recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Assimil** er et fransk selskap, startet i 1929 av Alphonse Chérel. Selskapet produserer og publiserer språkkurs, og begynte med boken *Anglais sans peine*, (*Engelsk uten problemer*). Siden da har selskapet utvidet til et stort antall fremmedspråk, og publiserer stadig nye kurs.

Deres metode for å lære fremmedspråk baserer seg på lytting til innspillinger av tekster og dialoger, sammen med en bok med den samme teksten både på det språket man lærer, og på det språket boken er skrevet. Formålet med dette er å lære språkets oppbygning gjennom hele setninger i en naturlig kontekst, og ikke gjennom å pugge ord eller grammatikktabeller, noe som regelmessig blir understreket i kursenes forløp. Hvert kurs er også delt opp i to hovedfaser: den passive og den aktive fase. Gjennom den passive fasen, blir det lagt vekt på tekst- og taleforståelse, og man skal selv ikke produsere hverken tekst eller tale, annet enn å gjenta det som blir sagt/skrevet. Når man når den aktive fasen, etter cirka halvdelen av kurset, blir man gjennom hver leksjons oppgave bedt om å oversette, og konstruere setninger av økende kompleksitet. På denne måten lærer man språket gjennom «assimilering», som er ordet selskapet har tatt sitt navn fra.

De fleste bøkene inneholder rundt 100 leksjoner.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Assimil – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Presentasjon av serien, ved polyglott Alexander Arguelles

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** MusicBrainz
 |
**Assisted Global Positioning System** (**A-GPS, Assisted GPS**) er en GPS-teknologi som forener et GPS-system (f.eks. amerikanske NAVSTAR GPS) med et hjelpenett (GSM-nettet). Dermed kan GPS-systemer inkluderes i mindre enheter, da mindre regnekraft er nødvendig.

Bruk i GSM-nettet
-----------------

Ved hjelp av GSM-nettet, kan man finne ut av omtrent hvor enhver mobiltelefon befinner seg ved hjelp av å se hvilken basestasjon den sender og mottar signaler fra. Dette kan gi en god pekepinn på hvor telefonen befinner seg, men er langt fra nøyaktig nok til å tilfredsstille dagens krav. Derfor har det blitt mer og mer aktuelt å innføre GPS-teknologien også i mobiltelefoner. Utviklingen har blitt ledet av U. S Federal Communications Commission, og det primære formålet med utviklingen er å tilby nødtelefon-sentralene en mulighet til å se en mobiltelefons nøyaktige posisjon når de mottar en samtale.

Forskjeller fra vanlig GPS
--------------------------

Forskjellen mellom vanlig GPS og Assisted GPS (A-GPS), er at i enheter som bruker sistnevnte teknologi overlates mye av prosesseringsarbeidet til sentrale hjelpeservere, slik at posisjoneringen kan skje kjappere og mer nøyaktig []. Disse hjelpeserverne har i tillegg kontakt med et referansenettverk, som ytterligere forbedrer posisjoneringsresultatene. Grunnen til at prosesseringen skjer kjappere og mer nøyaktig på hjelpeserverne enn på de som oftest håndholdte GPS-enhetene, er at disse serverne har en datakraft som er mye større enn kraften i konvensjonelle GPS-enheter. Teknologien kan ved bruk av hjelpeservere da lages så liten og nett at den kan inkluderes i mobiltelefoner og lignende små enheter.

Andre muligheter
----------------

I tillegg til å være «livsviktig» for nødtelefonsentraler, åpner denne nye teknologien for nye muligheter på mobiltelefonene. Ved å laste kartdatabaser inn i mobiltelefonen kan man til enhver tid finne nøyaktig posisjon oppgitt på et kart på skjermen – mobiltelefonen vil da virke omtrent som en vanlig GPS-enhet.

Se også
-------

* Liste over apparater med Assisted GPS
* GPS
* GSM

| * v
* d
* r
Satellittbaserte navigasjonssystemer |
| --- |
| Historiske: | 
* USAs flagg Timation
* USAs flagg Transit
* Sovjetunionens flagg Tsiklon

 |
| Operative: | 
* Folkerepublikken Kinas flagg Beidou
* Frankrikes flagg DORIS
* Russlands flagg GLONASS
* USAs flagg GPS

 |
| Under utvikling | 
* Kinas flagg BDS
* Europas flagg Galileo
* Indias flagg IRNSS
* Japans flagg QZSS

 |
| 
* GPS-hjelpesystemer: DGPS
* EGNOS
* WAAS
* MSAS
* LAAS
* AGPS

 |
Ivittuut kommune
**Ivittuut** (tidligere **Ivigtût**) er ei bygd i Ivittuut kommune, som ligger sydvest på Grønland. Den er i dag ikke bebodd. 

Bygda ble opprettet som en gruveby i 1806, da det ble påvist kryolitt her. Gruvevirksomheten startet opp i 1865. Mineralforekomstene var uttømt i 1987, og med dette forsvant mye av livsgrunnlaget for bygda. I dag er bygda fraflyttet, dermed er marinebasen i Kangilinnguit (Grønnedal) det eneste bebodde tettstedet i kommunen. Kommunen eksisterer kun *de jure*, og kan bli lagt innunder Narsaq kommune i framtiden. 

Kangilinnguit er det danske hovedkvarteret for marinen på Grønland. Basen ble satt opp for å beskytte de viktige kryolittgruvene i Ivittuut. 

Ivittuut innehar rekorden for den høyeste temperaturen som er målt på Grønland, med 30,1°C. Den laveste temperaturen som er målt[*hvor?*] er -28,9°C.

Referanser
----------

1. ↑  «Extreme temperature records». meteorologyclimate.com. Arkivert fra originalen 8. oktober 2007. Besøkt 29.09.2007.

Eksterne lenker
---------------

* www.arsukfjorden.gl Offisiell hjemmeside.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Dirdal** begynner i enden av Høgsfjorden og strekker seg oppover mot Gilja og videre mot Byrkjedal. Navnet Dirdal tror man kommer fra et gammelnorsk navn «Digrdal» eller stor dal. Fjellsidene er delvis bratte og høye og strekker seg på sørvestsiden opp mot Vådlandsknuten (811 moh.). Dirdal og bygdene innenfor utgjør den indre del av Gjesdal kommune og var tidligere en del av Forsand kommune.

