious liberty,  
> 
> By God's command!
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  Xing Hang (red:): *Encyclopedia of National Anthems*, Scarecrow Press, 2003, s. 365.

Eksterne lenker
---------------

* 

| * v
* d
* r
Nasjonalsanger i Afrika |
| --- |
| 
* Algerie
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Kamerun
* Kapp Verde
* Den sentralafrikanske republikk
* Tsjad
* Komorene
* Den demokratiske republikken Kongo
* Republikken Kongo
* Elfenbenskysten
* Djibouti
* Egypt
* Ekvatorial-Guinea
* Eritrea
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Kenya
* Lesotho
* Liberia
* Libya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Mauritania
* Mauritius
* Marokko
* Mosambik
* Namibia
* Niger
* Nigeria
* *Réunion*
* Rwanda
* São Tomé og Príncipe
* Senegal
* Seychellene
* Sierra Leone
* Somalia
* Somaliland
* *St. Helena* (også God Save the Queen)
* Ascension og Tristan da Cunha (også God Save the Queen)
* Sør-Afrika
* Sør-Sudan
* Sudan
* Swaziland
* Tanzania
* Togo
* Tunisia
* Uganda
* Zambia
* Zimbabwe

 |
| Afrika **·** Asia **·** Europa **·** Nord- og Sentral-Amerika **·** Oseania **·** Sør-Amerika |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
| Slaget ved Fort Ann |
| --- |
| Konflikt: Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 8. juli 1777 |
| Sted | Fort Ann, New York43°25'34,00"N 73°28'49,80"V |
| Resultat | Taktisk amerikansk seier |

 |
| Stridende parter |
| USAs flagg USA | Storbritannias flagg Storbritannia |
| Kommandanter og ledere |
| USAs flagg Pierse Long | Storbritannias flagg John Hill |
| Styrker |
| 550 | 190 |
| Tap |
| 7 døde30 tatt til fange | 13 døde23 sårede15 tatt til fange |

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Saratogafelttoget, 1777 |
| --- |
| Ticonderoga – Hubbardton – Fort Ann – Oriskany – Bennington - Saratoga 1 – Saratoga 2 |

**Slaget ved Fort Ann** var en trefning i Saratogafelttoget i den amerikanske uavhengighetskrigen. Det fant sted den 8. juli 1777 ved Fort Ann i området senere kjent som Westfield og enda senere som Fort Ann. Slaget ble utkjempet som en uthalingsaksjon av de bakre styrkene til general Arthur St. Clairs nordlige hær og general John Burgoynes fremre enheter. 

Den største delen av St. Clairs styrke hadde marsjert over land fra Fort Ticonderoga gjennom New Hampshire Grants, men St. Clair sendte en liten del av hæren sin med båt til Skenesborough i den sørlige enden av Champlainsjøen. Denne styrken ledet av Pierse Long eskorterte mange av kvinnene og barna sammen med de syke fra Fort Ticonderoga sørover til Fort Edward.

Da oberstløytnant Hill ankom det amerikanske forsvarsverket ved Fort Ann og så at han var tallmessig underlegen, stoppet han og ventet på forsterkninger fra hovedarméen. Long så hvor få britene som fulgte etter ham var og angrep. Slaget varte i mer enn to timer, til begge sidene nesten var tom for ammunisjon. Da ankom de britiske forsterkningene. Longs menn brente ned palisadene til Fort Ann mens de trakk seg tilbake. 

Den britiske hær bemerket at de tok et nytt amerikansk flagg med tretten røde og hvite striper og en konstellasjon av stjerner. Det er antagelig den første gang at *Stars and Stripes* ble brukt i kamp.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
**«God Bless Our Homeland Ghana»** er det vestafrikanske landet Ghanas nasjonalsang. Den ble innført i 1957, samme år som landet ble uavhengig fra Storbritannia.

Teksten har trekk som er typiske for flere afrikanske nasjonalsanger. Den fremhever behovet for enhet mellom de forskjellige stammer som utgjør befolkningen, og for å bygge en nasjon sammen. Den har også panafrikanistiske elementer; Ghanas første president, Kwame Nkrumah, regnes som en sentral person i panafrikanismens fremvekst.

Tekst
-----

God bless our homeland Ghana
And make our nation great and strong,
Bold to defend forever
The cause of Freedom and of Right;
Fill our hearts with true humility,
Make us cherish fearless honesty,
And help us to resist oppressors' rule
With all our will and might evermore.
Hail to thy name, O Ghana,
To thee we make our solemn vow:
Steadfast to build together
A nation strong in Unity;
With our gifts of mind and strength of arm,
Whether night or day, in the midst of storm,
In ev'ry need, whate'er the call may be, sing Hale the name of Ghana now
come on...
To serve thee, Ghana, now and evermore.
Raise high the flag of Ghana
And one with Africa advance;
Black star of hope and honor
To all who thirst for liberty;
Where the banner of Ghana free flies,
May the way to freedom truly lie;
Arise, arise, O sons of Ghanaland,
And under God march on for evermore!

Eksterne lenker
---------------

* (en) *God Bless Our Homeland Ghana* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Nasjonalsanger i Afrika |
| --- |
| 
* Algerie
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Kamerun
* Kapp Verde
* Den sentralafrikanske republikk
* Tsjad
* Komorene
* Den demokratiske republikken Kongo
* Republikken Kongo
* Elfenbenskysten
* Djibouti
* Egypt
* Ekvatorial-Guinea
* Eritrea
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Kenya
* Lesotho
* Liberia
* Libya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Mauritania
* Mauritius
* Marokko
* Mosambik
* Namibia
* Niger
* Nigeria
* *Réunion*
* Rwanda
* São Tomé og Príncipe
* Senegal
* Seychellene
* Sierra Leone
* Somalia
* Somaliland
* *St. Helena* (også God Save the Queen)
* Ascension og Tristan da Cunha (også God Save the Queen)
* Sør-Afrika
* Sør-Sudan
* Sudan
* Swaziland
* Tanzania
* Togo
* Tunisia
* Uganda
* Zambia
* Zimbabwe

 |
| Afrika **·** Asia **·** Europa **·** Nord- og Sentral-Amerika **·** Oseania **·** Sør-Amerika |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |

Portal: Litteratur
**Jiří Dolana** (født 16. mars 1937, død 14. juli 2003) var en tsjekkoslovakisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.

Dolana vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1964 i Innsbruck. Han var med på det tsjekkoslovakiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Sovjetunionen og Sverige. Det var seksten lag som deltok, etter en kvalifiseringsrunde gikk de åtte vinnerne videre til finalegruppe som spilte en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant alle sju kampene og vant serien med maksimale 14 poeng foran Sverige, Tsjekkoslovakia og Canada alle med ti poeng. Dolana spilte åtte kamper og scoret åtte mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Østerrikes flagg Innsbruck - Bronse Bronse i ishockey Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jiří Dolana – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jiří Dolana – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Jiří Dolana – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Jiří Dolana – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Utsyn mot havnen i Manta.   
*(Foto. Martin Zeise, Berlin)*
**Manta** er en mellomstor havneby ved stillehavskysten i Ecuador. Den ligger i Manabíprovinsen og var en handelsby i førkolumbisk tid. De 50 siste årene har folkemengden vokst til 200 000. I dag utgjør tunfisk byens viktigste næringsgrunnlag. Byen har også turisme og kjemisk industri. En internasjonal lufthavn, *Eloy Alfaro international* ligger ved byen, og byen har også en relativt stor skipshavn. 

Ecuador har inngått en avtale med USA om å gi USA tillatelse ti å bruke lufthavnen i Manta som base for overvåkingsflyginger mot narkotikatrafikk. Avtalen var én av mange forhold som reiste folkelig motstand mot den tidligere presidenten i landet, Lucio Gutiérrez. 20. april 2005 måtte Gutiérrez rømme fra landet etter kraftige demonstrasjoner og motstand i kongressen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
«Quilombo» har flere betydninger.
**Quilombo** (fra Kimbundu: *kilombo*) var betegnelsen på bosetninger av hovedsakelig rømte slaver i Brasil. Bosetningene var økonomisk og styringsmessig selvstendige. Det eksisterer opptil 700 quilombo-samfunn i dagens Brasil. Rundt 30 av disse samfunnene er anerkjent av Brasils kulturdepartement, mens mange flere quilombo-samfunn kjemper for retten til territoriet de mener de har historisk krav på. Brasils grunnlov av 1988, artikkel 68 anerkjenner at quilombo-samfunn har rett til områdene de har bodd på over lengre tid.

Den mest kjente quiliboen var Palmares som var en uavhengig og selvstendig bosetning i det indre av Pernambuco (i dag Alagoas). Palmares ble etablert rundt 1600 og på det største hadde den over 30 000 innbyggere fordelt på flere bosetninger. Quilomboen var flere ganger under angrep fra hollandske og portugisiske koloniherrer og falt etter et portugisisk artilleriangrep i 1694.

Se også
-------

* Slaveri
* Capoeira
* Brasils historie

Eksterne lenker
---------------

* "Quilombo" fra ordboken Real Academia Española.
* *Quilombo* film fra IMDB (1986).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Typisk moderne bag
Pakksekker brukt i det amerikanske forsvaret
En **bag** er en type forsterket pose brukt til å transportere gjenstander. De har ofte håndtak for å bæres i hånden og stropper for å bære over skulderen. Posen er ofte laget av kanvas eller et annet slitesterkt tekstil. Et eksempel på bruk kan være en gymbag som brukes til treningstøy og -utstyr.

