recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Super Quick*** er et norsk gameshow og pengespill som gikk på TVNorge fra 1993 til 1995. Jarl Goli og Ingrid Martens Larsen var programleder den første tiden, deretter Benny Borg (sammen med Larsen). Programmet ble lansert av Quicklotteriene i samarbeide med TVNorge og ble delvis skapt som et mottrekk til TV 2s «TV-flax» i programmet *Scene 2*. Programmet ble sendt på torsdager.

Inntektene gikk til veldedige organisasjoner, blant annet Norges Handikapforbund.

Konsept
-------

I dette gameshowet kunne deltakerne vinne store pengesummer, forutsatt at man hadde kjøpt skrapelodd til 10 kr per stk. Kjøpte man skraplodd uten TV-symboler var topp-premien på 250 000. Skrapte man frem tre TV-symboler så kunne man sende en gjenparten av loddet til Quick og man ble med i en trekning om en plass i studio under programmet. Da var man garantert minst en premie og man hadde en mulighet til å vinne en jackpot av ubegrenset størrelse. Hver sending inneholdt flere konkurranser. En av dem var den såkalte «pengedusjen» der to stykker skulle forsøke fange så mange pengesedler som mulig innenfor en gitt tidsramme. Programmet inneholdt også underholdningsinnslag fra norske artister.

Etter 25 sendinger vant en person hovedgevinsten på 4,2 millioner kr.

Programmet var nær ved å bli stanset av Justisdepartementet like før premieren på grunn av uklarheter rundt lotteriet.

Avvikling
*Super Quick* ble avviklet i juni 1995, men deler av spillet ble i en kort periode videreført i programmet *Ta kvelden*, som hadde oppstart høsten 1995.

Seertall og mottagelse
----------------------

Programmet hadde jevnt over gode seertall. Premieren ble sett av 351 000.

VGs TV-anmelder var hard og omtalte premieren som «forferdelig dårlig» og at det var «surr og rot fra ende til annen». Aftenpostens kritiker poengterte noe av det samme og mente programmet burde ha gjennomgått en generalprøve før det gikk direkte på lufta.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Aftenposten - TVNorge satser på nytt lotteri (17.12.1992, s.2)
2. ↑  Aftenposten Aften - Bennys debut (6.1.1994, s.21)
3. ↑  Quicklodd - Om Quicklotteriene Arkivert 2. juni 2016 hos Wayback Machine. (besøkt oktober 2015)
4. ↑  Aftenposten weekend - Fikk jackpot på TVNorge (30.7.1993, s.9)
5. ↑  Aftenposten - Super Quick blir revurdert (30.12.1992, s.4)
6. ↑  Aftenposten, red. (1993). *Hvem Hva Hvor 1994* **(norsk)**. Schibsted. s. 314.  [Kapittel: Gameshow og sjekking]
7. ↑  VG - TV-børsen (19.01.1993 - Side: 51)
8. ↑  VG - QUICK-START BLE BARE ROT (15.01.1993 - Side: 40)
9. ↑  Aftenposten - Høyt spill og fullt kaos (15.1.1993, s.13)
Konferansedeltakere: Lorenz Bock, Viktor Renner, Franz Suchan, Hermann Lüdemann, Rudolf Katz, Hinrich Wilhelm Kopf, Justus Danckwerts
Ministerpräsident Peter Altmeier på Rittersturzkonferansen
Minnesmerke over Rittersturzkonferansen i Koblenz
**Rittersturzkonferansen** var en konferanse som ble avholdt fra 8. til 10. juli 1948 på utsiktspunktet Rittersturz i Koblenz i Rheinland-Pfalz i Tyskland. Deltakere var ministerpresidentene fra de elleve vesttyske delstatene. Konferansens tema var Frankfurtdokumentene som de samme ministerpresidentene 1. juli samme år hadde mottatt fra okkupasjonsmaktene med anbefalinger for grunnleggelsen av en ny og demokratisk tysk stat.

Vedtakene på konferansen ble siden kalt Koblenzbeslutningene. Det ble bestemt å slå sammen de tre vestlige okkupasjonssonene til Forbundsrepublikken Tyskland. Dermed ble det også skapt et skille mot den sovjetiske sonen, men det ble foreløpig ikke ansett som mulig å oppnå en fullstendig samling av Tyskland.

Den nye staten skulle ikke opprettes ved en forfatningsforsamling slik okkupasjonsmaktene hadde foreslått, men etableres gjennom et parlamentarisk råd bestående av representanter fra landdagene. For å unngå en ytterligere utvidelse av kløften mellom øst og vest ble heller ikke ordet *forfatning* (tysk: Verfassung) brukt. Isteden brukte man ordet Grundgesetz (norsk: Grunnlov). Den nye grunnloven skulle ratifiseres av delstatsparlamentene.

Grundgesetz ble vedtatt 23. mai 1949 og ministerpresidentene kom på nytt sammen 26. og 27. august 1949 for å innkalle Forbundsdagen og Forbundsforsamlingen. Dermed var statsdannelsen formelt fullført. Ministerpresident Peter Altmeier proklamerte at grunnleggelsen av staten kun var et skritt på veien til en fullstendig gjenforening av Tyskland.

Berghotel hvor konferansen ble holdt, måtte rives i oktober 1972 som følge av rasfare. Det er oppført et minnesmerke på stedet som består av tre søyler, som tolkes som symboler for de tre vestlige sektorer. Søylene heller svakt i østlig retning hvor den manglende fjerde del av landet da befinner seg. Etter en annen oppfatning skal søylene symbolisere maktens tredeling: den lovgivende, den utøvende og den dømmende.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rittersturz-Konferenz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Rittersturz-Konferenz – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Delstatsarkivforvaltningen Rheinland-Pfalz

Portal: Tyskland
Eastern & Oriental Express i Malaysia underveis fra Singapore til Bangkok
**The Eastern & Oriental Express** er navnet på et luksuriøst passasjertog som trafikkerer en gang ukentlig (pr. 2005) mellom Singapore og Bangkok - men også forlengelser som omfatter andre destinasjoner i det nordlige Thailand inkludert Chiang Mai står på selskapets rutetabell. Togreisen er et «produkt» som har den sagnomsuste Orientekspressen som forbilde.

Fra Singapores *Keppel Road station* går toget (2005) på onsdager. Ettersom dette er et turisttog, varierer stoppesteder noe. Men ruten er i prinsipp slik:

Singapore – over Johorstredet og inn i Malaysia, stans i hovedstaden Kuala Lumpur – (ekskursjon til Penang) – over grensen til Thailand, via Ban Pong der det gjerne gjøres en avstikker til Kanchanaburi ved elven Kwai (ekskursjon, båttur på elva) – Bangkok.

Kilder
------

* The Society of International Railway Travellers: Eastern & Oriental Express Besøkt 8. november 2019
* Fox News: History, glitz on Eastern & Oriental Express train *(publisert 11, juli 2012)* Besøkt 8. november 2019

Eksterne lenker
---------------

(en) Eastern and Oriental Express – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Belmond: Eastern & Oriental Express (offisielt nettsted) Besøkt 8. november 2019

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Ritornell** (eller *refreng*) er den delen av en rondo som avbrutt av kontrasterende mellomspill gjentas flere ganger i løpet av musikkstykket. Mellomspillene kalles også for kuplett.

I barokkens solokonserter snakker man ofte om *ritornellform* som en oppdeling i tutti- og soloavsnitt. Dette var en form framfor alt Vivaldi gjorde populær. Orkesteret (tutti) åpner konserten med en ritornell som inneholder de musikalske hovedidéene, etterfulgt av en solistseksjon. Orkesteret spiller ritornellen i ulike tonearter og varianter, oftest forkortet. Mellom orkesterets tutti-partier spiller solisten virtuose solostrofer slik at mønsteret blir *tutti-solo-tutti-solo-tutti*. Bare sluttritornellen gjentar i noen tilfeller hele ritornellen. I ritornellene er rekkefølgen av toneartene oftest tonika – dominant – tonikaparallell – tonika, og i moll tonika – dominant (eller molldominant) – tonikaparallell. Solodelen står i tydelig kontrast til ritornellen ved at den ofte bare ledsages av en generalbass med den harmoniske funksjon å modulere til ritornellens neste toneart.

Opprinnelig ble *ritornell* brukt om tidlige italienske folkesanger med trelinjers strofer med rim på formen A-B-A.

Litteratur
----------

* Dagmar Glüxam: «Ritornell» i *Oesterreichisches Musiklexikon*. Onlineutgaven, Wien 2002 ff. ISBN 3-7001-3077-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |
**Det norske Oldskriftselskab** var en forening som arbeidet for å utgi norrøne kildeskrifter og vitenskapelige avhandlinger om Norges eldre historie.

Historie
--------

I 1849 hadde det blitt opprettet en forening kalt Foreningen til norske Oldskrifters Udgivelse, som gikk inn for å utgi kildeskrifter til eldre norsk historie. Men etter noen år gikk denne foreningen i dvale. I 1861 ble virksomheten fornyet under navnet «Det norske Oldskriftselskab». Initiativtakerne var Sophus Bugge, Rudolf Keyser, P. A. Munch, Nicolay Nicolaysen, Siegwart Petersen, Oluf Rygh og Carl Richard Unger. I årene 1862–1868 utga selskapet *Samlinger*, som inneholdt utgaver en rekke viktige kildeskrifter. Selskapet ble oppløst i 1900.

Samtidig med selskapets virksomhet ble norrøne kildeskrifter også utgitt av Universitetet i Christiania (som universitetsprogrammer) og av Kildeskriftfondet i Riksarkivet.

Utgivelser
----------

* *Gammel norsk Homiliebog* (1862–64)
* *Heimskringla* (1863–68)
* *Maríu saga* (1869–71)
* *Kongunga sögur* (1869–73)
* *Gunnlaugs saga ormstungu* (1862)
* *Norrøne Skrifter af sagnhistorisk Indhold* (1862–73)

Litteratur
----------

* *Norsk historisk videnskap i femti år*. Kristiania: Grøndahl & Søn. 1920.
**Det 28. Norgesmesterskapet i bandy for damer** ble vunnet av Stabæk etter finaleseier 5-4 etter spilleforlengning mot Nordre Sande. Nordre Sande vant seriespillet. Stabæks Beate Bjølgerud Nygaard ble kåret til årets spiller.

Dette var første sesongen hvor dameserien ble spilt på stor bane og med ni spillere på hvert lag. Tidligere hadde turneringen blitt avholdt med 7er-bandy på liten bane eller som rinkbandy.

Tabell
------

| # | Lag | K | S | U | T | Mål | ± | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Nordre Sande/Drammen | 8 | 7 | 0 | 1 | 67–36 | 31 |  **14**  |
| 2 | Stabæk | 8 | 7 | 0 | 1 | 57–21 | 36 |  **14**  |
| 3 | Ready | 8 | 3 | 0 | 5 | 28–51 | −23 |  **6**  |
| 4 | Bergen | 8 | 2 | 0 | 6 | 40–76 | −36 |  **4**  |
| 5 | SSK/MIF/DBK | 8 | 1 | 0 | 7 | 44–52 | −8 |  **2**  |

Finale
------

11. mars 2011, Marienlyst stadion, Drammen, 90 tilskuere.

**Nordre Sande** – **Stabæk** **4 – 5** eeo. (3-2)

Målscorere Nordre Sande: Hanne Teigstad 2, Lene Aamot, Amanda Jahnsen.  

Målscorere Stabæk: Beate Bjølgerud Nygaard, Christine Røde Brenne, Ebba Nordahl, Maria Skavhaug, Vibeke Tonning.

Dommere: Rohit Saggi og Andre Bergstrøm, begge Drammen Bandy.

Norgesmesterne
* Grete Andersen
* Heidi Tho
* Vibeke Tonning
* Maria Rose
* Ebba Nordahl
* Heidi Skovlund
* Maria Skavhaug
* Siri A. Stette
* Nina Førland
* Christine R. Brenne
* Hanne A. Larsson
* Beate B. Nygaard
* Ida Weyer-Larsen

Eksterne lenker
---------------

* Tabell.
* NM-finalene i bandy 2011.

| * v
* d
* r
Norgesmesterskapet i bandy for damer |
| --- |
| Bandy | 
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023

 | Norges flagg |
**Liverpool-Manchester-derbyet** er mellom Englands to mest suksessfulle klubber, Liverpool FC og Manchester United FC har en rivalisering som har vart lenge. Det er kun åtte spillere som har gått på en direkte spillerovergang mellom klubbene, fire spillere hver vei, og den så langt siste overgangen er Phil Chisnall gikk fra Manchester United til Liverpool i april 1964 for en daværende overgangssum på ₤ 25 000.

Rivaliseringen har sine røtter i byrivaliseringen mellom Liverpool og Manchester som er Nord-Englands to største byer og Liverpool og Manchester United er også Englands to mest suksessfulle fotballag, noe som gjør at de alltid kniver om å vinne trofeer for og være størst. Begge har store byrivaler i Everton og Manchester City, men de kampene blir utranket av kampene mellom Liverpool og Manchester United.
Manchester United er også rivaler med Leeds United og Arsenal, men ingen av dem kan måle seg med hatet mellom Liverpool og Manchester United.

Totalt i alle typer kamper er 203 kamper spilt mellom klubbene og slik er stillingen i innbyrdes resultater:

* Manchester United 80 seiere, Liverpool FC 66 seiere og 57 uavgjort (oppdatert 20. oktober 2019).

Etter 11. oktober 2017 er denne rivaliseringen forbigått den av El Clásico, dette på bakgrunn av at tv-rettighetene fra England nå strekker seg over hele verden. Det har også vært spekulert i at den nedadgående populariteten til Cristiano Ronaldo samt Neymar sin overgang til PSG kan være deler av grunnen. 

Den spilleren som har spilt i flest Liverpool-United-derby er den tidligere walisiske midtbanespilleren fra Manchester United, Ryan Giggs, som spilte hele 48 kamper mot Liverpool. Ser man på toppscorere i disse rivaliseringene så deler Steven Gerrard fra Liverpool pallplassen med George Wall og Sandy Turnbull[] fra Manchester United. Alle tre spillerne står med 9 mål i en av verdens mest populære derby.

Eksterne lenker
---------------

* Liverpools hjemmeside
* (en) LFCHistory.net: Opposition team – Manchester United LFCHistory.net (effective offical stats of Liverpool FC)
* Manchester Uniteds hjemmeside
* (en) The Website of dreams: Opponents – Liverpool FC StretfordEnd – Manchester United official ststistics website.

  


| * v
* d
* r
Liverpool Football Club |
| --- |
| 
* Historie
* Meritter
* Managere
* Sesonger
* Rekorder og statistikk
* Akademi
* Inneværende sesong

 |
| Arenaer | 
* Anfield
* Melwood
* *Stanley Park Stadium*

 |
| Rivalerier | 
* Merseyside-derby
* Manchester United rivaleri

 |
| Tragedier | 
* Heysel-tragedien
* Hillsborough-tragedien

 |
| Supportere | 
* Spirit of Shankly
* Liverpool FC Supporters Club Norway (*The Kopite*)

 |
| Media | 
* LFC TV
* *Being: Liverpool*
* *Liverpool (video spill)*
* *Well Red magazine*

 |
| Relaterte artikler | 
* AFC Liverpool
* The Boot Room
* Fenway Sports Group
* Liverpool Ladies FC
* Spice Boys
* The Kop

 |
| Sesonger | 
* …
* 2009–10
* 2010–11
* 2011–12
* 2012–13
* 2013–14
* 2014–15
* 2015–16
* 2016–17
* 2017–18
* 2018–19
* 2019–20
* 2020–21
* 2021–22
* *2022–23*

 |
| 
* **Kategori**
* **Commons-side Commons**

 |
***...Po prozvisjtsju Zver*** (originaltittel: *…По прозвищу «Зверь»*) er en sovjetisk film fra 1990, regissert av Aleksandr Aleksandrovitsj Muratov.

Handling
--------

Savelij Govorkov er medlem av en militær spesialstyrke, med kallenavnet «The Beast» som vender tilbake til Sovjetunionen etter Den afghansk-sovjetiske krig. Sovjetunionen befinner seg nå midt i Perestrojka, og en gruppe kriminelle forsøker å tjene mest mulig penger på dette. En av de kriminelle, Alik (spilt av Boris Sjtsjerbakov) blir bedt av sin tilsynelatende kjæreste Larisa om å ansette Govorkov som hennes livvakt, på grunn av hans ærlige personlighet og likhet med broren hennes - som tidligere ble drept i Afghanistan.

Men Savelij er uvillig til å leve en slik korrupt livsstil, og nekter først å ta i mot tilbudet. Men senere sier han seg enig, etter å ha vært vitne til hvor urettferdig Larissa blir behandlet. En ekstremt hissig og misunnelig Alik gir Savelij ordre om å gi Larissa beskyttelse døgnet rundt, med bare ett unntak: En mystisk professor som hun besøker hver tirsdag, og kommer gråtende tilbake fra hver gang.

Ting går i utgangspunktet greit for Savelij til Larisa, frem til hun narrer ham en dag og går på en kino - som hun stikker av fra. Men hun sender ham deretter en melding gjennom Ricardos (Aliks håndlanger) som sier at hun ønsker å gifte seg med Ricardo, og rømme sammen med ham til Italia. I tillegg får Govorkov også vite at hans tidligere bestevenn fra militæret, Victor Varlamov (også ansatt av Alik) nå er ettersøkt for drap, etter at han drepte en annen mann ved et uhell, samtidig som han forsøkte å beskytte Alik fra å bli drept.

Skuespillere
------------

* Dmitrij Pevtsov som Savelij Govorkov
* Tatjana Skorokhodova som Larisa
* Boris Sjtsjerbakov som Alik
* Jurij Nazarov som fengselsbetjent
* Lev Prygunov som Ugrjumov
* Igor Jasulovitsj som Danilin
* Vladimir Anikin som Viktor Sergejevitsj Varlamov
* Aleksandr Arzjilovskij som Arsjin
* Armen Dzjigarkhanjan aom King
* Viktor Filippov
* Andrej Grinevitsj
* Vladimir Samojlov som Vladimir Andrejevitsj

Referanser
----------

1. ↑  ...По прозвищу «Зверь» (1990)
2. ↑  Вышли, но не дошли

Eksterne lenker
---------------

* (en) *...Po prozvisjtsju Zver* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (nl) *...Po prozvisjtsju Zver* på MovieMeter Rediger på Wikidata
***Rivalen*** er en norsk TV-film, regissert av svenske Hans Dahlin. Manuset ble skrevet av Klaus Hagerup, etter en idé av Kirsten Sørlie. *Rivalen* ble sendt i *Fjernsynsteatret* 15. desember 1970.

Handling
--------

Filmen handler om en enslig far og hans sønn. En selskapslek på sønnens 21-årsdag utvikler seg til det endelige oppgjøret mellom de to.

Syn
---

Jo Ørjasæter bedømte filmen slik i boka *Fjernynsteatret : til glede og forargelse*:

> Kjernen i teksten var det problemfylte og innviklede forholdet mellom en enslig far og hans sønn. Spennende nok, og utmeislet i atskillige virkningsfulle enkeltscener, men helheten falt fra hverandre, for innimellom gikk stykket seg vill i detaljer som virket betydningsfulle uten å være av større betydning. Til en viss grad ble oppsetningen reddet av et ypperlig spill i de to rollene, med Arne Lie og Klaus Hagerup selv.
> 
> 
>

Rolleliste
----------

* Arne Lie - *Anker*
* Klaus Hagerup - *Jan*
* Svein Scharffenberg - *Svein*
* Eva von Hanno - *Rita*
* Marit Hamdahl - *Nina*
* Anne-Mari Dahle - *Serveringsdamen*

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  *Fjernsynsteatret* 15. des. 1970 - *Rivalen* på tv.nrk.no
2. ↑   Ørjasæter, Jo: *Fjernsynsteatret - til glede og forargelse* Oslo, Ad notam Gyldendal, 1994, s. 206 ISBN 8241704224

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rivalen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Masaru Nagaoka** (japansk: *長岡　勝*) (født 6. august 1962 i Otaru) er en japansk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1979-1990.

Han deltok i junior-VM i Mont-Sainte-Anne i 1979 og Örnsköldsvik i 1980, og fikk 27. og en sterk 4. plass. I VM i skiflyging i Oberstdorf i 1981 ble han nummer 48 av 50 deltakere. Samme år ble han japansk juniormester i både stor og normalbakke. Han deltok i universiaden i Sofia (Borovets) i 1983 og Belluno i 1985, og kom på 16. og 12. plass. I lag-VM i Engelberg i 1984 var han på Japans lag som ble nummer 13 og nest sist.

Nagaoka deltok i OL i Sarajevo i 1984 og Calgary i 1988, med 22. plass i normalbakken i 1984 som beste individuelle plassering. I løpet av sju sesonger greide han bare tre ganger å komme blant de 15 beste i verdenscuprenn og ta poeng i verdenscupen. Alle gangene var i 1987, der 8.-plassen i normalbakken i Sapporo 24. januar 1987 var hans beste resultat og bidro til at han ble nummer 37 sammenlagt sesongen 1986/87. Hans beste sammenlagtplassering i den tysk-østerrikske hoppuka var 58. plass i 1982/83.

OL-plasseringer:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| År | 1984 | 1988 |
| Sted | Sarajevo | Calgary |
| Stor bakke | 43 | 48 |
| Normalbakke | 22 | 25 |
| Lagkonkurranse |  | 11 |

Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1979/80 | 1980/81 | 1981/82 | 1982/83 | 1986/87 |
| Plassering | 68 | 66 | 58 | 69 | 79 |

Referanser
----------

1. ↑  Sports Reference: [Masaru Nagaoka (olympiaresultater, besøkt 20. juni 2017) Arkivert 14. desember 2012 hos Wayback Machine.
2. 1 2 3 4 5  Adam Kwieciński: Masaru Nagaoka[*død lenke*] (hoppresultater, besøkt 20. juni 2017)
3. ↑  Japans skiforbund: Skiresultater 1981, nasjonale mesterskap (besøkt 20. juni 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Masaru Nagaoka – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Masaru Nagaoka – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Masaru Nagaoka – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Apache-lisensen** (eller ASL) er en programvarelisens utviklet av Apache og benyttes av alle Apache-prosjekter. Den ble først utviklet for Apache HTTP webserver i 1999. I motsetning til copyleft lisensene som er restriktive i hva man kan gjøre med programvaren, så er Apache-lisensen en såkalt "permissive" lisens, i samme familie som BSD-lisensen og MIT-lisensen. Dette har gjort den attraktiv i kommersielle prosjekter i og med at man ikke risikerer å måtte åpne opp all sin egen programvare som følge av at man tar ibruk ASL-lisensiert programvare.

Et eksempel på dens popularitet er at Microsoft i 2009 valgte å open-source egne prosjekter under ASL istedenfor sine egne Ms-PL og Ms-RL. Et annet eksempel er at Oracle i 2011 valgte Apache og Apache-lisensen for OpenOffice når de besluttet å ikke selv fortsette satsingen. Nok et eksempel er Citrix sin flytting av CloudStack til Apache

Versjoner
---------

Det er versjon 2.0 som er den gjeldende versjonen som skal benyttes i dag. Den originale versjonen var 1.0 og det finnes en versjon 1.1 fra 2000.

Se også
-------

* GNU General Public License
* MIT-lisensen
* BSD-lisensen

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**«Diana»** er en sang skrevet og gjort berømt av Paul Anka i 1957, angivelig inspirert av en highschool-venn av Anka med navn Diana Ayoub. I et intervju med NPRs Terry Gross i 2005 hevdet han at den var inspirert av ei jente i hans kirke, som han knapt kjente.

Anka spilte sangen inn i mai 1957 i Dan Costa studio i New York.

Den originale innspillingen med Paul Anka fra 1957 nådde førsteplassen på Billboard Best Sellers In Stores-listen (selv om den ikke klatret høyere til en andreplass på Billboards sammensatte Top 100-liste) og har angivelig solgt i mer enn ni millioner eksemplarer. «Diana» ble også # 1 på R&B Best Sellers-listen.

Etter å ha underskrevet kontrakt med RCA Records gjeninnspilte Anka «Diana», sammen med mange andre hits, i 1963. Alle dise versjonene ble også utgitt på italiensk på en spesial-LP.

Coververversjoner av sangen har blitt gjort utallige ganger:

* Ricky Martin fremførte en duett med Anka selv på albumet *Amigos*
* Horror punk-bandet The Misfits spilte inn en versjon. Den ble utgitt på albumet *Project 1950*.
* En annen duett med Anka og den berømte italienske sangeren og entertaineren Adriano Celentino stammer fra 2006. En ny italiensk tekst ble skrevet av Giulio Rapetti (kjent som Mogol).

Svensk versjon
--------------

Den svenske tittelen er identisk med originaltittelen.

### Innspilling

* Per-Olow, Marcus Österdahls kör och orkester. Utgitt på singlen Karusell KFF 738 i 1968.

Norsk versjon
-------------

Øistein Orme har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er også «Diana».

### Innspillinger

* Øivind Johannessen. Utgitt på singlen Triola TN  i 1975.
* Fryd & Gammen. Utgitt på CD-albumet *Bare … Fryd & Gammen* (Nye Massemedia NMRCD 9404) i 1994

Listeplasseringer
-----------------

| Liste (1957) | Høyesteplassering |
| --- | --- |
| USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 1 |
| USAs flagg Billboard R&B Singles-listen | # 1 |
| Canadas flagg Canada | # 1 |
| Storbritannias flagg Storbritannia | # 1 |
| Australias flagg Australia | # 1 |

Referanser
----------

1. ↑  *Paul Anka doesn't live here anymore: Part 1* Arkivert 27. september 2010 hos Wayback Machine. *paulanka.com*
2. ↑   Paul Anka, History of Rock and Roll. (URL accessed May 14, 2006)
3. ↑  Whitburn, Joel (2004). *Top R&B/Hip-Hop Singles: 1942-2004*. Record Research. s. 32.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MusicBrainz
 |
**Diana Andreea Renţea** (født 14. desember 2002) er en rumensk alpinist som representerer klubben Asociația Sport Club Corona Brașov.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Iraola deltok i sitt første FIS-renn i desember 2018, i storslalåm i Plan de Corones i Italia, der hun kom på 39.-plass. Den 22. januar 2019 fikk hun sin første pallplass i et FIS-renn, da hun kom på andreplass i storslalåm i Pamporovo i Bulgaria. Hun deltok i Vinter-EYOF 2019 (European Youth Olympic Festival), og kom der på 38.-plass i slalåm og 46.-plass storslalåm. Under Bulgarsk mesterskap i alpint 2019 kjørte hun ned til sjetteplass i slalåmrennet og storslalåmrennet, og fjerdeplass i super-G.

### Sesongen 2019/20

Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 40.-plass i super-G, der Amelie Klopfenstein fra Sveits vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte hun seg opp til 29.-plass i kombinasjonen. I storslalåm kom hun på 31.-plass, og i slalåm kjørte hun ut.

Hun deltok i Junior-VM i alpint 2020, og kom der på 31.-plass i super-G, 29.-plass i kombinasjonen og 61.-plass i storslalåm.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  FIS - *Diana Andreea Rentea - Results*, besøkt 28. mars 2020.
3. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing: Women's Super-G* Arkivert 19. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 24. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Women's Alpine Combined* Arkivert 25. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 25. mars 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Diana Andreea Rentea* Arkivert 28. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 25. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Diana Andreea Renţea – Olympedia Rediger på Wikidata

* (ro) Diana Andreea Renţea – Romanias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Diana Andreea Renţea – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Diana Andreea Renţea – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 28. mars 2020 hos Wayback Machine.
Løvene foran Stortinget er laget i grorudgranitt, en type nordmarkitt utvunnet på Grorud.
**Nordmarkitt** er en dypbergart, lyserød av farge, utbredt i Oslofeltet. Bergarten klassifiseres som en alkalifeltspat-syenitt, og består mest av kali-feltspat (>90 %), med 5 % kvarts og plagioklas, samt små mengder amfibol og pyroksen. Den regnes som Oslos offisielle fylkesstein. 

Nordmarkitten og den beslekta grefsensyenitten finnes i store felter nordover og vestover fra Grorud. Den var svært viktig for steinindustrien der, og ifølge *Store norske leksikon* utgjorde denne bergarten «tyngdepunktet i landets steinindustri mellom 1820-årene og 1870». Særlig økte virksomheten etter brannen i Hamburg i 1842, da eksport til Tyskland ble en viktig inntektskilde for steinindustrien på Grorud.

Løvene foran Stortinget er utført i nordmarkitt, det samme gjelder Grorud kirke og en mengde bygninger i Oslo.

Se også
-------

* Liste over bergarter

Kilder
------

* (no) Nordmarkitt i Store norske leksikon
* Artikkelen er i sin helhet hentet fra artikkelen om nordmarkitt på lokalhistoriewiki.no

Eksterne lenker
---------------

* Geologisk museum ved UiOs nettsted om Norges fylkesstener
* Lars O. Kvamsdal: Mineralene fra Nordmarkitt og Grefsensyenitt i Oslofeltet (Kongsberg Mineralsymposium, 1998)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Streaming SIMD Extensions** (SSE) er en IA-32 SIMD multimediautvidelse av x86-arkitekturen, som ble lansert i Intel Pentium III i 1999.

SSE var opprinnelig kjent som **KNI** (***K**atmai **N**ew **I**nstructions*), der «Katmai» var kodenavnet på den første versjonen av Intel Pentium III. Den ble senere omdøpt til **ISSE** (**I**nternet **S**treaming **S**IMD **E**xtensions), og deretter til SSE.

SSE ble utviklet som et svar på AMDs 3DNow!, som var en forbedring av Intels egen MMX. SSE inneholder 70 nye instruksjoner. AMD tilføyde støtte for SSE i AMD Athlon XP og senere prosessorer.

MMX har to store begrensninger. For det første arbeider det utelukkende med heltall. For det andre kan ikke MMX-instruksjoner utføres uten å bruke desimaltallsenheten.

SSE arbeider med både heltall og desimaltall, uten å bruke desimaltallsenheten.

8 nye registre
--------------

SSE tilføyde 8 stk nye 128-bit registre, kalt XMM0–XMM7, og et nytt 32-bit kontroll- og statusregister (MXCSR). Hvert register pakker 4 stk enkelt-presisjons desimaltall. SIMD operasjoner på heltall utføres ved å bruke de 8, allerede eksisterende, 64-bit MMX-registrene.

Bruken av SSE krevde endringer i operativsystemene, fordi x86-arkitekturen måtte utvides med to nye x86-instruksjoner – FXSAVE og FXRSTR, for å lagre og gjenopprette registrenes tilstand uavhengig av og parallelt med desimaltallsenheten. Disse to nye instruksjonene kan også lagre x87-registrenes tilstand, og kan dermed også lagre MMX- og 3DNow!-instruksjoner parallelt med SSE.

Pentium III kunne imidlertid ikke utføre SSE og desimaltallsberegninger **samtidig**. XMM-registrene tillater imidlertid utførelsen av enkelte SIMD og skalære desimaltallsoperasjoner, uten å redusere ytelsen gjennom kontekst-skifter.

SSE-instruksjoner
-----------------

SSE introduserte både nye skalære og nye SIMD-instruksjoner.

**Desimal-talls instruksjoner**

* RAM-til-register / Register-til-RAM / Register-til-register (flytting av data)
	+ Skalær – MOVSS
	+ SIMD – MOVAPS, MOVUPS, MOVLPS, MOVHPS, MOVLHPS, MOVHLPS
* Aritmetikk
	+ Skalær – ADDSS, SUBSS, MULSS, DIVSS, RCPSS, SQRTSS, MAXSS, MINSS, RSQRTSS
	+ SIMD – ADDPS, SUBPS, MULPS, DIVPS, RCPPS, SQRTPS, MAXPS, MINPS, RSQRTPS
* Sammenligning av tall
	+ Skalær – CMPSS, COMISS, UCOMISS
	+ SIMD – CMPPS
* Slumptallsgenerering og utpakking av SIMD-instruksjoner
	+ SIMD – SHUFPS, UNPCKHPS, UNPCKLPS
* Data-type convertering
	+ Skalær – CVTSI2SS, CVTSS2SI, CVTTSS2SI
	+ SIMD – CVTPI2PS, CVTPS2PI, CVTTPS2PI
* Bitvise logiske operasjoner
	+ SIMD – ANDPS, ORPS, XORPS, ANDNPS

**Heltalls-instruksjoner**

* Aritmetikk
	+ PMULHUW, PSADBW, PAVGB, PAVGW, PMAXUB, PMINUB, PMAXSW, PMINSW
* Flytting av data
	+ PEXTRW, PINSRW
* Andre
	+ PMOVMSKB, PSHUFW

**Andre instruksjoner**

* MXCSR håndtering
	+ LDMXCSR, STMXCSR
* Håndtering av Cache-RAM og RAM
	+ MOVNTQ, MOVNTPS, MASKMOVQ, PREFETCH0, PREFETCH1, PREFETCH2, PREFETCHNTA, SFENCE

Se også
-------

* MMX
* 3DNow!
* SSE2
* SSE3
***Un homme de têtes*** er en fransk stumfilm fra 1898, regissert av Georges Méliès.

Handling
--------

En tryllekunstner går inn i rammen, og står mellom to bord. Han fjerner sitt eget hode, og legger det på et av bordene. Men der begynner hodet å kommunisere, og se seg rundt. Magikeren gjentar handlingen to ganger til, med et nytt hode som dukker opp på skuldrene hans hver gang. Han spiller deretter på en banjo, og alle fire hodene synger med.

Deretter slår han to av hodene med banjoen sin, på grunn av syningen deres - og dette får alle hodene til å forsvinne. Deretter tar han av seg hodet og kaster det til side - før han tar det andre hodet fra det andre bordet, kaster det i luften og hodet lander tilbake på hans egen hals. Han bukker for seerne, tar farvel med dem, og rusler deretter av gårde ut av skjermen.

Referanser
----------

1. ↑  Philippe Rège. *Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1*
2. ↑  The Four Troublesome Heads

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Un homme de têtes* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Un homme de têtes* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (fr) *Un homme de têtes* på Allociné Rediger på Wikidata
**Lov om Umyndiggjørelse** (Umyndiggjørelsesloven) er en tidligere norsk lov av 28. november 1898 som trådte i kraft 1. januar 1899. Loven ble opphevet 1. juli 2013. Loven gjorde det mulig å få myndige personer, personer over 18 år, umyndiggjort dersom de ikke lenger er i stand til å ivareta sine egne interesser. Den definerte hvilke vilkår som måtte være til stede for at noen skulle kunne umyndiggjøres og settes inn under vergemål og videre vilkårene for at en umyndiggjørelse skulle oppheves. Begge forholdene ble avgjort av vergemålsretten.

De som er erklært umyndige, kommer inn under vergemålsloven av 1927. Den sistnevnte regulerer overformynderiets forvaltning av midlene til umyndige, og kontrollen av verger og deres regnskaper.

Loven ble opphevet 1. juli 2013, sammen med vergemålsloven av 1927. Samtidig erstattes den av en ny vergemålslov av 2010. Essensen i den nye lovgivingen er at overformynderiet omdannes fra å ha vært et kommunalt organ til å bli et organ som organiseres av fylkene.

De sentrale vilkårene for umyndigjøring framgår av lovens § 1:

*§ 1. De som har fylt 18 år, kan settes under vergemål (umyndiggjøres):*

*1) naar de paa Grund af Aandssvaghed eller Sindssygdom eller, fordi de er forfaldne til Drukkenskab eller ødelæggende Brug af Morfin eller andre Beruselses- eller Bedøvelsesmidler, mangler Evnen til at drage Omsorg for sig eller sit Gods, eller*

*2) naar de paa Grund af Blindhed, manglende Taleevne eller anden legemlig Mangel eller Skrøbelighed mangler Evnen til at drage Omsorg for sig eller sit Gods, og de derhos selv samtykker i Værgemaalet, eller dette maa ansees nødvendigt for at beskytte dem mod paaviselig Fare for egennyttige Efterstræbelser fra andres Side, eller*

*3) naar de ved Drik, Spil eller Udsvævelser eller iøvrigt ved aabenbart uvittig Adfærd forøder eller spilder sit Gods, saa at Trang opstaar for dem eller deres Familie eller maa forudsees at ville indtræde, om de ei sættes under Værgemaal, eller*

*4) – – –* 

Dersom noen blir umyndiggjort blir det oppnevnt en verge. Umyndige har ikke rettslig handleevne. Den rettslige handleevnen ligger hos vergen. Vergen ivaretar en umyndig sine interesser og handler på den umyndige sine vegne i formuessaker, og er også rettslig representant for den umyndige i alle samanhenger.

Overformynderiet har tilsynet med vergen i en kommune.

Vergemålsloven har en omfattende regulering av de umyndige sine rettsforhold.

Se også
-------

* Vergemålsloven (1927)
* Vergemålsloven (2010)
* Fattigloven

Eksterne lenker
---------------

* Lov om Umyndiggjørelse
**Strayer-Voigt, Inc.** (**SVI**) er en amerikansk våpenprodusent som markedsfører sine produkter under merkenavnet **Infinity Firearms**. De er kjent for sine modulære varianter av 1911-pistolen som går under kallenavnet 2011, som ble utviklet for sportsskyting i 1990-årene samtidig med STI International, Inc. og disse to selskapene deler patenter. 2011-pistolen kalles modulær av SVI fordi den nedre delen av grepet og avtrekkerbøylen kan adskilles fra resten av rammen som består av støvdeksel og skinner til glidestykket. Grepsdelen har vært produsert i ulike materialer, inkludert plastikk, karbonstål, rustfritt stål, titan og aluminium. Denne modulariteten har igjen muligens vært en inspirasjonskilde til nyere design som SIG Sauer P320.

Historie
--------

En STI 2011-pistol.
Strayer-Voigt, Inc. ble startet i juni 1994 da Sandy Strayer forlot STI International Inc for å danne sitt eget selskap. STI stod opprinnelig for Strayer-Tripp International, men ble omdøpt til å stå for Science, Technology, Ingenuity da Strayer forlot selskapet. Sandy Strayer slo seg sammen med sportsskytteren og våpensmeden Michael Voigt for å produsere og markedsføre deres egne serie av 2011-pistoler. Siden har andre produsenter også kommetmed 2011-kloner, inkludert BUL og SPS.

Opprinnelig hadde 2011-designet et polymergrep, som var et delt patentdesign mellom Strayer-Voigt og STI International Inc. Fordelen med polymergrepet var at grepet kunne lages svært slankt på enkelte steder slik at man kunne benytte seg av dobbeltradede magasiner uten en betydelig økning i grepstykkelse. På denne måten kunne man øke magasinkapasiteten til 1911-plattformen fra opprinnelige 7-skudds .45 ACP til 14-skudds .45 ACP. Dagens SVI 2011 lages med CNC-maskinerte metallgrep.

2011-pistoler har vært svært populære til konkurransebruk, men krever også mye håndarbeid for å produsere hvilket gjør dem kostbare. I 2019 begynte SVI-pistoler på $4200 før eventuelle tilpasninger. 2011-pistoler fås i kamringer som 9×19 mm, .38 Super, 9×23 Win, .40 S&W, .357 SIG, .45 ACP og 10 mm Auto. SVI skiller seg fra andre 2011-pistoler ved at de har utskiftbar støtbunn, hvilket gjør at samme glidestykke kan brukes med ulike kamringer i samme våpen. SVI garangerer for at egenpresisjonen til pistolene deres skal være bedre enn 40 mm på 50 m (0.8 mrad), hvilket regnes som svært bra presisjon for en pistol.

Referanser
----------

1. ↑  «History». *www.trippresearchinc.com*. Besøkt 30. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Strayer-Voigt, Inc.
* USD347256S - Combined grip and trigger guard for a handgun - Google Patents
* Tripp Research, Inc. Company History
Trekjevle
**Kjevle** er et kjøkkenredskap som brukes ved baking.

I sin enkleste form er det en massiv sylinder eller valse av tre. Det er vanligere at det er lagt gjennom en aksling på langs, med håndtak i begge sider. Sylinderen kan dermed rulles over en deig slik at deigen gradvis blir flatere og tynnere. Kjevler fås også i stein, glass og plastmaterialer. Spesialkjevler som avsetter rille- eller rutemønstre brukes til spesialproduksjon. Både sylindertykkelse (8-10 cm.) og avstand mellom håndtakene (ca. 30 cm.) kan variere noe, men grunnformen er slik den er etter generasjoners erfaringer.

Bakstekjerringa måtte være ekstra flink med kjevlet som ble brukt til å lage lefser og flatbrød med. I dagens automatiserte flatbrødproduksjon er kjevlet blitt til store valser som gjør den samme jobben mye fortere. 

I tegneserier fremstilles kjevler som våpen, der de brukes av koner til å straffe late ektemenn.
Eksempler på dette finner man blant annet i Fiinbeck og Fia.

Referanser
----------

1. ↑  «Mørk sjokoladeromanse». Aftenposten. 13. februar 2015. Besøkt 26. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rolling pins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** LCCN
 |
**Kansler** (latin *cancellarius*, tysk *Kanzler*, engelsk *Chancellor*) er en offisiell tittel brukt av de fleste stater hvis sivilisasjon direkte eller indirekte har oppstått under innflytelse fra Romerriket. På forskjellige tider og i forskjellige land har den stått for meget forskjellige oppgaver.

De opprinnelige kanslere, eller *cancellarii*, var underordnede tjenestemenn i senromersk rettspleie.

I Norge bestemte Hirdskråen at kansleren var den som oppbevarte kongens segl, satte opp brev etter kongens diktat, og leste igjennom dem før besegling. Kansleren førte også fortegnelse over kongens eiendommer og oppdaterte landskylden. Han var blant kongens rådgivere og fulgte kongen på reiser.

Hirdpresten Ivar Bodde regnes som den første kjente kansler i Norge, men kanslertittelen er ikke sikkert belagt før Magnus Lagabøtes regjeringstid. Kansleren var oftest geistlig utdannet, men ikke alltid presteviet. Noen fikk senere tittel av baron. De var aldri bisper ved siden av kanslerstillingen, noe som ellers var vanlig ute i Europa. Hirdskråen forutsetter at kansleren har skrivere, og en kongelig skrivestue må ha eksistert iallfall i kong Sverres tid da brevmengden tok seg opp. Rundt 1265 ble *Håkon Håkonssons saga* i stor grad satt sammen av stoff funnet i arkivene i den kongelige skrivestuen i Bergen. Etter 1280 økte antall bevarte kongebrev sterkt, og fra Magnussønnenes tid (dvs. Øystein Magnusson, Sigurd Magnusson og Olav Magnusson) kjennes rundt tretti navngitte skrivere av kongebrev, omtalt som «klerk» eller «notarius». De ble lønnet av sportler av brevene, og kunne avansere til høyre embeter. Tre av Magnussønnenes skrivere ble senere lagmenn, den ene fehirde. Skriverne fulgte med kongen på reise, men det fantes et mer stasjonært kontor, først i Bergen, fra Håkon Vs tid ved Mariakirken i Oslo.

Se også
-------

* Norges rikes kansler
* Tysklands kanslere
* Lordkansler

Referanser
----------

1. ↑  Mardal, Magnus A.; Arntzen, Jon Gunnar: «kansler» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 25. april 2022 fra
2. ↑  Knut Helle: *Norge blir en stat 1130-1319* (s. 212), Universitetsforlaget 1974, ISBN 82-00-01323
3. ↑  Bjørgo, Narve: «Ivar Bodde» i *Norsk biografisk leksikon* på snl.no. Hentet 25. april 2022 fra
4. ↑  Knut Helle: *Norge blir en stat 1130-1319* (s. 213)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC **·** NKC
 |
Ordenstegn i gull, sølv, emalje og diamanter fra rundt 1840.
**Utmerkelsesordenen** (tyrkisk: *Nişân-ı İmtiyâz*) antas å ha vært en orden som ble tildelt i Det osmanske rike, ca. 1840 til senest 1861. Det hefter usikkerhet ved om ordenen formelt sett eksisterte.

Ordenens opphav er usikkert, likeledes er få detaljer kjent om ordenens inndeling og tildeling. Bare to ordenstegn har overlevd til vår tid. Fra osmanske kilder kjenner en til bare fire tildelinger, alle til høytstående osmanske embetsmenn. På bakgrunn av dette antas ordenen å ha vært en svært sjelden utmerkelse for eksepesjonelle tjenester sultanen selv ønsket å vise sin anerkjennelse av. Utmerkelsesordenen må derfor antas å ha stått høyere enn Æresordenen, som utviklet seg til å bli en fortjenstorden. Det er mulig Utmerkelsesordenen etterhvert utviklet seg til å bli en utmerkelse for det osmanske dynastiets prinsesser. Fotografier av to prinsesser viser begge med Utmerkelsesordenens ordenstegn.

Ordenstegnet besto av en diamantbesatt stjerne med 35 odder, med sultanens stråleomkransede *tughra* (navnetrekk) på en midtmedaljong av gull omgitt av en rødemaljert laurbærkrans. Stjernen var opphengt i et rødt bånd med smale grønne striper. Ordenstegn kjennes med navnetrekkene til sultan Abdülmecid I (1839–1861) og sultan Abdülâziz (1861–1876), men alle kjente tildelinger fant sted i Abdülmecids tid. Det overlevende ordenstegnet med navnetrekket til sultan Abdülâziz har dette uten stråleomkrans.

Referanser
----------

1. ↑  Ottoman Orders and Decorations as Forms of Honor Arkivert 1. mai 2012 hos Wayback Machine. Ottoman Bank Archives and Research Centre. Lest 21. august 2015.

Kilder
------

* Edhem Eldem: *Pride and Privilege. A History of Ottoman Orders, Medals and Decorations*, Istanbul: Ottoman Bank Archives and Research Centre, 2004, ISBN 9759369281.
Adventskirken i Vanløse som ble oppført i årene 1942–1944 etter tegninger av Erik Møller Foto: Jan Rasmussen 
**Vanløse** er en bydel i København med 37 115 innbyggere pr. 1. januar 2011.
Bydelens utvikling skjøt fart etter at befestningen av København ble oppgitt i 1855, og ble ytterligere interessant for tilflyttere og forretninger etter at jernbanestasjonen ble opprettet i 1898. Etter at Vanløse ble innlemmet i København i 1901, hvor det var 1 010 innbyggere innenfor grensene, ble det utlyst en byplankonkurranse, som i grove trekk har gjort bydelen til hva den er idag. 

Vanløse er Københavns minste bydel, og var frem til 1901 en del av Brønshøj, som sammen med Husum utgjør den nordlige grense. I øst og vest grenser Vanløse opp mot henholdsvis Frederiksberg og Rødovre, og Damhusengen og Damhussøen utgjør en naturlig skillelinje i øst og syd mellom Rødovre og Valby.

I dag fremstår Vanløse som et trafikknutepunkt med god forbindelse til resten av København via S-tog og Metro. I Vanløse bydel ligger S-togstasjonene Vanløse, Islev, Jyllingvej, samt stasjonene Flintholm og Grøndal, som "deles" med Frederiksberg. Således har Vanløse også to metrostasjoner; Flintholm, med overgang til Ringbanen og tog til Ballerup/Frederikssund og Østerport/Klampenborg, og Vanløse, som er endestasjon for metrolinjene M1 og M2.

Referanser
----------

1. ↑  Befolkningen efter bydel og areal Arkivert 20. februar 2012 hos Wayback Machine. fra Københavns Kommune

| * v
* d
* r
Bydeler i København |
| --- |
| Amager Vest  **·** Amager Øst **·** Bispebjerg **·** Brønshøj-Husum **·** Indre By **·** Nørrebro **·** Valby **·** Vanløse  **·** Vesterbro/Kongens Enghave  **·** Østerbro |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
**Anhalt-Dessau**, var et fyrstedømme og senere et hertugdømme i det sentrale Tyskland i et område som i dag er en del av delstaten Sachsen-Anhalt. Anhalt-Dessau ble opprettet i 1396, da fyrstedømmet Anhalt-Zerbst ble delt i de to statene Anhalt-Köthen og Anhalt-Dessau. Hovedstaden var Dessau.

I 1544 ble fyrstedømmet delt på nytt, da Anhalt-Plötzkau ble opprettet. Fra 1561 var Anhalt Dessau og Anhalt-Köthen igjen under fyrstene av Anhalt-Zerbst. Og i 1603 ble Anhalt-Zerbst igjen delt i de to statene.

Fra 1396 til 1806 var Anhalt-Dessau et fyrstedømme. I 1806 ble det opphøyd til hertugdømme. Med bortgangen til den siste hertugen i 1863, ble området innlemmet i det nye hertugdømmet Anhalt.

Fyrster av Anhalt-Dessau 1396-1561
----------------------------------

* Sigismund I 1396–1405
* Waldemar V 1405–1417
* Sigismund II 1405–1448
* Albert VI 1405–1448
* Georg I 1405–1471
* Ernest I 1471–1516
* Georg II 1471–1509
* Sigismund III 1471–1487
* Rudolph IV 1471–1510
* John V 1516–1544
* Georg III 1516–1544
* Joachim I 1516–1561

*Til fyrstedømmet Anhalt-Zerbst 1561*.

Fyrster av Anhalt-Dessau 1603-1807
----------------------------------

* Johan Georg I 1603–1618
* Johan Casimir 1618–1660
* Johan Georg II 1660–1693
* Leopold I 1693–1747
* Leopold II 1747–1751
* Leopold III 1751–1807
	+ Prins Dietrich *Regent* 1751-1758

*Opphøyet til hertugdømme 1807*.

Hertuger av Anhalt-Dessau 1807-1863
-----------------------------------

* Leopold III 1751–1817
* Leopold IV 1817–1863

*Fikk navnet hertugdømmet Anhalt i 1863*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Principality Anhalt-Dessau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Regnal chronology

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Utopisk sosialisme** er en (opprinnelig nedsettende) betegnelse for noen sosialistiske teorier i løpet av første halvdel av 1800-tallet, i kjølvannet av opplysningstiden.

Beskrivelse
-----------

Disse sosialistene ble kalt utopiske fordi de satte et utopisk modellsamfunn som mål og forsøkte å realisere det direkte, uten å sette opp et program for å oppnå dette. De utopiske sosialistene trodde ofte at kapitalismen var et så ineffektivt system at sosialistisk organiserte alternativer kunne etableres og ganske enkelt utkonkurrere kapitalismen. De tok til orde for dannelsen av enklaver innenfor eksisterende samfunn, hvor sosialisme skal oppnås ved å overtale kapitalister til frivillig å overgi produksjonsmidlene til folket. Robert Owen og hans prosjekt med sosialistiske kollektiver av arbeidende mennesker blir vanligvis sett på som prototypen på utopisk sosialisme.

Uttrykket ble tatt i bruk av Friedrich Engels i boken *The Development of Socialism from Utopia to Science*. Der ble det skilt mellom på den ene siden «utopisk sosialisme» (den som ble forfektet av Henri de Saint-Simon, Robert Owen og Charles Fourier), og på den andre siden det Engels kalte «vitenskapelig sosialisme», det vil si marxisme.

Definisjonen går også ut fra at utopi som umulig å realisere i et lengre perspektiv. Utopien gjenspeiler folks håp og lengsler og er vesentlig fra et visjonært perspektiv; mye av det som nylig ble ansett som *science fiction* er blitt virkelighet. Det visjonære elementet i sosialismen forblir ved siden av de mer vitenskapelige ambisjonene. Utopiene deres omfattet ofte storskala byggeprosjekter, hvor de søkte å etablere et ideelt samfunn i et passende miljø og praktisere ulike kollektive levemåter og produksjon. Eksempler inkluderer Fouriers *Phalanx Star*, Josiah Warrens anlegg *Utopia* og byen *New Harmony*. Noen av disse prosjektene var isolerte, eksentriske og kortvarige, mens andre gjenstår (2022) i en eller annen form.

Utopisk sosialisme forsvant stort sett med Karl Marx' og Friedrich Engels' vitenskapelige forsøk på å lage et program for å skape et kommunistisk samfunn. Imidlertid har mange av de utopiske sosialistenes konsepter dukket opp igjen i senere politiske bevegelser, som autonomisme. Blant de mest kjente og vellykkede eksemplene i dag er Hutteritt-koloniene og Israels kibbutzim.

Thomas More, William Morris, Edward Bellamy, Charlotte Perkins Gilman og Ursula Le Guin er noen av de mest interessante navnene på litterær sosialistisk utopisme. De skildrer ofte fremtidsvisjoner, noen ganger også med anarkistiske eller feministiske elementer.

Kjente utopiske sosialister
---------------------------

* Barthélemy Prosper Enfantin
* Robert Owen
* Charles Fourier
* Henri de Saint-Simon
* Josiah Warren
* Wilhelm Weitling
* Nils Herman Quiding
* King Camp Gillette
* Pierre-Joseph Proudhon
* Marie-Louise Berneri
* Hans Widmer

Referanser
----------

1. ↑  Pierre L van den Berghe: *Hutterites and Kibbutzniks: A Tale of Nepotistic Communism*, 1988, tidskriftet *Man*, vol. 23 n. 3, sider 522-539 doi 10.2307/2803264 jstor=2803264

Se også
-------

* Utopi
* Vitenskapelig sosialisme
* Engels om visse amerikanske kolonisamfunn