Næringsliv
----------

Fra eldre tider er det drevet tradisjonelt jordbruk, men det er også vokst frem industri og andre foretak. Nede ved sjøen ligger Norsk Stein Dirdal med steinknuseverk og utskipningshavn med sjødybde som muliggjør lasting og lossing av større båter. Ved sjøen ligger også Ewos Innovation som driver med forskning på fiskefor. 

På Gilja, seks kilometer lenger opp i dalen, ligger Gilje Tre, en av Norges største vindusfabrikker, lysstøperiet til Byrkjedalstunet og dalførets eneste dagligvarebutikk. I dalføret ligger flere småkraftverk.

Samferdsel
----------

Fylkesvei 45 tar av fra E39 litt sør for Ålgård og går gjennom Oltedal til Dirdal. Fra Gilja går det en vei gjennom en fire kilometer lang tunnel til Frafjord. 4 km lenger opp, gjennom Giljajuvet, ligger Byrkjedal, hvor veien deler seg og går til Vikeså ved E39 over Gloppedal. En annen vei går over til Maudal, mens fylkesvei 45 fortsetter opp Hunnedalen og over til Sirdal og Setesdal.

Kultur
------

Kirken i Dirdal ligger ca. 1 kilometer fra sjøen. Like ved kirken ligger også Dirdal bedehus. Det er også bedehus på Gilja. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Kart over Ålesund by fra oppslagsverket *Illustreret Norsk Konversationsleksikon I*, Aschehoug, Kristiania 1907, p. 12. Dette kartet er fra en periode da gatenavnet ble skrevet "Øvregade" (Øvregate) i stedet for "Øwregade" (Øwregate).
**Peder Jalles Øwre** (født 16. oktober 1788, død i 1851) var apoteker i Ålesund. Han var ordfører i Ålesund i 1840.

Fra 1818 til sin død i 1851 drev han Svaneapoteket i Ålesund, som hans etterkommere overtok og drev videre i flere generasjoner. Svaneapoteket er i dag er omgjort til Jugendstilsenteret. Øwregaten i Ålesund er oppkalt etter apotekerfamilien Øwre.

Familie
-------

Han var gift med Karen Spliid Møller (1800–1880), og svigerfar til Christian Johnsen (1828–1893).

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Grytten, Harald (1982). *Byvandring : gater og steder i det gamle og nye Ålesund. 3*. Nordvest informasjon. ISBN 8290330146.
2. 1 2  Bugge, Kristian (1923). *Aalesunds historie. 1*. no: Sundmørsposten's Bok- & Akcidenstrykkeri.
3. ↑  Mette Bonne Johnsen (2022). «Klippfisk og kjærlighet». *www.nb.no*. Påtrykk forlag. Besøkt 27. november 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Associated Board of the Royal Schools of Music** (ofte forkortet **ABRSM**) er et London-basert institutt for musikkeksamener og -evalueringer. Instituttet har avdelinger og partnere i mer enn 90 land og vurderer årlig over 600 000 musikere i åtte prestasjonsnivå.

Historie
--------

Instituttet ble grunnlagt i 1889 av Sir George Grove (fra Royal College of Music) og Sir Alexander MacKenzie (fra Royal Academy of Music) og het opprinnelig kun «Associated Board». Formålet var å sette istand en vurderingsinstitusjon for musikere uavhengig av finansielle interesser.

Ved de første evalueringene ble 1141 kandidater fra 46 områder i Storbritannia vurdert i to klasser: «Junior» og «Senior». Derefter ble vurderingskategoriene tilpasset erfaringenen og behovene til kandidatene. I 1933 fikk man et «ytelsesklassesystem» som fortsatt er i bruk.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Innførings-PDF (1,07 MB) [PDF]
* PDF om musikkeksamen (184 kB) [PDF]
* PDF om prøver (157 kB) [PDF]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Association Internationale Africaine** (AIA) var en organisasjon som ble opprettet av kong Leopold II av Belgia i 1876 med det formål å utforske landskapet og befolkningen i Sentral-Afrika.

Organisasjonens offisielle mål var humanitære aksjoner, men det uttalte målet med gruppen var å studere det stort sett uutforskede Afrika og «sivilisere» de innfødte. Foreningen var ment å være en felles innsats mellom flere europeiske land til der hver enkelt nasjon skulle sette ned sin egen nasjonale komite til leting i teorien skulle dele informasjon de fant med resten av organisasjonen, derav deres samarbeid. Men nasjonale økonomiske interesser tok raskt for gruppens angivelig filantropiske idealer. Hver enkelt av landens komiteer organiserte forskjellige ekspedisjoner inn i de afrikanske landene og det var svært lite deling av informasjon noe som resulterte i at hver nasjon hevdet at enkelte deler av Afrika for seg selv. 

Det var mange europeiske land som ville ha en del av den afrikanske kaken og erverve et fotfeste i Afrika. Frankrike okkuperte Tunisia og Kongo i 1881 og Guinea i 1884. I 1882 okkuperte Storbritannia deler av det ottomanske Egypt som i sin tur hersket over Sudan og deler av Somalia. I 1870 og 1882 tok Italia besittelse av de største delene av Eritrea, mens Tyskland erklærte Togo, Kamerun og Sørvest-Afrika for å være under deres beskyttelse i 1884. 

Det store antallet konkurrerende interesser forårsaket at foreningen ble oppløst og smuldret bort etter hvert som medlemslandene bare ville tjene deres nasjonale interesser. Forbundets endelige brudd kom på en konferanse Berlin i 1884-1885.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Elow Johannes Kihlgren** (født 13. februar 1887 i Grundsunda i Ångermanland i Västernorrlands län i Sverige, død 16. januar 1974 i Genova i Italia) var en svensk forretningsmann og generalkonsul.

