recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jan Birger Jansen** (født 25. september 1898 i Horten, død 24. november 1984 i Oslo) var en prisbelønt norsk anatom og hjerneforsker.

Etter examen artium i hjembyen 1917 og cand.med. fra Det Kongelige Frederiks Universitet 1924 ble
Jansen rekruttert til Anatomisk institutt ved Universitetet i Oslo av professor Kristian Emil Schreiner. Da han i 1925 ble ansatt som prosektor ved instituttet, videreførte han de nevroanatomiske studiene til professor Gustav Adolph Guldberg.

Under studieopphold i Chicago, ved et av tidas mest avanserte anatomiske laboratorier, lærte han seg moderne nevrohistologi. Oppholdet i Chicago og videre studier i Nederland og Tyskland inspirerte han til å begynne arbeidet med å opprette et nevrofysiologisk laboratorium da han kom tilbake til Oslo i 1929. Det såkalte hjernelaboratoriet ved Anatomisk institutt sto ferdig i 1939, delvis finansiert av Rockefeller Foundation i USA.
Han var professor der 1945-66, etterfulgt av Fred Walberg.
Gjennom rekruttering av dyktige, yngre forskere sørget Jansen for at hjernelaboratoriet ved Anatomisk institutt gjennom flere tiår var et av de ledende i verden på sitt felt. Sammen med sin elev Alf Brodal regnes han som grunnleggeren av det som internasjonalt skulle bli kjent som Osloskolen i nevroanatomi.

Hans sønn Jan K. S. Jansen (1931–2011) ble også prisbelønt fysiolog.

Verv og utmerkelser
-------------------

* Det Norske Videnskaps-Akademi, innvalgt og klasseformann
* Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning 1955
* St. Olavs Orden
* æresdoktor ved universitetene i Kiel, Leiden og Århus.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Jan Jansen, BNF-ID 129558531[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Jan Birger Jansen, Norsk biografisk leksikon ID Jan\_Jansen\_-\_2, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.universiteitleiden.nl[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  (no) Jan B. Jansen i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Fred Karger** (født 31. januar 1950) er en amerikansk republikansk politisk konsulent og aktivist for de homofiles rettigheter.

Karger politiske karriere begynte mens han var ansatt hos Dolphin Group i 1977. Selv om han ikke har stilt til valg til noe offentlig verv, har Karger jobbet under ni presidentvalg og han fungerte som en seniorkonsulent under kampanjene til presidentene Ronald Reagan, George H.W. Bush og Gerald Ford. Karger var partner i Dolphin Group, en kampanje i California som ble drevet av et konsulentfirma. Han pensjonerte seg etter 27 år og har siden jobbet som aktivist for homofiles rettigheter.

10. april 2010 presenterte han sitt kandidatur som presidentkandidat til valget i 2012. Etter at han annonserte at han ville stille som kandidat har han flere ganger vært i delstatene Iowa og New Hampshire der han har holdt møter, offentlige taler til velgerne og hatt flere intervjuer med TV og aviser. Til tross for at han nå er en av de første som har lansert sitt kandidatur, blir han på ingen måte alene. Han har heller ingen større sjanse, selv om han er tidlig ute. Det var 366 kandidater som stilte til presidentvalget i 2008. De færreste har hørt noe særlig om flere av dem.

Eksterne lenker
---------------

* VG nett: Homofile Fred vil slå Sarah Palin. Besøkt 10. mars 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
***Brachycepsis*** er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.

Utseende
--------

Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er tykkere og danner en smal klubbe. Hodet er stort, rundet, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er hvelvet, rundt, uten påfallende groper, hos mange arter med påfallende kraftig, oppstående behåring. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten, blanke. De dekker hele bakkroppen. Lårene, særlig framlårene, er tykke og kølleformede, beina ellers slanke.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae
					- Stammen Glandulariini
						* Slekten ***Brachycepsis*** Brendel, 1889
							+ *Brachycepsis adjutor* (Fall, 1926)
							+ *Brachycepsis fuchsi* Brendel, 1889
							+ *Brachycepsis pacificus* (Casey, 1897)
							+ *Brachycepsis pubipennis* (Casey, 1897)
							+ *Brachycepsis rothi* (Marsh, 1957)
							+ *Brachycepsis subpunctatus* (J.L.LeConte, 1852)
							+ *Brachycepsis tristis* (Casey, 1897)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Brachycepsis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Brachycepsis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Brachinus macrocerus*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) bombardérbiller (Brachininae) i familiegruppen løpebiller. Den har et avansert kjemisk forsvar, evnen til å sprøyte kokende, etsende kjemikalier mot truende fiender.

Utbredelse
----------

*Brachinus macrocerus* finnes i Europa, men ikke i Norge.

Utseende
--------

*Brachinus macrocerus* har en blå, metallisk farge på dekkvingene. Dekkvingene har tydelige opphøyde lengdestriper (riller) og litt av bakkroppen stikker fram bak dekkvingene. Kjevene, halsskjoldet, hodet og beina har en mer lys rød-orange farge uten noen mørkere flekker. Følehornene har en fin lys orange farge på alle følehornsledd.

Levevis
-------

*Brachinus macrocerus* finnes i tilknytning til åpne solrike lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Brachinus macrocerus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Brachinus macrocerus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Tree of Life – Bombardérbiller (Brachininae, Carabidae) – engelskspråklig
* Brachininae - fotogalleri - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
***Bikinisesongen*** er en norsk komediefilm fra 1994 regissert av Runar Jarle Wiik.

Handling
--------

Snorre og Leo er to mennesker som ikke lykkes med noe som helst, men til stadighet drømmer om raske penger, fjerne reisemål, og et helt annet liv en det som er tildelt dem. De kjøper et helt billass med bikinier, og er trygge på at fremtiden er sikret. At sommer- og badesesongen forlengst er forbi, bekymrer ikke nevneverdig. Det er senhøstes, og ferden går til Vestlandet, der de to bikiniselgerne regner med at fjord og fjell er fylt med kjøpeglade kvinner, med ektemennene borte på fiske.. Etter å ha solgt til en nudist, en frustert hjemmepleier, og noen festglade kvinner, kommer selgerne opp i vansker. Leo møter en pen servitør, men forelsker jeg også i en kjæreste til en gangster. Denne kjæresten faller derimot for Snorre, og tilbringer natten på et hotell med han. Neste dag kommer gangsteren og henter kvinnen tilbake, og de som solgte Leo lasset med bikinier stjeler lastebilen tilbake. Heldigvis har servitøren, som har fulgt etter dem, tatt vare på pengene til selgerne. Det ender med at Leo og damen blir sammen, mens Snorre reiser til Mikronesia.

Mottakelse
----------

Filmen fikk rimelig kritikk med 4 på terningen av både VG og Arbederbladet, men fikk 1 i Dagbladet.

Kilder
------

* 
*
**Gudrun Margreta Oxaal** (født 21. oktober 1875 i Støren, død 23. juli 1962 i Oslo) var en norsk maler, mest kjent for blomsterbilder, landskapsbilder og portretter.

Gudrun Oxaal var datter av ingeniør og distriktssjef ved *Støren-Aamodt Jernbaneanlæg* Johan Gotfred Dahl Oxaal (1836 - 1908) og hans hustru Sophie Lorenze Fearnley (1845 - 1899).

Gudrun Oxaal studerte en tid i Paris, og var elev ved Harriet Backers malerskole.
Hun hadde sin mest aktive periode frem til 1910, og hun var representert ved Høstutstillingen i årene 1899-1906

Stipender
---------

* Finnes legat 1899

Referanser
----------

1. 1 2   nkl.snl.no, besøkt 1. desember 2018[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 6fadfc6f-be58-43c6-8c75-b2bef813738f, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Social-Demokraten 1899.10.27*. Norge, Oslo. 1899.

Kilder
------

* «Gudrun Oxaal». Norsk kunstnerleksikon. Besøkt 21. november 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Gudrun Sophie Schiøtz**, (født Andresen 10. mai 1881 i Kristiania, død 1. januar 1969i Oslo) var en norsk sanger.

Familie
-------

Gudrun Sophie Schiøtz var datter av malermester Gulbrand Andresen (1852-1887) og Josephine Nathalie Syvertsen (1856-1936). Hun ble 19. januar 1910 gift med lektor Axel Balthazar Schiøtz (1882-1960).

Utdannelse
----------

Gudrun Sophie Schiøtz tok middelskoleeksamen ved Ragna Nielsens skole, før hun fullførte realartium ved Frogner skole i 1903. Høsten samme år ble hun medlem av *Studenternes blandede kor*, som ble ledet av Olaus Andreas Grøndahl. Frem til hun ble gift, var hun korets kasserer, sekretær og formann, i tillegg til at hun ved flere anledninger var korets solist.

Karriere
--------

Våren 1910 reiste hun som nygift til Berlin, hvor hun fortsatte sitt sangstudium. Sin offentlige debut som solist fikk hun i fødebyen Kristiania i 1914. 

I 1923 gjennomførte Schiøtz en studie- og konsertreise gjennom Tyskland, Østerrike, Italia og Frankrike. I Salzburg arrangerte hun en «norsk aften», og hun bisto ved noe tilsvarende i Roma. Sommeren 1924 sang hun romanser under en tilstelning på Frognerseteren for International Federation of University Women.

I 1925 var hun solist på en USA-turné med det for anledningen nyopprettede koret *Norske Studenters Amerikakor*, under ledelse av Betty Lagercrantz Sorknes. Turneen markerte 100-årsjubileet for nordmenns utvandring til Amerika.

Kilder
------

* *Kvinnelige studenter 1882-1932*. Oslo: Gyldendal. 1932. s. 201-202.
* *Studentene fra 1903*. Oslo. 1928. s. 345-346.

Referanser
----------

1. ↑  Schiøtz, Thomas (1992). *norske slekt Schiøtz 1769-1992*. [Oslo]: [T. Schiøtz].
2. ↑  Schiøtz, Thomas (1992). *norske slekt Schiøtz 1769-1992*. [Oslo]: [T. Schiøtz].

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Chosun Ilbo** (som betyr *koreanske nyheter*) er Sør-Koreas største dagsavis, med et daglig opplag på vel 2,2 millioner eksemplarer.

I tillegg til dagsavisa utgir avisas utgiverselskap flere andre aviser, så som ukeavisa *Jugan Chosun* månedsavisa *Wolgan San* og andre aviser og blader. Blant datterselskapene er *Digital Chosun*, *Wolgan Chosun* og *Edu-Chosun*. Chosun Ilbo og datterselskapene driver i fellesskap nettstedet *Chosun.com*, som foruten koreansk, publiserer egne versjoner på engelsk, kinesisk og japansk.

Nettstedet Chosun.com er det mest benyttede nyhetstettstedet i Sør-Korea. bedriftens navn er hentet fra koreansk historie, nærmere bestemt fra Kongedømmet Joseons' dager.

Historie
--------

Chosun Ilbo Establishment Union ble etablert i september 1919, mens selskapet Chosun Ilbo ble stiftet 5. mars 1920. Avisa var kritisk til og ofte i opposisjon til det pro-japanske styret under den japanske koloniseringen. Av denne grunn ble avisa stengt flere ganger av myndighetene.

Etter å ha utgitt sin 6923. utgave sommeren 1940 ble avisa stengt for godt, og kom ikke ut igjen før høsten 1945.

Kritikk
-------

Chosun Ilbo blir ofte kritisert for dets konservative holdninger, og støtte til landets største konservative parti GNP, og tilsvarende kritiske holdning mot de liberale presidentene Kim Dae-jung (1998–2003) og Roh Moo-hyun (2003–2008). Denne kritikken har Chosun Ilbo vært nødt til å dele med de to andre storavisene, JoongAng Ilbo og Dong-a Ilbo. Men Chosun Ilbo har alene blitt kritisert for sin ukritiske holdning til landets chaeboler.

Et resultat av kritikken er at det er etablert flere anti-Chosun Ilbo bevegelser.

Referanser
----------

1. ↑  The Asia-Pacific Perceptions Project Arkivert 6. august 2012 hos Wayback Machine..

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted (koreansk)
* Nettsted (japansk)
* Nettsted (engelsk)
* Nettsted (kinesisk)
* Chosun Ilbo kritikere (koreansk)

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
**Guds Venner** (tysk: **Gottesfreunde**) var en middelaldersk lekmannsbevegelse innen den tyske kristne mystikken. De startet opp mellom 1339 og 1343 i Basel, Sveits, og de var også aktive i Strasbourg og Köln, fordi deler av området på den tiden ble satt under pavelig interdikt. Bevegelsen spredde seg etter hvert nedover langs elven Rhinen til Nederland.

