Strukturformelen til ATP
Kulepinnemodell, basert på data fra røntgendiffraksjon
Kalottmodell med hydrogenatomene utelatt
**Adenosin-5'-trifosfat** (**ATP**, etter det engelske navnet *Adenosine triphosphate*) er et multifunksjonelt nukleotid som brukes i celler som et koenzym. ATP blir ofte kalt «molekylær valutaenhet» for intracellulær energioverføring. ATP frakter kjemisk energi i cellene for metabolismen. ATP dannes under fotofosforylering og cellulær respirasjon, og brukes av enzymer og strukturelle proteiner i mange cellulære prosesser, herunder biosyntetiske reaksjoner, motilitet og celledeling. Ett ATP-molekyl inneholder tre fosfatgrupper, og det blir produsert fra uorganisk fosfat og adenosindifosfat (ADP) eller adenosinmonofosfat (AMP) ved hjelp av enzymet ATP-syntase. 

Metabolske prosesser som bruker ATP som en energikilde omdanner det tilbake til dets forløpere. ATP er derfor i kontinuerlig resirkulasjon i levende organismer. Menneskekroppen inneholder i gjennomsnitt 250 gram ATP.

ATP blir brukt som et substrat i signaltransduksjonsveiene av kinaser som fosforylerer proteiner og lipider, samt av adenylat syklase, som bruker ATP til å produsere det sekundære budbringermolekylet syklisk AMP. Forholdet mellom ATP og AMP brukes av en celle til å oppfatte hvor mye energi som er tilgjengelig og kontrollere de metabolske veiene som produserer og forbruker ATP etter behov. I tillegg til sin rolle i energimetabolismen og signalisering, blir også ATP inkorporert i nukleinsyrer av polymeraser under DNA-replikasjon -og transkripsjon. 

Strukturelt sett består dette molekylet av en purinbase (adenin) festet til et 1'-karbonatom i et pentosesukker (ribose). Tre fosfatgrupper er festet på 5'-karbonatomet i pentosesukkeret. Det er påhekting og avhekting av disse fosfatgruppene som hele tiden står for interkonvertering av ATP, ADP og AMP. Når ATP brukes i DNA-syntese, blir monosakkaridet ribose først omdannet til deoksyribose av ribonukleotid reduktase.

ATP ble oppdaget av Karl Lohmann i 1929, men dets korrekte struktur ble ikke bestemt før noen år senere. Det ble i 1941 foreslått av Fritz Albert Lipmann at ATP var det viktigste energioverføringsmolekylet i cellen. ATP ble kunstig syntetisert for første gang av Alexander Todd i 1948.

Referanser
----------

1. ↑  Knowles JR (1980). «Enzyme-catalyzed phosphoryl transfer reactions». *Annu. Rev. Biochem*. 49: 877–919. PMID 6250450. doi:10.1146/annurev.bi.49.070180.004305.
2. ↑  Campbell, Neil A. (2006). *Biology: Exploring Life*. Boston, Massachusetts: Pearson Prentice Hall. ISBN 0-13-250882-6.
3. ↑  «'Nature's Batteries' May Have Helped Power Early Lifeforms». Science Daily. 25. mai 2010. Besøkt 26. mai 2010. «At any one time, the human body contains just 250g of ATP — this provides roughly the same amount of energy as a single AA battery. This ATP store is being constantly used and regenerated in cells via a process known as respiration, which is driven by natural catalysts called enzymes.»
4. ↑  Hardie DG, Hawley SA (2001). «AMP-activated protein kinase: the energy charge hypothesis revisited». *Bioessays*. 23 (12): 1112–9. PMID 11746230. doi:10.1002/bies.10009.
5. ↑  Lohmann K (1929). «Über die Pyrophosphatfraktion im Muskel». *Naturwissenschaften*. 17 (31): 624–5. doi:10.1007/BF01506215. [*død lenke*]
6. ↑  Lipmann F (1941). *Adv. Enzymol*. 1: 99–162.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
7. ↑  «History: ATP first discovered in 1929». *The Nobel Prize in Chemistry 1997*. Nobel Foundation. Besøkt 26. mai 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Adenosintrifosfat i Store norske leksikon
* (en) Oppføring på PubChem
* (en) Oppføring på KEGG
* (en) Adenosintrifosfat på HyperPhysics
* (en) ATP: The Perfect Energy Currency for the Cell

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |