recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Denne artikkelen omfatter det generelle begrepet* idol*. For TV-programmet som ble sendt på TV 2 fra 2003, se Idol (TV-program)*
Stereofotografi fra 1903 av et gammelt javanesisk idol, en hellig gudestatue.
*Dansen rundt gullkalven* av Nicolas Poussin henspiller på fortellinga i Det gamle testamentet der israelfolket i sin ørkenvandring begynte å tilbe et **idol** som en avgud da Moses var fraværende.
**Idol** (til norsk fra latin, via gresk, «bilde, syn») er et gudebilde som dyrkes som en avgud. Idol kan i overført betydning også bety et menneske som noen, særlig ungdom, forguder eller beundrer høyt, eller som er et ideal eller en favoritt, for eksempel en film- eller popstjerne. I religionshistorien omfatter begrepet idol særlig gjenstander eller bilder som representerer en guddom fra såkalte primitive religioner. 

Ordet idol kommer via engelsk *idol* og fransk *idole* fra det latinske *idolum* som betyr «bilde» eller «avgudsbilde». *Idolum* er igjen lånt fra gresk *eidelon* (εἴδωλον), «bilde», som er avledet av *eidos* (εἷδος), det vil si «utseende» eller «skikkelse».

Idolatri
--------

Både jødedommen, kristendommen og islam advarer mot idolatri eller bildedyrkelse, det vil si at en tilber avbildninger av guddomen eller naturen som om de var like hellige som skaperen eller skaperverket selv. Den fullstendige versjonen av det andre av De ti bud i Det gamle testamentet sier dette om bilder: «Du skal ikke lage deg noe gudebilde, eller noe slags bilde av det som er oppe i himmelen eller nede på jorden eller i vannet under jorden.» For å unngå avgudsdyrkelse var det derfor i lang tid vanlig med bildeforbud i kristendommen. Dette førte til harde stridigheter og blant annet den såkalte ikonoklasmen mot bilder i bysantinsk kirkekunst på 700- og 800-tallet.

I dag er det fremdeles et utbredt bildeforbud i islam. Dette ble særlig kjent i Vesten etter de voldsomme konfliktene som oppstod da tolv danske karikaturtegninger av profeten Muhammed ble offentliggjort i 2005 og 2006.

Se også
-------

* Fetisj (religion)
* Murti
* Bildeforbudet i kristendommen
* Bildeforbudet i islam
* Ikonoklasmen

Referanser
----------

1. ↑  «idol», *Bokmålsordboka*
2. ↑  «idol (n.)», *Online Etymology Dictionary*
*For undergrunnsbanen i London, se Londons undergrunnsbane.*

**Tube** er en sylindrisk beholder av mykt metall eller plast, som har tut med skrukork i en ende, og er lukket ved å bli flatklemt og sammenrullet i den andre. Tykkelse og lengde kan variere etter innholdsmengde, fra nesten for liten til å håndtere, til vanlig størrelse for tannkrem.

Innhold i en tube er pastost (geleaktig), dvs. substanser som salver, kremer, geler og kunstnerfarger. Etterhvert som tuben tømmes, rulles den flate enden sammen, slik at det fortsatt er lett å trykke ut mere innhold. 

Tuben er populær fordi den er lett å ta ut innholdet i kontrollerte former uten bruk av andre redskaper. Når den er lukket, skjer der lite av endringer som størkning eller uttørring.

Tuben ble utviklet og patentert i USA av maleren John Goffe Rand i 1841. Han hadde da sett seg lei på stadig å måtte røre ut maling som størknet og ble ubrukelig på paletten. De første tubene ble laget i bly, som ble avløst av en tinnlegering, senere aluminium. I dag brukes plasttuber til det meste, mens malerfarger oftest kommer i tinntuber.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tubes (packaging) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Atle Torbjørn Karlsvik** (født 22. juni 1957) er en tidligere norsk kontreadmiral. Han har vært sjef for Sjøkrigsskolen, skipssjef på MTB og skvadronsjef for den 22. MTB-skvadron. Han har dessuten vært sjef for Sjøoperasjonssenteret ved Fellesoperativt hovedkvarter.

Militær karrière
----------------

Karlsvik begynte i 1976 på Sjøkrigsskolen. Han har hatt operativ tjeneste på MTB og fregatt. Han har blant annet vært skipssjef og skvadronssjef på den 22. MTB-skvadron og sjef for sjøoperasjonssenteret ved Fellesoperativt hovedkvarter.

Karlsvik har tre års utenlandstjeneste fra SACLANT. I 2000 gikk både Karlsvik på totalforsvarskurset på Forsvarets høgskole. Samme år ble Karlsvik utnevnt til sjef for Sjøkrigsskolen, og i 2002 ble han første sjef for Sjøforsvarets skoler, som da ble samlet under en sjef.

Da han den 2. september 2005 ble utnevnt til stillingen som kontreadmiral og sjef for fellsstaben i Forsvarsstaben, var det en nyopprettet avdeling. Fellesstaben har det overordnede driftsansvaret for Forsvarets fellesavdelinger, blant annet innen logistikk, kommando og kontroll.

Annet
-----

Utnevnelsen av Karlsvik som kontreadmiral var omstridt, da det ble stilt spørsmål om daværende forsvarsminister Kristin Krohn Devold var inhabil fordi hun var venn med Karlsvik og hadde deltatt på totalforsvarskurset samtidig som han.

Karlsvik ble i 2005 tiltalt for grovt bedrageri fordi han urettmessig skulle ha ført private middager, ferieturer og golfkurs på statens regning. Den 24. mai 2007 ble han frikjent på alle punkter i tiltalen. Påtalemyndigheten anket frifinnelsen inn for Gulating lagmannsrett, og den 29. februar 2008 ble han igjen blankt frifunnet for tiltalen. Straffesaken var dermed rettskraftig avgjort.

Forsvarsdepartementet tok i tillegg ut sivil sak mot Karlsvik for at han skulle fradømmes stillingen på bakgrunn av det påståtte økonomiske misligholdet. Den 7. april 2008 ble det inngått forlik mellom partene. Dette innebar at Karlsvik fratrådte sin stilling. Han måtte betale tilbake 240 000 kroner, og beholdt full lønn på om lag 800 000 kroner i ett år og sin tjenestebolig frem til den 30. juni 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel på Forsvarsnett om Karlsvik med karriereoversikt
* BT-artikkel om anklagene, november 2005
* Om frifinnelsen Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.

