recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dorothea Regine Arentz** (født 1. mai 1824 i Bergen, død 2. november 1914 i Stavanger) var en norsk fotograf og lærer. Hun var datter av premierløytnant Jens Bull Arentz og Maren Otte født Fürst, døpt i Korskirkens menighet i Bergen, ugift. Familien flyttet til Stavanger hvor faren døde i 1836.

Fra cirka 1860 til 1875, muligens enda lenger, hadde hun fotografatelier i Hetlandsgata 22. I 1865 het firmaet Arentz & Bahr. 

I 1870 utga hun en serie bilder fra Tidemand og Gudes bondeliv, muligens etter Christian Tønsbergs utgave. Portretter fra rundt 1875 har firmabetegnelsen Dorothea Arentz på baksiden, de tidligere hadde bare blindtrykk eller gummistempel. En tid drev hun en privat skole i Hetlandsgata sammen med Johanne Marie Garmann, som hun også bodde hos. På skolen underviste hun i blomstermaling og tegning og fotograferte også ca. 1860–ca. 1880.

I årene 1864-1868 hadde hun firma sammen med Lina Bahr, Arentz & Bahr. Etter sin fotograftid drev hun blomsterforretning og levde sine siste år på Frøkenstiftelsen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Fotografregisteret, oppført som Dorothea Regine Arentz, besøkt 5. november 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  
(no) Dorothea Regine Arentz i Fotografregisteret.
3. ↑  
Lisabet Risa, Statsarkivet i Stavanger (20. februar 2013). ««Photographistinden» Dorothea Arentz». Fotonettverk Rogaland. Besøkt 5. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dorothea Arentz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Dorothea Regine Arentz på NLIs Lokalhistoriewiki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** VIAF **·** KulturNav
 |
**Gerrit Jan Arnold Jannink** (født 1. desember 1904 i Enschede, død 7. mars 1975 i Storbritannia) var en nederlandsk landhockeyspiller som deltok i De olympiske leker i 1928 i Amsterdam.

Jannink vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL i 1928 i Amsterdam. Han var med på det nederlandske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turnering og den ble spilt i perioden 17. til 26. mai. Nederland vant sin gruppe og i finalen møtte de India som var vinnere av den andre gruppen. Finalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere, tapte Nederland 0–3. Gerrit spilte alle fire kampene og scoret to mål.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Sølv i landhockey Nederlands flagg Nederland.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gerrit Jannink – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gerrit Jannink – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gerrit Jannink – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**«Solsbury Hill»** er en sang fra 1977 av den britiske musikeren Peter Gabriel som handler om den åndelige opplevelsen han hadde på høyden Solsbury Hill i Somerset i England, ikke langt fra der han vokste opp. Det er en høyde med flat topp, 191 moh, hvor det er en bygdeborg fra jernalderen. Den er lokalisert over landsbyen Batheaston.

Gabriel skrev denne sangen etter at han hadde forlatt den progressive rocke gruppen Genesis, hvor han hadde vært forgrunnsfigur siden starten. Sangen forteller hvorfor han forlot gruppen. Dette var hans debut som soloartist, og den nådde 70.-plass på topp 100 listen.

Sangen har, som mye av Gabriels øvrige produksjon, blitt brukt i en rekke filmer, som i *Vanilla Sky* fra 2001 og *In Good Company* fra 2004. En rekke andre artister har også spilt inn sangen, blant andre Erasure, Sarah McLachlan, og Saga.

Sangen går i 7/4 takt, hvilket er ganske uvanlig for musikk i denne sjangeren. Bare siste linje av refrenget går i den mer velkjente 4/4 takt. Det har blitt forklart som å gi sangen «en konstant følelse av kamp - og senere utholdenhet.».

Referanser
----------

1. ↑  «Peter Gabriel Chart History» Arkivert 4. mai 2018 hos Wayback Machine. *Billboard*
2. ↑  Unterberger, Andrew (25. februar 2017): «10 Reasons Peter Gabriel's 'Solsbury Hill' Is One of the Greatest Songs of All Time», *Billboard*

Eksterne lenker
---------------

* Sangen forklart på SolsburyHill.org
* Montasje av ulike konsertopptak i perioden 1978 - 2003 av Peter Gabriel framfører «Solsbury Hill»

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
***Solskyana*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Middelsstore, avlange, svarte smellere. Oversiden er fint hårete.**Hodet** er kort og bredt, med litt utstående fasettøyne. Antennene er 11-leddete, ganske tynne, litt lenmger enn hode + thorax. **Brystskjoldet** (pronotum) er rundet sett ovenfra, litt bredere enn langt, blankt og ganske tett og fint punktert. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene knapt tilbaketrukket. **Dekkvingene** er langsmale, omtrent så brede som brystskjoldet, med fine lengdestriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Artenes larver lever i jorda, der de eter planterøtter.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sentral-Asia (Usbekistan).

Systematisk inndeling
---------------------

Slekten har nylig blitt synonymisert med *Limonius*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856
					- Stammen Dendrometrini Gistel, 1856
						* Understammen Dendrometrina Gistel, 1856 (eller Athoina Candéze, 1860)
							+ Slekten ***Solskyana*** Dolin, 1978
								- *Solskyana hirta* Dolin, 1978
								- *Solskyana villiger* (Solsky, 1881)

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Solskyana hirta*
* (en) *Solskyana* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Le Corbusiers Samtidsby** (fransk: **Ville Contemporaine**) var en plan for hvordan byer skulle bli mest mulig effektive for de som bodde der. For å få til dette ville Le Corbusier at alle byer skulle ha en stasjon i midten der man også kunne lande lufttaxier. Utenfor det et kontorområde med skyskrapere med 10 000 til 50 000 arbeidere i hver. Her finner man også byens hoteller. Utenfor det igjen et areal med tette boligområder minimum tolvetasjers bygninger som står tett, uten hager, men med parker imellom i tillegg til takterrasser som også brukes som hager. Ytterst skulle det være mindre tette boligområder med hus på 5-10 etasjer med egne hager til hvert hus. Alle offentlige bygg er samlet på et sted, rett utenfor bysentrum.
For å gjøre transporten så effektiv som mulig, tenkte Le Corbusier at alle parker og fortauer skulle stå på stolper av armert betong, slik at det var mulig å kjøre biler under uforstyrret. Under bilene igjen skulle det gå t-bane/tog inn til byen slik at bilene skulle være mindre nødvendig.
**Beijing annen ringvei** (kinesisk: 北京二环路, pinyin *Er Huan Lu*) i Beijing er en ringvei og samtidig en målestokk som benyttes for å beskrive sentrumsområdets yttergrense. Den er i alt på 30–40 km. Den er på det nærmeste bare noen få kilometer fra Den himmelske freds plass. Den er bred, men nærheten til sentrum betyr at den ofte er rammet av trafikkork.

Den nordlige lengden av ringveien løper der norddelen av Beijings bymur løp. Den ble nedbygd og fjernet – for å gi plass til ringveien, ble det sagt. Strengt tatt ligger ikke ringveien nøyaktig der bymuren løp, men på de fleste stedene der den gamle vollgraven foran murene var. Det kunne altså med en del anstrengelser vært mulig å bygge ringveien slik den ble lagt uten å fjerne større deler av bymuren.

Også de fleste andre deler av ringveien følger den nedrevne bymurens løp. De første delene av ringen var klar mot slutten 1970-årene.

I øst og i vest ble Annen ring senere utvidet. De gamle strekkene i nord-sør-retning ble beholdt, men lenger ut fikk ringveien et ytre løp i tillegg.

Ringveien ble så fortettet av trafikk i 1990-årene at den måtte utvides. I 2001 var dette arbeidet ferdig. For å motvirke trafikkork er det installert et avansert varslingssystem som kan hjelpe bilister til å velge alternative ruter når det begynner å tette seg til.

Ingen Første ringvei
--------------------

Beijing har ingen gateløp som heter Første ringvei. Imidlertid er det i alle fall på tre kanter noen større gater som utpeker seg som en naturlig indre ring. I østenden er den mest naturlige delen av denne indre ring blitt til gågate i lange strekk.
**Jiaxiang** (tradisjonell kinesisk: 家鄉, forenklet kinesisk: 家乡, pinyin: *Jiāxiāng*) er et kinesisk begrep som sikter til en persons hjemstavn. Det dreier seg da om det sted ens forfedre (på mannssiden) stammer fra, som godt kan være helt forskjellig fra ens eget føde- eller oppvekststed. 

En persons *jiaxiang* er et heller vagt konsept, og kan forstås som fødestedet til *enhver fritt valgt* av personens forfedre i farslinjen. Su Shi satte en grense ved fem generasjoner, slik at det viser til vedkommendes tippoldefars fødested. Men det kan også forstås som det sted der ens slektsnavn stammer fra eller først ble vanlig. I Alminnelighet forstår folk sin *jiaxiang* som det sted som deres egen far oppfatter som sin *jiaxiang*. I praksis innmebærer det at sted som nevnes, er det sted der en patrilineær forfader som ble født tidlig på 1900-tallet ble født – det var omkring fra den tid at myndighetene systematisk innhentet slik informasjon fra borgerne.

Man kan definere stedet snevert (landsbynivå) eller videre (storkommunenivå, eller prefekturnivå), alt etter hvor meget informasjon om sitt opphav man er i besittelse av. Ordet 乡 *xiang* peker mot dagens kommunenivå.

I kinesisk kultur er *jiaxiang* svært viktig. Det skyldes blant annet at folk flest var fra landet og gjerne var knyttet i generasjoner til det landet slekten dyrket. Det består gjerne sterke lojalitetsbånd mellom folk med samme *jiaxiang*, og blant utenlandskinesere er det vanligere at hjemstavnsforeninger tar utgangspunkt i personenes *jiaxiang* enn er organisert etter hvor personen selv måtte være født eller oppvokst. 

I kantonesisk er det tilsvarende hjemstavnsbegrepet *Heung haa* (forenklet kinesisk: 乡下; tradisjonell kinesisk: 鄉下; pinyin: *Xiāngxià*; jyutping: *Héung hǎa*; mindong: *Ssjóng ngǎa*).
**Radulf Novell** var prelat i England på 1100-tallet. Han var innfødt av York, men hans fornavn tyder på at han var av delvis norrøn avstamming.[] I henhold til de skriftene som ble produsert ved erkebispesetet York ble han valgt til biskop av Orknøyene ved Sankt Peterskirken i York av representanter fra Orknøyene. Han ble innviet av erkebiskop Thomas II av York (død 1114). Det er ingen bevis for Radulf Novell noen gang fungerte som biskop på Orknøyene, muligens i svært kort tid før han igjen var tilbake i eksil i York.[]

Det er sannsynlig at Radulf hadde støttet fraksjonen bak jarl Magnus Erlendsson på Orknøyene.[] Da Magnus ble myrdet i 1115 må Radulfs posisjon på Orknøyene, hva enn denne var, ha kommet under betydelig press.[] Det finnes brev fra pave Callistus II til de to norske samkongene, brødrene Sigurd Jorsalfare og Øystein Magnusson i 1119, ettersom Orknøyene lå inn under Norge, som instruerte dem til å sikre at Radulf fikk en fredelig innvielse som biskop. Ytterligere et brev fra 1128, da fra pave Honorius II, avslørte at Radulfs innvielse var problematisk. Kong Sigurd ble instruert om å fjerne en inntrenger fra bispesetet og forsikre seg at det var kun én biskop der.

Disse brevene tilsvarer med begynnelsen av Radulfs fortsatte tilstedeværelse i England. Radulf var en fast støtte av den kontroversielle erkebiskop Thurstan av York.[] Han var til stede ved Thurstans innvielse i Reims den 19. oktober 1119. Det var sannsynligvis Thurstans støtte og Radulfs tilstedeværelse i Reims som førte til at pave Callistus skrev sine brev.[] Radulf synes derimot ikke å ha klart å beholde sin posisjon på Orknøyene fra en biskop utpekt ved det danske erkebispesetet i Lund, Vilhelm den gamle. Denne biskopen var helt klart den som bestemte på Orknøyene i desember 1135 under jarledømmet til Pål Håkonsson. Det betydde at bispesetet på Orknøyene kom inn under Nidaros bispedømme i Norge da dette ble opprettet i 1152 framfor York i England. Det rev antagelig også den siste rest av Radulfs spinkle autoritet som hvilte på støtte fra erkebiskopen i York. Radulf Novell må ikke forveksles med en annen, men tidligere biskop på Orknøyene på likelydende navn, Radulf.

Radulf ble en titulærbiskop, det vil si i navnet alene, og ble en av underbiskopene til erkebiskopen av York foruten også å være en assistent til erkebiskopen og biskopen i Durham. En engelsk krønikeskribent skrev at Radulf fant seg i denne posisjonen ettersom han ikke var akseptabel for folket, presteskapet og jarlen av Orknøyene.[] En berømt tale som manet engelskmennene til å gå til kamp mot en skotsk hær ved fanenes slag (*Battle of the Standard*) i 1138 har blitt tilskrevet ham av en del engelske krøniker.

Radulfs navn opptrer for siste gang i 1151, men datoen for hans død er ikke kjent.

Litteratur
----------

* Cooke, Alice M.: «Ralph (d. in or after 1151)», rev. Barbara E. Crawford, *Oxford Dictionary of National Biography*, Oxford University Press, 2004
* Watt, D. E. R. (red.): *Fasti Ecclesia Scoticanae Medii Aevii ad annum 1638*, (Scottish Records Society, 1969), ss. 248-9

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
Loddsnor.
Loddsnor og lodd på en norsk lærebok i landmåling fra 1896
En **loddsnor**, **pendel** eller **perpendikkel** (av latin *perpendiculum* = lodd) er et redskap som viser en loddrett linje, og som nedfeller en normal fra et høydeplan til et annet.

Prinsipp og utforming
---------------------

Prinsippet bygger på jordens gravitasjonskraft.

Prinsippet blir ivaretatt ved at et lodd med lite volum og stor masse festes i enden på en lang snor med minst mulig volum og masse. Enden av loddet er formet som en spiss. Ved å feste øvre enden av snoren i et punkt, vil loddet bli trukket mot jordens tyngdepunkt av gravitasjonskraften. Spissen av loddet vil derfor være et punkt som ligger i en nedfelt normal fra loddsnorens festepunkt mot en horisontal vannflate, og snoren vil danne en linje i den nedfelte normalen. Denne loddlinjen er ikke identisk med normalen på den teoretiske ellipsoiden for jorden. Avviket fra denne retningen kalles for loddavviket på stedet. 

I motsetning til et vaterpass, et optisk lodd, eller et laser-lodd, krever loddsnoren ingen justering eller kalibrering for å vise riktig loddlinje. Forutsetningen er imidlertid at loddsnoren ikke blir påvirket av ytre krefter (vind eller magnetisme).

Historie og bruk
----------------

Loddsnorens enkle prinsipp antas å være kjent fra sivilisasjonens begynnelse, og har vært benyttet til ulike konstruksjoner. Særlig i forbindelse med bygninger, anleggskonstruksjoner og landmåling, har loddsnoren vært brukt helt opp til våre dager, og den er fremdeles en handelsvare.

Se også
-------

* Loddline
* Pendel
* Foucaults pendel
* Vater
* Vinkelrett – ortogonal

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Kwaspråka** blir snakka i de sørøstlige delene av Elfenbenskysten, i Ghana, Togo og Benin, og det sørvestre hjørnet av Nigeria. Navnet blei danna i 1885 av Krause og brukt av Westermann (1952) og Greenberg (1963). Det er avleda av ordet for «folk» i mange av kwa-språka, ord som inneholder rota *kwa*. Kwa-språka er en grein av voltakongo-språka som på si side er en grein av niger-kongospråka.

Bennett & Sterk (1977) har argumentert for at kwa-språka opprinnelig ikke var ei gruppe av slektspråk, og de gjør framlegg om å dele kwa-språka inn i tre grupper: yorubaspråk, igbospråk, medlemmer av benuekongo-språka, og de «egentlige» kwa-språka. Denne delmengden av kwa-språka blir nå og da kalt for «nye kwa».

Kwa-språka kan deles inn i to grupper, nyo og vestbreddespråk. Nyo-gruppa inneholder ca. 50 språk, framfor alt snakka i Ghana og sørlige Elfenbenskysten, blant annet akan, Ga-dangme-språka, anyi, baule, og potou-tano-språka (blant annet guang-språk og logba-språk).

Resten av kwa-språka blir kalt *vestbreddespråk* fordi de blir snakka på vestsida av Volta i Ghana, Togo, Benin og sørvestlige Nigeria. Av disse ca. 25 språka er gbe-språka den største gruppa, med ca. 5 millioner talere; andre språk er avatime, nyangbo-tafi og animere.

Se også
-------

* Kru-språk
* Gur-språk

Litteratur
----------

* Bennett, Patrick R. & Sterk, Jan P. (1977) 'South Central Niger-Congo: A reclassification'. *Studies i African Linguistics*, 8, 241–273.
* Hintze, Ursula (1959) *Bibliographie der Kwa-Sprachen und der Sprachen der Togo-Restvölker (mit 11 zweifarbigen Sprachenkarten)*. Berlin: Akademie-Verlag.
* Stewart, John M. (1989) 'Kwa'. In: Bendor-Samuel & Hartell (eds.) *The Niger-Congo languages*. Lanham, MD: The University Press av America.
* Westermann, Diedrich Hermann (1952) *Languages av West Africa* (Handbook av African Languages Part II). London/New York/Toronto: Oxford University Press.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Jørn-Bjørn James Huvestad Fuller-Gee** (født 2. juni 1980 i Cape Town, Sør-Afrika) er en norsk skuespiller.

Fuller-Gee vokste opp i Arendal, og begynte som syvåring i barneteateret i Arendal Dramatiske Selskab.

Etter videregående skole i Norge og Canada, studerte han ved Paul McCartneys prestisjefylte akademi Liverpool Institute for Performing Arts (LIPA) fra 2000 til 2004.

Han har jobbet ved teatre i England og turnert i 15 land. Han var ansatt i skuespillerensemblet ved Hålogaland Teater fra 2005 til 2011, der han blant annet spilte i enmannsforestillingen *Dr. Jekyll og Mr. Hyde* i 2008. Fra 2011 til 2017 var han ansatt som skuespiller ved Agder Teater Kilden. I 2017 vendte han tilbake til Hålogaland Teater.

Fuller-Gee har medvirket i flere spillefilmer, kortfilmer og fjernsynsproduksjoner, blant annet i *Dag*, *Lillyhammer* og *Samurai Sikkerhet*, og har stått på scenen i Dansens Hus og Den Norske Opera.

I 2014 alternerte han med Jo Strømgren i den ene av de to hovedrollene i danseforestillingen *Grensen/The Border*, som var produsert av Jo Strømgren Kompani og Hålogaland Teater i samarbeid med Agder teater.

Referanser
----------

1. 1 2  «IN magasinet : Jørn-Bjørn Fuller-Gee: Kildens egen joker». *www.inmagasinet.no* **(norsk)**. Besøkt 21. november 2017.
2. 1 2  «Jørn Bjørn Fuller Gee». *IMDb*. Besøkt 21. november 2017.
3. ↑  «Nordlysfestivalen: Dr. Jekyll og Mr. Hyde» (PDF). *Nordland Teater - Årsmelding 2008*: 16. Arkivert fra originalen (PDF) 1. desember 2017. Besøkt 21. november 2017.
4. ↑  «Jørn-Bjørn kommer «hjem»». *iTromsø*. Besøkt 21. november 2017.
5. ↑  «Grensen | Jo Strømgren Kompani | Jo Strømgren | Den Norske Opera & Ballett». *Operaen.no*. 2014. Besøkt 17. april 2018. «På scenen møter vi Jo Strømgren selv på premieren, i fargerikt samspill med Sigrid Edvardsson. De siste forestillingene er det Jørn-Bjørn Fuller Gee som gjør rollen»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jørn-Bjørn Fuller-Gee på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Jørn-Bjørn Fuller-Gee hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Jørn-Bjørn Fuller-Gee hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Eurosong** er en tsjekkisk sang- og musikkkonkurranse arrangert og kringkastet av Česká televize med det mål å velge landets representant til Eurovision Song Contest. Konkurransen ble avholdt fra landets debut i Eurovision Song Contest i 2007 til de trakk seg fra konkurransen i 2009.

Historikk
---------

I november 2006 ble det annonsert at Tsjekkias nasjonale finale før Eurovision Song Contest ville få navnet *Eurosong*. Blant de ni deltakerne, som var valgt fra topplistene til IFPI Radio, 
vant rockegruppa Kabát med over 28 000 SMS-stemmer. I den internasjonale konkurransen kvalifiserte Tsjekkia seg ikke videre til finalen hverken i 2007 eller i 2008, da landet ble representert av Tereza Kerndlová.

En manglende interesse for konkurransen blant de tsjekkiske tv-seerne førte til at Česká televize i 2009 gjorde et internt valg av artisten Gipsy.cz, som også deltok i Eurosong-finalene i 2007 og 2008. Gipzy.cz fremførte to melodier i en nedskalert finale hvor SMS-stemmer fra tv-seerne avgjorde hvilken melodi som skulle sendes til den internasjonale konkurransen.

På grunn av lave seertall og manglende interesse i Tsjekkia, både for Eurosong og Eurovision Song Contest, valgte landet å trekke seg helt fra konkurransen i 2010. Etter at Tsjekkia returnerte til Eurovision Song Contest i 2015 har landet gjort et intern valg av bidrag og artister.

Eurosong - oversikt
-------------------

| År | Finaledato | Finalested | Programledere | Ant. | Vinner | Vinnermelodi | Resultat i ESC |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **SF** | **F** |
| 2007 | 10. mars | Veletržní-palasset | Kateřina Kristelová og Jiří Korn | 9 | Kabát | «Malá dáma» | 28 | DNQ |
| 2008 | 26. januar | Prazské Výstavište | Aleš Háma og Kateřina Kristelová | 10 | Tereza Kerndlová | «Have Some Fun» | 18 | DNQ |
| 2009 | 28. februar | ČT-studio | Pavel Andel | 2 | Gipsy.cz | «Aven romale» | 18 | DNQ |
| 2010↓ | Tsjekkia deltok ikke i Eurovision Song Contest |
| 2015↓ | Česká televize valgte bidrag til Eurovision Song Contest internt |

* (Sist oppdatert 27. september 2016.)

Se også
-------

* Tsjekkia i Eurovision Song Contest

Kilder
------

* Eurovision-fr.net, Finales nationales, Tchéquie (fr)
* Eurovision.tv, Czech Republic  (en)

Referanser
----------

1. 1 2  esctoday.com 8. november 2006. Czechs plan Eurosong 2007. Besøkt 27. september 2016. (en)
2. ↑  iDNES.cz. Kultura 10. mars 2007, Češi vyslali na Eurosong do Helsinek Kabát. Besøkt 27. september 2016. (cs)
3. 1 2 3  Český rozhlas. Radio Praha 23. juli 2009. Czechs pull out of Eurovision after three years and "nul points". Besøkt 27. september 2016. (en)
4. ↑  Eurovision Song Contest National Finals Database, Czech Republic 2008. Besøkt 21. mars 2014. (en)
Strukturformel for azadiraktin.
**Azadiraktin** er en kjemisk forbindelse som tilhører limonoidene. Den er en sekundær metabolitt til stede i frø til Neem-treet. Molekylformel er C35H44O16. Azadiraktin er en sterkt oksidert tetranortriterpenoid som utskyter en mengde av oksygenfunksjonalitet, som inneholder en enoleter-, acetal-, hemiacetal- og tetra-substituert oksiran i tillegg til flere karboksylestere. Det er klassifisert blant plant-sekundær metabolitt.

Azadiraktin har kompleks molekylstruktur, og derfor ble ikke første syntese publisert før over 22 år etter forbindelsens oppdagelse. Første totalsyntese ble fullført av Steven Ley i 2007. Både sekundære og tertiære hydroksylgrupper og tetrahydrofuran eter er til stede og molekylstruktur avslører 16 stereogene sentre, hvorav syv er tetrasubstituerte. Disse karakteristikkene forklarer vanskelighetene forbundet med å forsøke å produsere det syntetisk.

Referanser
----------

1. ↑  Synthesis of Azadirachtin: A Long but Successful Journey ; Gemma E. Veitch, Edith Beckmann, Dr. Brenda J. Burke, Dr. Alistair Boyer, Sarah L. Maslen, Steven V. Ley, Prof. Dr. doi:10.1002/anie.200703027
**Apolakikalderaen** (*Apolaki Caldera*) er et vulkankrater med en diameter på 150 kilometer, noe som gjør det til verdens største kaldera. Det ligger innen Benham Rise (*Philippine Rise*) og ble oppdaget i 2019 av Jenny Anne Barretto, en filippinsk maringeofysiker og hennes team. Navnet «Apolaki» betyr «store herre» på filippinsk,og er også et navn brukt i filippinsk mytologi og filippinsk folklore om guden for sol og krig.

Geologisk historie
------------------

Gravimetrisk analyse viser at Benham Rise, som det submarine fjellmassiv er kalt, er sammensatt av et 15 km tykt lag av magmatisk og vulkansk stein. Steinprøver dekker fra 47,9 til 26 millioner års alder, da vulkansk aktivitet dannet fjellmassivet.

Referanser
----------

1. ↑  Mangosing, Frances (21. oktober 2019). «Filipina scientist discovers 'world's largest crater' in Philippine Rise». *Philippine Daily Inquirer*.
2. ↑  «Filipina scientist discovers world's largest crater on Benham Rise». *ABS-CBN News*. 21. oktober 2019.
3. ↑  Bressan, David (21. oktober 2019). «The World's Largest Caldera Lays Hidden In The Philippine Sea». *Forbes*. Besøkt 22. oktober 2019.
4. ↑  Barretto, Jenny; Wood, Ray; Milsom, John (1. januar 2020). «Benham Rise unveiled: Morphology and structure of an Eocene large igneous province in the West Philippine Basin». *Marine Geology*. 419: 106052. doi:10.1016/j.margeo.2019.106052.
**Maior domus** eller **rikshovmester** var en tittel og et embete i tidlig middelalder som hovedsakelig ble brukt i de frankiske kongedømmene på 600- og 700-tallet. Det kan sammenlignes med pfalzgreve.

I løpet av 600-tallet utviklet embetet maior domus seg til den virkelige makten bak tronen i Austrasia, den nordøstlige delen av frankernes kongedømme under merovingerdynastiet. Rikshovmesteren hadde den reelle makten, mens kongene bare hadde en seremoniell funksjon. Som følge av slaget ved Tertry i 687, ble merovingerkongene redusert til maktesløshet, og fikk siden tilnavnet *rois fainéants* («gjøre-ingenting-konger»).

Embetet ble arvelig i familien til pipinidene fra begynnelsen av det 7. århundret av, og under den pipinidiske rikshovmestern Karl Martell ble all makt overført til rikshovmesterens embete. Denne maktoverføringen falt sammen med merovingerkongen Chilperik IIs død rundt 720. De siste merovingerkongene Teoderik IV og Childerik III fungerte som rikshovmesterens marionetter. Da Karl Martell døde i 741, ble hans sønn Pipin den yngre rikshovmester i Neustria. Karloman, en annen av Karl Martells sønner, ble rikshovmester i Austrasia, men han trakk seg i 747 tilbake til det italienske klosteret på Monte Cassino, og etterlot dermed all makt i Pipin den ngre sine hender. 

I 751 døde Childerik III, den siste merovingerkongen, og Pipin den yngre lot seg samme året krone til frankisk konge med pave Sakarias' velsignelse. Tre år senere, i 754, reiste pave Stefan II fra Roma til Paris og anerkjente Pipin den yngre som konge av frankerne ved å salve Pipin og hans familie med krisma (hellig olje). Karolingerdynastiet var dermed etablert. Pipin den yngres sønn Karl den store ervervet seg enda mer makt da han ble kronet til tysk-romersk keiser i 800, og ble en av de viktigste personene i europeisk historie. Ved etableringen av det karolingiske dynastiet, tjente ikke lenger rikshovmesterembetet noe formål, og svinnet hen.

Referanser
----------

1. ↑  «mayor of the palace», *Dictionary.com*
2. ↑  *Altonaische gelehrte Zeitungen*, Burmester, s. 78
3. ↑   Fouracre, Paul (2005): «The Long Shadow of the Merovingians» i: Story, Joanna: *Charlemagne: Empire and Society. Machester*, UK: Manchester University Press. ISBN 978-0-71907-089-1, s. 5–8.

Se også
-------

* Liste over frankiske rikshovmestre

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN
 |
**Maisen Marit Bonnevie** (født 24. desember 1948) er en norsk kultursjef ved Det kongelige hoff.

Bonnevie ble utnevnt til hoffdame i 1993. I 2001 falt tittelen hoffdame bort og Bonnevie ble leder for kulturformidling ved hoffet. Bonnevie har som kultursjef vært ansvarlig for utviklingen av «åpent slott», som har åpnet Slottet i Oslo og andre statlige kongelige eiendommer for publikum, og for annen kulturformidling gjennom utstillinger og konserter.

Bonnevie har mottatt en rekke ordener og andre utmerkelse i sitt virke for kongehuset. Kongen i 2006 Bonnevie til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for fortjenstfullt virke i Kongefamiliens tjeneste». Hun er også innehaver av Kongehusets 100-årsmedalje og Kong Olav Vs 100-årsmedalje. I august 1998 ble hun av Estlands president tildelt 3. klasse av Den hvite stjernes orden.

Referanser
----------

1. ↑  «Nye hoffdamer», *NTBtekst*, 1. september 1993.
2. ↑  «Hoffet moderniserer - hoffdamene blir borte», *NTBtekst*, 21. august 2001.
3. ↑  «Kulturslottet - Kongehuset satser på Maisen og kultur», *VG*, 22. april 2003, s. 53.
4. ↑  «Maisen Marit Bonnevie», Kongehuset, 19. desember 2006.
5. ↑  *Norges statskalender 2008*.
6. ↑  «Bearers of decorations», Estlands presidentembete.
**Hira Lal** (født 26. november 1980) er en indisk alpinist, som deltok i Vinter-OL 2006. 

I tillegg til å være aktiv selv trener han den indiske alpinisten Aanchal Thakur.

Idrettskarriere
---------------

Lal deltok i Vinter-OL 2006, der han ikke fullførte første omgang i storslalåm. 

I 2013 deltok han i det franske mesterskapet i alpint, og kom der på 43.-plass i storslalåm. Året etter deltok han i det iranske mesterskapet i alpint, og kom der på 20.-plass i slalåm og 21.-plass i storslalåm. 

Under VM i alpint 2015 kom han på 103.-plass i storslalåm, men fullførte ikke slalåmrennet. Han deltok igjen i VM i alpint 2017 i St. Moritz, og kom der på 82.-plass i storslalåm. 

I januar 2018 deltok han i det iranske mesterskapet i alpint, og kom der på 15.-plass i storslalåm.

Referanser
----------

1. 1 2   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  The Times of India - *Himachal Pradesh girl gives India 1st international skiing medal*, besøkt 24. januar 2018.
3. 1 2  FIS - *Hira Lal - Results*, besøkt 24. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hira Lal – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hira Lal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hira Lal – FIS (alpint) Rediger på Wikidata
**«Hippy Hippy Shake»** er en amerikansk sang, skrevet og innspilt på single av
Chan Romero i 1959. Samme år lå den som nummer 3 i Australia.

En coverversjon med den italienske rockeren Little Tony ble utgitt samme år og oppnådde en moderat suksess i Storbritannia og Italia.

En versjon med det britiske bandet The Swinging Blue Jeans ble utgitt i desember 1963. Singlen lå på britiske Top 5 og misset akkurat Top 20 (# 21) på den amerikanske singelisten tidlig i 1964.

En sjelden liveversjon av «Hippy Hippy Shake» finnes på The Beatles' album *Live at the BBC*. Den ble innspilt i juli 1963, nesten helt sikkert før innspillingen til The Swinging Blue Jeans. The Beatles fremførte låten i Hamburg i 1962.[]

En coverversjon av sangen ble gjort av glamrockbandet Mud i 1974 og ble utgitt på albumet *Mud Rock*.

En annen coverversjon ble gjort av Davy Jones i 1987 som B-siden på hans single *After Your Heart*.

Bandet The Georgia Satellites gjorde en coverversjon i 1988. Den var med i filmen *Cocktail* (1988) og senere i Disneys filmatisering av *Angels in the Outfield* (1994).

Den var også med i filmene *The Men Who Stare at Goats* og *X-Men: First Class*.

Bandet Jesse and the Rippers fremførte «Hippy Hippy Shake» live i Walt Disney World i episoden '*The House Meets the Mouse* av TV-serien *Full House*.

Norsk versjon
-------------

Gunnar Jørstad har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Tippe tippe gal».

### Innspilling

* Arne Fagerholt. Utgitt på LP-platen *12 «freske» sanger og en 11-åring* (Nett 540) i 1975.

Referanser
----------

1. ↑  Candelaria, Cordelia; García, Peter J.; Aldama, Arturo J. (2004). *Encyclopedia of Latino popular culture*. Greenwood Publishing Group. s. 137. ISBN 978-0-313-33210-4. Besøkt 19. april 2011.
2. ↑  Discogs.com

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«I Want to Hold Your Hand» med The Beatles | **Nummer 1 på VG-lista**(Uke 7–13 1964) | Neste mottaker:«La meg være ung» med Wenche Myhre |
**Rasmus Magnussen** (født 1560, død 1670 i Haraldssund), på færøysk kalt **Rasmus í Haraldsundi**, er Færøyenes eldste person gjennom tidene.

Han var uekte sønn av sjøhelten Magnus Heinason og Kolfinna. Rasmus Magnussen ble først gift med en eldre kvinne, som han ikke fikk barn med, selv om de hadde bodd sammen lenge. Da hun døde i en alder av 90 år, giftet han seg ​​med en ung kvinne som han fikk sønnene Magnus, Heini, Jákup, Hanus og Guttormur med. Da han døde i en alder av 110 år, var yngstesønnen Guttormur bare syv år gammel. Det sies at «Guttormur í Múla» var synsk og hadde paranormale evner.

Rasmus Magnussen var festebonde på Har Niðri i Haraldssund på Kunoy fra 1629.

Rasmus Magnussen er etter sigende verdens eldste far, og har blitt sammenlignet med bibelske Abraham.

Referanser
----------

1. 1 2  Debes, Lucas (1673). *Færoæ & Færoa Reserata*. København. s. 248.
2. 1 2 3  Jakobsen, Jakob (1901). «Guttormur í Múla». *Færøske Folkesagn og Æventyr*. København: S.L. Møller. s. 127–139.
3. ↑  Hansen, Jógvan Símun (1977). *Tey byggja land*. 4. s. 147.
4. ↑  Rathbone, Samuel; Greig, E.H. (1855). *A Narrative of the Cruise of the Yacht Maria among the Faroe Islands in the Summer of 1854*. England. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Portal: Færøyene
**Rasmus Hjort** (født ca. 1525, død 17. april 1604) var en norsk prest og humanist. Både Rasmus Hjorts fødested og herkomst er ukjent, og det vites derfor ikke om han var født norsk eller dansk. Han var gift med Gidse Frantsdatter Berg, datteren til biskop Frants Berg, og var faren til Christoffer Hjort. 

I sin ungdom drev han med humanistiske studier, og var da venn med Sjællands biskop, Poul Madsen. I 1550-årene ble Hjort ansatt på Oslo katedralskole, hvor han senere var rektor. Fra 1562 var han dekan i Tønsberg prosti, som hans svigerfar, biskop Frants Berg i Oslo hadde avstått til ham. Til dette len var den forpliktelse knyttet, at besitteren skulle opprettholde skolen i Tønsberg og forsørge de fattige i hospitalet. Hjort var biskop Jens Nilssøns lærer, og ble hans svoger. Det eneste skriftet som er bevart etter Hjort, er et trøstebrev som han skrev til Jens Nilssøn ved hans første kones død. 

Han er også kjent for sin rolle som far. Tre av sønnene hans ble beskyldt for katolisisme og tiltalt på Herredagen i Gjerpen i 1613. To av dem ble landsforvist for jesuittisk vranglære, den tredje frikjent. Hans sønnedatter Bente Jacobsdatter Hiorth (Hjort) ble gift med Samuel Povelsen Thrane (ca. 1617-1677), sogneprest til Nes på Romerike.

Referanser
----------

1. ↑  Roggen, Vibeke. «Rasmus Hjort». I Helle, Knut. *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget.
2. ↑  Godal, Anne Marit (red.). «Rasmus Hjort». *Store norske leksikon*. Oslo: Norsk nettleksikon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF
 |
**Ivar Johan Libæk** (født 25. mars 1949) er en norsk historiker og lærebokforfatter for skoleverket. Han er utdannet cand.philol med hovedfag i historie fra Universitetet i Oslo, og har vært medforfatter for Cappelens lærebøker *Historie*, *Norge* (historie) og *Globus* (samfunnsfag) for videregående skole. I 2012 var han også medforfatter for boken *Norges historie etter 1814*.

Libæk har vært gjesteforsker ved Det norske Nobelinstitutt fra 1999 til 2001, og har de siste årene vært engasjert ved Nobels fredssenter og utgitt bøker på norsk om Nobels fredspris. Han har utgitt bøkene *Nobels fredspris* (2012) og en bok om fredsprisens historie som er utkommet på både norsk og engelsk.

Bibliografi
-----------

* *Historie*, lærebokverk for videregående skole. Ulike utgivelser. Cappelen, Oslo.
* *Globus*, lærebokverk for videregående skole. Ulike utgivelser. Cappelen, Oslo.
* *Norges historie etter 1814*, Font Forlag, Oslo 2012.
* *Nobels fredspris*, Font Forlag, Oslo 2012.

Referanser
----------

1. ↑  *Norges historie etter 1814*, Font Forlag.
2. ↑  *Nobels fredspris*, Font Forlag.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon av forfatteren[*død lenke*] - Cappelen.
* presentasjon av forfatteren - Font Forlag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Svisj*** er et norsk interaktivt musikkprogram som gikk på NRK-TV fra 2002 til 2012. Her kunne seerne stemme frem musikkvideoer og chatte via SMS. Programmet gikk nattestid og startet sine sendinger på NRK2 den 25. oktober 2002 og avsluttet i 2012. Konseptet ble også utviklet til å inneholde annet enn musikkvideoer og ble kalt for Jukeboks.

Konseptet og formatet ble utviklet av Teletopia Interactive og ble levert komplett til NRK som "Program på boks", inklusive videoservere, videografikkmaskiner og kontrollapplikasjoner. NRK overtok noen år senere selv produksjonen av formatet, på NRK sine egne videoservere. 

3. september 2007 ble programmet flyttet fra NRK2 til NRK3. NRK2 var på den tiden i en omdanningsfase der de gikk over til å bli en ren fakta- og aktualitetskanal.

Kategorier
----------

Programmet var delt opp i kategoriene:

* Svisj – Det siste innen populærmusikk
* Svisj Norge – Norske artister
* Svisj Gull – Populær musikk fra de siste tiår
* Svisj topp 10 – Forrige ukes mest populære videoer

Referanser
----------

1. ↑  Program for NRK2 den 25.10.02[*død lenke*]
2. ↑  Dagbladet - Nisje-svisjer (30.03.2004) «*Siden NRK2 høsten 2002 lanserte sitt sms-baserte musikkprogram «Svisj», har programmet sneket seg stille inn i musikkhverdagen*».

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
**Apollinaire Joachim Kyélem de Tambèla** (født 1955) er en burkinsk diplomat, advokat og forfatter som fra 22. oktober 2022 har vært statsminister i Burkina Faso. Han ble utnevnt av juntaleder og fungerende president Ibrahim Traore som tok makten i landet ved et statskupp 30. september 2022. Utnevnelsen ses på som overaskende ettersom Tambèla ikke har noen politisk erfaring. Han har vært en aktiv skribent og samfunnsdebattant over lang tid og er godt kjent i hjemlandet gjennom blant annet programledelse i radio og fjernsyn. Han har også gitt ut flere bøker om samfunnsspørsmål.

Et av hans første utenlandsoppdrag var et besøk i Russland 7. desember 2022. Besøket settes i sammenheng med Burkina Fasos behov for støtte i den langvarige kampen mot islamske opprørere i landet.

Bibliografi
-----------

* Apollinaire Kyélem de Tambèla (1988). *Thomas Sankara et la Révolution au Burkina Faso, une Expérience de Développement Autocentré*.
* Apollinaire Kyélem de Tambèla (1988). *Coopération et Développement Autocentré*.
* Apollinaire Kyélem de Tambèla (2007). *Relations diplomatiques et souveraineté*. ISBN 978-2296044937.

Referanser
----------

1. ↑  «Burkina Faso: Apollinaire Kyélem de Tambèla, Captain Traoré’s surprise prime minister». The Africa Report. 25. oktober 2022.
2. ↑  «Burkina Faso: discret voyage du Premier ministre Kyélem Apollinaire de Tambèla à Moscou». Bénin web tv. 10. desember 2022.
**Svitjod**, også skrevet **Svithjod**, er et gammelt navn på deler av Sverige. Det diskuteres om man med «Østre Svitjod» kan ha ment områder som nå er i Russland. Navnet betyr trolig «landet til Svea-folket» der *svi* står for «Svea» og *tjod* betyr «folk».

Ordbakgrunn
-----------

I gammelnordisk var formen *Svíþiúð* og i angelsaksisk Swēoþēod (i *Beowulf*). Navnet Swethiuth og dets ulike former ga opphav til det latinske navnet for Sverige: Suethia, Suetia og Suecia liksom navnet på Sverige i vestgermanske språk som engelske *Sweden* og tyske *Schweden*. På islandsk heter Sverige fortsatt Svíþjóð.

Geografisk område
-----------------

Det egentlige Svitjod tilsvarte antagelig de befolkede områdene nord for Mälaren, det vil si Uppland og deler av Västmanland. Sveane bodde i Svitjod. Landsbyene inngikk i skipslag. Skipslagene ble styrt fra *Husaby* eller *Husby* (senere kalt Kungsgården). Til Husaby ble skippslagets «hund» innkalt til leidang («hund» = 100 mann og fire *stridssnäckor* fra hver *hundare*). 

Svitjod ble inndelt i tre *folkeland*, Attundaland (åtte *hundare*), Fjädrundaland (fire *hundare*) og Tiundaland (ti *hundare*). Ved kystene (også de inne i Mälaren) lå Roden (Roslagen). Det finnes en del som taler for at *Östan om stång* i Östergötland, altså kyststrekningen, inngikk i Roden.

Litteratur
----------

* Mats G. Larsson *Svitjod, resor till Sveriges ursprung*, Atlantis år 1998
**Tang Jiaxuan** (kinesisk: 唐家璇, pinyin: *Táng Jiāxuán*, født 7. januar 1938 i Zhenjiang i provinsen Jiangsu i Kina) var utenriksminister for Folkerepublikken Kina årene 1998–2003.

Han tok sin høyere utdannelse ved Fudanuniversitetet i Shanghai og ved Pekinguniversitetet i Beijing, og ble medlem av Det kinesiske kommunistparti i november 1973. 

Etter diplomatiske postinger i Japan ble han i 1991 assistent til utenriksministeren, i 1993 viseutenriksminister og så i 1998 utenriksminister. 

Frem til 2008 forble han medlem av Statsrådet, og var en av dets statsråder. Dessuten var Tang fra 1997 til 2007 medlem av Sentralkomiteen for det kinesiske kommunistparti.

Eksterne lenker
---------------

George W. Bush møter Tang Jiaxuan, i Det hvite hus 2. oktober 2006. Foto: Kimberlee Hewitt
* (en) Tang Jiaxuan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Tang Jiaxuan hos China Vitae Rediger på Wikidata
* Tang Jiaxuans biografi
* 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Qian Qichen** | **Utenriksminister for Folkerepublikken Kina**(1998–2003) | Etterfølger:**Li Zhaoxing** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
Luguantempelets port

Daqinklosterets pagode
**Zhouzhi** (kinesisk siden 1986: 周至县, tidligere: 盩厔縣 eller 盩庢縣; pinyin: *Zhōuzhì Xiàn*) er et fylke i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i den subprovinsielle by Xi'an.

Befolkningen var på 615 966 innbyggere i 1999.

Historie
--------

I småbyen Luguantai i Zhouzhi fylke er det blitt funnet noen historsk interessante steler, av betydning både for taoismen og for kristendommens historie i Kina. To av stelene omtaler Laozis legendariske ferd mot vest, ridende på en okse. Én av stelene, Xi'anstelen, beskriver den syro-orientalske kirkes komme til Kina, med misjonæren Alopen i spissen, på 600-tallet.

Kulturminner
------------

Xianyoutempelets Fawang-pagode (*Xianyou si Fawang ta*, 仙游寺法王塔), Bayunpagoden (*Bayun ta*, 八云塔) og Daqinklosterets pagode (*Daqin sita*, 大秦寺塔) står på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.

Kinas riksvei 310 går gjennom området. Denne viktige trafikkåren begynner i Lianyungang i Jiangsu, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zhouzhi County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
«Zhu» har flere betydninger.
**Zhu** (筑; pinyin: *zhú*) var et gammelt kinesisk strengeinstrument. Selv om det ikke lenger er i bruk, er det bevart i heller dårlig forfatning tre svært gamle eksemplarer av det. Ett er et femstrengers instrument som er datert til om lag 433 f.Kr.. Det ble oppdaget gravmælet til markgreve Yi av Zeng, i provinsen Hubei i det sentrale Kina.

Instrumentet ble utbredt i de stridende staters tid. En kjent spiller av zhu den gang var Gao Jianli, borger av staten Yan. Han ble tilkalt for å spille for Qin Shi Huang, Kinas første keiser.

Instrumentet forble populært frem til og under Sui- og Tang-dynastiene, men det forsvant en gang under Song-dynastiet.

Man vet ikke så meget om instrumentet, men det antas at det har vært en sitar med rektangulær trekorpus, med silke- eller tarmstrenger, og ble spilt med en tynn pinne. Selv om gamle kilder vil at instrumentet ble slått (det vil si at pinnen ble slått på strengen slik som et hakkebrett for å frembringe lyd), er det godt mulig at det også ble klimpret på med pinnen på samme måten som på den koreanske *komungo*.

Referanser
----------

1. 1 2

Eksterne lenker
---------------

* Foto av en *zhu* fra New York Qin Society
* *Zhu*-side

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Skulpturen Norra skenet
**Norra skenet**, på norsk **Nordlyset** er en skulptur utført av Ernst Nordin og er et symbol for Umeå universitet, som ofte bruker bilder av skulpturen – eller stiliserte nordlys – i offisielle trykksaker.

I forbindelse med utformingen av Umeå universitets campus ble det utlyst en landsomfattende konkurranse, som ble vunnet av Ernst Nordins *Norra skenet* i 1967. Skulpturen ble opprinnelig satt opp i 1969 og ble i 1995 flyttet til sin nåværende plass ved Universitetsdammen for å gi plass til Lärarutbildningshuset. 

Skulpturen har en diagonal komposisjon med fire ben og består av sammensveisede firkantrør i polert rustfritt stål med et innebygd lyskastersystem.

Referanser
----------

1. ↑  Umeå universitet - Informationsmaterial Arkivert 2. mai 2014 hos Wayback Machine. Besøkt 2014-05-02

Litteratur
----------

* *Skulpturguide Umeå*. Västerbottens konstförening. 2006. ISBN 978-91-631-8462-8.
* *Konstvandring på Umeå universitet. En guide till konsten på campus*. Umeå universitet. 2014. ISBN 978-91-7601-035-8.

Eksterne lenker
---------------

* Konstvandring på Umeå universitet. En guide till konsten på campus (mobil version)[*død lenke*] Besøkt 2. mai 2014
**Krigen om Slesvig** som varte i årene 1416 til 1432 (eller 1435) var en nordisk storkonflikt mellom Kalmarunionen som bestod av Danmark, Norge og Sverige og de holsteinske grevene av huset Schauenburg støttet av de større hansabyene, inkludert Lübeck. Full krig ble erklært i 1426.

Dronning Margrete ble som følge av et lokalt opprør i hertugdømmet Slesvig, forhindret fra å overta herredømmet gjennom kjøp og pantsetting i 1410. To år senere hadde hun klart å avverge opprøret fra å bli en storkrig, men døde om bord på sitt skip i Flensburg i oktober 1412.

Med hennes død stod ingenting i veien for en storkonflikt i 1416 mellom Erik av Pommern og Schauenburg-grevene som fikk støtte fra flere nordtyske fyrster og Hansaen. Ikke før i 1435 var storkonflikten endelig avsluttet med fredsavtalen i Vordingborg. For hanseatene ble deres innblanding i konflikten et tilbakeslag, for på Øresund hadde kongen innført den såkalte Øresundtollen.

Denne krigen er dessuten en av de meste veldokumenterte fra den nordiske middelalderhistorien formidlet til oss med boken *Erik av Pommern* utgitt av Kr. Erslev i København, 1901.

Referanser
----------

1. ↑  Albrectsen, Esben (1997). *Fællesskabet bliver til: 1380-1536*. Oslo: Universitetsforl. ISBN 8750035177.
2. 1 2  Nåvik, Ørnulf (1996). *Vernepliktens historie 950-1996*. Oslo: Vernepliktsverket. ISBN 8290545606.

Portal: Danmark