Biografi
--------

Elow Kihlgren var sønn av sokneprest Nils Johan Kihlgren (Svenska Kyrkan) og vokste opp delvis i Ytterhogdal i Herjedalen. Han studerte ved handelsskoler i Sverige og Storbritannia, hvoretter han møtte sin fremtidige kone, grossererdatteren Sigrid Sylvander (1894–1967), under en stipendreise i europeiske land, i Marseille. De slo seg ned i Genova i Italia, hvor han representerte sin svigerfar Adolf Sylvanders selskap og andre svenske selskaper. Han ble utnevnt til svensk generalkonsul i Genova i 1930.

Under andre verdenskrig hjalp Kihlgren belgieren Max Stempel med kone og barn. De hadde flyktet til Italia med konas foreldre og søsken ved navn Engelman. Familiene var av jødisk avstamning. Imidlertid okkuperte tyskerne i 1943 Nord-Italia, og familiene ble av katolske prester med bånd til DELASEM satt i forbindelse til Kihlgren i Genova. Han fikk ordnet med en leilighet hvor de ble holdt skjult. Generalkonsulen forsynte dem med mat. Fru Stempel og de to små barna ble deretter tatt hånd om i den finske konsulens villa utenfor byen. 

I 1944 ble han avhørt av Gestapo, mistenkt for å ha hjulpet allierte piloter, og ble også avhørt om hvor Max Stempel befant seg. Deretter sørget han for at familiene Stempel og Engelman ble smuglet over grensen til Sveits, i tillegg til de små Stempel-barna, som ble plassert på et skjermet overnattingssted i Genova for en ti-måneders periode, hvoretter de også kunne tas med over til Sveits. 

Gestapo utviste Kihlgren fra Italia i september 1944, men han kom tilbake etter slutten av andre verdenskrig og var svensk generalkonsul frem til 1956.

Referanser
----------

1. ↑   The Righteous Among the Nations Database[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  A. L. Bygdén, Hernösands stifts herdaminne IV, s. 317
3. ↑

Litteratur
----------

* Mordecai Paldiel: *Diplomat heroes of the Holocaust*, Ktav Pub Inc, Jersey City, NJ (30. januar 2007), ISBN 978-0881259094
* Enrica Basevi: *Il console svedese rischiò la vita per salvare una famiglia di ebrei*, Triangolo Rosso, Nuova Serie - anno XXI, N.3 giugno-luglio 2002, s. 20–21

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
***På kanten av loven***, (originaltittel: *The Spoilers*) er en amerikansk westernfilm fra 1942 regissert av Ray Enright og med Marlene Dietrich og John Wayne i hovedrollene.

Filmens manus ble tilrettelagt av Lawrence Hazard etter romanen *The Spoilers* av Rex Beach. Historien hadde blitt filmatisert tre ganger før, først som stumfilmer i 1914 og 1923, hvorav sistnevnte hadde den norske skuespillerinnen Anna Q. Nilsson i hovedrollen, og i tillegg som lydfilm i 1930 hvor Gary Cooper spilte rollen til John Wayne

Handling
--------

Nome, Alaska i år 1900: Flapjack og Banty kommer til området for å undersøke en mulig gull-gruve. Saloon-eier Cherry Malotte er klar over omfattende korrupsjon som skjer i området, inkludert at Bennett og Clark er ute etter å stjele fra Flapjack og Banty. En ny kommisjonær, Alexander McNamara og dommer Stillman skal forsøke å opprettholde lov og orden, men er ofte korrupte selv. Så de ser som regel gjennom fingrene på hva skurker finner på.

Cherrys tidligere kjæreste, Roy Glennister, kommer tilbake fra en reise i Europa. Han tiltrekkes av dommer Stillmans niese Helen Chester. Roy begynner å tilbringe mer tid sammen med McNamara, og ødelegger forholdet til sin tidligere mangeårige partner, Al Dextry. Roy innser etter hvert at han ble lurt, samtidig som McNamara og Stillman forbereder seg på å stjele minst 250 000 dollar. Helen er nå forelsket i Roy, og Roy ber om Dextrys tilgivelse og overtaler ham til å plyndre en bank for å ta tilbake formuen hans. Bronco Kid dreper US Marshal, men Roy får skylden. Han blir arrestert, og det oppstår et komplott for å drepe ham. Men Cherry kommer ham til unnsetning, og forsøker å få Roy ut av fengsel.

Medvirkende
-----------

* Marlene Dietrich - Cherry Malotte
* Randolph Scott - Alexander McNamara
* John Wayne - Roy Glennister
* Margaret Lindsay - Helen Chester
* Harry Carey - Al Dextry
* Richard Barthelmess - Bronco Kid Farrow

Referanser
----------

1. ↑  «filmfront.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *På kanten av loven* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *På kanten av loven* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *På kanten av loven* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *På kanten av loven* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *På kanten av loven* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *På kanten av loven* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *På kanten av loven* på filmportal.de Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Ivica «Ivo» Kurtini** (født 23. juni 1922, død september 1990) var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Kurtini vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Ungarn. Jugoslavias resultat i finalerunden: 2-2 mot Ungarn, og 4-2 over USA og 3-1 over Italia. Ungarn og Jugoslavia fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på bedre målforskjell, 13-4 mot Jugoslavias 9-5. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Kurtini spilte alle ni kampene i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Sølv Sølv i vannpolo, Jugoslavias flagg Jugoslavia

Referanser
----------

1. 1 2   Croatian Biographical Lexicon, oppført som Ivan Kurtini, Hrvatski biografski leksikon ID 11509[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ivo Kurtini – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Ivo Kurtini – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Ivo Kurtini – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ivo Kurtini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (hr) Ivo Kurtini – Kroatias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Elsa Eikaas** (født 11. januar 1937 i Sanddal i Jølster) er en norsk tekstilkunstner.

Livsløp
-------

Foreldrene var Engel (f. Sandal) og Kristian Eikås. I 1949 flyttet familien til Vassenden der faren bygde opp og var rektor på Jølster Heimeyrkeskule. I 1954 flyttet Elsa Eikaas til Florø for å jobbe ved Bjercks konfeksjonsfabrikk. I 1957 giftet Elsa Eikaas seg med Oluf Bjerck. De fikk tre barn, May-Elin Eikås Bjerk (1958), Stig og Dag Kristian (1961). I 1970 kjøpte Eikaas Jølstratunet på Vassenden. I 1978 ble hun skilt og flyttet tilbake til Jølster en periode. Fra slutten av 1980-tallet og på store deler av 1990-tallet bodde hun i Bergen. I 1999 flyttet Eikaas tilbake til Jølster for godt og kjøpte familiegården Fluge.

Virke
-----

I sitt mangeårige virke har Elsa Eikaas arbeidet med vev og kirketekstiler. Siden 1970–tallet har hun levert en rekke monumentale, tekstile utsmykkinger til offentlige bygg. Mange av verkene hennes er knyttet til sakrale rom slik som kirker, kapell ved sykehus og sykehjem, menighetshus og vielsesrom i tingretten. Fra 2000 til 2006 sto kirketekstilene, i samarbeid med Myklebust Kunst & Handverk, i sentrum.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Elsa\_Eikås\_Bjerck[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Ingrid Norum, "Elsa Eikaas utsmykking og kyrkjetekstilar", *Myndir* nr. 2, Sogn og Fjordane Kunstmuseum, 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
Sfax, utsikt over Place de la Republique mot rådhuset. Mai 2005.
**Sfax** (arabisk: **صفاقس**, *Safāqis*, er en by i Tunisia, 270 km sør for Tunis. Byen, som ble grunnlagt i 849 på ruinene av **Taparura** og **Thaenae**, er en havneby i Gabèsbukta i Middelhavet. Byen har 340 000 innbyggere (2005), og er et industrielt senter for bearbeiding av fosfater. Byen blir ofte omtalt som Tunisias andre by, siden bare Tunis har flere innbyggere.

Mot slutten av 900-tallet hadde Sfax blitt en uavhengig bystat. Byen ble erobret av Roger av Sicilia i 1148, og ble frigjort av lokale styrker i 1156. På 1500-tallet var byen igjen okkupert av europeere en kort periode, denne gang av spanjoler. Sent på 1800-tallet ble Sfax og resten av Tunisia erobret av Frankrike og innlemmet i det franske imperiet. Under andre verdenskrig brukte aksemaktene byen som en viktig base, til de ble slått av britiske styrker. Etter krigen kom Tunisia tilbake på franske hender, inntil landet kunne feire sin uavhengighet i 1956.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sfax – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Robert LeRoy Cochran** (født 28. januar 1886, død 23. februar 1963) var en demokratisk politiker som ble guvernør i Nebraska den 3. januar 1935.

Han tjenestegjorde som soldat under første verdenskrig, deretter konkurrerte han mot den republikanske guvernørkandidaten Dwight Griswold om å bli guvernøren i Nebraska. Cochran vant med 50,8% mot 47,7% og ble innsatt i 1935. I 1940 prøvde han forgjeves å bli senator for Nebraska men han tapte for Hugh Butler med 57% mot 41,5%.

Han tjenestegjorde som oberst i den amerikanske hæren under andre verdenskrig. Han var frimurer og var medlem av Masonic Tempelridderne.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 7267614, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Robert Leroy Cochran, SNAC Ark-ID w6k67wjr, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
*Se også hilsningsuttrykket «salaam»*
***Salam*** er et norsk studenttidsskrift utgitt av Muslimsk studentsamfunn siden 2004. Tidsskriftet lages på frivillig basis av studenter ved Universitetet i Oslo og høyskoler i Oslo-området og gis ut to ganger i året. *Salam* er en relansering av bladet *Tankevekkende* som ble utgitt av Muslimsk studentsamfunn siden høsten 1996.

Et av målene med *Salam* er å engasjere studenter og medlemmer i foreningen til å skrive om de temaer som er interessante for dem. Enkeltpersoner kan selv velge det de vil skrive, men redaksjonen kommer også med forslag. Bladet tar opp temaer som omhandler islam og innvandrerkultur med spesiell fokus på innvandrernes situasjon i Norge. Målet er å skape forståelse og toleranse mellom to kulturer ved å lære dem mer om hverandre. 

Målgruppen er primært studenter – muslimer så vel som ikke-muslimer og generelt alle andre. Gruppen oppfordrer leserne til å sende inn bidrag, og fungerer slik som en arena hvor studentene og vanlige folk kan ytre seg. Bladets innhold er dermed en kombinasjon av innsendte bidrag og redaksjonens eget arbeid.

Studentpublikasjonen er allsidig og inneholder alt fra faktaartikler, aktuelle temaer og intervjuer, til tekster av mer humoristisk preg.

Referanser
----------

1. ↑  Tahir R. Ahmed. «Muslimsk Studentsamfunn - fra idé til virkelighet Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.» i *Salam* nr. 3 (2005)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Seymour Roger Cray** (født 28. september 1925, død 5. oktober 1996) var en amerikansk elektroingeniør og pioner innenfor anvendelse av transistorer i datamaskiner og siden utvikler av supercomputere til bruk i næringslivet og ved læresteder.

Cray Research
-------------

Cray var et geni innen datamaskinteknologi. Han hadde vært ansatt hos Control Data Corporation, HP og IBM, men mente selv at han skulle prøve seg innenfor superdatamaskiner. Han stiftet Cray Research. Allerede i tidsrommet 1976 -1982 lagde han Cray-1/Cray-1A med en klokkefrekvens på hele 80MHz. Den gang var dette svært imponerende.

Cray døde i en bilulykke i 1996.

Tekniske sitater
----------------

Cray blir ofte sitert for to viktige aspekter i hans designfilosofi: Fjerne varme og sikre at alle signaler som det er meningen skal komme til et sted samtidig faktisk kommer dit samtidig.

Når Cray ble spurt om hva slags CAD-verktøy han brukte til Cray-1, sa Cray at han likte #3 blyanter og rutepapir. Cray anbefalte å bruke baksiden av papiret, så linjene ikke ble så dominerende. Når han fikk høre at Apple Computer hadde kjøpt en Cray som skulle hjelpe dem med å designe den neste Apple Macintosh, svarte Cray at han hadde kjøpt en Macintosh for å designe den neste Cray.

Referanser
----------

1. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Seymour Roger Cray, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id cray-seymour-roger[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Customer presentation by Seymour Cray, c1979
3. ↑  Ifølge Jim\_Gray (sitert av C. Gordon Bell i "Seymour Cray Perspective")

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
«Salamander» har flere betydninger.
«Salamander»  Tegning: Audun Gjerdi, 2014 
**Salamander** som metafor ble introdusert av Jens Bjørneboe i romanen *Jonas* (1955). Begrepet henter Bjørneboe fra Karel Čapeks *Salamanderkrigen*.

I romanen fører humanisten overlærer Jochumsen en intens kamp mot dem han kaller «salamanderne» i skolesystemet. «Salamanderne» er tilhengere av den nye, «effektive» skolen, som ikke tar særlig hensyn til barns behov, og ensidig fokuserer på karaktergjennomsnitt. I den offentlige skolen er salamanderne tallrike, og deres grep om skolen øker stadig.

I *Jonas* er «salamanderne» fremstilt som latterlige, onde, middelmådige, kulturfiendtlige, trangsynte, sleipe og med fullstendig mangel på integritet — og som tilhengere av den statlige politikken på 1950-tallet snakker de gjerne samnorsk. «Strange», som overtar som overlærer ved Jochumsens skole etter Jochumsens død, er fremstilt som det typiske eksempelet på en salamander. Han liker å finne på nye samnorskord for å erstatte ord av dansk og tysk opprinnelse, og har latente antisemittiske, nasjonalistiske og ekskluderende holdninger.

Som salamandernes motsetning står ved siden av Jochumsen kulturmennesket «Abraham Werner», figuren «Jungmannen» (en sjøoffiser med bakgrunn som lektor, og som på mange måter minner om Bjørneboe selv) og de to lærerne ved steinerskolen i Oslo «Back» og «Johannes Marx», som fremstilles som frisinnede humanister og åndsmennesker, samtidig som flere av dem har opplevd mange prøvelser (som Jungmannen og den forfulgte tyske jøden Johannes Marx).

Videre lesning
--------------

* Imerslund, Knut (1994). *2 foredrag om Jens Bjørneboe*. [Hamar]: Hamar lærerhøgskole.
Kai Lenny under verdenscupen i Sylt, Tyskland, i 2009.
En mann som står og padler på Main-Donaukanalen i Nürnberg, Tyskland
**Brettpadling** (engelsk: *stand-up paddle boarding*, **SUP**) er en type surfing hvor surferen padler stående. Det brukes da et **ståpadlebrett**, som er en type surfebrett med nok volum til at man kan stå og padle på det uten hjelp fra bølger.. Det er en voksende verdensomspennende sport med opphav fra Hawaii, og heter *hoe he'e nalu* på hawaiisk.

Ståpadlebrett kan brukes til å surfe i bølger eller på stille vann, men kan også brukes til for eksempel fiske eller yoga. Det er en eldgammel form for surfing, og har også blitt en måte for surfere til padle lengre distanser som konkurranse eller trening. 

SUP-surfebrett er spesialdesignet med mer volum, lengde og bredde enn vanlige surfebrett, og det benyttes en lang padleåre som føres langs siden av brettet.

Eksterne lenker
---------------

* Norges Stand Up Padleforbund – NORSUP
* Hypr Nalu Norge Arkivert 11. januar 2019 hos Wayback Machine.
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Chen Mingshu** (kinesisk: 陈铭枢, pinyin: *Chén Míngshū*; født 15. oktober 1889 i Beihai i Kina, død 15. mai 1965 i Beijing) var en kinesisk general og politiker. Han ble uteksaminert fra Militærakademiet i Baoding og deltok i Nordekspedisjonen. Han var en kort stund statsminister etter at Chiang Kai-shek trådte tilbake i desember 1931. Han delton i slaget om Shanghai i 1932, og forsvarte byen mot japanerne. 

Han var en av hovedlederne for Fujianopprøret og Det produktive folkeparti, og flyktet etter nederlaget til Hongkong. I 1948 ble han med i Kuomintangs revolusjonære komites stående komite. Etter at Folkerepublikken Kina ble grunnlagt satt han i de stående komiteer til Det kinesiske folks politisk rådgivende konferanse og Den nasjonale folkekongressen.

Han ble tvunget ut av politikken under Anti-høyre-kampanjen i 1957.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chen Mingshu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Chen Mingshu hos Rulers.org

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** NDL
 |
**Selene Wendt** (født 14. mars 1966 i Genève i Sveits) er en norsk kunsthistoriker, kurator og forfatter. Hun var leder av Stenersenmuseet i Oslo fra 2004 til 2013.
Hun sluttet etter lengre tids konflikt med arbeisdgiver.

Wendt har arbeidet med kunstnere over hele verden, og kuratert utstillinger av bl. a. Shirin Neshat, Ghada Amer, Liza Lou, Maria Magdalena Campos-Pons, Iké Udé, Abbas Kiarostami, Graham Nash, Sally Mann, Ida Lorentzen, Ulf Nilsen, Magne Furuholmen, Lotte Konow Lund, Siri Hermansen, Elisabeth Werp og Bjørn Opsahl. Hun har også vært kurator for flere tematiske gruppeutstillinger, inkludert «Kunst gjennom nåløyet», «Et dukkehjem», «Equatorial Rhythms», «Beauty and Pleasure in South African Contemporary Art» og «Postkort fra Cuba».

Bibliografi
-----------

* Et Dukkehjem (2002)
* Abbas Kiarostami Shadows in the Snow (2006)
* Crispin Gurholt (2010)
* When a Painting Moves... Something Must Be Rotten! (2011) medforfatter
* Fresh Paint (2012) redaktør
* Magne Furuholmen: In Transit (2012) medforfatter

Referanser
----------

1. ↑  «Ny leder for Stenersenmuseet». NRK. 8. juni 2004. Besøkt 3. november 2012.
2. ↑  Aftenposten, lørdag 20.4.2013. s. 14. "Sluttavtale etter direktørkonflikt"(papirutgave)
3. ↑  Museumstopp anmeldt for korupsjon
4. 1 2 3 4 5 6  «Books by Selene Wendt». goodreads.com. Besøkt 3. november 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** ICCU
 |
**«Wonderful Copenhagen»** er en amerikansk sang med melodi og tekst av Frank Loesser. Etter sigende skrev Loesser sangen mens han oppholdt seg i Norge.

Den ble fremført av Danny Kaye, Joseph Walsh (som Joey Walsh), «sjømenn» og kor i filmen *Hans Christian Andersen* fra 1952.

Danny Kaye with Gordon Jenkins' Orchestra har spilt inn sangen på plate. Den ble utgitt av Decca Records med katalognummer 28379.

Hugo Winterhalter's Orchestra and Chorus. Innspilt i Manhattan Center, New York City, 26. november 1952. Den ble utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 20-5125 (i USA) og av EMI på His Master's Voice-etiketten med katalognummer B 10438. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L 3300.

«Wonderful Copenhagen» er nå Københavns offisielle bysang.

G. Sig. har skrevet en islandsk tekst. Den islandske tittelen er «Á Lækjartorgi». Gestur þorgrímsson, Magnusar Peturssonar orkester spilte den inn i august 1954. Sangen ble utgitt på 78-platen Tonika P-107.

Norsk versjon
-------------

Det er også skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er identisk med originaltittelen.

### Innspilling

* Jens Book-Jenssen, Egil Monn-Iversen og hans konsertorkester har spilt inn sangen. Utgitt på 78-platen Musica A 5125 i 1953.

Referanser
----------

1. 1 2  Hans Christian Andersen - Soundtracks hos Internet Movie Database
2. ↑  Erik Heyerdahl i radioprogrammet *Bare Erik*
3. ↑  Decca Records in the 28000-29999 series
4. ↑  RCA Victor Records in the 20-5000 to 20-5499 series
5. ↑  Se plateetiketten
**Chen Qimei** (kinesisk: 陈其美; pinyin: *Chén Qíměi*, Wade-Giles: *Ch'en Ch'i-mei*; født 17. januar 1878 i Huzhou i provinsen Zhejiang i Kina, drept 18. mai 1916 i den franske konsesjon i Shanghai) var en viktig bakgrunnsfigur bak den kinesiske revolusjon i 1911. Han var også på sin tid det eldste medlem av Chen-familien, en av Kinas fire mest innflytelsesrike familier den gang.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Som sønn av en handelsmann gikk han i lære hos en panteutlåner og arbeidet senere som silkehandler. Hans bror, Chen Qicai, var offiser i hæren, og gjorde det i 1906 mulig for ham, å reise til Japan og begynne å studere ved Tokyos politiakademi. 

### Politisk aktivist

Der ble han imidlertid raskt med på de politiske aktiviteter blant de kinesiske studenter i byen, og ble med i den revolusjonære bevegelsen Tongmenghui 同盟會 ledet av Sun Yat-sen. Det var Chen Qimei som fikk vennen Chiang Kai-shek med i bevegelsen. 

I revolusjonsåret 1911 var Chen i Shanghai, og det var hans telegram av 29. oktober som nådde Chiang Kai-shek i rett tid og fikk ham til å desertere fra den japanske hær og til å vende tilbake til Kina. Mens Chiang organiserte et opprør i Hangzhou, startet Chen den 3. november et angrep med flere hundre opprørere på Shanghais manufakturbyrå. Da ble han tatt til fange av mandsjuene. Men en dag etter klarte hans opprørere å få ham befridd fra fengselet. Etter en maktkamp mot andre revolusjonære grupper i byen gjorde han seg til Shanghais militærguvernør.

Videre spilte Chen en viktig rolle ved det at han fikk i stand kontakter mellom Guomindang og Shanghais underverden, ikke minst med den grønne bande.

I 1916 ble Chen drept i et anslag organisert av Yuan Shikai. Det var Yuans hevn etter at Chen flere ganger hadde forsøkt å organisere en oppstand mot ham. Selve snikmorderen var muligens Zhang Zongchang, en general lojal mot Yuan.

Det universitet som opprinnelig var oppkalt etter ham er blitt del av Fudanuniversitetet og av Zhejianguniversitetet etter den kinesiske borgerkrig.

Referanser
----------

1. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Patricia Buckley Ebray, 2009, *Chinese Civilization, A Sourcebook*, 2nd ed, Simon and Schuster, s 374 ISBN 9781439188392

Litteratur
----------

* Dieter Kuhn: *Die Republik China von 1912 bis 1937. Entwurf für eine politische Ereignisgeschichte.* 3. überarbeitete und erweiterte Auflage. Ed. Forum, Heidelberg 2007, ISBN 3-927943-25-8, Volltext (PDF-Datei; 5,44 MB).

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** NCL
 |
***Seleneuplectus*** er en artsrik gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien køllebiller (Pselaphinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

Små (ca. 2 millimeter lange), avlange biller med korte dekkvinger. På farge er de gjerne mer eller mindre rødbrunlige. De skiller seg fra de fleste andre køllebiller på sin slanke kroppsform. Hodet er omtrent firkantet med markerte bakhjørner, små, runde fasettøyne og groper i pannen. Antennene er middels lange og ganske kraftige, leddene bredere enn lange. De tre ytterste leddene danner en løs kølle, særlig det siste leddet er forstørret. Pronotum er omtrent så langt som bredt, med rundede sider, bredest litt foran midten. Det har gjerne noen små groper. Dekkvingene er rundede, glatte, uten punktstriper, og ganske korte. Bakkroppen er sylindrisk, beina ganske korte med tre-leddete føtter.

Levevis
-------

De kan blant annet finnes under barken på døde trær, i råtten ved og hule trær..

Utbredelse
----------

Slekten er beskrevet fra Uganda.

