recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Den minste båten på 8 fot med innskriften «mor» og «Terje Vigen»
**«Fredsskipene»** er et lyd- og lyskunstverk av Päivi Laakso på Fredriksvern Verft. Verket er en installasjon av objet trouvé bestående av fire gamle trebåter. Båtene er plassert på beddingen på Fredriksvern, der hvor skip før i tiden ble bygget. Tittelen «Fredsskipene» henspiller på krigsskipet «Friderichsværn» som ble bygget på verftet og sto ferdig til 1814. Dette skipet var aldri i aktiv krigstjeneste, men deltok blant annet på internasjonale, fredelige oppdrag i Middelhavet.

Båtene er plassert oppreist og alle har kjølen vendt mot havet. Den største båten er 19 fot og den minste 8 fot høy. Denne minste båten er dekket med en marmorplate fra Fauske med korsformet sprekk. 

Hver båt har installert lyd og lys. Merete Mongstad har stått for lydinstallasjonen, hvor Christian Fasting leser dikt og synger. Kurt Hermansen for lysinstallasjonen, som består av dioder. 

I materialet om kunstverket og avisartikler, står det henvisning til stjernebildet Tvillingene. Det var opprinnelig ment at en av båtenes lysinstallasjon skulle fremvise dette, men det ble endret før montage og ingen av lysinstallasjonene fremviser noen spesielle symboler.

Verket ble åpnet 21. mai 2011, og er ment å stå i tre år, og er i sin helhet finansiert av Sparebankstiftelsen DnB NOR, mens Nasjonale Festningsverk står bak.

Trivia
------

Det er ikke lov å grave i bakken på beddingen, derfor står installasjonene på betongplater oppå bakken, som igjen er dekket med gress. Den største betongplaten er 3 x 3 meter.

Alle båtene har kvinnelige kallenavn, oppkalt etter viktige medhjelpere i prosjektet. Dog er den største båten, «Ella», oppkalt etter kona til Abraham som ga denne til prosjektet. De mellomste båtene kalles «Odiva» etter Odd-Ivar Paulsen, og «Geilla» er etter Geir Paulsen og Kjell-Einar Johansen.

Marmorplaten på den minste båten, kalt «Gudna» etter kunstnerens hjelper (konstruksjon, montage) Gunnar Opsett, skulle dekke hele båten. I transport sprakk den, og dette ble resultatet. Inskripsjonene på båten er skrevet på av kunstnerens 5 år gamle sønn, Lukas.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Hansen, Svend Einar (19. mai 2011). «Kunst på beddingen Samtidsinstallasjonen «Fredsskipene» avdukes på Fredriksvern Verft». *op.no*. Østlands-Posten. Arkivert fra originalen 2. juni 2011. Besøkt 2. juni 2011.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* Bildeserie på op.no
* *Kunst i kveldsmørket* på op.no
* *Kunst på beddingen* på op.no
* *Se Fredsskipene på Fredriksvern* på vestfoldblad.no
* *Fredsskipene på Fredriksvern* på opplevlarvik.no
* Materiale for skolearbeid[*død lenke*]
**Sylvi Anita Barman-Jenssen** (født 1960) er utdannet lærer fra Bodø lærerhøgskole og har studert to avdelinger spesialpedagogikk fra Tromsø lærerhøgskole og Spesiallærerhøgskolen i Oslo. Hun har hovedfag i Rural Education and Development fra James Cook University i Australia. Hun har jobbet som kultur- og oppvekstsjef Storfjord kommune og fra juni 1998 til mars 2000 rådkvinne. Fra 2000 jobbet hun i et toårig prosjekt i KS. Senere var hun bedriftsrådgiver i KPMG og administrerende direktør av reklamebyrået Reibo i Tromsø. Fra 1.1.2010 ble hun utnevnt til første direktør for Nasjonalt senter for IKT i utdanningen. Hun trakk seg fra stillingen med virkning fra 1. juni 2011 og Riksrevisjonen offentliggjorde senere «vesentlige merknader til regnskapet».

Referanser
----------

1. ↑  Kunnskapsdepartementet 20.11.2009 Direktør tilsatt for Senter for IKT i utdanningen
2. ↑  Pressemedling fra Senter for IKT i utdanningen Direktør Sylvi Barman-Jenssen trekker seg Arkivert 23. mai 2011 hos Wayback Machine. 20.5.2011
3. ↑  Riksrevisjonen Kunnskapsdepartementets forvaltning og gjennomføring av budsjettet for 2010[*død lenke*]. Kapittel i Dokument 1 (2011-2012) s. 182-183
4. ↑  nordlys.no Senter i hardt vær 22.11.2011
*Svergingen av eden ved bekreftelsen av traktaten i Münster i 1648* (1648) av Gerard ter Borch
**Fredsavtalen i Münster** var en traktat mellom De forente Nederlandene og Spania som ble signert i 1648. Det var en banebrytende avtale for den nederlandske republikken og en nøkkelhendelse i nederlandsk historie. Med traktaten ble De forente Nederlandene endelig uavhengig fra det tysk-romerske rike. Traktaten var en del av freden i Westfalen som avsluttet både tredveårskrigen og åttiårskrigen.

Åttiårskrigen
-------------

* *Se hovedartikkel, Åttiårskrigen*

Åttiårskrigen, eller Det nederlandske opprør (1566–1648), var et opprør fra De sytten nederlandske provinsene mot det spanske habsburgske monarkiet.

*Feiringen av freden i Münster* (1648) av Bartholomeus van der Helst
Spania hadde i begynnelsen medgang i å undertrykke opprøret. I 1572 erobret opprørerne området Brielle og opprøret utviklet seg og økte i styrke. I løpet av opprøret ble de nordlige Nederlandene i realiteten uavhengige og vokste hurtig til en verdensmakt gjennom sine handelsskip og en blomstrende periode av økonomisk, vitenskapelig og kulturell vekst. Imidlertid forble de sørlige Nederlandene (bestående av dagens Belgia, Luxembourg og deler av nordlige Frankrike) under spansk styre. Til tross for ulike forsøk klarte nederlenderne aldri å kaste spanjolene ut. I de siste årene av krigen gikk Frankrike inn i en allianse med nederlenderne og angrep de svekkede spanjolene bakfra. Ved 1648 var store områder av sørlige Nederlandene gått tapt til franskmennene, og til tross for flere militære seirer ønsket Andries Bicker, Cornelis de Graeff og andre å få en slutt på krigen.

Forhandlinger og fred
---------------------

Forhandlingene mellom de stridende partene begynte i 1641 i byene Münster og Osnabrück som ligger i dagens Tyskland.

Til tross for ikke å være formelt anerkjent som egen stat ble den nederlandske republikken akseptert som deltaker i fredssamtalene, selv ikke spanjolene motsatte seg dette. I januar 1646 var åtte nederlandske representanter i Münster for å begynne forhandlingene. De spanske sendebudene hadde blitt gitt omfattende myndighet av den spanske kongen Filip IV som hadde ønsket fred i flere år. Den 30. januar 1648 kom partene fram til enighet og en tekst ble sendt til Haag og Madrid for å bli signert. Den 15. mai det samme året ble freden inngått og med den ble Nederlandene anerkjent som en egen og uavhengig stat.

En original kopi av avtalen blir oppbevart av Rijksarchief (det nederlandske riksarkivet) i Haag.

Litteratur
----------

* Boer, H. W. J. de, H. Bruch en H. Krol (red.): *Adriaan Pauw (1585–1653); staatsman en ambachtsheer*. Heemstede, VOHB, 1985
* Poelhekke, J. J.: *De vrede van Munster*, s-Gravenhage:Martinus Nijhoff, 1948.

Portal: Historie
**Jeepney**
En jeepney sett forfra
**Jeepney** er en busstype som brukes i kollektivtrafikken på Filippinene.

Opprinnelse og bruksområder
---------------------------

Opprinnelig var jeepneyene basert på en forlenget Jeep, som amerikanerne etterlot seg i landet etter andre verdenskrig. Jeepneyene produseres i dag helt og holdent på Filippinene. De blir gjerne flott dekorert av sine eiere og benyttes helst i skytteltrafikk, hovedsakelig i byområder, men det finnes også eksempler på lengre ruter. Rutenavnet står gjerne skrevet langs sidene på kjøretøyet og i fronruta.

Egenskaper og praksiser
-----------------------

Jeepneyene er ikke utstyrt med vinduer i passasjerkabinen, men de fleste har nedtrekkbare plastvinduer som kan brukes i tilfelle regn. Jeepneyene har ikke passasjerdører, og passasjerene går inn bak på jeepneyen og setter seg på den ene av de to benkene som er plassert på langs i passasjerkabinen. Hvis jeepneyen er full, er det ikke uvanlig at man står på stigtrinnet bak på jeepneyen og holder seg fast så godt man kan. Betalingen, cirka 1 norsk krone, leveres til sjåføren gjennom en åpning mellom passasjerkabinen og førerhuset. Dersom du sitter langt bak, leverer du pengene til en passasjer lengre frem og roper til sjåføren hvor du skal av. Det utstedes ikke billetter. Når en passasjer ønsker å stige av, banker vedkommende med en mynt mot et metallhåndtak eller roper til sjåføren.  
  

Enkelte jeepneyer har egen konduktør som tar imot betalingen.

Noen jeepneyer har air conditioning og vinduer og sender filmer mens du kjører.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. februar 2009. Besøkt 15. mai 2009.

Eksterne lenker
---------------

* En samling Jeepney-bilder
* Informasjon om jeepneyer
**Reginald Jeeves** er en oppdiktet litterær person som hovedperson i P.G. Wodehouses humoristiske fortellinger fra britisk overklasse i de første tiårene av 1900-tallet.

Bakgrunn
--------

Jeeves (fornavnet blir sjelden eller aldri brukt) er tjener (*valet*) for den unge levemannen Bertram Wooster. Ettersom den naive Wooster og hans venner stadig roter seg opp i absurde problemer (ofte knyttet til uønskede og uheldige forlovelser eller mislykkede veddemål), er Jeeves spesialist i å rydde opp i forviklinger.

Jeeves er det ironiske sinnbildet på den perfekte tjener; *the gentleman's gentleman*. Han er sin arbeidsgiver fullstendig overlegen på alle områder, og har alltid kontroll over situasjonen. Jeeves har ubegrensede praktiske og teoretiske kunnskaper, er dannet hinsides begripelse, og har ufeilbarlig smak. Respekten for arbeidsgiveren er imidlertid høyst overfladisk. Jeeves har som regel sin egen agenda, og hans løsninger på problemene Bertie og hans venner kommer opp i, innebærer ofte at Bertie fremstår som alvorlig sinnsforvirret.

Selv om Jeeves ses gjennom arbeidsgiveren Woosters øyne, får leseren av og til glimt av et privatmenneske bak yrkesrollen. Ved siden av omfattende lesning, er Jeeves tydeligvis fascinert av båtliv og sjøfiske. Han later også til å ha en omfattende vennekrets.

Jeeves-figuren ble introdusert i 1917, og er blitt modell for en rekke senere tjenerfigurer i britisk litteratur og dramatikk, for eksempel, Lord Peter Wimsey).

Jeeves ble framstilt av skuespilleren Stephen Fry i den britiske TV-serien *Jeeves and Wooster* som ble produsert fra 1990 til 1993.

Se også
-------

* P.G. Wodehouse, bokliste i artikkelen om forfatteren
* Bertie Wooster, Jeeves' arbeidsgiver og udugelig overklasseyngling

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BBC Things
 |
**Sylvia Margareth Rauan** (født 1965 i Halden) er en norsk/svensk skuespillerinne.

Rauan vokste opp i Halden, tok eksamen ved videregående skole og rakk å scenedebutere i Brageteaterets oppsetning av Klaus Hagerups De kaller oss pøbler før hun forlot Norge. Hun studerte ved Teaterhögskolan i Stockholm (1989-1992) og har etter studiene levd i Sverige. Hun har arbeidet ved Riksteatern, Unga Klara, Stockholms stadsteater, Teater Plaza, Upsala Stadsteater Judiska Teatern, Göteborg Stadsteater og Dramaten. Hun har fått positiv omtale for sin medvirkning i radioprogrammet *Clownen luktar bensin* på Sveriges Radio P3.

Sylvia Rauan er gift med skuespilleren Simon Norrthon.

Filmografi (utvalg)
-------------------

* 1980 – *Anette*
* 1996 – *Bengbulan*
* 2000 – *Sleepwalker*
* 2001 – *Humorlabbet* (TV-serie)
* 2003 – *Kommer du med mig då?*
* 2004 – *Lokalreportern*
* 2006 – *Babas bilar*

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0711974, besøkt 12. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Brageteaterets program 1984.
3. ↑  «Avgångsklassen 1992». *Stockholms dramatiska högskola*. Besøkt 9. april 2016.
4. ↑  «Simon Norrthon utforskar ondskans väsen». *Sundsvalls tidning*. Besøkt 9. april 2016. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sylvia Rauan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Sylvia Rauan i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Sylvia Rauan på AllMovie Rediger på Wikidata
Hovedporten til Buchenwald konsentrasjonsleir, med påskriften *Jedem das Seine*.
«***Jedem das Seine***» er et tysk ordtak som betyr «til hver sitt eget» (i meningen «til hver som fortjent»). Det er en oversettelse fra det latinske *suum cuique* - brukt blant annet av Cicero. Det har i sin tur sine røtter i Platons etiske betraktninger, ...τὸ τὰ αὑτοῦ πράττειν καὶ μὴ πολυπραγμονεῖν δικαιοσύνη ἐστί...

Historie
--------

*Jedem das Seine* har vært et idiomatisk tysk uttrykk i århundrer. Man finner det for eksempel i hos Martin Luther og hans samtidige. Det forekommer også i en kantate av Johann Sebastian Bach, *Nur jedem das Seine*, som ble utoppført i Weimar i 1715.

Noen komedier fra 1800-tallet heter *Jedem das Seine*, blant dem verker av Johann Friedrich Rochlitz og Caroline Bernstein.

En humoristisk vri på ordtaket, *«jedem das Seine, mir das Meiste»* («til enhver sitt eget, til meg det meste») kan spores til Carl Zuckmayers skuespill *Der Hauptmann von Köpenick* (1931).[]

Da nazistene i 1937 bygde konsentrasjonsleiren Buchenwald, nær Weimar, ble mottoet *Jedem das Seine* satt inn i leirens hovedport.

Referanser
----------

1. ↑  Luther, Martin (1569). *Haußpostill Doc. Martin Luthers über die Sonntags unnd der fürnembsten Fest Evangelia durch das gantze Jar*. Nürnberg: Ulrich Newber. s. 54.
2. ↑  Spitta, Philipp (1899). *Johann Sebastian Bach: his work and influence on the music of Germany, 1685-1750*. 1. London: Novello & Co. s. 555.
3. ↑  Rochlitz, Friedrich (1803). *Jedem das Seine. Lustspiel in einem Aufzuge*. Züllichau: In der Darnmannschen Buchhandlung.
4. ↑  Bernstein, Caroline (1832). *Jedem das Seine! Original-Lustspiel in Versen und drei Aufzüge*. ("E. Karoli," pseudonym). Iserlohn: W. Langewiesche.
|  |
| --- |
| **Munster** |
| Munsters flagg |
| **Kart** |
| Munster i Irland |
| **Data** |
| Areal: | 24 607,52 km² |
| Befolkning: | 1 246 088 (2011) |

«Munster» har flere betydninger.
**Munster** (irsk: *an Mhumhain / Cúige Mumhan*) er Irlands sørligste provins. Den består av grevskapene Clare, Cork, Kerry, Limerick, Tipperary og Waterford. Navnet kommer fra den keltiske gudinnen Muma. 

Ifølge folketellingen i 2011 har provinsen en befolkning på 1 246 088 innbyggere.

Provinsen var opprinnelige delt inndelt i seks regioner: Tuadh Muman (Nord-Munster), Des Mhuman (Sør-Munster), Urh Mhuman (Øst-Munster), Iar Mhuman (Vest-Munster), Ernaibh Mhuman (Ernaistammens område) og Deisi Mhuman (Deisistammens område). Disse ble etter hvert tatt over av tre kongedømmer som utviklet seg i provinsen: Thomond i nord, Desmond i dør og Ormond i øst. Disse ble etter hvert til jarledømmer. For det historiske irske kongedømmet Munster, se Mumu.

De tre kronene i flagget representerer de tre kongedømmene. Flagget kan lett forveksles med Dublins flagg, som har tre slott plassert på lignende måte på en blå bakgrunn.

*An Leabhar Muimhneach* (= Munsterboken) er en samling slektstavler med spesiell vekt på ætter fra denne provinsen.

Referanser
----------

1. ↑   «ISO 3166-2 Newsletter II-1, 19 February 2010, which gives "Munster" as the official English name of the Province and "An Mhumhain" as the official Irish name of the Province and cites "Ordnance Survey Office, Dublin 1993" as its source» (PDF). *Iso.org*.
2. ↑  «Province Munster» Arkivert 27. mai 2013 hos Wayback Machine. *Central Statistics Office*. 2011.
3. ↑  Paul Walsh: *An Leabhar Muimhneach*

Eksterne lenker
---------------

(en) Munster – kategori av bilder, video eller lyd på Commons



  


| * v
* d
* r
Tradisjonelle grevskap i Irland og provinsen Nord-Irland |
| --- |
| Connacht | 
* Galway
* Leitrim
* Mayo
* Roscommon
* Sligo

 | Irlands flaggNord-Irlands flagg |
| Munster | 
* Clare
* Cork
* Kerry
* Limerick
* Tipperary
* Waterford

 |
| Leinster | 
* Carlow
* Dublin
* Kildare
* Kilkenny
* Laois
* Longford
* Louth
* Meath
* Offaly
* Westmeath
* Wexford
* Wicklow

 |
| Ulster | 
* Antrim \*
* Armagh \*
* Cavan
* Donegal
* Down \*
* Fermanagh \*
* Londonderry \*
* Monaghan
* Tyrone \*

 |
| \* Grevskap i Nord-Irland (andre grevskap er i Irland)ISO 3166-2:IE |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Sør-fjæra av Stettiner Haff på innlandet sanddyne mellom byen Nowe Warpno og landsbyen Trzebież i Polen.
**Strandlinje** er skjæringslinjer mellom land og en vannflate i havet eller i innsjøer. På grunn av bølgeslagenes erosjon (abrasjon), i kaldt klima også frostsprengning og iserosjon, kan det dannes innhakk i landoverflaten som markerer strandlinjer. Hvis havet stiger eller synker i forhold til landoverflaten, kan disse innhakkene bevares som merker etter tidligere havnivå.

Norge
-----

Strandflaten langs norskekysten er dannet som erosjon i strandlinjenivå gjennom kvartærtiden, og varierer fra åser 50 moh. til 50 meter under dagens havnivå.

Strandlinjene har betydning også for studiet av den eldste bosetningshistorien i Norge, da nærhet til sjøen ofte har vært en lokaliseringsfaktor for bosetning i Kystnorge. Anders Nummedal ble en pioner innenfor norsk steinalderarkeologi, da han med sitt utgangspunkt som geolog studerte strandlinjer. Nummedal var spesielt interessert i kvartærgeologien i Finnmark, og ved studier av strandlinjene der i årene 1925-32, kom han over seks boplasser tilhørende komsakulturen fra eldre steinalder i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Reidun Laura Andreassen: «Dokumentasjonsvedlegg for § 19 Fredning, Komsa, Alta» (s. 3), Riksantikvaren

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Kart over demningene i Columbia-vassdraget.
**Revelstokedemningen** er en demning med vannkraftverk som danner en kunstig innsjø i elven Columbia River i Britisk Columbia, Canada, 5 km nord for byen Revelstoke. 

Detaljkart over Arrow Lakes-reservoaret som ligger nedenfor Revelstoke-demningen, her øverst i kartutsnittet.
Demningen er 175 meter høy og skaper Revelstokesjøen som er 130 km lang og 1 km bred. Installert kapasitet i vannkraftproduksjonen er 1.843 MW fordelt på 4 turbiner. Det er planer om å utvide kapasiteten med 500 MW, til i alt 2.765 MW effekt. Anlegget var ferdig i 1984. Ovenfor anleggets reservoar finner vi Micademningen, mens Keenleyside-demningen ligger nedenfor, nær grensen mot USA.

Eksterne lenker
---------------

* Anleggets hjemmeside – hos BC Hydro.

| * v
* d
* r
Demninger i Columbia |
| --- |
|  Mica **·** Revelstoke **·** Keenleyside **·**  Grand Coulee **·** Chief Joseph **·** Rocky Reach **·** Rock Island **·** Wanapum **·** Priest Rapids **·** McNary **·** John Day **·** Dalles **·** Bonneville |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Strandsiden** er et strøk i Bergen på Nordneshalvøyen i bydelen Bergenhus, beliggende på vestsiden av Vågens indre del. Strandsidens grense går i nord opp fra Nykirkeallmenningen langs Nordnes' grense til Haugeveien, så sørover Haugeveien, Klosteret til Østre Murallmenningen, ned denne til Murhvelvingen, så Strandgaten rett sør til Strandhjørnet og Vågsbunnens grense, videre langs Vågens strandlinje og tilbake til Nykirkeallmenningen. Strøket grenser i nord til Nordnes, i vest til Verftet og Nøstet, og i sør til Vågsbunnen og Sentrum. Hovedgatene i området er Strandkaien, Strandgaten, Østre Murallmenningen, Østre Holbergsallmenningen, Østre Nykirkeallmenningen og C. Sundts gate.

I området ligger Strandkaiterminalen for rutebåttrafikk og kjøpesenteret Kløverhuset, den gamle byporten Muren fra 1561 som blant annet huser Buekorpsmuseet, Nykirken fra 1763, Gågaten (del av Strandgaten) omgitt av pittoreske smau, og Bjørgvin videregående skole. Oppover i høyden ligger branntårnet (Corps de Garde) fra 1870, og like ved lå tidligere Munkeliv kloster fra ca. 1110. Ludvig Holberg ble født ved Holbergsalmenningen i 1684. Ved parken *Klosterhaugen* står statuen av Amalie Skram. Området består ellers av en rekke hoteller, butikker og bygårder. Fra Munkebryggen går Beffen i skytteltrafikk over Vågen til Bryggen.

Langs hele Strandsiden lå det tidligere sjøhus på stolper og bolverk ut i sjøen, med hoper imellom for effektiv lossing og lasting fra båt. Her fantes det altså ikke en sammenhengende kaifront slik det var på Bryggen. Etter en større brann i 1901 ble C. Sundts gate regulert inn og bebyggelsen endret karakter til større murgårder. Eksplosjonen på Vågen i 1944 raserte store deler av bebyggelsen ut mot Vågen, som ble erstattet av mer moderne blokkbebyggelse og bygårder. Etter hvert har Vågen blitt utfylt og større kaier har blitt anlagt. Strandsiden omfatter også de tradisjonsrike trehusområdene langs Strandgaten og opp mot Klosteret og Haugeveien. Strandgaten var alt fra 1600-tallet og helt til 1938, da Sundt & Co flyttet til Torgallmenningen, byens viktigste handlegate.

Strandsiden omfattes av grunnkretsene Nykirken og Klosteret, som hadde 996 innbyggere 1. januar 2014 og et samlet areal på 0,13 km². Den delen av grunnkretsen Klosteret som ligger sør for Østre Muralmenning tilhører strøket Sentrum. Til gjengjeld hører den delen av grunnkretsen Strandkaien som ligger østenfor Strandgaten til Strandsiden.

Strøk og boligområder i Bergen kommune

  


| * v
* d
* r
Strøk i Bergen |
| --- |
| Bergenhus **·** Bryggen **·** Eidemarken **·** Engen **·** Fjellet **·** Kalfaret **·** Ladegården **·** Marken **·** Møhlenpris **·** Nordnes **·** Nygård **·**  Nøstet **·** Sandviken **·** Sentrum **·** Skansen **·** Skuteviken **·** Strandsiden **·** Stølen **·** Sydnes **·** Verftet **·** Vågsbunnen **·** Ytre Sandviken |
***Revenge*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Tod Browning.

Handling
--------

Alva Leigh ankommer gruve-byen Magnet like etter at forloveden hennes, Donald Jaffray, har blitt myrdet. Duncan, den virkelige morderen, anklager Donalds partner - Dick Randall - for å ha begått denne forbrytelsen. Når han vet at Dick planlegger en reise gjennom ørkenen, fyller Duncan drikkeflasken hans med gift.

Men Alva, som også er fast bestemt på å drepe Dick, borer et hull i drikkeflasken hans slik at alt vannet kommer til å renne ut. Men etter at Dicks har reist får Alva endelig vite at det egentlig var Duncan som stod bak mordet på Donald. Desperat setter Alva seg umiddelbart på en hest, og rir inn i ørkenen for å redde mannen hun nå anerkjenner som sin sanne kjærlighet.

Rolleliste
----------

* Edith Storey som Alva Leigh
* Wheeler Oakman som Dick Randall
* Ralph Lewis som Duncan
* Alberta Ballard som Riger Lil
* Charles West som Donald Jaffray

Referanser
----------

1. ↑  REVENGE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Revenge* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Revenge* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Kammerjunkere ved det pavelige hoff som kneler, malt av Rafael, som selv var kammerjunker og som er med i bildet som kammerjunkeren som ser på tilskueren
**Kammerjunker** er en hofftittel, plassert under kammerherre og over kammerpasje. Tittelen ble tradisjonelt gitt til unge adelsmenn som gikk en fyrste til hånde. Pliktene fikk etterhvert en heller nominell eller seremoniell karakter, og tittelen var hovedsakelig en ærestittel. Tittelen ble tidligere brukt ved de de fleste hoff av en viss størrelse i Europa, herunder de kongelige hoff i bl.a. Norge, Danmark og Sverige. I Skandinavia og andre land ble tittelen etterhvert hovedsakelig gitt til yngre offiserer som tjenestegjorde ved garderegimentene. I Danmark har tittelen ikke blitt benyttet siden 1947. I Sverige ble tittelen avskaffet av Carl XVI Gustaf.

Annet
-----

Småkaken kammerjunker har navn etter hofftittelen.

Litteratur
----------

* Johann Georg Krünitz: Oekonomische Encyklopädie oder allgemeines System der Staats- Stadt- Haus- und Landwirthschaft, 1773–1858.
**Reverse Pension Plan** (norsk: *reversert pensjonsplan*) er en variant av pyramidespill som oppsto på 2000-tallet.

Konseptet
---------

Hver deltaker betaler inn et lite beløp, normalt i størrelsesorden 100 til 1000 kr. Motivasjonen for å gjøre dette er løfter om at deltakeren om kort tid skal få utbetalt et svimlende beløp som gjerne er 1000 ganger innsatsen. Betingelsen for at dette skal skje er at alle plassene i konseptet fylles opp. Når dette har skjedd vil utbetalingene starte noen uker eller måneder senere.

Markedsføring
-------------

I regulære pyramidespill er utbetaling av provisjoner en viktig gulrot for å få deltakerne til å verve enda flere deltakere, og normalt går majoriteten av de innbetalte midlene tilbake til deltakermassen i form av provisjon. I konsepter som driver Reverse Pension Plan vil deltakerne normalt ikke belønnes for verving av nye deltakere, men disse vil likevel ha stor interesse av å markedsføre konseptet i den tro at de ikke vil få utbetalt gevinst før alle plassene er fylt opp. Dermed sitter selskapet igjen med all omsetning.

I markedsføringen av slike konsepter kan man støte på forskjellige forklaringer på hvordan man i løpet av få måneder skal få pengene til å mangedoble seg.

Historikk
---------

Selskapene som driver denne formen for investeringsbedrageri har det til felles at ingen av dem noen gang har klart å oppfylle sine løfter om utbetaling av skyhøy avkastning. Mange av disse selskapene skjuler derfor hvem som står bak virksomheten, og de drives ofte fra land der vestlige myndigheter har begrenset innsikt.

Kjente konsepter
----------------

* Global Pension Plan
* QCoopers
* Themco Co-operative
* Imperia Invest
* World Pension Plus
* Excel Prestige International
* Royal Pension Fund
* Human Insurance Capital 25
* Family Invest Plan

Referanser
----------

1. ↑  *Pyramidespill og ågerrenter*, Finansavisen, 3. april 2012
2. ↑  3 financial traps retirees can avoid The Law Office of Michael Robinson, P.C.
3. ↑  Många offer för pensionsförsäkringsbedrägeri YLE
**Simon Langham** (født 1310 i Langham i Rutland i England, død 22. juli 1376 i Avignon) var erkebiskop av Canterbury, rikskansler av England og kardinal.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Som ung ble han munk i St. Peters abbedi i Westminster, og etterhvert abbed der.

### Skattmester, biskop, rikskansler

I 1360 ble han utnevnt til skattmester i England, og i 1361 til biskop av Ely. Han ble så rikskansler i 1363.

### Erkebiskop

Han ble erkebiskop av Canterbury i 1366.

I Oxford drev han ut sekularprestene fra Canterbury Hall, og erstattet dem med munker. Lederen for prestene som ble drevet ut var en John de Wiclif, som man senere har identifisert som reformatoren John Wyclif.[]

Langham gav nye bestemmelser mot akkumulasjon av embeder innen kirken, og forsøkte ved sine visitaser av kirker og klostre å få satt en stopper for misforholdene han kom over.[] I 1367 gav han presten John Ball prekenforbud og i 1368 grep han inn i den bitre teologiske striden mellom Uthred Boldon (død 1396) og William Jordan, begge teologer ved universitetet i Oxford, ved at han selv forfattet 30 artikler om nåde og om de ikketroendes forløsning.[]

### Kardinal

I 1365 og 1366 hadde Langham vært involvert i anti-pavelige tiltak i England, men han ble allikevel utnevnt til kardinal i 1368. Dette førte til at han tapte sitt gode forhold til kong Edvard III.[] To måneder etter å ha blitt kardinal gikk han derfor av som erkebiskop, og reiste til Avignon, der paven residerte på denne tiden. Han ble tatt i nåde, og fikk lov til å inneha mindre embeter i England. I 1374 ble han igjen valgt til erkebiskop av Canterbury, men takket nei til dette.[]

Han døde i Avignon 22. juli 1376, og ble gravlagt i Westminster Abbey. Hans gravmonument der, laget av Henry Yevele, er det første for en geistlig i kirken.[]

Hans betydelige rikdommen ble testamentert til abbediet, og han har derfor blitt kalt Westminster Abbeys andre grunnlegger.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6z9919g, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   British Museum person-institution thesaurus, British Museum person or institution ID 150701, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* E.O. Blake: *Langham, Simon*. In: Lexikon des Mittelalters V, Sp. 1686
* J.A. Robinson: *Simon Langham, abbot of Westminster*. In: Church Quarterly Review, 66 (1908), S. 339–366
* A.C. Wood: *Registrum Simonis Langham, Cantuariensis archiepiscopi*. Oxford University Press, Oxford 1956

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Thomas de Lisle?** | **Biskop av Ely**(1361–1366) | Etterfølger:**Thomas Arundel** |
| Forgjenger:**William Edington** | **Rikskansler i England**(1363–1367) | Etterfølger:**William av Wykeham** |
| Forgjenger:**Simon Islip** | **Erkebiskop av Canterbury**(1366–1368) | Etterfølger:**William Whittlesey** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Thor Inge Kristiansen** (født 13. april 1924 i Stavanger, død 7. november 1994) var en norsk skuespiller. Kristiansen var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Han debuterte i 1948 på Rogaland Teater og var ansatt der til 1963 og fra 1977. Kristiansen var ansatt ved Riksteatret 1963–1969, Trøndelag Teater 1969–1970 og Den Nationale Scene 1970–1977. 

Han spilte i et stort repertoar, hos Henrik Ibsen blant annet Engstrand, Aslaksen og Brack; Polonius i William Shakespeares *Hamlet*, Carolus Magnus i Arne Garborgs *Læraren*, Mats i Johan Herman Wessels *Kjærlighet uten strømper*, en frodig Doolittle i *My Fair Lady*, Beslay i *Nederlaget* av Nordahl Grieg, Aigisthos i Jean-Paul Sartres *Fluene*.

Kristiansen vakte stor oppmerksomhet med Peter Skredder i *Ordet* av Kaj Munk. Han iscenesatte i Stavanger det lokalpatriotiske *Maktå på Straen* av Leiv Isaksen og spilte selv Børe i forestillingen.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Thor Inge Kristiansen, (13.april 1924 - 07.november 1994).», besøkt 24. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* «Thor Inge Kristiansen» i Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Nikolai Vekšin** (født 10. mai 1887 i Haapsalu, død 15. januar 1951 i Norilsk i Sibir i daværende Sovjetunionen) var en estisk seiler som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Vekšin vant en olympisk bronsemedalje i seiling under sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på den estiske båten «Tutti V» som kom på tredjeplass i 6-metersklassen, bak den norske båten «Norna» og «Hi-Hi» fra Danmark. Mannskapet på «Tutti V» var Nikolai Vekšin, William von Wirén, Eberhard Vogdt, Georg Faehlmann og Andreas Faehlmann. Seilasene ble gjennomført på Zuiderzee i perioden 2. til 9. august 1928.

Vekšin døde i et fangeleir i Norilsk i Sibir.

OL-medaljer
-----------

* 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse Bronse i seiling, 6-metersklassen (Estland)

Referanser
----------

1. ↑   Eesti spordi biograafiline leksikon, oppført som Nikolai Vekin, ESBL athlete ID Nikolai\_Vek%9Ain, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nikolai Vekšin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nikolai Vekšin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Nikolai Vekšin – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Uncle Tom's Cabin*** er en amerikansk stumfilm fra 1910, regissert av Barry O'Neil.

Handling
--------

Historien begynner om vinteren, når Mr. Shelby blir tvunget til å selge noen av slavene sine på grunn av økonomiske problemer og vanskelige forretningsforhold. Flere av slavene har bodd hele livet sammen med Mr. Shelby, og han har blitt kjent for sin vennlighet mot dem. Dessverre er mannen han blir tvunget til å selge til langt mer brutal, hjerteløs og en tøff mester. Denne mannen, Simon LeGree, kommer til Shelbys hjem. Han velger blant annet onkel Tom, en av de eldste og mest betrodde av Shelbys slaver. Samt den unge sønnen til Eliza, også en slave som har vært sammen med Mr. Shelby i mange år. Til tross for protestene fra Mr. Shelby, og bønnene fra de fattige slavene selv, blir de revet vekk fra hjemmene deres og familiene sine. LeGree nekter å kjøpe noen av de andre slavene, og Mr. Shelby er nødt til å si ja til avtalen fordi han trenger penger. Den lille sønnen til Elizia blir revet rett ut av morens armer og plassert i onkel Toms omsorg, for å bli tatt med til LeGrees plantasje.

Men etter Elizas bønner hjelper Tom henne med å rømme sammen med barnet. For denne gjerningen blir han grusomt slått av sin nye herre. Han blir også tvunget til å bli med på letingen, sammen med blodhunder, som LeGree sender ut for å få tak i den forvunnede slaven. Eliza med gutten sin i armene rømmer over grensen mellom Kentucky og Ohio. Men Eliza blir fryktelig overveldet av kulden, og besvimer av eksponering og mangel på mat. Hun blir båret bevisstløs inn i hjemmet til senator Bird fra Ohio. Her blir hun hjulpet, og lovet beskyttelse. Men Simon LeGree sporer henne opp til Birds hjem. Så Mr. Bird går med på å kjøpe gutten, og gir ham friheten hos moren sin moren. Onkel Tom er imidlertid ikke heldig nok til å finne en annen kjøper, og blir ført av LeGree til plantasjene hans i Mississippi. Ved bomullsplantasjen blir han så grusomt overarbeidet og mishandlet, at han snart er døden nær.

Skuespillere
------------

* Frank H. Crane som Tom
* Anna Rosemond som Eliza
* Marie Eline som Eva
* Grace Eline som Topsy

Referanser
----------

1. ↑  UNCLE TOM'S CABIN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Uncle Tom's Cabin* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Uncle Tom's Cabin* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Undelstad** er et boligområde rundt Undelstad gård, som utgjør en grunnkrets i delområdet Fusdal i Asker kommune. Postnummeret er 1387 Asker. 

Byggingen startet i 1958 da bonden på Undelstad gård solgte eiendommer i det som ble hetende Undelstadlia. Senere bygslet den samme bonden ut eiendommer opp på flaten langs dagens Undelstadveien og Undelstad Terrasse. Der ble hovedsakelig rekkehusbebyggelse oppført som ble malt i forskjellige farger. Husene ble avbildet i Jotuns fargekart. 

Nærliggende områder er Høn og Båstad.

De første innbyggerne pendlet til Oslo med toget som de tok fra Høn stoppested. Der var det i det lille bygget på perrongen et postkontor. Utenfor stasjonen var det kolonialbutikk. På stasjonen var en benk, under denne satte togpendlerene igjen sine kalosjer de brukte når de krysset de sølete jordene. Motorveien ble først bygget ut langs Undelstadlia rundt 1970.

På flaten i Undelstadveien var det de første årene grønnsaksbod der den lokale grønnsaksbonden solgte av årets grøde. Nær dette stedet ble butikken «Markestad» oppført. Butikken drev fremdeles i mai 2000. Den ble senere nedlagt etter en kort periode med tyrkisk drevet butikk i de samme lokaler. Lokalene ble senere brukt til lager og youghurtproduksjon og senere til kontorer.

Kilder
------

* «Undelstad», i Tor Chr. Bakken (red): Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon, Kunnskapsforlaget 2008, s. 464, ISBN 978-82-573-1534-4

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av bebyggelsen fra 1962[*død lenke*] - Fra Asker biblioteks samlinger
Modell (1:1) av Ariane 5 bærerakett
**Ariane 5** er den siste, og hittil kraftigste, bæreraketten utviklet av Den europeiske romfartsorganisasjonen ESA. Ariane 5-prosjektet ble påbegynt i 1987 som en fortsettelse av Ariane-programmet. Den første testoppskytingen i 1996 feilet, mens den neste i 1997 ble delvis vellykket. I 1999 ble første kommersielle Ariane 5-rakett skutt opp med X-ray Multi-Mirror satellitt. 

Den er skreddersydd for å sende satellitter inn i geostasjonær overføringsbane (GTO), selv om den også blir brukt for oppskytning til MEO, LEO og solsynkrone baner. Den kan sende opp to fullvoksne satellitter og er 98.5 % pålitelig. Hovedkvarteret til ArianeSpace befinner seg i Paris, mens launchpad er i Kourou i Fransk Guyana.
ENVISAT ble løftet opp i bane ved hjelp av en Ariane 5-bærerakett.

Navnet kommer fra den greske gudinnen Ariadne.

Utgående raketter
-----------------

* Ariane 5 G (Generic), 1996-2003 (16 oppskytninger)
* Ariane 5 G+ , 2004 (3 oppskytninger)

Operative raketter
------------------

*pr. 8. april 2008*

* Ariane 5 GS , 2005- (5\*, en GS tilbake)
* Ariane 5 ECA (Evolution Cryotechnique type A), 2002- (12\*)
* Ariane 5 ES-ATV (Evolution Storable-Automated Transfer Vehicle), 2008-?? (1\*)

Fremtidige raketter
-------------------

* Ariane 5 ECB (Evolution Cryotechnique type B)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ariane 5 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* forskning.no om Ariane 5 på veg til kometen Wirtanen
**Nikolai Bent Paus** (født 21. oktober 1944) er en norsk sivilingeniør, næringslivsleder og investor. Han var konsernsjef i Eeg-Henriksen/NCC Eeg-Henriksen (det som nå er den norske delen av NCC), da Norges tredje største entreprenørselskap, fra 1984 til 1997. Paus eide også i overkant av syv prosent av aksjene i Eeg-Henriksen frem til NCC, som frem til da allerede var største aksjonær, kjøpte hele selskapet.

Han ble utdannet sivilingeniør ved Purdue University i USA i 1968, og arbeidet i flere år i USA og Australia før han begynte i Eeg-Henriksen i 1973. Han ble assisterende direktør i 1983 og overtok som konsernsjef i 1984. I hans tid som konsernsjef hadde Eeg-Henriksen en rekke store kontrakter i forbindelse med utbyggingen av Oslo lufthavn, Gardermoen. I 1986 etablerte Eeg-Henriksen også et helikopterselskap. Han gikk av som konsernsjef i 1997.

Han har også sittet i styret for Norges Eksportråd og vært styremedlem i Eckbos Legat. I 1998 grunnla han selskapet Optimo sammen med Henning Moëll, Tom Ø. Knutsen og Roald Frisvold, som også hadde bakgrunn fra NCC. I 2002 solgte Paus og kompanjongene utviklingsprosjektet Furuset Senter for ca. 360 millioner kroner til to fond i Acta-systemet. Alle aksjene i Optimo ble i 2010 solgt til Entra.

Han er sønn av Bernhard Paus og Brita Collett, og er nå samboer med Hermine Kristin Muhle Midelfart (f. Muhle). Hans farfar var kirurgen Nikolai Nissen Paus og hans morfar var brukseier Axel Collett. Han har fire barn, bl.a. TV-regissør Vilhelm Camillus Paus, og er stefar til Celina Midelfart.

Referanser
----------

1. ↑  «NCC-kjøp gir ny boligbygger», *Dagens Næringsliv*, 09. oktober 1995 s. 4
2. ↑  «Eeg-Henriksen på vei over Kjølen», *Aftenposten*, 19. september 1995 s. 34
3. ↑  «NCC vil kjøpe Eeg-Henriksen», *Dagens Næringsliv*, 19. september 1995 s. 29
4. ↑  Per Helge Pedersen (1997). «Nikolai Paus: En fantastisk tid». *Fra Monolitten til Gardermoen: Eegen 75 år, 1922–1997*. Oslo: BA forl. ISBN 8291414157.
5. ↑
6. ↑  «Kjempegevinst for tidligere Eegen-folk», *Byggeindustrien*, 1. august 2003
7. ↑  Entra sluker hele Optimo Arkivert 13. august 2016 hos Wayback Machine. nenyheter
8. ↑  *Norges leger*, 1996, bd. 4, s. 381
*Glehn slott*
**Alexander Nikolai von Glehn** (russisk: Александр Николай фон Глен; født 16. julijul./ 28. juli 1841greg. i landsbyen Jälgimäe i Saku i Estland i Tsarrussland; død 7. september 1923 i Ouro Fino i Minas Gerais i Brasil) var en tyskbaltisk godsherre og arkitekt.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Nikolai von Glehn var sønn av godsherren Peter von Glehn (1796–1843), som i 1821 kjøpte godset Jälgimäe, og hans hustru Auguste Caroline Marie født Burchart von Bellavary (1814–1862), som drev apotek i Reval. Hans eldste bror, Peter von Glehn (1835–1876), var forskningsreisende og botaniker.

Nikolai von Glehn studerte økonomi, medisin, filosofi og arkitektur ved Universitetet i Dorpat og i Tyskland.

### Godsherre

Glehn giftet seg i 1866 med Caroline Henriette Berg (1847–1896). Han drev godset som han hadde arvet av sin far, sør i Reval og grunnla i 1878 bosettingen Nõmme for bygging av datsjaer ved en holdeplass på jernbanelinjen fra Reval til Paldiski som var bygd i 1872 nord på godset. I 1917 fikk Nõmme stedsrettigheter og i 1926 byrettigheter, og ble slått sammen med Tallinn i 1940.

Han tegnet og bygde også det landlige herrskapshuset *Hohenhaupt*, som straks ble bedre kjent som *Glehns borg*. Hovedbygningen, borgen, ble ferdigstilt i 1886 og var omgitt av en park med et palmehus (1900–1910), et observatorium (1910, nå *Observatorium Tallinn*), en miniatyrborg for barna hans og Glehns skulpturer *Kalevipoeg* og *Krokodil* (1908). Som arkitekt ble han sammenlighet med Antoni Gaudí. Etter hustruens død anle han en gravlund, *Glehn'scher Friedhof*, der også to tidlig døde barn av hans sønn Manfred ble begravet.

Etter oktoberrevolusjonen emigrerte Glehn i 1918 til Tyskland og i 1922 til Brasil, ettersom hans sønn Manfred von Glehn (1867–1924) av helsegrunner burde til et varmt klima.

Den 12. november 2011 ble et minnesmerke, en skulptur av Nikolai von Glehn laget av  Seaküla Simson, innrettet ved en forgjengerbro i sentrum av Nõmme.

Verker
------

* Palmehus*Palmehus*
* Observatorium*Observatorium*
* Glehns  KalevipoegGlehns  *Kalevipoeg*
* Glehns KrokodilGlehns *Krokodil*

Litteratur
----------

* Anna-Kristiina Einama: Nikolai von Glehn loovisikuna (estisk, lest 15. januar 2016).
* Anneli Tuulik, Lilian Kaseväli, Erki Korp: *Peter von Glehn - ühe paruni lugu*. Viljandi: Print Best, 2013, 328 S. ISBN 9789949333257 (estisk).

Referanser
----------

1. ↑  Heinar's Website: Nõmme Arkivert 20. april 2019 hos Wayback Machine. (lest 19. januar 2016).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Under Burning Skies*** er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Joe kunne ha vært lykkelig gift med Emily, hvis han bare kunne ha holdt løftet sitt om å slutte med alkoholen. Men tilsynelatende var dette umulig, og når han blir alt for full, blir han også så hensynsløs og farlig at han hadde fått navnet «The Bad Man of San Fernand» men en ung mann fra andre siden av ørkenen møter Emily, og kort tid senere samtykker Emily til å gifte seg med ham.

Men Joe hører om dette, og i affekt av alt brennevinet sender han en melding til den nye kjæresten hennes om at han ønsker å skyte ham. Emily er redd for at Joe faktisk kan gjennomføre denne trusselen. Hun gifter seg derfor med den unge mannen så snart som mulig, og de reiser over ørkenen i håp om å finne seg et hjem og større sikkerhet. Men Joe får også høre om hva hans kone har funnet på, og følger hevngjerrig etter paret.

Skuespillere
------------

* Wilfred Lucas som Joe
* Blanche Sweet som Emily
* Christy Cabanne som Emilys ektemann
* Alfred Paget som en kamerat av Emilys ektemann
* Kate Toncray som moren
* Charles West som en bartender
* Claire McDowell som en venn

Referanser
----------

1. ↑  Under Burning Skies
2. ↑  Richard Schickel. *D.W. Griffith: An American Life*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Under Burning Skies* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Under Burning Skies* på Silent Era Rediger på Wikidata
Fra byens hotellstrøk
Křížový pramen, «Korskilden»
**Mariánské Lázně** (tysk: *Marienbad*) er en spaby i åsområdet Slavkovský les (Kaiserwald), vest i Böhmen i Tsjekkia.

Geografi
--------

Byen ligger ca. 630 moh. i en sørvendt dal med flere kilder med naturlig mineralvann. Den lille elven *Úšovický potok* *(Schneiderbach)* renner gjennom dalen. Ca. 1 km nord for byen er denne demmet opp til et drikkevannsreservoar. Selve spaområdet ligger i den øvre delen av dalen, med spabygninger, parker og store hoteller fra siste halvdel av 1800-tallet.
Den nedre delen av dalen har et mer ordinært småbypreg. Her finnes også buss- og jernbaneforbindelsene.

Navn
----

Navnet Mariánské Lázně dukker først opp i 1786. Dette var like etter regjeringstiden til Maria Teresia av Østerrike, og noen hevder at byen bærer hennes navn. Andre mener at navnet stammer fra jomfru Maria, og bildet av henne som hang i nærheten av *Kříž* (kors)-kilden.

Historie
--------

Befolkningen i Mariánské Lázně visste om de helbredende kildene i dalen allerede på 1200-tallet, men utviklingen som kursted startet ikke før på begynnelsen av 1800-tallet.

I 1528 fikk kongen av Böhmen, Ferdinand undersøkt kildene med hensyn til saltinnhold. På slutten av 1700-tallet startet prelaten i Teplá-klosteret (som eide området), dr. Jahn Josef Nehr, en systematisk undersøkelse av vannets helbredende egenskaper. I 1805 startet han byggingen av den første spabygningen. Antall besøkende steg raskt, og kurstedet ble utbygd i takt med dette. I 1865 fikk stedet bystatus, og den internasjonale berømmelsen var stigende. Perioden mellom 1870 og 1914 var stedets gullalder; byen tiltrakk seg en mengde berømtheter bl.a. Mahler, Nietzsche, Kafka, Ibsen, Twain og Freud. I 1927 ble flyplassen Skláře bygd for langveisfarende gjester, men denne har ikke lenger noen betydning.

Perioden etter andre verdenskrig var preget av nedgang, men etter 1990 har byen igjen begynt å øve sin tiltrekning på de bemidlede.

Referanser
----------

1. ↑  Tsjekkias statistikkbyrå (15. desember 2017) (på cs), *Malý lexikon obcí České republiky - 2017*, Tsjekkias statistikkbyrå, Wikidata Q56284482,
2. ↑  Tsjekkias statistikkbyrå (23. mai 2023) (på cs), *Počet obyvatel v obcích - k 1. 1. 2023*, Praha: Tsjekkias statistikkbyrå, Wikidata Q118612272,
3. ↑  «Historie města Mariánské Lázně - Mariánské Lázně - Mariánské Lázně». *www.marianskelazne.cz*. Arkivert fra originalen 4. februar 2016. Besøkt 13. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mariánské Lázně – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mariánské Lázně – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Simon Jacob Engelhart Jørgensen** (født 13. juli 1856 i Laget ved Risør, død 1926) i Melbourne var en norsk sjøkaptein og oppfinner. Jørgensen konstruerte verdens første overbygde livbåt, Storm King, i 1888. Sammen med styrmann Johannes Nielsen fra Havsten ved Arendal seilte de fra London 13. september 1889 og ankom Australia i juni 1890. Reisen gikk via Madeira, Brasil og Sør-Afrika. De krysset Atlanterhavet to ganger, seilte det på langs og krysset Indiahavet på sin lange ferd.

Jørgensen var sønn av Ole Jørgensen og Elisa Amalie Knudsen. Han hadde tre eldre og fem yngre søsken. Jørgensen ble gift 8. september 1886 i Melbourne (Australia) med Nora Johanna f. Schreiber. Sammen fikk de seks barn. Familien bosatte seg i Australia og en av sønnene, Justus Jorgensen (1893–1975), ble en anerkjent kunstmaler og arkitekt i Australia.

Jørgensens familie var eiere av elleve til dels store seilskuter som seilte på Østersjøen, til England, Nord- og Sør-Amerika samt til Australia. Videre omfattende forretning, skipsbyggeri og en stor slektsgård som var langt forut for sin tid innen husdyrhold og oppdrett av nye storferaser.

Som tidens skikk var, mønstret Jørgensen på en av farens skuter allerede 14½ år gammel. Han avanserte raskt i gradene og som 21-åring ble han skipsfører/kaptein. Han fikk styrmannspatent 9. august 1876 og skipperpatent 29. mai 1878.

Jørgensen seilte og mønstret senere på følgende skuter i familiens eie:

* på fullriggeren «Emanuel» (bygget i Laget i 1861. 614 br. tonn. Hugget i 1886. Reder Ole Jørgensen) 12. mars 1872 som sjømann (mønstret av 27. desember 1872)
* på barken «Lauget»(bygget i Laget i 1870. 553 br. tonn. Forliste i 1905. Reder/eier 1870-90 Ole Jørgensen) 12. juni 1873 som matros (mønstret av 10. november 1874)
* på «Sommeren»((bygget i Laget 1875. 625 br.tonn. Strandet 1881, reparert og solgt til Portugal. Eier/reder 1875-81. Ole Jørgensen) 24. august 1876 som 2.-styrmann/1.-styrmann (mønstret av 4. september 1877)
* på fullrigger «Emanuel» 6. mars 1878 som 1.-styrmann/skipsfører (mønstret av 5. oktober 1878)
* på fullrigger «Ragna» (bygget i Drammen i 1878. Grunnstøtte og ble vrak v/ Savannah/USA 31. august 1898. 1144 br.tonn. Eier/reder 1882-91 Ole Jørgensen m.fl.) Flere perioder om bord. Skipsfører fra 24. oktober 1881 til mai 1888 og fra 1891 til han mønstret av i 1894.

Referanser
----------

1. ↑   Biografi Justus Jorgensen
2. ↑  Sjøhistorisk database, «Emanuel»[*død lenke*].
3. ↑  Sjøhistorisk database, barken «Lauget»[*død lenke*].
4. ↑  Sjøhistorisk database, «Sommeren»[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Sjøhistorisk database, «Emanuel»[*død lenke*]
* Sjøhistorisk database, barken «Lauget»[*død lenke*]
* Sjøhistorisk database, «Sommeren»[*død lenke*]
* Sjøhistorisk database, fullrigger «Ragna» (1878)[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |