recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hans Christian Doseth** (født 10. desember 1958 i Åndalsnes, død 6. august 1984 i Pakistan) var en norsk fjellklatrer. Han var en allsidig klatrer som brøt grenser innenfor både sportsklatring, alpinklatring og teknisk klatring, og regnes som sin tids største norske klatrepionér.[]

Doseth gjennomførte mange førstebestigninger, særlig i Romsdalen med flere bestigninger av ruter i Trollveggen, både sommer og vinter. Doseth var den første som klatret en rute i Trollveggen fullstendig i fri (Rimmon-ruta i 1979, med Ragnhild Amundsen), og han gjorde første vinterbestigning av Svenskeruta i 1980 (med Håvard Nesheim og Kjetil Svanemyr). Samme år gikk han også denne ruta i fri for første gang (med Steve Bancroft og Choe Brooks), en bragd som ble dokumentert av et filmteam fra BBC hengende i veggen. Men spesielt hans førstebestigning av Trollkjerringruta merker seg ut, der han først gjorde en teknisk vinterbestigning av den 950 meter lange ruta (1982, med Choe Brooks, Sjur Nesheim og Håvard Nesheim). Trollkjerringruta er gradert 7, men er likevel så krevende at det skulle gå 12 år før den ble repetert av et annet taulag. 

Doseth gjorde seg også bemerket som den fremste sportsklatreren i Norden[], og etablerte mange klipperuter i øverste del av graderingsskalaen. I 1981 etablerte han den første klipperute av grad 8-, og året etter den første rene grad 8 i Norge. Han etablerte også flere utfordrende ruter i Bohuslän i Sverige på denne tiden.

Doseth repeterte som første skandinav de tekniske rutene «The Shield» og «North American Wall» på El Capitan i Yosemite i California[]. I 1983 etablerte han en ny rute på fjellet Thalay Sagar i indisk Himalaya, via nordøstpilaren (med Frode Guldal, Håvard Nesheim og to polske klatrere). På dette tidspunktet var Doseth en sentral del av planene for den første norske bestigning av Mount Everest (1985).[]

I løpet av juli og august 1984 fullførte Doseth østveggen på Great Trango Tower, sammen med Finn Dæhli, Stein P. Aasheim og Dag Kolsrud. Noen hundre meter under toppen måtte Aasheim og Kolsrud returnere på grunn av matmangel. Doseth og Dæhli fortsatte til topps, men forsvant etterpå under returen ned veggen, trolig etter at et rappellanker sviktet.[]

Litteratur
----------

* Bø, Bjarte og Anne Grete Nebell: *Klatring i Romsdal*, 1999.
* Lundahl, Anders: «Sydpilaren på Mongejura – ett 20-årsminne» i *High Magazine*.
* *Norsk Fjellsport*, Norsk Tindeklubs årbok, 1983 og 1998.
* Aasheim, Stein P.: *Trango – triumf og tragedie*, 1985.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel fra *High Magazine*
* Artikkel om klatring i Romsdalen, skrevet av Hans Christian Doseth
* Art      ikkel i *Klatring*: «Hans Christian Doseth - det uovervinnelige søskenbarnet». Skrevet av Kjetil Svanemyr
**Hans Christian Ørsted Hambro** (født 10. juni 1855 i Hosanger, død 14. mars 1900) var en norsk folkehøyskolebestyrer. Han drev Garnes folkehøyskole på Garnes utenfor Bergen fra 1887 til 1899.

Liv og virke
------------

### Slekt

Christian Hambro var av den norske grenen av Hambro-slekten, som kom til Bergen med hans farfar, kjøpmannen Edvard Hambro. Han var sønn av fabrikkeier Carl Joachim Hambro (1813–1873) og Angelique Cathrine Bull (1813–1899) og bror av skolebestyrer Edvard Isak Hambro (1847–1909). Han var onkel til Høyre-politikeren Carl Joachim Hambro (1885–1964). På morssiden var han i slekt med den danske vitenskapsmannen Hans Christian Ørsted, som han var oppkalt etter. Han ble i 1891 gift med sin niese Angelique Cathrine Ege.

### Barndom og ungdom

Christian Hambro flyttet fire år gammel til Bergen sammen med foreldren, og begynte siden på byens latinskole, men måtte slutte i 17-årsalderen på grunn av sykdom. Han gikk da til sjøs og kom så langt som til India. 

### Karriere

Siden gikk han på styrmannsskolen og dro til sjøs igjen, inntil han måtte gå på land på grunn av en skade. Deretter arbeidet han i flere år på kontoret hos Mowinckel & søn i Bergen.

Hambro var gjennom lesning av Grundtvig og Kierkegaard blitt begeistret for folkehøyskolesaken, og hadde også besøkt Askov folkehøyskole i Danmark. I 1887 opprettet han sin egen folkehøyskole, Garnes folkehøyskole, på Garnes utenfor Bergen. Her bygget han også sin egen bolig, villaen «Fredlund». I 1899 måtte han imidlertid oppgi skolen på grunn av sykdom. Han døde året etter.

Kilder
------

* Hambro, C. J.: *Far og sønn*. Oslo: Gyldendal, 1948.
* «Garnes folkehøgskule», i Stauri, Rasmus: *Folkehøgskulen i Danmark, Norge, Sverige og Finland*. Kristiania: Norli, 1910.

Eksterne lenker
---------------

* Slektsinformasjon om Hans Christian Ørsted Hambro

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Holger Drachmann, dikter og kunstmaler etter H.C.Holters gipsstatue fra 1915. Foto: Orf3us 
**Hans Christian Holter** (født 14. september 1890 i København, død 14. februar 1922 samme sted) var en dansk billedhugger.

Holter var først billedskjærerlærling ved Teknisk Skole, siden studerte han ved Det Kongelige Danske Kunstakademi i årene 1908-18. Han rakk ikke å innfri sine evner i det omfang som det hadde vært forventet av ham. Holters viktigste arbeide ble statuen av Holger Drachmann til *dikterlunden* ved Allégade på Frederiksberg.

