recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jørgen Kocks hus** er et bygningskompleks i Malmö fra byens tidlige historie, den gang det mest påkostede hus i Norden.

Historie
--------

Jørgen Kock ble kong Christian IIs myntmester i 1518. I årene 1522–24 oppførte han bygningene ved Stortorget (den gang Store Torv) og la Danmarks myntproduksjon inn i sin egen gård. Av den opprinnelige gården står stadig tre bygninger. Disse ble restaurert og rekonstruert under arkitekt Sture Kelfve i 1967, mens bygningene ble bygningsminne i 1993.

Bygningene
----------

Jørgen selv og hans kone Citze Cortsdatter van Nuland, enke etter borgermester i København, Whalter Kniphof, bodde i hjørnebygningen. Dette treetasjes huset er oppført i en stilblanding mellom nordisk sengotikk og hollandsk renessanse. Bygningen har flere dekorative detaljer, hvorav de fleste i dag er kopier. I en hjørnenisje ses jomfru Maria stående på en halvmåne bærende på Jesusbarnet. I forbindelse med billedstormene opp til reformasjonen, var denne skulpturen en av de få katolske som fikk være i fred. Sokkelen bærer årstallet 1525. Samme årstall ses over en av fasadens øvre luker. Over en annen luke ses ekteparets våpenskjold. Stenarbeidene tilskrives Christian IIs byggmester i København Michiel van Haerlem. Fasadene har opprinnelig vært i engelsk rødt, mens stenarbeidene har vært bemalt i gult og sort.

Den mindre bygningen mot Stortorget hører til hovedbygningen. Her fantes Kocks banklokale i førsteetasjen og hans private festsal i etasjen over. Bygningen langs Västergatan ble opprinnelig bygget som et rekkehus i to etasjer med tre boliger til utleie. Den østlige leilighet inntil hjørnehuset var en del av Kocks private bopel. I bygningenes indre ses rester av veggmalerier, deriblant religiøse motiver, bjørn og papegøye samt en rotte som gjemmer seg i en manns skjegg. Kjellerne har krysshvelvinger. 

I sommeren 1524 besøkte den nyutnevnte svenske konge Gustav Vasa Malmø til fredsmøtet med kong Frederik og tyske kjøpmenn. Da bodde han en ukes tid i Jørgen Kocks praktgård.

Galleri
-------

* Østre fasadeØstre fasade
* Mariastatuen på hjørnebygningenMariastatuen på hjørnebygningen
* Skulptur fra øverst på gavlen på den nordre fasadenSkulptur fra øverst på gavlen på den nordre fasaden
* Løvefigur med skjoldLøvefigur med skjold
* Huset fra hjørnet av Frans Suells– og VästergatanHuset fra hjørnet av Frans Suells– og Västergatan

Referanser
----------

1. ↑   Wiki Loves Monuments' database, tools.wmflabs.org, utgitt 6. mai 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Jesper Asmussen (2012). *På historisk rundrejse i Skåne. Den dansk-svenske historie* (1. utg.). Forlaget Globe. s. 14.
3. 1 2 3  «Jörgen Kocks hus». Malmö stad. Besøkt 30. april 2017.
4. ↑  Håkan Thorsson (17. mars 2001). «Medeltida bildstorm satte spår i Malmö». Sydsvenska Dagbladet. Besøkt 30. april 2017.
5. ↑  Sven Rosborn. «Ett hus med historia uppåt väggarna». fotevikenmuseum.se. Besøkt 30. april 2017.

Portaler: Danmark | Sverige
Rød jord i storkommunen Hongtusi
Dongchuan i Kunming er markert med rosa innen byprefekturet Kunming (gult)
**Dongchuan** (kinesisk: 东川区, pinyin: *Dōngchuān Qū*) er et bydistrikt innen byprefekturet Kunming i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. 

Det har et areal på 1 858,79 km² og en befolkning på 300 000 innbyggere (2004). 

Dongchuan ble oppgradert til by i 1958. I 1998 ble Dongchuan lagt inn under byprefekturet Kunming og ble ett av dets distrikter. Den egentlige Kunming by ligger mot sør i byprefekturet; Dongchang ligger helt mot nord og grenser mot naboprovinsen Sichuan.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Tongdu 铜都镇, Awang 阿旺镇, Wulong 乌龙镇, Hongtusi 红土地镇, Tangdan 汤丹镇, Tuobuka 拖布卡镇, Yinmin 因民镇,

**Kommune:**
Shekuai 舍块乡.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dongchuan District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Erfahrungen der Arbeit zum Schutz von Kulturrelikten des Kupferbergbaus in Dongchuan (Li Tianhu) Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. (PDF; 1,37 MB)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |
Krabbesholm sett fra vest
Krabbesholms beliggenhetKrabbesholmKrabbesholmKrabbesholms beliggenhet
**Krabbesholm** er herregård beliggende i Skive i nærheten av Skive Fjord.

Eldre historie
--------------

Gårdens historie går tilbake til den senmiddelalderen. Opprinnelig skal den ha bestått av to gårder, Nordre- og Søndre-Skovshoved, som lensmannen Niels Høeg på Skivehus fikk overdratt av Kong Hans, hvorpå han samlet dem til en hovedgård. Via Høegs hustru gikk gården da i arv til Banner-slekten i et par generasjoner, hvoretter Magdalene Banner brakte den til sin mann Iver Krabbe til Østergaard, etter hvem gården nå fikk navn.

Oppføring av hovedbygningen
---------------------------

Iver Krabbe begynte oppførelsen av en hovedbygning på Krabbesholm, men byggearbeiderne ble imidlertid først ferdige under Magdalene Banners enketid. Bygningen er oppført i to etasjer over kjeller, og nederst er murene kledd i kvadersten, mens lengre oppe er de kledd i munkesten. Over vinduene er det runde buer og de spisse gavlene med blendinger er i sengotisk stil. På gårdsiden finnes et firkantet tilbygg, bygget sammen med et rundt hjørnetårn. På nordsiden ses også et mangekantet hjørnetårn.