Utmerkelser
-----------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |  |
| --- | --- |
| Forsvarsmedaljen | Sjøforsvarets vernedyktighets-medalje med tre stjerner |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Det militære marsjmerke | Infanterimerket | Norges idrettsforbunds idrettsmerke |

 |

Karlsvik har mottatt følgende utmerkelser:

* Forsvarsmedaljen
* Sjøforsvarets vernedyktighetsmedalje med tre stjerner
* Det militære marsjmerke i gull
* Infanterimerket i gull
* Norges idrettsforbunds idrettsmerke i gull

Referanser
----------

1. ↑  Buanes, Frode (7. april 2008). «Her er Karlsvik-avtalen». *Bergens Tidende*. www.bt.no. Besøkt 17. september 2022.
***Idrettsbladet*** er navnet på minst en avis, eller tidsskrift utgitt i Oslo i første halvdel av 1900-tallet. Innholdet var preget av nyheter fra idrett i inn- og utland, samt presentasjon av idrettsprofiler. 

I 1933 innstiftet Idrettsbladet idrettsutmerkelsen *Gullmedaljen*. Allerede året etter, i 1934, overtok Morgenbladet utdelingen av medaljen, og endret navnet på utmerkelsen til *Morgenbladets gullmedalje*. Det er ukjent av hvilken grunn, men trolig gikk Idrettsbladet inn dette året. Utmerkelsen er siden ansett som en av Norges høyeste sportslige utmerkelser og heter i dag Aftenpostens gullmedalje.

Idrettsbladet er også navnet på et tidsskrift som utkom med 29 nummer i 1939. Om dette tidsskriftet utkom før og etter 1939 er ikke kjent.

Arbeiderpartipolitiker og stortingsrepresentant Sverre Georg Østhagen var en periode journalist i Idrettsbladet

I 1948 utkom Idrettsbladet med et eget olympianummer. 
 Dette er nok et annet tidsskrift, og navnet skal være *Idrettsbladet «Innsats»*.

Referanser
----------

1. ↑  Bibsys: (no) *Idrettsbladet (Oslo)*, besøkt 28 august 2010
2. ↑  *Østhagen, Sverre Georg (1918-1990 )*
3. ↑   www.qxl.no: OLYMPIANUMMER IDRETTSBLADET NR. 2 FEBR. 1948
4. ↑  *Furuset Ishockeys historie* Arkivert 15. mai 2010 hos Wayback Machine. Se under overskriften *Bravo Furuset!*

Se også
-------

* *Norsk Idrætsblad*
**Herkules i Kassel** er en statue og et monument i den tyske byen Kassel i delstaten Hessen.

Monumentet består av en kobberstatue av den greske halvguden Herakles (romersk: *Herkules*) oppført på en kolossal oktogonal sokkel og en pyramide over denne. Navnet *Herkules* brukes om statuen, men også om hele monumentet som befinner seg i Wilhelmshöhe bakkelandskapspark. Parken ble i 2013 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv og blant annet fremhevet som et eksempel på arkitektur fra enevoldstiden i Europa.

Byggverket ble oppført i perioden 1700 til 1717 etter tegninger av den italienske arkitekten Giovanni Francesco Guerniero. Oppdragsgiver var landgreve Karl von Hessen-Kassel som selv valgte Herkules, et symbol på kraft, mot og klokskap, som det visuelle symbol på hans egen eneveldige makt.

Herkulesmonumentet er bygget på en høyde 526 meter over havet og har siden oppførelsen vært et vartegn for byen Kassel. Monumentet er utgangspunktet for et 350 meter langt anlegg som blant annet inneholder vannfall og fontener. Den oktogonale sokkelen er 33 meter høy, pyramiden 26 meter, selve herkulesfiguren 8,3 meter og sokkelen den står på tre meter høy. Hele anlegget rager 70,3 meter over bakken og har en diameter på 70 meter. 

Statuen av Herkules er en replika av den såkalte Farnese's Herkules eid av Alessandro Farnese den yngre. I sin venstre hånd bærer Herkules fellen til løven fra Nemea som han selv drepte som det første av sine tolv storverk. I sin høyre hånd bærer han bak ryggen tre av hesperidenes epler som det lyktes ham å stjele (ellevte storverk).

Bildegalleri
------------

* Herkules med løvefellen og tre av hesperidenes epler.Herkules med løvefellen og tre av hesperidenes epler.
* Herkules sett fra byens sentrum.Herkules sett fra byens sentrum.
* Monumentet og parken nedenfor.Monumentet og parken nedenfor.

Referanser
----------

1. 1 2  UNESCOs internettside, *Documents*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Herkules (Kassel) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Anna Maria Bernadette de Beus** (født 18. februar 1958 i Utrecht, død 21. juli 2013 i Enkhuizen) var en nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul. 

De Beus ble olympisk mester i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det nederlandske laget som vant landhockeyturneringen for damer foran Vest-Tyskland og USA. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagen møttes én gang. Nederland fikk ni poeng, de vant fire kamper og spilte en uavgjord. De Beus spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i landhockey, damer Nederlands flagg Nederland
* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Bronse Bronse i landhockey, damer Nederlands flagg Nederland

Referanser
----------

1. ↑   «Voormalig Oranje-hockeygoalie De Beus overleden»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bernadette de Beus – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Bernadette de Beus – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Bernadette de Beus – FIH Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BPN
 |
Cricketspilleren W.G. Grace var den største britiske idrettsprofilen på 1800-tallet
**Idrett i Storbritannia** spiller en stor rolle i mange briters liv. Den globale utbredelsen av idretter som hadde sin opprinnelse i Storbritannia var viktig for utviklingen av moderne idrett i det 18. og 19. århundre og er sentral i den kulturelle arven etter Det britiske imperiet.