Pakksekk
--------

*Se også: Tørrsekk*En pakksekk er en enkel type bag. De har gjerne en enkel og avlang konstruksjon med åpning i toppen, og med én enkel snor eller reim som bærehåndtak. Pakksekker har blant annet vært brukt av soldater i det norske militæret for å frakte klær inne i leir. Pakksekkens mangel på stivhet og stabilitet gjør at den enkelt kan huse klumpete objekter og stappes med tøy.

Sammenlignet med ryggsekk
-------------------------

Noen bagger har også stropper slik at de kan bæres som en ryggsekk. Det kan noen ganger være uklart hvor grensen går mellom en bag og en ryggsekk, men bagger har ofte mer tøyelig struktur og er hovedsakelig laget for å bæres for hånd eller over ene skulderen med lav belastning og for korte tidsrom, mens ryggsekker har som hovedformål å bæres på ryggen og ofte er laget for å kunne bære mer behagelig over lengre tidsrom.

Se også
-------

* Duffel, en belgisk by som har gitt opphav til stofftypen dyffel, som igjen har gitt navn til beholdere som dyffelbag og klesplagg som dyffelcoat
* Håndbagasje
* Koffert
* Pakkekube
* Ryggsekk
* Skulderveske, bag eller veske med en lang stropp
* Tørrsekk

Referanser
----------

1. ↑  «Definition of DUFFEL BAG». Besøkt 26. november 2018.
**Craig Berkey** er en amerikansk lydmikser og lydklipper.

Berkey begynte å jobbe med lydredigering og lydeffekter etter en kort karriere som programmerer. På 90-tallet jobbet han med lydeffekter for kanadisk TV, før han begynte i 20th Century Fox.

Han ble hyret av Bryan Singer til *X-Men* (2000), *X-Men 2*, og *Superman Returns* (2006). Berkey begynte å jobbe med Coen-brødrene på *No Country for Old Men* (2007), *A Serious Man* (2009), og *True Grit – et ekte mannfolk* (2010).

Berkey ble nominert til Oscar for beste lyd for *No Country for Old Men* (2007) og *True Grit – et ekte mannfolk* (2010). For den siste ble han også nominert til Oscar for beste lydklipp.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Craig Berkey på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Craig Berkey i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Craig Berkey på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Craig Berkey på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Craig Berkey hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Mantaro** (spansk: *Río Mantaro*, quechua: *Hatunmayo* – «stor elv») er ei lang elv som renner gjennom de sentrale områdene av Peru. Mantaro er hydrografisk en del av Amazonas' nedbørfelt. Den er 724 km lang, med et nedbørfelt på 15 410 km².

Elvas løp
---------

Mantaro renner ut fra den nordvestre enden av innsjøen Junín (4 080 moh og renner derfra i sørøstlig retning gjennom Mantarodalen, som er et viktig område for matproduksjon til hovedstaden Lima. Ved Sincamachay renner den gjennom Malpaso-reservoaret. Den passerer byene La Oroya, Jauja og Huancayo. 60 km sørøst for Huancayo renner elva gjennom Tablachaca-reservoaret. Nær byen Huanta endrer Mantaro retning og renner mot nord og nordvest, før den 50 km rett øst for Huancayo igjen snur mot øst-sørøst. Nord for Llochegua løper den sammen med Apurímac og danner elva Ene. 

Mantaro renner gjennom regionene Junín, Huancavelica og Ayacucho. Deler av nedbørfeltet ligger også i Pasco-regionen. De største sideelvene er Cunas og Ichu.

Elva er utbygd til produksjon av vannkraft gjennom Mantaro hydroelektriske kompleks (*Complejo Hidroenergético del Mantaro*), som ligger i Tayacaja-provinsen i Huancavelica-regionen, og produserer 31% av all elektrisk kraft i Peru. Komplekset består av den 77 meter høye Tablachaca-demningen, hvor vannet føres via en 19,8 km lang tunell til en kraftstasjon på 798 MW som utnytter et 1000 meter høyt fall i den øverste av Mantaro-elvas to store svinger på vei ned mot Amazonas-bekkenet. Senere er det også bygget en andre kraftstasjon på 210 MW nedstrøms for den første. For å regulere vannføringen i elva er det også bygget en lang rekke mindre demninger i Mantaros sideelver.

Referanser
----------

1. ↑  «About us». ElectroPeru. Arkivert fra originalen 19. mai 2006. Besøkt 25. juli 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |