recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pyongyang vitenskapelige og teknologiske universitet** (engelsk: **Pyongyang University of Science and Technology**, forkortet **PUST**) er et høyere grads teknologisk universitet i Pyongyang i Nord-Korea, som fokuserer på ingeniørmessige kjernefag som IT-forskning, elektronikk, industri-ingeniør og landbruksingeniør. Det skal etter hvert også undervises i fremmedspråk, arkitektur og andre disipliner.

Universitetet ble etablert i 2001 av det sørkoreanske Northeast Asia Foundation for Education and Culture (NAFEC), som også driver Yanbian vitenskapelige og teknologiske universitet (YUST) i Kina.

Initiativet til universitetet ble tatt i 2000, og de første studentene ble tatt opp i 2008. Tanken er å knytte bånd til teknologiske universiteter i Asia og USA, samt å komplettere det statlige Kim Chaek tekniske universitet. Det er meningen at lærestedet skal danne basis for en moderne, industrielt cluster.

Universitetet. som har internasjonalisering som et mål, blir det første i Nord-Korea som skal tilby en internasjonal MBA. Det er åpent for å ansette vitenskapelige ansatte fra utlandet. Det skal gis høyere grads studier, opp til doktorgradsnivå.

Den amerikanske forskeren og økonomen Malcolm Gillis, tidligere rektor ved Rice University har knyttet seg til det nye universitetet, og var en avgjørende kraft for å sluttfinansiere byggingen. Det samme har en rekke koreanske forskere som har studert i USA.

Se også
-------

* Kim Il-sung-universitetet
* Pyongyang vitenskapelige og teknologiske universitet
* Pyongyang universitet for internasjonale studier
* Koryo Songgyungwan-universitetet
* Rajin maritime universitet
* Huichon teleuniversitet
* Utdanning i Nord-Korea

Referanser
----------

1. ↑  North Korean Economy Watch 13. april 2007
2. ↑  Pyongyang vitenskapelige og teknologiske universitets hjemmeside, *Mission*.[*død lenke*]
3. ↑  PUST hjemmeside, *Greatings from Co-Chairmen*.[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Pyongyang vitenskapelige og teknologiske universitet (koreansk)
* Pyongyang vitenskapelige og teknologiske universitet (engelsk)
* Bilder

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Heterogomphus eteocles*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En stor (ca. 40-45 millimeter), kraftig, svart, blank hornbille. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er større, har et horn på hodet og en uthuling foran på pronotum. Hos denne arten er hornet langt og kraftig, litt kløvet i spissen og uthulingen stor, med et høyt, i spissen to-delt framspring over. Hunnen har ikke horn. Pronotum hos hannen har kraftig, grovmasket mikroskulptur på sidene, blankt i midten. Hos hunnen er pronotum rundet, jevnt og ganske kraftig punktert. Forleggen (protibia) har fire tenner på utsiden som er rettet skrått framover. Dekkvingene er ganske lite punkterte, blanke, punktene danner rader bare i den fremre delen. Undersiden har gulaktige hår.

Levevis
-------

Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Brasil, Paraguay og Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Oryctini Mulsant, 1842
						* Slekten *Heterogomphus* Burmeister, 1847
							+ ***Heterogomphus eteocles*** Burmeister, 1847

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles – *Heterogomphus*
* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder av arten
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* (en) Heterogomphus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Landskap i kommunen Guxiang i Bomi fylke
Bomi (rosa) i Nyingchi (gult)
**Bomi** (kinesisk: 波密县 ; pinyin: *Bōmì Xiàn*) eller *Bomê*  (སྤོ་མེས་རྫོང་) er et fylke i Den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina. Det ligger til prefekturet Nyingchi.

Landskap i naturreservatet Gangxiang i Bomi
Fylket hadde i 1999 et folketall på 27 169 innbyggere.

Administrasjonssete er i storkommunen Zhamu.

Bomi ligger i den tradisjonelle tibetanske region Kham. Området var i praksis selvstyrt, uavhengig til inn på 1900-tallet. Dette gamle sentrum for tibetansk kultur var også kjent under navnene **Poyül** og **Powo**.

Administrative enheter
----------------------

Fylket består av tre storkommuner og syv kommuner. De er – på kinesisk:

* Storkommunen Zhamu 扎木镇
* Storkommunen Qingduo 倾多镇
* Storkommunen Songzong 松宗镇

* Kommunen Gu 古乡
* Kommunen Bagai 八盖乡
* Kommunen Yuxu 玉许乡
* Kommunen Duoji 多吉乡
* Kommunen Kangyu 康玉乡
* Kommunen Yupu 玉普乡
* Kommunen Yigong 易贡乡

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. august 2011. Besøkt 16. september 2011.

Gate i Zhamu

Litteratur
----------

* Andreas Gruschke: *The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Kham – Volume 1. The Xizang Part of Kham (TAR)*, White Lotus Press, Bangkok 2004. ISBN 974-480-049-6
* Tsering Shakya: *The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947*, London 1999, ISBN 0-14-019615-3

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Bomi xian
* Bomi
* History of Bomi
* Bome County
* The Gangxiang Village Nature Reserve in Bome County

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Ready Player One*** er en dystopisk sciencefictionroman fra 2011, og debutromanen til Ernest Cline. I 2012 ble romanen tildelt en Alex Award fra seksjonen Young Adult Library Services Association i American Library Association og Prometheus Award.

Cline solgte romanen i juni 2010, i en budkrig, til Crown Publishing Group (en avdeling av Random House). Boken ble publisert 16. august 2011. En lydbok ble utgitt samme dag, fortalt av Wil Wheaton, som er nevnt kort i ett av kapitlene.

En filmatisering, regissert av Steven Spielberg, hadde premiere våren 2018, med Tye Sheridan i hovedrollen.

Romanen har en film adapsjon som kom ut i 2018 og var regissert av Steven Spielberg.

Handling
--------

I år 2045 har verden fått store problemer på grunn av en energi-krise og økende global oppvarming, som forårsaker omfattende sosiale problemer og økonomisk stagnasjon. Mennesker forsøker å flykte til et virtuelt univers kalt OASIS. Samfunnet ble opprettet av James Halliday, som nylig har dødd. Hans testamente etterlot seg en rekke ledetråder mot et påskeegg, skjult bak en serie dører som bare kan løses opp med tre nøkler i OASIS. Den personen som klarer å løse disse gåtene skal motta hele Hallidays formue, og kontroll over selve OASIS. Wade Watts er en tenåring som bor i en slum sammen med sin tante.

Wade går på skole i OASIS, men mangler virtuell valuta eller XP-nivå for å reise til andre steder. Han er en "gunter" (eller egg-jeger) som bruker all sin fritid på å utforske filmer, sanger, TV-serier og videospill fra 1980-tallet og 1990-tallet i forsøk på å finne ut av Hallidays testamente. Denne "Jakten" har pågått i fem år, men ingen har klart å finne den første nøkkelen (en kobber-nøkkel) men Wade, som går under avatar-navnet Parzival, oppdager endelig kobber-nøkkelen som låser opp First Gate. Men Wade blir kontaktet av Nolan Sorrento, en leder for Innovative Online Industries (IOI) som også ønske å kontrollere OASIS. Sorrento tilbyr Wade en lukrativ jobb for å hjelpe IOI med å gjennomføre egg-jakten. Men etter at Wade nekter, forsøker de å myrde ham.

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. november 2010. Besøkt 3. oktober 2010.  Arkivert november 21, 2010, hos Wayback Machine
4. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Utdrag fra boken fra Scribd


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz
 |
***Reader*** (engelsk: «leser») er en høyere akademisk stilling ved universiteter i Storbritannia, og noen universiteter i Australia og New Zealand. Stillingen er plassert mellom *Professor* og *Senior Lecturer* (førsteamanuensis). Den tilsvarer den tidligere norske universitetsstillingen som dosent (før 1985) og omtrent den nedre halvdelen av den nåværende professorstillingen i Norge. I noen samveldestater (bl.a. de fleste universiteter i Australia og New Zealand) brukes *Associate Professor* i stedet for *Reader* om stillingen mellom *Senior Lecturer* og *Professor*.

I Storbritannia vil man etter avlagt ph.d. typisk være ansatt som f.eks. research associate eller associate lecturer. Deretter vil neste steg på karrierestigen tradisjonelt være lecturer, fulgt av senior lecturer, så av reader og til slutt av professor. Noen universiteter har imidlertid tatt i bruk et nordamerikansk stillingshierarki og readertittelen er avskaffet eller fases ut ved flere britiske universiteter.

*Reader* er langt på vei sammenlignbar med den svenske dosenttittelen, som ofte oversettes som *Associate Professor* eller *Reader*, med den forskjell at dosent i Sverige ikke er en stillingsbetegnelse, men en personlig tittel knyttet til kompetanse.

*Reader* er en stilling i en forskningsintensiv karrierestige, der opprykk primært bygger på forskningskvalifikasjoner, på samme måte som universitetsstillingen som dosent i Norge før 1985. Stillingen tilsvarer dermed ikke den nåværende dosentstillingen i Norge, som er mer fokusert på undervisning. Toppstillingen i undervisningsstigen i Storbritannia er i stedet betegnet *professorial teaching fellow*.

Plassering i ulike systemer
---------------------------

| Norsk hierarki før 1985 | Norsk hierarki etter 1985 | Samvelde-systemet | Det amerikanske systemet |
| --- | --- | --- | --- |
| Professor | Professor | *Professor* | *Professor* |
| Dosent | ***Reader*** eller*Associate Professor* |
| Førsteamanuensis | Førsteamanuensis | *Senior Lecturer* | *Associate Professor* |
| Amanuensis ellerUniversitetslektor ellerHøgskolelektor | Amanuensis ellerUniversitetslektor ellerHøgskolelektor | *Lecturer* | *Assistant Professor* |

Referanser
----------

1. ↑  Regulations for Conferring the Title of 'Docent' (Associate Professor or Reader)
***Ready Money*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Oscar Apfel.

Handling
--------

Steve Baird reiser vestover, og sammen med gruve-arbeider Mike Reardon kjøper han en forlatt gruve kalt The Skyrocket. I håp om å få tak i nok penger reiser Steve til New York hvor han møter forfalskeren Jackson Ives, og Ives gir Steve 50 000 dollar i falske penger, i bytte mot aksjer i gruven. Når Grace Tyler, og andre velstående bekjente, legger merke til disse pengene kjøper de også aksjer - fordi de tror at Steve er en stor suksess.

I mellomtiden oppdager James Morgan, som eier en annen gruve i nærheten, at The Skyrocket faktisk inneholder masse gull. Han planlegger derfor en eksplosjon, i håp om å drepe Mike Reardon før han oppdager gullet. Men i stedet for å drepe Mike, avdekker eksplosjonen alt gullet. Dermed blir alle de involverte snart meget velstående - inkludert Jackson Ives som nå har penger nok til å gjøre alle forfalskningene sine enda bedre.

Skuespillere
------------

* Edward Abeles som Steve Baird.
* Monroe Salisbury som Sidney Rosenthal.
* Jode Mullally som John H. Tyler.
* Jane Darwell som Mrs. Tyler.
* Bessie Barriscale som Grace Tyler.
* Florence Dagmar som Tyler.
* James Neill som Jackson Ives.
* Theodore Roberts som Mike Reardon.
* William Elmer som Jim Dolan.
* Sydney Deane som den tidligere eieren av The Skyrocket.
* Dick La Reno som kaptein West.
* Fred Montague som James R. Morgan.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 6. juli 2016.
2. ↑  Ready Money

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ready Money* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Ready Money* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Ready Money* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Ready Money* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Heteronychocassis*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 8,5 millimeter), bred og flat, brunrød (i alle fall på døde eksemplarer) bladbille med svarte tegninger. I levende tilstand var den trolig mer grønnlig. Den er skjoldformet, sidene av dekkvingene er utvidete og flate og dekker beina. Pronotums rot og midtparti, dekkvingenes forhjørner og kantene av den midtre, opphøyde delen av dekkvingene er svarte. Pronotum er ikke like utvidet, men dekker hodet slik at det ikke er synlig ovenfra. Dekkvingenes forhjørner er rundet framskutte foran pronotum. Denen arten har ikke noen forhøyning på dekkvingene. Oversiden er kraftig punktert.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem.

Utbredelse
----------

Arten lever i Fransk Guyana. Den er bare kjent fra typeeksemplaret.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
				+ underfamilien **Hispinae**, Gyllenhal, 1813 – ikke i Norge, én art i Norden
					- stamme **Dorynotini** Monrós & Viana, 1949
						* slekten ***Heteronychocassis*** Spaeth, 1915
							+ *Heteronychocassis acuticollis* Spaeth, 1915

Litteratur
----------

* M. Simoes og L. Sekerka (2014) Redescription of *Heteronychocassis acuticollis* Spaeth, 1915 (Coleptera: Chrysomelidae: Cassidinae). *The Coleopterists' Bulletin* 68: 407-410.

Eksterne lenker
---------------

* Katalog med bilder av artene
* *Heteronychocassis* på ITIS
* (en) *Heteronychocassis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Heteronychocassis* hos ITIS Rediger på Wikidata
Serekundas beliggenhet i Gambia   
13°26′N 16°40′V
Sett fra verdensrommet: Serekunda er det fiolette området midt på; hovedstaden Banjul er i nordøst på bildet.
**Serekunda** er den største by i Gambia, beliggende vest for hovedstaden Banjul, tett på landets atlanterhavskyst. Byen hadde i 2006 et innbyggertall på cirka 336.000.[]
Byen er kjent for sine markeder, sine silkebomulltrær, sine Black Cow-djembetrommer og sin wrestlingarena. Nærliggende byer er Kanifing, Latrikunda, Sukuta og London Corner.

Serrekunda ligger i hovedstadsområdet *Greater Banjul Area* (*Banjul Division*), i distriktet Kanifing.

Byen ble grunnlagt på 1600-tallet i den portugisiske era, og ble utbygd på 17- og 1800-tallet av britene.[]

Billedgalleri
-------------

* Gate i SerekundaGate i Serekunda
* Marked i SerekundaMarked i Serekunda
* Moské nord i byenMoské nord i byen
* Moské ved Bundung HighwayMoské ved Bundung Highway

Eksterne lenker
---------------

* (en) Serekunda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Sogn** er et boligstrøk i Bydel Nordre Aker i Oslo.

Avgrensning
-----------

I vest går grensen fra og med John Brandts vei og i en rett linje rett sørover til den treffer krysset Sognsvannsbanen / Vestgrensa. Deretter følger den Sognsvannsbanen østover, til Ring 3 ved inngangen til Tåsentunnelen. Deretter går den rett nordover, først over ringveien, og deretter gjennom Damefallet som er grensen i øst. I nord er grensen området nord for Storkenebbveien.

Dermed grenser det i vest til Gaustad (nord for Ring 3) og Gaustadbekkdalen (sør for Ring 3), Ullevål Hageby og Berg i sør, Nordberg i øst og Kringsjå i nord (hvor Nordberg skole ligger).

Historie
--------

Vestre Sogn gård ligger i dag inne i Sogn studentby. Gården var kirkegods i middelalderen, og senere krongods frem til 1662. Siden 1892 har gården vært i kommunalt eie, og huser i dag en barnehage Foto: Kjetil Ree 
Sogn er gitt navn etter de to gårdene Vestre og Østre Sogn gård. Hovedbygningen til Vestre Sogn gård eksisterer fremdeles, og ligger i hjertet av Sogn studentby. Østre Sogn gård lå nordøst for Vestre Sogn gård, et par stenkast unna, men ble revet i forbindelse med byggingen av studentbyen. 

Større deler av villaområdet på Sogn ble bygget på 1930-tallet, og bærer preg av en funksjonalistisk stil. Husene ble bygget etter at A/S Akersbanene sammen med Aker kommune i årene rundt 1920 hadde foretatt store tomtekjøp på Sogn, men også i nærområdene Nordberg, Berg og Haugerud, i forbindelse med planlegging og utvikling av det man kalte for Sogn haveby. Noen år senere utparsellerte og solgte A/S Akersbanene tomtene til finansiering av Sognsvannsbanen.

Bydel Sogn var tidligere også navn på den lokale bydelen før Bydelsreform 2004 fastsatte nye bydelsgrenser i Oslo.

Bebyggelse
----------

Foruten Sogn studentby finner man Sogn hagekoloni og Solvang Kolonihager på Sogn, samt den nedlagte Sogn videregående skole, som fra 2013 huser Kuben, avdeling Ullevål og fra 2014 den nye Blindern videregående skole. Ellers er Sogn i hovedsak et villaområde med en del rekkehus- og lavblokkbebyggelse i området langs Kaj Munks vei/Ring 3.

Imidlertid er også Ullevaal Stadion med området rundt en del av strøket, og dette skiller seg vesentlig ut fra resten av strøket. Dette stedet domineres både fysisk og identitetsmessig av Stadionanlegget. Mellom T-banelinjen og Ring 3 har området karakter av å være en urban grensesone med større, enkeltstående, nærings- og undervisningsbygg langs vestsiden av Sognsveien og av Ullevaal Stadion-anlegget på østsiden.

Referanser
----------

1. ↑  Plan- og Bygningsetaten, Byutviklingsavdelingen (april 1999). «Forstadsbaner og boligplaner i Oslo gjennom 150 år». Oslo kommune. Besøkt 7. mai 2007.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |

Portal: Oslo
**Ivar Welle** (født 19. april 1875 i Oslo, død 15. juli 1957 i Oslo) var en norsk luthersk prest, forfatter og kirkehistoriker.