Lorry Feilberg hadde allerede i 1915 satt opp en gipsversjon av Holters statue foran forlystelsesetablissementet Lorry, da Drachmann hadde vært en hyppig gjest hos dets forgjenger, *Café Chantant*. I 1922 ønsket man å sette opp en bronsestatue av Holters forlegg, en oppgave som gikk til kongelig bronsestøper Lauritz Rasmussen. Man ser Drachmann realistisk skildret med stor hatt, stokk og slengkappe, slik han kjentes fra byens gatebilde.

Fordi statuen var skjenket av et forlystelsesetablissement, vakte den en del oppstyr i samtiden.

Referanser
----------

1. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 7624, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Weilbachs kunstnerleksikon om Hans Christian Holter
3. ↑  Frederiksbergbladet 3. februar 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Kunstindeks Danmark
 |

Portal: Danmark
**Hans Christoffer Londemann** (1710–1774) var en dansk offiser og konferensråd. 

Han var eldste sønn av biskop Edvard Londeman (senere Rosencrone) og Marie Christine Wielandt (d. 1721). Da faren i 1732 tok i mot stillingen som lector theologicæ ved Bergen katedralskole, flyttet barna ikke med. Hans Christoffer var gått i fransk krigstjeneste og deltok som offiser i Brabant. Senere ble han major i det dansk-norske infanteriet. Hans to eldste søstre var gift. 

Mens Edvard Londeman bodde i Bergen, mottok han klager fra amtmann og biskop over at kirkene tilknyttet Nøragergaard i Jylland, forfaldt og ikke ble passet ordentlig. Klagene ble sendt videre til kongen, men Londeman ville ikke avse penger til reparasjoner. Hans Christoffer kom derfor sin far til unnsettelse, ved å skrive til kongen og unnskylde og love at det nok skulle bli ordnet. Ikke lenge etter kjøpte han Nøragergaard av faren. Da faren døde i 1749, flyttet den 11 år gamle halvbroren Marcus Gerhard fra Bergen, inn på Nøragergaard sammen med ham. 

Hans Christoffer Londemann døde i 1774 med tittel av konferensråd, og ble bisatt i en marmorkiste i Durup kirke. Foruten Nøragergaard, hvor han bodde, etterlot han seg også Testrup i Rinds herred, Gunderup i Gislum herred, Herningsholm i Hammerumherred, samt Børglum Kloster, alle i Jylland.

Referanser
----------

1. 1 2  Tennfjord, Finn (1944). *Stamhuset Rosendal*. Dybwad. s. 72–74.
2. ↑  *Norske Stiftelser*. Chr. Tønsbergs Forlag. Trykt af H. J. Sørum. 1858. s. 409.
3. ↑  «Durup Kirke 2004». *familien.agerbaek.pagesperso-orange.fr*. Besøkt 5. april 2021. [*død lenke*]
4. ↑  *Samlinger til det norske Folks Sprog og Historie*. Samfundet for det norske Folks Sprogs Historie. 1839. s. 229.

Portal: Danmark
**Hans Jenssen Collin** (født 10. april 1682 i Trondheim, død 10. april 1742 i Trondheim) var borgermester i Kristiansand i perioden 1707 – 1710, samt magistratspresident, justisminister og lagmann i Trondheim. Han var sønn av bergamtsassessor, tollskriver og handelsmann Jens Hanssen Collin.

Ekteskap og familie
-------------------

Hans Jenssen Collin giftet seg i 1710 med Sophie Amalie Krog, datter av biskop, dr.theol. Peder Krog i Trondheim. Paret fikk trolig 12 barn, blant dem: 

* Jens Hanssen Collin (d.y.) (1712–1757)
* Abraham Dreyer Collin (1715–1776)
* Georg Christian Collin (1715–1762)
* Christian Jørgen Collin (f.1716)
* Niels Krog Collin (1718–1782)

Etter Sophie Amalie Krogs død i 1735, giftet Hans Jenssen Collin seg året etter med Marie Christine Horneman, datter av Hans Horneman. Collin var da 54 år gammel, mens Horneman bare var 17. Ekteskapet ble sett på som et sterkt bånd mellom de to embetsfamiliene Collin og Horneman. Paret fikk tre barn: 

* Hans Horneman Collin (1737–1742)
* Sophie Amalie Collin (f.1738)
* Frederik Collin (1740–1802), som giftet seg i Trondheim i 1774 med Bernhardine Møllmann (1760-91), hvis sønn, Hans Collin (1784 Trondheim-1861 sst.), ble gift i 1815 med Marie Georgine Caroline grevinne von Schmettow (Schleswig 1786-Trondheim 1862), datter av Carl Jacob Woldemar greve v. Schmettow (Augsburg 1744-Rotvold ved Trondheim 1821), 1814/15 dansk kommanderende general i Norge og norsk general, og (~ 1778 i Trondheim) Christiane (Stinchen) Anna Katharina Møllmann (Trondheim 1757-Rotvold 1820): se Mølmann (slekt).

Liv og karriere
---------------

I 1709 mottok Collin en stor reperbane på Bakklandet som gave fra sin svigerfar Biskop Peder Krog. Etter Collins død ble reperbanen overtatt av hans eldste sønn. 

Far til Hans Jenssen Collin, Jens Hanssen Collin, eide flere lystgårder i områdene rundt Trondheim. Etter farens død overtok Hans Jenssen Collin både Øvre- og Nedre Ringve gård. I tillegg kjøpte han Store Leangen gård. Collin, som bodde i Trondheim by, tilbrakte mye tid på gårdene på fritiden. Gårdene hadde svært påkostede hovedbygninger og store opparbeidede hager og parkanlegg. 

Hans Jenssen Collin satt som magistratspresident i Trondheim i perioden 1710-1736. I 1736 gikk embetet videre til Collins svoger Christian Krog. Collin på sin side avanserte til å bli lagmann.

Død
---

Collin døde 10. april 1742 i Trondheim. Han ble gravlagt på domkirkegården.

Referanser
----------

1. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda
 |


2. Ved Ida Marie Gonzales Jensen, May 3, 2022:
**Hans Christian Lind** (1753–1820) var elev av den danske arkitekt Caspar Frederik Harsdorff ved Kunstakademiet i København sent på 1770-tallet. Han ble uteksaminert i 1779, og etablerte seg som murmester og arkitekt. Han kom til Christiania i 1786 hvor han tok borgerskap som murermester, stenhugger og gipsmaker. Han overtok ansvaret for oppføringen av Sandar kirke i Sandefjord etter den avskjedigede hovedentreprenør Horn i 1791. Lind sto dessuten for utformingen av interiørene i denne kirken, som ble innviet i 1792. 