Senere tider
------------

Gården skiftet hyppig eier gjennom 1600-tallet. Blant eierne var medlemmer av slektene Lykke, Friis, Kaas, Juul og Sehested. I 1743 kom gården i Werner Rosenkrantz' besittelse. Han moderniserte hovedbygningens indre, hvor man blant annet kan nevne riddersalens tapetmalerier utført av kunstneren Olaus Carolus Wassmann. Rosenkrantz oppførte også de to lave sidefløyene i tømmer. Gjennom 1800-tallet var der også en del eierskifter, men i 1907 ble hovedbygningen avstått til bruk for skole av eieren Skive Købstad.

Krabbesholm ble fredet i 1918, fredningen utvidet i 1985. Fredningen omfatter fire bygninger.

Galleri
-------

* Krabbesholm sett fra nordKrabbesholm sett fra nord
* Krabbesholm sett fra sydvestKrabbesholm sett fra sydvest

Referanser
----------

1. ↑  Fredningssag / Krabbesholm, Krabbesholm Allé 015, Skive fra Kulturarvsstyrelsen (besøkt 30. juni 2014)

Litteratur
----------

* Aage Roussell, red. (1966). *Danske Slotte & Herregaarde*. 12: Nordvestjylland (2 utg.). København: Hassings Forlag. s. 53.

Eksterne lenker
---------------

* Krabbesholm på 1001 fortællinger om Danmark.
* Krabbesholm Højskole

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
Nærbilde av jeansbuksenes karakteristiske «slitte» blåfarge og gylne sømmer.
Snekkerbukser i dongeritøy. Foto: 2005 
**Dongeri**, **olastoff** eller **denim**, er et sterkt, indigoblått bomullstøy som brukes mest i slitesterke fritids- og arbeidsklær, særlig bukser. Ordet dongeri betegner også klær som lagd av dette stoffet, særlig olabukser eller jeans.

Etymologi
---------

Ordet dongeri kommer fra engelsk *dungaree* som er lånt fra hindi etter stedet i India der stoffet ble vevd, eventuelt etter betegnelsen på hindi for denne typen vevd, kraftig bomullstoff. Stoffet kalles også *denim* etter den franske betegnelsen *serge de Nîmes*, det vil si «stoffer fra (byen) Nîmes».

På norsk ble ordet tidligere også skrevet «dongery».

Historie
--------

Dongeri er opprinnelig fra India der det ble brukt til seil og til klær for de fattige. I Vesten ble det utbredt blant annet via kleshandleren Levi Strauss som solgte bukser av dongeri til gruvearbeidere under gullrushet i California i 1849. Dette la grunnlaget for det kjente olabuksemerket *Levi's*.

Dongeritøy
----------

Dongeri kan i dag brukes i praktisk talt alle slags plagg; jakker, skjorter og skjørt er vanlig, men også kjoler, barnetøy og vesker lages. Originalfargen er beige, men i dag farges dongeritøy mest i blått, og andre farger forekommer også.

Se også
-------

* Dongeribukse

Referanser
----------

1. ↑  «Dungarees & Jeans « The Word Detective». *www.word-detective.com* **(engelsk)**. Besøkt 9. september 2017. «The name "dungarees" is a relic of the British colonial presence in India. "Dungri" was the Hindi name of a particular type of thick, durable cotton cloth exported from India to England in the 18th century, originally used to make sails and tents. Eventually "dungri" cloth was pressed into service in the manufacture of work clothes, gained an extra syllable in its name, and became "dungaree."»
2. ↑  «Norske og amerikanske Dongeryklær (annonse)». *Nasjonalbiblioteket www.nb.no*. Bratsberg-Demokraten. 24. oktober 1919. Besøkt 29. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Dongeristoffets historie i Europa (på engelsk)
* Dongeriens historie i USA (på engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Knut Jonas Elias Hesselman** (født 1877, død 1957) var en svensk sivilingeniør og konstruktør. Han var bror till språkforskeren Bengt Hesselman. 

I perioden 1899 til 1916 arbeidet Hesselman for AB Diesels Motorer (senere Atlas Diesel, nå Atlas Copco) i Sickla, der han fra 1901 var sjefskonstruktør. Han arbeidet der med å videreutvikle motorene til Rudolf Diesel, og ble siden internasjonalt kjent som en autoritet på dieselmotorer. I 1916 startet han for seg selv og presenterte i 1925 en hybrid mellom en ottomotor og en dieselmotor. Hesselmanmotoren hadde drivstoffinnsprøyting på samme vis som en dieselmotor, men for lav kompresjon til at forbrenningen startet av seg selv. Motoren hadde derfor tennplugger som på en ottomotor.

Jonas Hesselman konstruerrte også elektrisk utstyr til både biler og traktorer, noe som la grunnlaget for Hesselman Elhydraulik, som i dag heter Haldex Hydraulics. I 1970 utviklet Hesselman Elhydraulik et hydraulisk bakløft for lastebiler, som fremdeles har stor utbredelse. I 1929 ble Hesselman tildelt Ingenjörsvetenskapsakademiens gullmedalje *«för tekniskt vetenskapligt arbete för förbränningsmotorernas, särskilt dieselmotorns, fulländande»*. I 1934 ble han innvalgt som leder av Kungliga Vetenskapsakademien.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6   Svenskt biografiskt lexikon, «K Jonas E Hesselman», Svensk biografisk leksikon-ID 12956[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Sveriges dödbok, oppført som 18770409-103 Hesselman, Knut Jonas Elias, besøkt 9. desember 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Svenskagravar.se, www.svenskagravar.se, oppført som Hesselman, KNUT JONAS E. besøkt 9. desember 2018[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Lindh, Björn-Eric – Scania fordonshistoria 1891-1991, 1992. ISBN 91-7886-074-1

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** KulturNav
 |
Gatescene fra Wangfujing i Dongcheng
Dongcheng i Beijing
**Dongcheng** (kinesisk: 东城区, pinyin: *Dōngchéng Qū*, som betyr «østlig bydel») er et bydistrikt i Folkerepublikken Kinas hovedstad Beijing. 

Det har et areal på 31,2 km² og om lag 968 000 innbyggere (2004), innenfor de nye 2010-grensene.

Distriktet består av 17 subdistrikter. Det tidligere bydistriktet Chongwen ble lagt inn under Dongcheng i juli 2010.

Dongcheng ligger øst i den historiske gamle bykjerne og har noen av byens viktigste gater og severdigheter. Wangfujing og Dongdan er kjente innkjøpsgater i bydelen.

Andre viktige steder er Den forbudte by, Den himmelske freds plass, det kinesiske nasjonalmuseum, Zhongshanparken og Ditanparken.

Det store statseide hotellet Beijing Hotel ligger i bydelen.

Administrative enheter
----------------------

**Subdistrikter:**

* Jingshan (景山街道), Donghuamen (东华门街道), Jiaodoukou (交道口街道), Andingmen (安定门街道), Beixinqiao (北新桥街道), Dongsi (东四街道), Chaoyangmen (朝阳门街道), Jianguomen (建国门街道), Dongzhimen (东直门街道), Hepingli (和平里街道), Qianmen (前门街道), Chongwenmenwai (崇文门外街道), Donghuashi (东花市街道), Longtan (龙潭街道), Tiyuguan lu (体育馆路街道), Tiantan (天坛街道), Yongdingmenwai (永定门外街道)

Referanser
----------

1. ↑  «2011年统计用区划代码和城乡划分代码：东城区» **(Simplified Chinese)**. National Bureau of Statistics of the People's Republic of China. Arkivert fra originalen 12. mai 2012. Besøkt 7. august 2013.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 12. mai 2012. Besøkt 22. juni 2014. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Bot** (av *robot*) er slang for en programvareagent. En bot er programmert til å utføre en spesifikk oppgave automatisk, dvs regelmessig og på egen hånd, uten hjelp fra mennesker. Boter brukes for eksempel i IRC chats ("chatteboter"). Der kan de blant annet gi hjelpeinformasjon og annen informasjon til brukere på forespørsel, eller de kan fjerne brukere som ikke lenger er aktive. Boter brukes også i videospill. Der kan de simulere menneskelige brukere i opplæringsdelen av spillet, eller de kan brukes til juks ved å spille spillkarakterer opp til høyere nivåer.

En fordel med boter - som med andre programvareagenter - er at de gjør store programsystemer enklere å utvikle og vedlikeholde. Botene isolerer spesifikke oppgaver i mange mindre programmer, som dermed blir enklere og kan utvikles, vedlikeholdes og kjøres ganske uavhengig av hverandre. Alternativet er å forsøke å gjøre alt i ett stort program, som dermed ville blitt svært komplekst.

Eksempel
--------

Internet Chess Club er et nettsted der menneskelige brukere kan spille lyn- og hurtigsjakkpartier mot hverandre. I tillegg organiserer nettstedet løpende sjakkturneringer, det gir ulike typer sjakkurs, det lar brukerne løse ulike typer sjakkoppgaver og det tilbyr hjelp til nye brukere. Men disse funksjonene er ikke programmert inn i hovedprogrammet for nettstedet. I stedet har utviklerne programmert uavhengige boter for turneringsorganisering, sjakkursing, oppgaveløsning og brukerstøtte. Til enhver tid kjører f.eks. flere ulike turneringsboter som regelmessig organiserer turneringer av hver sin type. Noen boter er også sjakkprogrammer som brukerne kan spille mot.

Referanser
----------

1. ↑  Internet Chess Club

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Hegemus*** er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

Middelsstore til store (30-50 millimeter), svært kraftige gullbasser. Kroppsformen er påfallende bred. På farge er de svarte, uten metallglans, med noen lyse striper på pronotum og oftest også med lyse tegninger på dekkvingene. Hannen har et kort horn midt i pannen og en pigg på hver side av dette. Pronotum er mye bredere enn langt, nærmest firkantet, men med avrundede forhjørner, dekkvingene mye bredere enn pronotum.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i det østlige Afrika.

Systematisk oversikt
--------------------

Denne slekten er trolig nært beslektet med slektene *Goliathus* og *Fornasinius*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
				+ Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
					- Stammen Goliathini
						* Slekten *Hegemus* Thomson, 1881
							+ *Hegemus peregrinus* (Harold, 1878)
							+ *Hegemus pluto* (Raffray, 1880) - Etiopia
							+ *Hegemus vittatus* (Bates, 1888)- Tanzania

Kilder
------

* Liste over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bilder av *Hegemus pluto*
* Bilder av *Hegemus pluto*
* (en) *Hegemus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Hegemus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Hegemus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**ʿAbd al-Munʿim Abū al-Futūḥ ʿAbd al-Hādī** (arabisk: عبد المنعم أبو الفتوح عبد الهادي, egyptiskarabisk uttale: [ʕæbdelˈmenʕem abu lfʊˈtuːħ ʕæbdelˈhæːdi] eller [ʕæbdelˈmonʕem]; også skrevet *Abdel Moneim Aboul Fotouh Abdel Hady* med variasjoner; født 15. oktober 1951 i Kairo, Kongedømmet Egypt) er en egyptisk lege, tidligere studentaktivist og moderat islamistisk politiker. 

Han er kjent for sin staute motstand mot regimene til Anwar as-Sādāt og Ḥusnī Mubārak og for sin åpenhet mot folk med andre politiske ideologier, noe som har vært kontroversielt blant støttespillerne til egyptiske islamistiske organisasjoner og bevegelser som Det muslimske brorskap. Abū al-Futūḥ var tilknyttet Brorskapet fra tidlig på 1970-tallet, og var medlem av dets rådgivende byrå fra 1987 til 2009. I 2011 avsluttet han formelt alt sitt politiske arbeid med Det muslimske brorskap og opphevet sitt medlemskap etter at han bestemte seg for å stille i presidentvalget i Egypt i 2012 som uavhengig kandidat. Han er også den nåværende generalsekretæren for Den arabiske medisinske union, et verv han har hatt siden 2004.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Hege Skjeie** (født 15. mai 1955 i Kristiansand, død 5. oktober 2018) var en norsk statsviter og professor i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo.

Hun ble dr.polit. i statsvitenskap i 1992 og ble ansatt som førsteamanuensis i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1997. Hun fikk opprykk til professor i 2000, og ble dermed Norges første kvinnelige professor i statsvitenskap.

Skjeie satt i forskergruppen til Makt- og demokratiutredningen 1998–2003, og tok dissens på konklusjonen med en egen særuttalelse. I 2010 ble hun utnevnt av regjeringen til leder for Likestillingsutvalget, som blant annet foreslo opprettelsen av et likestillingsdirektorat. Hun var fra 2016 medlem av Norges kvinnelobbys ekspertutvalg for kvinne- og likestillingspolitikk. Hun var også medlem av regjeringens karantenenemnd, som avgjør spørsmål om karantene og saksforbud for tidligere statsråder, statssekretærer og politiske rådgivere.

Skjeie var adjungert professor ved Aalborg Universitet og dessuten gjesteforsker ved Harvard University. Hun var også fast spaltist i *Dagens Næringsliv*.

I 2017 ble Skjeie tildelt den europeiske prisen «ECPG Gender and Politics Career Achievement Award». Prisen blir annet hvert år tildelt en akademiker som i særlig grad har bidratt til utviklingen av fagfeltet kjønn og politikk. Skjeie ble tildelt prisen for sin banebrytende teoriutvikling når det gjelder likestilling, juss og politikk. Tildelerne vektla særlig hennes bidrag til utviklingen av interseksjonell teori og politikk.

Referanser
----------

1. ↑   eavis.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   frifagbevegelse.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Nina Hanssen (11.10.2018). «En bauta i norsk likestillingspolitikk er død». Besøkt 11.10.2018.
4. ↑  Hernes, Helga (11. oktober 2018). «Hege Skjeie (nekrolog)». *Aftenposten*. s. 52.
5. ↑  «En bauta i norsk likestillingspolitikk er død: – Hege Skjeie (63) etterlater dype spor». 11. oktober 2018. Besøkt 12. oktober 2018.
6. ↑  «Hege Skjeie skal utrede for Lysbakken». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 12. februar 2010. Besøkt 11. oktober 2018.
7. ↑
8. ↑  «Ekspertutvalget for kvinne- og likestillingspolitikk». Norges kvinnelobby. Arkivert fra originalen 6. august 2016. Besøkt 2. juli 2016.
9. ↑  Hege Skjeie, Universitetet i Oslo
10. ↑  «Hege Skjeie honoured with Gender & Politics Career Achievement Award». *ecpr.eu*. Besøkt 12. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Hege Skjeie i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Hege Skjeie i BIBSYS
* Hjemmeside UiO
* Om Menn i mellom, Makt- og demokratiutredningen
* Portrett, Apollon 2001

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
**Botanisk Design** er et fagskolestudium som tilbys ved Vea - Statens fagskole for gartnere og blomsterdekoratører i Moelv. Studiet er rettet mot blomsterdekoratører med fullført fagbrev, eller med tilsvarende realkompetanse.

Studiet kan fullføres på heltid over ett studieår eller på deltid over to studieår. Etter bestått eksamen kan studentene benytte tittelen *fagtekniker blomsterdekoratør*.

Studiet er godkjent av NOKUT og Statens lånekasse for utdanning.

Studiet fokuserer på de merkantile fagene for å rette søkelyset på lønnsomhet og økt inntjening i blomsterbutikken. I tillegg lærer studentene om produktutvikling, kulturforståelse og botanikk for å kunne videreutvikle fagets disipliner. Det gis også undervisning i visuell og verbal kommunikasjon.

Studiet gir anledning til å arbeide i utlandet, samt delta på internasjonale konkurranser. Studenter på botanisk besign har blant annet vunnet priser i Sulmona, Italia

Referanser
----------

1. ↑  «Botanisk Design i Sulmona». Vea - Statens fagskole for gartnere og blomsterdekoratører. 30. januar 2009. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 20. januar 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om studiet ved fagskolen Arkivert 16. januar 2017 hos Wayback Machine.
**Hege Øversveen** (født 16. september 1985) er en norsk musiker i sjangrene country, pop, roots og rock.

I 2012 var hun finalist i den norske utgaven av *The Voice*, og stod igjen som den siste kvinnelige i konkurransen. I 2013 kom debutalbumet *You Don't Know Me*, som lå sju uker på VG-lista «Topp 20». Albumet ble i *Klassekampen* omtalt som et av de åtte beste album dette året. Hennes andre album, *Goodbye Yellow Roses*, ble gitt ut i 2018. For albumet ble hun nominert til Spellemannprisen 2018 i klassen country.

I tillegg til turnéer holder hun en årlig låtskrivercamp for ungdom, deltar i Den kulturelle skolesekken, og samarbeider med andre band og artister som VON og Lewi Bergrud.

I 2014 gjestet hun for første gang NRK-programmet *Beat for beat*, og året etter var hun én av rundt 60 norske artister som overrasket Ivar Dyrhaug i hans aller siste innspilling av nettopp dette programmet.

Hun har spilt på flere av Norges klubb- og festivalscener, og har varmet opp for artister som f.eks. Kurt Nilsen og Bigbang.

Diskografi
----------

* *You Don't Know Me* (2013, Grammofon)
* *Goodbye Yellow Roses* (2018, Red Sue Records)

Referanser
----------

1. ↑  Hege er på «boot camp» i Nashville Oppland Arbeiderblad
2. ↑  Klare for «The Voice»-finalen: – Det blir helt vilt! TV2
3. ↑  Hege Øversveen spiller inn nytt album i Nashville Country4You
4. ↑  «Spellemann-glipp – nominert artist falt ut av listen». *vg.no*. 8. februar 2019. Besøkt 8. februar 2019.
5. ↑  VON: Ein fot innafor Oppland Arbeiderblad
6. ↑  Her takkes Ivar Dyrhaug av 60 overraskelsesgjester på sin siste «Beat for Beat»-sending Dagbladet
7. ↑  Fra Alta for å se Kurt - på Kapp Oppland Arbeiderblad

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Hege Øversveen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Portal: Alternativ behandling

Amerikansk plakat fra andre verdenskrig for en statlig kampanje mot kjerringråd, remedier og kvakksalvere for å helbrede kjønnsjukdommer.
Enkelt, praktisk «kjerringråd» for å hindre en skadd negl å gro inn i ei tå.
**Kjerringråd** er råd og tips uten vitenskapelig bakgrunn. Et kjerringråd omhandler oftest løsninger på forskjellige problemer av hverdagslig karakter, eksempelvis forkjølelse, hikke og vanskelige flekker på klær eller andre tekstiler. Hvor godt disse kjerringrådene virker, er noe omdiskutert.

Se også
-------

* Folkemedisin
* Alternativ behandling
* Plantelegemiddel, urtemedisin
* Bondevett

Eksterne lenker
---------------

* kjerringrad.com
* blikvitt.com
* heksedoktoren.no

##### Søkbare bøker i Nasjonalbiblioteket

* Miriam Wiklund: *Kjerringråd for små og store plager* (1989)
* Miriam Wiklund: *Flere kjerringråd : for hjem og helse* (1991)
* Aksel Gjerstad: *Kjerringråd og homøopatiske husråd for folk og dyr* (1991)
* Miriam Wiklund: *Kjerringråd for bedre helse* (1994)
* Arve Torkelsen: *Oldemors kjerringråd* (1996)
* Miriam Wiklund: *Kjerringråd i lange baner* (1997)
* Aage Bjertnæs: *Groblad, meitemark og krutt : kjerringråd og folkelig behandling i 1000 år* (1997)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Fort Prinsensten før forfallet satte inn for alvor.
Fort Prinzesten i 1970.
**Fort Prinsensten** er et dansk handelsfort i Keta på Gullkysten, i det som i dag er Ghana. Fortets hovedfunksjon var knyttet til slavehandelen og var en del av Danmarks kolonirike. Mange slike fort ble bygd på Gullkysten, og Prinsensten er et av de få som lå øst for elva Volta Det ble opprinnelig bygd av danske handelsfolk i 1784 som forsvar i krigen mot Anlo Ewe og som forsvar mot andre kolonimakter. 
Fortet ble brukt for å oppbevare slaver som ventet på transport til Karibia. I 1850 ble fortet solgt til Storbritannia. Fortet ble en stund brukt som fengsel, før det i 1980 delvis ble ødelagt av sjøen. Ruinene av fortet besøkes i dag av turister.

Referanser
----------

1. 1 2  ghanatourism.gov.gh Arkivert 9. oktober 2006 hos Wayback Machine.
2. ↑  unesco.no Arkivert 14. februar 2006 hos Wayback Machine.. Some sources say 1780.
3. ↑  worldstatesmen.org
4. ↑  unesco.no Arkivert 14. februar 2006 hos Wayback Machine.
5. ↑  Ghana Consulate-General, New York Arkivert 12. august 2007 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* G. Nørregaard: *Vore gamle tropekolonier*. Bind 8. *Guldkysten*. 1968.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fort Prinsensten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Donald Keith «D.K.» Duncan** (født 1940 i Brown's Town i Saint Ann Parish i Jamaica, død 17. september 2020 i Kingston i Jamaica) var en jamaicansk tannkirurg og politiker.

Duncan tok utdannelse i odontologi ved McGill University i Canada og åpnet tannlegepraksiser i Kingston og i Brown's Town.

Han var medlem av People's National Party (PNP) og ble partiets *National Organizer* i 1972 før han ble partiets generalsekretær i juni 1974, etter Kenneth Chin-Onn.

Han var Jamaicas minister for *National Mobilization & Human Resource Development* fra 1977 til 1980. Han var medlem av Jamaicas parlament fra 1976 til 1983 og igjen fra 2007 til 2016.

Duncan døde 17. september 2020 av covid-19 på University Hospital of the West Indies i Kingston, i en alder av 80 år.

Referanser
----------

1. ↑   www.caribbeannationalweekly.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «DK Duncan's contributions, conflicts and controversies». Loop News. 17. september 2020. Arkivert fra originalen 26. oktober 2020. Besøkt 17. september 2020.
3. ↑  «Dr. Donald Keith (DK) Duncan is dead at age 80». Arkivert fra originalen 4. oktober 2020. Besøkt 16. november 2020.
**Cashback** er et økonomisk begrep som brukes innenfor blant annet kredittkort og bankkortbransjen. Begrepet er engelsk for «penger tilbake» og beskriver et økonomisk begrep hvor en kjøper av et produkt eller tjeneste får penger tilbake i etterkant av kjøpet. Beløpet som betales tilbake beregnes i all hovedsak som en prosentandel av ordreverdi. Begrepet ble først lansert i USA, og finnes i dag i form av kredittkort-cashback, bankkort-cashback, webside-cashback og mobiltelefoni-cashback. I Norge var Fokus Banks kort 365 Privat blant de første som innførte cashback på kredittkort. Flere norske kredittkortaktører kommer imidlertid nå med dette, slik som Trumf Visa (1% på alle kjøp), Cresco (4% på bensin), Santander Flexi Visa (4% cashback på utvalgt kategori) og Terra Bank sitt Two Cards med 4% cashback på utvalgte kategorier.

Hvordan fungerer Cashback på kredittkort
----------------------------------------

Hver eneste gang du bruker kredittkortet ditt må butikken betale en liten sum til banken som fører et kredittkort (e.g. Visa, MasterCard, Diners, American Express osv.) Denne summen ligger på i underkant av 1% av kjøpesummen.[] Siden flere kredittkort opererer med cashback på opp mot 4% betyr det at kredittkortselskapet dekker resten av kostnaden selv. Cashback er således en direkte utgift som må dekkes inn på andre måter, f.eks. gjennom en høye renter eller gebyrer.

Webside-cashback
----------------

Webside-cashback har i Norge først blitt tilbudt av Kickback.no som lanserte sin tjeneste i 2009. Tjenesten tilbyr cashback i norske og utenlandske nettbutikker. Konseptet fungerer ikke på samme måte som på kredittkort-cashback og krever ikke bruk av kredittkort for å fungere. Cashback-websider som Kickback.no tar betalt provisjon av nettbutikker for å tilby cashback som salgsutløsene og lojalitetsutløsende markedsføring. Provisjonen betales tilbake til brukeren som cashback etter kjøp. I ettertid har Eurocard tilbudt lignende tjenster knyttet opp mot sitt kredittkort på nettportalen Back2U.

Referanser
----------

1. ↑  «Hva er cashback? | Samlino.no» **(engelsk)**. 6. mai 2016. Arkivert fra originalen 17. august 2016. Besøkt 27. juli 2016.
2. ↑  VG Dine Penger
«***Kjerringa satte seg på purka og rei***» er ei folkevise av den typen vi kaller ballade. I TSB-katalogen står den som TSB F 73 («Kjerringa til skrifte»). 

Visa finst i to hovedformer. I den ene går ut på at hun har drept mannen sin, og rir til presten på ei purke for å skrifte og få syndsforlatelse. Presten sender henne til overordnede – helt til toppen av hierarkiet som er djevelen selv.

I den andre versjonen får kjerringa vite at datteren hennes har født et barn. Kjerringa rir avsted med barselsgraut, men på vegen møter hun en «hovmann» som spiser opp grauten hennes. Hun dreper hoffmannen og rir videre for å skrifte, som i den andre versjonen. 

Visa er kjent i alle de nordiske landene: Svensk: «Kärringen och hovmannen» (SMB 259), dansk: «Kællingen til skrifte» (Grüner Nielsen 7),islandsk: (IFkv 109), Færøysk: «Kelling við grúgvustein» (CCF 183). Den eldste dokumenterte teksten står i et dansk håndskrift fra 1500-tallet (Svanings håndskrift).

Alf Prøysen etterlyste den i 1956 gjennom sin visespalte i «Magasinet for alle», og fikk inn mange håndskrevne versjoner av denne.

Litteratur
----------

* Olav Solberg, Den omsnudde verda: ein studie i dei norske skjenmteballadane. Oslo 1993, s.234ff.

Tekst fra Prøysensamlingen
--------------------------

**1.**Kjerringa satte seg på purka og rei  

su de ru de ruttom dei,  

så ridde hu opp til klokkerens gard  

du de ru de ruttom rei.  

  

**2.**Å kjære min klokker kan du skrifte meg  

su de ru de ruttom rei.  

For jeg har slått min mann i hjel  

su de ru de ruttom rei.  

  

**3.**Å nei jeg kan ikke skrifte deg for jeg har presten over meg.  

  

**4.**Og kjerringa satte seg på purka og rei, så rei hu opp til prestens gard.  

  

**5.**Å kjære min prest vil du skrifte meg for jeg har slått min mann ihjel.  

  

**6.**Å nei jeg kan ikke skrifte deg for bispen han er over meg.  

  

**7.**Og kjerringa satte seg på purka og rei så rei hu opp til bispens gard.  

  

**8.**Å kjære min bisp vil du skrifte meg for jeg har slått min mann ihjel.  

  

**9.**Å nei jeg kan ikke skrifte deg for jeg har kongen over meg.  

  

**10.**Og kjerringa satte seg på purka og rei så rei hu opp til kongens gard.  

  

**11.**Å kjære min konge vil du skrifte meg for jeg har slått min mann ihjel.  

  

**12.**Å nei jeg kan ikke skrifte deg for jeg har paven over meg.  

  

**13.**Og kjerringa satte seg på purka og rei så rei hu like til pavens gard.  

  

**14.**Å kjære min pave vil du skrifte meg for jeg har slått min mann ihjel.  

  

**15.**Å nei jeg kan ikke skrifte deg for jeg har Vårherre over meg.  

  

**16.**Og kjerringa satte seg på purka og rei så rei hu opp til Vårherres gard.  

  

**17.**Å kjære Vårherre kan du skrifte meg for jeg har slått min mann ihjel.  

  

**18.**Å ja mi kjerring je ska skrifte deg for je har ingen over meg.  

  

**19.**Og kjerringa glad da hemmatt for  

su de ru de ruttom dei,  

og begravde sin mann i kristen jord,  

su de ru de ruttom dei.

Kilder
------

* De gamle visene 2 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1973
**Fort Rouge** var et fort ved Assiniboine River i det som nå er Manitoba i Canada, innenfor det som nå er byen Winnipeg. Det er ikke kjent nøyaktig hvor det lå. 

Sieur Louis Damours de Louvières bygde Fort Rouge i 1738 ved Assiniboine River for Pierre Gaultier de Varennes, sieur de La Vérendrye. La Vérendrye og hans sønner, Louis-Joseph og Francois, fortsatte videre vestover på Assiniboine og bygde Fort La Reine. 

Fort Rouges primære funksjon var å tjene som depotfort. Det ble oppgitt i 1749. En ny kommandant for de franske vestlige fortene, Jacques Legardeur de Saint-Pierre, tilbrakte vinteren 1752–1753 ved the Forks, og gjenoppbygde sannsynligvis Fort Rouge på dets opprinnelige sted. Megen forskning peker mot at dette sted var på nordbredden av Assiniboine nær elvemøtet med Red River of the North, skjønt noen forskere mener at det opprinnelige fortet var på søndre bredd. 

Det ble bygd handelsstasjoner nær Fort Rouge av Bruce og Boyer i 1780, og av Alexander Henry den yngre i 1803, likeså ble Fort Gibraltar bygget i 1807.

Distriktet Fort Rouge sør i det sentrale Winnipeg har sitt navn etter fortet.

Et sted nær Winnipegs Union Station, antatt å være fortets rette beliggenhet, ble i 194 designert som National Historic Site i 1924.

Referanser
----------

1. ↑  Mal:CRHP

Litteratur
----------

* Champagne, Antoine (1968–1969). «The Vérendryes and Their Successors, 1727-1760». *MHS Transactions*. Manitoba Historical Society. Series 3 (Number 25). CS1-vedlikehold: Datoformat (link)
* Jaenen, Cornelius J. (høsten 1992). «The French Presence in the West, 1734-1874». *Manitoba History*. Manitoba Historical Society. 24.
Building 1, Fort Washakie
*Fort Washakie kan også sikte til småbyen i nærheten.*
**Fort Washakie** var et fort for U.S. Army i det som i dag er den amerikanske delstaten Wyoming. 

Chief Washakies gravstein nær fortet
Fortet ble etablert i 1869 med navnet **Camp Augur**, oppkalt etter general Christopher C. Augur, kommandant for Department of the Platte. I 1870 ble det gitt nytt navn til ære for Frederick H. Brown (**Camp Brown**), som ble drept i 1866 i Fetterman-massakren (som den amerikanske nederlaget da ble kalt).

I 1878 ble det oppkalt etter høvding Washakie fra shoshonenes østlige stammegren. Den var den eneste amerikanske militære utpost som ble oppkalt etter en indianer.

Fortet bestod til 1909 som en militær utpost, men ble da overført til *Shoshone Indian Agency*. Her er gravene til Washakie og dessuten Sacajawea, som bistod med verdifull hjelp under Lewis-og-Clark-ekspedisjonen. Anlegget er innenfor Wind River Indian Reservation.

Litteratur
----------

* Herbard, Grace Raymond: *Marking the Oregon Trail, the Bozeman Road and historic places in Wyoming 1908-1920*. s. 10.

Referanser
----------

1. ↑  «Fort Washakie - From Wyoming Tales and Trails». wyomingtalesandtrails.com. Besøkt 3. juni 2011.
2. ↑  Herbard, Grace Raymond. *Marking the Oregon Trail, the Bozeman Road and historic places in Wyoming 1908-1920*. s. 10.
Den reelle (rød) og imaginære delen (blå) av Riemanns zeta-funksjon langs den kritiske linjen Re(*s*) = 1/2. De første ikke-trivielle nullpunktene kan sees ved Im(*s*) = ±14.135, ±21.022 og ±25.011.
**Riemann-hypotesen** er en matematisk formodning som sier at Riemanns zetafunksjon,

{\displaystyle \zeta (s)=\sum \_{n=1}^{\infty }{\frac {1}{n^{s}}}={\frac {1}{1^{s}}}+{\frac {1}{2^{s}}}+{\frac {1}{3^{s}}}+\cdots },

bare kan være lik null når {\displaystyle s} er lik enten et negativt partall eller et komplekst tall med realdel lik {\displaystyle {\frac {1}{2}}}.

Formodningen er ikke bevist, derav betegnelsen hypotese. Man vet imidlertid at formodningen er sann for de negative partallene, det vil si at {\displaystyle \zeta (s)=0} når {\displaystyle s=-2,-4,-6,\cdots }. Disse nullpunktene til {\displaystyle \zeta (s)} kalles *trivielle nullpunkter*. Funksjonen {\displaystyle \zeta (s)} har imidlertid flere nullpunkter enn disse. Disse nullpunktene kalles *ikke-trivielle nullpunkter*, og det er hvor disse ikke-trivielle nullpunktene ligger som foreløpig ikke er bevist, og som Riemann-hypotesen konsentrerer seg om. 

Riemann-hypotesen sier at man bare kan finne ikke-trivielle nullpunkter der {\displaystyle s} er lik et komplekst tall {\displaystyle s=\sigma +it} med realdel {\displaystyle \sigma ={\frac {1}{2}}}. Hvis hypotesen er korrekt, vil derfor alle de ikke-trivielle nullpunktene ligge langs *den kritiske linjen* {\displaystyle s={\frac {1}{2}}+it} i det komplekse planet.

Riemann-hypotesen er et av de største uløste problemene i matematikken, og det ble plukket ut av Clay Mathemathics Institute som et av de syv millenniumprisproblemene i år 2000, som til dags er seks igjen. Den som klarer å løse et av disse seks problemene, vil bli tildelt én million amerikanske dollar. Riemann-hypotesen er av stor betydning fordi det er mange andre matematiske formodninger som er bevist å være sanne dersom Riemann-hypotesen er sann. Blant annet har plasseringen av de ikke-trivielle nullpunktene til Riemanns zetafunksjon betydning for fordelingen av primtallene.

Hypotesen ble fremsatt i 1859 av den tyske matematikeren Bernhard Riemann og er derfor navngitt etter ham. Den norske matematikeren Atle Selberg har levert et av de viktigste bidragene for å forsøke å løse problemet.

Referanser
----------

1. 1 2  «Riemann Hypothesis». Clay Mathemathics Institute. Besøkt 3. april 2017.
2. ↑  «The Millennium Prize Problems». Clay Mathemathics Institute. Arkivert fra originalen 3. juli 2015. Besøkt 3. april 2017.
3. ↑  «Riemanns hypotese». Store norske leksikon. 20. oktober 2011. Besøkt 3. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Populærvitenskapelig fremstilling av problemet hos *Numberphile*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** BNE
 |
Den kjemiske strukturen for kevlar.
**Kevlar** er en aramidfiber som er i bruk blant annet i skuddsikre vester, hjelmer, båtseil og liknende. Det ble oppdaget av Stephanie L. Kwolek og først produsert av DuPont, der hun arbeidet, i 1965. Materialet brukes i stadig større grad i militære hjelmer etter hvert som teknologien har gjort det sterkere. Hjelmer i kevlar er langt lettere og mer behagelige i bruk enn de tidligere stålhjelmene.

Kevlar lages i flere kvaliteter som for eksempel Kevlar29, Kevlar49 og Kevlar149.

Kevlar er en polymer (plast) som er fem ganger sterkere enn stål. Det tåler temperaturer opp til 400 ℃.

Kevlar benyttes også til ildleker som poi, ildrep, veke på ildstaver og slikt. Det kan også brukes til skateboard.

Et viktig bruksområde for kevlar er som forsterkning i hylsteret (mantelen) i glassfiberkabler for optisk kommunikasjon, der kevlarens lave tøyning kommer særlig vel til pass for å avlaste det ømfintlige glassfiberet.

Et annet bruksområde er til barduner (handelsnavn Parafil) som et alternativ til stål ved bardunering av høye master. I visse bruksområder er det en fordel at kevlar til forskjell fra stål er elektrisk ikkeledende. Dette kan ha betydning blant annet ved antenneanlegg for radio.

Også høyttalerprodusenter har oppdaget et bruksområde for kevlar. Det anvendes til selve høyttalermembranen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kevlar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Aramid – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin
 |
**Zhang Hong** (forenklet kinesisk: 张纮, tradisjonell kinesisk: 張紘, pinyin: *Zhāng Hóng*, Wade-Giles: *Chang Hung*, stilnavn: **Zigang**; født 153, død 212) var en konfuciansk embedsmann under krigsherren Sun Quan mot slutten av det østlige Han-dynastis tid.

Han kom fra kommanderiet Guangling (delvis i dagens Jiangsu), og sammen med Zhang Zhao var han en av «de to Zhang» som ble rekruttert samtidig av Sun Jian. Han var nær venn av familien Sun family, og da Sun Jian begynte på sine felttog var Zhang Hong med som rådgiver. På Sun Ces tid var det ofte Zhang Hong som skrev de offisielle memorialer og essays til keiser Xian og Cao Cao. Etter Sun Ces død ble han sendt for å tjenestegjøre for Cao Cao, og senere ble han sendt av Cao Cao for å følge med på Sun Quans virksomhet. Men Zhang Hong forble tro mot Sun Quan, og på sitt dødsleie bad han Sun Quan om å utvikle byen Moling (dagens Nanjing i Jiangsu), som etterhvert skulle bli riket Wus hovedstad.

Referanser
----------

1. ↑  de Crespigny, Rafe (2007). *A biographical dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23–220 AD)*. Leiden, The Netherlands: Brill. ISBN 978-90-04-15605-0.  p. 1051

Litteratur
----------

* Chen Shou: *Sanguozhi*.
* Pei Songzhi: *Sanguozhi zhu*.
Statue av Oliver Cromwell fra 1899 av Hamo Thornycroft utenfor Palace of Westminster, London
***Lord Protector*** er en tittel som ble brukt i England i middelalderen og i Det engelske samveldet. På norsk er den vanligvis oversatt som riksforstander, og benyttet av ikke-kongelige personer med utøvende makt som en konge. Det er sammensatt av to ledd, *lord*, «herre», og *protector*, «beskytter». Det mest kjente eksempelet er Oliver Cromwell (1653–1658).

I middelalderen
---------------

Tittelen ble brukt av prinser og adelsmenn som fungerte som regenter mens monarken var mindreårig. Blant de mest kjente som har hatt tittelen er Richard, hertug av Gloucester under Edvard V og Edward Seymour, 1. hertug av Somerset under Edvard VI. Et spesielt tilfelle er Richard Plantagenet, som var Lord Protector under Henrik VIs sinnssykdom.

I samveldet
-----------

Statsoverhodet i den perioden som senere har fått navnet Protektoratet tok tittelen Lord Protector. Den første som hadde den var Oliver Cromwell (desember 1653–september 1658), som ble fulgt av sin sønn Richard Cromwell (september 1658–mai 1659). Den fulle tittelen var *Lord Protector of the Commonwealth of England, Scotland and Ireland*.

I moderne tid
-------------

Tittelen har ikke vært i bruk siden restaurasjonen, og det er svært lite sannsynlig at den blir tatt i bruk i overskuelig fremtid. I TV-serien *The New Statesman* antydet Alan B'Stard (spilt av Rik Mayall) at han kunne tenke seg å bli Lord Protector dersom han ikke oppnådde å bli statsminister.

Referanser
----------

1. ↑  «lord protector», *Wiktionary*
2. ↑   «Lord Protector», *The Free Dictionary*
**Karl Hipfinger** (født 28. oktober 1905 i Wien, død 20. april 1984) var en østerriksk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles. 

Hipfinger vant en olympisk bronsemedalje i vektløfting under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i vektklassen, mellomvekt opp til 75,0 kg, som ble avviklet 31. juli 1932. Det var totalt fem vektklasser, samme som under de to foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen og Paris. Hipfinger løftet sammenlagt 337,5 kilo, 7,5 kg mindre enn gullmedaljevinneren Rudolf Ismayr fra Tyskland. Carlo Galimberti fra Italia kom på andreplass med 340,0 kg. Det var sju utøvere fra seks nasjoner i mellomvektklassen.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1932 USAs flagg Los Angeles - Bronse i vektløfting, mellomvekt Østerrikes flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karl Hipfinger – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Karl Hipfinger – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Karl Hipfinger – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Karl Hipfinger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Lord High Almoner** er en kirkelig embetstittel knyttet til det kongelige hushold i Storbritannia. Det er først dokumentert i 1103. Embetsinnehaveren er en stiftsbiskop i Den engelske kirke; frem til reformasjon var det naturlig nok en biskop fra Den katolske kirke. Den nåværende er biskopen av Manchester, Nigel Simeon McCulloch, ble utnevnt til Lord High Almoner i 1997. 

Arbeidet som er knyttet til embetet blir utført av en *Sub-Almoner*, som er underdekan ved Chapel Royal, assisterende Clerk of the Closet og kapellan ved Buckingham Palace. 

Det finnes også en arvelig tittel, *Grand Almoner*, som tilhører markien av Exeter. Denne ble opprettet i 1685, og er ikke underlagt det kongelige hushold. Det finnes også en sekretær, en assisterende sekretær og flere medhjelpere (*wandsmen*) knyttet til embetet. Embetskontoret kalles *Royal Almonry*.

En av de mest kjente oppgavene er å arrangere de kongelige gudstjenestene og seremoniene på skjærtorsdag. Almoner er da ansvarlig overfor Keeper of the Privy Purse.

Embetsinnehavere
----------------


* 1509–?: Thomas Wolsey
* 1619–?: George Mountain
* 1675–1684: John Dolben
* 1687–1688: Philip Howard
* 1761–1777: Robert Hay-Drummond
* 1777–1808: William Markham
* 1808–1837: Edward Venables-Vernon-Harcourt
* 1882–?: Alwyne Compton
* 1933–?: Cosmo Gordon Lang
* 1953–1970: Edward Michael Gresford Jones
* 1970–1988: David Say
* 1988–1997: John Bernard Taylor
* 1997– : Nigel Simeon McCulloch
**Barentsjøkulen** er en isbre på Barentsøya på Svalbard. Isbreen er en platåbre (iskappe) med et areal på ca. 750 km². Den dekker om lag halve Barentsøya, og er en av de større isbreene på øygruppa. Det høyeste punktet på breen er Solveigdomen på 666 moh.

Flere nunataker stikker opp av breen, hvorav Schweinfurtberget på 590 moh. er den høyeste. Fire av Barentsjøkulens utløpere når ned til havet: Besselsbreen munner ut i Dorstbukta i nordøst, i øst når Willybreen ned til Olgastretet, i sør strekker Freemanbreen seg ned til Freemansundet, og Duckwitzbreen munner ut i Storfjorden i vest.

Breen har navn etter Barentsøya, som igjen er oppkalt etter den nederlandske oppdageren Willem Barentsz.

Referanser
----------

1. ↑  Bjørn Fossli Johansen (red.), Jørn Henriksen, Øystein Overrein, Kristin Prestvold (mai 2009). «Søraust Svalbards geologi og landskap». *Cruisehåndbok for Svalbard*. Norsk Polarinstitutt. Arkivert fra originalen 20. november 2015. Besøkt 11. april 2012. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Barentsøya *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 11. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |