recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Selvaagprisen** er en pris som utdeles av Selvaag Gruppen. Den er opprettet til minne om Olav Selvaag og ble opprinnelig kalt **Olav Selvaags minnepris**.

Ifølge statuttene skal prisen stimulere til nytenkning og idéskapende innsats og konstruktiv kritikk til fremme av samfunnsmessige interesser, samtidig som individets frihet og selvstendighet ivaretas.

Selvaagprisen består av et stipendium på 400 000 kroner samt en miniatyr av Solveyg W. Schafferers skulptur *En glad gutt* og et diplom.

Prisen ble opprettet i forbindelse med at Olav Selvaag ville fylt 90 år 17. desember 2002. Medlemmer i priskomitéen har vært konsernsjef Ole Gunnar Selvaag, høyesterettsadvokat Else Bugge Fougner, tidligere LO-leder Yngve Haagensen, generalsekretær Odd Grann, operasjef Bjørn Simensen, professor Rolf Seljelid, siviløkonom Ingrid Stange og filosof Henrik Syse.

Prisen deles årlig ut på Olav Selvaags fødselsdag 17. desember. Den ble første gang delt ut i 2003.

Tildelinger
-----------

**2003: Johan Mathis Turi**

Generalsekretær i verdensforbundet for reindriftsfolk Johan Mathis Turi fra Kautokeino i Finnmark

**2004: Rosemarie Köhn**
Biskop Rosemarie Köhn.

**2005: Dag Swanstrøm**

Administrerende direktør Dag Swanstrøm.

**2006: Tore Sandberg**

Journalist og etterforsker Tore Sandberg

**2007: Frederic Hauge**

Bellona-leder Frederic Hauge.

**2008: Erik Reinert**
Økonomiprofessor Erik S. Reinert

**2009: Ingen utdeling**

**2010: Ingen utdeling**

**2011: Konkurranse om framtidens klimavennlige boliger ble utlyst.**

Ingen enkeltstående vinner ble utpekt, men prisbeløpet ble fordelt på fire deltagere:

|  |  |
| --- | --- |
| **Navn:** | **Firma:** |
| C. Adams, K. Bartels, B. Dyvik, O. H. Hiorth, H. Salvesen | div. A arkitekter, Oslo |
| T. Snog, L. M. Raffnsøe, K. L. Hansen | Ai-gruppen, København |
| H. Skarstein, K. Tiltnes | Piir II Oslo AS |
| Nina Aastorp Blindheimsvik | Universitetet for miljø- og biovitenskap |

Referanser
----------

1. ↑  «VG: Ny pris til Tore Sandberg». 17.12.2006.

Eksterne lenker
---------------

* «Selvaagprisen». Selvaagruppen.no. [*død lenke*]
* «Hvasser-professor forutså finanskrisen». Tønsbergs Blad, 15.01.2010. Arkivert fra originalen 8. august 2014.
* «Fredric Hauge tildelt Selvaagprisen». Bergensavisen, 17.12.2007. Arkivert fra originalen 12. februar 2008. Besøkt 7. august 2014.
* «Ny pris til Tore Sandberg». VG, 17.12.2006.
* «Olav Selvaags minnepris til Dag Swanstrøm». Bygg.no, 20.12.2005.
* «Rosemarie Köhn fikk pris». nrk.no, 17.12.2004.
* «Reinsame fikk Selvaags minnepris». Bygg.no, 18.12.2003.
**Sparebanken NOR** (1. oktober 1990 – 31. oktober 2000) var Norges største sparebank og omfattet over 100 lokale banker som resultat av fusjonen mellom ABC Bank og fire distriktsbanker. Banken drev også forsikringsvirksomhet og Kjell O. Kran var konsernsjef.

Historikk
---------

Historien til Sparebanken NOR går tilbake til opprettelsen av *Christiania Sparebank* i 1822, som i 1926 endret navn til *Oslo Sparebank*.

1. oktober 1990 fusjonerte ABC Bank med fire distriktsbanker og dannet *Sparebanken NOR*. De fire distriktsbankene var *Sparebanken Vestfold* (stiftet i 1982), *Sparebanken Østlandet* (stiftet i 1986), *Sparebanken Buskerud* (stiftet i 1978) og *Sparebanken Østfold*.

31. oktober 2000 endret banken navn til *Gjensidige NOR Sparebank* etter oppkjøpet av Gjensidige Bank året før.

Olav Hytta ble administerende direktør i den nye sparebanken 23. juni 2000, mens kapitalforvaltning og livsforsikring ble skilt ut i Gjensidige Liv og ledet av Bente Rathe. Skadeforsikring ble også skilt ut til Gjensidige Skade og ledet av Sverre Høegh Krohn.

Referanser
----------

1. 1 2  Gedde-Dahl, Siri (18. juni 1998). «Gjensidige NOR søker konsesjon». Dagbladet. Besøkt 11. mai 2020.
2. ↑  «Kunngjøringer - Brønnøysundregistrene - Endring av firma». Brønnøysundregistrene. 31. oktober 2000. Besøkt 11. mai 2020.
3. ↑  «Kunngjøringer - Brønnøysundregistrene - Endring av daglig leder». Brønnøysundregistrene. 23. juni 2000. Besøkt 11. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sparebanken NOR i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** VIAF
 |
**«The Bus Stop Song»** (Også kjent som **«A Paper of Pins»**) er en amerikansk populærmusikksang. Tittelen viser til filmen *Bus Stop*, hvor den ble introdusert.

Det er en tradisjonell sang, som ble orkestrert av Ken Darby i 1956, men en versjon (kalt «The Keys of Canterbury») var fra kjent fra 1800-tallet og Alan Lomax samlet den som «A Paper of Pins» i 1930-årene.

«The Bus Stop Song» er best kjent i en innspilling, gjort 17. juli 1956, med The Four Lads. Den ble utgitt av Columbia Records med katalognummer 40736. Den andre siden var «A House with Love in It»

Norsk versjon
-------------

Jacob Hjelte har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Hvis du vil være min».

### Innspilling

* Else Nystrand med vokaltrio og Ragnar Danielsens orkester. Utgitt på 78-platen Philips P-53078-H i 1956.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- |
| The Four Lads | USAs flagg Billboard Most Played By Disc Jockeys-listen | # 17 | 15. september 1956 |
| The Four Lads | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 22 | 15. september 1956 |
| The Four Lads | USAs flagg Billboard The composite chart of the top 100 songs | # 23 | 15. september 1956 |

Referanser
----------

1. ↑  «Bus Stop» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
2. ↑  Se plateetiketten
3. 1 2 3   Whitburn, Joel (1. november 2000): *The Billboard Book of Top 40 Hits* (7th Rev. edition ed.). Watson-Gguptill Publications ISBN 978-082307690
En traktordrevet selvbinder. (Rutland, England, 2008)En **selvbinder** er et gammelt redskap for høsting av korn. I utgangspunktet var det et hesteredskap, men ble etterhvert også brukt på traktor. Selvbinderen virket som en vanlig knivslåmaskin som kuttet stråene, men hadde i tillegg et sinnrikt system som automatisk bandt sammen kornet til kornbånd. Kornbåndene ble siden fraktet til et treskeverk. Selvbinderen trengte to personer til å betjenes: én som passet tømmene til hestene, og én som passet på bindeapparatet. Selvbinderen ble i hovedsak overflødig da skurtreskeren ble tatt i bruk, men den er fortsatt i bruk til enkelte formål i enkelte deler av verden.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Reaper-binders – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Reaper-binder – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin
 |
«***The Call of the Simpsons***» var den syvende *Simpsons*-episoden som ble sendt på amerikansk TV, men den første vist i Storbritannia da Sky One begynte å vise serien den 2. september 1990. 

Episoden handler om familien Simpsons ferie i sin nye campingbil.

Handling
--------

Homer er sjalu på nabo Ned Flanders' nye campingbil, og drar til «Bob's RV Round-Up» for å kjøpe sin egen. På grunn av Homers dårlige kreditthistorie kan han bare få kjøpe en gammel og velbrukt bil. Overentusiastisk over sin nye campingbil tar han med seg familien på en utflukt. De kjører på øde landeveier, og han mister kontroll over bilen og stopper på kanten av et stup. Familien kommer seg ut av bilen like før den styrter ned i dalen.

Bortkommet i ødemarken går Homer og Bart for å lete etter sivilisasjonen, uoppmerksomme på at Maggie trasker etter dem. Maggie kommer bort fra Homer og Bart, og blir snart adoptert av en bjørnefamilie. Homer og Bart på sin side mister klærne sine i en elv med sterke strømmer, og må bruke planter og jord for å dekke seg til. En naturfotograf tror Homer er Bigfoot, og tar et bilde av ham. Snart blir skogen overfylt av Bigfoot-jegere og suvenirbutikker. Journalister finner Marge og advarer henne om det forferdelige udyret som går rundt i skogen. Da hun ser bildet av Homer kjenner hun ham igjen.

Kald og nær utmattelse blir Homer fanget av jegere, skutt med en bedøvelsespistol og tatt med til et laboratorium for testing. Forskere observerer Homer, men de er usikre på om han er Bigfoot eller et menneske med under gjennomsnittlig intelligens. De tillater at Homer kan returnere til familien inntil de finner ut hvilken art han tilhører.

•
***Simpsons-episode*:** Liste · Portal · Kategori •
**Sosva** (russisk: Сосьва) er ei elv i Sverdlovsk oblast i Russland. Den er det høyre av elva Tavdas to tilløp. Elva er 635 km lang, med et nedslagsfelt på 24 700 km².

Sosva har sitt utspring rundt 6-700 moh, på østsiden av Uralfjellene gjennom de to korte (under 20 km) tilløpselvene Store (*Bolsjaja*) og Lille (*Malaja*) Sosva, og den renner deretter gjennom en til tider smal og bratt dal i fjellområdet Denesjkin Kamen (1492 moh). Deretter renner Sosva i sørlig, og senere nordøstlig retning gjennom de vestligste delene av det vestsibirske lavlandet, til den 12 km nord for Gari til slutt løper sammen med Lozva og danner elva Tavda.

Ved bosetningen Sosva, rundt 160 km før munningen, har elva en middelvannføring på 123 m³/s (minimum i mars med 17 m³/s, maksimum i juni med 453 m³/s). Vannstanden i de midtre og nedre delene av elva kan variere med 5-6 meter i løpet av året. I de nedre delene er elva 80-100 m bred, 3 m dyp, og med en strømhastighet på 0,3 m/s. De viktigste sideelvene er Vagran, Turja, Kakva og Ljalja. Sosva er frosset over fra først i november til vårløsningen i april.

Sosva er seilbar på de nederste 333 km, opp til samløpet med sideelva Kakva nær Serov, men regnes for tiden bare som offisiell vannvei på de nederste 160 km, opp til bosetningen Sosva.

Eksterne lenker
---------------

* R-ArcticNET – Et regionalt, elektronisk, hydrografisk datanettverk for den arktiske regionen
* Liste over vannveier i Den russiske føderasjon Arkivert 16. oktober 2012 hos Wayback Machine. (Regjeringsforordning av 19. desember 2002) (russisk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**University of Oklahoma** er et delstatseid, forskningsbasert universitet i Norman i delstaten Oklahoma i USA, med et eget medisinsk lærested ved University of Oklahoma Health Science Center i Oklahoma City, samt et College of Health Medicine i Tulsa.

Universitetet ble opprettet av Oklahoma-territoriets guvernør i 1890, med medisinstudier fra første år og farmasistudier fra 1893. Universitetet har tidvis hatt ledere som har trukekt det i religiøs retning, uten at lærestedet noen gang har knyttet seg formelt til noe kirkesamfunn. Medisin-colleget i Tulsa ble grunnlagt i 1972. Dagens rektor, David Boren, har flere ganger vært demokratisk guvernør i Oklahoma.

Studiene innen meteorologi er særlig viktige, med egne forskningsretninger innen torden- og tornadostudier.

Ved universitetet var det 29 728 studenter (3 726 i Oklahoma City) og 1 719 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 5 110 for studenter folkeregistrert i Oklahoma. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.

University of Oklahomas biblioteksystem har mer enn 4,7 millioner boktitler.

Referanser
----------

1. ↑   orcid.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   old.arl.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   iiif.io[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.crl.edu[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   web.archive.org, besøkt 22. januar 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) University of Oklahoma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) University of Oklahoma – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Zelenogradsk**, (russisk: Зеленогра́дск, tysk: *Cranz*, litauisk: *Krantas*) er en by i Kaliningrad oblast i Russland. Den ligger ved Østersjøen i Samland, nær Den kuriske landtunge, rundt 30 km nord for Kaliningrad. Innbyggertall: 12 509 (folketelling 2002).

Byen er et populært sted for weekendturer for innbyggere i Kaliningrad.

Historie
--------

Stedet hvor dagens Zelenogradsk ligger var opprinnelig en prøyssisk fiskerlandsby, nær Kaup, en prøyssisk by på Østersjøkysten i vikingtiden. Området kom under Den tyske ordens kontroll og ble bosatt av tyskere. Det tyske navnet *Cranz*, opprinnelig *Cranzkuhren*, er avledet fra det gammelprøyssiske ordet *krantas*, som betyr «kysten». 

Stedet forble en liten fiskerlandsby helt frem til 1800-tallet, da landsbyen ble det fremste badeferiestedet på kysten av Østpreussen i Kongeriket Preussen, spesielt etter at det ble bygget en jernbanelinje fra Königsberg (nå Kaliningrad) i 1885. Fra 1816–1895 var den kjent som *das königliche Bad*, eller «det kongelige badested». Til tross for tilstrømningen av turister forble fiskeindustrien sterk, og røkt flyndre var en regional delikatesse. Stedet hadde over 6 000 innbyggere før andre verdenskrig, men hadde ikke bystatus.

Området ble okkupert av Sovjetunionen under andre verdenskrig og deretter annektert som en del av Russland. Byen ble imidlertid lite skadet av krigshandlingene. Den tyske befolkningen flyktet eller ble utvist etter krigens slutt. Landsbyens navn ble endret fra Cranz til *Zelenogradsk* eller «Grønn by» på russisk, og fikk bystatus etter 1945.

Turistindustrien ble vanskjøttet under den kalde krigen og Zelenogradsks ledende rolle ble overtatt av den nærliggende byen Svetlogorsk (tidligere *Rauschen*). Dette har imidlertid endret seg noe siden 1990. Zelenogorsk er blitt mere populært blant russiske ferierende, og mange rike moskovitter eier private hus i området.

  

* Cranz (nå Zelenogradsk) i 1900Cranz (nå Zelenogradsk) i 1900
* Jernbanestasjonen i ZelenogradskJernbanestasjonen i Zelenogradsk

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zelenogradsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Зеленоградск – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Wiskiauten, arkeologisk utgravning fra vikingtiden

  


| * v
* d
* r
Byer i Kaliningrad oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Kaliningrad |
| Flagget til Kaliningrad oblast | Bagrationovsk **·** Baltijsk **·** Gurjevsk **·** Gusev **·** Gvardejsk **·** Krasnoznamensk **·** Ladusjkin **·** Mamonovo **·** Neman **·** Nesterov **·** Oziorsk **·** Pionerskij **·** Polessk **·** Pravdinsk **·** Slavsk **·** Sovetsk **·** Svetlogorsk **·** Svetlyj **·** Tsjernjakhovsk **·** Zelenogradsk | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Aleksandra land** (russisk Земля Александры , *Zemlja Aleksandry*) er en stor øy i Frans Josefs land i Russland. Om en unntar Victoriaøya, som ligger mye lenger vest, er øya den vestligste i Frans Josefs land. 

Det høyeste punktet på øyen er 382 meter. Sundet Cambridge Channel (*Proliv Kambritch*) ligger mellom Aleksandra land og Georg Land.

Øya har to nes som peker sørover på sørkysten, Kapp Lofley og Kapp Ludlow. Et annet nes peker vestover og heter Kapp Mary Harmsworth, det vestligste punktet i det egentlige Frans Josef Land.

Aleksandra land ble navngitt av den østerriksk-ungarske nordpolekspedisjonen til ære for storhertuginne Aleksandra Pavlovna av Russland (1783-1801), som ble erkehertuginne av Østerrike da hun giftet seg med erkehertug Josef, pfalzgreve av Ungarn.

Historie
--------

Den russiske sjøfareren Valerian Albanov av «Svjataja Annet» nådde Kapp Mary Harmsworth på Aleksandra land i 1914 etter en lang og tragisk reise over polisen. Kapp Mary Harmsworth er kalte opp etter konen til Alfred Harmsworth, et medlem av Royal Geographical Society som var hovedsponsor for Jackson-Harmsworth polekspedisjon til Frans Josefs land i 1894.

Nagurskaja er en russisk base som ligger på øyen. Han ble oppkalt etter flypioneren Jan Nagórski, og var en av de viktigste værstasjonene på øygruppen under den kalde krigen. Basen har en 1500 meter lang flystripe på snøen. Et lastefly av typen Antonov An-72 kræsjet da det skulle lande på Nagurskaja 23. desember 1996. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Liu Binyan** (kinesisk: 刘宾雁, pinyin: *Liú Bīnyàn*, født 7. februar 1925 i Changchun i Jilin i Kina, død 5. desember 2005 i East Windsor i New Jersey i USA) var en kinesisk journalist, forfatter og dissident, som er blitt kalt *Kinas samvittighet*.

Liu var journalist ved avisen *Zhongguo qingnian bao* og ble i 1950-årene bemerket for sin kritikk av byråkratiet innen Kinas kommunistiske parti. Under kampanjen mot høyreavvik i 1957 ble han utsatt for angrep fra partiets side og han måtte tilbringe årene 1958-61 på landsbygden. Under kulturrevolusjonen 1966-76 ble han igjen gjenstand for forfølgelser. Han ble rehabilitert i 1979, tre år etter Mao Zedongs død.

I 1980-årene var han aktiv som undersøkende reporter for Folkets Dagblad, der han blant annet avslørte korrupsjon innen stat og parti, men under kampanjen mot borgerlig liberalisering i 1987 ble han angrepet og ekskludert fra kommunistpartiet. Etter 1988 levde han i eksil, blant annet i USA.

Referanser
----------

1. ↑   www.babelio.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000018841, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   news.bbc.co.uk[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  "The 'Conscience of China' is dead", The Times Online, 7 december 2005, lest 2009-09-24.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** CiNii **·** Munzinger (iba)
 |
En **virtuell operatør** er innen telekommunikasjon et teleselskap som benytter en virkelig operatørs nettverk til å produsere teletjenester til sine kunder, og som har egne sentraler og egen teknisk tjenesteproduksjon. En virtuell operatør produserer selv samtrafikk mot andre teleselskap, også overfor den nettoperatøren som eier det nettet som den virtuelle operatøren benytter.

**VNO**, virtuell nettverksoperatør i fastnett (eng.: *Virtual Network Operator*), er en tele- eller internett-tilbyder som tilbyr tjenester som i det alt vesentlige er produsert og generert i en (større) mobiloperatørs nett, men med delvis utplassering og bruk av MVNO-ens utstyr og fibernett for levering av tjenestene.

**MVNO**, mobil, virtuell nettverksoperatør (eng: *Mobile Virtual Network Operator*), er en mobiltilbyder som tilbyr virtuelle nettjenester for mobiltelefoni. Dersom det ikke gjøres noen egen produksjon av tjenester, men alle tjenesteen er produsert av nettoperatøren, snakker vi om at mobiltilbyderen driver videresalg og er videreselger av tjenestene som produseres av en tjenesteleverandør. Et eksempel på dette er Telia-eide Onecall, som er videreselger i Telias nett.

I Norge er TDC Norge og Ventelo eksempel på en MVNO-er, de er virtuelle operatører i nettet til henholdsvis Telia og Telenor. I Norge er Telenor og Telia mobiloperatører (tjenesteleverandører) med egne nett. Telenor er gjennom regulering pålagt å innvilge andre mobilselskaper status som MVNO eller som videreselger. 

Eksempel på en VNO-er, det vil si virtuelle operatører i fastnettet, er Ventelo og NextGenTel, som er virtuelle operatører i Telenors nett.

Se også
-------

* Tjenesteleverandør
* Videreselger
* LLUB
* Telelosji
* Bitstrøm-aksess
* Roaming
* Samtrafikk

Eksterne lenker
---------------

* Eksempel på avtaleverk fra Jara.no
* Lovdata, Ekomforskriften
* Lovdata, Offentlig nett-forskriften
**Liu Binjie** (kinesisk: 柳斌杰; født i september 1948 i fylket Changwu i provinsen Shaanxi i Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker. Han er partisjef for Folkerepublikken Kinas generaladministrasjon for presse og publikasjon og president for Den nasjonale copyrightadministrasjon. Han er også visesjeg for eksekutivbyrået for den nasjonale arbeidsgruppe for «eliminering av pornografi og illegale publikasjoner». 

Liu ble medlem av det kinesiske kommunistiske parti i august 1971. Han har eksamen i utenlandsstudier fra Beijing læreruniversitet og mastergrad i marxistisk epistemologi.

Referanser
----------

1. ↑   Korean Authority File, oppført som 류빈제, National Library of Korea ID KAC201002481[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   China Vitae, oppført som 柳斌杰, China Vitae-ID 3974, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liu Binjie hos China Vitae Rediger på Wikidata
* Liu Binjie's profile at gapp.gov.cn
* Liu Binjie's profile at ncac.gov.cn

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Aage Sund Brusgaard** (født 5. februar 1947 på Mors) er en dansk gårdbruker og tidligere politiker for Fremskridtspartiet.

Han meldte seg inn i Mogens Glistrups parti, Fremskridtspartiet, i protest mot skatter, avgifter og byråkrati tidlig i 1975. Brusgaard var medlem av Morsø kommunestyre 1978–1989 og 1999–2009, medlem av Viborg amtsråd 1981–1988 og medlem av Fremskridtspartiets hovedstyre 1986–1989 og 1998–2001.

Han var valgt til Folketinget fra Viborg amtskrets 1988–1998. Med sitt moderate linje og rolige væremåte ble det Brusgaards oppgave å holde Fremskridtspartiets folketingsgruppe samlet som gruppeformann 1989–1994. Han var medlem av Folketingets miljø- og planutvalg 1990–1994. Etter partispregningen i 1995 var han Fremskridtspartiets formann 1998–2001.

Fremskridtspartiet ble ikke representert i Folketinget etter valget i 2001. Brusgaard satt som 1. viseborgermester i Morsø kommune 2001–2005. I 2005 gikk Fremskridtspartiet tilbake fra tre til ett mandat i kommunestyret, og Brusgaard tok ikke gjenvalg fire år senere. Med dette var han Fremskridtspartiets siste folkevalgte politiker.

Han er sønn av bøndene Henry og Signe Brusgaard på Mors. Etter folkeskole og efterskole gikk han i lære som bilmekaniker, og arbeidet i jordbruket. I 1985 overtok han slektsgården. Han har dessuten patentert en sagbukk, som han har solgt til motorsagforhandlere, og drevet detaljhandel i blant annet arbeidsklær.

Referanser
----------

1. ↑   www.fyens.dk, besøkt 15. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Møller, Erik Bjørn (17. desember 2001). «Stovt morsingbo er blevet træt». *Berlingske* **(dansk)**. Besøkt 5. juni 2014.
3. 1 2 3  «Brusgaard har beholdt sit medlemskort». *Fyens Stiftstidende*. Ritzau. 4. februar 2017. Besøkt 15. juli 2019.
4. 1 2 3 4  «Aage Brusgaard» **(dansk)**. Folketinget. 1998. Arkivert fra originalen 6. juni 2014. Besøkt 5. juni 2014.
5. ↑  «Aage Brusgaard ny formand for Fremskridtspartiet». *Børsen* **(dansk)**. 28. september 1998. Besøkt 5. juni 2014.
6. ↑  «Aage Brusgaard trækker sig som Z-formand». *Politiken* **(dansk)**. Ritzau. 17. desember 2001. Besøkt 5. juni 2014.
7. ↑  «En savbuk væltede Fremskridtspartiet». *Berlingske* **(dansk)**. Ritzau. 6. november 2009. Besøkt 5. juni 2014.
8. ↑  «Fremskridtspartiets siste folkevalgte takker af» **(dansk)**. Mors Portalen. 27. august 2009. Arkivert fra originalen 2. mai 2016. Besøkt 5. juni 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

Portal: Danmark
**Alissa Johnson** (født 25. mai 1987 i Platsburg, New York) er en amerikansk skihopper som representerer Park City Nordic Ski Club.

Hun debuterte internasjonalt med 10.-plass (av 34 deltakere) i et FIS-renn i Rastbüchl (Breitenberg) 19. februar 2003. I kontinentalcupen har hun vunnet ett renn i sommercupen, på Lillehammer 13. september 2008. I vintercupen er hennes beste plassering 4.-plass i Heddal 14. februar 2009. Sammenlagt i kontinentalcupen ble hun nummer 9 i sesongene 2004-05 og 2006-07.

I det første senior-VM for kvinner i Liberec i 2009 ble hun nummer 20 (av 36 deltakere). Under VM på ski 2011 i Holmenkollen kom hun på 20.-plass i normalbakke. Daniela Iraschko vant dette rennet, foran Elena Runggaldier og Coline Mattel.

Alissa Johnson er søster av Anders Johnson, som er aktiv hopper i verdenscupen og kontinentalcupen.

Referanser
----------

1. ↑  Women's Ski Jumping USA: Alissa Johnson Arkivert 15. september 2009 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alissa Johnson – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Alissa Johnson – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Bjørge Worren** (født 18. november 1971) er en tidligere fotballspiller (spiss), nå fotballtrener. To roller han i flere sammenhenger også har kombinert.

Han spilte for Hødd (1.-divisjon) frem til 1994, da han skiftet beite til 2.-divisjonsklubben Volda. Der ble han ikke lenge, for i 1995 gikk han til Hareid, da i 3.-divisjon. Spilte der til og med 1996. Valgte da å bli spillende trener for Larsnes i 4.-divisjon, en rolle han hadde i 1997 og 1998. I 1999 lå Hareid nede og skulle spille i 4.-divisjon for første gang på tre tiår. Worren tok over som spillende trener sammen med Arne Klepp. Gjorde en god jobb selv om det ikke holdt til opprykk. I 2000 var Worren menig spiller for Hareid, og da rykte klubben opp igjen. Også spiss for Hareid i 3.-divisjon i 2001. Var deretter spillende trener for Tjørvåg og Hasundgot, før flere år i Hødd-systemet ventet. Hadde roller som guttetrener, juniortrener og talentutvikler, noe han kombinerte med roller i Sunnmøre Fotballkrets. Senhøsten 2009 ble det klart at Worren igjen skal trene Hareid, nå i 3.-divisjon.

Worren scoret 139 mål på 160 Hareid-kamper, noe ingen andre kan vise til i nyere tid. Er også tidenes mest suksessfulle trener både for Larsnes og Tjørvåg.

Worren er utdannet lærer, og underviser ved Froland Skole. Er idag trener for Froland A-Lag i 5. divisjon.

Han scoret 27 mål på 88 Hødd-kamper, de fleste i 1.-divisjon.

Referanser
----------

1. ↑  Dette er frolands nye fotballtrener Osedalen.org
*Denne artikkelen omhandler epletreet Astrakan. For det russiske distriktet og byen Astrakhan, se Astrakhan*.
Rød Astrakan
**Astrakan** er et treslag. Fruktene som treet bærer er epler. Astrakan er et kraftig og relativt stort epletre. Treet er bredt, gjerne bredere enn det er høyt. De største trærne kan bli ca. 8 meter høye. Blomstringen finner sted meget tidlig. Samtidig med løvspretten utvikler treet blomster med store hvite kronblader. Astrakan er en hardfør tresort som kan dyrkes i nær hele Norden. Treslaget har relativt lang levetid. Det finnes 150 år gamle trær som fortsatt blomstrer.
Astrakan kan ompodes og innpodes i andre sorter.

Frukt
-----

For trær i Norden modner frukten i september måned. 
Frukten er større på yngre trær enn på eldre. På unge trær er frukten gjerne 5,5 cm høy og 6,5 cm bred. Eplenes hud er middelstykk og overflaten er vokset. Kjøttet er hvitt, nesten luktfritt og relativt tørt, men med en fyldig krydret smak og god syrlighet.
Det er dyrket frem ulike sorter Astrakan:

* Klar Astrakan, som har gule epler med enkelte røde prikker.
* Rød Astrakan, som har jevnt røde epler.
* Hvit Astrakan, som har klargrønne epler.
* Gyllenkroks Astrakan, som har epler som gjerne er halvt røde (på solsiden) og halvt gule.

Historie og utbredelse
----------------------

Av navnet antar en at treet stammer fra distriktet Astrakhan nord for Det kaspiske hav.
Treslaget nevnes første gang av den svenske botanikeren Peter Jonas Bergius i en bevart tale fra 1780.
Treslaget fikk utbredelse først i Sverige, Norge og England, men er nå dyrket over hele Europa.
Av utbredelseshistorien og genetikken indikeres at treslaget er svensk og ikke russisk.

Eksterne lenker
---------------

* Fotografi av rød Astrakan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Jan Astor Larsen** (født 30. august 1949 i Oslo) er en norsk journalist og redaktør.

Bakgrunn og virke
-----------------

Larsen engasjerte seg tidlig på venstresiden i norsk politikk, og var i 1960-årene medlem av Sosialistisk Folkepartis ungdomsorganisasjon Sosialistisk Ungdomsforbund. Han gikk på Teisen skole i Oslo, og var den første formannen i SUFs lag på Bryn/Hellerud. Dette laget ble snart et senter for den marxist-leninistiske opposisjonen i organisasjonen. På landsmøtet i 1967 ble Larsen valgt til redaktør for SUFs tidsskrift *Ungsosialisten*. I denne perioden ble bladet det sentrale organet i den unge ml-bevegelsen.

Larsen er fagutdannet som trykker, har arbeidet i barnehage, og arbeidet en tid i ml-bevegelsens trykkeri Duplotrykk.

Senere begynte han som journalist i *Klassekampen*, der han arbeidet fra 1985 til 2001. Som utenriksjournalist i avisen besøkte han en rekke konfliktområder. I 1988 var han blant de første journalistene som kom til den kurdiske byen Halabja nord i Irak, og dokumenterte massakren der 5000 ble gasset til døde, og oppimot 10 000 skadet i Saddam Husseins anfal-offensiv mot kurderne. Den gang opplevde han laber interesse for saken i norsk mediaverden, noe han mener kom av at USA og vesten på denne tiden var allierte med Saddam. I 2009 ble han utnevnt til «æresborger av Halabja» for sin innsats med å dekke katastrofen.

Under rettssaken mot Saddam Husseins fetter Ali Hassan al-Majid («Kjemiske Ali») i Bagdad i 2009 var Larsen vitne.

Larsen var redaktør i LO-bladet *Ledelse og Teknikk*, tidsskriftet til Forbundet for Ledelse og Teknikk, fra 2001 til han ble pensjonist i 2019.

Bibliografi
-----------

* *Indonesia – en ny tiger?* (sammen med Pål Steigan), Internasjonalt utvalg i AKP, Oslo (1995) ISBN 82-992848-5-6

Referanser
----------

1. ↑  Side 23, Hans Petter Sjøli: *Mao, min Mao*, Cappelen (2005) ISBN 82-02-23353-4
2. ↑   Klassekampen 5. februar 2009
3. ↑   Dagsavisen 25. januar 2010
4. ↑   *«Kjemiske Ali» henrettet i Irak*. VG 15. januar 2010.
5. ↑  «Larsen Spesial», omtale i bladet *Ledelse og teknikk* nr. 4 2019, side 20-21

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Erik Svendby** (født 20. april 1954, død 25. oktober 2013 ) var en norsk ishockeyspiller. Svendby spilte 258 kamper på 14 sesonger for moderklubben Storhamar.

Svendby ble Storhamars første målscorer på øverste nivå i Norge. Han scoret i seriepremieren mot Frisk Asker i 1977 da laget fra Hamar Vest tapte 7-4. Erik Svendby er sønn av Henry Svendby, som var vaktmester og sjef i Storhamar ishall. Sønnen Odd Christian Svendby har senere ført arven videre som ishockeydommer, sekretariatssjef og økonomikonsulent i Storhamar Dragons.

Referanser
----------

1. 1 2   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pc00000003693710, besøkt 30. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hamar meninghetsblad[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Svendby – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
* (no) «Silarkivet / Alumni S / Svendby, Erik». Storhamar Hockey. Besøkt 30. august 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Amersham** er en markedsby og et verdslig sogn i Chiltern distrikt i Buckinghamshire, England, 43 km nordvest for London, i Chiltern Hills. Amersham tilhører Londons pendlerområde. Amersham er også lokalisert 24 km fra Aylesbury og 21 km fra High Wycombe.

Amersham er delt i to adskilte områder: Amersham on the Hill (Top Amersham) som ligger ved Amersham stasjon, og Old Amersham som inneholder sognekirken St. Mary fra 1200-tallet og flere gamle puber og overnattingssteder. Området Amersham-on-the-Hill vokste raskt rundt jernbanestasjonen den første halvdelen av 1900-tallet.

Nedtegnelser går tilbake til angelsaksisk tid da den var kjent Egmondesham og da *Domesday Book* ble skrevet rundt 1086 hadde den blitt kjent som Elmodesham.

I 1200 fikk Geoffrey, jarl av Essex, charter for Amersham som tillot ham å holde marked i byen hver fredag, og stormarked (*fair*) den 7. og 8. september. I 1613 ble et nytt charter gitt til Edward, jarl av Bedford, som endret markedsdagen til torsdag og etablerte ved vedtekt stormarked den 19. september.

Referanser
----------

1. ↑  Hunt, J. (2001): *A History of Amersham*. Phillimore. ISBN 1-86077-187-4.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Amersham – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Amershams historie Arkivert 24. desember 2015 hos Wayback Machine.
* Amersham, nyheter og informasjon
* Amersham Town Council Arkivert 1. mars 2021 hos Wayback Machine.
* Fotografier av Amersham og omgivelsene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Mar Mattai-klosteret** er et syrisk-ortodokst kloster i de nordirakiske fjellene, 35 km nordøst fra Ninive eller Mosul. Det ble grunnlagt ca. 361 av en lokal helgen ved navn Mar Mattai (St. Mattias), og regnes som et av de eldste kristne klostre som fremdeles er i bruk.

Nord-Irak var i middelalderen et av sentrene for den syrisk-ortodokse kirke, og klosteret skal i sin blomstringstid ha hatt over 7000 munker. Fra 484 hadde klosterets abbed rang som biskop («av Assyria og Ninive-slettene») og ble i 629 overordnet alle persiske syrisk-ortodokse klostre. Fra 1155 var klosteret setet for den syrisk-ortodokse kirkens mafrian, dvs. kirkens øverste biskop i Perserriket. Klosteret ble delvis ødelagt gjennom flere mongolske og kurdiske angrep fra slutten av 1100-tallet og utover.

I dag har de fleste kristne forlatt området. På grunn av sin store betydning for syrisk-ortodoks kristendom har klosteret fremdeles status som erkebispedømme, som omfatter selve klosteret med landsbyen Merga samt byene Bahzani, Bartalla og Bashiqa. Klosterets abbed er dermed en av Iraks tre syrisk-ortodokse erkebiskoper.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mar Mattai monastery – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjonsside om klosteret

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Monument som markerer det sørligste koreanske punkt.
**Mara-do** (hangul: 마라도, koreansk: Marado) er ei øy vel 8 km sør for Jeju som også er en øy sør for Koreahalvøya, som er 0,3 km² stor. Øya befolkes av vel 90 mennesker, og er en populær turistdestinasjon. Øya knyttes til Jeju med en fergeforbindelse. 

Mara er en del av den administrative enheten Daejeong-eup i Seogwipo, som utgjør den sørlige delen av Jeju. Daejeong-eup består dessuten av øya Gapa-do.

Øyas subtropiske marine habitat er unikt og vernet som naturreservat, og ble klassifisert som sørkoreansk nasjonalmonument nr. 423 (천연기념물 제423호) den 18. juli 2000.

Øya var opprinnelig ubebodd. De første opptegnelser om fast befolkning er fra 1883. På øya finnes det en grunnskole, politistasjon, kirke og et fyrtårn. De 90 innbyggerne fordeler seg på vel 40 husstander. Vel 700 turister er innom øya hver dag.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mara Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jejus offisielle nettsted

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Mappiq** (eller mapiq, mapik, mappik, på hebraisk: מפיק) er et diakritisk tegn som er brukt i det hebraiske alfabet. Det er en del av det massoretiske system for vokaltegn (*niqqud*).

*Mappiq* brukes for å merke bokstaven *he* (og i sjeldne tilfeller *aleph*) for å indikere at bokstaven skal fungere som en konsonant, og at den ikke representerer en vokallyd, i tilfeller der det kunne forventes. Før vokalpunktene ble oppfunnet så brukte man enkelte konsonanter til å representere vokallyder; disse konsonantene kalles *matres lectionis*.

Bokstaven *he* (transkribert *H*) i slutten av et ord (hebraisk skrives fra høyre mot venstre) kan brukes for å representere vokallyden *a*. Når dette gjøres fungerer ikke bokstaven som en konsonant, og derfor skal det bibelske navnet Sakarja (Zekharja) ikke skrives med *H* til slutt (ikke Sakarjah).

Gudsnavnet *Jah* har mappiq (en prikk inne i den siste bokstaven), og dermed skal ikke den siste bokstaven oppfattes som vokallyden *a*, men som konsonanten *H*. Derfor *Jah* og ikke *Ja*.
Butikk i Umeå.
**Lindex** er en svensk motekjede med butikker i Norden, Estland, Latvia, Litauen, Russland, Sentral-Europa og Midtøsten. Lindex selger damekonfeksjon, dameundertøy, barneklær og kosmetikk.

Historie
--------

I 1954 åpnet Ingemar Boman og Bengt Rosell undertøysbutikken «Fynd» i Alingsås. Raskt etter overtok grunnleggerne forretningen «Lindex» i Göteborg som etter hvert gav navn til de etterfølgende butikkene. I løpet av sekstitallet fikk undertøyssortimentet utvidet til dameklær, spesielt jumpers og bluser. Virksomheten ekspanderte og den første Lindexbutikken ble åpnet i Norge. 

I løpet av syttitallet fortsatte Lindex å vokse i Sverige og Norge. Sortimentet ble utvidet til å inkludere kjoler og bukser, og dessuten barneklær. Åttitallet innebar store forandringer for Lindex, med stor ekspansjonen og stort sett all tekstilproduksjonen ble flyttet utenlands. Kjeden prøvde ut nye markeder, som Danmark, Storbritannia og Finland, men mot slutten av åttitallet ble virksomheten fokusert til Sverige, Norge og Finland. I 1993 åpnet de sitt første produksjonskontor i Hongkong og begynte å jobbe med inspeksjoner for å kontrollere at leverandørene ikke benyttet seg av barnearbeid. 

Lindex innledet en storsatsing på 2000-tallet. De utvidet østover, og startet sin ekspansjon i Sentral-Europa gjennom å åpne butikker i de baltiske landene og i Tsjekkia. Det finske børsnoterte selskapet Stockmann kjøpte Lindex i 2007 og tok kjeden inn i det russiske markedet Den første Lindexbutikken åpnet i St. Petersburg i 2008. I tillegg startet man franchisevirksomhet i Midtøsten. Mot slutten av det første tiåret av 2000-tallet er Lindex en av Nord-Europas største motekjeder, med cirka 360 butikker og en omsetning på 5 milliarder.

Modeller
--------

* Høst 2011 – Reese Witherspoon
* Vår 2012 – Gwyneth Paltrow

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lindex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Linderudkollen hoppsenter** er et idrettsanlegg for skihopp beliggende på Linderudkollen i Lillomarka i Oslo. Anlegget består av fem hoppbakker med størrelse K10, K18, K39, K54 og K70, og brukes jevnlig til trening og konkurranse. K39 nyttes til hopping på plast om sommeren. Linderudkollen er hjemmeanlegget til idrettsklubben Østre Aker skiklubb.

I 2009 var Linderudkollen arena for The Arctic Challenge.

Historie
--------

Første bakke ble anlagt 1931, de to største 1965; den minste 1995. Kommunen overtok anlegget fra private idrettslag 1974. Høsten 1977 fikk K39 bakken plastbelegg og etter hvert kom det skitrekk med plastspor. Anlegget ble opprustet 1999, bl.a. med nytt tilløp i den største bakken. Høsten 2017 fikk K70 bakken nytt dobbeltspor av typen Clubtrack fra den tyske produsenten Peter Riedel Sports Technology.

Referanser
----------

1. ↑  «Linderudkollen, Oslo». *Ski Jumping Hill Archive  »  skisprungschanzen.com* **(engelsk)**. Besøkt 19. mai 2019.
2. ↑  «Linderudkollen – Oslo Byleksikon». *oslobyleksikon.no*. Besøkt 13. februar 2020.
3. ↑  «Club Track specialplastic». *peter-riedel.info* **(engelsk)**. Besøkt 13. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* www.skiforeningen.no om Linderudkollen Arkivert 11. november 2005 hos Wayback Machine.
* Linderudkollen Hoppsenter
*

Bildegalleri
------------

* Linderudkollen sett fra Kirkeby.   Chris Nyborg  (2014)Linderudkollen sett fra Kirkeby.   Chris Nyborg (2014)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
**Astove** er en atoll i Aldabraøyene tilhørende Seychellene i Indiahavet.

Navn
----

Øyas navn kan være en forvanskning av det portugisiske *as doze ilhas* («tolv øyer»). Dette var opprinnelig portugisernes navn på Farquhar.

Geografi
--------

To underarter av gekkoarten *Phelsuma astriata* lever på øya
Astove ligger 1 045 km sørvest for Seychellenes hovedøy Mahé. Den er plassert på samme vulkanske fundament som naboøya Cosmoledo. Havet omkring er opp til 4 000 meter dypt. Atollen har en landflate på 6,61 km² og en lagune på 5 km². Lagunen åpner seg mot havet på ett sted, med en 100 meter bred kanal. Atollen er lav, dannet av kalkstein som når en maksimal høyde på fem meter. Sanddynene strekker seg imidlertid opp i 18 meters høyde i nordvest.

Øya er omgitt av korallrev med et rikt marint liv. Plantelivet på øya har likheter med Cosmoledo og de øvrige Aldabraøyene. Det vokser mangrove enkelte steder ut mot lagunen og ved kanalen ut mot det åpne havet. Det finnes sommerfugler, to gekkoarter og en skinkart. Øya har kjempeskilpadde og suppeskilpadde yngler der. Fuglelivet består av gråbukbrillefugl, souimangasolfugl, gassercistussanger, hvitbrystkråke, krabbehegre, kuhegre, silkehegre og gråhegre. På grunn av introduserte arter er det lite fugleliv på Astove.

Astove hadde i 2013 en bestand på 20 kjempeskilpadder.

Historie
--------

I 1895 ble det forsøkt å sette i gang fiskerivirksomhet fra Astove, uten at det ble varig. Deler av øya ryddet til dyrking av mais, det ble drevet hagebruk og det ble plantet kokospalmer. Astove hadde guanoforekomster og fram til 1960, da ressursene nesten var uttømt, ble det tatt ut mer enn72 000 tonn guano.

Forvaltning
-----------

Øya regnes som en del av De ytre øyene i Seychellene, også kalt Outer Islands eller Zil Elwannyen Sesel.

Samfunn
-------

Folketellingen i 1971 viste ni innbyggere. Øya er siden avfolket og det var per 2015 ingen fastboende.

Astove eies av den seychelliske stat og forvaltes av det statlige selskapet Islands Development Company.

Referanser
----------

1. 1 2  «History» Arkivert 4. mars 2018 hos Wayback Machine. Islands Development Company. Lest 4. mars 2018.
2. 1 2  «Location and topography» Arkivert 4. mars 2018 hos Wayback Machine. Islands Development Company. Lest 4. mars 2018.
3. ↑  «Flora and fauna» Arkivert 19. mars 2016 hos Wayback Machine. Islands Development Company. Lest 4. mars 2018.
4. ↑  Justin Gerlach, Gérard Rocamora, Julie Gane, Kevin Jolliffe og Linda Vanherck: «Giant Tortoise Distribution and Abundance in the Seychelles Islands: Past, Present, and Future», *Chelonian Conservation and Biology*, bind 12, nr. 1, 2013, s. 74 og 80.
5. ↑  Schedule 1, *Constitution of the Republic of Seychelles*. WIPO.
6. ↑  *Geografisk leksikon. 5: Norge–Steppe*, Oslo: Cappelen, 1982, s. 308. Fulltekstutgave fra Nasjonalbiblioteket.
7. ↑  «The Creation of the Islands Development Company» Arkivert 4. mars 2018 hos Wayback Machine. Islands Development Company. Lest 4. mars 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Turid Øversveen** (født 30. januar 1953) er en norsk filmprodusent og programleder.

Programleder på TV
------------------

For NRK jobbet hun med Ivar Dyrhaug i barneprogrammet Halvsju fra 1980-82. Etter et kortvarig virke i Janco Vision i 1983 og Radio Motor med blant andre Tande P. i 1984, ledet Øversveen sammen med Rita Westvik TV-programmet Lørdagssirkuset høsten 1985. I 1986 ledet hun Nitimen, samt innsamlingsaksjoner som *Røde fjær* for kreftsaken med Odd Grythe, før hun med Bjarte Ytre-Arne ledet Blikkbåx på NRK. Med Øystein Bache ledet hun prateprogrammet Hotell (TV-program) i 1990. For NRK2 deltok hun i Direkte lykke. Med Frode Alnæs fant hun 15 000 norske faddere for TV 2-aksjonen *Ei hand å holde i* i 1997.

Produksjon
----------

Øversveen begynte i New Deal (reklamebyrå) med Håkon Øverås for å produsere reklamefilmer. De fikk priser for en reklamefilm for VG og Gullruten for Gullfisken-promoen «Bohem» i 1999, sammen med Hans Petter Moland, Ingvar Moi, Eivind Moe og Ivar Vereide. Året etter fusjonerte byrået med Marius Holst og Pål Sletaune til reklame- og spillefilmsbyrået *4 1/2 Film*. 
Hennes spillefilmdebut var Amatørene i 2001.

Filmografi
----------

* 2001: *Amatørene*
* 2002: *Øyenstikker*
* 2003: *Arven*
* 2003: *Dogville*
* 2005: *Naboer*
* 2007: *Vinterland*
* 2008: *Lønsj*
* 2011: *Babycall*
* 2012: *Uskyld*

Diskografi
----------

* *Espen + Ann-Mari = sant* (1982), med Ivar Dyrhaug

### Deltar på

* Siemens: *Hus har vinduer* (1984)
* Radio Aktiv: *Radio Aktiv – Glade låter* (1988)
* Fag og kultur: *Fra saga til CD 9A og 9B* (1998)

Annet
-----

Øversveen er gift med skuespilleren Bjørn Floberg.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 447999[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Se profil på Internet Movie Database

Eksterne lenker
---------------

* (en) Turid Øversveen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Turid Øversveen på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Turid Øversveen hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
***Astral Chain*** er et actionspill utviklet av PlatinumGames og publisert av Nintendo til Nintendo Switch. Det er regissert av Takahisa Taura, hoveddesigneren for *Nier: Automata*, og utviklet under tilsyn av Hideki Kamiya, skaperen av *Devil May Cry* og *Bayonetta*, og mangategneren Masakazu Katsura. Det ble utgitt internasjonalt 30. august 2019.

Spillet har fått generelt positiv mottakelse og har en snittscore på 87/100 på Metacritic. Det har solgt over én million kopier per desember 2019.

Handling
--------

Astral Chain er et eventyrspill hvor spilleren skal påta seg rollen som en detektiv fra politiets arbeidsgruppe kalt «Neuron» som skal løse saker og undersøke hendelser som finner sted i «The Ark».

Gjennom å utforske «The Ark» og stille spørsmål, eller undersøke bevis som kan gi ledetråder, er en del av etterforskningen. I løpet av spillet kan spilleren også få tilgang til «Astral Plane» et inter-dimensjonalt område hvor de må krysse farlig terreng, fikse logiske gåter og kjempe mot forskjellige fiender. Neuron-medlemmer kan bruke «Legion» som kommer i forskjellige former, og har ulike evner som brukes til å løse puslespill eller bekjempe fiender. Spilleren begynner spillet med sverd-legionen, og fanger de andre fire «legioner» i løpet av spillet. Legioner kan byttes når som helst i løpet av kampene.

Spillet har fire innstillinger for vanskelighetsgrad, og kan bytte mellom forskjellig vanskelighetsgrad etter hvert enkelt kapittel. Tidligere fullførte kapitler kan også åpnes, og spilles på nytt hvis spilleren ønsker det. Spilleren kan også gå tilbake til tidligere områder for å vedlikeholde og tilpasse «legionene» sine, tilpasse karakteren, eller samhandle med andre Neuron-medlemmer i løpet av spillet.

Referanser
----------

1. ↑  «Astral Chain reviews». Metacritic. Besøkt 4. februar 2020.
2. ↑  «Earnings Release for the Nine-Month Period Ended December 2019» (PDF). *Nintendo*. 30. januar 2020. Besøkt 4. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Astral Chain* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Astral Chain* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Astral Chain* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Astral Chain* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Astral Chain* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Astral Chain* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Astral Chain* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Astral Chain* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Slepebåtene Siem Danis og Island Pioneer ved Aukra Bruks kai
**Aukra Bruk** er et skipsverft som ligger på øya Gossen i Aukra kommune i Møre og Romsdal fylke. Aukra Bruk ble stiftet i 1949. Aukra Bruk har etter hvert skiftet navn til **Aukra Industrier** (1986), **Aker Aukra** (2001) og nå senest **Vard Aukra**. Skipsverftet er en del av Fincantieri konsernet. Et stort antall skip har blitt bygget ved Aukra Bruk - alt fra fiskefartøy og bilferger til off-shoreskip, kjemikalietankere og lasteskip av diverse slag.

Skip bygget på verftet
----------------------

*Listen er ikke fullstendig*
Navn (Bygg nr)

* Trio
* Nautik (1)
* M/K Storsund (2)
* Nordstar (33)
* Osco Cecilia
* Osco Beduin
* Anne Viking
* Ragna Viking
* Nopal Norte
* Ottar Birting
* Nordfjord
* Stavnes
* Vesturvón
* Smøla
* Innvik

Referanser
----------

1. ↑  «*Vard Locations*». Arkivert fra originalen 3. februar 2014. Besøkt 29. januar 2014.
2. 1 2 3 4 5 6  Sjøhistorisk database: *Aukra Bruk A/S,* Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.