Hans Christian Lind var født i Danmark og var gift med Suzanne Elisbeth Stær. Sammen hadde de sønnen Hans Christian. I 1794 bosatte de seg i nedre Tverrgate 2 i Langestrand.

Historie
--------

Hans Christian Lind utførte dessuten noen arbeider i Christiania; en tollbod (1787-90, revet 1895) og Moestues gård i 1787 (Karl Johans gate 14, sterkt ombygget etter bybrannen i 1858). Han var i mange år byggmester i Larvik, der han utformet den lille, oktogonale Langestrand kirke (1815-18, empire).

Referanser
----------

1. ↑  Langestrand kirke på Kirkebyggdatabasen lest 28.2.2013.

Kilder
------

* Om Hans Christian Lind på arc!
* (da) Hans Christian Lind på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |

Portal: Danmark
***Cornus unalaschkensis*** eller *Chamaepericlymenum unalaschkense* er en flerårig urt i kornellfamilien. 

Den er 6–22 cm høy med en jordstengel som har 4–6 ledd. Bare det siste leddet er forgrenet. De 2–4 første leddene har motsatte, skjellformede blad uten klorofyll. Det siste leddet har 6 grønne blad som tilsynelatende sitter i en krans. Disse bladene er ovale til elliptiske, 35–80 mm lange og 9–40 mm brede med 3 par buede sidenerver. Leddene i mellom har blader som er en mellomting. Blomstene sitter 20–40 sammen i et hode. Blomsterstanden er omgitt av 4 hvite støtteblader, 21–30 mm lange og 12–13 mm brede. Blomstene er kremgule til purpur med avrundede eller tilspissede kronblad. Frukten er rød, kulerund og 6–8 mm i diameter. Blomstringstiden er i mai–august, og frukten er moden i august–oktober.

*Cornus unalaschkensis* vokser i skog og myr. Den er utbredt i de subarktiske og boreale sonene i Nord-Amerika og Russlands fjerne østen øst til vestlige Grønland og sør til California. Arten har antagelig oppstått som en allotetraploid hybrid mellom skrubbær (*Cornus suecica*) og canadaskrubbær (*Cornus canadensis*). Den er tetraploid med kromosomtall 2n = 4x = 44, og morfologisk er den en mellomting mellom foreldreartene. *Cornus unalaschkensis* danner spiredyktige frø og er delvis utbredt i områder der begge foreldreartene mangler. Det kan derfor være riktigst å betrakte den som en gyldig art, selv om ikke alle botanikere anerkjenner den.

Referanser
----------

1. ↑  «*Cornus unalaschkensis*». *Flora of North America*. Besøkt 13. august 2017.
2. ↑  J.F. Bain og K.E. Denford (1979). «The herbaceous members of the genus *Cornus* in NW North America». *Bot. Not*. 132 (2): 121–129.
3. ↑  Z.E. Murrell (1994). «Dwarf dogwoods: intermediacy and the morphological landscape». *Syst. Bot*. 19 (4): 539–556. ISSN 1548-2324. JSTOR 2419776. doi:10.2307/2419776.

Eksterne lenker
---------------

Frukt
* (en) *Cornus unalaschkensis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cornus unalaschkensis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cornus unalaschkensis* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Cornus unalaschkensis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Cornus unalaschkensis* hos Panarctic Flora Rediger på Wikidata

* (en) *Cornus unalaschkensis* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Cornus unalaschkensis* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cornus unalaschkensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cornus unalaschkensis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cornus unalaschkensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Cornhill** er en av det historiske Londons tre høyder – de andre er Tower Hill og Ludgate Hill. Cornhill er City of Londons høyeste punkt. Cornhill er også navnet på en av Citys tradisjonelle administrative bydeler (Cornhill Ward)

Høydedraget Cornhill ved bekken Walbrook ble bebygd av romerne kort etter invasjonen i år 43, og det var her Lundinium ble gjenoppbygd etter Boadiceas plyndring i år 60. I middelalderen ble byens gapestokk reist på Cornhill, og det var her Daniel Defoe ble satt i 1703 etter å ha skrevet en satirisk pamflett om øvrigheten. I 1652 åpna Londons første kaffehus i St Michael's Alley ved Cornhill.

I dag er Cornhill navnet på gata som går mellom Bank undergrunnsstasjon og Bishopsgate. Her ligger det luksuriøse kjøpesenteret Royal Exchange og de to imponerende kirkene St Peter upon Cornhill og St Michael, begge gjenoppbygd etter bybrannen i 1666 og tegna av Christopher Wren. Den siste ligger på ruinene av romernes forum. Ellers er Cornhill kjent for sine spesialforretninger for optikk.
Må ikke forveksles med Gylden oppføring.
**Gylden kopi-løsning** er en betegnelse for systemer som har til hensikt å ivareta kvaliteten på data som deles av flere applikasjoner, for eksempel person- og adresseinformasjon. 
Navnet henspiller på at nettopp denne kopien av dataene, som kan være distribuert flere steder, er en kopi med god kvalitet. Dette slik at klienter til løsningen med sikkerhet kan kopiere data fra dette registeret når det er viktig å få oppdaterte og korrekte data. Golden copy er et relativt nytt begrep innen IT.[*når?*] Det har sitt utspring i en presisering av begrepet grunndataforvaltning.

Mange lager golden Copy-løsninger, mens de tror at de lager grunndataforvaltnings-løsninger.

Bakgrunn
--------

Presiseringen, eller utskillelsen av golden copy-løsninger fra grunndataforvaltnings-løsninger skyldes to forhold:

1. En grunndataforvaltnings-løsning er mye mer enn å vedlikeholde en "golden copy" av alle data.
2. En golden copy-løsning går grundigere til verks mht å forbedre datakvaliteten.

En grunndataforvaltnings-løsning kan gjerne ha en eller flere golden copy-løsninger som delkomponenter.

Funksjon
--------

Den viktigste funksjonen til golden copy-løsninger er altså å vedlikeholde datakvalitet for det aktuelle domenet. 
Behovet for denne typen løsninger har vokst frem på grunn av kompleksiteten i det å sikre god datakvalitet over tid. Dette innebærer ikke bare, slik tilfellet er i enkle datavask løsninger, å standardisere og deduplisere data, men å sikre alle sider ved datakvaliteten. Inkludert å kontrollere at dataene er up to date, komplette og konsistente.

For å få dette til, må det en mer helhetlig og strukturert tilnærming til håndteringen av datakvalitet. Dette omfatter å ha tilsyn til data som har (eller kan ha) gått ut på dato, verifisering av nye og eksisterende data, berikelse med manglende informasjon, etc... 

En golden copy-løsning er altså, i motsetning til mer lavnivå datakvalitetsverktøy, mer et administrasjonsverktøy for å sikre at nødvendig vask har blitt utført. Løsningen har gjerne egne grensesnitt for såkalte SME'er (Subject Matter Experts) til å vedlikeholde data manuelt og for å overvåke hel og halvautomatiserte datakvalitetsprosesser.

Eksterne referansedata
----------------------

Det er vanlig å bruke eksternt kildemateriale fra pålitelige kilder til å oppdatere informasjon med nyere informasjon. Dette er spesielt vanlig ved bruk av store kontakt- eller kunde-registre, hvor man for eksempel kan benytte data fra flere, eksterne leverandører. 

En golden copy-løsning har gjerne innebygd egne mekanismer for datarevisjon, slik at evt inkonsistenser kan eksponeres og rettes opp.
Fra kramboden
**Handverksfabrikken i Gyland,** tidligere Gyland Trevarefabrikk, er en vanndrevet møbelfabrikk i Gyland i Flekkefjord kommune i Vest-Agder. Fabrikken ble etablert i 1920, med reimdrevne maskiner fra 1890. Den regnes som en av Skandinavias best bevarte i sitt slag.[]

Nåværende drift
---------------

I 2008 kjøpte Erik Alfred Tesaker anlegget. Han har restaurert bygningene og maskinparken. Fra 2012 til 2019 var fabrikken åpen for publikum med blant annet produksjon av håndlagde møbler, små oppfinnelser, kunstprosjekt, kulturarrangement, kurs, foredrag, konserter, krambodkafee ol. Fra 2015 har Erik Alfred og NRK filmet TV-serien *Oppfinneren.* Sommeren 2020 åpnet Tesaker en egen Oppfinnerpark i Lyngdal, som i tillegg til en mengde mekaniske aktiviteter, inneholdt en komplett kopi av maskinverkstedet på Handverksfabrikken.

Historikk
---------

Den opprinnelige Gyland Trevarefabrik ble etablert i 1920 og nedlagt i 1956.

Den produserte blant annet vinduer og dører til møbler, lastebiler og kjøkkeninredninger. Maskinparken er fra 1890-tallet. Maskinene stod opprinnelig i Risaaens Trevarefabrikk på Øya i Kvinesdal, som var i drift fra 1890. Da den fabrikken ble lagt ned i 1920, ble hele maskinparken kjøpt på auksjon og dannet grunnlaget for etableringen av Gyland Trevarefabrikk.

Utmerkelser
-----------

Handverksfabrikken har mottatt en rekke stipend og priser for sitt arbeid, blant annet:

* Tilskudd til restaurering fra Kulturminnefondet
* Art-Start-stipend fra Innovasjon Norge
* Kulturminnevernprisen for Vest-Agder
* Kulturminnefondets formidlingsstipend

Referanser
----------

1. ↑  «www.erikalfred.com - NYHETER». *www.handverksfabrikken.no* **(engelsk)**. Besøkt 13. desember 2020.
2. ↑  «(+) – Jeg jobber stadig med nye prosjekter». *www.avisenagder.no* **(norsk)**. 23. november 2019. Besøkt 13. desember 2020.
3. ↑  «Oppfinnerpark». *www.oppfinnerparken.no*. Besøkt 13. desember 2020.
4. ↑  Erik Thime. «Gir fortsatt jernet etter pris på 50.000 kroner». Avisen Agder. Arkivert fra originalen 28. april 2016. Besøkt 24. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Handverksfabrikken i Gyland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Norsk kulturminnefond:* Gyland trevarefabrikk i Flekkefjord
**Dong'e** (kinesisk: 东阿县; pinyin:  *Dōng'ē Xiàn*) er et fylke vest i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det er understilt byprefekturet Liaocheng.

Befolkningen var i 1999 på 422.894.

Fylket er kjent for sin produksjon av ejiao, en gelatin fra eselskinn som benyttes i tradisjonell kinesisk medisin, og dessuten som festemiddel for dimomembranen på den tradisjonelle kinesiske bambusfløyten dizi.

Kulturminner
------------

Cao Zhis gravmæle (*Cao Zhi mu*, 曹植墓) ble i 1996 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 105 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jinan, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Cyclommatus lunifer*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (hannen 30-50 millimeter lang), lyst rødbrun hjortbille uten metallisk glans. Arten er variabel i størrelsen, hos hannen er kjevene forholdsvis større jo større hannen er (allometrisk vekst), men hos denne arten blir de ikke påfallende store. Store hanner har kraftige, noe krumme mandibler, disse har gjerne tre korte tenner langs innersiden. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Pannen har et bredt, kløvet fremspring i midten. Hodet har ikke skarpe sidekjøler. Dekkvingene er blanke uten synlig punktering. Beina er slanke, gulbrune. Hunnen er mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, rødbrun og blank, i motsetning til hannen er kroppen tydelig punktert. Pronotum har svarte sidestriper.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i Vest-Malaysia, Borneo og Sumatra.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Cyclommatini*
						* Slekten *Cyclommatus* Parry, 1863 – 55 arter
							+ Underslekten *Cyclommatus* (i snever forstand)
								- ***Cyclommatus lunifer*** Boileau, 1905

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over en del arter
* Bildegalleri over artene foto:Benjamin Harink
* (en) *Cyclommatus lunifer* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cyclommatus lunifer* hos NCBI Rediger på Wikidata
* (en) Cyclommatus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Tromsø arktisk-alpine botaniske hage** (eller *Tromsø botaniske hage*) i Tromsø er med sin beliggenhet på nesten 70 grader nord verdens nordligste. Hagen er en del av Universitetsmuseet i Tromsø ved Universitetet i Tromsø.

Den 18 dekar store hagen, som ble åpnet i juli 1994, ligger sørøst for universitetsområdet, med utsyn til fjellene i øst og sør. Beliggenheten som svarer til nordkysten av Alaska, bringer tankene hen på et ekstremt arktisk klima. En gren av Golfstrømmen går imidlertid opp langs kysten av Nord-Norge og har en modererende innflytelse. Tromsø har derfor relativt mild vinter (januar døgnnormal −3,8°C) og relativt kjølig sommer (juli døgnnormal 11,8°C).

Fra 15. mai til 27. juli er sola over horisonten hele tida. Disse to månedene med midnattssol kompenserer noe for den korte vekstsesongen og de lave temperaturene. Teoretisk antall soltimer er omkring 600 i mai, juni og juli, mens faktisk antall soltimer i gjennomsnitt for hver av disse tre månedene er om lag 200. Fra 21. november til 17. januar går sola aldri over horisonten (mørketid). Snø dekker vanligvis bakken fra oktober-november og akkumulerer til begynnelsen av april. Deretter avtar snødybden gradvis og bakken er som regel bar i midten av mai nær sjøen, mens den kan ligge til langt ut på sommeren i større høyder. Sesongen i Botanisk hage er vanligvis fra slutten av mai til midten av oktober.

Viktige samlinger
-----------------

* *Rhododendron* (eks. *Rhododendron lapponicum*)
* *Meconopsis*
* *Aster*
* *Polemonium*
* *Erigeron*
* *Codonops* rose cultivars
* *Allium*
* Sildrer, *Saxifraga*
* *Silene*
* *Tellima*
* *Heu*

Eksterne lenker
---------------

* Botanisk hage på uit.no

  


| * v
* d
* r

* Botaniske hager i Norge
* Nettverk for norske botaniske hager

 |
| --- |
| 
* Tromsø arktisk-alpine botaniske hage (Universitetet i Tromsø)
* Ringve botaniske hage (NTNU)
* Arboret og Botanisk hage på Milde (Universitetet i Bergen)
* Botanisk hage (Universitetet i Oslo)
* Stavanger botaniske hage (Stavanger kommune)
* Rogaland Arboret
* Naturmuseum og botanisk hage, Universitetet i Agder

 |

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Tromsø maritime høgskole** var en høgskole for ingeniørutdanning med tittelen «maritim ingeniør», etablert i Tromsø i 1981. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen i Tromsø, og er fra 1. januar 2009 en del av Universitetet i Tromsø.

Skolen ble opprettet innenfor Tromsø maritime skole, og var en utvidelse på høgskolenivå av denne skolens tilbud. Skolen underviste i nautikk, skipsmaskineri og skipselektro/automasjon. Skolene hadde fra først av samme administrasjon og lærere. I 1983 ble det tilsatt egen undervisningsleder og i 1987 ble det ansatt egen rektor.

Tromsø maritime høgskole var fylkeskommunal og ble overtatt av staten 1. januar 1988. Høsten 1988 var det 160 studieplasser og 33 stillingshjemler. Fra 1981 og frem til statsovertakelsen i 1988 var Tromsø maritime høgskole integrert i Tromsø maritime skole sine lokaler. Etter 1988 fikk høgskolen disponere en egen fløy i skolebygget på Rambergan. På grunn av plassmangel flyttet høgskolen den 1. mai 1992 til Teoribygget i Strandveien, og disponerer her ca. 6 000 m².

Eksterne lenker
---------------

* statsarkivet.no: *arkivkatalog*[*død lenke*]

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Liste over Øst-Timors presidenter** omfatter statsoverhodene i Øst-Timor i den første årene av uavhengighetskampen etter 1975 og deretter fra landet igjen vant selvstendighet i 2002. Øst-Timor, som utgjør den østre delen av øya Timor i Sørøst-Asia, var i mellomtiden okkupert av Indonesia til 1999 da FN ved UNTAET administrerte landet i påvente av selvstendighet. Ved uavhengigheten i 2002 
ble et parlamentarisk system etablert, der presidentens rolle er mer seremoniell.

Liste over Øst-Timors presidenter (fra 1975)
--------------------------------------------

### Øst-Timors presidenter under frigjøringskampen

* Francisco Xavier do Amaral (28. november – 7. desember 1975)
* Nicolau dos Reis Lobato (7. desember 1975 – 31. desember 1978)

Øst-Timors presidenter – uavhengig republikk (fra 2002)
-------------------------------------------------------

| Nr. | Navn | Portrett | Startet | Sluttet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Xanana Gusmão(1946–) |  | 20. mai 2002 | 20. mai 2007 |
| 2 | José Ramos-Horta(1949–) |  | 20. mai 2007 | 20. mai 2012 |
| 3 | Taur Matan Ruak(1956–) |  | 20. mai 2012 | 20. mai 2017 |
| 4 | Francisco Guterres(1954–) |  | 20. mai 2017 | 20. mai 2022 |
| 5 | José Ramos-Horta(1949–) |  | 20. mai 2022 | *sittende* |
Må ikke forveksles med Karavane.
Et eksempel på en husvogn fra 1967. Den er karakterisk for perioden og er cirka 3,5 × 18 m.
Husvogn-park i Iowa under en oversvømmelse i 2010.
Husvogner på en campingplass i England.
En **husvogn**, eller **karavan**, er en form for beboelseskonstruksjon som er flytbar, men normalt står på en fast plass. En husvogn betegnes i Europa også noen ganger som en stasjonær campingvogn, hvilket henviser til at den brukes til rekreativ beboelse og oftest er plassert på en campingplass. I USA brukes husvogner i stor utstrekning som permanente boliger; i den forbindelse brukes også betegnelser som *trailer home* eller bare *trailer*.

Historie
--------

Blant de tidligste eksempler på husvogner er romaenes vogner, som er kjent fra 1500-tallet. I USA kjennes husvogner fra 1870-årene som strandboliger, som kunne flyttes av hestespann. Med bilens utbredelse ble det fra 1920-årene til disse konstruert trailere i form av campingvogner. Efter avslutningen av annen verdenskrig, hvor mange soldater vendte hjem uten å ha et sted å bo, ble husvogner populære som billige og hurtigt etablerte boliger for krigsveteranene og deres familier. Med den innbyggede mobilitet kunne de ovenikøbet transporteres til det sted hvor beboerne kunne finne arbeide.

De første husvognene efter krigen var typisk av en størrelse på cirka 2,5 × 12 m, men opp gjennom de følgende årtier ble de omkring 18 m lange og kunne ha mange rom, men også enda større dimensjoner er sett. I tidens løp er det stilt sentrale krav til utformningen av husvogner, så de overholder minimumsstandarder. Siden 1960-årene er husvogner blitt strømlinjet ved å bli industrifremstilt på linje med modulhus. 

I USA er det etterhvert opprettet tusenvis av områder avsatt til husvogner, kalt *mobile home parks* eller *trailer parks*. Hermed sikres at en husvogn kan oppstilles lovlig, liksom det i de fleste tilfelle er tilgang til vann, avløp, elektrisitet og lignende.

I Europa finner man først og fremst husvogner på alminnelige campingplasser.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «mobilehome». Retskrivningsordbogen. Besøkt 15. januar 2018.
3. 1 2 3 4  Bellis, Mary (29. august 2017). «The History of Mobile Homes». thoughtco.com. Besøkt 15. januar 2018.
Med **figurisme** menes den kristne eksegese og fortolkning av steder i Det gamle testamente der konkrete begivenheter eller forutsigelser der også forstås *figurativt*, slik at man i slike beretninger eller billedlige skildringer også ser belyst fremtidige hendelser, som for eksempel utviklingen av den kristne lære eller senere kirkehistoriske hendelser.

Grunnlaget for ordet figurisme i eksegesen i denne forstand er inspirert av 1 Kor. der det heter

1 Kor 10,6: *Haec autem in **figura** facta sunt...*
og

1 Kor 10,11: *Haec autem omnia in **figura** contingebant illis.*
I nyere norske oversettelser reflekteres ikke *figura* så tydelig. Der oversettes det greske ordet *typos* annerledes. Men eldre norske oversettelser kan nyttes for å illustrere: Bibelen 1930 Bokmål Kor 10,6.11: Men disse ting skjedde som *forbilleder ...* Dette hendte dem som *forbilleder*. Nynorskbibelen fra 1938 bruker her order *fyredøme*.

Litteratur
----------

* Claudia von Collani: *P. Joachim Bouvet S.J. – sein Leben und sein Werk*, Nettetal: Steyler Verlag, 1985 (Monumenta serica monograph series; 17), ISBN 3-87787-197-6
**Château de Cayx** er et vinslott i Frankrike i landsbyen Caïx i kommunen Luzech omkring 20 kilometer fra Cahors. Slottet eies av det danske regentparet dronning Margrethe II og prins Henrik.

Historie
--------

Château de Cayx kan spores tilbake til det 15. århundre, da det sikret kontroll over seilasen på Lot-elven. I det 17. århundre ble slottet ervervet av Lefranc de Pompignan-familien. Det var den som i det 18. århundre innrettet kjellerne til vinproduksjon. I 1974 ble slottet kjøpt av det danske regentparet, hvoretter det ble restaurert og vinproduksjonen gjenopptatt.

Vinen
-----

Ifølge de franske appellasjonsregler skal en Cahors-vin bestå av minst 70 prosent av druen Auxerrois (også kjent som Malbec). Alt etter årgang tilsettes på Château de Cays både Merlot og Tannat. Vinene lagres 18 måneder på barriques (vinfat).

Kvaliteten på Château de Cayx-vinene har hyppig vært diskutert. Cahors er et meget gammelt vindistrikt, men i 1912 ødela angrep av vinlus produksjonen fullstendig. Den kom først riktig i gang igjen i 1950-årene og måtte oppbygges fra grunnen, så Cahors et egentlig et ungt vindistrikt. Slottet var med i et kooperativ. Etter prins Henriks overtagelse er det arbeidet med å restaurere vinmarkene. Slottet investerte i begynnelsen av 1990-årene i et moderne produksjonsanlegg, for at slottet selv kunne forestå vinifikasjonen og unngå iblanding av druer fra andre gårder. Vinene høster i dag generelt fine karakterer i vinpressen.

Cahors-vinen er en kraftig vin, som ofte er rik på garvesyre og frukt. Den utvikler seg ved lagring og bør ikke drikkes ung siden vinens nyanser ennå ikke er fullt utviklet. Den kan luftes ved dekantering.

Referanser
----------

1. ↑  Slottet ble tidligere stavet *Château de Caïx*, men ble siden endret av Kongehuset til *Château de Cayx*
2. ↑  *Slottets historie, chateau-de-cayx.com Besøkt 24. juni 2015*
3. ↑  «Vinbeskrivelse fra Chris-Wine A/S». Arkivert fra originalen 10. november 2007. Besøkt 14. juni 2015.
4. ↑  *Fra "rævepis" til dyr drue: Derfor har det været så svært at sælge prins Henriks vin*, bt.dk. Besøkt 24. juni 2015
5. ↑  *Prinsens sorte vine*, ekstrabladet.dk. Besøkt 24. juni 2015
6. ↑  *Château de Cayx - vin de Luzech*, ville.luzech.fr. Besøkt 24. juni 2015 Arkivert 2. mai 2015 hos Wayback Machine.
7. ↑  *Prins Henrik og Chateau de Cayx får ros*, billedbladet.dk. Besøkt 24. juni 2015
8. ↑  «*Charmerende Cahors og Château de Cayx*, winelab.dk. Besøkt 24. juni 2015». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 24. juni 2015.
9. ↑  «*Paroles de coup de cœur : Château de Cayx, Cahors Cuvée Majesté 2009, Guillaume Bardin de Montpezat*, hachette-vins.com. Besøkt 25. juni 2015». Arkivert fra originalen 7. januar 2015. Besøkt 24. juni 2015.
10. ↑  *Cahors*, bichel.dk. Besøkt 25. juni 2015[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
«Støv på hjernen» omdirigeres hit. For annen bruk, se Støv på hjernen (andre betydninger).

***Støv på hjernen*** er en norsk film fra 1959 bygget på Eva Ramms suksess-roman *Med støv på hjernen*. Filmen er produsert av Contact Film A/S og regissert av Øyvind Vennerød, manus ved Jørn Ording og Øyvind Vennerød. Den hadde premiere 16. september 1959.

Dansk versjon (1961)
--------------------

I 1961 ble det laget en dansk film basert på den norske filmen fra 1959. Også den danske filmen hadde tittelen *Støv på hjernen*. Det danske manuskriptet tok utgangspunkt i Eva Ramms og Øyvind Vennerøds arbeid, bearbeidet av Aage Stentoft og Arvid Müller. Regien på den danske filmen var ved Poul Bang, og Dirch Passer og Helle Virkner spilte to av de mest sentrale rollene.

Handling
--------

Randi Svendsen er en husmor som er veldig opptatt av å holde vinduer, gulv og familiens klær renere og flottere enn resten av naboene deres. Men på et møte ved det lokale husmorlaget holder Edna et foredrag, hvor hun påstår at husmødre er misfornøyde med ekteskapet, og bruker rengjøring av leilighetene deres for å vaske ektemannen ut av ekteskapet. Men flere av husmødrene går fra dette møtet i protest.

Kort tid senere, i byen, oppdager fru Svendsen at ektemannen hennes er sammen med fru Helgesen. Hun overhører at de avtaler å møtes igjen den kvelden. Men ektemannen lyver for Randi, og påstår han skal møte en forretningsforbindelse den kvelden. Randi går derfor til Edna og gråter, og må innrømme at Edna hadde rett under foredraget sitt ved husmorlaget.

Rolleliste (1959)
-----------------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Inger Marie Andersen | Randi Svendsen |
| Odd Borg | Gunnar Svendsen |
| Kari Diesen | fru Hansen |
| Willie Hoel | herr Hansen |
| Turid Balke | en husmor |
| Arne Bang-Hansen |  |
| Unni Bernhoft | fru Sørensen |
| Ågot Børseth |  |
| Lalla Carlsen | fru Svenkerud |
| Sverre Hansen |  |
| Per Theodor Haugen | herr Sørensen |
| Sverre Holm | Ole Berg, vaktmester |
| Per Christensen |  |
| Wenche Foss | Edna Grindheim |
| Astri Jacobsen |  |
| Øivind Johnssen |  |
| Helena Krag |  |
| Mette Lange-Nielsen |  |
| Maja Lise Rønneberg |  |
| Lillemor von Hanno |  |
| Liv Wilse | Bitten Helgesen |
| Ingrid Øvre |  |
|  Erlend Holst-Jensen |  |
|  Gerd Jørgensen |  |
|  Ole Langerud |  |
|  Per Lillo-Stenberg |  |
|  Randi Nordby |  |
|  Maja-Lise Rønneberg |  |
| John Aamdahl |  |

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Støv på hjernen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Støv på hjernen* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Støv på hjernen* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Støv på hjernen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
* (no) *Støv på hjernen* på NRK.no/NorgesGlasset
* (no) *Støv på hjernen* på FilmKlubb.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Abakaliki** er hovedstad i delstaten Ebonyi i det sørøstre Nigeria. Innvånerne er for det meste av igbo-folket. Det er tre klaner av igboene som gjør seg gjeldende: Ezza Ezekuna, Izzi og Ikwo.[] Byen har en befolkning som ifølge folketellingen i 2006 var på 141 438 innbyggere.

Abakaliki fikk universitet i 1996: *Ebonyi State University*. Blant de jordbruksprodukter som omsettes i byen er yams, maniok, ris og palmeolje. I området rundt byen er det forekomster av kalkstein, bly og zink, som ble utvunnet allerede i førkolonial tid. Guineaormen, en parasitt som innebar en helseplage som var særlig utbredt i Abakaliki, er blitt effektivt bekjempet siden 1980-årene.

I området har et norsk jordbruksprosjekt vært drevet av Kirkens Nødhjelp siden 1962. Dette var det første langsiktige utviklingsprosjektet for organisasjonen, med Olav Aurlien som prosjektets første leder.

Referanser
----------

1. 1 2  Encyclopædia Britannica - *Abakaliki*, besøkt 28. januar 2019.
2. ↑  Store Norske Leksikon - *Abakaliki*, besøkt 28. januar 2019.
3. ↑  Logbaby.com - *Ebonyi State University Abakaliki*, besøkt 28. januar 2019.
4. ↑  AllAfrica.com - *Nigeria: Total Guinea Worm Eradication in Ebonyi Soon - Gowon*, besøkt 28. januar 2019.
5. ↑  Kirkens Nødhjelp - *Vår historie*, besøkt 28. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Abakaliki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Howard Priestman** (født 22. desember 1865 i Bradford, død 7. desember 1931) var en britisk fjellklatrer, fotograf og kartograf. Han var blant de mest kjente fjellklatrerne fra slutten av 1800-tallet og tidlig på 1900-tallet, med flere førstebestigninger i bl.a. Jotunheimen og Nord-Norge, og deltok på en lang rekke ekspedisjoner i Norge med bl.a. William Cecil Slingsby, Harold Raeburn, Therese Bertheau, Kristian Tandberg, George Wegner Paus og andre; han var også venn av Fridtjof Nansen. Han er også kjent for sine mange fotografier fra norsk fjellklatring fra slutten av 1800-tallet og sitt systematiske arbeid med fjellkart. Han ble innvalgt i Alpine Club i London i 1893.

Priestman var sønn av tekstilfabrikkeier Edward Priestman. Han arbeidet for familiens bedrift John Priestman & Co. etablert av farfaren John Priestman, der han ble sjef for spinneriavdelingen. Han ble interessert i vitenskapelig arbeid knyttet til bruken av ull og etablerte senere selvstendig virksomhet som konsulent innen tekstilfag. Han var rådgiver for War Office om militær bekledning i 1914 og ble teknisk rådgiver for British Research Association.

Norsk Fjellmuseum har gjort tilgjengelig en samling fotografier av Priestman gjennom Digitalt museum.

Utgivelser
----------

* *Principles of worsted spinning*, Longmans, Green, 1921, 321 sider

Referanser
----------

1. 1 2 3  «In memoriam: Howard Priestman (1865–1931)», *Alpine Journal*, 1932, s. 114–115
2. ↑  Slingsby, William Cecil (1998). *Norge: den nordlige arena*. Grøndahl Dreyer. s. 421. ISBN 8250420764.
3. ↑  Hohle, Per (1956). *mountain world of Norway*. Oslo: Dreyer.
4. ↑  Giverholt, Helge (1946). *Jotunheimens erobring*. Cappelen.
5. ↑  Marwick, W.H. (1962). «Some Quaker Firms of the Nineteenth Century», *Journal of the Friends' Historical Society*, 50, 1: 17–35, her s. 27–28
6. ↑  Digitalisering av historisk fotosamling

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Andreas Rougtvedt Blom** (født 20. august 1787 i Skien, død 13. august 1851 i Gjerpen) var skipsfører og senere skipsreder i Skien, og eide Lagmannsgården fra 1825. Han var sønn av en av byens ledende kjøpmenn Hans Christophersen Blom og Elisabeth Cathrine Rougtvedt, og ble oppkalt etter morfaren Andreas Rougtvedt. Han startet som skipsfører, bl.a. på Skiensfjordens største skip «Baron Holberg» som var eid av faren og svogeren Didrich von Cappelen. Under Napoleonskrigen ble han tatt til fange av svenskene, men greide å rømme hjem til Skien. Tilbake i Skien etablerte han seg som skipsreder og var en periode blant Skiens rikeste, men tapte etterhvert hele formuen; han klarte såvidt å beholde Lagmannsgården. Da han var skipper på «Baron Holberg» hadde han en tid Knud Ibsen som skipstømmermann; Blom var kjent for å være ganske streng, men skal ha likt Knuds morsomme historier.

Referanser
----------

1. ↑  Skiensatlas
2. ↑  Jørgen Haave, *Familien Ibsen*, Museumsforlaget/Telemark Museum, 2017

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Volden skole** er en barneskole som ligger i Helgådalen i Verdal kommune, ca 27 km fra Verdalsøra. Skolen dekker også de gamle skolekretsene Vera, Kleppen og Bjartan. I løpet av 1990-tallet flyttet elevene fra Bjartan og Vera til Volden skole.

Skolen var lokalisert på gården Volden inntil 1922, da gården brant ned til grunnen. Nytt skolebygg ble bygd året etter, og var i bruk inntil det nåværende skolebygget ble tatt i bruk i 1975. I forbindelse med 6-åringenes inntog i skolen, ble det i 1997 oppført et administrasjonsbygg. Det er også foretatt en del små bygningsmessige tilpasninger ellers.

I dag er Volden skole en del av Volden, Vuku og Garnes Oppvekstområde. Skolen er 3-delt med ca 41 elever fra 1.-7. trinn (skoleåret 2012/13). Det er totalt 11 ansatte på skolen, derav et pedagogisk personale på 5 personer.

* Volden skole, 1954Volden skole, 1954

Eksterne lenkler
----------------

* Skolens nettside Arkivert 15. desember 2014 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**Ivar Otto Irgens Mogstad** (født 7. juni 1856 i Aure, død 7. januar 1928 i Trondheim) var en norsk oppdagelsesreisende. Frem til «Frams» avgang mot Nordishavet hadde han jobbet som overvokter ved Gaustad sinnssykeasyl. Han ble valgt med på Nansens Fram-ekspedisjon på grunn av sine tekniske ferdigheter som mekaniker og altmuligmann, og hadde blant annet ansvar for hundene når Nansen ikke befant seg på «Fram». Som medlem av Fram-ekspedisjonen mottok Mogstad Fram-medaljen, og han mottok også Royal Geographical Societys medalje i bronse.

Mogstads vei i Trondheim er oppkalt etter ham.

Ekspedisjonsmedlemmene i «Fram» etter hjemkomsten 1896:   

Foran fra venstre: 1. Theodor Jacobsen (1855-1933), førstestyrmann 2. Bernhard Nordahl (1862-1922), elektriker 3. Hjalmar Johansen (1867-1913), offiser, fyrbøter og meteorologiassistent 4. Otto Sverdrup (1854-1930), kaptein 5. Anton Amundsen (1857-1909), førstemaskinist 6. Henrik Greve Blessing (1866-1916), lege og botaniker) 7. Lars Pettersen (1860-1898), svensk smed og annenmaskinist   

Bak fra venstre: 1. Ivar Mogstad (1856–1928), altmuligmann 2. Sigurd Scott Hansen (1868-1937), offiser, navigatør og vitenskapelig assistent 3. Adolf Juell (1860-1909), stuert og kokk 4. Fridtjof Nansen (1861-1930), leder 5. Peder Hendriksen (1859-1932), harpunér og seljeger 6. Bernt Bentsen (1860-1898), sjømann Foto: Nansens bildearkiv i Nasjonalbiblioteket

Referanser
----------

1. ↑  Bain, James Arthur Bain (1897). *Life and Adventures of Nansen the Great Arctic Explorer* **(engelsk)**. Sheffield: Millhouses.
2. ↑  *Aftenposten 10.01.1928*. Oslo. s. 9.
3. ↑  Huntford, Roland (2001). *Nansen*. London: Abacus. s. 218. ISBN 0-349-11492-7.
4. 1 2  «Bydel hedret norske polarhelter». Adressa.no. 29. mai 2007. Arkivert fra originalen 14. september 2007. Besøkt 19. juni 2010.
5. ↑  «Kokkens medalje». Arkivert fra originalen 25. oktober 2007. Besøkt 19. juni 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ivar Otto Irgens Mogstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Matthew Tuck** (født 20. januar 1980) er vokalist og spiller gitar i bandet *Bullet for My Valentine*.

Mens bandet var på turne i november 2006, led Matt av laryngitt/strupehodebetennelse, noe som gjorde at de måtte utsette en rekke turnedatoer fram til starten av januar. I juni 2007 ble det annonsert at Matt måtte opereres, og alle Bullet for My Valentine datoer ble avlyst, inkludert når de skulle være oppvarming for Metallica.

Matthew Tuck blir som oftest kalt Matt og han ble født i Bridgend, Wales – som ligger i UK. 
Matt kan spille gitar, keyboard, blokkfløyte og munnspill.

Matt er sterkt imot dyremisshandling o.l. og han er en stor tilhenger av PETA – People for the Ethical Treatment for Animals.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Matthew Tuck – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Matthew Tuck på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Matthew Tuck på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Matthew Tuck på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Matthew Tuck på Last.fm Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |