recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**AVS-36** (**Avtomaticheskaya Vintovka Simonova 1936 model** – **Автоматическая винтовка Симонова образца 1936 года**) er et automatgevær fra Sovjetunionen.

Våpenet ble designet av Sergei Simonov i 1936, og konkurrerte mot en rifle fra Fedor Tokarev om å bli approbert av den sovjetiske hæren. Simonov vant, og AVS-36 ble innført i hæren samme år. Våpenet er gassoperert, og har omstiller for både halv og helautomatisk ild. Den har en stor munningsbrems på løpet for å redusere rekyl. Våpenet kom med våpenmagasiner som tok 15 patroner, og en bajonett. Det ble også produsert en skarpskytterutgave med kikkertsikte i et mindre antall.

Etter at det ble tatt i bruk ble det raskt konstatert av våpenet hadde mange feil og mangler, noe som resulterte at produksjonen ble stoppet i 1938. En ny konkurranse om nytt våpen ble holdt, denne gangen vant Tokarev med SVT-38, som senere ble modifisert og fikk navnet SVT-40.

Omtrent 65 800 AVS-36 ble produsert, og de ble brukt i slaget om Khalkhin Gol, i vinterkrigen og andre verdenskrig, enda de fungerte dårlig.

Eksterne lenker
---------------

* (en) AVS-36 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Sovjetiske infanterivåpen under andre verdenskrig |
| --- |
| Pistoler | 
* TT-33
* Nagant M1895

 |
| Rifler | 
* AVS-36
* SVT-40
* Mosin-Nagant M91/30

 |
| Maskinpistoler | 
* PPD-40
* PPSj 41
* PPS 43

 |
| Maskingevær og større | 
* M1910 Maxim
* DS-39
* Degtjarjov maskingevær
* SG-43 Goryunov
* DSjK
* PTRD
* PTRS
* ROKS flammekaster

 |
| Patroner | 
* 7,62 x 25 mm Tokarev
* 7,62 x 38R
* 7,62 x 39 mm
* 7,62 x 54R
* 12,7 x 108 mm
* 14,5 x 114 mm

 |

Portal: Andre verdenskrig
Siden 1999 har ASCAP samarbeidet med Manhattan School of Music om å arrangere gratis sommerleirer for elever i de offentlige skolene i New York.
**American Society of Composers, Authors, and Publishers** (ASCAP) er en amerikansk organisasjon som ble stiftet i 1914 for å støtte og verne interessene til etablerte forlag og komponister. Nye medlemmer ble bare opptatt ved at de sponset eksisterende medlemmer. Mot slutten av 1910-årene ble det estimert at over 90 % av notene og grammofonplatene som ble solgt i USA, ga honorar til ASCAP.

Organisasjonen hevdet i 2009 å ha 300 000 medlemmer i USA, bestående av teksforfattere, komponister og musikkutgivere.

Artister, tekstforfattere komponister og utgivere omtalt i egen artikkel
------------------------------------------------------------------------

*Ufullstendig, legg gjerne til*

### Artister

* Samuel Barber
* Keith Green

### Komponister

### Tekstforfattere

* Sammy Cahn
* Alan Jackson

### Utgivere

De gir årlig ut priser i forskjellige kategorier, blant annet The ASCAP Film & TV Awards (ASCAP Award)

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Villingsbergs skjutfält** er et militært skyte- og treningsområde utenfor Villingsberg i Sverige, mellom Örebro i Karlskoga og Nora i Kilsbergen, på grensen mellom Närke og Värmland. Anlegget strekker seg nord-østover, og ligger i nærheten av Bofors skytefelt.

I 2019 ble verdensmesterskapet i dynamisk rifle arrangert på skytefeltet fra 3. til 10. august.

Galleri
-------

* Utsikt over leirenUtsikt over leiren
* Ekspedisjonen ved skytefeltetEkspedisjonen ved skytefeltet
* Utsikt over Villingsbergs skjutfält sett fra standplassen ved GeneralshöjdenUtsikt over Villingsbergs skjutfält sett fra standplassen ved Generalshöjden
* Utsikt over Villingsbergs skjutfält sett fra standplassen ved KärmenUtsikt over Villingsbergs skjutfält sett fra standplassen ved Kärmen
* Utsikt over Villingsbergs skjutfält sett fra standplassen ved BergaUtsikt over Villingsbergs skjutfält sett fra standplassen ved Berga

Eksterne lenker
---------------

* Villingsbergs skjutfält på Det svenske forsvarets hjemmeside

Referanser
----------

1. ↑  Press Release 1. October 2018 by the Svenska Dynamiska Sportskytterförbundet

(en) Villingsbergs skjutfält – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Poznań erkebispedømme** ble grunnlagt i 968 og er dermed Polens eldste bispedømme. 1948 ble det opphøyet til erkebispedømme.

Historie
--------

Den første biskopen i Polen, Jordanes, ble sendt til Poznań av pave Johannes XIII i 966 for å døpe hertug Mieszko I av Polen. To år etter at hertugen hadde gått over til kristendommen, ble bispedømmet opprettet. Det lå i Magdeburgs kirkeprovins og omfattet hele hertugdømmet Polen.

Med grunnleggelsen av erkebispedømmet Gniezno og bispedømmene Kołobrzeg, Kraków, Włocławek og Wrocław i år 1000 samt av Płock i 1075 ble bispedømmets størrelse kraftig redusert. Landskapet Masovia inkludert Warszawa i det østlige Polen forble imidlertid hos Poznań, slik at bispedømmet var todelt. 1075 ble også Poznań bispedømme lagt til Gnieznos kirkeprovins, etter å ha vært immediat. Først i 1798 ble den østlige delen av bispedømmet, dvs. Masovia, skilt ut som Warszawa bispedømme.

1821, mens Vest-Polen gjennom Storhertugdømmet Posen lå under prøyssisk styre, ble Poznań bispedømme lagt sammen med Gniezno erkebispedømme til Gniezno-Poznań erkebispedømme (tysk *Erzbistum Gnesen-Posen*). 1948 ble de to bispedømmene igjen skilt fra hverandre. Poznań fikk beholde erkebispetittelen, men hadde foreløpig ingen suffraganer. Først i 1992, da Kalisz bispedømme ble opprettet bl.a. med deler av Poznań erkebispedømme, ble Poznań opphøyet til metropolitanerkebispedømme.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Roman Catholic Archdiocese of Poznań – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Katolske bispedømmer i Polen |
| --- |
| Nåværende bispedømmer: | 
* Białystok
* Bielsko-Żywiec
* Bydgoszcz
* **Częstochowa**
* Drohiczyn
* Elbląg
* Ełk
* **Gdańsk**
* Gliwice
* **Gniezno**
* Kalisz
* **Katowice**
* Kielce
* Koszalin-Kołobrzeg
* **Kraków**
* Legnica
* **Łódź**
* Łomża
* Łowicz
* **Lublin**
* Opole
* Pelplin
* Płock
* **Poznań**
* **Przemyśl**
* ***Przemyśl-Warszawa***
* Radom
* Rzeszów
* Sandomierz
* Siedlce
* Sosnowiec
* Świdnica
* **Szczecin-Kamień**
* Tarnów
* Toruń
* **Warmia**
* **Warszawa**
* Warszawa-Praga
* Włocławek
* **Wrocław**
* *Wrocław-Gdańsk*
* Zamość-Lubaczów
* Zielona Góra-Gorzów

 | Kart over Polens romersk-katolske bispedømmer og kirkeprovinser |
| Bispedømmer som historisk lå helt eller delvis i dagens Polen: | 
* Augustów
* Berlin
* Breslau
* Cammin
* Chełm
* Chełmno
* Danzig
* Ermland
* **Gnesen-Posen**
* Gorzów
* Janów
* Julin
* Kamień
* Kołobrzeg
* Kujawy
* Kulm
* Lebus
* *Lemkowszczyzna*
* Lubaczów
* Lubusz
* **Lwów**
* Miśnia
* **Ołomuniec**
* Piła
* Pińsk
* Podlasie
* Pomezania
* **Praga**
* Schneidemühl
* Sejny
* Tyniec
* Wigry
* **Wilno**
* Wolin

 |
| (erkebispedømmer i fet; ukrainsk-katolske eparkier i kursiv) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** CatolicDiocese
 |
En american saddlebred
**American saddlebred** er en hesterase som opprinnelig kommer fra de amerikanske sørstatene. 

Rasen gikk tidligere under navnet Kentucky saddler, og bygger på den gamle narraganset-traveren og den kanadiske traveren. Den ble etter hvert foredlet gjennom bruk av engelsk fullblod og morganhester. 

Amerikansk saddlebred egner seg godt som ride- og kjørehest. Den er en intelligent hest med vennlig lynne og kombinerer fart med naturlig balanse. Hestene blir vist i ringen som tre- eller femgjengere (avhengig av hvor mange gangarter den behersker). En hest som kan vise frem skritt, trav og galopp med høy kneaksjon kalles en tregjenger, mens en femgjenger i tillegg behersker en langsom firetaktig gangart, og en rask tølt. Saddlebred er en god og utholdende allroundhest med gode sprangegenskaper. Man ser den imidlertid helst i showringen, hvor de medfødte imponerende gangartende fremheves ved at høvene får vokse seg svært lange, med hjelp av tunge sko.

Egenskaper
----------

* Mankehøyde: 153-163 cm
* Farge: Alle hele farger
* Eksteriør: Edelt hode, store øyne, lang, hvelvede ribbein, skrå skulder, kort og sterk rygg, godt hvelvede ribbein, godt muskelsatt bakpart, høyt ansatt hale, elegante ben, hellende koder, sterke høver

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Må ikke forveksles med American Sniper (film).

***American Sniper*** er en biografi om den amerikanske skarpskytteren Chris Kyle, skrevet av Scott McEwen og Jim DeFelice. Kyle er den skarpskytteren i det amerikanske militæret med flest bekreftede drap – 160, i tillegg til 95 ubekreftede.
Boka kom ut i 2012 på forlaget William Morrow and Company.
Boka lå 37 uker på *The New York Times* bestselgerliste
Hovedpersonen og medforfatter Chris Kyle ble selv, sammen med en venn, skutt og drept 2. februar 2013 på en skytebane i Texas av en annen militærveteran som var der, Eddie Ray Routh. Rettssaken mot Routh er stipulert til å starte i februar 2015.

I juli 2014 ble et kapittel kalt "Punching Out Scruff Face" fjernet fra senere utgaver av boken, på grunn av en rettssak i en amerikansk føderal domstol hvor en jury bestemte at forfatteren, Chris Kyle, hadde kommet med æreskrenkelser mot Jesse Ventura. I boken beskrev Kyle at han viss nok hadde slått ned en person han i biografien kalte "Scruff Face" som Kyle i senere intervjuer identifiserte som Jesse Ventura. Domstolen tildelte Ventura til sammen 1.8 millioner dollar på grunn av dette. 

I desember 2014 anla advokater på vegne av Jesse Ventura et annet søksmål mot HarperCollins, som eide forlaget som stod bak Kyles biografi, fordi de mente at forlaget ikke hadde kontrollert nøyaktigheten til Kyles fortelling. I desember 2017 kom saken endelig til enighet, og Ventura droppet søksmålet mot HarperCollins.  Flere kilder sier at Kyle og hans familie først påstod at all inntektene etter biografien hans skulle doneres til veldedige organisasjoner. Men det egentlige beløpet var på cirka 2 prosent (rundt 52 000 dollar) til veldedige organisasjoner, samtidig som Kyles familie satt igjen med tre millioner dollar.

Filmatisering
-------------

Boken ble i 2014 filmatisert med Clint Eastwood som regissør, og hadde verdenspremiere i USA 11. november 2014. Filmen ble nominert til 6 Oscar, blant annet beste film.

Referanser
----------

1. ↑  «A Wave of Military Memoirs With You-Are-There Appeal». *The New York Times*. Besøkt 16. februar 2015.  **Engelsk**
2. ↑  «Nonfiction - Best Sellers - The New York Times». *The New York Times*. Besøkt 16. februar 2015.  **Engelsk**
3. ↑ . Deadline.com. 15. januar 2015. Besøkt 16. februar 2015.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)**Engelsk**

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**Christian Prahl Reusch** (født 26. mai 1900 i Bergen, død 14. juni 1987) var en norsk diplomat.

Etter Utenriksdepartementets aspirantkurs 1930 (karakter 2,17) var han seks år ved legasjonen i Tokyo som sekretær.
På 1940-tallet var han ambassaderåd ved Norges ambassade i London.
Han ble i 1947 Norges diplomatiske utsending til det allierte hovedkvarter i Japan, med rang av minister stasjonert i Tokyo og fra 1952 sendemann. Fra 1953 til 1960 var han minister ved legasjonen i Kairo med sideakkreditering Damaskus, dit han blant annet måtte i 1957 for å forhandle om den forsvunne Otto Helleren. Reusch hentet ham ut fra fengselet i Mezza. Sendemann til Amman i Saudi-Arabia var han også. Han ble kommandør av St. Olavs Orden i 1959, og var ambassadør ved Norges ambassade i Lisboa 1960–1963 og så til Santiago i Chile fra 1966 med Lima i Peru som sideakkreditering.

Han var sønn av kontorist og kjøpmann Ditlef Christian Reusch (1868–1936) og Elisabeth Christiane (Lizzie) Prahl (1876–1948), som giftet seg 1896. Han var bror til Lizzie Prahl (1905–1978) som var kostymesjef og skuespiller på Nationaltheatret, kjent fra Tante Pose.

Referanser
----------

1. ↑  Fødsels- og dødsdato fra gravferdsetaten i Oslo
2. ↑  *Aspirantprøven for den utenrikske fagetat* i Aftenposten den 22. desember 1930.
3. ↑  *70 år* i Aftenposten den 25. mai 1970.
4. ↑  *Minister Reusch beordres til Damaskus for å søke opplysninger om den savnede Otto Helleren* i VG den 3. oktober 1957.
5. ↑  *Helleren torturert i Syrias fengsler. Slått i hodet mens han sto under rinnende vann* i VG den 22. oktober 1957.
6. ↑  Foreldrene og søsknene er nevnt både i Folketellingen 1910 og av Gravstøtter i Bergen Arkivert 16. oktober 2013 hos Wayback Machine.
7. ↑  Foreldrenes vielse og en post om moren av Elisabeth Winge fra 5. september 2009.
8. ↑  Bekreftes også i Slektene Meyer og Jordan i Bergen som Thorstein Reusch utga i 1951.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Soknasundet** skiller øyene Bru og Sokn i Rennesøy kommune i Rogaland. Sundet går nordvest – sørøst, og er ganske trangt i sørenden. Her er det nå bygd veiforbindelse mellom øyene. I nordenden vider sundet seg ut.

På østsiden, på nordspissen av Sokn, sto en gang et av de store steinkorsene som finnes langs skipsleia på Vestlandet. På hver side av sundet ligger store gravrøyser fra bronsealderen.

I 1033 sto slaget i Soknasund mellom tronkreveren Trygve Olavsson, som påsto han var sønn av Olav Trygvason, og Svein Knutsson, sønn av Knut den mektige. Svein vant slaget, og Trygve Olavsson ble drept. Sveins seier i dette slaget påstås ifølge Heimskringla å være årsaken til at Kalv Arneson og Einar Tambarskjelve reiste til Gardarike for å hente hjem Olav den helliges sønn Magnus. Dette igjen førte til at Knut den mektige måtte oppgi kravet på Norge en gang for alle, og det skulle gå flere hundre år før danskene igjen kunne gjøre seg gjeldende i Norge. Slik sett kan slaget i Soknasundet gjerne sies å være et av vendepunktene i norgeshistorien.

Referanser
----------

1. ↑  Soknasundet på Norgeskart.no fra Statens kartverk
**Sælevatnet** (eller **-vannet**) er en poll på 0,6 km² i bydelen Fyllingsdalen. Vannet får sin forbindelse gjennom Sælenelva i nord og Nordåsvatnet og Nordåsstraumen i sør. Vannet ligger cirka 0,3 m over havnivå, men tidevannet gjør at dette tallet varierer. Vannet i Sælevatnet er brakkvann, der ferskvannet kommer fra Sælenelva og sjøvannet fra Nordåsvatnet.

Sælevatnet har siden 1990 hatt tilbakevendende luktplager og fikk i 1997 en vellykket restaurering. I 2010 ble luktplagene så omfattende at et hus måtte bli evakuert og Bergen kommune måtte plassere en pumpe ved sørsiden av vannet; pumpen har blitt brukt tre ganger siden. Grunnen til dette er dannelsen av den giftige gassen hydrogensulfid, som blir til ved oksygenmangel. 

Det grønne ved vannoverflaten er et resultat av det stillestående vannet.

Referanser
----------

1. 1 2  Moe, Tom Arne (8. august 2018). «Stanken fra dette vannet er så intens at kommunen må sette inn tiltak». *NRK*. Besøkt 19. februar 2021.
2. ↑  «Starter rensing i Sælenvannet». *Bergens Tidende - www.bt.no*. 7. mai 2010. Besøkt 19. februar 2021.
3. ↑  «Pumpen i Sælenvannet har sluttet å virke». *Sydvesten* **(engelsk)**. 22. august 2018. Arkivert fra originalen 31. august 2019. Besøkt 19. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Om Sælevatnet på faktaark fra Kartverket Besøkt 19. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Særforbundskrigen** (tysk: *Sonderbundskrieg*) var en borgerkrig i Sveits, som varte fra 3. til 29. november 1847. Det var den siste krigen som ble utkjempet på sveitsisk jord.

Årsaken til krigsutbruddet var at de konservative og katolske kantonene Luzern, Schwyz, Uri, Zug, Ob- og Nidwalden, Freiburg og Wallis grunnla det såkalte Særforbundet (*Sonderbund*), for å beskytte seg mot forsøk på å styrte den konservative regjeringen i Luzern og fordrive jesuittene, og forsvare den katolske troen mot de andre, overveiende reformerte og mer liberale kantonene.

Krigen endte med seier for de liberale kantonene. Resultatet av krigen var forbundsforfatningen av 1848, og dannelsen av Sveits som en forbundsstat.

Referanser
----------

1. ↑  Schweiz, Markus G. Jud, Luzern,. «Der Weg zum modernen Bundesstaat: Schweizer Geschichte 1815 - 1848». *www.geschichte-schweiz.ch*. Arkivert fra originalen 28. mars 2016. Besøkt 10. august 2016.

Litteratur
----------

* Erwin Bucher: *Die Geschichte des Sonderbundskrieges*. Verlag Berichthaus, Zürich 1966.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** HDS
 |
**Metro-Goldwyn-Mayer Studios Inc.** (**MGM**) er et amerikansk filmselskap grunnlagt i 1924 da forretningsmagnaten og filmpioneren Marcus Loew skaffet seg kontroll over Metro Pictures, Goldwyn Pictures og Louis B. Mayer Pictures.

MGM produserer og distribuerer filmer og TV-serier. Blant MGMs underavdelinger er MGM Studios, United Artists Corporation, Orion Pictures Corporation og The Samuel Goldwyn Company. 

Selskapet ble 8. april 2005 kjøpt av et partnerskap av Sony Pictures Entertainment og Comcast Corporation. I 2021 ble MGM kjøpt opp av Amazon.com.

Historie
--------

Navnet er hentet fra de tre selskapene som slo seg sammen for å bli MGM Studios i 1924: Metro Pictures Corporation (grunnlagt 1916), Goldwyn Picture Corporation (1917) og Louis B. Mayer Pictures (1918).

Marcus Loew ledet det nye selskapet. Han drev en mengde kinosaler før dette. Louis B. Mayer ble sjef for selve studioet. «Vidundergutten» Irving Thalberg ble produksjonssjef.

De tok mottoet *Ars Gratia Artis* («kunsten for kunstens egen del») og adopterte[] varemerket løven Leo i 1928 som hadde tilhørt The Goldwyn Company.

Ikke lenge etter sammenslåingen døde Loew, som overleverte kontrollen av studioene til Nicholas Schenck. Schenck forsøkte å selge eiendommene til det som senere ble 20th Century Fox, men han lyktes ikke med det.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Metro-Goldwyn-Mayer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Metro-Goldwyn-Mayer* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz
 |
Andreas Sæhlie tok over Sælid gård og brenneri i 1864. Sæhlie satt på Stortinget fra 1868 til 1879.
**Sælid Brænderi** (også kjent som **Sælid Spritfabrikk**) var et norsk brenneri som holdt til på Sælid gård i Vang. Det ble startet i 1825 av Gudbrand Pedersen Skjeseth, som bygde et lite brenneri på gården han overtok i 1798. Brennevinsproduksjon hadde da vært lov siden 1816. Sønnen Ole Sæhlie overtok gården i 1829, og utvidet brenneriet. I 1830-årene begynte det med destillering, og var en stor inntektskilde for gården. I 1864 døde Ole Sæhlie, og sønnen Andreas Sæhlie overtok gård og brenneri. Da han døde i 1896 ble brenneriet og destillasjonen solgt, og A/S Sælid Spritfabrikk ble opprettet.

Brenneriet var et av de største i landet, og hadde i 1891 en produksjonskvote på 330 500 liter, som tilsvarte 9,16% av den samlede spritproduksjonen i Norge. Etter kvotefordelingen av 1930 fikk Sælid brenneri lov til å produsere 133 000 liter.

Ved brennerirasjonaliseringen i 1957 var ikke Sælid ett av de brenneriene som fikk fortsette. Sælid Spritfabrikk og Vang Brænderi gikk inn i Løiten Brænderi, og overtok halvparten av dette selskapet.

Sælid Spritfabrikk ble bestemt oppløst ved generalforsamlingen 6. august 1959. Selskapets siste generalforsamling ble avholdt året etter.

Referanser
----------

1. 1 2  Alm, Jens M. (1979). *Den norske dram*. [Oslo]: Brennerienes forening. s. 200-202. ISBN 8299055504.
2. ↑  Alm, Jens M. (1979). *Den norske dram*. [Oslo]: Brennerienes forening. s. 135. ISBN 8299055504.
3. ↑  Alm, Jens M. (1979). *Den norske dram*. [Oslo]: Brennerienes forening. s. 250-251. ISBN 8299055504.
**Metretopodidae** er en familiegruppe av døgnfluene. I den inndelingen som er brukt her, blir disse artene ført til familien klodøgnfluer (Ametropodidae).

Utseende
--------

Ganske store, mørke døgnfluer. Hannen har moderat store fasettøyne. Forvingen er avlangt trekantet, glassklar med fine, mørke årer, en stor, mørkbrun flekk ved roten, en flekk nær framkanten midt i vingen og en nær vingespissen. Bakvingen er liten og tynn. Beina er lange og tynne, spesielt frambeina. Bakkroppen er sylindrisk, og de har to haletråder.
Nymfene er slanke og spoleformede, hodet er temmelig lite med middelsstore fasettøyne. Beina er temmelig små. Trakégjellene er bladformede, gjennomsiktige med mørke trakéer. Bakkroppen er langstrakt, bakerst med tre haletråder som er omtrent halvparten så lange som bakkroppen.

Levevis
-------

Hannene er raske flygere og flyr høyt over elvene de klekkes fra. Nymfene er svært raske svømmere.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Orden **Døgnfluer (Ephemeroptera)**
	+ Gruppe Schistonota
		- Overfamilie Baetoidea
			* Familie Metretopodidae
				+ Slekten *Siphloplecton*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Metretopodidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Metretopodidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Metretopodidae* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Metretopodidae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Metretopodidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Metretopodidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Metretopodidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Foto av *Siphloplecton basale*, voksne
* Foto av *Siphloplecton basale*, nymfer
* Tree of Life - Døgnfluer, (Ephemeroptera) Arkivert 29. juni 2009 hos Wayback Machine. (engelskspråklig)
* CSIRO – Døgnfluer, (Ephemeroptera) Arkivert 9. juli 2009 hos Wayback Machine. (engelskspråklig)
* Norsk Entomologisk forening
***A Sleeping Memory*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George D. Baker.

Handling
--------

Farens skam og påfølgende selvmord driver Eleanore Marston fra hennes komfortable tilværelse til et liv som kontorist i New York. Der møter hun den velstående Powers Fiske, som tilbyr henne et liv i luksus hvis hun vil samtykke til en operasjon på hjernen som kommer til å frarøve henne hukommelsen. Eleanore sier seg enig. Men etter operasjonen blir Fiske forferdet over å oppdage at han også har frarøvet hennes individualitet, og at hun nå har blitt til en grusom, egoistisk og angerløs kvinne.

Dr. Trow, en venn av Powers Fiske, hypnotiserer Eleanore for å lære om hennes tidligere inkarnasjoner. Eleanore husker først seg selv som en hjerteløs viking-kvinne, og går deretter videre til en prinsesse. Deretter ender hun som en kvinne, som ble forfulgt for å være en heks under Hekseprosessene i Salem. Trow fortsetter å utøve sin makt over henne, og trekker Eleanore helt til kanten av en klippe.

Skuespillere
------------

* Emily Stevens som Eleanore Styles Marston
* Frank Mills som Powers Fiske
* Mario Majeroni som Dr. Stephen Trow
* Walter Horton som Henry Johnson
* Richard Thornton som Chadwick
* Francis Joyner som Angus Hood
* Kate Blancke som Mrs. Fiske

Referanser
----------

1. ↑  A SLEEPING MEMORY
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Sleeping Memory* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Sleeping Memory* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *A Sleeping Memory* på American Film Institute Rediger på Wikidata
***Metriopepla*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En middelsstor, noe flat, avlangt oval, brungul eller brunrød skjoldbille, arten er nokså variabel i fargen. Hodet er forholdsvis bredt, såvidt synlig ovenfra. Hodet er knapt synlig ovenfra. Antennene er svarte, ganske tynne, betydelig lengre enn hode + pronotum. Dekkvingene er tett og kraftig punkterte, rundede, spissen kan være bredt rundet eller noe tilspisset.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i Afrika. Denne artern er knyttet til treet *Kigelia africana* (Bignoniaceae).

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
				+ underfamilien **Hispinae**, Gyllenhal, 1813
					- stamme **Basiprionotini** Gressitt, 1952
						* slekten *Metriopepla* Fairmaire, 1882
							+ *Metriopepla inornata* (Waterhouse, 1877)

Litteratur
----------

* Liste over artene, med bilder

Eksterne lenker
---------------

* ITIS Report - *Metriopepla*
* (en) *Metriopepla* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Metriopepla* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Metriopepla* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Metriopepla* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Jens Waltorp Sørensen** (født 17. mai 1984 i Aalborg) er en dansk fotballspiller (keeper) som spiller i danske Akademisk Boldklub. Han var reservekeeper bak Jon Knudsen i Stabæk Fotball i 2006- og 2007-sesongen, men fikk bare to kamper i Eliteserien på disse to sesongene. Før det spilte han fire sesonger i Aalborg Boldspilklub, hvor han var reservekeeper bak Jimmy Nielsen og blant andre spilte sammen med Trond Andersen og Bård Borgersen.

Sørensen er fra Thisted i Jylland, og trådte sine barnesko i Thisted FC. Han spilte flere kamper på aldersbestemte landslag før han ble seniorspiller.

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID 106e8be8, oppført som Jens Waltorp[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, oppført som Jens Waltorp, Transfermarkt spiller-ID 15134, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jens Waltorp Sørensen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (da) Jens Waltorp Sørensen – Dansk Boldspil-Union Rediger på Wikidata

* (en) Jens Waltorp Sørensen – FBref Rediger på Wikidata
* 
* *Jens Waltorp Sørensen til Stabæk* – Om overgangen på Stabæks hjemmesider

Portal: Danmark
***Prismognathus klapperichi*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

Hannen er en middelsstor (ca. 20-30 millimeter), blank, svart hjortebille med litt bronseaktig glans. Kjevene er knivformede, sagtakkede på innersiden, oppoverbøyde sett fra siden, vanligvis noe lengre enn hodet. Hos denne arten er kjevene forholdsvis lange, krumme i spissen. Det er et spisst, utstående "horn" foran hvert fasettøye. Pronotum er avrundet trapesformet, forkanten tydelig innbuktet, litt bredere enn dekkvingene. Kroppen er halvblank, knapt synlig punktert. Hunnen er mindre (15-20 millimeter) med bredere kroppsform og små kjever.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Kina (Fukien, Guangxi)

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Cladognathini*
						* Slekten *Prismognathus* Motschulsky, 1860 – 29 arter
							+ ***Prismognathus klapperichi*** Bomans, 1989

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Prismognathus klapperichi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Jens Wenningsted** (døpt 9. mai 1807 i Tórshavn, død 5. januar 1887) var en færøysk skredder og politiker. Han var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Suðurstreymoy 1855–1857.

Han ble født utenfor ekteskap sønn av Færøyenes amtmann og kommandant E.M.G. von Løbner og Christine Wenningsted. Han ble oppkalt etter sin morfar Jens Hansen Wenningsted, som kom til Tórshavn fra Wenningsted på Sylt og seilte for Niels Ryberg.

Jens Wenningsted giftet seg med Maren Winther fra Tórshavn, søster av sakfører og folketingsmann Niels Christopher Winther. Jens og Marens etterslekt har gjort seg gjeldende innenfor Færøyenes offentlige liv. Deres datter Sofia (kalt Sofía í Búri) ble gift med lagtingsmann Johan Pauli Poulsen, så de ble morfar og mormor til lagtingsmann Johan Hendrik Poulsen og oldeforeldre til lagtingsmann Niels Winther Poulsen. Jens og Marens sønn Hans Christoffer satt i borgerrepresentasjonen i Tórshavn, og gjennom ham ble de oldeforeldre til arkitekt og lagtingsmann H.C.W. Tórgarð og tippoldeforeldre til prest, radiodirektør og oversetter Axel Tórgarð.

Referanser
----------

1. 1 2  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 340–341, 355 og 360. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
2. 1 2  Jacobsen, Óli (14. september 2012). «Søguligar gravir: Ættirnar hjá Løbner og Winther» (PDF). *Sosialurin* **(færøysk)**: 17. Arkivert fra originalen (PDF) 24. juli 2018.

Litteratur
----------

* Wenningsted, Jens (1990). «Optegnelser efter Jens Wenningsted». *Varðin* **(dansk)**. 57: 167–177. ISSN 0902-4638.

Portal: Færøyene
***A Broadway Saint*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Harry O. Hoyt.

Handling
--------

Dick Vernon bor ved et billig pensjonat i New York City, men tilbringer ferien hjemme hos onkelen Galt i den lille byen Boonsburg. Med klær fra storbyen blir Ben trakassert, og opplever en del sladder i den lille byen. Dick blir snart interessert i Mazie Chateaux, men er uvitende om at hun opptrer med et burlesk selskap som bare skal være i Boonsburg en kort stund.

Når onkel Galt uventet arver en million dollar, gir han Dick en større sum på betingelse av at den unge mannen skal nyte livet når han kommer tilbake til storbyen. Imidlertid trekker Dick seg tilbake til sin rolige tilværelse, frem til onkelen kommer på besøk. Men under en fest møter Dick igjen Mazie. Neste morgen finner onkel Galt henne i Dicks leilighet hvor de spiser frokost. Hun insisterer på at hun og Dick skal gifte seg, noe de gjør.

Skuespillere
------------

* Montagu Love som Dick Vernon
* George Bunny som onkel Galt
* Helen Weir som Mazie Chateaux
* Emile La Croix som Lackland
* Augusta Burmeister som Unger
* Emily Fitzroy som Martha Galt
* Annie Laurie Spence som Lucilla Galt
* Mrs. Stuart Robson som Chateaux
* Edward Arnold som Frewen
* Sally Crute
* Estelle Taylor

Referanser
----------

1. ↑  A BROADWAY SAINT

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Broadway Saint* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***Prisma*** var et kulturtidsskrift om litteratur, kunst, musikk, teater og dans som ble utgitt 1948–1950. Hovedredaktør var Erik Lindegren. Som programerklæring uttalte han at å fastslå «de ulike kunstartenes stilling i nåtiden», men det var ikke et utelukkende modernistisk tidsskrift, men den inneholdt også artikler om for eksempel kirkeskulptører fra middelalderen og svensk litteratur fra 1700-tallet. Blant medarbeiderne kan nevnes blant andre Karl Birger Blomdahl, Birgit Åkesson og Ilmar Laaban. 

Utover essayer inngikk også skjønnlitterære bidrag av både eldre og yngre forfattere som Bertil Malmberg, Hjalmar Gullberg, Gunnar Ekelöf, Erik Lindegren, Stig Dagerman, Gösta Oswald med flere. Med sin høye kvalitet både hva gjelder innhold og visuell utformning og sin brede, initierte entusiasme innen alle ytringer i kulturen anses det å være kanskje det mest ambisiøse svenske tidsskriftprosjekt på 1900-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  *Den svenska litteraturen 1920–1950*, Bonniers 1989, side 224.

Kilder
------

* *Svenskt Litteraturlexikon*, 1970
* *Den svenska litteraturen 1920-1950. Modernister och arbetardiktare*, Bonniers 1989
* Lars Bäckström *Erik Lindegren*, Bonniers 1962
Optikere, optometrister og ortoptister bruker briller med prismeglass for å behandle og lindre plager på grunn av stramme øyemuskler som fører til at de to øynene ikke peker i samme retning, slik som ved skjeling (strabisme), eller andre tilstander (se vergensproblemer) som forårsaker problemer med øyets bevegelse. Prismeglasset forskyver bildet fra rommet slik at øynene til pasienten rettes opp til å stå i lik retning, og få korrekt synsinntrykk.

Prismekorreksjon måles i prismedioptrier, og en brilleseddel vil i tillegg angi «base» som er hvilken retning forskyvningen skal ha. Om en pasient trenger prismebriller eller ikke avgjøres med en Polatest (en test for evaluering av stereosyn, utviklet av urmakeren og optikeren Hans-Joachim Haase).

Referanser
----------

1. ↑  Hofer, Michael; Pichonnaz, Pierre-Yves; Waelti, Raymond E. «Course 4». *Can phorias be determined by using Van Orden Star drawings (VOSd) equal as in the use of the Pola-Test?* (PDF). *Scholarly work*. PCO Germany, Austria, Switzerland.
2. ↑  Haase, Hans-Joachim (1995). *Zur Fixationsdisparation* **(tysk)** (2 (expanded reprint of article series 1980-1984) utg.). Heidelberg, Germany: Verlag Optische Fachveröffentlichung GmbH. s. 222-232. ISBN 3-922269-17-6.
3. ↑  Haase, Hans-Joachim (1980). *Binokulare Korrektion - Methodik und Theorie* **(tysk)** (Compilation of publications from 1957–1978 utg.). Düsseldorf: Verlag Willy Schrickel. s. 131-144. ISBN 3-921405-10-6.
***Tsjuzjaja*** (originaltittel: *Чужая*) er en russisk film fra 2010, regissert av Anton Bormatov.

Handling
--------

På 1990-tallet i Ukraina skyter en ung gangster, ved navn Arthur, med maskingevær mot en bil. Men det siste offeret overlever, og kan identifisere ham. Arthur blir deretter arrestert, og utsatt for tortur av politiet. Gangsteren Rasp sender en gruppe håndlangere for å kidnappe søsteren hans Angela (med kallenavnet «Alien») og tar henne som gissel. Alien er kjent for å holde til ved et bordell i Tsjekkia. Gruppen består av fire menn, som kun er kjent under deres alias: henholdsvis Kid, Quicky, Dumbbell og Snot. En pensjonert kriminell, med kallenavnet Carp, som bor i Tsjekkia forsyner dem med skytevåpen og ammunisjon.

Håndlangerne begynner med å kidnappe en tilfeldig hore, for å torturere henne i håp om finne ut hvor bordellet befinner seg. De stormer deretter bordellet og torturerer hallikene, bare for å oppdage at Alien har blitt solgt til et annet bordell, mye større og bedre bevoktet. De henvender seg til bordellet, under påskudd av å kjøpe tilbake den unge kvinnen. Alien blir deretter brakt til dem, banket opp og dopet ned, men likevel trassig. En skuddveksling oppstår, og Snot blir hardt skadet. Ute av stand til å behandle skadene hans på egen hånd, sender de ham til et sykehus.

Alien og Quicky krysser deretter grensen til Ukraina. De vender tilbake til hjembyen, men forsøker å holde en lav profil. Fem år senere blir Snot løslatt fra et fengsel i Tsjekkia, og vender også tilbake til hjembyen. En bekjent orienterer ham om hva som har skjedd i hans fravær. Alien har i løpet av den siste tiden begynt å kontrollere mye av byens kriminelle underverden. Snot er fast bestemt på å hevne kameratenes død, og forsøker å få tak i en pistol. Senere overfaller Alien i leiligheten hennes, for å konfrontere henne.

Skuespillere
------------

* Natalja Romanytjeva som Angela
* Jevgenij Tkatsjuk
* Kirill Polukhin
* Anatolij Otradnov
* Aleksandr Golubkov

Referanser
----------

1. ↑  Чужая (2010)
2. ↑  ЧУЖАЯ (2010)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tsjuzjaja* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Tsjuzjaja* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Tsjuzjaja* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Tsjuzjaja* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Tsjuzjaja* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Tsjuzjaja* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Tsjuzjaja* på Metacritic Rediger på Wikidata
*For filmatiseringen av denne biografien, se Et vakkert sinn (film).*

***A Beautiful Mind*** er en uautorisert biografi om Nobelpris-vinner i økonomi og matematikk John Forbes Nash jr. av Sylvia Nasar, en økonomikorrespondent i *The New York Times*. Filmen *Et vakkert sinn* fra 2001 er inspirert av biografien.

Boken er en biografi av Nash, og starter med hans barndom, deretter hans år ved Princeton og MIT, hans arbeid for RAND Corporation, og hans problemer med schizofreni. Den slutter med tildelingen av Nobelprisen i 1994. Boken er en detaljert beskrivelse av alle aspekter i Nashs liv og en nær studie av hans personlighet og motivasjon, og gir et perspektiv på stress fra mentale helseproblemer i personlige og profesjonelle relasjoner.

Boken vant i 1998 National Book Critics Circle Award for biografi, ble nominert til Pulitzerprisen for biografi og var inn på *The New York Times'* bestselgerliste for biografier. Den er spesielt utmerket for å beskrive Nashs genialitet i tillegg til hans kamp med mental sykdom.

Referanser
----------

1. ↑  «All Past National Book Critics Circle Award Winners and Finalists». National Book Critics Circle. Arkivert fra originalen 6. oktober 2019. Besøkt 6. april 2018.
2. ↑  «1999 Pulitzer Prizes». Pulitzer. Besøkt 6. april 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** OCLC
 |
**Institutt for lærerutdanning og pedagogikk (ILP)** er en del av Fakultetet for humaniora, samfunnsvitenskap og lærerutdanning (UiT) ved UiT Norges arktiske universitet. Instituttet tilbyr årsstudier, mastergrader, bachelorgrader og etter- og videreutdanning. Den fireårige allmennlærerutdanningen ble fra og med høsten 2010 omstrukturert og delt i to 5-årige mastergradsprogrammer, 1.-7. trinn og 5.-10. trinn. I tilknytning til disse masterprogrammene ble det fra høsten 2011 opprettet et prosjekt med universitetsskoler. Instituttet er tilknyttet ProTed - Senter for fremragende lærerutdanning.

Instituttet er i hovedsak lokalisert i på studiested Mellomveien i bygget som tidligere huset Tromsø lærerhøgskole, men holder også til
på studiested Breivika i Tromsø og i Alta. I løpet av 2020 flytter instituttet ut av bygget i Mellomveien, og flytter inn i et nybygg i Breivika.

Instituttleder er dosent Siw Skrøvset.

Referanser
----------

1. ↑  Vik, Kjetil (16. februar 2018). «Sjekk hvordan det nye bygget til lærerutdanningen skal bli». *itromso.no*. Besøkt 28. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Universitetsskoleprosjektet i Tromsø
**Avrotros**, stilisert **AVROTROS**, er et nederlandsk kringkastingsselskap med røtter tilbake til 1920-årene. Avrotros ble etablert 1. januar 2014 etter at forløperne AVRO og TROS fusjonerte og dannet et nytt kringkastingsselskap. Siden september 2014 har alle programmer fra de to tidligere selskapene blitt sendt under det nye navnet Avrotros. Selskapet er én av seks hovedkringkastere som leverer programmer til den nasjonale kringkasterorganisasjonen Nederlandse Publieke Omroep (NPO).

Bakgrunn
--------

### Nederlandsk kringkasting

Allmennkringkasting i Nederland har en annen struktur og organisasjonsform enn de fleste andre land i Europa. Landets allmennkringkasting innen radio og fjernsynbestår av en rekke uavhengige kringkastingsselskaper som i fellesskap leverer programmer og sendinger til landets riksdekkende tv- og radiokanaler. Kringkasterne koordineres og administreres av organisasjonen Nederlandse Publieke Omroep (NPO). Nederlandsk medielovgivning regulerer fordelingen av sendetid og ressurser mellom de ulike selskapene.

Utdypende artikkel: Allmennkringkasting i Nederland

### AVROs historie

Fra et fabrikklokale i byen Hilversum 21. juli 1923 gikk de første radiosendingene til kringkasteren *Algemeene Nederlandsche Radio Omroep* (ANRO), som ble opprettet et par uker tidligere. I desember 1927 ble ANRO fusjonert med *Nederlandsche Omroep Vereeniging*, og dermed var kringkasteren AVRO offisielt etablert. AVRO valgte en organisasjonsmodell med et styre og en selvstendig ledelse.

I oktober 1951 var AVRO en av kringkasterne som startet landets første tv-kanal, i dag kjent som NPO 1. Siden 1950-årene vokste AVRO til å bli landets største kringkaster, og selskapet produserer radio, tv-programmer, filmer og flere magasiner.

### TROS' historie

Kringkasteren TROS, *Televisie Radio Omroep Stichting*, ble etablert 4. november 1964. De første sendingene skjedde allerede i september samme år, på en piratkanal. Etter en trøblete start klarte å TROS å oppnå status som hovedkringkaster et par år senere. I motsetning til de andre kringkasterne i Nederland, tilhørte ikke TROS noen spesiell religion eller politisk parti. I stedet jobbet TROS for å produsere programmer uavhengig av de ulike grupperingene i landet – kjent som pillarisering. Blant annet promoterte selskapet seg med slagordet «De Grootste Familie van Nederland» (*Nederlands største familie*).

TROS fusjonerte med AVRO 1. januar 2014. TROS avsluttet sin selvstendige drift med et storslått avslutningsshow fra Koninklijk Theater Carré i Amsterdam 2. september 2014 – nærmest på dagen 50 år etter sin første sending.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «AVROTROS.nl». *AVROTROS.nl* **(nederlandsk)**. Arkivert fra originalen 1. desember 2017. Besøkt 11. desember 2017.
2. ↑  ppandp (24. oktober 2014). «Brand strategy for AVROTROS by DAY - DAY». *DAY* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 12. desember 2017. Besøkt 11. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (nl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) AVROTROS – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**aXXo** er et alias på Internett som er angivelig forfulgt av Motion Picture Association of America (MPAA) for brudd på opphavsrettigheter og det som karakteriseres som piratkopiering. aXXo ble populær for å konvertere kommersielle DVD-filmer til AVI-filmer (mediafiler) som ble lastet opp på internett for fri nedlasting. Disse mediafilene er enkle å distribuere via internett og enkle å laste ned for å ses på hjemme-PC-er.

Disse mediafilene fra aXXo er populære blant fildelingssamfunn som benytter teknologier som peer-to-peer-protokoller, som eksempelvis BitTorrent. Eric Garland, administrerende direktør for BigChampagne, et selskap som overvåker ulovlig nedlastning på Internett, har funnet ut ved tilfeldig prøver at 33,5 prosent av filmer som blir lastet ned hadde sin opprinnelse hos aXXo. Grunnen til at mediafilene til aXXo er populære er at de er produsert relativt kompakte, små i størrelse og med kvalitet relativ lik originalen. Filstørrelsene er gjennomsnittlig 700 MB, det samme som en CD. Ettersom aXXo har godt omdømme i henhold til rekompilert kvalitet er navnet eller signaturen aXXo stundom forfalsket av en rekke etterlignere.

Identiteten til signaturen aXXo er ikke offentlig kjent, noe som gjør det vanskelig for myndighetene å oppspore ham. En rekke individer har hevdet å være, eller har fått sitt navn tilknyttet aXXo. I et intervju hvor en person hevdet å være aXXo beskrev han seg selv som et enkeltindivid som hadde rippet DVD-plater siden han var tenåring. Den 15. desember 2008 lastet aXXo opp sin film nummer 1000, en ulovlig kopi av en skrekkfilm.

Referanser
----------

1. ↑  RAJIV. M (29.05.2008): «The Axxo effect». The Hindu
2. ↑  «Alleged MPAA Harassment Causes aXXo / Pirate Bay Rift». TorrentFreak. 07.11.2007.
3. ↑  Null, Christopher: «How To: Convert DVD Files to AVI» Arkivert 15. april 2009 hos Wayback Machine.. Yahoo! Inc.
4. ↑  Josh Levin (12.11.2008): «AXXo You Are a God» (HTML). Slate.
5. ↑  Josh Levin (12.11.2008)
6. ↑  Ernesto (11.03.2007): «Interview: aXXo, The Most Popular DVD Ripper on BitTorrent». TorrentFreak.
7. ↑  Tim Walker (05.01.2009): «Hunting aXXo - pirate king of the Torrents, enemy of Hollywood» (HTML). New Zealand Herald.
***A Bit of Jade*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Edward Sloman.

Handling
--------

Phyllis King spiser lunsj ved en kafé når broren Cuthbert kommer inn, og ber henne om å låne ham penger og smykker for å betale en spillegjeld. Men når han skal gå sin vei igjen, tar han ved et uhell en annen frakk som egentlig tilhører Grayson Blair. Denne frakken inneholder også et verdifullt halskjede i den ene lommen. Når Phyllis ikke klarer å betale for lunsjen hennes (fordi Cuthbert har fått alle pengene hennes) kommer Gratson Blair henne til unnsetning.

En stund senere, ved tantens landsted, oppdager Phyllis halskjedet i brorens frakk. Han tror at dette er gaven hsom broren lovet å gi henne, og hun tar det på seg. Hun sniker seg deretter inn i en nabos naust med den hensikt å tyvlåne motorbåten deres, men dette blir oppdaget av Blair. Phyllis blir oppsøkt av Rhi, Blairs utskrevne hinduistiske tjener, som forsøker å å få tak i halskjedet igjen og returnere det til templet hvor det kom fra. Han tilbyr å hjelpe Phyllis med å få tak i kjedet.

Når Phyllis kommer hjem, oppdager hun en avis-artikkel med et fotografi av halskjedet, som erklærer at kjedet ble stjålet. Phyllis tror at broren hennes har stjålet kjedet, for å betale ned på spillegjelden hans. Hun bestemmer seg for at hun må returnere kjedet til dens rettmessige eier så raskt som mulig, før broren hennes kan bli anklaget for tyveri. Ved hjelp av Rhi sniker Phyllis seg inn i Blairs hjem og forsøker å få tak i kjedet, men dette blir oppdaget.

Skuespillere
------------

* Mary Miles Minter som Phyllis King
* Allan Forrest som Grayson Blair
* David Howard som Cuthbert King
* Vera Lewis som Mrs. Abigail King
* Al Ferguson som Rhi
* Clarence Burton som Lantz

Referanser
----------

1. ↑  A BIT OF JADE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Bit of Jade* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
| **Zeeuwse linje** |
| --- |
|  |
| km: | Stasjon: |
| 0 | Roosendaal |
| 13 | Bergen op Zoom |
| 28 | Rilland-Bath |
| 32 | Krabbendijke |
| 38 | Kruiningen-Yerseke |
| 44 | Kapelle-Biezelinge |
| 49 | Goes |
| 65 | Arnemuiden |
| 68 | Middelburg |
| 72 | Vlissingen Souburg |
| 74 | Vlissingen |
|  |

**Kruiningen-Yerseke** er en jernbanestasjon på *Zeeuwse linje* (Roosendaal – Vlissingen) i Nederland. Stasjonen ble åpnet 1. juli 1868, og befinner seg i begynnelsen av 2006 på grensen til et industriområde mellom landsbyene Kruiningen og Yerseke i kommunen Reimerswaal på halvøyen Zuid-Beveland.

Stasjonsbygningen som er bygget i Staatsspoorwegens husstil, funksjonerer i senere år kun som venterom. En overgang er forbindelsen mellom perrongen og området sør for jernbanesporet der bortsett fra stasjonsbygningen også en sykkelparkering og en bussholdeplass er plassert.

I første halvår 2006 stopper fjerntoget (intercityen) mellom Vlissingen og Amsterdam her en gang i timen, i begge retninger. Dette gjelder også for lokaltoget mellom Vlissingen og Roosendaal. Da fergesambandet mellom Kruiningen og Perkpolder i Zeeuws-Vlaanderen ble erstattet med Westerscheldetunnelen i 2003, ble antallet reisende til og fra denne stasjonen kraftig redusert. Dette har gjort at en oppheving av stasjonen som stoppested for fjerntoget til Rotterdam og Amsterdam har blitt vurdert flere ganger.

Eksterne lenker
---------------

* Stasjon Kruiningen-Yerseke på stationsweb Arkivert 9. september 2005 hos Wayback Machine. (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |