recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Animagus** er et fiktivt uttrykk brukt i Harry Potter-bøkene om en heks eller trollmann som har lært å forvandle seg selv til et dyr uten en tryllestav.

Med en tryllestav kalles dette transfigurasjon. – Det blir vist blant annet av Barty C. jr. når han har brukt poliksir og forvandlet seg til A. *madeye* Moddy i bok nr 4 på Draco. 
Peter Pittelpytt ( Peter pettigrew) bruker dette på seg selv for å skjule at han ennå lever etter han svek sine venner; Harrys foreldre og solgte dem til Lord Voldermort. 

Animager-magi er i bøkene et veldig komplisert emne innen magi, og det er ikke så mange som klarer å lære seg det. Det er kun syv registrerte animaguser.

Det er usikkert hvilket dyr man blir med animagi, men det er hovedsakelig personlighet og utseende som bestemmer resultatet.

I Harry Potter og Føniksordenen presset Hermine Grang Rita Slita til å skrive en artikkel om Harry; Gratis og uten intervjups, om Rita ikke gjorde det ville Hermine fortelle til Aftenprofeten at Rita var en uregistert animagus (en bille) og det var slik hun fikk all informasjonen til sine intervjuer.

Andre kjente animagere fra bøkene er:  

* Minerva McSnurp , som blir en grå stripet katt med brillemønster rundt ørene.
* Jakob Potter, som kunne bli en kronhjort (lik som Harry Potters Skytsverge)
* Sirius Svaart, som kunne bli en stor svart giganthund.
* Petter Pittelpytt (bedre kjent som Ormsvans), som kunne bli en rotte.
* Rita Slita, som kunne bli en svart bille med grønne striper og brillemønster rundt antennene

Jacob, Sirius og Ormsvans ville bli animager for å kunne holde Lupus med selskap når han ved hver fullmåne ble varulv, fordi når de var dyr var ikke varulvbitt skadelig for dem. Disse tre var uregistrerte animagere og selv ikke Albus Humlesnurr visste om at de var animager før våren 1994, da Sirius selv fortalte ham det.

Da Sirius satt i Azkaban, det beryktede trollmansfengselet, forvandlet han seg til en hund, og etter som dyr føler mindre enn mennesker, fikk ikke desperantene full virkning på ham. Siden desperanter heller ikke kan kjenne dyrs følelser på samme måte som menneskers var det også lettere å rømme som hund, noe han gjorde i Harry Potter og Fangen fra Azkaban. Han krøp ut, og svømte fra øyen Azkaban lå på og i land.

Se også
-------

Metamorf-magus

Portal: Litteratur
**Lasse Gunnar Diding** (født 24. april 1953) er en svensk entreprenør og eier av hotell Gästis i Varberg, som han mottok en pris som Årets företagare i Varberg 2007. Lasse Diding sitter i styret for foreningen Folket i Bild Kulturfront.

I januar 2012 offentliggjorde Diding sin ønske om å gjøre om Engelska parken i Varberg til en Leninpark med en statue av Vladimir Lenin, da han presenterte denne ideen i et brev til Varbergs kommun.

Navnetvist
----------

Diding forsøkte å gi sin sønn (født 1991) navnet Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116 (uttalt /ˈalˌbin/). Guttens foreldre planla å aldri gi ham noe navn, som en protest mot svensk navnelovgivning, som sier:

*Fornavn skal ikke godkjennes om de kan forårsake skade eller kan antas å virke skjemmende for den som bruker det, eller navn som av opplagte grunner ikke er passende som fornavn.*
Fordi foreldrene ikke hadde registrert et navn på gutten innen hans femårsdag ga en rett i Halmstad i sørlige Sverige foreldrene en bot på 5000 kroner. Som svar på boten sendte foreldrene inn navnet Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116 i mai 1996. Retten godtok ikke det spesielle navnet, og opprettholdt boten. Foreldrene prøvde så i stedet å skrive guttens navn A, men retten godtok heller ikke det.

Referanser
----------

1. ↑  *Hallands Nyheter* 15. november 2007.
2. ↑  Folket i Bild Kulturfronts hemsida[*død lenke*]
3. ↑  Christensen, Bengt (24. januar 2012). «Lasse Diding vill skapa Leninpark i Varberg». Hallands Nyheter. Arkivert fra originalen 9. mars 2012. Besøkt 7. mars 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Lasse Diding – kommunisten som byggt sitt eget Leninbad[*død lenke*]
* No laughs for Swede's name gameArkivert 24. oktober 2018 hos Wayback Machine.
* Albin or Albyn or ... What's in a name?
**Estadio Ciudad de La Plata** (også kalt **Estadio Único**) er et flerbruks-stadion i byen La Plata i Argentina. Det eies av Provinsen Buenos Aires. Stadionet ble åpnet 7. juni 2003 og er en av de mest moderne i Latin America, selv før alle planlagte konstruksjoner var fullført. Leietakerne var fra starten fotballklubbene Estudiantes og Gimnasia y Esgrima, men Gimnasia vendte i 2008 tilbake til sin opprinnelige hjemmebane. 

Byggearbeidene ble påbegynt i 1997, og åpnet med en landskamp mellom Argentina og Uruguay (2-2) 7. juni 2003. Det er også et av stadionene som ble benyttet under Copa América 2011, og åpningskampen ble holdt her 1. juli 2011. Forut for Copa América 2011 ble stadionet stengt for å ombygges til kun sitteplasser, og for å bygge et nytt tak som skal dekke alle setene. Stadionet ble offisielt gjenåpnet 17. februar 2011, og den første kampen ble spilt seks dager senere, en Copa Libertadores-kamp mellom Estudiantes og det colombianske laget Deportes Tolima.

Eksterne lenker
---------------

* Estadio Ciudad de La Plata
**Lupus vulgaris** (også kjent som «Tuberculosis luposa») er smertefulle tuberkuløse lesjoner i huden med noduler (hevelser, misdannelser), som regel i ansiktet rundt nese, øyelokk, lepper, kinn og ører. Lesjonene kan over tid, hvis ubehandlet, lede til alvorlige hudsår. På 1800-tallet begynte man etter hvert å forstå denne sykdommens kroniske og progressive natur. Sykdommen kunne herje i kroppen ti - tyve år eller lengre og var resistent mot all behandling inntil gjennombruddet kom ved Niels Ryberg Finsen, som tok i bruk en form for "konsentrert lysstråling" nå kjent som lysterapi. Finsen fikk Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1903 for sin forskning på behandling med ultrafiolett lys.

Betegnelsen «lupus» (ulv), kan føres tilbake til 1200-tallet. Likevel var det ikke før midt på 1800-tallet at to spesifikke hudlidelser ble klassifisert som Lupus erythematosus og Lupus vulgaris. Betegnelsen «lupus» *kan* hentyde til sykdommens brutale voldsomhet.

See også
--------

* Miliærtuberkulose

Referanser
----------

1. ↑  Rapini, Ronald P.; Bolognia, Jean L.; Jorizzo, Joseph L. (2007). *Dermatology: 2-Volume Set*. St. Louis: Mosby. s. Chapter 74. ISBN 1-4160-2999-0. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  James, William D.; Berger, Timothy G.; m.fl. (2006). *Andrews' Diseases of the Skin: clinical Dermatology*. Saunders Elsevier. ISBN 0-7216-2921-0. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* Folkehelseinstituttet om tuberkulose[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
*For den amerikanske filmen fra 1960, se Robinson i Sydhavet*
Johann David Wyss' robinsonade *Den sveitsiske familien Robinson* fra 1812 i en engelsk utgave fra 1891.  
Klikk på bildet for å bla i eller laste ned boka som e-bok i dvju-format.
***Den sveitsiske familien Robinson*** (på tysk *Der Schweizerische Robinson*) er en roman av sveitseren Johann David Wyss, først publisert i 1812. Den handler om en sveitsisk familie som strander på en øde øy i Ostindia på vei til Port Jackson i Australia.

Etter å ha strandet på den øde øya oppdager og utvikler de alle nødvendigheter for å leve et godt liv, og viser utrolig handlekraft for å tilpasse og utvikle øyas mange naturlige ressurser, samt en mengde objekter de tar med seg fra det strandede skipet.

Boken ble skrevet av den sveitsiske pastoren Johann David Wyss, og redigert av hans sønn Johann Rudolf Wyss. Boken var ment for å lære pastorens fire sønner om familieverdier, dyreavl samt bruken av de ressurser som er å finne i naturen. De fleste episodene i boken har å gjøre med kristenorienterte leksjoner.

Etternavnet «Robinson» er ikke et sveitsisk navn, men en tydelig referanse til bokas inspirasjonskilde, Daniel Defoes roman *Robinson Crusoe*.

Boken ble første gang oversatt til norsk i 1892. Senere har det kommet flere forkortede utgaver, bearbeidet for unge lesere, senest i 1987.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Robinson Crusoe i Store norske leksikon
2. ↑  Wyss, Johann David (1977). *Den sveitsiske familien Robinson*. Stavanger: Stabenfeldt. ISBN 8253202849.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Swiss Family Robinson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Den sveitsiske familien Robinson tilgjengelig gratis på Project Gutenberg.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Herman Høst** (født 17. april 1926 i Bærum, død 14. september 2023) var en norsk lege og professor i medisin.

Han ble cand.med. ved Universitetet i Oslo i 1951 og dr.med. i 1966. Doktorgradsarbeidet, *Comparative Effects of Cyclophosphamide and Total Body Irradiation on Haemopoiesis in Rats*, var en dyreeksperimentell studie hvor man sammenliknet virkningen på bloddannelsen av henholdsvis røntgenstråler og forskjellige cellegifter som brukes i kreftbehandling. Storparten av sitt yrkesaktive liv arbeidet han ved Onkologisk avdeling ved Det norske Radiumhospital som overlege fra 1963 og avdelingsoverlege fra 1975. Han var professor i onkologi ved Universitetet i Oslo fra 1975 og skrev mer enn 100 vitenskapelige artikler, vesentlig vedrørende diagnose og behandling av kreft.

Han var med i motstandsbevegelsen under krigen. Som 16-åring satt han flere måneder i tysk konsentrasjonsleir (Grini fangeleir). Han ble medlem av aksjonsgruppen Aks.13.000, og i perioden 1944-1945 ledet han flere sabotasjeaksjoner mot okkupasjonsmakten.

Han deltok i turrenn på ski og fikk blant annet 42 merker i Birkebeinerrennet, hvor han hadde flere topplasseringer.

Høst var blant de 350 medlemmene i aksjespareklubben TA-Invest, hvor han ledet søksmålet mot samboerparet som sto bak klubben.

Herman Høst var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.

Han var sønn av Herman Fleischer Høst (1883-1980) og bror til Gerd Høst (1915-2007).

Referanser
----------

1. ↑   www.okk.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Morgenpadleren». okk.org. Besøkt 13. januar 2022.
4. ↑  Sigbjørn Smeland, Stein Kåsa, Jan Evensen, Stein Kvaløy: *Herman Høst ( 1926-2023)* - Minneord i Aftenposten 29. september 2023
5. ↑  A. F. (14. november 1966). «Verdiful undersøkelse av kreftbehandling». Aftenposten s. 3. Besøkt 25. oktober 2016.
6. ↑  Røed, Per (1988). *Per Røed, den ukjente sabotør: Per Røeds egen beretning*. [Oslo]: Mortensen. ISBN 8252710034.
7. ↑  Treningskjør hele livet dn.no 5. mars 2011
8. ↑  Der er neppe mye å hente[*død lenke*] Håkon Høgetveit, ABC-Nyheter, 1. juli 2009
9. ↑  «Jubilanter 90». Aftenposten. 17. april 2016. Besøkt 25. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for forskerdatabaser i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND **·** Fangeregisteret

 |

Portaler: Andre verdenskrig | Vitenskap
**Antonio «Tony» Veloso Cuenco** (født 23. mars 1936 i Cebu City på Filippinene, død 27. juni 2020 samme sted) var en filippinsk politiker som var byrådsmedlem i Cebu City. Han var generalsekretær for ASEANs interparlamentariske forsamling (AIPA) fra 2010 til 2013 og representant for 2. distrikt i Cebu City i det filippinske Representantenes hus.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Cuenco kom fra en av Cebus mest velkjente familier, med historisk betydelig innflytelse i det politiske, sosiale og religiøse liv.[] Cuencoenes patriark, Mariano Jesus Cuenco, satt i Senatet før unntakstilstanden, og vat president av Senatet fra 1949 til 1951. 

Han var sønn av den tidligere guvernør Manuel Cuenco og hans hustru Veloso-Cuenco. Han var grandnevø av den tidligere representant Miguel Cuenco (5th district). Han tok high school på Ateneo de Cagayan, og fikk både Bachelor of Arts og Bachelor of Law fra Ateneo de Manila University.

### Politiker

Han ble i en alder av 29 år en av de yngste kongressrepresentanter valgt for Cebu City.[] Han satt i perioden 1965–1969. Etter et opphold på en valgperiode satt også i kongressen tre valgperioder på rad, frem til 1998. Han var også med i Batasang Pambansa 1984–1986.

Hans kone Nancy Roa-Cuenco var også politiker, aktiv i samme tidsperiode. To av deres fire barn, James Anthony Cuenco og Ronald Cuenco, gikk også inn i politikken.

Etter at hustruen hadde sittet i kongressen i en periode (1998–2001), stilte Cuenco på nytt, og satt i fire perioder. Deretter gikk han over til mer lokal politikk og ble innvalgt i Cebu Citys bystyre i 2019.

Han var generalsekretær for ASEANs interparlamentariske forsamling (AIPA) fra 2010 til 2013 og representant for 2. distrikt i Cebu City i det filippinske Representantenes hus.

### Død

Cuenco døde 27. juni 2020 som følge av covid-19 i Cebu City. Hans sønn James Anthony Cuenco sa at faren fikk mild feber og sterk hoste den 18. juni og at man derfor testet ham for koronaviruset, som ble bekreftet den 20. juni.

Referanser
----------

1. ↑  Cuenco gets top post in ASEAN assembly - Philstar.com
2. ↑  «#PHVOTE 2019: 2ND DISTRICT, CEBU CITY - MEMBER, SANGGUNIANG PANLUNGSOD RACE». *rappler.com*. Arkivert fra originalen 1. oktober 2019. Besøkt 1. oktober 2019.
3. ↑  Cuenco gets top post in ASEAN assembly - Philstar.com
4. ↑  «Councilor Antonio Cuenco dies of Covid-19». Sun.Star Cebu. 27. juni 2020. Besøkt 27. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Official Information Arkivert 5. februar 2012 hos Wayback Machine. (Office of the House Member Database)
* Personal Information
* Curriculum Vitae
* Makati Business Club Congress Watch

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Jan Oddvar Skisland** (født 18. juli 1958) er en norsk lokalpolitiker. Han har vært ordfører i Kristiansand i to perioder. Han var ordfører fra 2003 til 2007 for Kristelig Folkeparti og fra 2019 til 2023 for Arbeiderpartiet. I 2003 etterfulgte han Bjørg Wallevik fra Høyre. Når det gjaldt personlige stemmer ved valget, kom han på andreplass med 2 841 personlige stemmer, slått av Wallevik, som fikk 3 505 stemmer. Han ble valgt til ordfører i et valgteknisk samarbeid med SV og Arbeiderpartiet, som fikk varaordføreren, Bjarne Ugland.

Ved kommunevalget i 2011 gjorde Skisland comeback som lokalpolitiker, denne gang representerte han Arbeiderpartiet. Ved kommunevalget i 2019 var han ordførerkandidat for Arbeiderpartiet i den nye storkommunen Kristiansand. Skisland er ordfører i "nye Kristiansand" f.o.m 1.1 2020. Han er dermed første Arbeiderparti-ordfører i byen siden 1948.

Skisland er cand.theol. og har hovedfag fra Norges idrettshøgskole. Før han ble ordfører, var han tilsatt på Høgskolen i Agder og gikk til stillingen som toppsjef i Start, før han ble fakultetsdirektør i Universitetet i Agder.

Som ordfører i sin første periode arbeidet Skisland særlig medarbeidet for å finne løsninger for sykkel og kollektivtrafikk i Kristiansand, samt legge til rette for flere turmuligheter. Han var leder av Agderrådets universitetskomité fra 2004 til 2007.

Han har også hatt en rekke styreverv i blant annet i Friluftsrådenes landsforbund, Sørlandet sykehus, Protestfestivalen og MF Vitenskapelige Høyskole.

Referanser
----------

1. ↑  «Derfor vil han bli ordfører igjen». *Fædrelandsvennen*. Besøkt 6. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Skisland på tredjeplass
* «Jan Oddvar Skisland ny fakultetsdirektør på kunstfag», fra nettsidene til Universitetet i Agder
* Fra KrF til Arbeiderpartiet (NRK Sørlandet)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Harald Furre** | **Kristiansands ordfører (Ap)**(2019–2023) | Etterfølger:**Mathias Bernander** |
| Forgjenger:**Bjørg Wallevik** | **Kristiansands ordfører (KrF)**(2003–2007) | Etterfølger:**Per Sigurd Sørensen** |
**WISEP J190648.47+401106.8** (forkortet **W1906+40**) er en brun dverg av spektralklasse L. I 2015 ble det påvist at dens overflate har en storm på størrelse med den store røde flekken på Jupiter. Stormen roterer omkring stjernen hver 9. time og har vart siden minst 2013, da observasjonene av stormen begynte.

W1906+40 befinner seg 53.3 (+1.17, -1.11) lysår fra jorden, har en iboende lysstyrke på 0.0002 av solens, en radius på 0.9 av Jupiters, og en overflatetemperatur på 2,311 kelvin. Stjernen avgir betydelige bluss.

Referanser
----------

1. ↑  «NASA Telescopes Detect Jupiter-Like Storm on Small Star». *Jet Propulsion Laboratory*. 10. desember 2015.
2. ↑  «WISEP J190648.47+401106.8». *SIMBAD*. 26. november 2015.
3. ↑  Wall, Mike (3. juni 2013). «Dwarf Star Blasts out Stunningly Powerful Flares». *Space.com*.
4. ↑  Gizis, John E.; m.fl. (24. september 2015). «Kepler Monitoring of an L Dwarf II. Clouds with Multiyear Lifetimes». *The Astrophysical Journal*. 813 (2): 104. Bibcode:2015ApJ...813..104G. arXiv:1509.07186 Åpent tilgjengelig. doi:10.1088/0004-637X/813/2/104.
**Vestrefjorden** er en fjordarm av Midfjorden i Haram kommune på Sunnmøre. Fjorden strekker seg 3,5 kilometer sørover til gården Vestre. Bygda Vestrefjord ligger i denne fjorden. Fjorden har innløp mellom Båtsteinen i vest og Eikeneset i øst. På østsida av fjorden ligger blant annet gårdene Eik og Byrkjevoll. På vestsida ligger gården Langset.

Fylkesvei 661 følger langs hele fjorden. Fjorden er omtrent 400 meter bred og dybden er 26 meter på det dypeste.

Langs fjorden kan man se tydelige spor etter den siste istiden. 40 de Geer-morener ligger på rad og rekke langs hele fjorden.

Avgrenset av et smalt tidevannssund, er den innerste delen av fjorden en brakkvannspoll. Her er store områder tørrlagt ved fjære sjø. Videre utover fjorden har man flere fjordterskler.

På våren er det vanlig at store mengder sild kommer inn i Vestrefjorden under gytetiden.

Referanser
----------

1. ↑  Vestrefjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  *Norsk Geografisk Tidsskrift* (årgang 36, nr. 4): 225–232. 1982.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
Butikk som reklamerer for jødekaker (1872)
**Jødekaker** er en gruppe småkaker med sefardisk opphav i skandinavisk kokekunst.

Da sefardiske kryptojøder fant veien fra Spania og Portugal til Nord-Europa omkring 1600- og 1700-tallet tok de med seg element av iberisk sefardisk kultur — inkludert sefardisk (jødisk) og arabisk (muslimsk) kokekunst med sin bruk av sukker i tillegg til mer utbredte søtningsstoffer som honning og forskjellige typer fruktsirup.

Ett av disse elementene var deres småkaker bakt med pisket egg, sukker, mel og vegetabilsk olje (f.eks. olivenolje) som basis. Karakteristisk for disse sefardiske småkakene er at det er minimalt med væske i dem, og at de derfor kunne oppbevares lenge. Blant sefarder i Nederland ble disse kakene noe endret ved at de byttet ut oljen med smør (senere ofte margarin). Disse kakene kom til å bli kjent som «joodse boterkoeken» (‘jødiske smørkjeks’) i Nederland og som «jødekaker» («jødekakor», «jødekakur», «jødekager» eller «judebröd») i Norden.

Den nederlandske typen er ytterligere endret i Danmark, slik at det idag er flere varianter av jødekaker. Det er nok den danske varianten som er best kjent i Norge. Her finnes det stadig mange som baker jødekaker som en tradisjonell del av sin julebakst.. Jødekakene i dansk og norsk versjon er mer som søtede butterdeigskjeks, av og til med perlesukker og hakkede mandler på.

Jødekaker - et kontroversielt navn
----------------------------------

Høsten 2005 var det en del snakk om «jødekager» i Danmark. Noen danske muslimer tok avstand fra bakverket som hadde ordet «jøde» i navnet. Andre dansker, blant dem den danske overrabbineren Bent Lexner i det mosaiske trossamfunnet i København mente det ikke hadde noe for seg å nekte å spise noe bare fordi det hadde et navn med jødisk tilknytning. Enden på diskusjonene ble at det stadig heter «jødekager» i Danmark. I Norge har jødekakene ikke vært så alminnelige at noen har reagert negativt, selv om det forekom enkelte avisoppslag høsten 2012.

Referanser
----------

1. ↑  «Enkhuizer Jodekoek - Lotus Bakeries». *web.archive.org*. 2. desember 2013. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 17. februar 2022.
2. ↑  «"History of the Davelaar bakery (company website; in Dutch)"». Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).
3. ↑  
	* En dansk oppskrift på jødekaker finnes her:
4. ↑  Tone Pedersen (01.10.2012). «– Hæ? Seriøst? Spiser dere "jødekaker"?». Stavanger Aftenblad. Arkivert fra originalen 30. juni 2016. Besøkt 17.02.2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jodenkoek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Nordjordet** er et tidligere småbruk øverst i Ekebergskrenten i Kristiania (Oslo), en plass kjent for kunstneraktivitet knyttet til forfatteren Ingeborg Refling Hagen, senere komponisten Eivind Groven.

Opprinnelig var Nordjordet del av Ekeberg gårds nordlige og nordvendte marker. På 1800-tallet er Nordjordet omtalt som en del av bruket Mordteløkka, plass under Ekeberg gård. Etter 1850 sto Nordjordet fram som en husmannsplass under hovedgården. Ekeberg hovedgårds stamhusbesitter G. M. Michelsen kjøpte huset fra Mordteløkka og satte det opp på Nordjordet rundt 1870. Tradisjonen tilknytta huset sier at det opprinnelig skal ha stått på Grønland eller kanskje i Gamlebyen, og at det er svært gammelt. 

I 1922 kjøpte Ingeborg Refling Hagen hovedbølet på Nordjordet med adressen Røhrts vei 2, og bosatte seg der sammen med malerinnen Birgit Abrahamsen. På 1920- og 1930-tallet ble Nordjordet sentrum for det radikale kunstnermiljøet «Ekebergkolonien». 

Under andre verdenskrig startet Hagen kulturbarnehage i huset sitt, og deltok i det illegale motstandsarbeidet. Hjemme redigerte hun undergrunnsavisen *Jøssingposten*. I desember 1941 ble hun og medarbeideren Thora Robert arrestert på Nordjordet.

Eiendommen ble etter hvert overtatt av Eivind Groven som var Ingeborg Refling Hagens svoger. Han hadde alt i 1927 reist eget hus på tomten, tegnet av ham selv. I 1971 reiste han også et bygg for sine renstemte orgler. På folkemunne fikk det nye orgelhuset snart [[tilnavn99et «Ekeberg-katedralen». 

Det gamle våningshuset ble ombygd i 1970-årene, og står fortsatt. Det danner sammen med Grovens hus og orgelhuset et tun på eiendommen. Gateadressen er Ekebergveien 59.

Referanser
----------

1. ↑  «Ingeborg Refling Hagen»,*Fanger.no*
2. ↑  Grovens orgelhus på Ekeberg

Eksterne lenker
---------------

* Om Grovens orgelhus på nettsidene til *Eivind Grovens institutt for renstemming*.
**Den palestinske frigjøringshæren (PLA)** ble opprettet som den militære grenen av Palestinas frigjøringsorganisasjon (PLO) i 1964, med formål å kjempe mot Israel. Hæravdelingen har aldri vært under effektiv kontroll av PLO, men har heller blitt kontrollert av dens vertsmyndigheter.

Umiddelbart etter opprettelsen av frigjøringshæren under den arabiske ligaens toppmøte i Alexandria i 1964, var PLO (den gang ledet av Ahmad Shukeiri) effektivt under kontroll av de arabiske statene, spesielt fra Gamal Abdel Nasser og Egypt. Palestinerne fikk ikke uavhengig kontroll over organisasjonen før Yasser Arafats Fatah-fraksjon tok makten fra de Nasser-støttede palestinere i 1968 og 1969. PLA ble offisielt opprettet i 1964 som PLOs væpnede fløy.

Organisasjonen var bemannet av palestinske flyktninger under kontroll av vertslandene, som skulle gjennomføre deres militærtjeneste i disse enhetene i stedet for i vertslandenes opprinnelige væpnede styrker. Formelt falt PLA under kommando av PLOs militær-avdeling, men i praksis gav ingen av de involverte regjeringene kontrollen til PLO. Fra et tidlig tidspunkt ble PLA spesielt påvirket av Syria. PLA ble opprinnelig organisert i tre forskjellige brigader, oppkalt etter historiske slag:

* Slaget ved Ayn Jalut. Brigaden var basert i Gaza, men administrert fra Egypt.

* Slaget ved al-Qādisiyyah. Opprinnelig var brigaden basert i Irak, men ble overført til Jordan i 1967, før den havnet under syrisk kontroll i 1971.

* Slaget ved Hattin. Denne brigaden var basert i Syria.

PLA var relativt godt utstyrt og trent, og hadde til og med rustning. Deres materiell hadde for det meste sin opprinnelse fra Sovjetunionen. PLA ble aldri utplassert i form av en enkelt kamp-enhet for PLO, men i stedet ble elementer brukt som støtte-styrker for å hjelpe andre enheter. PLA-brigader kjempet under seksdagerskrigen i 1967 som en del av de egyptiske og syriske militærene. I 1968 ble Popular Liberation Forces (arabisk: quwwat at-tahrir ash-sha'biyya) bedre kjent som "Yarmouk Brigade" etablert innenfor PLA. De gjennomførte kommandoaksjoner mot israelske styrker på Gazastripen, som var okkupert av israelske styrker.

I løpet av Yom Kippur-krigen og den libanesiske borgerkrigen kom PLA til å bli brukt som politisk dekning av vertsregjeringene - spesielt fra Syria. PLA-enheter så også kamp i løpet av Yom Kippur-krigen i 1973, og kjempet både ved den syriske og den egyptiske fronten. Fra 1973 ble PLA effektivt en del av den syriske hæren. Det egyptiske PLA ble også utplassert i Libanon i 1976, etter at den palestinske lederen Yassir Arafat hadde henvendt seg til den egyptiske presidenten Anwar Sadat, for å reparere forholdet skadet av Sadats fredsskapende forsøk med Israel.
**Frode Berge** (født 5. mars 1966) er en norsk politiker (Ap) fra Stavanger. I oktober 2005 ble Berge utnevnt som statssekretær i Nærings- og handelsdepartementet, en post han frivillig fratrådte 14. desember 2007. Han er fylkesleder i Rogaland Arbeiderparti.

Berge har en cand. mag.-grad i sosialøkonomi, journalistikk og sammenlignende politikk, som senere er påbygd med en Mastergrad i europeisk politikk fra universitetet i Durham i England. Han jobbet i perioden 1996–1998 som journalist i Rogalands Avis, i 1998–1999 som informasjonssjef i Schlumberger Oilfeld Services, og i 1999–2005 som personal- og organisasjonskonsulent i Stavanger kommune. Han ble deretter utviklingssjef i Næringsforeningen i Stavanger-regionen.

Berge har lang erfaring fra Arbeidernes ungdomsfylking, hvor han var sentralstyremedlem fra 1989 til 1992, og fra lokalpolitikk i Stavanger. I perioden 1990 til 1992 var han politisk rådgiver for Johan Jørgen Holst i Forsvarsdepartementet, og i 1996 til 1997 for Sylvia Brustad.

Kilder
------

* *Frode Berge 50 år*. Omtale i Aftenposten lørdag 5. mars 2016 side 76

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frode Berge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Frode Berge hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Frode Berge hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Apeland AS** er et norsk rådgivningsselskap innen kommunikasjon og omdømmebygging, etablert i 1988 av Ole Christian Apeland. Selskapet har kontorer i Schweigaards gate 15 i Oslo. Selskapet representerte fra 2003 til 2021 amerikanske Reputation Institute i Norge, med måleverktøy RepTrak, og offentliggjorde årlig en rangering av omdømmet til de mest synlige norske virksomhetene.  I 2021 lanserte Apeland en egen omdømmeundersøkelse, Traction.  Selskapet er også en av partnerne som finansierer forskningssenteret BI Senter for virksomhetskommunikasjon, etablert i 2008.

Priser og utmerkelser
---------------------

Kommunikasjonsbyrået Apeland fikk i 2007 den første æresprisen i konkurransen «Gullkorn», som bransjeforeningen KOMM - Sertifiserte kommunikasjonsbyråer (tidl. Norske Informasjonsrådgivere) står bak. I Gullkorn 2010 vant Apeland diplom for «Utvikling av RepTrak Offentlig» i samarbeid med Opinion og Reputation Institute.
Ole Christian Apeland, administrerende direktør i selskapet, mottok Gullkorns hederspris i 2012. Under Gullkorn 2013 vant selskapet prisene for «Årets kampanje» og «Årets Gullkorn». I 2015 fikk Apeland sølv i ANFO, kategori SMART og vant Gullkorn for «Årets kommersielle markedskommunikasjon». Fra 1988 til 2016 holdt Apeland til på Høvik i Bærum, og ble våren 2008 kåret til «Årets bedrift i Bærum i 2007».

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *PR-nettverkene*, Kapital, nr. 14/2009, tabell, s. 64.
3. ↑  «Fersk undersøkelse: Facebooks omdømme blant nordmenn stuper». Dagens Næringsliv, 08.05.19.
4. ↑  «Stort nok engasjement kan få virksomheten inn på omdømmeliste». Kom24, 04.06.21.
5. ↑  «Vinmonopolet på omdømmetoppen etter koronaåret - Hurtigruten i fritt fall». Kampanje, 28.05.21.
6. ↑  «Gullkorn». Arkivert fra originalen 23. november 2010. Besøkt 13. april 2011.
7. ↑  Her er Gullkorn-vinnerne[*død lenke*]
8. ↑  «Apeland fikk PR-pris». Kampanje, 19.10.12.
9. ↑  «Pant ble PR-gull». Kampanje, 24.10.13.
10. ↑  «Barnebryllup på effekttoppen». Kampanje, 27.01.15.
11. ↑  «Trigger ble Gullkorns store vinner». Kommunikasjonsforeningen, 11.11.15. Arkivert fra originalen 8. desember 2015.
12. ↑  *Pionerer fikk prisen*, Budstikka, 14.02.08, s. 14.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Oljebrønner i Bakken-formasjonen.
**Bakken-formasjonen** er en geologisk formasjon fra sen devon til tidlig mississippium som fører mineralolje. Den omfatter rundt 520 000 km² under overflaten av Williston-bekkenet, som omfatter deler av Saskatchewan og Manitoba i Canada, og deler av Montana og Nord-Dakota i USA. Bakken-formasjonen ble for første gang beskrevet 1953 av geologen J. W. Nordquist og fikk navn etter Henry Bakken, en bonde med norske aner fra Tioga nordvest i Nord-Dakota, formasjonen ble oppdaget på hans grunn.

Anvendelsen av hydraulisk oppsprekking og horisontal boreteknologi har siden 2000 forårsaket en boom i produksjonen i Bakken. Ved slutten av 2010 hadde oljeproduksjonen nådd 458 000 fat (72 800 m³) per dag, dette overstiger rørledningskapasiteten som kan transportere oljen ut av Bakken, transporten har derfor blitt supplert med jernbane.

Referanser
----------

1. ↑  J. W. Nordquist: *Mississippian stratigraphy of northern Montana.*
2. ↑  Bakken Formation: Will it fuel Canada's oil industry?, 27.
3. ↑  «New Drilling Method Opens Vast U.S. Oil Fields». FoxNews.com. 7. april 2010. Besøkt 23. mars 2016.
4. ↑  «Producers turn to railroads for shipping Bakken crude». Tulsa World. 28. januar 2011. Besøkt 23. mars 2016.
**Kfar HaNagid** (hebraisk skrift כְּפַר הַנָּגִיד, betyr 'Fyrstedalen') er en moshav sentralt i Israel. Den ligger på kystsletten 20 km sør for Tel Aviv og nord for Yavne og tilhlrer Gan Raveh regionale kommune. I 2006 hadde den et folketall på 958.

Moshaven ble grunnlagt i 1949 av immigranter fra Bulgaria, og ble oppkalt etter Samuel HaNagid. Ifølge Benny Morris, ble moshaven grunnlagt på landområdet til den avfolkede palestinske-arabiske landsbyen Al-Qubayba, men Walid Khalidi skriver at den bare ligger nær Al-Qubayba og at Kfar HaNagid ligger på landområdet til Yibna.

Referanser
----------

1. ↑  *Mapa's concise gazetteer of Israel*. Yuval Elʻazari (ed.). Tel-Aviv: Mapa Publishing. 2005. s. 284. ISBN 965-7184-34-7.

Kilder
------

* Morris, Benny (2004). *Birth of the palestinsk Refugee Problem Revisited.* Cambridge University Press.
* Khalidi, Walid. *All That Remains*. Washington D.C.: Institute for Palestine Studies. ISBN 0-88728-224-5.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kfar Hanagid – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
En **kontraktsprodusent** driver med **kontraktsproduksjon**, produksjon av komponenter eller produkter for et annet, betalende firma. Mange industrier benytter seg av denne metoden, spesielt innenfor grenene fly, forsvar, datamaskiner, halvleder, energi, medisinsk, and bilindustri. Noen former for kontraktproduksjon inkluderer CNC-arbeid. komplekse sammensetninger, aluminiumstøping, sliping, uthulling, tannhjul eller smiing.

Et firma (vanligvis en OEM) fremviser et design eller en formel til kontrakt-produsenten, som returnerer et prisforslag basert på arbeidsbehov, toll, materialkostnader og nødvendige prosesser. Firmaet vil vanligvis motta prisforslag fra flere kontraktsprodusenter i en budrunde. Vinneren vil produsere varen for OEMen til en avtalt pris, og tar på seg ansvaret for produksjon og transport av produkter på vegne av OEM.

Mange velkjente firmaer bruker kontraktsprodusenter som et alternativ til å drifte og vedlikeholde egne fabrikker. Kontraktsptodusenter kan brukes til produksjon av alt fra enkle komponenter til ferdige produkt. Printere, datamaskiner og mobiletelefoner er eksempler på produkter som ofte produseres på denne måten.

I en internasjonal sammenheng kan bruken av kontrakt-produsenter gi skattefordeler for hovedfirmaet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Lamborghini Revuelto** (2023-) er en 2-dørs sportsbil fra italienske Lamborghini i Sant'Agata Bolognese.

Den har samme 12-sylindrete bensinmotor som i fabrikkens første hybridbil Lamborghini Sián fra 2019, men snudd 180 grader for å passe med en bakmontert 8-trinns girkasse fra *Graziani Trasmissioni* i Torino. I tillegg har den tre elektriske motorer montert både foran og bak og driver alle hjula. Batteriene står av plasshensyn på kant i midtkonsollet. Den har en monocoque i karbonfiber med 2,6 centimeter mer takhøyde enn forløperen Lamborghini Aventador, den veier rundt 190 færre kilo enn Aventador, men har like store dekk som Lamborghini Countach. Revuelto er utstyrt med koppholdere, og en bykjøremodus *Città* med 178 hestekrefter tilgjengelig. Navnet *Revuelto* er spansk for opprør og eggerøre. Den ble lansert i Norge midt i juni 2023 da man åpnet den første butikken, og forøvrig feiret fabrikkens 60-års jubileum. Utsalgsprisen i Norge er estimert til omkring 7,5 millioner i 2023.

Referanser
----------

1. 1 2  Estimatet på utsalgspris er hentet fra oppslaget Nettopp avduket: Nå vet vi den svimlende prisen fra tv2.no sist lest den 15. juni 2023.
2. 1 2  Dette er Lamborghini Revuelto i finansavisen.no den 15. juni 2023.
3. 1 2  De fleste faktaopplysninger er hentet fra bransjeartikkelen Dette er Lamborghinis nye toppmodell – den vises i Norge i dag i bilnorge.no den 15. juni 2023.
4. ↑  Navnets betydning er hentet fra Revuelto i oppslagsverket cambridge.org, avlest den 15. juni 2023.
5. ↑  Revuelto fra fabrikkens hjemmesider (lamborghini.com), sist lest den 15. juni 2023.
**Rismyr naturreservat** er et naturreservat sørvest for Konnerud, nord for Sagdammen. Reservatet omfatter Ristjern og myr området rundt, samt skoglia nord for tjernet. Reservatet ble vernet 20. juni 1986. Området er fra kart på 47 dekar, mens landarealet er på 50 dekar. Reservatets bestemmelser sier at vegetasjon, døde busker og trær er fredet. Det er forbudt å fjerne planter eller tilføre nye plantearter. Det er også forbudt med motorisert ferdsel i området. Camping og oppsetting av telt er også forbudt. Sanking av bær og matsopp er tillatt. Myra er en rikmyr, med innslag av nedbørsmyr. Myrflangre er en viktig art i området. Skråningen nord for myra er rik lågurtgranskog.

Verneformål
-----------

Formålet med naturreservatet er å bevare et variert myrområde som er voksested for sjeldne planter på kalkgrunn, samt å ta vare på en uberørt lågurtgranskog.

Rødlistearter i Rismyr naturreservat
------------------------------------

Arter på Norsk rødliste for arter:

### Planter

* MyrflangreMyrflangre.
* Jemtlandsstarr
* barlind
* myrtelg
* Solblom.solblom

### Insekter

* Liodopria serricornis

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Naturbase
 |
**The University of Hong Kong** (**HKU**, kinesisk: 香港大學), grunnlagt 1911, er det eldste universitetet i Hongkong med i dag (2013) drøyt 23 000 studenter. Det fører devisen *«Sapientia et Virtus», (latinsk, betyr «visdom og dygd»), kinesisk « 明德格物».*

Beskrivelse
-----------

Det har sin hovedcampus i Pok Fu Lam på den vestlige siden av Hongkongøya.

Læreinstitusjonen har sine røtter tilbake til et medisisnsk college etablert i 1887. Det vokste og ble omgjort til universitet i 1911.

HKU har i flere år vært klassifisert som et av de fremste universiteter i verden. For eksempel vurderte i 2012 QS World University Rankings at HKU var blant de 23 beste universiteter i verden, og Times Higher Education World University Rankings (2012–13, 2011-12, 2010-11) plasserer HKU blant de 21 til 35 beste. Undervisningen på HKU skjer på engelsk.

Vaksinearbeid
-------------

University of Hong Kong hadde også det første team i verdens som lyktes i å koronaviruset SARS-CoV, den kausative agens av SARS.

*Koronavaksinearbeid Covid-19:* Universitetet i Hong Kong samarbeider med Universitetet i Xiamen og det kinesiske selskapet Wantai og å utvikle en Covid-19-vaksine. Den 9. september fikk de godkjenning til å starte tester på mennesker, ifølge New York Times. Dette er en av vaksinene Norge kan få tilgang til gjennom den globale COVAX-alliansen, dersom vaksinen faktisk lykkes.

Referanser
----------

1. ↑  «HKU student profiles (2013)».
2. ↑  «QS World University Rankings (2012)».
3. ↑  «Times Higher Education World University Rankings (2012-13, 2011-12, 2010-11)».
4. ↑  «WHO-SARS Update 12 (SARS virus close to conclusive identification, new tests for rapid diagnosis ready soon)». «Scientists at Hong Kong University had previously announced, on 21 March, the isolation of a new virus that was strongly suspected to be the causative agent of SARS. (5th paragraph)»
5. ↑  [ VG.no: Vaksiner, lest 24. september 2020

Eksterne lenker
---------------

* (zh-Hant) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) University of Hong Kong – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** CiNii **·** GeoNames
 |
**Islam «Aris» Appajev** (russisk og karatsjajbalkarsk: *Ислам «Арис» Аппаев*, engelsk translitterasjon: *Islam «Aris» Appaev* - født i Naltsjik i den russiske republikken Kabardino-Balkaria) er en karatsjajbalkarsk musiker, disc jockey, låtskriver og komponist. Appajev er vokalist i DARK, og tidligere vokalist i ensemblene TriA, Iman og Bereket. Han har deltatt i en rekke internasjonale musikkonkurranser og tidligere vunnet Oriental bazar og Ural mono. 

I 2015 ble Appajev valgt til å representere Kabardino-Balkaria og Karatsjajevo-Tsjerkessia i Tyrkvisjonens sangkonkurranse etter å ha vunnet republikkenes regionale finale, men republikkene trakk seg senere av politiske årsaker.

Aris Appajev fremfører og produserer musikk på karatsjajbalkarsk, engelsk, russisk og tyrkisk som ofte blander ulike stiler med elementer fra ulike kulturer. Hans hitter har oppnådd størst popularitet i Russland, Tyrkia, Hellas, USA, Storbritannia og Latin-Amerika.

Utgitte sanger (utvalg)
-----------------------

* 2016: «No No...»
* 2016: «Open the Door»
* 2015: «Unutma meni» («Унутма мени»)
* «California»
* «Ja prosju tebja» («Я прошу тебя»)
* «Kara-Kara»
* «Lu-lu lubov»
* «Tau halkim»
* «Unamadyng» («Унамадынг»)
* «You're my Desire»
* «Zabyla» («Забыла»)

Referanser
----------

1. ↑  Elbrusoids artikkel 14. november 2015, Определился победитель национального карачаево-балкарского отборочного тура "Turkvizyon-2015". Besøkt 30. november 2015. (ru)
2. ↑  Eurovoix-World 7. desember 2015, Turkvizyon’15: All Russian Regions Withdraw From The Contest. Besøkt 7. desember 2015. (en)
3. ↑  Aris Appajev Arkivert 8. desember 2015 hos Wayback Machine. på zvuk. Besøkt 30. november 2015. (ru)
4. ↑  Eurovoix-World 25. januar 2016, ... Aris Appaev releases.... Besøkt 25. januar 2016. (en)

Kilder
------

* Aris Appajev på zvuk (ru)
**Roland Span** (født 1963) er leder for seksjonen for termodynamikk ved Institut für Thermo- und Fluiddynamik ved Ruhr-Universität Bochum (RUB). 

Han studerte maskinteknikk ved RUB, og fullførte en ph.d. i termodynamikk der i 1992. Fra 1993 til 2000 ledet han forskergruppen «Multiparameter equations of state» ved RUB. I 2001 begynte han som prosjekt- og gruppeleder for forskning på gassturbiner hos firmaet ALSTOM Power Technology i Sveits. I perioden 2002–2006 var han leder for forskning på termodynamikk og energiteknologi ved Universität Paderborn, og i 2006 begynte han i sin nåværende (pr. 2023) stilling ved RUB.

Publikasjoner
-------------

* Spans profil i ResearchGate, med h-indeks og antall siteringer
* Spans medarbeiderside på RUB, blant annet med oversikt over hans publikasjoner fra 1990 og fremover.

Hedersbevisninger
-----------------

Span er tildelt flere priser for sin forskning. I 2010 ble han tildelt SINTEF and NTNU CCS Award for sine ekstraordinære bidrag og sitt enestående arbeid innen karbonfangst og -lagring. I 2017 mottok han the Applied Energy Award for a Highly Cited Review Paper, og i 2022 mottok han stipendet ERC Advanced Grant fra Det europeiske forskningsrådet (ERC).

I 2023 ble han tildelt et æresdoktorat ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).

Referanser
----------

1. ↑   Personal Authority Wikibase of the Czech Republic, NKC-identifikator pna2008482345, besøkt 30. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   ORCID 0000-0002-8350-8285, besøkt 29. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  RUB. «Grantee Professor Roland Span». *forschung.ruhr-uni-bochum.de* **(engelsk)**. Besøkt 6. september 2023.
4. ↑  «SINTEF and NTNU CCS Award 2010». *SINTEF and NTNU CCS Award 2010* **(engelsk)**. Besøkt 6. september 2023.
5. ↑  «Doktorpromosjon november 2023 - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 17. november 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ORCID **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Fritzøehus** er et slott i Larvik som ble tegnet av Jacob Wilhelm Nordan og bygget av Michael Treschow i årene 1863–1865. Anlegget har alltid vært eid av familien Treschow. Hovedbygningen ble påbygget i 1885–1889 og 1897–1898, og gulvarealet er nå på 2 302 m², fordelt på 75 rom og 21 kjellerrom. I borggården er det anlagt en vannfontene; der finnes også en bjørneskulptur formgitt av billedhuggeren Anne Grimdalen (1899–1961).

Fritzøehus er Norges største privateide bolig. Det var boligen til Mille-Marie Treschow (1954–2018), og ble etter hennes død overtatt av hennes arvinger.

Fritzøe golfbane ligger nedenfor hovedanlegget. Der ligger også Fritzøe gård, som tilhører Mille-Marie Treschows søster Scilla Treschow.

Fritzøehus park
---------------

Utdypende artikkel: Fritzøehus landskapsvernområde

Dåhjort i Fritzøehus park
Fritzøehus slott 1880-1890  Foto: Axel Lindahl / Nasjonalbiblioteket 
Fritzøehus er omgitt av en park i engelsk stil, som ble anlagt i 1860-årene. Parkanlegget kalles Fritzøehus park eller Fritzøeparken, og er på ca. 1 700 mål. Det er i dag et landskapsvernområde. Blant vekstene i parken finnes ulike eksotiske varianter av grantreslekten: valnøttgran, slangegran og en kryp-koreagran med lilla kongler. Parken har også et rikt dyreliv, der man foruten dåhjort finner muflon, som er en villsaurase fra Middelhavet. I sommerhalvåret åpnes parken for guidede omvisninger.

Se også
-------

* Fritzøe

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Fritzøehus». *Østlands-Posten* **(norsk)**. 18. oktober 2014. Besøkt 17. juli 2021.
2. ↑  «Fritzøeparken». *Fritzøeparken* **(norsk)**. Besøkt 17. juli 2021. «Fritzøehus ble i årene 1860-63 bygget av Jernverkseier Michael Treschow, tegnet av J.W Nordan i italiensk nyrenessansestil. Han hadde 6 barn og trengte et representativt hus. Huset ble senere bygget på og i 1897 sto Østfløyen ferdig med sitt karakteristiske tårn. | Fritzøehus har hele tiden vært bebodd av familien Treschow og nå bor 6.generasjon i huset. | Haven som omkranser huset holdes i hevd av to dyktige gartnere. Om vinteren driver de med vedlikehold av maskiner og driftsmateriell, samt enklere Parkskogbruk. | Vi ønsker velkommen til en tur i Fritzøeparken!»
3. ↑  «Fritzøehus Park - et smykke av natur og kultur». *Stavernguiden.no*. Besøkt 17. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Fritzøehus». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* (no) Fritzøehus i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Galleri Oslo** er en bygning helt øst i Oslo sentrum. Den vestre delen ligger på Vaterland i bydel Oslo Sentrum, mens de østlige delene ligger på Grønland i Bydel Gamle Oslo. Bygningen ble oppført i 1988 og inneholder venterom for passasjerer til Oslo bussterminal og kontorer knyttet til terminalen, samt butikker og annen næringsvirksomhet. Hovedkontoret til Viken fylkeskommune befinner seg i Galleri Oslo, og det er her Viken fylkesting har sine møter.

Bussterminalen ligger på gateplan, og etasjen over har to adskilte innendørs gater med hver sin rulletrapp ned til bussterminalens hovedinngang.

I 2008 ble Galleri Oslo kåret til Oslos styggeste bygg etter en avstemning i regi av Aftenposten.

Senteret ble ingen suksess, og kom i skyggen av alle de andre store kjøpesentrene som etter hver dukket opp. Mange av forretningene ga raskt opp og det førte til enda færre kunder. 

2. februar 2010 meldte Aftenposten Aften at Plan- og bygningsetaten i Oslo så på muligheten for å rive hele bygningen i forbindelse med en total renovering av Vaterland.

I 2018 åpnet eierne av bygget for at det kunne bli revet mot at tomtearealet utnyttes høyere på fremtidig bygningmasse på tomten. Aftenposten tok igjen til orde for rivning i 2021, og pekte på at dette vil fjerne en barriere og gi bedre byliv, og at Akerselva dermed vil kunne åpnes. I 2021 startet behandlingen av reguleringssaken som skal klarlegge fremtidige bruksmuligheter for eiendommen. Regulering og rivning vil være avhengig av at Nylandsveibroen rives eller ombygges, og at det blir funnet en ny løsning for Oslo Bussterminal. Bygget er pr 2018 på ca 43.000 kvm. med tillegg av 17.000 kvm. parkering og annet i kjeller.

Referanser
----------

1. ↑  Oslos styggeste bygg kåret aftenposten.no 25. mai 2008, besøkt 19. mai 2016
2. 1 2  «Oslos mest utskjelte bygg kan bli revet», Aftenposten.no, 2. februar 2010
3. ↑  Aftenposten.no - *Galleri Oslo kan bli revet. Her er det som kan komme i stedet.* (27.02.2019)
4. ↑  «Aftenposten mener: Riv Galleri Oslo!». *www.aftenposten.no*. Besøkt 17. januar 2022.
5. ↑  «Galleri Oslo kan bli revet – her er alternativet». *www.aftenposten.no*. Besøkt 17. januar 2022.

Galleri Oslo sett fra Annette Thommessens plass Foto: Helge Høifødt 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
Globe icon.**Geografisk omfang:** Perspektivet og/eller eksemplene i denne artikkelen/seksjonen fokuserer på norske forhold og representerer ikke et globalt ståsted.

**Eklogitt** er en tung metamorf bergart med høy massetetthet, der de dominerende mineralene er granat (pyrop-almandin) og pyroksen (omfasitt). Eklogitt finnes i Norge i både Nordfjord og Møre og Romsdal, da ofte sammen med olivinstein, som i Kallskaret naturreservat. Eklogitt er blitt dannet på stort dyp i jordskorpen, dvs ca. 30–80 km nede.

Eklogitt er kåra til fylkesstein i Sogn og Fjordane.

Se også
-------

* Liste over bergarter

Eksterne lenker
---------------

* 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN
 |