Systematisk oversikt
--------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien køllebiller Pselaphinae Latreille, 1802
					- Stammen Euplectini LeConte, 1862
						* Slekten ***Seleneuplectus*** Jeannel, 1955
							+ *Seleneuplectus scutellatus* Jeannel, 1955

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Seleneuplectus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Seleneuplectus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Chen Shou** (tradisjonell kinesisk: 陳壽; forenklet kinesisk: 陈寿, pinyin: *Chén Shòu*; født 233 i Nanchong i Sichuan i Kina, død 297), stilnavn *Chengzuo* (承祚), var en kinesisk historiker under Jin-dynastiet i Kinas historie. Han er mest kjent for å ha skrevet *Sanguo Zhi*, et historieverk om slutten av Han-dynastiet og de tre rikers tid. 

Chén tjente som en embedsmann for riket Shu Han i de tre rikers tid. Faren hans skal ha vært Chen Shi, en av Shu Hans offiserer som ble tvunget av kansler Zhuge Liang til å barbere bort skjegget sitt som straff for et felttog som mislyktes på grunn av den kortsiktige strategien til kommandanten Ma Su. Etter Weis erobring av Shu i 263 tjente han som historiker for Jin-dynastiet, og i 274 samlet han verkene til Zhuge Liang.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118958267, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   datos.bne.es, oppført som Shou Chen, BNE-identifikator XX4722806, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Trove, oppført som Shou Chen, Trove person-ID 1320615, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Jesús Rosendo Prado** (født 16. mars 1982 i Sevilla) er en spansk profesjonell landeveissyklist. Han sykler for det profesjonelle kontinentallaget Andalucía-Caja Granada. Rosendo har vært proff rytter i laget siden 2007, da han ble proff. Han har enda ikke vunnet noen store løp i sin karriere, men har hatt klatretrøya i 5 etapper i Vuelta a España 2008 og kombinasjonstrøya i Vuelta a España 2011. 

Den 4. mai 2010 ble det kjent at Rosendo var en av tre ryttere som ble undersøkt for uregelmessigheter i det biologiske passet. Han ble suspendert av laget sitt, men de foreslo også at uregelmessighetene kunne skyldes en blødning han hadde hatt på grunn av hemoroider.

Referanser
----------

1. ↑  «Pressemelding fra UCI». Arkivert fra originalen 7. juli 2011. Besøkt 22. august 2011.
2. ↑  Rosendo's blood readings due to haemorrhoids?, CyclingNews

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jesús Rosendo – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Jesús Rosendo – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Jesús Rosendo – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Jesús Rosendo – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
**Selevkia-Ktesifon bispedømme** var det viktigste bispedømmet i Østens kirke. Kirkens katolikos-patriark er fremdeles titulærbiskop av Selevkia-Ktesifon. Den nåværende katolikos-patriarken Mar Dinkha IV regnes således som den 120. innehaveren av tittelen.

Selevkia-Ktesifon var hovedstaden i det partiske og sasanidiske Perserriket. Ifølge tradisjonen ble bispesetet i byen grunnlagt av apostlene Taddeus (arameisk *Mar Addai*), Tomas (*Mar Toma*) og Bartolomeus (*Mar Bar Tulmay*). Østens kirke betegner derfor både bispesetet og seg selv som *apostolisk*. Den første historisk sikrede biskopen av Selevkia-Ktesifon var imidlertid Papa bar Aggai (ca. 317–328).

Papa ble omtalt som «lederen» for biskopene i Perserriket, noe som betyr at Selevkia-Ktesifon må ha hatt rang som metropolitanbispedømme. På det meste omfattet Selevkia-Ktesifons kirkeprovins ca. 15 suffraganbispedømmer. Lederrollen ble senere fremhevet gjennom tittelen *katolikos* og – etter kirkens selvstendighet i 424 – *patriark*. Biskopen av Selevkia-Ktesifon var dermed også overordnet de andre metropolitansetene som kirken etter hvert opprettet over store deler av Asia.

Setet ble flyttet flere ganger (bl.a. 775 til Bagdad, 1265 til Tabriz). Katolikos-patriarkene fortsatte likevel med å føre tittelen *biskop av Selevkia-Ktesifon* frem til i dag, også etter at bispedømmet gikk under på grunn av Timur Lenks kristenforfølgelse på slutten av 1300-tallet.

Biskoper i flere andre kirker avleder også sine embeter fra Selevkia-Ktesifon bispedømme (dog uten å bruke denne tittelen). Dette gjelder eller gjaldt den syrisk-ortodokse mafrian og Østens katolikos, den malankarisk-ortodoks-syriske Østens katolikos og metropolitt av Malankara og den kaldeisk-katolske patriarken av Babylon. Alle disse kirkene anerkjenner bisperekken av Selevkia-Ktesifon inntil et visst tidspunkt (484 resp. 1552), da det oppstod et skisma mellom dem og Østens kirke.

Se også
-------

* Liste over biskoper av Selevkia-Ktesifon
**Chen Pixian** (kinesisk: 陈丕显; pinyin: *Chén Pīxiǎn*; født 20. mars 1916 i Shanghang fylke i Fujian i Kina, død 23. august 1995 i Beijing) var en kinesisk kommunistisk politiker.

Chen Pixian ble medlem av det kinesiske kommunistparti i 1931. Etter at Folkerepublikken Kina ble grunnlagt, var Chen partisekretær for Shanghai fra 1956 til 1960.

Han overtok etter Ke Qingshi som førstesekretær i Shanghai etter at Ke døde i april 1965. Da Zhang Chunqiao fikk kullkastet partiledelsen i byen i 1967 mistet han sitt embede, men kunne vende tilbake i 1975 som viseformann for Shanghais revolusjonskomite. 

Etter kulturrevolusjonen innehadde han en rekke høye verv. Han ble sekretær for sekretariatet for Sentralkomiteen for det kinesiske kommunistparti i 1982, og var sekretær for partiet sentrale komite for politiske og legislative anliggender fra 1982 til 1985.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chen Pixian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Chen Pixian hos China Vitae Rediger på Wikidata
* Biografi

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
***Seleucosorus*** er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

En middelsstor, bredt oval, blankt svart skarabide. Oversiden er svært tett og kraftig punktert, uten påfallende hår. Hodet er rektangulært, avrundet foran, fasettøynene ganske små. Pronotum er avrundet trapesformet sett ovenfra, dekkvingene nærmest eggformede uten punktrader. Beina er middels lange, mørkt rødbrune, for-leggene med tre tenner.

Levevis
-------

Lite er kjent om hybosoridenes biologi. De voksne billene flyr om natten og kommer gjerne til lys. I alle fall noen arter kan finnes på relativt ferske kadavere, eller møkk.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Tyrkia og Syria.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien Hybosoridae – ca. 330 arter fordelt på 40 slekter
				+ Underfamilien Hybosorinae
					- Slekten ***Seleucosorus*** Kuijten, 1983
						* *Seleucosorus punctatissimus* (Reiche, 1861)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Seleucosorus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* Oversikt over artene
* Sjekkliste over artene
* Bilde av arten
**Ludwig Andreas Olsen**, også kalt **Louis Williams**, (født 1845 i Oslo, død 20. februar 1886) var en norsk-amerikansk sjømann som to ganger ble tildelt Medal of Honor, USAs høyeste militære utmerkelse. Han er en av 19 personer som er tildelt utmerkelsen mer enn en gang.

Olsen gikk inn i USAs marine under navnet Louis Williams. Han hadde graden «Captain of the Hold», som ikke er en offisergrad, men en ledende menig posisjon. 16. mars 1883 var Olsen ombord sluppen USS «Lackawanna» ved Honolulu, da en skipskamerat falt overbord. Olsen hoppet etter og reddet mannen fra drukning. Året etter, 13. juni 1884, reddet han igjen en mann fra å drukne, denne gang ved Callao i Peru. Ved en seremoni 18. oktober 1884 ble Olsen tildelt begge medaljene. Han er en av 19 som er tildelt Medal of Honor mer enn en gang, og en av 14 som er tildelt utmerkelsen for to separate hendelser.

Olsen er gravlagt på æresgravlunden Cypress Hills National Cemetery i Brooklyn i New York.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Louis Williams, Find a Grave 8512, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Medal of Honor Recipients. Interim Awards, 1871-1898, U.S. Army Center of Military History

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**José Vicente Nácher Tatay** C.M. (født 10. april 1964 i Valencia i Spania) er en spansk katolsk ordensgeistlig og utnevnt erkebiskop av Tegucigalpa i Honduras.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

José Vicente Nácher Tatay tok eksamen i sosiologi fra Universitetet i Alicante. Deretter trådte han inn i lasaristenes orden og studerte filosofi og teologi ved deres seminar i Barcelona. Han avla evige løfter den 20. januar 1990.

### Prest

Den 26. oktober 1991 ble han presteviet. Ved siden av en rekke oppgaver i menighetssjelesorgen var han fra 2006 til 2016 biskoppelig vikar i bispedømmet Trujillo, og fra 2016 regionalsuperior for lazaristene i Honduras.

### Erkebiskop

Pave Frans utnevnte ham den 26. januar 2023 til erkebiskop av Tegucigalpa.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Rinuncia e Nomina dell’Arcivescovo Metropolita di Tegucigalpa (Honduras)». *Tägliches Bulletin* **(italiensk)**. Presseamt des Heiligen Stuhls. 26. januar 2023. Besøkt 26. januar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
**Elin Benedicte Brøgger** (født 16. mai 1962) er en norsk sosialantropolog og professor i forretningsutvikling og innovasjon ved Handelshøyskolen BI.

Hun forsker særlig på de kulturelle sidene ved forretningsvirksomhet, og betingelsene for samforstand og gjensidig forpliktende samarbeid mellom ulike interessentgrupper. Hun har forsket mye på forretningsvirksomhet i Sørøst-Asia. Brøgger har doktorgrad i sosialantropologi fra Universitetet i Oslo (2001). Hun har jobbet i finansnæringen og som forsker og forskningsleder ved Arbeidsforskningsinstituttet, og har i to år vært gjesteforsker ved University of Chicago.

Hun er datter av sosialantropologen Jan Brøgger og barnebarnet til Waldemar Brøgger. Hun har også en tvillingsøster ved navn Margrethe

Referanser
----------

1. ↑  Benedicte Brøgger, BI
2. ↑  Bergens Tidende 3. mars 2006 s. 24
3. ↑  Gjenbesøk til Montevarese av Jan Brøgger. Den første italienske utgaven - Idunn

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Benedicte Henrikka Aall** (1772-1812), gift von Cappelen, var en norsk kvinne, søster til eidsvollsmannen Jacob Aall.

Hun ble født i 1772 som eldste datter av godseier Nicolai Benjamin Aall og hustru Amborg Wesseltoft, og ble døpt i Østre Porsgrund den 1. april samme år. Benedicte Henrikka ble oppdratt utenfor hjemmet hos sin onkel presten Hagerup, og vendte først hjem til foreldrene noen år senere. Hun skal ha hatt en god sangstemme, og opptrådte til festlige leiligheter i hjemmet såvel som til konserter i hjembyen.

Benedicte Henrikka ville gjerne ha sin fetter Jørgen Jørgensen Wesseltoft, men foreldrene motsatte seg alliansen og forlovet henne i stedet med Ulrich Fredrich von Cappelen. 26. februar 1793 stod bryllupet og det ble ikke spart på utgiftene når to av egnens rikeste familier skulle forenes. Cappelen arvet en eiendom etter faren i Skien, og flyttet sidenhen til Porsgrunn hvor han drev trelasthandel og skipsrederi. Til tross for store formuer etter faren og Benedicte Henrikka, var han ved sin død fallitt. Det slapp Benedicte Henrikka å oppleve, da hun døde på Frednes allerede i 1812, åtte år før ektefellen. 

Paret hadde 9 barn sammen, deriblant forretningskvinnen Benedicte Cappelen og bokhandleren Jørgen Wright Cappelen.

Referanser
----------

1. ↑   www.eidangerslekt.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Steffens, Haagen Krog (1908). *Slægten Aall*. [s.n.] s. 159-161.
3. ↑  Knudsen, Finn C. (1932). *Eidanger-Porsgrund*. no: Brødr. Dyrings boktrykkeri. s. 186-187.
4. ↑  «Telemark Arbeiderblad (Skien) 1960.05.16». Skien. 16. mai 1960. s. 4.