Idrettenes opprinnelse har også betydd at noen av de første separate idrettsforbundene, landslagene og ligaene ble dannet av hjemmenasjonene England, Skottland, Wales og Irland. Etter delingen av Irland i 1922 dannet noen idretter separate organisasjoner for Nord-Irland, mens andre holdt frem med en all-irsk organisering. I enkelte internasjonale konkurranser stiller kombinerte lag fra flere av hjemmenasjonene, iblant også med deltagere fra oversjøiske territorier og kronbesittelser.

Blant idrettene som har britisk opphav er badminton, biljard, boksing, bordtennis, bowls, cricket, curling, dart, fives, fotball, golf, krokket, landhockey, nettball, walisisk baseball, rounders, rugby (union og league), shinty, snooker, squash, tennis og vannpolo.

Se også
-------

* Storbritannia under OL
* UK Anti-Doping
* Fotball i Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Nauright, John; Parrish, Charles, red. (2012). *Sports around the world history, culture, and practice*. ABC-CLIO. s. 169. ISBN 9781598843019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sports in the United Kingdom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Liu Gang** (kinesisk: 刘刚, pinyin: *Liú Gāng*, født 30. januar 1961 i Liaoyuan, Jilin i Kina) er en kinesisk matematiker, fysiker og dataforsker. Han var blant lederne under studentdemonstrasjonene på Den himmelske freds plass i Beijing i 1989. Liu jobber nå som en finansanalytiker på Wall Street. Han har også skrevet flere artikler om matematiske emner.

Biografi
--------

Liu studerte ved Kinas universitet for vitenskap og teknologi og Pekinguniversitetet. Etter at demonstrasjonene var blitt slått ned av myndighetene ble Liu Gang arrestert og dømt til seks års fengsel. I 1996 kom han til USA og studerte informatikk ved Columbia University. Han studerte også økonomi ved New York University og arbeider i Citibank og Morgan Stanley. Han har tidligere arbeidet som forsker ved Bell Labs og publisert flere artikler om lineær programmering, samt økonomi.

Referanser
----------

1. ↑   pantheon.world[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Torment of Tiananmen (*New York Post*)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
Kjempebuddhaen i Leshan
Leshans beliggenhet i Sichuan
**Leshan** (Forenklet kinesisk: 乐山; tradisjonell kinesisk: 樂山; pinyin: *Lèshān*) er et kinesisk byprefektur i provinsen Sichuan, ca. 130 km sør for Chengdu. Arealet er på 12 826 km² og folketallet på knappe 3,48 millioner innbyggere (2004).

Der de tre elvene Minjiang, Dadu og Qingyi møtes er Leshans største severdighet. Det er kjempebuddhaen i Leshan, hogd ut av fjellsiden av buddhistiske munker mellom årene 719 og 803. Høyden er på 71 m, skuldrene er 28 m brede, og dette gjør den til verdens største statue av Buddha. Hodet alene har en høyde på 15 meter og en bredde på 10 meter. Ørene er syv meter lange og et fotballag han få plass på stortåen. 

Statuen ble til for å temme den farlige virvelstrømmen der elven Dadu rant ut i Minjiang.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Leshan har jurisdiksjon over 4 distrikter (区 *qū*), ett byfylke (市 *shì*), 4 fylker (县 *xiàn*) og 2 autonome fylker (自治县 *zìzhìxiàn*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning(2004 est.) | Areal (km²) | Tetthet(/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Shizhong | 市中区 | Shìzhōng Qū | 560 000 | 825 | 679 |
| 2 | Shawan | 沙湾区 | Shāwān Qū | 200 000 | 617 | 324 |
| 3 | Wutongqiao | 五通桥区 | Wǔtōngqiáo Qū | 320 000 | 474 | 675 |
| 4 | Jinkouhe | 金口河区 | Jīnkǒuhé Qū | 60 000 | 598 | 100 |
| **Byfylker** |
| 5 | Emeishan | 峨眉山市 | Éméishān Shì | 430 000 | 1 168 | 368 |
| **Fylker** |
| 6 | Qianwei | 犍为县 | Qiánwéi Xiàn | 570 000 | 1 375 | 415 |
| 7 | Jingyan | 井研县 | Jǐngyán Xiàn | 410 000 | 841 | 488 |
| 8 | Jiajiang | 夹江县 | Jiājiāng Xiàn | 350 000 | 749 | 467 |
| 9 | Muchuan | 沐川县 | Mùchuān Xiàn | 260 000 | 1 401 | 186 |
| **Autonome fylker** |
| 10 | Ebian (For yiene) | 峨边彝族自治县 | Ébiān Yízú Zìzhìxiàn | 140 000 | 2 395 | 58 |
| 11 | Mabian (For yiene) | 马边彝族自治县 | Mǎbiān Yízú Zìzhìxiàn | 180 000 | 2 383 | 76 |

Eksterne lenker
---------------

* Billedgalleri for Leshan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**«It's Almost Tomorrow»** er en amerikansk populærmusikk sang med melodi av Gene Adkinson og tekst av Wade Buff. sangen ble opprinnelig skrevet i 1953, da Adkinson og Buff gikk på high school. The Dream Weavers, ei sanggruppe hvor opphavsmennene Adkinson og Buff var medlemmer, spilte inn den største versjonen for Decca Records med katalognummer 29683.

Den ble også spilt inn på plate av andre artister, innbefattet Jo Stafford/Paul Weston orch for Columbia Records med katalognummer 40595.

I Storbritannia gjorde Mark Wynter en coverversjon i november 1963. Den ble utgitt av Pye Records med katalognummer 7N155577.

Jimmy Velvit fra Florida fikk en mindre hit med sangen i 1965.

Norsk versjon
-------------

Jacob Hjelte har skrevet enn norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Vi leker med ilden».

### Innspilling

* Åse Wentzel og Thor Raymond med Robert Normanns kvartett. Innspilt 13. april 1956. Utgitt på 78-platen Odeon ND 7289 og på singlen Odeon MSON6.

Listeplasseringer
-----------------

The Dream Weavers' versjon nådde en syvendeplass på Billboard-listen i 1956.

Jo Staffors versjon nådde en fjortendeplass på Billboard-listen i 1956.

David Carroll (nummer 20)

Snooky Larson (nummer 20)

Sangen nådde en sjetteplass på Cash Box-listen, hvor alle versjonene var kombinert.

Referanser
----------

1. ↑  Decca Records in the 29500 to 29999 series[*død lenke*]
2. ↑  Columbia Records in the 40500 to 40999 series
3. ↑  Åse Wentzel og Thor Raymond med Robert Normanns kvartett: *Idag har jeg brent mine kjærlighetsbrev*/*Leke med ilden* (Odeon ND 7289, 78-plate)
**Robert Edmond Grant** (født 11. november 1793 i Edinburgh, død 23. august 1874 i London) var en britisk zoolog som studerte sammenlignende anatomi. Etter å ha mottatt sin doktorgrad i medisin i 1814 foretok han en studiereise gjennom Europa, under hvilken han ble kjent med Georges Cuvier, Étienne Geoffroy Saint-Hilaire og Jean-Baptiste de Lamarck og deres ideer som fikk innflytelse på ham.[] I sin tid som lege i Edinburgh oppmuntret han Charles Darwin til studier av ryggradsløse dyr og gjorde han kjent med Lamarcks lære om transmutasjon.[]

I 1827 ble Grant utnevnt til den første professoren i zoologi og sammenlignende anatomi ved det nystartede University College London. Han hadde stillingen fram til sin død i 1874.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6ck1pwd, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopedia of Australian Science **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
***Cassida bergeali*** er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). 

*Cassida bergeali* er mellom 5,5-7 mm lang. Den har et lyst blekgrønt eller mer olivenfarget halsskjold (pronotum). Dekkvingene er mer grønn. En stor markert (skarpt avgrenset) mørkere, brun flekk går fra bakkanten av halsskjoldet inn på dekkvingene og fortsetter som en spiss bakover oppå sømmen (midtlinjen). Halsskjoldet er like bredt som dekkvingene. Kroppen er svært bred, noe flat og oval, den skjuler både hodet og bein. Beina er noe gulbrunt farget.

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage. 

*Cassida bergeali* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cassida bergeali* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cassida bergeali* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cassida bergeali* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Cassida bergeali* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Cassida bergeali* hos NCBI Rediger på Wikidata
* *Cassida bergeali* - Fauna Europaea
* Norsk Entomologisk forening
Flavio Gioja som statue, i Amalfi
**Flavio Gioja** eller **Gioia** var en formentlig sjøfarer og oppfinner (av kompasset) fra Italia tidlig på 1300-tallet. Senere forskning tyder på at en slik person ikke har eksistert, feilaktig «født» i kraft av en kommaplassering. «Informasjonen» om ham stammer fra 1511, med en nedtegnelse på latin som lyder *«Amalphi in Campania veteri magnetis usus inventus, a Flavio traditur».*

Han ble ansett å ha blitt født i republikken Amalfi, og skulle ha virket som los. Han ble gitt æren for oppfinnelse av kompasset. Selv om han ikke har eksistert, er det imidlertid nokså sikkert at kompasset var i bruk av sjøfarere blant annet fra Amalfi ca år 1300, og kan meget vel ha blitt videre utviklet av dem.

Fotnoter
--------

1. ↑  Den Flavio det her vises til, er ikke en oppfinner av kompasset, men en italiensk historiker og humanist, Flavio Biondi, som på 1400-tallet fremholdt at amalfierne hadde oppfunnet kompasset.

Eksterne lenker
---------------

* Si trattò soltanto di un errore dovuto ad una virgola (Det var bare en feiltakelse på grunn av et komma) (hos sapere.it, lagret i archive.org)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Cassida rufovirens*** er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

*Cassida rufovirens* er mellom 5-6 mm lang. Den har et lyst blekgrønt eller mer olivenfarget halsskjold (pronotum) og dekkvinger. En stor diffus (ikke skarpt avgrenset) mørkere, rødbrun flekk går fra framkanten av dekkvingene og fortsetter et stykke bakover, oppå sømmen (midtlinjen). Halsskjoldet er like bredt som dekkvingene. Kroppen er svært bred, noe flat og oval, den skjuler både hodet og bein. Beina er noe gulbrunt farget.

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage.

*Cassida rufovirens* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cassida rufovirens* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cassida rufovirens* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cassida rufovirens* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Cassida rufovirens* hos ITIS Rediger på Wikidata
* *Cassida rufovirens* - Fauna Europaea
* Norsk entomologisk forening
Skilt for Elberadweg i Glückstadt
I Tsjekkia er Labská stezka stort sett merket som sykkelrute nr. 2
Elberadweg ved Bastei i Sächsische Schweiz.
Kart over den tyske delen av Elberadweg
**Elberadweg**, «Elben sykkelvei», (tsjekkisk: *Labská stezka*) er en del av det internasjonale nettverket av sykkelveier i Europa. Den er en del av i alt 37 sykkelveier langs tyske elver, og den mest populære ruten for sykkelturister i Tyskland.

Elberadweg starter i Špindlerův Mlýn i Krkonoše-fjellene i Tsjekkia, og ender etter om lag 1 210 kilometer i Cuxhaven ved Elbens munning i Nordsjøen. 840 kilometer av veien går i Tyskland og 370 kilometer i Tsjekkia. Det finnes også en variant av ruten med start i Praha ved elven Vltava.

Syklister som starter i Cuxhaven vil ofte dra nytte av medvind store deler av turen, mens de som begynner i andre enden vil ha noe nedstigning til hjelp, spesielt i starten ved fjellene. Mesteparten av ruten går i flatt terreng ved elven. I Tsjekkia er det fortsatt noe varierende kvalitet på veidekket, men stort sett er veiene asfaltert og uten biltrafikk.

Hele ruten er merket med skilt. I Tyskland finnes skilt med en egen logo for Elberadweg, mens i Tsjekkia er ruten stort sett merket «nr. 2», men også her er den noen steder merket med den «tyske» logoen. Ruten går innom en rekke større og mindre byer, og det finnes en reiselivsnæring langs hele veien som mer eller mindre har spesialisert seg på å ta imot sykkelturister.

Referanser
----------

1. ↑  e.V. Deutsche Zentrale für Tourismus. «TOP 10 of the most popular cycle trails in Germany». *www.germany.travel*. Arkivert fra originalen 22. mai 2020. Besøkt 10. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Elberadweg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Elberadweg (på tysk og engelsk)
* Elberadweg (på tysk og engelsk)
* Elberadweg (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC
 |
Etiopias siste keiser, Haile Selassie, tilhørte amharafolket
**Amharer** (amharisk አማራ, ge'ez አምሐራ) er en folkegruppe som bor i det sentrale høylandet nord i Etiopia. De teller ca. 19,8 millioner personer, og utgjør med det om lag 26 % av landets innbyggere.[] I Amhararegionen utgjør de 91 % av innbyggerne.[]

De snakker amharisk, og er for det meste medlemmer av den etiopisk-ortodokse kirke. Amharisk er arbeidsspråket i den etiopiske statsforvaltningen, og historisk sett har amharene dominert den politiske og økonomiske virksomheten i landet.

Foruten i Etiopia bor det også amharer i nabolandene Somalia, Eritrea, Sudan, Egypt, Jemen og Djibouti, i tillegg til noen vestlige land.

Amharene er jordbrukende. Regjeringspartiet Amhara National Democratic Movement har sin basis i denne folkegruppen.

Referanser
----------

1. ↑  joshuaproject.net *Amhara*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Cassandra Lynn «Cassie» Scerbo** (født 30. mars 1990) er en amerikansk skuespiller, musiker og danser. Hun er en del av jentegruppen Slumber Party Girls (SPG). Scerbo har platekontrakt med Geffen Records. 

Scerbo spilte den slemme jenta, «Brooke» i *Bring It On: In It til Win It*. Hun er for tiden opptatt med å spille inn låter til den kommende plateutgivelsen. Scerbo har også en rådgiver-spalte i magasinet KEWL, «Ask Cassie», der man kan sende inn brev til Cassie og få svar. Hun har også vært på audition for å få hovedrollen som Hannah Montana i Disney Channel-programmet, men den rollen ble det Miley Cyrus som fikk.

Scerbo er av italiensk avstamning og bor i Los Angeles, California. Hun ble født i Long Island, New York og hadde sin oppvekst både der og i South Florida, men hun kaller New York sitt hjem. Cassie Scerbo har en bror og en søster som heter Johnny og Alaina. Den 7. oktober 2008 opprettet hun sin Myspace side, hvor hun oppdaterer fans og laster inn musikk og deler det med andre. Fra juni 2009 til mai 2012 spilte hun i den amerikanske TV-serien *Make It or Break It*.

Diskografi
----------

**Album**

* 2006: *Dance Revolution*

**Singler**

* 2008: «Betcha Don't Know»
* 2008: «Sugar and Spice»
* 2008: «Top of the World»

Filmografi
----------

* 2009 *Puri Kura*, «Cobbwebb»
* 2009 *Not Another Not Another Movie*, «Ursela»
* 2008 *Soccer Mom*, «Tiffany»
* 2007 *Bring It On In It To Win It*, «Brooke»
* 2006 *Girlfriend*, «Jessi»

TV
--

* 2006-2007: *Dance Revolution*, «Slumber Party Girl» (26 episoder)
* 2009-2012: *Make It or Break It*, «Lauren Tanner»

Referanser
----------

1. 1 2   The Movie Database, verkets språk tysk, TMDb person-ID 78031, besøkt 18. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cassie Scerbo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Cassie Scerbo på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Cassie Scerbo på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Cassie Scerbo på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Cassie Scerbo på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Cassie Scerbo hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE
 |
Et **storyboard** er bildemateriale som en regissør og en storyboarder i tillegg til eventuelt en kameramann lager sammen for å ha en visuell representasjon av hvordan en ferdig film skal se ut. Storyboardet beskriver hver nye kamerainnstilling, og gir et overblikk over hvilke vinkler av gitte rom som er nødvendig å visualisere samt hvilke skuespillere det er nødvendig å ha til stede samtidig på settet. 

En storyboarder er som regel en illustratør, animatør eller tegneserietegner.

Formål
------

Et grundig storyboard er et bidrag til en grundig og økonomisk fordelaktig produksjonsplanlegging; filmen kan nærmest rå-klippes på forhånd og det blir mindre nødvendig å samle på manglende klipp og innstillinger etterpå. Dette gjør at man slipper at en gjenoppbygging av scenografien blir uforholdsmessig dyr. 

Utover dette kan storyboardet brukes av instruktøren til å bevare den kunstneriske kontrollen.

Form
----

Storyboardet kan bestå av et bilde som skal være med i den ferdige innstillingen på den ene siden, og en tekst med det som blir sagt eller teknisk informasjon til skuddet på den anden siden i tillegg til piler i bildet som beskriver eventuelle bevegelser. En annen form for storyboard består av små (enten tegnede eller beskrevne) papirlapper som settes opp på oppslagstavler. Dette kan kan roteres rundt og justeres etterhvert og underveis.

Til svært dyre produksjoner som for eksempel tegnefilm, actionfilm eller eventyrfilm fremstilles det også ofte en animatic som er et filmet storyboard med midlertidig lyd og eventuelt med animerte sekvenser.

Storyboard-programvare
----------------------

* TVP Animation door TVPaint
* Toonboom Storyboard door Toonboom
* Story Planner door Toonz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Björn Gustafsson** (født 30. september 1965 i Sverige) er professor i medisin ved NTNU og overlege ved St. Olavs hospital. Fra 2015 til 2021 var han dekan ved Fakultet for medisin og helsevitenskap, NTNU.

Gustafsson er spesialist på fordøyelsessykdommer. Hans forskingsområder er medisinsk molekylærbiologi og klinisk forskning innen nevroendokrin kreft i mage-tarm systemet nevroendokrinologi og inflammatoriske  tarmsykdommer. 

Han studerte medisin ved Lunds universitet i Sverige. Han flyttet til Norge i 1997 og har utført sin legespesialisering og forskerutdanning i Trondheim. Han var gjesteforsker ved Yale 2007–2008. Han var leder for Norsk Gastroenterologisk Forening fra 2009 til 2013.

Bjørn Gustafsson var prodekan for forskning ved Det medisinske fakultet, NTNU, fra 2012 til 2015, før han ble ansatt som dekan i 2015.

Referanser
----------

1. ↑  før 2017 (før fusjonen med høgskolene i Gjøvik, Ålesund og Sør-Trøndelag): Medisinsk fakultet
2. ↑  Furberg, Kristoffer (16. juni 2016). «- Jeg får utrettet mer som dekan enn som doktor». *www.universitetsavisa.no* **(norsk)**. Besøkt 27. januar 2021.
3. ↑  Opheim, Aagot (20. januar 2021). «(+) NTNU har fått åtte nye sjefer i dag». *adressa.no*. Besøkt 27. januar 2021.  *bak «betalingsmur»*
4. ↑  ntnu.no Björn Gustafsson profilside besøkt 30. april 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Björn Gustafsson (professor) i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
Skulpturen *Puerta del tiempo* i Universidad Autónoma Metropolitana.
Skulptur i Cerro Nutibara i Medellín i Colombia.
**Manuel Felguérez Barra** (født 12. desember 1928 på godset San Agustín del Vergel i Valparaíso i delstaten Zacatecas i Mexico, død 8. juni 2020 i Mexico by) var en meksikansk abstrakt kunstner. Han var blant annet billedhugger og maler.

Han var del av kunstretningen *Generación de la Ruptura* som brøt med Diego Riveras og andres muralistiske bevegelse på midten av 1900-tallet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Felguérez ble født i delstaten Zacatecas. Familien flyttet til Mexico by, der morens foreldre eide et teater. Felguérez fikk sin tidlige skolegang på en katolske skole drevet av skoleordenen maristbrødrene.[]

### Kunstner

I 1947 fikk han muligheten til å reise til Europa. Han var ikke fornøyd med den utdannelse han fikk ved Academia de San Carlos i Mexico by,[] og gjennomførte det meste av sine studier i Frankrike. Dette ble mulig idet han fikk stipendiat fra den franske regjering til å studere i Paris ved Académie Colarossi der han spesialiserte seg innen abstrakt kunst, noe som på den tid ikke var en akseptert kunstform i Mexico.[]

Til å begynne med stilte han bare ut på gallerier, og produksjonen av skulpturkunst med materialer som skrapjern, steiner og sand.

Han fortsatte i 1967 sin akademiske utdannelse i USA ved Cornell University i staten New York og i 1975 ved Harvard University i Massachusetts. I 1974 ble han medlem av Academia de Artes, og ved sin tilbakekomst fra USA forsket han frem til sin pensjonering i 1990 ved Instituto de Investigaciones Estéticas (IIE) ved Universidad Nacional Autónoma de México.

Han døde i juni 2020 i sitt hjem av covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 114653, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Felguérez, Manuel[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Felguérez Barra, Manuel, oppført som Manuel Felguérez Barra, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   RKDartists, RKD kunstner-ID 423519, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   www.infobae.com[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   arkiveringsdato 14. august 2020, arkiv-URL web.archive.org, www.nacion321.com[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   www.nytimes.com, besøkt 6. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
9. ↑   Guggenheim Fellows database, Guggenheim fellows ID manuel-felguerez[Hentet fra Wikidata]
10. ↑  Academia de Artes: *Escultura - Manuel Felguérez*
11. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** BNE
 |
**Håkon Piene Glørstad** (født 12. desember 1969 i Tjøme) er en norsk arkeolog og museumsdirektør. Han har stort sett arbeidet med steinalderen, særlig yngre steinalder i Skandinavia. Glørstad er professor ved Fornminneseksjonen Universitetet i Oslo.

Glørstad ble utnevnt til dr.philos. i 2002 med avhandlingen *Neolittisk renessanse, hypoarkeologiske tekster om neolitikum i Sør-Norge*. Han har også markert seg som spesialist på vitenskapsteori, med spesiell vekt på tekstene til Pierre Bourdieu. Glørstad var en av dem som sto bak oppstart av tidsskriftet Primitive tider. Han ledet også de store steinalderundersøkelsene ved Svinesundprosjektet; i forbindelse med anlegget av ny motorveiforbindelse på E6 fra Østfold til Sverige.

Glørstad var fram til 2014 leder for forskningsprosjektet *Struktur og historie* ved Kulturhistorisk museum (KHM), en storsatsning på steinalderarkeologi med utgangspunkt i resultatene fra Svinesundprosjektet.

I 2014 ble han ansatt som direktør for KHM.

Referanser
----------

1. ↑  Ansatteside ved UiO
2. ↑  Ansatteside ved KHM

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Håkon Glørstad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Håkon Glørstad i BIBSYS

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Håkon Fagervik** (født 22. september 1948 i Herøy på Helgeland) er en kristen sanger, predikant og evangelist. 

Han er bosatt i Levanger og driver misjonsvirksomhet flere steder i verden. Håkon Fagervik synger og spiller gitar. Han har spilt inn flere soloalbum. Han er bror til gitaristen og låtskriveren Hans Inge Fagervik.

Håkon Fagervik vokste opp på Seløy i Herøy på Helgelandskysten. Han hevder å ha fått kall som evangelist i en visjon under et bønnemøte i Bodø da han var 16 år gammel. Fra 17-18-årsalderen har han brukt sitt liv på vekkelsesarbeide, mest som evangelist.

På 1990-tallet reiste han for første gang til Russland. Fra da av har han brukt mye av sin tid i Øst-Europa, både som evangelist, men også i form av hjelpearbeid.

I Røstadlia i Levanger har han bygd opp bønnesenteret Nordic Mission eller *Nordic Harvest Mission*, en kristen stiftelse, som han grunnla tidlig i 1990-årene og som står for flere virksomheter. *Nordisk bønnesenter* er opprettet for å ta imot mennesker som ønsker å tilbringe tid i stillhet og bønn. *Nordic Aid* driver hjelpearbeid til fattige og nødlidende i Øst-Europa, Afrika og Asia. Jevnlig arrangeres bønn- og misjonssamlinger eller konferanser og bibelskolen *Nordic School of Supernatural Ministry*.

Diskografi
----------

* *Alltid skal jeg gi deg ære* – Lynor Gospelhouse GHCD 111 (CD)
* *Det er Nordlys* – Lynor Gospelhouse GHCD 902 (CD)

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Nordic Mission – Om oss – besøkt 15. mars 2012

Eksterne lenker
---------------

* Nordic Mission
* Nordic Aid
*For musikeren, se Haakon Ellingsen*

**Håkon (Haakon) Jarl Braut Ellingsen** (født 25. november 1894 i Stavanger, død 22. oktober 1971 samme sted) var en norsk roer som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Ellingsen vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1920 i Antwerpen. Han var med som roer på den norske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Storbritannia. Mannskapet på den norske båten var; Theodor Nag, Conrad Olsen, Adolf Nilsen, Håkon Ellingsen, Thore Michelsen, Arne Mortensen, Karl Nag, Tollef Tollefsen og Thoralf Hagen som var styrmann. Totalt deltok åtte båter fra åtte nasjoner og konkurransen, som ble avviklet 28. og 29. august 1920, ble gjennomført i cupform. To og to båter møttes i kvart- og semifinaler. Norge møtte og beseiret Tsjekkoslovakia i kvartfinalen men tapte siden i semifinalen til Storbritannia.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse i roing, åtter Norges flagg Norge

Referanser
----------

1. 1 2   sports-reference.com, «Haakon Ellingsen», Sports-Reference.com olympisk utøver-ID el/haakon-ellingsen-1, besøkt 31. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   World Rowing athlete database, «Haakon Ellingsen», World Rowing-ID 08f37707-3c65-4900-b197-f359607dc14d, besøkt 8. mars 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Håkon Ellingsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Håkon Ellingsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Håkon Ellingsen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Håkon Ellingsen – FISA Rediger på Wikidata
**Olav Hovatn** (også navngitt som *Ole Terjesen Hovatn*, født 23. oktober 1892, død 26. april 2003) var med sine 110,5 år en norsk superhundreåring og Norges eldste mann da han døde ved påsketider i 2003. Han bodde i Froland i Aust-Agder, hvor han giftet seg 1917. 

Han ble enkemann i 1973 da hans 79-årige hustru, Ingeborg, gikk bort. Fra han ble enkemann som 81-åring og fram til han var 108, bodde han hjemme alene på gården i Froland. Da mente han tiden var inne til å flytte på aldershjem.

Ved sin død etterlot han seg en rekke etterkommere, blant annet en datter på 85 år. Hovatn var far til ni barn, bestefar til 17 og oldefar til 32.

Hans foreldre var gårdbruker Terje Olsen Hovatn, født i Froland 1865, og Marte Hansdatter Hovatn, født i Herefoss 1865, ifølge oppføring i folketellingen 1900. Hans mor ble 87 år gammel, og faren 84.

Se også
-------

* Liste over Norges eldste personer
* Superhundreåring

Eksterne lenker
---------------

* Norges eldste er død
* Olavs tre århundrer

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Håkon Erlingsson** (død 1342) var biskop i Bergen fra 1330 til 1342.

Liv
---

Man vet lite om Håkons liv før han ble biskop. Han er nevnt som kannik i Bergen fra 1319 og var med på å oppkreve pavetienden fra 1327–1328. I 1330 ble han valgt til Audfinn Sigurdssons etterfølger som biskop i Bergen, men ble ikke innviet før i 1332.

En stor mengde av Håkons brev er bevart i avskrifter av *Bergens kopibok*, slik at man kan danne seg et godt bilde av Håkons virksomhet og personlighet. Han sto i god forbindelse med kongehuset, mens forholdet til erkebiskopen i Nidaros var mer kjølig. Som biskop var han opptatt av å opprettholde sølibatet blant prestene og å hindre at de holdt friller.

Litteratur
----------

* Bjarne Berulfsen: *En stilistisk og språklig undersøkelse av brevene fra Håkon Erlingson*. Oslo: Aschehoug, 1933
* Edvard Bull d.e.: «Haakon Erlingsson», i *Norsk biografisk leksikon*, bind 5. Oslo: Aschehoug, 1931

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Bergen byleksikon **·** Catholic-Hierarchy
 |
***Historien om O*** (fransk: ***Histoire d'O***, IPA: [istwaʁ do]) er en erotisk roman skrevet av den franske forfatteren Anne Desclos under pseudonymet Pauline Réage. Boka kom ut i 1954. Først førti år etter utgivelsen avslørte Anne Desclose at hun stod bak romanen, som hun hevder hun skrev som en serie av kjærlighetsbrev til sin elsker Jean Paulhan, som var en beundrer av Marquis de Sade.

Plot
----

*Historien om O* er fortellingen om kvinnelig underkastelse, hvor fortellingens protagonist, O, ei vakker, parisisk motefotograf, blir opplært til å være konstant tilgjengelig for oralt, vaginalt og analt samleie. Hun blir regelmessig bundet, satt bind for øynene, lenket og pisket. Allerede i første del av boka blir hennes anus gradvis utvidet med å sette inn større og større propper i lukkemuskulaturen, slik at hun blir fysisk lettere tilgjengelig for de menn som skulle ønske å benytte seg av henne analt. O underkaster seg gradvis mer og mer, hvor hun etter hvert får kjønnsleppene sine gjennomboret for å sette inn lenker og sin mesters initialer brennmerket på rumpa. 

Fortellingen starter med at O blir kjørt til château Roissy av sin elsker Renè, hvor hun blir trent opp til å tjene medlemmer at en eksklusiv klubb. Etter denne treningen blir O gitt til Renès halvbror, Sir Stephen, som et tegn på Renès raushet og hengivenhet for sin bror. Sir Stephen er en langt mer dominant herre som finner glede i å piske O, Renè ønsker også at O skal lære seg å finne glede i å underkaste seg en herre hun ikke elsker og som ikke elsker henne. O blir allikevel forelsket i Sir Stephen og tror han er forelsket i henne. Sir Stephen sender O til Samois, et gammel herskapshus kun bebodd av kvinner, for at O skal bli enda mer submissiv og få kroppen modellert mer etter hans ønske. Det er på Samois O samtykker å bli brennmerket og få lenker i labia. 

Renè og Sir Stephen ber O om å overtale modellen Jaqueline, som hun har et seksuelt forhold til, til å bli med til Roissy, slik at Jaqueline kan tjene på samme måte som O. Renè blir forelsket i Jaqueline uten at denne blir besvart, men boka antyder allikevel at Jaqueline også besøker Roissy. 

I klimakset blir O presentert for en fest som en slave med en uglelignende maske. Hun blir kun behandlet som et objekt og blir forvirret om hva hun faktisk er. Boka har alternative slutter, hvorpå den ene slutter med at hun tjener Sir Stephen og hans venn seksuelt etter festen, mens i en mer morbid utgave slutter boka med at O ber Sir Stephen om tillatelse til å ta sitt eget liv.

Boken kom første gang ut på norsk i 1978, ISBN 82-536-0308-03
Den finnes også som tegneseriehefte illustrert av Milo Manara
**Olav Iversen** (født 23. september 1977 i Sandøy i Møre og Romsdal) er en norsk gitarist som spiller i bandene Manngard, Audrey Horne, Trucks og Sahg.

Musikkarriere
-------------

Iversens karriere begynte med Trucks, et britisk-norsk pop-punkband, hvis mest populære utgivelse var 2002 singelen «It's Just Porn Mum». Singelen var en topp 5-hit i Norge, og nådde nr. 35 på UK Singles Chart.

Han er best kjent for å være det eneste konstante medlemmet i og medgrunnlegger av hard rock-bandet Sahg fra 2004, sammen med Tom Cato Visnes (King ov Hell), Einar Selvik (Kvitrafn) og Thomas Tofthagen.

Iversen har også vært et aktivt medlem i flere band i sitt land, som Audrey Horne og Manngard .

Bortsett fra hans musikalske prosjekter, er han art director og grafisk designer i Bergen siden 2000.

Diskografi
----------

### Med Starling

* *Mellowcold* (EP, 2001)

### Med Trucks

* *Juice* (2003)

### Med Manngard

* *Circling Buzzards* (2006)
* *European Cowards* (2007)

### Med Sahg

* *Sahg I* (2006)
* *Sahg II* (2008)
* *Sahg III* (2010)
* *Delusions Of Grandeur* (2013)
* *Memento Mori* (2016)

### Som gjestemusiker

#### Med Audrey Horne

* *Le Fol* (2007)

#### Med Vulture Industries

* *The Malefactor's Bloody Register* (2010)

#### Med Dominanz

* *Noxious* (2014)

#### Med Ahab

* *The Boats of the «Glen Carrig»* (2015)

Referanser
----------

1. ↑  Allmusic.com
2. ↑  Metallum Archvies
3. ↑  VG-lista
4. ↑  Roberts, David (2006). *British Hit Singles & Albums* (19th utg.). London: Guinness World Records Limited. s. 568. ISBN 1-904994-10-5.
5. ↑  UK Singles Chart
6. ↑  Cargocollective.com
7. ↑  Sahg's Official Facebook page

Eksterne lenker
---------------

* Professional profile at Cargo Collective
* Metallum Archvies
* Discogs.com
* YouTube Channel

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Olav Hindahl Selvaag** (født 28. juni 1969) eier Selvaag Gruppen sammen med sin far Ole Gunnar Selvaag og sin bror Gunnar Frederik Selvaag. Selvaag Gruppen var tidligere et konsern, men er nå et holdingselskap som primært har investeringer i hel- og deleide datterselskaper hovedsakelig knyttet til eiendomsinvesteringer, bolig- og byutvikling i Oslo-området. Etter et generasjonsskifte i 2008 tok Olav Hindahl Selvaag sammen med sin bror over ledelsen av Selvaag Gruppen. I dag har Olav Hindahl Selvaag gått over i rollen som aktiv eier - og er styreleder og styremedlem i flere av datterselskapene.

Selvaag har en Master of Science fra Stanford University i USA, og har tidligere vært administrerende direktør i Tulsa West Corporation i USA og eiendomsforvalter i KLP Eiendom. Selvaag startet som eiendomssjef i Selvaag Eiendom i 1998, og har siden den gang hatt lederstillinger i både Selvaagbygg, Tjuvholmen Utvikling, Selvaag Pluss, Selvaag Bolig og Selvaag Gruppen. 

Olav H. Selvaag var medlem av Norge 2020, et utvalg ledet av næringsminister Trond Giske for å jobbe med problemstillingen "Hva skal vi leve av i fremtiden. Selvaag er også styreleder i arkitektkontoret Snøhetta, samt styremedlem i blant annet Nationaltheatret og Kronprinsparets Humanitære Fond. 

Olav Hindahl Selvaag er sønn av Ole Gunnar Selvaag og barnebarn av ingeniør Olav Selvaag – som revolusjonerte boligbyggingen i Norge i etterkrigstiden. Som sin far og farfar er også Olav H. Selvaag engasjert i bolig- og byutvikling.

Artikler
--------

* Tar Selvaag på børs, Dagens Næringsliv, 1. april 2011
* Selvaag til topps i Afrika, Byggeindustrien, 11. februar 2010[*død lenke*]

Referanser
----------

1. ↑  «Det er en styrke». Hegnar.no. 18. mai 2016. Besøkt 7. juni 2016.
2. ↑  «Selvaag satser i Oslo-området». Hegnar.no. 18. mai 2016. Besøkt 7. juni 2016.
3. ↑  «Generasjonsskifte i Selvaag Gruppen». Byggaktuelt. 10. desember 2008. Besøkt 25. april 2012. [*død lenke*]
4. ↑  «Satser tungt på boligutleie igjen». Finansavisen. 23. mai 2019. Arkivert fra originalen 31. mai 2019. Besøkt 31. mai 2019.
5. ↑  «Rekordutbytte fra Selvaag Bolig». Dagens Næringsliv. 15. august 2019. Besøkt 31. mai 2019.
6. ↑  «2020-gruppens første møte». Nærings- og handelsdepartementet. 16. mars 2010. Besøkt 20. april 2012.
7. ↑  «Ser fram mot 2020». Nærings- og handelsdepartementet. 13. februar 2010. Besøkt 30. april 2012.
8. ↑  «Norge 2020, kapittel 2, forskning og utvikling» (PDF). Nærings- og handelsdepartementet. 13. februar 2010. Besøkt 30. april 2012.
9. ↑  «Olav Selvaag». NRK. 30. desember 2004. Besøkt 25. april 2012.
10. ↑  «Vil vi ha glassklokkebyer?». Nærings- og handelsdepartementet. 20. april 2011. Besøkt 25. april 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olav Hindahl Selvaag på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Nettsiden til Selvaag Gruppen