recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Força Aérea Portuguesa** (**FAP**) er Portugals flyvåpen. Det ble dannet 1. juli 1952, da hærens flyvåpen (*Aeronáutica Militar*) og marinens flyvåpen (*Aviação Naval*) ble slått sammen. Det er en av tre forsvarsgrener i Portugals forsvar og har historie som går tilbake til 1911.

Historikk
---------

Portugisisk militærflyving har røtter tilbake til 1911 da hærens telegraftjeneste opprettet et ballongkompani og mottok en håndfull fly. Under første verdenskrig deltok portugisiske piloter på vestfronten i britiske og franske skvadroner. Portugisiske kolonistyrker i Mosambik disponerte en flyskvadron i sine operasjoner mot tyske styrker i Tysk Øst-Afrika.

I 1914 ble hærens flytjeneste (*Serviço Aeronáutico Militar*) og den militære flyskolen (*Escola Militar de Aeronáutica*) etablert. Disse ble senere senere samlet og reorganisert i 1918, samme år ble de første operative skvadronene etablert. Marinens flyvåpen ble grunnlagt i 1917.

I 1924 ble hærens flyvåpen en egen våpenart på lik linje med infanteriet og artilleriet. I 1937 ble organisasjonen reorganisert og fikk egen overkommando og i praksis gjort uavhengig fra resten av hæren.

Flyvåpnene deltok under revolusjonen i 1926, den spanske borgerkrigen og i nøytralitetsvern under andre verdenskrig. Portugal ble medlem av NATO i 1949. 

Da flyvåpnene ble slått sammen i 1952 besto flyparken av en blanding av britiske, amerikanske og tyske flytyper.

Nåværende flytyper
------------------

En portugisisk toseters F-16B under taxing

| Fly | Opprinnelse | Flytype | Versjoner | Merknader |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|
| Aérospatiale SA 330 Puma | Frankrikes flagg Frankrike | Flerbruks og redningshelikopter | SA 330S | I bruk på Azorene |
| Aérospatiale TB-30 Epsilon | Frankrikes flagg FrankrikePortugals flagg Portugal | Treningsfly |  |  |
| AgustaWestland EH101 | Storbritannias flagg StorbritanniaItalias flagg Italia | Flerbruks og redningshelikopter |  |  |
| Alexander Schleicher ASK 21 | Tysklands flagg Tyskland | Treningsfly |  |  |
| CASA C-212 Aviocar | Spanias flagg Spania | Transport og redningsfly | Series 100 | Blir erstattet av CASA C-295 |
| Series 300 |
| CASA C-295 | Spanias flagg Spania | Transport og redningsfly |  |  |
| Dassault-Breguet/Dornier Alpha Jet | Frankrikes flagg FrankrikeTysklands flagg Tyskland | Angreps- og treningsfly | Alpha-Jet A | Tidligere Luftwaffe fly. Også brukt av oppvisningslaget *Asas de Portugal* |
| Dassault Falcon 20 | Frankrikes flagg Frankrike | VIP transport |  |  |
| Dassault Falcon 50 | Frankrikes flagg Frankrike | VIP transport |  |  |
| de Havilland Canada DHC-1 Chipmunk | Canadas flagg CanadaPortugals flagg Portugal | Treningsfly |  |  |
| LET L-23 Super Blanik | Tsjekkias flagg Tsjekkia | Treningsfly |  |  |
| Lockheed C-130 Hercules | USAs flagg USA | Transportfly | C-130H

---

C-130H/30 |  |
| Lockheed Martin F-16 Fighting Falcon | USAs flagg USA | Fighter | F-16 A OCU | Under oppdatering til MLU-standard |
| F-16 B OCU |
| F-16 AM |  |
| F-16 BM |
| Lockheed P-3 Orion | USAs flagg USA | Maritimt overvåkningsfly |  |
| P-3C Update II.5/CUP-CG |  |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Byggearbeid på Kabul-Kandahar-hovedveien sommeren 2003.
**Kabul-Kandahar-hovedveien** er en 483 km lang vei som forbinder Afghanistans to største byer, Kabul og Kandahar. Denne hovedveien utgjør en viktig del av Afghanistans nasjonale veinettverk, «Ringveien». Om lag 35 % av Afghanistans befolkning lever nær denne strekningen av Ringveien, i en største avstand på 50 km fra veien.'

Kabul-Kandahar-hovedveien var tidligere i svært dårlig stand på grunn av over to tiår med krig og vanskjøtsel. USA finansierte reparasjon og gjenoppbygging av 389 km vei, mens Japan finansierte for en strekning på 50 km. 43 km av veien var allerede i brukbar stand før dette arbeidet tok til. Gjenoppbyggingsprosjektet ble fulgt opp av The Louis Berger Group, med hjelp av tyrkiske og indiske ingeniører til planlegging og utforming. Første fase av asfalteringen ble fullført i desember 2003 og hovedveien ble åpnet for trafikk. Reisen pleide tidligere å ta to dager, men tar nå ca. seks timer.

Dødsfall
--------

Per tidlig i 2004 fortsatte Taliban-opprørere å forfølge reisende gjennom korridoren. Afghanske vakter, soldater og arbeidere har også blitt drept langs ruten. I oktober 2003 kidnappet de en tyrkisk entreprenør, og desember samme år ble to indiske arbeidere kidnappet. I februar 2004 skjøt Taliban-opprørere ned et Louis Berger Group-helikopter, og tre mennesker omkom.

I mars 2004 myrdet opprørere en tyrkisk ingeniør og en afghansk vakt. En annen tyrkisk ingeniør og tolk ble kidnappet. Denne handlingen førte til at USA satte opp små sivilt-militære team på tre steder langs veien.

Se også
-------

* Kandahar-Herat-hovedveien

Referanser
----------

1. ↑  USAID Press Release: Afghans Celebrate Phase I Completion of Kabul to Kandahar Highway Arkivert 20. oktober 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Salih, Salih Muhammad (23. oktober 2008). «Death stalks the highway to hell». *Asia Times Online*. Radio Free Europe/Radio Liberty. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 23. oktober 2008.
**Ulrich Poltera** (født 17. juli 1922, død mars 1994) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz og 1952 i Oslo.

Poltera vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og Tsjekkoslovakia.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. 
Sveits vant seks kamper og tapte to, de tapte med 0-3 mot Canada og 1-7 til Tsjekkoslovakia. Sveits fikk tolv poeng og ble nummer tre i tabellen bak Canada og Tsjekkoslovakia som begge fikk femten poeng. Canada vant serien og ble olympiske mestere med to måls bedre målforskjell enn Tsjekkoslovakia.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Sveits’ flagg St. Moritz - Bronse Bronse i ishockey Sveits’ flagg Sveits

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ulrich Poltera – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ulrich Poltera – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ulrich Poltera – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Ellen Arnstad** (født 20. september 1965 i Kongsvinger) er en norsk administrerende direktør, journalist, redaktør og medieleder. Hun var sjefredaktør i kjendisbladet *Se og Hør* fra 2012, og var fram til 2017 konsernredaktør i Aller Media AS. 23. januar 2017 fratrådte hun begge stillingene. Arnstad jobbet som administrerende direktør for messesenteret X Meeting Point Norway, fra august 2017 til juli 2020.

Karriere
--------

Arnstad var tilknyttet bladet *Allers* 1989–1993, først som reportasjesjef, deretter som redaktør. I 1994 grunnla hun motemagasinet *Henne*, hvor hun var redaktør frem til 2012. Hun var sjefredaktør i *Kvinner og Klær* 1997–2001. I 2000 ble hun forlagsdirektør i Allers Familie-Journal AS. Ellers har hun arbeidet som journalist i *Akers Avis/Groruddalen*, *Allers*, *Norsk Ukeblad* og *Billedbladet NÅ* og som frilansjournalist i TVNorge. Hun har også vært styremedlem i Norsk Redaktørforening i to perioder og er varamedlem i Pressens Faglige Utvalg.

I 2019 var hun bidragsyter til antologien *Abortkamp/Maktkamp* på forlaget Res Publica. I oktober 2019 ga hun ut boka *Alt du ikke ser - Historien om Joachim* på forlaget Aschehoug.

Privatliv
---------

Ellen Arnstad er norgesmester i rytmisk sportsgymnastikk for lag fra 1984.

Hun var gift med Stein Støa (1951-2023). Sammen hadde de tre barn. Arnstad har vært åpen om hvordan det er å leve med en sønn som er multifunksjonshemmet.

Arnstad deltok høsten 2009 i programmet *Skal vi danse* på TV2.

Ellen Arnstad er sønnedatter av Peder J. Arnstad, niese av Per Magnar Arnstad og kusine av Eli Arnstad og Marit Arnstad.

Utmerkelser
-----------

I 2005 ble hun kåret til «Årets kvinnelige medieleder» av Medienettverket – forum for kvinner i ledelse.

I 2020 ble hun tildelt Norske kvinners sanitetsforenings hederspris, Fredrikkeprisen

Referanser
----------

1. ↑  Blad, Ida Save/Romerikes. «Ellen Arnstad har fått ny jobb». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 9. juli 2017.
2. ↑
3. ↑  «Arnstad får mer Aller-makt | Kampanje». *kampanje.com*. Besøkt 12. oktober 2015.
4. ↑  Kampanje.com: Ellen Arnstad slutter i Se og Hør Besøkt 23. januar 2017
5. ↑  Derfor sluttet Ellen Arnstad på dagen Besøkt 4. mars 2017
6. ↑  «Susanne Kaluza: «Hvilket jævla år er det egentlig?»». *www.vg.no* **(norsk)**. Besøkt 3. mai 2019.
7. ↑  «Arnstad vil få barnetrygd til hun fyller 64 år». 28.01.2014.
8. ↑  «Derfor sluttet Ellen Arnstad på dagen». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 9. juli 2017.

Kilder
------

* Knut Olav Åmås [red.]: «Arnstad, Ellen» i *Hvem er hvem?* (Aschehoug, 2008).
* «Ellen Arnstad» på Store norske leksikon, innhentet 1. juli 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ellen Arnstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Ellen Arnstad på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF
 |
Innsiden av Kabul museum
**Kabul museum** er nasjonalmuseet i Afghanistan. Det ble grunnlagt i 1922 og ligger i sentrul av Kabul.
Museet har hovedsakelig objekter funnet ved arkeologiske utgravninger i landet.
Det ble offer for borgerkrigen i Afghanistan i 1994 da det ble truffet av en talibangranat og begynte å brenne. Etter brannen ble mange av gjenstandene flyttet, en god del ble fraktet ut av Afghanistan og ble oppbevart av British Museum og Louvre. Hoveddelen var fortsatt i Kabul da Taliban erobret byen og det ble plyndret og solgt ut av landet til samlere. Taliban og andre tjente gode penger på dette. En stund var historiske objekter en nesten like stor eksportartikkel som opium. Blant annet havnet et større parti mynter stjålet fra museet hos det norske selskapet Samlerhuset, de solgte myntene via sitt datterselskap "den norske myntklubb" til norske samlere som et sett kalt "2 000 år gamle mynter". Myntene ble funnet i byen Mir Zakah i 1992 av arbeidere som grav en grøft, de ble deretter overlevert museet.

Etter talibans fall ble det stengte museet gjenåpnet i 2003, man hadde da fått pengestøtte fra USA til å reparere bygningene og til drift de første årene. Ved gjenåpningen fraktet man tilbake mesteparten av gjenstandene oppbevart i Storbritannia og Frankrike. Det er anslått at museet i dag har ca. 23% av alle gjenstandene de hadde i 1994. Tallet er imidlertid sakte økende siden det ofte oppdages at det forsøkes å selge objekter stjålet fra museet og disse mange ganger blir tilbakeført. De stjålne myntene solgt i Norge er det aldri blitt gjort forsøk på å tilbakeføre til museet.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National Museum of Afghanistan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kabul Museum
* The Pillage of Kabul Museum
* Museum Under Siege av Nancy Hatch Dupree
* "Lost" Afghan Treasures Found
* Gold Exhibit

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** CiNii **·** GeoNames
 |
*Flere betydninger*:Forventning (psykologi)
**Forventning** eller **forventningsverdi** er en størrelse innen sannsynlighetsregning. Forventningen til en stokastisk variabel er en verdi, slik at hvis man gjentar eksperimentet som ligger til grunn for variabelen mange ganger, vil gjennomsnittet av utfallene nærme seg forventningen. 
I det diskrete tilfellet er forventningen lik summen av sannsynligheten for hvert utfall, multiplisert med verdien av dette utfallet.

For en stokastisk variabel *X*, skriver man *E*[*X*] for forventningsverdien til *X*.

Definisjon
----------

### Forventningsverdien til en diskret stokastisk variabel

Hvis *X* er en diskret stokastisk variabel, og antar verdiene *x*1, *x*2, ... med sannsynlighet henholdsvis *p*1, *p*2, ... så er forventningsverdien *E(X)* gitt ved

E(X)=\sum \_{{i}}x\_{i}p\_{i}.
Hvis *X* kan anta tellbart uendelig mange forskjellige verdier, er denne summen en uendelig rekke. I dette tilfellet eksisterer forventningsverdien *E*[*X*] bare hvis denne rekken konvergerer absolutt.

### Forventningsverdien til en stokastisk variabel med tetthetsfunksjon

Hvis en stokastisk variabel *X* har tetthetsfunksjon *f*(*x*), er forventningsverdien gitt ved

E(X)=\int \_{{-\infty }}^{\infty }xf(x)dx.
Forventningsverdien eksisterer bare hvis integralet \int \_{{-\infty }}^{\infty }\left|x\right|f(x)dx konvergerer.

### Generell definisjon

Generelt blir forventningsverdien definert som følger: Hvis *X* er en *P*-integrerbar stokastisk variabel fra et sannsynlighetsrom *(Ω, Σ, P)* til (\overline {\mathbb R},B), der *B* er den borelske σ-algebra over \overline {\mathbb R} så defineres

E(X)=\int \_{\Omega }XdP.

Empirisk forventning
--------------------

Den empiriske motsatsen til forventning er gjennomsnittet.
Forventning estimeres ofte ved gjennomsnitt og trimmet gjennomsnitt og for symmetriske fordelinger også ved medianen.

Egenskaper
----------

Forventning er en lineær operator, så for vilkårlige konstanter a og b og en stokastisk variabel X gjelder

E[aX+b]=aE[X]+b.

Eksempler
---------

Et eksempel på en *diskret stokastisk variabel* er gjennomsnittsresultatet av en lang serie med kast (100 eller flere) med en terning med 1-6 «øyne» på sidene. Er terningen rett, dvs. riktig balansert, har hver av sidene sannsynligheten 1/6 for å vises. Forventet antall øyne blir da 1/6 x 1 + 1/6 x 2 + 1/6 x 3 + 1/6 x 4 + 1/6 x 5 + 1/6 x 6 = **3,5**. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** GND
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sveits Sveits’ flagg |
| Orientering |
|  Seiere sammenlagt i Verdenscupen: 0
(én åttendeplass) |
| Verdenscupseiere, enkeltløp: 1
(5 pallplasseringer) 
*Per 20. oktober 2015* |
| Verdensmesterskap |
| Sølv | 2005 Japans flagg Aichi |  Lang |
| Sølv | 2006 Danmarks flagg Aarhus |  Lang |
| Bronse | 2005 Japans flagg Aichi |  Stafett |

**Marc Lauenstein** (født 15. september 1980 i Neuenberg) er en sveitsisk orienteringsløper. Lauenstein løper for den finske orienteringsklubben Vehkalahden Veikot og har representert det sveitsiske landslaget.

Karriere
--------

Lauenstein har gjennom flere sesonger blitt sett på som en av verdens beste orienteringsløpere på langdistanse. Han nådde aldri helt til topps i VM, men tok sølv på distansen både i japanske Aichi i 2005 og i danske Aarhus i 2006. I Japan var han også med på å ta bronse på stafett med det sveitsiske laget som besto av Matthias Merz, Lauenstein selv og Daniel Hubmann. I EM-sammenheng har sveitsren to femteplasser på langdistanse som sine beste resultat. Disse plasseringene oppnådde han i bulgarske Primorsko i 2010 og i Falun i 2012.

Sammen med sin finske klubb Vehkalahden Veikot var han på pallen tre ganger på fire år i orienteringsverdens største klubbstafett, Jukola. Klubben tok tre tredjeplasser mellom 2005 og 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marc Lauenstein – Deutsche Ultramarathon Vereinigung Rediger på Wikidata

* (en) Marc Lauenstein – IOF Rediger på Wikidata

* (en) Marc Lauenstein – World of O Rediger på Wikidata

* (en) Marc Lauenstein – International Trail-Running Association Rediger på Wikidata

* (en) Marc Lauenstein – ARRS Rediger på Wikidata
**Forêt de Retz** («Retz-skogen») er en av Frankrikes største skoger. Den dekker om lag 13 000 hektar i Aisne ca 80 km nordøst for Paris. Den er en nasjonalskog (*forêt domaniale*) i regionen Hauts-de-France.

Et karakteristisk trekk er at Retz-skogen, til forskjell fra andre franske nasjonalskoger der skogdekket har fluktuert i størrelse, er at den knapt er blitt forandret siden den ble utskilt, *en futaie*, i 1672.

Skogen er en rest av det gamle skogdekket i denne delen av landet. Som avskogingen skred frem ble etterhvert Retz-skogen forstått som egen skog fra omkring 1100-tallet. Den var da større, og tilhørte grevene av Valois, og strakk seg fra Retheuil, Chaudin and Buzancy og så langt som til elven Marne. Så skrumpet den inn og ble fragmentert av det ekspanderende jordbruket i middelalderen.

I 1214 knyttet Philip Augustus skogen til det kongelige domene og forordnet skogvoktersystem, under voktere kalt *sergents du roi*, under guvernøren av de kongelige châteaux av Villers-Cotterêts og Vivières. I 1346 promulgerte kong Filip VI av Frankrike den første kodifiserte skogslov, *ordonnance de Brunoy*, som førte til opprettelsen av stillingen *Maître des Eaux et Forêts*, som medlem av Maison du Roi. Kongedømmets første *Maître des Eaux et Forêts* ble innsatt ved slottet i Villers-Cotterêts i Retz-skogen. Under hundreårskrigen gikk det hardt ut over skogstellet.

I 1499 ble skogen gjort til del av den kongelige apanasje, holdt av François de Valois, som snart etter ble kong François I. Kongen viste stor omsorg for skogen og stod bak mange innovasjoner, som jaktområder under oppsyn av en *Capitaine de chasses*, ombygging av château de Villers-Cotterêts, som fikk en ny vannforsyning som også betjente landsbyen. Mer rasjonelt skogtilsyn ble iverksatt, og det ble slått ned på ulovlig jakt på kongens vilt.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Forêt de Retz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Dvergkochin** er en hønserase (urdverg) fra Kina. Denne rasen kom til Europa i 1860. Dvergkochin er en rund og svulmende høne med en fyldig og dunet fjørdrakt. Rasen har blitt videreforedlet siden slutten av 1800-tallet gjennom England og Tyskland. Dvergkochin er en urdverg som det ikke finnes noe klart motstykke til, det finnes riktignok en rase med samme navn, men det er også alt de har til felles sammen med at de stammer fra Kina. Det er en veldig kjent og populær hønserase med kompakt befjæring som er dunrik og myk. Den er en ganske god verper, og har ekstremt god rugelyst. De passer derfor perfekt som fostermødre. De er rolige, behagelige, lette å temme, og de passer perfekt for deg med barn i hagen. De passer derfor veldig godt som kjæledyr, og passer godt for nybegynnere. De har et ganske godt rykte som en god egglegger og kyllingfører. Eggene er lysebrune og veier 30 gram. Hanen veier 850 g. og hønen veier 750 g.

Farger
------

* Hvit
* Svart
* Gul
* Blå
* Perlegrå
* Rød
* Blå/svartspettet
* Tverrstripet
* Gul/tverrstripet
* Rød/tverrstripet
* Svart/hvitflekket
* Blå/hvitflekket
* Lys/columbuia
* Gul/columbia
* Legbarfarget
* Sølvhalset
* Rapphønsfarget
* Brunbåndet
* Sølvtegnet
* Laksefarget
* Hvetefarget
* Bjørkfarget

Se også
-------

* Liste over hønseraser
* Høne
* Hønsefugler

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Pekin (chicken)* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Belarus’ flagg Belarus |
| Friidrett: |
| Friidrett U23-EM i friidrett |
| Gull | Tallinn 2021 |  Kulestøt |
| Friidrett European Throwing Cup |
| Gull | Leiria 2021 |  Kulestøt U23 |
| Friidrett U18-EM i friidrett |
| Sølv | Tblisi 2016 |  Kulestøt |

**Dzmitryj Karpuk** (belarusisk: Дзмітрый Карпук, født 5. november 1999) er en belarusiske friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i kulestøt. 

Han ble U23-europamester i kulestøt i 2021, og ble belarusisk mester innendørs og utendørs i 2021.

Idrettskarriere
---------------

### 2015 - 2016

Karpuk deltok i Sommer-EYOF 2015 (European Youth Olympic Festival), og kom der på sjetteplass i diskos. Året etter ble han belarusisk U20- og U18-mester i kulestøt innendørs, og han vant kulestøt under Belarus Winter Throwing Cup. Under U18-EM i friidrett 2016 fikk han sølv i kulestøt, bak Odisséfs Mouzenídis fra Hellas.

### 2017 - 2018

Han vant kulestøt under det belarusiske U20-mesterskapet innendørs i 2017. Utendørs kom han på fjerdeplass i kulestøt under det belarusiske mesterskapet i friidrett 2017 (senior), og han deltok i U20-EM i friidrett 2017, der han kom på fjerdeplass.

Karpuk ble belarusisk U20-mester i kulestøt innendørs i februar 2018. Han satte personlig rekord med seniorkule den 27. april, med 18,70 meter, og dagen etter med 6 kg kule, da han støtte 21,44 meter. Han kom på fjerdeplass i kulestøt under U20-VM i friidrett 2018, og kom også på fjerdeplass i det belarusiske mesterskapet i friidrett.

### 2019 - 2020

Under det belarusiske mesterskapet innendørs kom han på fjerdeplass. Han deltok i U23-EM i friidrett 2019, og kom der på sjetteplass. I august fikk han sølv i kulestøt under det belarusiske mesterskapet i friidrett.

I februar 2020 kom han på tredjeplass under det belarusiske mesterskapet innendørs, og han fikk samme plassering i det belarusiske mesterskapet utendørs. Under det belarusiske mesterskapet i friidrett deltok han også i diskos, og kom der på sjetteplass.

### 2021

Den 12. februar 2021 vant han sin første nasjonale tittel, da han vant kulestøt under det belarusiske mesterskapet innendørs, med 20,13 meter. Dette var hans første støt over 20 meter innendørs. I april brøt han også 20-metersgrensen utendørs, da han støtte 20,57 meter og vant Shukevich Memorial i Brest. Han vant U23-klassen under European Throwing Cup 2021, og i juni vant han kulestøt under det belarusiske mesterskapet i friidrett, og vant med det sin første nasjonale tittel utendørs. Den 8. juli vant han kulestøt under U23-EM i friidrett 2021.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 307362[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  World Athletics - *Dzmitry Karpuk - Results*, besøkt 9. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dzmitry Karpuk – World Athletics Rediger på Wikidata
**Marc Hodler** (født 26. oktober 1918 i Bern, død 18. oktober 2006) var ein sveitsisk idrettsleder og medlem av Den internasjonale olympiske komité (IOC).

Etter en ulykke i 1938 ble han tvunget til å gi opp sin idrettskarriere som alpin skiløper. Deretter var han leder for det sveitsiske skilandslaget fra 1939 til 1948, fra 1940 til 1951 visepresident i den sveitsiske olympiske komité.

I 1951 ble Hodler valgt til president for det internasjonale skiforbundet FIS. Etter en rekordlang karriere som leder for organisasjonen, fratrådte han etter 47 år i 1998. Daværende generalsekretær i FIS, Gian-Franco Kasper, etterfulgte ham. Under Hodlers ledelse utviklet FIS seg til å bli en av verdens betydningsfulle idrettssammenslutninger.

Siden 1963 var han medlem av IOC, hvor han holdt forskjellige verv. 

Utover sin karriere innen sportsverdenen, var han advokat, og bidrog også med juridisk rådgivning til idrettsforbund.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Det internasjonale ski- og snøbrettforbundet, «FIS Presidents», utgitt 17. september 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Marc Hodler – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Marc Hodler – Olympedia Rediger på Wikidata
* FIS
* Hodler & Emmenegger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** HDS **·** Munzinger (sport)
 |
*Se også: *Dvergmål* (album) av Ym:stammen.*
**Dvergmål** er en norsk folkemusikkgruppe som baserer seg på folkemusikk. Gruppa består av Øyonn Groven Myhren, Marit Mattisgard, Jon Anders Halvorsen og Turid Spildo Nerdrum. Gruppa har tatt navn etter et gammelt ord for ekko, folk trodde det var dvergene som hermet når det kom ekko fra fjellet. 

Dvergmål ble formelt startet i 1996 da de ga ut en plate med musikk basert på Ivar Aasens tekster. Den ble nominert til Spellemannprisen. De ble så utfordret til å lage en konsert til Folkemusikkdagane i Ål i 2002, og da laget de en kirkekonsert med salmedikteren Elias Blix sine tekster til folketoner. Dette stoffet ble i 2004 spilt inn på plate i Ris kirke i Oslo. 

Alle medlemmene i gruppa er kvedere og synger. Jon Anders Halvorsen spiller i tillegg harmonium, Marit Mattisgard spiller langeleik, Øyunn Groven Myren spiller lyre og seljefløyte og Turid Spildo Nerdrum spiller hardingfele.

Diskografi
----------

* *Visor og kvæde frå Blåberglandet* 1996
* *Song i himmelsalar* 2004

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Dzjumber Ilitsj Patiasjvili** (georgisk ჯუმბერ პატიაშვილი) (født 1940 i Kakheti) er en georgisk politiker. Han var førstesekretær i Georgisk SSRs kommunistsiske parti fra 1985 til 1989. 

Patiasjvili fikk sin utdannelse på Tblisis jordbruksakademi med eksamen 1962. Samme år ble han medlem av kommunistpartiet, og gjorde karriere i partiet; sekretær for Komsomol 1969, Komsomols førstesekretær i Sovjetunionen 1970 − 1973. I 1973 ble han førstesekretær for Kommunistpartiets distriktskomité i Gori, fra 1974 sekretær i sentralkomitéen for det kommunistiske partiet i Georgia.

I 1985 etterfulgte han Eduard Sjevardnadse som førstesekretær. Under Patiasjvili ble de fleste av Sjevardnadses initiativer forlatt. Patiasjvili fjernet noen av Sjevardnadses sentralt nyutnevnte, men kunne ikke avskjedige sin forgjengers mange nyutnevnte på mellomnivå uten å skade partiapparatet vesentlig. Ved å isolere opposisjonsgrupper tvang Patiasjvili reformistiske ledere til underjordisk organisering og konfronterende aktivitet. Mot slutten av 1988 ble den nasjonale bevegelsen mer aktiv. Flere demonstrasjoner og sultestreker ble organisert av de såkalte uformelle politiske organisasjonene. Demonstrantene ble brutalt slått ned av de  sovjetiske troppene 9. april 1989, med 21 døde og hundrevis sårede. Begivenheten radikaliserte den georgiske nasjonale frigjøringsbevegelsen og ga liten sjanse til en lokal kommunistisk ledelse for å kontrollere situasjonen i republikken. Patiasjvili ble fjernet fra kontoret og erstattet av den tidligere KGB-sjefen Givi Gumbaridse samme måned.

Han var innvalgt medlem av Georgias parlament fra 1992 til 1995, men ble ikke gjenvalgt 1995. Foran valget 1999 organiserte han det nye partiet «Ertoba» (*Enhet*) og inngikk i opposisjonblokken «Adjaran-unionen for Georgias gjenfødelse», ledet av Aslan Abasjidse. Senere distanserte han seg fra Abasjidse, men stilte seg fortsatt i opposisjon til Sjevardnadses regjering. Partiet hans deltok i demonstrasjonene som ledet til Roserevolusjonen i november 2003. Han ble innvalgt til parlamentet for Gori-distriktet 2004 som partiets eneste representant. I 2008 stilte han til valg uten å komme inn.

I 2014 fikk Patiasjvillis utgitt sine memoarer «23 år senere». Boken ble brukt til å lage dokumentarfilmserien "Kindness coming anyway".

Referanser
----------

1. ↑  «П - Пл - Свод персоналий» **(russisk)**. proza.ru. Besøkt 30. april 2021.
2. ↑  «Documentary Film - The April 9, 1989 Tragedy». YouTube. 10. april 2011.
3. ↑  «ЭРТОБА ("Единство")» **(russisk)**. labyrinth.ru. 5. mai 2005.
4. ↑  «Уроки истории помогают избежать ошибок» **(russisk)**. 2000.ua. 30. januar 2015. Arkivert fra originalen 21. oktober 2017. Besøkt 30. april 2021.
**Günther Kleiber** (født 16. september 1931 i Eula, død 29. mars 2013 i Berlin) var en kommunistisk politiker fra DDR.

Han var 1984-1989 medlem av politbyrået i sentralkomitéen i Sozialistische Einheitspartei Deutschlands (SED), det statsbærende partiet i DDR og var 1973–1986 minister for maskin-, landmaskin- og fartøykonstruksjon. Han ble medlem av SEDs sentralkomité og av Folkekammeret i 1967. Videre var han 1971-1989 viseformann og 1. viseformann i ministerrådet. Fra 1986 til 1989 var han DDRs representant i COMECON.

8. november 1989, dagen før Berlinmurens fall, fratrådte han alle vervene sine, og 3. desember samme år ble han ekskludert fra SED som følge av at den nye ledelsen i partiet forsøkte å distansere seg fra det gamle regimet. Det ble innledet en etterforskning for myndighetsmisbruk og korrupsjon, som ble innstilt i mai 1990 da det var kun et spørsmål om tid før DDR ville opphøre å eksistere.

I august 1995, etter den tyske gjenforeningen, startet rettssaken mot ham ved landretten i Berlin for medansvar for drapene på flyktninger ved den indretyske grensen. Kleiber ble dømt til tre års fengsel. Høyesterett bekreftet dommen i november 1999, og Kleiber påbegynte soningen 18. januar 2000 i Berlin. Etter at han hadde beklaget sin rolle i DDR-regimet ble han 6. september samme år, sammen med Günter Schabowski, benådet av Berlins regjerende borgermester Eberhard Diepgen (CDU) og løslatt fra fengselet.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 106051091, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000011915, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   filmportal.de, Filmportal-ID 52aeca7c4c7748978f6e7b003131e8ef, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Chronik-Biographie: Günther Kleiber». *www.chronikderwende.de*. Besøkt 12. september 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (iba)
 |
**Dvergpalme** (*Chamaerops humilis*) er en busk-lignende palme fra den vestlige delen av middelhavsområdet og er den palmen som vokser naturlig lengst nord av samtlige palmer. Det er også den eneste palmen som vokser naturlig i Fastlands-Europa.

I helsekostbransjen kalles den amerikanske *Serenoa repens* for «dvergpalme». Det er en helt annen art som ikke må forveksles med dvergpalmen fra middelhavsområdet.

Beskrivelse
-----------

Palmen har mye til felles med palmene i palmeslekten *Trachycarpus* fra Asia, men disse har kun én stamme, i motsetning til dvergpalmen, som oftest har et busk-lignende utseende med flere stammer. I tillegg har dvergpalmen skarpe torner på bladstilkene, noe *Trachycarpus* ikke har. 

Det er en relativt seintvoksende palme som normalt ikke blir høyere enn 2-5 meter. Palmen tåler tørke svært bra og vokser best i full sol. Den kan plantes ut i delvis skygge, men vil da strekke seg og få lengre bladstilker, noe som kan gjøre palmen mer utsatt for vær og vind. Kuldeherdigheten kan i noen tilfeller forringes når palmen vokser i for mye skygge.

Palmebladene er vifteformede med en total lengde på 1-1,5 meter. Selve viften er 50-80 cm lang.

Den europeiske viftepalmen er en kuldeherdig palme. Etablerte individ kan tåle kortvarige temperaturer ned mot -12 °C; palmen er derfor blitt svært populær på De britiske øyer, men i den senere tid[*når?*] også i de mildeste delene av Skandinavia har palmen vist seg levedyktig og blomstret.

C. humilis var. *argentea*

Varietet
--------

Det finnes offisielt to aksepterte varieteter av den europeiske viftepalmen, samt en kultivar. Disse er:

* *Chamaerops humilis* var. *argentea* (synonym var. *cerifera*).
* *Chamaerops humilis* var. *humilis*.
* *Chamaerops humilis* 'Vulcano'.

Den kanskje mest vanlige varieteten er *humilis*. Den har grønne blader og kommer fra Sørvest-Europa (Portugal, Spania, Frankrike, Italia og Malta). *Argentea* (også kjent som *cerifera*) vokser høyt oppe i Atlasfjellene i Marokko i Nordvest-Afrika og skiller seg fra *humilis* med sine flotte grågrønne eller sølvgrå blader. 

Kultivaren *Vulcano* er en mer kompakt og fyldig palme uten torner. Palmebladene varierer mye i farge, men minner mye om fargene til *argentea*, om ikke fullt så utpreget.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Europeisk viftepalme* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Europeisk viftepalme* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Europeisk viftepalme* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Europeisk viftepalme* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Europeisk viftepalme* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Europeisk viftepalme* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chamaerops humilis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Chamaerops humilis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Chamaerops humilis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Dvergflodhesten** (*Hexaprotodon liberiensis*) er bare en femtedel så tung som sin enorme slektning, vanlig flodhest. Dvergflodhesten veier bare 200-280 kg, og er mellom 1,5 m og 1,8 m lang. Den har et relativt lite, mer avrundet hode og smalere føtter med færre tær med svømmehud. Den spiser også mer variert kost, deriblant busker, bregner og frukter. Dvergflodhester lever vanligvis alene, selv om territoriene overlappe hverandre. De beiter om natta, mens de følger veltråkkede stier, dagen tilbringer de gjemt i sumper eller hi på elvebredden som de har overtatt etter andre dyr og utvidet. Hunnen går drektig i 190-200 dager, og føder én unge, ungen blir født i vannet eller i hiet. Ungen kan bli tatt av krokodiller eller pytonslanger, men voksne dyr trenger ikke frykte noe rovdyr, unntatt leoparder og mennesker.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dvergflodhest* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dvergflodhest* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Dvergflodhest* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Dvergflodhest* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hexaprotodon liberiensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Hexaprotodon liberiensis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Hexaprotodon liberiensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Mian** (kinesisk: 勉县; pinyin:  *Miǎn Xiàn*) er et fylke i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Hanzhong.

Folkemengden var på 416 545 innbyggere i 1999.

Fjellet Dingjun Shan ligger i fylket.

Kulturminner
------------

Markgreve Wus grav (*Wu hou mu*, 武侯墓) ble i 1996 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner. Han levde i de tre rikers tid og var Zhuge Liangs strateg og politiker.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside
* The Wuhou (Marquis Wu's) Temple and Tomb[*død lenke*]
* Mianxian Wu hou mu jianzhu yanjiu[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Gøy på landet*** er en realityserie som gikk på TVNorge i 2011 og 2012. I denne serien reiste 25 single byjenter gjennom Norge i en lilla buss, og stoppet i 11 fraflyttingstruede bygder. I hver bygd stilte tre ungkarer opp og gjorde alt for å sjarmere jentene. Jentene valgte selv om de ønsket å bli igjen i bygda eller reise videre med bussen. Det ble sendt fire episoder i uken (mandag til torsdag).

VGs TV-anmelder gav programmet terningkast fem. Se & Hørs anmelder var også positiv og beskrev den som «feel good-TV som fungerer».

Programkonseptet ble solgt til 35 land.

Seertall
--------

Premieren ble sett av 202 000. Premieren av sesong to ble sett av 132 000, mens reprisen senere på kvelden hadde så mange som 271 000 seere.

Deltakere
---------

Aina Stenersen, Jane Wirkola, Veslemøy Myrstad, Camilla Sæbjørnsen, Siri Emilie Kirsebom, Tove Nysenter, Tone Tejera, Stine Kolsrud, Tove Svendby, Silje Johansen, Setareh Hossein, Renee Jeanette Pettersen, Merethe Sletmo, Merete Rist-Larsen, Marte Lerkelund, Linda Beate Trulsen, Jeanette Isabell Grøvik, Camilla Carlsen, Liene Leimane, Tonje Westrebø Olsen, Karin Paulsen, Camilla Nilsen Torp, Elise Finseth Belbomo, Kari Hefre,Bjørn Ole Lundberg

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  VG - TV-anmeldelse av «Gøy på landet»: Finfint fesjå (22.8.2011)
2. ↑  Linkedin[*død lenke*]
3. 1 2 3  Kampanje - «Gøy på landet» til Australia (7.8.2013)
4. ↑  Se&Hør - «Feel good» på bygda (22.8.2011)
5. ↑  Kampanje - Flere dro på landet (24.8.2011)
6. ↑  VG - «Folkeopplysingen» mest sett av TV-premierene (28.8.2012)
Musikere fra Hesteskvadronen  Foto: Jens Rost 
**Gardehusarregimentet** er et regiment i den danske Hæren som utdanner husarer til Danske Division, Den Danske Internationale Brigade og flere andre enheter til international tjeneste. Regimentet har røtter tilbake til Christian IV, som opprettet Sjællandske Livregiment i 1614. Dette ble senere slått sammen med Danske Livregiment til Gardehusarregimentet.

Gardehusarregimentet er garnisonert på Antvorskov kaserne i Slagelse, men deler av regimentet er stasjonert i Næstved og rundt 300 husarer på Bornholm. Hesteskadronen, som har mellom 70–75 hester, holder til på Antvorskov kaserne, der den har stall og ridefasiliteter og arbeidsområder for salmakere, smeder og veterinærer.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Guard Hussar Regiment (Denmark) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Vivil-lekene** er et landsomfattende idrettsarrangement for utviklingshemmede. Lekene går av stabelen i månedsskifte mai/juni hvert år på Nadderud stadion i Bærum. 616 deltagere pluss 250 ledsagere fra nord til sør deltok i 2008, noe som gjør Vivil-lekene til et av de største idrettsmønstringer for utviklingshemmede i Norge. De senere årene har også tropper fra Latvia, Polen, Estland, Spania, Russland og Sverige deltatt i lekene.

Vivil-lekene 2009 skal arrangeres i tiden 22. mai – 24. mai og dette blir de 30. Vivil-leker i rekken, og således et jubileumsstevne.

Idrettene det konkurreres i er fotball, håndball, boccia, svømming og friidrett. Deltagerne deles inn i klasser etter kjønn, alder og egenferdigheter.

I tillegg til de ordinære Vivil-lekene arrangeres Barnas Vivil-leker på søndagen. Barnas Vivil-leker ble arrangert for første gang i 2007 med over 20 glade barn. I 2008 var det over 30 barn i alderen 3–12 år som hadde det moro på Nadderud Stadion med balanse-, kaste-, hoppe- og løpeøvelser.

Det blir ikke utropt noen vinner i de individuelle øvelsene, – alle deltagere får like premier og diplomer. I lagidrettene derimot blir det satt opp vinnere og vandrepokaler. Svømmeøvelsene starter allerede fredag kveld i Nadderudhallen. Lørdag kl. 10.00 er det åpningsseremoni på Nadderud stadion, og lekene avsluttes søndag kl. 16.00 med premieutdeling.

Lørdag kveld arrangeres det stor deltagerfest på Thon Hotell Oslofjord med opp mot 700 festdeltagere. Foruten deltagerfesten, blir de sosiale delene ivaretatt gjennom et aktivitetssenter som blir opprettet på Stadion. Her kan deltagerne slappe av med forskjellige aktiviteter mellom slagene på idrettsbanen.

Vivil-lekene skal være så likt et vanlig idrettsarrangement som mulig. Rammen omkring med innmarsj og høytidelig åpnings- og avslutningsseremoni er viktig.

Lekene har også hatt besøk av mange idrettsstjerner og andre kjendiser. I 1992 ble lekene beæret med et besøk av dronning Sonja og i 2004 var fikk lekene besøk av Martha Louise. Kjell Magne Bondevik, Wenche Foss, Valgerd Svarstad Haugland og Kåre Willoch har vært trofaste gjester og har ved flere anledninger vært til stede og hjulpet til under premieutdelingen. H.M. Kongens Garde har også ved flere anledninger kastet glans over arrangementet med sin imponerende drilloppvisning.

Arrangementet teller opp mot 300 funksjonærer som på hver sin måte, og på vært sitt område, – gjør en formidabel innsats uten noen form for økonomisk kompensasjon. Vivil-lekene ble i 2009 tildelt Wenche Foss' ærespris sammen med Trond-Viggo Torgersen.

Referanser
----------

1. ↑  «Ærespris delt ut for første gang». NRK.no. 3. desember 2009. Besøkt 3. desember 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Vivil Idrettslag
**Isstock**, også kjent som *Bavarian curling*, er et curlinglignende spill i spillet av asfalt, men det meste av isen. Spillet er mest vanlig i Sentral-Europa i land som Tyskland og Østerrike. Deltakerne i spillet la sine aksjer gli over isen og prøver å enten komme nærmest et mål, eller å se hvem som kan få aksjen til å skyve lengst.

Loggen er en flat, veier 5 kg, pinne med en 30 cm fast. Platene finnes i flere farger: grønn, sort, grå, gul og blå. Den grønne plate er laget av gummi og er veldig rask på isen, mens den blå er laget av myk gummi og er veldig treg. Den vanligste formen for gambling er å prøve å gjøre sine aksjer kommer nærmest en forhåndsbestemt mål, en gummi wiretrekk ligger 28 meter unna.

Isstock, i motsetning curling ingen medlemmer av teamet som satte det på hodet å påvirke friksjonen en.

Sport har vært demonstrasjon sport to Vinter-OL, 1936 og 1964.

Historie
--------

Isstock kan også spilles på asfalten
Isstock
Den første bilde av isstock er laget av den nederlandske 1500-tallet artist en Pieter Brueghel den eldre. Sannsynligvis sporten mye tidligere enn det. Men det var ikke før 1930 før sporten ble organisert. En tysk isstocksförbund ble dannet i 1934 og det tyske mesterskapet ble skutt opp fra 1936.

Den første europamesterskap ble 1951 og den første verdensmesterskapet han ble skutt i 1983, etter den internasjonale Isstocksförbundet (engelsk : *International Federation of Ice Sports lager*, ble IFE) dannet. Totalt er det 40 land som spiller isstock.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Viviseksjon** er vitenskapelige, oftest kirurgiske inngrep på levende forsøksdyr. Slike inngrep foretas i medisinske dyreforsøk for å finne ut for eksempel hvordan dyr reagerer på forskjellige bakterier, medisiner eller gift. Viviseksjoner omfattet opprinnelig operasjoner og disseksjoner, men begrepet brukes nå også om andre medisinske inngrep som blir utført i vitenskapelig øyemed, for eksempel innsprøyting av medikamenter. 

I Norge er forsøk på levende dyr regulert i Lov om dyrevelferd, som påbyr bedøvelse og smertelindring ved smertefulle inngrep, og Forskrift om forsøk med dyr av 15. januar 1996. Et EU-direktiv om beskyttelse av dyr som brukes til vitenskapelige formål vil trolig gjennomføres i Norge i 2015 gjennom en ny forskrift og forvaltningsinstruks.

Etymologi
---------

Ordet *viviseksjon* er dannet av de latinske ordene *vivus*, som betyr «levende», og *secare*, «skjære» (*sectio* betyr «snitt»). Verbet *vivisekere* betyr å utføre viviseksjon.

Undersøkelse av døde dyr kalles «nekropsi», det vil si likåpning eller obduksjon av dyr.

Historikk
---------

De første dyreforsøkene stammer fra omkring 500 f.Kr. da en fjernet øyne og nyreer på dyr, og sette dem på plass igjen, for å finne ut hvordan synet og nyrene fungerte.

### Viviseksjon av mennesker

Gjennom historien har det også vært eksempler på viviseksjon av mennesker. Således anklages «anatomiens far», den greske legen Herofilos (335-280 f.Kr.), av kirkefaderen Tertullian for å ha vivisekert opptil 600 levende fanger. I nyere tid er det mest kjente eksempelet den tyske legen Josef Mengeles forsøk på levende konsentrasjonsleirfanger under andre verdenskrig.

Antiviviseksjonisme
-------------------

Antiviviseksjonisme er den delen av dyrevernbevegelsen som kjemper mot bruk av levende forsøksdyr i vitenskapelige eksperimenter. Personer som er motstandere av viviseksjon på grunnlag av moralsk, religiøs eller annen overbevisning, kalles *antiviviseksjonister*. I Norge arbeider organisasjonen Norecopa for blant annet å redusere omfanget av eksperimenter.

Referanser
----------

1. ↑  Dyrevelferdsloven
2. ↑  Forskrift om forsøk med dyr
3. ↑  2010/63/EU
4. ↑  *Regjeringen.no:* Nytt forsøksdyrdirektiv
5. ↑   *Norecopa:* Hjemmeside

Se også
-------

* Dyreforsøk
* Disseksjon


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Yang Hucheng** (kinesisk: 楊虎城, pinyin: *Yáng Hǔchéng*; Wade-Giles: *Yang Hu-ch'eng*; født 26. november 1893 i Pucheng i provinsen Shaanxi i Kina, henrettet 6. september 1949 i Chongqing) var en kinesisk krigsherre under krigsherretiden i Republikken Kina, og senere general i Kuomintang under den kinesiske borgerkrig. 

Yang Hucheng var blitt en populær krigsherre i Shaanxi i 1926. Etter Feng Yuxiang og Yan Xishans nederlag i Sentralslettekrigen i 1930 allierte Yang seg med Kuomintangs regjering, og ble kommandant for Kuomintangs Nordvestarmé. Han fikk ordre om å ødelegge Det kinesiske kommunistpartis nye baseområde rundt Yan'an sammen med Zhang Xueliangs nordøstarmé i 1935. Både Yang og Zhang Xueliang fikk stor respekt for kommunistenes forsvarskamp og kampdyktighet, og ble tiltrukket av kommunistenes forslag om et forent kinesisk forsvar mot de japanske invasjonsstyrkene i Kina. 

Da begge parter innstilte kamphandlingene fløy Kuomintangs leder Chiang Kai-shek til Xi'an tidlig i desember for å undersøke hva som skjedde. Han nektet da å gå inn på kommunistenes forslag, og dermed arresterte Yang og Zhang Xueliang ham og holdt ham fanget til han ombestemte seg og gikk med på en allianse med kommunistene mot Japan. 

Zhang Xueliang fløy tilbake til Kuomintangs hovedstad Nanjing sammen med Chiang Kai-shek, og ble arrestert de kom frem. Senere ble også Yang arrestert, i all hemmelighet, og han satt i fengsel i tretten år til han ble henrettet på Chiang Kai-sheks ordre i september 1949, kort før kommunistene erobret Nanjing.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6gs2w12, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Trevor N. Dupuy: *The Harper Encyclopedia of Military Biography*, New York: HarperCollins Publishers Inc. 1992.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |