**Nashville sound** er en stilretning innen countrymusikk. Den er oppkalt etter byen Nashville i Tennessee, som regnes for å være det største kraftsentrum for country. Stilen ble utviklet i annen halvdel av 1950-årene, og avløste honky tonk-stilen som var populær i store deler av 1940- og 50-årene. Selv om begrepet ofte knytter an til produksjonen (i stedet for en epoke) like meget som et visst lydbilde, kan nashville soundalment dateres til tiden rundt 1957-1958.

Nashville sound er influert av popmusikken. Stilen kalles i blant også *countrypolitan*.

Opprinnelse
-----------

Pionerer for nashville sound var RCA Records og Columbia Records i Nashville, blant dem Steve Sholes, plateprodusentene Chet Atkins, Owen Bradley og Bob Ferguson, og lydteknikeren Bill Porter. De skapte stilen ved å erstatte honky tonk-sounden (fiolin, steel guitar, nasalsang) med innhold fra 1950-tallets popmusikk (strykerarrangemaent, bakgrunnssang, crooning-sang), og «slick» produksjon, og popstrukturer. Produsentene satte seg i hitmakeriprosessen sin lit til en liten gruppe studiomusikere ved navn Nashville A-Team. I 1960 meldte tidsskriftet *Time* at Nashville hadde gått forbi Hollywood som nasjonens nummer to (etter New York City) innen plateproduksjon.

Countryhistorikeren Rich Kienzle sa at *Gone*, en hit med Ferlin Husky innspilt i november 1956, meget vel kan ha vist veien for nashville sound. Colin Escott mener at Jim Reeves' *Four Walls*, innspilt i februar 1957, var den første innspillingen med *nashville sound*. Chet Atkins, RCA-produsent og gitarist, anses ofte som hjernen bak soundet, med sin produksjon av Don Gibsons *Oh Lonesome Me* samme år. Men i et essay publisert i *Heartaches by the Number: Country Music's 500 Greatest Singles*, mener David Cantwell at Elvis Presleys rockinnspilling av *Don't Be Cruel* i juli 1956 satte i gang nashvillesoundens epoke.

Countrypolitan
--------------

Lynn Anderson
Tidlig på 1960-tallet ble nashville sound utfordret av Bakersfield sound. Nashvilles poplåtstruktur gikk opp i hva som kom til å ble kalt **countrypolitan**. Countrypolitan var sterkt innrettet mot mainstreammarkedet, og solgte godt på det senere 1960- og tidlige 1970-tallet. Blant de som lå bak denne sound var produsentene Billy Sherrill (som medvirket i Tammy Wynettes tidlige karriere) og Glenn Sutton. Artister som gjerne foretrakk countrypolitan var foruten Tammy Wynette også Glen Campbell, Lynn Anderson, Charlie Rich og Charley Pride.

Bakersfieldsounden og senere også outlaw country dominerte countrymusikken blant entusiastene, mens countrypolitan hersket på poplistene.

Da han ble spurt om hva Nashville sound var, svarte Chet Atkins «That's what it is. It's the sound of money».

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Blog Archive » The "nashville sound" Begins». Living In Stereo. 19. september 2006. Arkivert fra originalen 25. mai 2012. Besøkt 4. juli 2011.
2. 1 2  The Tennessee Encyclopedia. Nashville Recording Industry. Arkivert 5. februar 2010 hos Wayback Machine. Accessed July 9, 2008.
3. 1 2 3  Sanjek, Russell. (1988). "American Popular Music and Its Business: the first four hundred years". Oxford University Press. ISBN 0-19-504311-1.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. mai 2008. Besøkt 11. november 2008.
5. ↑  «Bet on Chet». eMusic. Besøkt 4. juli 2011.