**Uttale av nordsamisk skriftspråk** kan ikke oppvise en like direkte forbindelse mellom bokstav og lyd som i finsk, men forskjellene er regelmessige. Bokstavene har (nesten) alltid samme lydverdi.

Vokalene
--------

Vokalene *i, e, a,* blir uttalt som på norsk, mens *u* og *o* blir uttalt som de tilsvarende bokstavene i det norske ordet *kumlokk*, det vil si at den samiske bokstaven *u* har uttale som navnet på den norske bokstaven *o*, og den samiske bokstaven *o* har uttale som den norske bokstaven *å*. Samisk er dermed som finsk, tysk, dansk, spansk, italiensk (jf. tysk *und, doch*), og navnet *Guovdageaidnu* blir uttalt nøyaktig slik som det blir skrevet.

Så har samisk en bokstav vi ikke finner i norsk, bokstaven *á*. Denne bokstaven blir uttalt ulikt i de østlige og de vestlige nordsamiske dialektene.

I øst, f.eks. i Karasjok, blir bokstaven uttalt omtrent som norsk *æ* men **bare viss det i neste staving er en av bokstavene *i, e, á***. Eksempel på dette er *sápmi, áigi* (/sæpmi/, /æjəgi/). Viss det derimot kommer en annen lyd i neste staving blir *á* uttalt som *a*. Døme på dette er *sávca* "sau", som blir uttalt /savdsa/.

I vest, derimot, som i Kautokeino, blir *á* derimot uttalt som lang *a*, uavhengig av vokalen i neste staving.

*i* blir uttalt *j* viss han kommer etter en vokal, altså: *biila* = «bijla», *áigi* = «æjəgi».

Konsonantene
------------

De fleste konsonantene blir uttalt som på norsk. Merk bokstaven *h*, som virkelig blir uttalt *h*, også før konsonant, som i ordet *johka* (elv). De som vet hvordan nord-gudbrandsdøler sier «sukker» (*suhker*) forstår prinsippet. Konsonantene som blir bortimot rett hvis vi later som om de er norske er disse: *b, d, f, g, h, j, k, l, m, n, p, r, s, t, v* .

Resten av konsonantene har altså lydverdier **forskjellig** fra det de har i norsk. Her følger en oversikt: *c* blir uttalt som *ts* i det norske ordet *vits*, t.d. i ordet *ciellat* (å skjelle ut). *z* blir uttalt *ds*, f.eks. i ordet boazu («rein», uttalt poadsu:). Når det kommer en konsonant foran z blir også lukkelyden ustemt, f.eks. sávza («sau», uttalt saßtsa).

*ŋ* blir uttalt som den siste lyden i norsk *sang*, og lydene bak bokstavene *đ* og *ŧ* finner vi igjen i engelsk, respektivt stemt [ð] og ustemt [θ]. Engelsk ***th**is **th**ing* med en samisk rettskriving blir *đis ŧiŋ. š* representerer lyden som blir skrevet *sj* på norsk eller helst *sh* i engelsk, *stasjon* blir skrevet *stašuvdna* på nordsamisk.

Når *c* er kombinasjonen av *t* og *s*, blir *č* kombinasjonen av *t* og *š*, som i engelsk «*ch*eck». På samme måten minner *ž* om *z*; der *z* blir uttalt som *d + s*, blir *ž* uttalt som *d + š*. Dette blir et system, satt opp i skjemaet nedenfor. Ordene i parentes er norske ord, bokstavene med halvfete typer representerer lyd som tilsvarer den samiske lyden.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | visle | lukke+visle | lukke+visle |
|   | ustemt | ustemt | stemt+ustemt |
| tungespiss mot tannkam | s (**s**ør) | c (vi**ts**) | z (ly**ds**ag) |
| tungespiss bak tannrygg | š (**sj**ø) | č (ske**tsj**) | ž (ly**dsj**ø) |

Tabellen er systematisk satt opp: Lydene over hverandre i hver kolonne i de to linjene er identiske, bortsett fra at lydene i første rad uttales med tungespissen i overkant av 1 cm lengre fram i munnen enn lydene i 2. rad.

Diftonger
---------

Nordsamisk har fire diftonger, *ea, ie, oa* og *uo*. Av disse kan *ea* bli uttalt som *ea, æ, eæ, ie, ia*, for eksempel i ordet *heasta* (hest). De andre diftongene blir uttalt akkurat som de blir skrevet (husk! *u* som i norsk *god* og *o* som i *godt*!), altså *giella* (språk), *oarji* (vest), *guovža* (bjørn). En *i* etter en vokal blir uttalt som *j*. Andre vokalsammensetninger danner ikke diftonger, men står i ulike stavinger.

Konsonantsammensetninger
------------------------

Hovedregelen for konsonantsammensetninger er at to like konsonanter uttales som en lang konsonant. Forskjellen på *viessu* (huset) og *viesu* (husets) er med andre ord at *viessu* har en lengre *s* enn *viesu*. De doble stemte konsonantane *bb dd gg* uttales med siste del ustemt, dvs. som *bp, dt, gk.* Ordet *oabbá* (søster) bør dermed bli skrevet "åabpæ" på norsk.

Når *b/bb, d/dd, g/gg, z/zz, ž/žž* kommer etter en konsonant, blir de uttalt ustemt. Altså skriver vi *gálbi* (kalv) men uttaler *gálpi*. Bokstavsammensetningene *dj, lj, nj* representerer såkalte palatale *d-, l-,* og *n*-er, dvs. de står for de lydene vi finner i trøndersk og nordnorsk uttale av de norske ordene *kladd, kall* og *mann*.

Der *h* står foran en dobbeltkonsonant (*hcc/hčč/hpp/htt/hkk…*) er det h-en som er lang, og ikke dobbeltkonsonanten. Det heter  *bihhtá*, selv om det skrives *bihttá*. Der *h* står foran *j, l, m, n, r* blir resultatet ikke uttalt som hj, hl, hm, hn, hr, men som ubestemt *j, l, m, n, r* (dvs. som når du hvisker disse lydene, eller, for de som kan trøndersk, som den tredje lyden i ordet *tatlat*.

Selv om *c* er *ts*, blir ikke *cc* til tsts, men til *tts*, og det samme gjelder *čč, zz* og *žž*, som blir *ttš, dds* og *ddš*. For eksempel *ovcci* (ni, åvtsi), *vižžet* (hente, viddšet).

Kilder
------

* Trond Trosterud: Nordsamisk på ni minutt
* Nickel, Klaus Peter og Pekka Sammallahti 2011: *Nordsamisk grammatikk*. Karasjok: Davvi Girji AS.
* Nickel, Klaus Peter 1990: *Samisk grammatikk*. Karasjok: Davvi Girji AS. s. 11ff.

Eksterne lenker
---------------

For å se nordsamisk tekst som lydskrift, gjør følgende: Gå til denne sida, lim eller skriv inn tekst, kryss av for **Transkriber** under, og trykk **Send skjema**. Resultatet er den samme teksten på IPA-lydskrift.