Biografi
--------

Hans far, Johannes, var fra Ørsta og hadde jobb som lærer på Møllergata skole i Oslo. Sønnen ble oppkalt etter sambygdingen Ivar Aasen, som var fadder. Han ble student i 1891 og cand.theol. i 1897. Hans prestetjeneste omfattet stillinger som personellkapellan i Torvastad fra 1897 til 1899 da han ble sjømannsprest i Glasgow. I 1903 kom han til Hålogaland som stiftskapellan, i 1906 ble han personlig kapellan i Strømsø før han i 1908 reiste til Buenos Aires som sjømannsprest igjen. Mens han var der, ble han den første prest til å besøke Grytviken på Sør-Georgia. I 1914 ble han sokneprest i Hvaler, her var han i fem år før han ble sekretær i Oslo Indremisjon i 1919. Etter fem år der ble han i 1924 sokneprest i Petrus menighet i Oslo og i 1934 ble han sokneprest i Østre Aker menighet. I 1932 var han medlem av den departementale komiteen som forberedte loven om bispedømmeråd. 

Ved siden av sin prestegjerning var Ivar Welle en produktiv forfatter. For det meste skrev han oppbyggelige skrifter, blant annet andaktsbøker, men han skrev også romaner og historiebøker. Fra 1933 til 1935 var han redaktør av Luthersk Kirketidende. Han oversatte også flere bøker og noen salmer, blant andre Adeste fideles, som fikk norsk åpningslinje *Kom alle kristne* og fikk plass i Sangboken Syng for Herren. Men da den skulle inn i Norsk Salmebok, brukte man en oversettelse av Per Lønning: *Å kom nå med lovsang*.

Ivar Welles vei på Hellerud i Oslo er oppkalt etter ham.

Bibliografi
-----------

Romaner
* Hav og Himmel 1916
* Per Occiddentem 1920
* Eunike 1925
* Timoteos

Andaktsbøker
* Over Kedron 1904
* Fadervår 1932
* Det som snart skal skje 1933
* Hold fast hva du har 1934

Sakprosa
* Oxfordbevegelsen 1934
* Kirkens historie (3 bind) 1928 -1931

Annet
* *Blaise Pascals tanker*. [Utvalg]. Ved Ivar Welle. Norli forlag, 1915.
	+ *Tanker*. [Utvalg]. Ved Ivar Welle. 15. opplag. – Tanum-Norli, 1977. ISBN 82-518-0574-0

Referanser
----------

1. ↑  Om Ivar Welle på BlixBlog
2. ↑  Prestegjerningen på Syd-Georgia[*død lenke*]

Kilder
------

* Hvem er Hvem 1938 side 543

Eksterne lenker
---------------

* Nasjonalbibliotekets oversikt over bøker av Ivar Welle

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Ivar Ytreland** (født 4. april 1926 i Kristiansund, død 27. desember 2012 i Drøbak) var en norsk industrileder og politiker (H). Han var Sør-Trøndelags fylkesordfører fra 1980 til 1991.

Han vokste opp i en fiskerfamilie i Ålesund, og begynte som fangstmann på Øst-Grønland som 20-åring. Han gikk reallinjen ved Ålesund offentlige høyere allmennskole og maskinlinjen ved Trondheim tekniske skole. Han var vitenskapelig assistent ved NTH og produksjonskonstruktør ved Nobø før han i 1957 ble avdelingsleder for Jøtul i Trondheim. Han ledet og bygde opp selskapet nordenfjells. I 1960-årene foretok han geologiske undersøkelser på Svalbard for Norsk Polar Navigasjon AS. I 1965 ble han administrerende direktør i Trolla Brug AS, og i 1975 administrerende direktør i Norsk Vikingolje AS. Han var også med som gründer i en rekke oljerelaterte selskaper. Han var forøvrig aktiv i Norsk Polarklubb, Arktisk Forening Tromsø og Det norske Svalbardselskap.

Ytreland var medlem av Trondheim bystyre fra 1968 til 1975, medlem av formannskapet fra 1968 til 1971, medlem av Sør-Trøndelag fylkesting og fylkesutvalg fra 1976 til 1991 og Sør-Trøndelags fylkesordfører fra 1980 til 1991. I perioden 1973–1977 var han Høyres 2. vararepresentant til Stortinget fra Sør-Trøndelag, og møtte i til sammen 35 dager i nasjonalforsamlingen. Ytreland var spesielt engasjert i nærings- og samferdselspolitiske spørsmål, og som fylkesordfører tilskrives han mye av æren for fastlandsforbindelsen Hitra–Frøya. Han var æresmedlem av Trondheim Høyre.

Han ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 1992.

Referanser
----------

1. ↑  «Statsarkivet i Trondheim (SAT). Arkivreferanse ukjent. Ministerialbok nr. 7A–B, 1914–1930». Digitalarkivet. s. 302. Besøkt 15. januar 2020.
2. 1 2 3  Arntzen, Jon Gunnar (red.) (1994). *Hvem er hvem?*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 613–614.
3. ↑  Aamodt, Torill; Laukøy, Eva (1. februar 2011). «Polarentusiast ser tilbake». NRK Trøndelag. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
4. 1 2 3  Skjøtskift, Ingrid (3. januar 2013). «En bauta er borte». *Adresseavisen*: 34.
5. ↑  «Jubilanter». *Aftenposten*. NTB. 2. april 1996.
6. ↑  «Ytreland, Ivar (1926-2012)». Stortinget. Besøkt 9. januar 2013.
7. ↑  Ingebrigtsen, Christian (8. januar 2013). «Til minne om Ivar Ytreland». Høyre. Arkivert fra originalen 3. april 2013. Besøkt 9. januar 2013.
8. ↑  «Tildelinger av ordener og medaljer». Det norske kongehus. Besøkt 15. januar 2020. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ivar Ytreland hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Ivar Ytreland hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  

Portaler: Konservatisme | Trøndelag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF
 |
**Bjørnar Kaldefoss Tveite** (født 1987 på Voss, Hordaland) er en norsk jazzbassist kjent fra band som Hullyboo og Morning Has Occurred.

Tveite knyttet musikalske bånd til gitaristen Marius Hirth Klovning allerede på Voss ungdomsskule. Siden har de spilt sammen i ulike sammenhenger. De startet bandet *Hullyboo*, som spiller egenkomponert musikk, sammen med trommeslager Mats Mæland Jensen. I 2009 vant de konkurransen *Jazz i sikte* sammen med trioen *Lugom*, der Tveite samarbeider med Marte Eberson, som er viktigste låtskriver, og trommeslager Andreas Wildhagen.

Sammen med frontfigur og sanger Natalie Sandtorv, Marte Eberson og Ole Mofjell, spiller han på scener i Europa og i Japan med kvartetten Morning Has Occurred med et aktuelt selvtitulert debutalbum (2014).

Utmerkelser
-----------

* 2009: Vinner av *Jazz i sikte* med bandene *Hullyboo* og *Lugom*

Diskografi
----------

Med Hullyboo
* 2012: *Bønner Og Flesk* (NORCD)

Med Morning Has Occurred
* 2014: *Morning Has Ocurred* (Ocean Sound Recordings)

Referanser
----------

Portal: Jazz

1. 1 2  «Hullyboo og Lugom trio på den musikalske stamvegen». JazzINorge.no. Besøkt 31. oktober 2015.
2. 1 2  «Morning Has Occurred» **(norsk)**. Momentium.no. Arkivert fra originalen 8. desember 2015. Besøkt 31. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* "Old Wind" Morning has Occured - Vestnorsk jazzsenter på YouTube
* Monitor: Morning Has Occurred og Karl Seglem på YouTube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
Ruinene i Ziwa.
**Ziwa** eller Ziwaruinene (tidligere *Van Niekerk*-ruinene) er navnet som ble benyttet for å beskrive restene av en vidstrakt jordbruksbosetting fra sen jernalder som er blitt datert til 1600-tallet. Stedet ligger i Nyanga i provinsen Manicaland og ble et nasjonalmonument i 1946 og er siden 1997 oppført på Zimbabwes liste over forslag til verdensarv.

Beskrivelse
-----------

Stedet består av en stor variasjon steinbyggverk, deriblant steinterrasser som følger konturene av høyder og skrenter. Arkeologiske undersøkelser har også frembragt viktige aspekter om keramikk og klippekunst.

Før Ziwa ble nasjonalmonument, hadde stedet vært en del av de kommersielle gårdsbrukenes område og var dermed i privat eie. En stor del av de skader eller nedbrytninger av antikviteter kan ha funnet sted i den perioden, av landbrukere som brukte området til sitt buskap. Et museum ble grunnlagt for å vise Zivas kulturarv og andre arkeologiske funnsteder i Nyangadistriktet.

Selv om området ble avfolket på 1700-tallet, har Ziva fortsatt å være av betydning for senere grupper som hadde slått seg ned i dets nærhet

Ziwa bærer spor av menneskelig bosetting for alle større arkeologiske perioder identifisert i Zimbabwes arkeologiske sekvens. Det er fra steinalderens jeger-samler-periode og frem til historisk tid. 3 337 hektar land omfatter: Steinalderlevninger, steder med klippekunst, tidlige jordbrukssamfunn, senere jordbrukersamfunn markerte med terrasser og feltsystem, fort, gropstrukturer, jernsmelting og smedover samt et stort antall rester av hus med påklattet leire.

Illustrasjoner
--------------

* Modell av Ziwa som vises i besøkssenteretModell av Ziwa som vises i besøkssenteret
* Inngang til gropInngang til grop
* Dobbel omslutningsmurDobbel omslutningsmur

Referanser
----------

1. ↑  «Ziwa National Monument» **(engelsk)**. UNESCO World Heritage Centre. Besøkt 12. oktober 2010.
2. ↑  «Ziwa national monument: its significance to the local people hangs delicately in the balance» (PDF) **(engelsk)**. ICOMOS. Besøkt 12. oktober 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ziwa Ruins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Soga om Tristram og Isond*** (norrønt *Tristrams saga ok Ísöndar*) er en prosafortelling innenfor den norske hofflitteraturen fra 1200-tallet. Sagaen er en oversettelse av Thomas d'Angleterres epos-versjon av legenden om Tristan og Isolde fra ca 1175; oversettelsen ble utført av broder Robert i 1226, og var den første oversettelsen til norsk av europeisk høvisk litteratur. 
Den eldste versjonen fungerte som den endelige kilde av kortere prosaversjon, en ballade bevart i fire redigerte utdrag, og fem publisert eventyrversjoner.

Sagaen følger legenden slik den er kjent fra andre versjoner: den magiske og uslokkelige kjærligheten mellom hirdmannen Tristram og kongsdatteren Isond, som trosser alle menneskelige lover og hensyn. I Thomas'/Roberts versjon settes den sanne kjærligheten som en verdi og rettighet som overprøver alle andre: «Tristram og Isond skyr ikke list og bedrag, og likevel er sympatien på deres side. Selv Guds hjelp kan de regne med.»

Robert valgte et stilgrep som ble førende for alle senere tekster i den norrøne hofflitteraturen: han overførte Thomas' epos i verseform til en fortellende prosatekst. Valget falt antagelig naturlig, forsåvidt som det ikke er noen tradisjon for episk poesi i Norden. Teksten og stilen er påvirket av tre ulike forbilder: den hjemlige sagastilen, den samtidige latinske lærdomsstilen - preget av adjektiver, utbrodering, bokstavrim og parallellismer, og den franske originalens høviske stil.

Sagaen er bevart i islandske papirhåndskrifter fra 1600-tallet; den er oversatt til nynorsk av Severin Eskeland i 1913 og av Magnus Rindal i 2003. Sagaen var en inspirasjonskilde for balladen om Bendik og Årolilja.

Referanser
----------

1. ↑  Tristan og Isolde  i Store norske leksikon
2. ↑  *Soga om Tristram og Isond. Omsett av Magnus Rindal*. Oslo: Samlaget. 2003. s. 32. ISBN 82-521-6148-0. «Omsetjaren Robert veit vi ikkje noko om.»
3. 1 2 3  Ludvig Holm-Olsen. *Norges litteraturhistorie. Bind 1: Fra runene til Norske Selskab*. Cappelen, 1974/1995. ISBN 82-02-15339-5
4. ↑  Begge prosa versjoner redigert og oversatt til engelsk av Peter Jorgensen i *Norse Romance* I. *Tristrams saga ok Ísöndar,* pp. 23-226 og *Saga af Tristram ok Ísodd,* pp. 241-292. General Editor Marianne Kalinke, 3 vo1s. 1999.
5. 1 2 3  Jónas Kristjánsson. *Eddas and sagas, Iceland's Medieval Literature.* Translated by Peter Foote. Hið íslenska bókmenntafélag, 2007. ISBN 978-9979-66-120-5
6. ↑  *Soga om Tristram og Isond. Omsett av Magnus Rindal*. Oslo: Samlaget. 2003. s. 8. ISBN 82-521-6148-0. «Den norrøne omsetjinga er berre bevart i islandske handskrifter.»
7. ↑  skandinaviske-oversaettelser.net
8. ↑  skandinaviske-oversaettelser.net
9. ↑  *Soga om Tristram og Isond*. Omsett av Magnus Rindal. Samlaget, 2003. (Norrøne bokverk). ISBN 82-521-6148-0

Eksterne lenker
---------------

* Sagaen om Tristram og Isodd (dansk oversettelse fra heimskringla.no)
* Riddersagaene - middelalderens kiosklitteratur, artikkel hos Norgeshistorie.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Bjørnar Julius Olsen** (født 2. januar 1958) er en norsk arkeolog på Institutt for arkeologi, historie religionsvitenskap og teologi ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet. 

Han tok magistergrad i arkeologi ved Universitetet i Tromsø i 1984. Han var så gjesteforsker ved University of Cambridge 1985-86, førsteamanuensis ved Universitetet i Tromsø fra 1988, fikk professorkompetanse i 1991, og ble professor i arkeologi ved UiT fra 1994. Han har deretter vært gjesteforsker ved University College London i 1997-98, og ved Stanford University i 2003, 2007-08 og 2013. 

Han har publisert en rekke bøker, blant annet *Bosetning og samfunn i Finnmarks forhistorie* (1994), *Fra ting til tekst* (1997), *Samenes historie fram ti 1750* (2003, med Lars Ivar Hansen), *In Defense of Things* (2010), *Persistent Memories* (2010, med Elin Andreassen og Hein Bjerck), *Archaeology: The Discipline of Things* (2012, med Michal Shanks, Timothy Webmoor og Chris Witmore), og *Ruin Memories: Materiality, Aesthetics and the Archaeology of the Recent Past* (redaktør sammen med Þóra Pétursdóttir). 

Han er i redaksjonen til en rekke arkeologiske tidsskrifter, og har deltatt i flere sentrale akademiske komiteer, deriblant fagkomite for humaniora ved Norges forskningsråd.

Olsen er spesialist i teoretisk arkeologi, materiell kultur studier og nordskandinavisk arkeologi, og har blant annet markert seg sterkt innenfor samisk arkeologi og samtidsarkeologi.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Bjørnar Olsen i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Bjørnar Olsen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 12519072j, catalogue.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Universitetet i Tromsø

  

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
**Flora** (eller **Floren**, sørsamisk: *Flovre*) er en bygd i Hegra sogn i Stjørdal kommune i Trøndelag. Flora ligger langs Stjørdalselva, midtveis mellom Sona i vest og Gudå i øst.

Europavei 14 går på nordsiden av elva, mens Meråkerbanen går på sørsiden. Flornes stasjon på Meråkerbanen ble åpnet som Floren stasjon 17. oktober 1881, skiftet navn til Flora stasjon i april 1921, og til Flornes stasjon 1. januar 1924. Stasjonen har vært ubemannet siden 1. mars 1971. På Flornes finnes også Floren kapell, Flora oppvekstsenter (med skole og barnehage), campingplass og dagligvarehandel. Fylkesvei 27 over Flornes bru forbinder Flornes med Europavei 14. Det er også veiforbindelse til Vigdenes i Forradal.

Grunnkretsene Floren nordre og Floren søndre i delområde Hegra hadde til sammen 233 innbyggere den 1. januar 2017.

Eliel Lagercrantz noterte med lydskrift det sørsamiske navnet på bygda: *fʎuwrɛ̮*.

Referanser
----------

1. ↑  «Floren» er opprinnelig dativsform av «Flora». Se Leirfall, Jon (red.) (1970). *Liv og lagnad i Stjørdalsbygdene*, s. 223.
2. ↑  Hasselbrink, Gustav (1981). *Südlappisches Wörterbuch*.
3. ↑  «Stasjonsdatabasen». Norsk Jernbaneklubb.
4. ↑  «Folkemengde, etter grunnkrets». Statistisk sentralbyrå. 1. januar 2017. Besøkt 18. mai 2017.
5. ↑  Lagercrantz, Eliel (1939). *Lappischer Wortschatz*. s. 142.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Romanesca** (ofte ble kalt *Aria per cantar*) er en melodisk-harmonisk satsmodell som var svært populær over hele Europa på 1500- og 1600-tallet. Modellen ble mye brukt i arier, instrumentale satser og variasjonsstykker.

Romanescaen er nært beslektet med *passamezzo antico* og *folia*. Romanesca-mønsteret karakteriseres av en fallende kvart etterfulgt av en trinnvist stigende linje, deretter et nytt kvart- eller kvintfall med enda en trinnvis stigning og så videre. Kjente eksempler er sangen *Greensleeves*, villancicoen *Guardame las Vacas* og ikke minst Pachelbels kanon som sannsynligvis er det mest kjente eksempel på variasjoner over en *romanesca*-bass.

Romanescaens opphav – italiensk eller spansk – er så langt ikke helt avklart.

Litteratur
----------

* Francisco Salinas: *De musica.* Bärenreiter, Kassel 1968 (ettertrykk av utgaven Salmanticae, 1577)
* John Ward, Artikel *Romanesca*, i MGG 3, bind 11, s. 778-779
* Artikkelen «Romanesca» i *Brockhaus-Riemann Musiklexikon*, bind 4, s. 60
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Mexicos flagg Mexico |
| Friidrett |
| Para-VM i friidrett |
| Bronse | London 2017 | F57 - Diskos |
| Parapanamerikanske leker |
| Gull | Lima 2019 | F57 - Diskos |

**Floralia Estrada Bernal** (født 30. november 1984) er en meksikansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassene T54 / F57. Dette er klasser for sittende utøvere innen parafriidrett.

Hun representerer klubben DIF Nacional, og trenes av Ivan Rodriguez Luna. Hun trener i Mexican Paralympic Training Centre (CEPAMEX) i Mexico by.

Bakgrunn
--------

Bernal ble påkjørt av en bil da hun var 6 år gammel, og måtte amputere begge beina. Hun begynte med paraidrett da hun var 15 år gammel, og har drevet både med svømming og rullestolbasketball før hun valgte å satse på kun friidrett fra 2015.

Idrettskarriere
---------------

Hun deltok i rullestolbasketball under Paralympiske sommerleker 2008, der Mexico kom på niendeplass av ti lag. Hun deltok også i friidrett; hun løp 4 x 100 meter stafett, der Mexcico ble diskvalifisert. Hun deltok i rullestolbasketball under Paralympiske sommerleker 2012, og Mexico endte der på åttendeplass etter at de tapte plasseringskampen om sjuende- og åttendeplassen for Storbritannia.

Da Mexico ikke greide å kvalifisere seg i rullestolbasketball under Paralympiske sommerleker 2016 bestemte Bernal seg for å satse kun på parafriidrett. Hun deltok i diskos under Paralympics 2016 i Rio de Janeiro, og kom der på femteplass. Året etter deltok hun i Para-VM i friidrett 2017, og fikk der bronse i diskos i klassen F57, bak Nassima Saifi og Orla Barry, og hun satte der ny områderekord for Amerika med 27,76 meter.

Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru, og vant der diskos i klassen F57. Under Para-VM i friidrett 2019 kom hun på fjerdeplass i diskos. Pr november 2019 innehar hun Amerikarekorden i diskos i klassen F57, med 30,35 meter.

Referanser
----------

1. 1 2  IPC - *Floralia Estrada Bernal*, besøkt 19. november 2019.
2. ↑  IPC - *2017 World Para Athletics Championships*, besøkt 19. november 2019.
3. ↑  IPC - *World Para Athletics Americas Records - Women's Discus Throw*, besøkt 19. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil hos IPC
* (en) Profil hos Para-VM 2019
* (en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 19. november 2019 hos Wayback Machine.
* (en) Profil hos Para-VM 2017
Ziyang i Ziyang
**Ziyang** (forenklet kinesisk: 资阳; tradisjonell kinesisk: 資陽; pinyin: *Zīyáng*; Wade-Giles: *Tzū-yáng*) er et byprefektur i den kinesiske provinsen Sichuan.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Ziyang har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*), ett byfylke (市 *shì*) og 2 fylker (县 *xiàn*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2004 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Yanjiang | 雁江区 | Yànjiāng Qū | 1 050 000 | 1 633 | 643 |
| **Byfylker** |
| 2 | Jianyang | 简阳市 | Jiǎnyáng Shì | 1 420 000 | 2 215 | 641 |
| **Fylker** |
| 3 | Lezhi | 乐至县 | Lèzhì Xiàn | 870 000 | 1 424 | 611 |
| 4 | Anyue | 安岳县 | Ānyuè Xiàn | 1 530 000 | 2 690 | 569 |

Samferdsel
----------

### Jernbane

Chengdu-Chongqing-jernbanen betjener området; den fører fra Chengdu til Chongqing.

### Vei

Kinas riksvei 321 løper gjennom området. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i Sichuan.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ziyang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Infoside
* Kart over Ziyang Arkivert 10. mai 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Fire Bombardier 415 brannfly, to fra Italia og to fra Frankrike, bisto.
**Skogbrannene i Sverige i 2018** var over 50 skogbranner sommeren 2018. Brannene startet 25. mai, og flest var det i juli. Sommeren 2018 var preget av langvarig tørke og høye temperaturer. Gävleborgs län, Jämtlands län og Dalarnas län var de hardest rammede. Den største brannen var i Ljusdal kommune og ble regnet som den til da største enkeltbrannen i Sverige. Til sammen over 250000 dekar (250 kvadratkilometer) var i brann. Mange land bisto med brannmenn, brannfly og brannhelikoptre.

Se også
-------

* Skogbrannen i Västmanland i 2014

Referanser
----------

1. ↑  «Fyra Vattenbombare på väg för att bekämpa skogsbranden utanför Sala». *Aktivarum* **(svensk)**. 5. august 2014. Besøkt 20. november 2018.
2. ↑  «Branden i Ljusdal – nu den största i modern tid». *Metro* **(svensk)**. Besøkt 20. november 2018.
3. ↑  Nyheter, SVT. «Skogsbränderna sommaren 2018». *SVT Nyheter* **(svensk)**. Besøkt 20. november 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wildfires in Sweden 2018 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Floorknights Crew** (FKC) er en dansegruppe som driver med breakdance.

Bakgrunn
--------

De er fra Norge, Oslo, og ble startet opp i 1999. De er en av de eldste og mest veletablerte gruppene i Norge innen urban dans.[] De holder til på X-Ray ungdomskulturhus på Grünerløkka hvor de trener og lærer bort dans til barn og unge. FKC har deltatt i både nasjonale og internasjonale konkurranser samt andre eventer rundt om i verden.[]

FKC var norgesmestre i 1999, 2001 og 2016.[] FKC driver hovedsakelig med breakdance, men de eksperimenterer med forskjellige dansestiler og de benytter seg ofte av teatralske uttrykk og ekstrem akrobatikk.

Samfunnsengasjement
-------------------

FKC er også engasjerte i samfunnet for å spre et positivt budskap og gode verdier til ungdom. Dette omfatter eksempelvis å skape gratis fritidsaktiviteter ved å lære bort dans, vise seg i nærmiljøet og promotere dans som et bedre alternativ til å henge på gatene.

For å utvikle dansemiljøet i Norge, har Floorknights arrangert flere konkurranser, deriblant den veletablerte Hunger 4 Battle serien der alle stiller opp gratis og pengene går til veldedighet. De arrangerte forøvrig også Battle of Norway (NM i breaking 2012). 

Adil Khan (kjent fra Dansefeber, og som dommer i Norske Talenter) var tidligere svært aktiv i gruppen.[]
**Skoger Idrettslag** (stiftet 15. juni 1919) er et norsk idrettslag, som holder til utenfor Drammen og er mest kjent for seniorfotball i 6. divisjon. De spiller sine hjemmekamper på Skoger stadion, som var en av de siste arenaene med naturgress i Drammen, men i 2019 ble det lagt nytt kunstgress på stadion.

Skoger har tidligere spilt i 3. divisjon, nåværende 2. divisjon, og var den gangen nær ved å rykke opp.

Historikk
---------

I 2008-sesongen rykket Skoger opp i 6. divisjon og endte på en sisteplass. De beholdt plassen etter at et lag trakk seg og spilte i 6. divisjon i Buskerud Fotballkrets i 2009-sesongen. Da endte Skoger på 6. plass. De så lenge ut til å kunne henge med i toppen, før høstsesongen som var preget av mye fravær og skader. Foran 2010-sesongen inngikk Skoger en samarbeidsavtale med IL Sparta/Bragerøen. Dette resulterte i gode resultater for Skoger, som havnet på en 4. plass i serien.

I 2014 stilte Skoger IL med nytt seniorlag i 7. divisjon. Laget kom med det eksisterende navnet Stordammen FK, og valgte å spille under Skoger Idrettslag, imidlertid i egne farger – mørkeblå trøyer og svarte shortser og strømper. Det nye laget klarte serie- og kretsmesterskap på første forsøk, og har siden den gang spilt i 6. divisjon. Deres beste plassering i denne æraen er 4. plass, ved to anledninger (2015 og 2019).

Fra og med 2020-sesongen stiller laget igjen som Skoger IL, i grønne drakter og hvite shortser og strømper, og de vil for første gang stille to lag i seriesystemet. I tillegg til A-laget i 6. divisjon har de denne sesongen B-lag i 7. divisjon.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
6. divisjon fotball for menn, Buskerud Fotballkrets, avdeling 2, 2020 |
| --- |
|  | 
* Glassverket 2
* Graabein
* Jondalen
* Kongsberg 2
* Konnerud 2
* ROS 2
* Skoger
* Skrim
* Tofte Fremad
* Åskollen 2

 | Norges flagg |

| * v
* d
* r
7. divisjon fotball for menn, Buskerud Fotballkrets, avdeling 2, 2020 |
| --- |
|  | 
* Berger
* Drafn 2
* Eiker/Kvikk 2
* Hokksund 2
* Huringen 2
* Mjøndalen 3
* Nedre Sigdal 2
* Rundtom
* Sande 2
* Skoger 2
* Solberg 2
* Svene

 | Norges flagg |
**Guitars – the Museum**, også kalt «**Gitarrmuseet**», er et museum i bygningen som før rommet Vasaskolan i sentrale Umeå i Sverige. I 2014 huset museumsbygningen også en rockeklubb, et spisested, en musikkforretning og en platebutikk. Museet ble innviet i januar 2014, i forbindelse med åpningen av kulturhovedstadåret i Umeå. 

Museet drives i fellesskap av personene bak musikkforretningen 4Sound og rockeklubben Scharinska, et navn klubben har beholdt selv etter å ha flyttet fra den Scharinske villa til Vasaskolen. Rockeklubben blir regnet som initiativtaker til prosjektet. Umeå kommune har støttet gitarmuseet, dels ved pusse opp og tilpasse lokalene, dels gjennom en årlig bevilgning på 2,4 millioner svenske kroner i årene 2014–2015.

Museets samling
---------------

Samlingen til museet består hovedsakelig av el-gitarer fra 1950- og 1960-tallet, samt et mindre antall bassgitarer, forsterkere og annet utstyr med betydning for el-gitarens utvikling. Samlingene er bygget opp fra 1970-tallet av brødrene Mikael og Samuel Åhdén. Samlingen hadde ikke vært vist fram i sin helhet før i 2014.

Til de mest eksklusive gitarene i samlingen hører en Gibson Flying V fra 1958, en Les Paul fra 1960 og en Fender Broadcaster fra 1950. Med sine opptil 500 musikkinstrumenter, har museet blitt gjenstand for internasjonal oppmerksomhet, og er blant annet blitt kalt verdens største innenfor sitt fagmiljø.

Ved siden av museets permanente samling, er det plass til mindre, midlertidige utstillinger. I forbindelse med innvielsen ble utstillingen *Umeå – The European capital of hardcore 1989-2000* åpnet, et samarbeidsprosjekt mellom museet og Folkrörelsearkivet.

Referanser
----------

1. ↑  «Nöjespalatset Scharinska flyttar». SVT. Arkivert fra originalen 22. mars 2014. Besøkt 14. mars 2014.
2. ↑  «Gitarrmuseet skruvar upp volymen». Umea2014.se. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 22. mars 2014.
3. ↑  Guitars - the Museum, webside
4. ↑  «18 milj kr för musik i Vasaskolan». Umeå kommune. 25. mars 2010. Besøkt 22. mars 2014.
5. ↑  «Gitarrmuseum blir ett unikt besöksmål i Umeå». Umeå2014.se. 19. desember 2012. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 22. mars 2014.
6. ↑  «Den hemliga gitarrsamlingen». Umea.se. Arkivert fra originalen 22. mars 2014. Besøkt 21. mars 2014.
7. ↑  «Guitars - The Museum opens in Sweden». British Airways. Besøkt 21. mars 2014.
8. ↑  «Worlds largest guitar museum». ESquire. Arkivert fra originalen 22. mars 2014. Besøkt 14. mars 2014.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 22. mars 2014. Besøkt 9. april 2014. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
9. ↑  «Umeås Hardcore tar plats på museum». Västerbottens Kuriren. Arkivert fra originalen 22. mars 2014. Besøkt 21. mars 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Guitars - The Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Guitarist, October 2013: "Building the dream" (pdf)
* Umea.se: "Den hemliga gitarrsamlingen"