Navnet "Guds Venner" henspiller mest sannsynlig på et avsnitt fra evangeliet etter Johannes 15:15: *" Jeg kaller dere ikke lenger tjenere, for tjeneren vet ikke hva herren hans gjør. Jeg kaller dere venner, for jeg har gjort kjent for dere alt jeg har hørt av min Far."* Vennenes samfunn (Kvekerne) har også navnet sitt fra dette avsnittet.

Bevegelsen hadde kontakt med to medlemmer av Dominikanerordenen predikanten Johannes Tauler og forfatteren Henrik Suso.

Når Rulman Merswin ble leder for bevegelsen, begynte dens omdømme innen kirken å forringes. Etter Merswin's død, ble Nicholas av Basel leder. Han ble brent på bål i Wien i 1409 for heresi. Et annet fremstående medlem, Martin av Mainz ble også brent for heresi.

Det ser ut som bevegelsen forsvant på den tiden, men noen ser den som forløper for den protestantiske reformasjonen

Se også
-------

* Theologia Germanica

Eksterne lenker
---------------

* Entry on "Friends of God" i Catholic Encyclopedia
* History of the Friends of God
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Guds tjener** (latin: *Servus Dei*) er en ærestittel innen Den katolske kirke. Den gis av en biskop til en avdød person, hvis liv og arbeid blir undersøkt med sikte på å iverksette en helligkåringsprosess. Helligkåringsprosesser er under jurisdiksjon av Kongregasjonen for helligkåringer. 

Å bli tildelt tittelen «Guds tjener» er det første av fire steg i helligkåringsprosessen. Det neste er å bli erklært *ærverdig*, hvor heroiske dyder eller martyrdom blir anerkjent. 

Etter dette følger en eventuell saligkåring, som gir tittelen *den salige*, noe som forutsetter at det er anerkjent et mirakel ved forbønn til vedkommende. Det siste steget er helligkåring, hvor vedkommende får tittelen *hellig* eller *sankt*, forkortet **st.**.

Tittelen «Guds tjener» (latin: *Servus Dei*) må ikke forveksles med *Servus Servorum Dei* (Tjener av Guds tjenere), som er en av pavens mange titler.

Referanser
----------

1. ↑  «Pressing Sainthood for a Beloved Archbishop». (12. desember 2004) av Marek Fuchs. *The New York Times*, besøkt 14. juli 2012
2. ↑  CONGREGATION FOR THE CAUSES OF SAINTS: NEW PROCEDURES IN THE RITE OF BEATIFICATION
3. ↑  «John Paul II declared Venerable, moves one step closer to sainthood». *CNA*, besøkt 14. juli 2012
4. ↑  «Mercedarian Missionaries' founder to be beatified» Arkivert 8. mars 2012 hos Wayback Machine. 5. oktober 2006. *Saipan Tribune*, besøkt 14. juli 2012

| **Grader av helligkåring i Den katolske kirke** |
| --- |
|   Guds tjener   →   Ærverdig   →   Salig   →   Helgen   |
**Hanna Marit Jahr** (født 28. september 1939) er en norsk skoleleder, embetskvinne og politiker for Arbeiderpartiet. Hun har vært statssekretær i Kultur- og vitenskapsdepartementet, ekspedisjonssjef i Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet og utdanningsråd ved Norges delegasjon til Den europeiske union.

Karriere
--------

Jahr tok lærerskolen på Hamar og studerte norsk og historie grunnfag ved Universitetet i Oslo.

Hun har arbeidet som lærer, rektor og pedagogisk konsulent. Jahr har vært skolesjef i Rygge kommune og var fra 1985 til 1991 skoledirektør i Østfold. Fra 1988 til 1989 var Jahr statssekretær i Kultur- og vitenskapsdepartementet.

I 1991 begynte hun i Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet (KUF), der hun var avdelingsdirektør og ekspedisjonssjef. I 2002 ble hun utdanningsråd ved Norges delegasjon til Den europeiske union i Brussel. Hun hadde denne stillingen til 2006. Fra oktober 2009 til februar 2010 var Jahr igjen ved EU-delegasjonen, denne gang som vikarierende utdanningsråd. Hun har gjennom en årrekke vært styremedlem i Oslo Kvinnesaksforening, bl.a. som nestleder.

Jahr har også arbeidet med samiske skolespørsmål.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Hanna Marit Jahr: Samiske læreplaner sett fra departementet. Fortalt til Svein Lund», *Samisk skolehistorie 5*, Davvi Girji, 2011.
2. ↑  «Kulturdepartementet. Statssekretærer 1982-», regjeringen.no.
3. ↑  «På vei til Brussel», *Østlandets Blad*, 14. januar 2002.
4. ↑  «Utvikling på utdanningsområdet i EU», rapporter fra EU-delegasjonen, Europaportalen, 12. mars 2010.
5. ↑  Program OXLO Kvinnekonferansen

Eksterne lenker
---------------

* (no) Hanna Marit Jahr hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Gudrun Skjeggesdatter** (**Jarnskjeggsdatter** eller **Jernskjeggesdatter**, slutten av 900-tallet) gift med Olav Tryggvason.

Biografi
--------

Et par år før Thyra Haraldsdatter kom til landet og giftet seg med Olav Tryggvason, skal han ha vært gift med trønderhøvdingen Skjegge Asbjørnsons datter fra Ørlandet. Faren hennes hadde vært trøndernes talsmann mot kong Olavs kristning av landet, men da han døde hadde bøndene ingen fører lenger, og bøyde seg derfor for kongens trusler ved å anta kristendommen.

Ifølge avtalen mellom bøndene og kongen skulle blant annet sistnevnte gifte seg med bondehøvdingens datter, som et fredspant. Ifølge Snorre gik de i seng sammen da bryllupstiden kom. Men den første natten de lå sammen dro hun en kniv frem straks kongen hadde sovnet, for å stikke ham. Kongen våknet, tok kniven fra henne og fortalte sine menn hva som hadde hendt. Gudrun tok da klærne sine og alle de menn som hadde fulgt henne og fór sin vei. Siden kom hun aldri mere i seng med Olav.

Hvis dette medfører riktighet, er Gudrun Jernskjeggesdatter trolig den kvinne som har vært norsk dronning i kortest tid.

Forfatteren Asbjørn Lien har skrevet en historisk roman om Gudrun med tittelen: *Jernskjegges datter*.

Litteratur
----------

* Lande, Harald og Gran, Åse (1945) *Norges konger og dronninger i tusen år*, s. 166 – J.W. Cappelens forlag, Oslo (norsk).
* Nils Petter Thuesen (1991). *Norges dronninger gjennom tusen år*. Oslo: Tiden Norsk Forlag. s. 18–20. ISBN 82-10034-58-8.

Eksterne lenker
---------------

* Libris: Jernskjegges datter
**Lisa Segal** (født 18. mars 1924 i Oslo) er en norsk sirkusartist og ballettdanser.

Hun og familien var britiske statsborgere og hadde bodd i Norge i mange år da landet ble invadert i 1940. Segal ble arrestert 15. januar 1943 og deportert til Hamburg 16. februar 1943 med skipet «Lappland».

I Hamburg ble hun plassert i Hüttenfengselet sammen med moren og blant andre Kirsten Brunvoll. Mens de var der ble Hamburg bombet av allierte fly flere ganger. Hun ble flyttet mellom forskjellige konsentrasjonsleirer og endte til slutt i Vittel i Frankrike. I Vittel ble amerikanske og britiske borgere internert. Moren Frida Fanny Segal (født 1882) døde på sykehus der.

Lisa Segal ble utvekslet via Lisboa og kom til England i august 1944 hvor hun arbeidet for forsvarets overkommando og fikk norsk statsborgerskap.

Snublestein i fortauet ved Welhavens gate 10–14, Oslo, med navn på moren og søstrene.
Tre søstre døde i interneringsleirer, mens broren Leopold ble befridd fra en leir i Østerrike våren 1945, han døde i februar 1992 i Oslo. Søstrene Tonny (født 1918) og Miriam (født 1917) var norske statsborgere og ble deportert med Donau sammen med andre norske jøder. Tonny og Miriam ble drept i gasskammeret 1. desember 1942 straks etter ankomst til Auschwitz. Søsteren Sara (født 1920, gift Bjerke) gikk i dekning, men ble arrestert i januar 1943 og deportert (død 20. november 1943 i Nacht und Nebel-leir eller i Auschwitz).

Segal avga 15. mars 1947 forklaring for Oslo forhørsrett om opplevelsene under krigen.

Lisa Segal emigrerte fra Norge i 1955 og bosatte seg i New York, der hun hadde slektninger.

Referanser
----------

1. ↑  «Spørreskjema for jøder (scannet)». Arkivverket. udatert. Besøkt 3. september 2016.
2. ↑  Misund, Peder: *I klørne på Gestapo.* Møre forlag, 1986,.s 75.
3. ↑  *Norsk fangeleksikon: Grinifangene*. Oslo: Cappelen. 1946.
4. ↑  Brunvoll, Kirsten: *Veien til Auschwitz.* Oslo: Aschehoug, 1947.
5. 1 2  Mendelsohn, Oskar: Jødenes historie i Norge gjennom 300 år (bind 2, s.152). Universitetsforlaget, 1987.
6. ↑  Engan, Laget av:Øyvind; Byermoen, Tom; Engebretsen, Dan Kåre; Nilsen, Sondre; Rydne, Jon Harald; Brabr, Stian Eisenträger og Kristoffer; Nasjonalbiblioteket, Datagrunnlag:DIS Norge og. «Frida Segal». *VG Nett*. Besøkt 13. august 2021.
7. 1 2 3  Bruland, Bjarte: *Øyenvitner*. Lysaker: Dinamo forlag, 2012.
8. ↑
9. ↑  Engan, Laget av:Øyvind; Byermoen, Tom; Engebretsen, Dan Kåre; Nilsen, Sondre; Rydne, Jon Harald; Brabr, Stian Eisenträger og Kristoffer; Nasjonalbiblioteket, Datagrunnlag:DIS Norge og. «Tonny Segal». *VG Nett*. Besøkt 13. august 2021.
10. ↑  «Leopold Segal - Døde 1951 - 2014 - Digitalarkivet». *www.digitalarkivet.no* **(norsk)**. Besøkt 13. august 2021.
11. ↑  *Norske artister og cirkus*. Drøbak: Norsk cirkusforum. 2001. s. 13.

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret

 |
**Dualisme** (latin *dualis* = «todelt, av to slag») betegner teorier eller verdenssyn som går ut fra to uforenlige grunnbegreper eller prinsipper; for eksempel kropp og sjel, det gode og det onde. Det motsatte verdenssynet, at alt er ett, kalles monisme.

Begrepet *dualisme* brukes i mange ulike sammenhenger, flere av dem i filosofien. De viktigste er omtalt nedenfor.

Sinnsfilosofisk dualisme
------------------------

I sinnsfilosofien betegner dualisme en type svar på *kropp–sinn-problemet*. Felles for de dualistiske synspunktene er at kroppen og sjelen betraktes som to fundamentalt forskjellige substanser (eller prosesser) som eksisterer hver for seg. De dualistiske posisjonene kan videre inndeles i:

* parallellisme (kropp og sinn kan ikke påvirke hverandre),
* epifenomenalisme (bare kroppen kan påvirke sinnet, men ikke motsatt) og
* interaksjonisme (kropp og sinn kan gjensidig påvirke hverandre).

Den klassiske formuleringen av dualismen går tilbake til Descartes, som antok et skarpt skille mellom sjelen (*res cogitans*) og tingen (*res extensa*). Han mente at materien har en romlig utstrekning, mens sjelen består av en ikke-romlig, åndelig substans.

Ontologisk dualisme
-------------------

En annen filosofisk dualisme er det ontologiske skillet mellom typer og ting (allmennbegrep og individ, jf. universaliestriden).

Religiøs dualisme
-----------------

I teologien er dualisme en lære som tenker seg at verden er skapt og styres av to motstridende krefter. Det kan handle om en konflikt på liv og død, som i oldtidens persiske (iranske) religioner, eller konflikt mellom det gode og onde.

I Østens filosofi er taoismen et eksempel på en dualisme, som fortrinnsvis er av verdimessig (aksiologisk) og ikke værensmessig (ontologisk) art. I taoismen er verden oppdelt i like*verdige* momenter, som henholdsvis kan kategoriseres som yin og yang. Oppdelingen er imidlertid ikke reell, men skyldes kun vår utilstrekkelige erkjennelsesevne: Yin og yang er i virkeligheten uadskillelige deler ev en helhet, som i seg selv ligger utenfor språkets grenser.

Innen kristendommen brukes dualisme om dem som mener at verden styres i et samvirke mellom en god gud og en ond satan.

Juridisk dualisme
-----------------

Juridisk er dualisme det synspunktet at folkerettslige regler som staten er forpliktet til å følge, må tas opp i nasjonal lovgivning før det blir gjort til del av gjeldende rett.

Se også
-------

* Gnostisisme
* Manikeisme
* Katarer
* Mandeisme
* Zoroastrisme
* Zarathustra
* Cartesianisme

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Lisa Shaw** (19. juni 1976–21. mai 2021) var en britisk programleder og journalist som døde av blodpropp etter å ha fått første dose av Oxford–AstraZeneca COVID-19-vaksinen.

Hun startet sin radiokarriere i Newcastle Metro Radio, før hun i 2004 begynte å jobbe i regionradioen Century Radio/Real Radio North East/Heart North East. Fra 2016 og frem til sin død jobbet hun i BBC Radio Newcastle. I tillegg til å jobbe i radio jobbet hun også som konferansier og stemmeskuespiller, og hun skrev en spalte i regionavisen *The Sunday Sun*. I 2012 mottok hun Sony Gold award for beste frokostprogram i Storbritannia, for programmet *Gary and Lisa at Breakfast* hun ledet sammen med Gary Philipson på det som da var Real Radio.

Shaw var gift med Gareth Eve, og var mor til ett barn.

Referanser
----------

1. ↑   Twitter, tweet-ID 479520597261950977, besøkt 26. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Companies House, person-ID på Companies House R3Sv5FPoGgqXer6d6QNccTt5SZY, besøkt 26. august 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   twitter.com[Hentet fra Wikidata]
**Bratsk-reservoaret** (russisk: Бра́тское водохрани́лище – *Bratskoje vodokhranilisjtsje*) er et reservoar i elva Angara i Irkutsk oblast i Russland. Det har navn etter byen Bratsk, den største byen ved reservoaret. Det har et areal på 5 470 km² og et maksimum volum på 169,27 milliarder m³.

Denne jordfyllingsdammen til ***Bratsk vannkraftverk*** ble fullført i 1967. Den er 125 meter høy og 4 417 meter lang. Bajkal-Amur-jernbanen går langs toppen av demningen. Da det ble innviet var reservoaret verdens største kunstige innsjø. Produksjonskapasiteten i kraftverket er 4 500 MW.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *Store sovjetiske encyklopedia*: Братское водохранилище[*død lenke*]
2. ↑  George St. George: *Siberia: The New Frontier*, D. McKay Co, 1969. s. 147.

Eksterne lenker
---------------

* Beskrivelse og foto

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |

| * v
* d
* r
Demninger i Angara |
| --- |
| Irkutsk **·** Bratsk **·** Ust Ilimsk **·** Bogutsjansk | Russlands flagg |
**The Dubai Mall** er et kjøpesenter i Dubai i De forente arabiske emirater. Det er siden åpningen 4. november 2008 regnet som verdens største kjøpesenter. Kjøpesentret er nærmeste nabo til verdens høyeste skyskraper, Burj Khalifa. Dubai Mall er på 1,124 millioner kvadratmeter (hele bygningsmassen) og rommer ca. 1 400 butikker og et gigantisk lager. Prosjektet ble antatt å koste 4,4 milliarder kroner og inneholder blant annet et kinosenter og et av verdens største akvarier.

Men det er også planer om et enda større kjøpesenter ikke langt i fra Dubai Mall. Kjøpesentret Mall of Arabia planlegges bygget i Dubailand, som blir verdens største fornøyelsespark. Mall of Arabia er fortsatt i planleggingsfasen.

Verdens største godtebutikk, Candylicious (930 kvadratmeter) ligger på senteret.

Eksterne lenker
---------------

* (ar) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) The Dubai Mall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* Dubai Mall under bygging, 2007Dubai Mall under bygging, 2007
* Dubai Aquarium & Underwater ZooDubai Aquarium & Underwater Zoo
* Akvariumet på Dubai MallAkvariumet på Dubai Mall
**Mosambikøya** (portugisisk: *Ilha de Moçambique*) ligger på nordkysten i Nampulaprovinsen i Mosambik, i Mosambikkanalen. Øya har i dag ca. 14 000 innbyggere. Den er verdensarvområde på grunn sin historiske rolle som havn og handelsstasjon både i Indiahavet og på handelsruter mellom India og Europa. 

Øya er en enklave av godt bevart portugisisk kolonikultur
Mosambikøya ligger nær havnebyen Nacala
Øya er liten i utstrekning; ca. 3 km lang, og mellom 200 og 500 m bred. De fleste historiske bygningene ligger på øyas nordlige ende. Dagens øy-innbyggere bor i stråtekte hus i *Cidade de Macuti* (Stråbyen) sør på øya.

Historie
--------

Araberne hadde anlagt en større havn og skipsverft her lenge før Vasco da Gama anløp her i 1498. Portugiserne anla havn og marinebase her så tidlig som i 1507.

Kirken *Capela de Nossa Senhora de Baluarte*, som er bygget i 1522, regnes for å være den eldste europeiske bygningen på den sørlige halvkule. I 1558 begynte arbeidet med *St Sebastian-fortet* (*Fortaleza de São Sebastião*), og den portugisiske bosetningen her ble hovedstaden i Portugisisk Øst-Afrika (*África Oriental Portuguesa*). Øya ble også en betydelig misjonsstasjon. Fortet motsto nederlandske angrep i 1607 og 1608, og vedble å være en betydningsfull del av portugisernes handelsrute til India. Øya var utgangspunkt for handel med slaver, krydder og gull.

Etter at Suezkanalen åpnet i 1869 mistet øya sin strategiske betydning. I 1898 ble hovedstadsfunksjonene flyttet til byen Lourenço Marques (*i dag Maputo*) på fastlandet. Rundt 1950 overtok den nye havnen i Nacala det meste av den øvrige trafikken.

Siden 1960-tallet har øya vært forbundet med fastlandet med en 3 km lang bro.

Severdigheter
-------------

Øya har fått sin verdensarvstatus på grunn av den enhetlige og forholdsvis godt bevarte bygningsmassen fra 1500-tallet. Alle bygningene er oppført i samme stil og teknikk med de samme dekorelementene. I tillegg til kapellet og fortet inneholder øya flere historiske bygninger og severdigheter:

* *Slottet og kapellet São Paulo*, bygget i 1610, er nå museum
* I *Museet for hellig kunst*, som ligger i det tidligere sykehuset *Nådens hus*, finnes blant annet et krusifiks i makondestil
* *Santo Antonio-kirken*
* *Misericórdia-kirken*

Øya har også flere moskéer og et hinduistisk tempel.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ilha de Moçambique – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ilha de Moçambique *Bilder fra Ilha de Moçambique*
* unesco: *rehabilitation of the san sebastian fortress*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Duarte Manuel Pinto Coelho de Almeida Bello** (født 26. juli 1921 i Maputo i Mosambik, død 3. juli 1994 i Lisboa) var en portugisisk seiler som deltok i de olympiske leker 1948 i London, 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne, 1960 i Roma og 1964 i Tokyo.

Bello vant en olympisk sølvmedalje i seiling under Sommer-OL 1948 i London. Sammen med sin bror Duarte kom han på andreplass i swalow-klassen med båten «Symphony» bak den britiske båten «Swift» men mannskapet Stewart Morris og David Bond. Seilingene ble avviklet utenfor Torquay i perioden 3. til 12. august 1948.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1948 Storbritannias flagg London – Sølv i seiling, swallow Portugals flagg Portugal

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia utøver-ID 61286[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Duarte Bello – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Duarte Bello – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Personlig Videomarkedsføring** (PVM), på engelsk «Personalized Video Marketing», er en ny markedsføringsmetode, utformet som en kort videosnutt, på maks 1-2 minutter, som er *spesiallaget* kun for personen som mottar den. 

En slik video legges ofte på en egen landingsside, som mottakeren får tilgang til gjennom en unik link. Avsender måler trafikk på landingssiden, og vet dermed når mottaker har sett sin personlige film. 

Internasjonalt finnes det en rekke aktører som spesialiserer seg på PVM, dog bare med automatiserte grafikkelementer (slik som "hei [navn]"), ikke med dedikert skuespillere som snakker direkte til mottakeren. Skandinavia har per juni 2017 to aktører som har kompetanse innenfor PVM: Storm 121 og Pure Content.

PVM kan brukes på en rekke forskjellige måter, for eksempel ved at en skuespiller snakker rett inn i kameraet, og åpner sekvensen ved å si «hei, [fornavn på mottaker]». Filmen kan også inneha flere grafiske elementer som er individuelle for mottakeren. Eksempler er webside, appen til din bedrift, telefonnummer til mottaker, bilde fra Google Street View eller bilde fra LinkedIn-profil.

Hovedpoenget med PVM er at det er personlig og at det tilsynelatende ligger masse forarbeid bak henvendelsen. Produksjonsprisen pr video er relativt lav, og dermed kan man nå ut på personlig nivå til hundrevis- eller tusenvis på én gang. Man håndplukker hvilke bedrifter eller personer man ønsker å rette seg mot, og personlighetsnivået gjør at seerfrekvensen blir høy. Ofte ønsker man å sende slike filmer per e-post til mottakeren. Det gir ofte en høy åpningsrate og fungerer bra for å fremføre et salgsbudskap, og PVM er en effektiv metode for å oppnå dette.

PVM brukes hovedsakelig innen B2B-segementet.

Referanser
----------

1. ↑  «Vidyard». *vidyard.com*. Kitchener, ON, Canada: Vidyard. 2. januar 2016. Besøkt 2. januar 2016.
2. ↑  «Idomoo». *idomoo.com*. USA: Idomoo. 2. januar 2016. Besøkt 2. januar 2016.
3. ↑  «Sightly». *sightly.com*. San Diego, USA: sightly. 2. januar 2016. Besøkt 2. januar 2016.
4. ↑  «Skandinavias eneste PVM-leverandør». *www.storm121.com*. Oslo: Storm121. 4. mai 2020. Besøkt 4. mai 2020.
5. ↑  «purecontent.no | Content Marketing byrå Oslo». *www.purecontent.no*. Besøkt 29. august 2016.
6. ↑  «PVM med landingsside». *personligvideo.no*. Oslo/Bergen: Obivit. 2. januar 2016. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 2. januar 2016.
Sothøna smaker vondt som en beskyttelse mot å bli jaktet på; dette er ifølge indiansk mytologi en vernegave fra skaperguden.**Jorddykkeren** er en skikkelse fra indiansk mytologi som forekommer i svært mange utforminger og variasjoner hos ulike amerikanske urfolk og stammefolk i Canada og USA.

Utgangspunktet er at verden er dekket av vann, og at skaperguden, som noen kaller Manitou, ønsker å skape landjorden. Han trenger et utgangspunkt, eller råmateriale, og engasjerer en hjelper til å hente jord, eller mudder, fra havets bunn. Hjelperen kan være en and, en ravn, en sothøne, en lom, en ørn, en skilpadde eller en bisam; eller i noen tilfeller skaperguden selv, slik som i modocindianernes legende om Kumokums. I noen tilfeller får hjelperen en belønning av skaperguden: cheyenneindianerne fortalte at sothøna smakte mudder fordi hun hadde dykket etter mudder for skaperguden, og fått «uspiselighet» som beskyttende gave fra guden. Noen varianter forteller at dyret ofrer seg, og dør etter å ha hentet opp jorden; i andre varianter er det tre dyr som forsøker, og de to første dør før det tredje lykkes.

Den lille mengden jord som hentes opp fra havbunnen er ofte så lite som det rommes i et nebb; men det vokser raskt til å dekke jorden. I noen varianter er det vingeslag fra en ørn som bidrar til å forme jorden med fjell og daler.

Legenden om jorddykkeren finnes også hos ainofolket i Sibir, og det er mulig at de nordamerikanske indianerne har ført med seg legenden da de vandret inn i Nord-Amerika over Beringstredet for ca 16 000 år siden.

Flere varianter av legendene er gjengitt på norsk i samlingen *Jorden – vår mor*, 2002.

Referanser
----------

1. ↑  Tor Åge Bringsværd i innledning og kommentarer i antologien *Jorden – vår mor*, 2002
**Persontilpasset medisin**, eller **presisjonsmedisin**, er en betegnelse på et sett med diagnostiske metoder som i større grad enn tradisjonell medisin søker å finne behandling eller forebygging som er tilpasset den enkeltes (i hovedsak genetiske) egenskaper. Selv om medisinen alltid har hatt denne intensjonen og ofte er tilpasset spesielt den enkelte pasient også i dag, er det den enorme utviklingen av analyser av arvestoffet som virkelig har satt fart i denne utviklingen. Av denne grunn er det ofte storskala genetiske analyser man tenker på i sammenheng med persontilpasning av medisinen.

Norge
-----

I hovedsak vil persontilpasset medisin være aktuell med hensyn til arvelige sykdommer eller egenskaper som kan påvirke sykdomsutvikling og være viktige for behandlingsvalg, og ved kreftsykdom, der både arvelige egenskaper og de nye mutasjonene som er oppstått i kreftcellene kan være viktige for behandlingen. Persontilpasset medisin er under utredning i helsevesenet], på oppdrag fra Helsedepartementet.

Persontilpasset kreftmedisin er det ene nasjonalt prioriterte området innen kreftforskning, med det nyoppretta fagrådet Nasjonal kreftsatsing. Innen dette området er det også flere store forskningsprosjekter i gang, for å skape den kunnskapsbasen som er nødvendig for å ta metodene i bruk i helsetjenestene.

Referanser
----------

1. ↑  Helse Sør-Øst – Nasjonal utredning av persontilpasset medisin i helsetjenesten Arkivert 21. mai 2014 hos Wayback Machine. (publisert 27.09.2013, endret 30.04.2014)]

Eksterne lenker
---------------

* Nasjonal kreftsatsing Arkivert 21. mai 2014 hos Wayback Machine.
* Norsk KreftgenomikKonsortium

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Duane Chapman** (født 2. februar 1953) er en amerikansk dusørjeger og tidligere kausjonist. Han har hovedrollen i *Dog: The Bounty Hunter*, et reality-program som i USA sendes på A&E Network og på MAX i Norge. Chapman hevder han har tatt over 6 000 fanger i sin 27 år lange karriere.

Chapman er den eldste av fire barn. Han har to yngre søstre og en bror. Han hevder at han er av cherokee-avstamming på morssiden. Mens han var medlem av Devils Diciples, en fredløs motorsykkelklubb, fikk han kallenavnet "Dog" fra et annet gjengmedlem. I 1976 skulle Chapman og et annet gjengmedlem kjøpe marihuana i Texas, og Chapman satt i bilen, mens det andre gjengmedlemmet ble skutt og drept av en narkolanger. Chapman ble siktet for drapet og dømt til fem års fengsel. Han satt fengslet i mindre enn 2 år ved Texas State Penitentiary i Huntsville, Texas. Mens han satt fengslet, skilte Chapman seg fra sin første kone.

På grunn av sitt kriminelle rulleblad har ikke Chapman lov til å bære skytevåpen. Den 18. juni 2003 fikk Chapman internasjonal berømmelse etter å ha fanget Andrew Luster som hadde flyktet fra USA under rettssaken mot ham. Chapman fanget Luster i Puerto Vallarta, Mexico, hvor han hadde levd under falskt navn. Da myndighetene bekreftet Lusters identitet, ble han sendt til California for å ta imot dommen på 124 års fengsel. Chapman og hans kollegaer ble satt i meksikansk fengsel fordi dusørjakt var ulovlig i Mexico, og i utgangspunktet ble de nektet kausjon, men da media i USA fikk nyss om saken, ble de innvilget kausjon. Snart var de ute av fengsel mot kausjon, men de måtte fremdeles melde seg på politistasjonen med jevne mellomrom.

Dusørjegerne besluttet å stikke av fra landet, men den 14. september 2006 ble Chapman, sammen med sin sønn Leland Chapman og vennen Tim Chapman, arrestert av U.S. Marshals og fengslet i Honolulu på vegne av den meksikanske regjeringen som prøvde å få dem utlevert for straffeutmåling. Etter å ha tilbrakt en natt i fengselet i Honolulu dukket Chapman opp i en fullpakket rettssal i Honolulu med anklene lenket sammen. De tre mennene ble løslatt mot kausjon og de måtte gå med elektronisk fotlenke. Chapman har utgitt en bestselgende selvbiografi, *You Can Run, But You Can’t Hide* i 2007. Hans andre bok, *Where Mercy is Shown, Mercy is Given* ble publisert i 2010. Han var gift 5 ganger og har 12 barn.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Duane Chapman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Duane Chapman – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Duane Chapman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Duane Chapman hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Duane Chapman på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Duane Chapman på Facebook Rediger på Wikidata
* (en) *A&E's «Dog the Bounty Hunter»* – nettside
* (en) «Best In Show» – Hawaii Business Magazine
* (en) «Dog Inc.» – Hawaii Business Magazine

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Valg** |
| --- |
|  |
| **Grunnleggende** |
| Representativt demokrati
Valgkrets
Stemmerett  **·** Stemmeplikt
Tilbakekallingsvalg |
| **Valgordning** |
| Direkte valg
Indirekte valg  **·** Valgkollegium
Flertallsvalg
Personvalg
Forholdstallsvalg
Sainte-Laguës metode
Listevalg
Preferansevalg
Kumulasjon
Sperregrense
Utjevningsmandat
Overskuddsmandat |

Et **personvalg** er et valg hvor man velger en foretrukken person (og ikke fortrinnsvis partiliste) til en institusjon, for eksempel et lederverv eller som medlem av en forsamling.

Personvalg forbindes ofte med flertallsvalg i enmannskretser slik man har bl.a. i Storbritannia, USA, India og mange andre stater. Personvalg inngår normalt som en del av et representativt demokrati. Færøyene er et land som benytter personvalg i alle typer valg.

Preferansevalg er personvalg med flere kandidater, og listevalg med frie eller åpne lister regnes som personvalg.

Valgordninger i flerpartisystemer kan ha et *sterk* eller *svakt* innslag av personvalg. Norske stortingsvalg har et svakt innslag av personvalg ettersom endringer er frivillig og et flertall av velgerne må endre kandidatrekkefølgen for at endringen skal føre til et reelt personvalg.

I andre land kan antallet personer som kan flyttes være begrenset, man kan ha sperregrense (som ved norske fylkestingsvalg), eller ha kvotesystemer som påvirker personvalget.

Et sterkt innslag av personvalg betyr i teorien at én enkelt stemme til en kandidat kan flytte denne kandidaten til toppen (eller bunnen) av lista. Med sterkt innslag av personvalg har velgerne makt til å endre rekkefølgen som de vil. Norske kommunevalg har et sterkt innslag av personvalg, og dersom ingen på lista er forhåndskumulert får man et helt fritt personvalg.

Referanser
----------

1. ↑  Johannes Bergh, Dag Arne Christensen, Bjarte Folkestad, Rune Karlsen 
og Jo Saglie: *Personvalg ved stortingsvalg. Konsekvenser av en endring av personvalgreglene ved stortingsvalg*, Institutt for samfunnsforskning. Rapport 2014:08.
2. ↑  Velgerne skal få større påvirkning på personvalg til Stortinget
3. ↑  Valgloven §7-2
**Fred Lange-Nielsen** (født 28. september 1919, død 28. desember 1989) var en norsk lege og jazzmusiker (bass, vokalist), kjent i det tidlige Oslo-miljøet og fra flere innspillinger.

Han spilte i String Swing (1937–41), kvartetten Hot Dogs, i Rowland Greenbergs orkester (1941), i Oslo Swingklubbs orkester, i studiogruppen Syv Muntre, samt med Cecil Aagaards «Swingsters» og kvintetten Sy-We-La (1950–53).

Som lege virket han i Tønsberg, og ble med Anton Jervell kjent for å ha oppdaget «Jervell og Lange-Nielsens Syndrom» (JLNS) i 1953.

Spesiallege Ullevål sykehus 9. avdeling fra 1965 til 1989 i fagområdet allergologi. Spesialist i indremedisin og lungesykdommer. Flere publikasjoner innen allergologi, astma og psykosomatikk.

Referanser
----------

1. ↑   Sigarett Stomp – Jazz i Norge 1940–1950, side(r) 274[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jervell A, Lange-Nielsen F. *Congenital deaf-mutism, functional heart disease with prolongation of the Q-T interval and sudden death*. American Heart Journal, 1957; 54: 59 – 68.
Se også «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. juni 2006. Besøkt 29. januar 2007. .
3. ↑  *Norges leger, 1996*. Oslo: Den Norske lægeforening. 1996. ISBN 9788290921465. OCLC 44637160.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** MusicBrainz
 |
Jan Braathu (født 23. juni 1954) er en norsk diplomat og ambassadør. 

Braathu begynte i den norske utenrikstjenesten i 1985. Hans første utstasjonering var som første ambassadesekretær ved Norges ambassader i Kuwait og Saudi Arabia 1990-1993. I perioden 1993-1996 var han første ambassadesekretær ved Norges ambassade i London. Han var underdirektør i Utenriksdepartementet 1996-2000 og avdelingsdirektør 2000-2006. 

I 2006 ble han utnevnt til ambassadør i Sarajevo og i 2011 til ambassadør i Kosovo og ble i 2012 sideakkreditert til Albania. I tiden 2016-2020 var han leder for sendelaget til Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE) i Kosovo med sete i Priština. I 2016 var OSSEs sendelag i Pristina det nest-største av organisasjonens sendelag etter OSSE-sendelaget i Ukraina.

Fra 2021 er leder for OSSEs sendelag til Serbia, med sete i Beograd. Braathu ble dermed den andre nordmannen som leder dette sendelaget. Han etterfulgte italieneren Andrea Orizio, som ledet sendelaget i Serbia fra 2016 til 2020.

Bakgrunn og utdannelse
----------------------

Braathu kommer fra Tomter i Hobøl kommune. Han er cand.polit. (statsvitenskap) fra Universitetet i Oslo.

Ordener og utmerkelser
----------------------

Braathu ble i 2007 utnevnt til ridder 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden og i 2012 til kommandør.

Referanser
----------

1. 1 2  «Ambassador Jan Braathu». *UNMIK* **(engelsk)**. 5. oktober 2016. Besøkt 15. desember 2020. «Ambassador Jan Braathu of Norway is the Head of the OSCE Mission in Kosovo since 1 October 2016. Before taking up this post, he was Ambassador to Bosnia and Herzegovina (2006-2011), and to Kosovo and Albania (2011-2016). A Norwegian diplomat since 1985, Ambassador Braathu has extensive experience and knowledge of the Western Balkans. He holds a PhD degree in Political Science from the University of Oslo»
2. ↑  «Ambassador Jan Braathu». *www.osce.org* **(engelsk)**. Besøkt 7. januar 2021.
3. ↑  Offisielt frå statsrådet 15. april 2011, regjeringen.no.
4. ↑  Offisielt frå statsrådet 30. mars 2012, regjeringen.no.
5. ↑  «Norwegian diplomat to head OSCE Mission in Kosovo - - on B92.net». Besøkt 30. august 2016.
6. ↑  «OSCE Mission in Kosovo | OSCE». *www.osce.org*. Besøkt 30. august 2016.
7. ↑  «Norway MFA». *Twitter*. Utenriksdepartementet. 15. desember 2020. Besøkt 15. desember 2020.
8. 1 2  «Head of the OSCE Mission to Serbia». *www.osce.org* **(engelsk)**. Besøkt 15. desember 2020.
9. ↑  Jan Braathu - Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Frederick «Fred» Henry Morgan** (født 30. juni 1893, død 29. august 1980) var en sørafrikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker, 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.

Morgan vant en olympisk bronsemedalje i skyting under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det sørafrikanske laget som kom på andreplass i lagskytingen liggende 600 meter armégevær bak USA. De andre på laget var Robert Bodley, Ferdinand Buchanan, George Harvey og David Smith. Alle tre lagene, USA, Sør-Afrika og Sverige, skjøt 279 poeng, og det måtte to omskytinger til for å kunne fordele medaljene. Morgan skjøt 59 poeng som var det beste resultatet på det sørafrikanske laget.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse Bronse i skyting, 600 meter armegevær liggende, lagskyting Sør-Afrika

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fred Morgan – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Fred Morgan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Fred Morgan – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |