recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Utmerkelsestegn for mottagere av ærestittelen Helt av Folkerepublikken Bulgaria
**Helt av Folkerepublikken Bulgaria** (bulgarsk: *Герой на Народна република България*) er en bulgarsk utmerkelse og ærestittel innstiftet 15. juni 1948 ved dekret utstedt av presidentskapet i nasjonalforsamlingen. Ærestittelen ble gitt bulgarske og utenlandske mottagere som belønning for framragende innsats i forsvar av Bulgaria og dets allierte. Helt av Folkerepublikken Bulgaria var den fremste av ærestitlene i Folkerepublikken Bulgaria og landets høyeste utmerkelse. Den ble avskaffet ved Bulgarias overgang til flerpartisystem og markedsøkonomi i 1990.

Utmerkelsestegn
---------------

Mottagere av ærestittelen Helt av Folkerepublikken Bulgaria ble dekorert med et synlig utmerkelsestegn kalt Gullstjernen og ble samtidig tildelt Georgi Dimitrov-ordenen. Gullstjernen består av en fasettert femtagget stjerne i gull. På reversen står innskriften «ГЕРОЙ НА НР БЪЛГАРИЯ» (*helt av FR Bulgaria*) over tre linjer. Stjernen er opphengt i et rødt bånd.

Ærestittelen og utmerkelsestegnet bærer likhet med utmerkelsen Helt av Sovjetunionen. Utmerkelsestegnet for begge er basert på symbolikken i den røde stjerne.

Tildeling
---------

Blant bulgarske mottagere av ærestittelen finner vi generalsekretær Todor Zjivkov, utenriksminister Karlo Lukanov, kosmonauten Georgi Ivanov og fjellklatreren Hristo Prodanov, den første bulgarer på toppen av Mount Everest. Nikita Khrusjtsjov, Leonid Bresjnev og marskalk Fjodor Tolbukhin er blant utenlandske mottagere.

I alt ble 58 personer hedret med ærestittelen Helt av Folkerepublikken Bulgaria.

Kilder
------

* Furlan, Marjan: *Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991*, Toronto: Militaria House, 1997
* Petrov, Todor: *Bulgarian Orders and Medals 1878–2005*, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 197. ISBN 954-509-317-X
**Henri Hoevenaers** (født 1. august 1901 i Antwerpen, død 12. november 1958) var en belgisk syklist som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Hoevenaers vant tre olympiske medaljer i sykling under OL 1924 i Paris. Han kom på andreplass på 188 km landevei bak Armand Blanchonnet fra Frankrike. Han var også med på det belgiske laget som kom på andreplass på 188 km landevei bak Frankrike. De andre på laget var Jean van den Bosch og Alphonse Parfondry. Han var også med på det belgiske laget som kom på tredjeplass på 4000 meter forfølgelsesritt bak Italia og Polen. De andre på laget var Jean van den Bosch, Léonard Daghelinckx og Ferdinand Saive.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv i sykling, 188 km landevei Belgias flagg Belgia
* Sølv 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv i sykling, 4000 meter forfølgelsesritt, lag Belgias flagg Belgia
* Bronse 1924 Frankrikes flagg Paris - Bronse i sykling, 4000 meter forfølgelsesritt, lag Belgias flagg Belgia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henri Hoevenaers – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Henri Hoevenaers – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Henri Hoevenaers – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Henri Hoevenaers – Cycling Archives Rediger på Wikidata
Et skeidehus fra Blaafarveværket, bygget tidlig 1800-tall. Her ble steinen tatt ut fra gruvene like ved grovsortert før malmen ble sendt ned til selve værket for å prosesseres videre. Å **skeide** er et uttrykk brukt i gruveindustrien. Ordet kommer fra tysk: zu Scheiden; å dele. På norsk i dag brukes også ordet *oppredning*. 

Uttrykket er brukt i forbindelse med deling/separasjon av gråberg og malm. Det er en grovsortering av det som garantert er kun uønsket stein, og de steinmassene som inneholder interessant malm eller det stoffet man er ute etter. Felsen, som er det uinteressante som blir skeidet bort, legges for seg, mens steiner inneholdende interessante forbindelser blir sendt videre til foredling. Dette kan være smelting, røsting, eller separasjon på annen måte. 

Ved å skeide/grovsortere malmholdig berg før man sender dette videre til foredling, sparer man mye på denne siden – for eksempel energi til smelting av unødige steinmasser som ikke inneholder malm i det hele tatt.
**Miya Tachibana** (født 12. desember 1974) er en japansk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney og 2004 i Athen og 

Tachibana vant to olympiske sølvmedaljer i synkronsvømming under Sommer-OL 2000 i Sydney. Sammen med Miho Takeda kom hun på andreplass i duett bak Olga Brusnikina / Maria Kisseleva fra Russland. Hun var også med på det japnaske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Russland. De andre på laget var Ayano Egami, Raika Fujii, Yoko Isoda, Rei Jimbo, Miho Takeda, Yoko Yoneda, Yuko Yoneda og Juri Tatsumi.

Fire år senere, under sommer-OL 2004 i Athen, vant hun på nytt to sølvmedaljer i synkronsvømming. Sammen med Miho Takeda kom hun på andreplass i duett bak Anastasija Davydova / Anastasija Jermakova fra Russland. Hun var også med på det japnaske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Russland. De andre på laget var Michiyo Fujimaru, Kanako Kitao, Emiko Suzuki, Miho Takeda, Saho Harada, Juri Tatsumi og Yoko Yoneda.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2000 Australias flagg Sydney - Sølv i synkronsvømming duett Japans flagg Japan
* Sølv 2000 Australias flagg Sydney - Sølv i synkronsvømming lag Japans flagg Japan
* Sølv 2004 Hellas’ flagg Athen - Sølv i synkronsvømming duett Japans flagg Japan
* Sølv 2004 Hellas’ flagg Athen - Sølv i synkronsvømming lag Japans flagg Japan
* Bronse 1996 USAs flagg Atlanta - Bronse i synkronsvømming lag Japans flagg Japan

Eksterne lenker
---------------

* (en) Miya Tachibana – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Miya Tachibana – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Miya Tachibana – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Miya Tachibana – Swimming Hall of Fame Rediger på Wikidata
Skeidará Sandur fra Skaftafell nasjonalpark.  Foto: Laurent Deschodt 
**Skeiðará** er en relativt kort elv på Island. Den er 30 km lang og har sitt utspring ved Skeiðarárjökull, en av de sørlige armene til Vatnajökull sør på Island. 

Til tross for at den er kort har den et dårlig rykte, særlig på grunn av de mange farlige jökulhlaupene som oppstår i elven. 

Før Skaftafell nasjonalpark har Skeiðará dannet Skeiðarársandur, en svart slette av lavasand og aske med mange små bekker som dekker hele området mellom nasjonalparken og sjøen (om lag 40 km lang og 5–10 km bredt). Det siste store jökulhlaupet fant sted i 1996 og ødela deler av ringveien. Den 880 meter lange brua over elva ble ødelagt av flytende isblokker på størrelse med hus. Da flommen var på sitt høyeste hadde elven en vannføring på 45 000 m³/s. Ingen personer ble skadd siden flommen var varslet av forskere som nøye overvåket vulkanen Grímsvötn under Vatnajökull, som skapte flommen etter utbruddet sitt. 

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Henri Larnoe** (født 8. mai 1897, død 1978) var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene 1920 i Antwerpen.

Larnoe var med på det belgiske fotballaget som ble olympiske mestere under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. De hadde en ledelse med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball for første gang.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Belgia - Gull **Gull** i fotball (Belgia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henri Larnoe – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Henri Larnoe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Henri Larnoe – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Henri Larnoe – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Henri Larnoe – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Henri Larnoe – Belgias fotballforbund Rediger på Wikidata
**Skeie Seating AS** er et norsk selskap som produserer fastmonterte stoler. Selskapet har sitt hovedkontor på Forus i Sandnes.

Historie
--------

Skeie ble etablert i 1948 av Lars Skeie fra Kvelluren i Sandnes, Norge. Han startet sin virksomhet med å produsere institusjonsmøbler til skoler, sykehus, aldershjem og offentlige konserthus. Skeie har siden midten av 1990-tallet kun produsert fastmonterte stoler. Skeie AS eksporterer i dag primært til de europeiske land og USA, samt også mange leveranser til cruisebåter. 

I 2013 leverte Skeie stoler blant annet til fem saler i FN-bygningen i New York, deriblant Sikkerhetsrådet. Høsten 2013 var Skeie med på totalrenoveringen de syv salene i Berliner-kinoen Zoo Palast, der Filmfestivalen i Berlin blir avholdt.

Eier og adm. direktør
---------------------

* 1948 – 1989: Lars Skeie (Eier og Adm.dir.).
* 1989 – 1991: Sigurd Skeie (Eier og Adm.dir.).
* 1992 – 2009: Ståle Nilsen (Eier og Adm.dir.).
* 2009 – 2013: Karl B. Hatteland (Eier) & Bjørn Sirnes (Adm.dir.).
* 2013– 2014: Karl B. Hatteland (Eier) & Håvard Vetrhus (Adm.dir.).
* 2014 - Dato: Karl B. Hatteland (Eier og Adm.dir.).

Utmerkelser
-----------

* Ving chair: 1995, Norsk designråd, Merket for God Design.
* Skeie|Soom: 2001, Norsk designråd, Merket for God Design.
* Skeie|Wave: 2010, Red Dot Design Award, Norsk designråd, Merke for god design, Nominert 2011 for *Designpreis Deutschland*.

* Skeie WaveSkeie Wave
* Skeie AirSkeie Air
***Skeive skiver*** er et norsk musikkprogram med Rune Halland som gikk på ulike radiokanaler i drøyt 20 år. Programmet var stort sett begrenset til spilling av rock'n'roll og gammelpop fra 1950- og 1960-tallet, alt hentet fra Hallands private platesamling. Programmet gikk på NRK 1981-1993, på P4 1993-2000 og ble etter den tid sendt på ulike lokalradioer i noen år.

Runa Halland har også utgitt flere CD-plater med sine favorittlåter.

Bakgrunn
--------

Svein-Erik Lundby og Rune Halland var programledere for en liten radioserie på NRK med tittelen *På ville veier*. Der spilte de utelukkende noveltysanger som «Paralyzed» med the Legendary Stardust Cowboy og andre lignende skiver fra 1950- og 1960-årene. Da Lundby og Halland fikk gjennomslag for et program som skulle spille *gammelpop og rock'n'roll*, måtte de prøve å komme opp med et fengende navn. Det var NRKs kulturjournalist Lisa Strindberg som foreslo *Skeive skiver*. Programmet kom i gang, og helt fra begynnelsen var det utelukkende Hallands platesamling ble spilt. Etter en tid sluttet Lundby. Halland fortsatte som programleder på egen hånd.

Da andre utesteder startet med å arrangere *Skeive skiver*-kvelder og andre disc jockeyer startet med å reklamere for at de spilte skeive skiver, tok Halland patent på navnet.

Det ble etablert en Facebook-gruppe *Skeive skiver tilbake på radio med Rune Halland*.

*Skeive skiver ved Rune Halland* er også en spalte i bladet *Blues News*.

CD-plater
---------

Rune Halland har også valgt ut sangene i en serie på fire CD-plater.

* 1999: *Rune Halland presenterer Skeive Skiver* (Arcade 9100201)
* 1999: *Rune Halland presenterer Skeive Skiver 2* (Arcade 9100211)
* 2000: *Rune Halland presenterer Skeive (sommer) Skiver - Skeive skiver 3* (Arcade 9100225)
* 2001: *Rune Halland presenterer Skeive Skiver 4* (Arcade 9100237)

Kilder
------

* Rune Halland (30. september 2012)

Referanser
----------

1. 1 2  «Flytter programpost fra NRK: "Skeive skiver" i ny kanal». *Aftenposten Aften*. 15. september 1993.
2. ↑   Discogs
3. ↑   Discogs
4. ↑   Discogs
**Henri Guillaumet** (født 29. mai 1902 – død 27. november 1940) var en fransk flyver

Guillaumet ble født i Bouy, Marne. Han var en pioner innen fransk luftfart i Andesfjellene, Sør Atlanterhavet og Nordatlanterhavet. Han bidro til å åpne opp atskillige nye ruter og er sett på som en av de beste piloter på den tid.l "*Je n'en ai pas connu de plus grand*" (Jeg har aldre kjent noen), sa Didier Daurat, eier av Aéropostale
Guillaumet fløy posten mellomArgentina og Chile. Fredag den 13. juni 1930, mens han krysset Andes for 92. gang havarerte han med sin Potez 25 i Laguna del Diamante i Mendoza, Argentina på grunn av dårlig vær. Han gikk i en uke over tre fjelltoppe. Han var nær ved å gi opp, men måtte tenke på sin kone, Noëlle, inntill 19. juni på kvelden, da han ble reddet av en 14 år gammel gutt, Juan García. Han nådde en landsby hvor innbyggerne knapt kunne tro hans historie. Dette fikk ham til å stå blant "stjernene" i Aéropostale.
Til sin venn, Antoine de Saint-Exupéry,som fant ham, sa han, "*Ce que j'ai fait, je te le jure, aucune bête ne l'aurait fait*." (Hva jeg har gjort, Jeg sverger til deg at noe dyr ikke ville gjøre det.) Saint-Exupéry forteller hans historie i sin bok fra 1939: *Terre des hommes*. Norsk tittel: (*Sand, vind og stjerner*).

Etter utga llige kryssinger av Sør-Atlanteren ble han utnevnt som direktør for Air France.

Den 27. november 1940, mens han fløy til Syria med Jean Chiappe, den nye Høykommisjonær til Levanten ble hans fire-motors Farman F.220 NC.2234 rutefly *Le Verrier* skutt ned av et italiensk jagerfly over Middelhavet.

I 1995 æret Futuroscope Guillaumet med en 3D IMAX film av Jean-Jacques Annaud, *Wings of Courage* (*les Ailes du Courage*). Guillaumet ble spilt av Craig Sheffer.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=henri;n=guillaumet;oc=1[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   GeneaStar, GeneaStar person-ID guillaumeth[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   catalogue.bnf.fr[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biography of Henri Guillaumet (fransk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Ole Haakon Bentsen** (født 20. oktober 1914, død 11. juni 1996) var en norsk offiser i handelsflåten og sjøforsvaret. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges høyeste utmerkelse, for sin innsats.

Bentsen var i 1942 maskinsjef på en av de såkalte Kvarstadbåtene, de norske skipene som lå i Göteborg under det tyske angrepet på Norge 9. april 1940. Skipene ble forsøkt brakt over til alliert havn i Storbritannia. Bentsen var maskinmester på MT «Lind», den minste av utbryterne. Skipet, som ble ført av skipsfører Hans Anton Trovik, forlot Göteborg 31. mars 1942, samtidig som MT «B.P. Newton» og MT «Rigmor». MT «Lind» unnslapp svenske vaktfartøyer. Fartøyet ble forsøkt torpedert av tyske fly, men unngikk å bli rammet, og ankom Leith 4. april.

I statsråd 21. august 1942 ble skipets skipsfører Hans Anton Trovik og maskinsjef Håkon Bentsen tildelt Krigskorset for å ha brutt blokaden.

Bentsen gikk senere inn i den norske marinen i Storbritannia og utmerket seg igjen som maskinoffiser ved 54. MTB-flotilje. For innsatsen han gjorde her, fra juni 1942 og fram til frigjøringen, ble han i 1946 tildelt Haakon VIIs Frihetsmedalje.

Referanser
----------

1. ↑  «Kvarstad-båtene utbruddsforsøk mot alle odds», *Bergens Tidende*, 27. mars 1992, s. 14.
2. ↑  «Møttes femti år etter», *Bergens Tidende*, 1. april 1992, s. 48.
3. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 61-62.
4. ↑  *Verdens Gang*, 4. november 1946, s. 6.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Krigsseilerregisteret
 |
**Kopparleden teaterlag** ble dannet i januar 2011 og er et teaterlag tilknyttet Engerdal og Trysil i Innlandet fylke. Kunstnerisk leder er Hilde Drevsjømoen, nestleder Eva Petershagen Åsbø. 

Kompaniets første forestilling var utendørsspelet "Anna i ødemarka" som ble spilt på Engerdal Setermuseum 12-14. august. 2011 og spilles igjen på samme sted i 2012 og 2015. Erik Schøyen har regi. "Den vesle bygda", en juleforestilling basert på Alf Prøysens tekst, ble spilt på Drevsjø Skrivargard og Trysil Bygdetun 2011 og 2012.

I august 2013 spilte de en regional versjon av Shakespeares "En midtsommernattsdrøm" også på Engerdal setermuseum, på en nybygget flåte med brygger, på den lille fiskedammen (30m diameter) tilknyttet museet. Samme forestilling ble også spilt på Glomdalsmuseet under Volumfestivalen i juni 2014.

I november 2014 ble Kopparleden teaterlag valgt ut til å bidra til Teater Innlandets demokratifestival "Ropert" med vandreforestillingen "Her er jenta si som har vaska seg".

Eksterne lenker
---------------

* Kopparleden teaterlag
**Heinrich Carl Zwilgmeyer** (født 1761 i Hannover, død 1850 i Christiania) var lærer og forfatter.

Zwilgmeyer deltok i Den amerikanske uavhengighetskrigen. Etter krigen kom han til Danmark som språklærer. Han underviste fra 1791 i engelsk og fransk ved katedralskolen i Christiania fram til 1809, og i geografi, historie og naturfag ved Krigsskolen fra 1797. I tillegg til en tysk språklære utga han en lærebok i fransk grammatikk (1800). Han besvarte to prisoppgaver utlyst av Det kongelige Selskab for Norges Vel: *Hvori adskiller den sande og gavnlige Handelsaand sig fra den skadelige og falske, især med Hensyn paa Norge?* (1811) og *Hvad hører der til en, saavidt muelig fuldkommen Politieindretning paa Landet i Norge?* (1813). Det første skriftet ble utgitt i Historisk-philosophiske Samlinger i 1813, mens det andre ikke ble trykt, men finnes som manuskript i Nasjonalbibliotekets håndskriftsamling.

Skrifter
--------

* *Tydsk Sproglære til Skolebrug* (Chra. 1798)
* *Udtog af den franske Grammatikk til Skolebrug* (Chra. 1800)

Referanser
----------

1. ↑   runeberg.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Digitaliserte bøker av Zwilgmeyer hos Nasjonalbiblioteket.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
**Heinrich Fichtenau** (født 10. desember 1912 i Linz, død 15. juni 2000) var en østerriksk historiker og diplomatiker. Forskningsfeltet hans var først og fremst middelalderen.

Fichtenau var sønn av Heinrich von Fichtenau og Maria Schachermeyr, søster av historikeren Fritz Schachermeyr. Han studerte historie og kunsthistorie ved Universitetet i Wien og avsluttet utdannelsen ved Instituttet for østerriksk historieforskning (IÖG) i 1935. I 1936 ble han assistent for Hans Hirsch ved utgivelsen av Konrad IIIs diplomer for Monumenta Germaniae Historica. Under 2. verdenskrig var han soldat på østfronten.

I 1950 ble Fichtenau utnevnt til professor i middelalderhistorie ved Universitetet i Wien. Fra 1962 til han gikk av i 1983 var han professor i middelalderhistorie og historiske hjelpevitenskaper og samtidig leder for Instituttet for østerriksk historieforskning.

Fichtenau skrev en rekke grunnleggende monografier og artikler. Flere av bøkene hans ble oversatt til engelsk. I *Arenga: Spätantike und Mittelalter im Spiegel von Urkundenformeln* («Arenga: Senantikken og middelalderen i diplomformlenes speil», 1957) forfulgte han endringer i middelalderens herskeres selvforståelse gjennom analyse av retorikken i *arenga*-leddet i diplomene de utstedte. I 1971 utga han *Das Urkundenwesen in Österreich vom 8. bis zum frühen 13. Jahrhundert* («Diplomvesenet i Østerrike fra 700- til begynnelsen av 1200-tallet»), en analyse av de forskjellige formene og den sosiale og kulturelle betydningen av middelalderdiplomer fra dagens Østerrike. Sammen med kollegaen Erich Zöllner utga han Babenbergernes diplomer i tre bind (*Urkundenbuch zur Geschichte der Babenberger*, 1950–1968).

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   www.medievalacademy.org, besøkt 28. mars 2023[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Herwig Wolfram: *Grabrede auf Heinrich Fichtenau*, i *Mitteilungen des Instituts für Österreichische Geschichtsforschung*, bind 109 (2001), s. 1–3 (Digital utgave)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Heinrich Haussler** (født 25. februar 1984) er en tysk/australsk landeveissyklist som sykler for Bahrain Merida.

Haussler vokste opp i den australske byen Inverell sammen med sine tyske foreldre. I 1999 flyttet han til Tyskland for å prøve lykken som landeveissyklist. Han ble proff i 2005 og viste lovende takter med sin seier på den 19. etappen i Vuelta a España 2005. Han fikk sitt gjennombrudd i 2009 da han i vårsesongen blant annet tok en etappeseier i Paris–Nice og ble nummer to i både Milano–Sanremo og Flandern rundt.

Haussler hadde dobbelt statsborgerskap, men sto over muligheten for å representere Tyskland, og i 2010 valgte han å gi fra seg sitt tyske statsborgerskap for å kunne stille for Australia i VM.

Meritter
--------

2005
Etappeseier i Vuelta a España
2006
To etappeseire i Circuit Franco-Belge
Etappeseier i Rheinland-Pfalz Rundfahrt
To etappeseire i Vuelta Ciclista a Murcia
2007
Etappeseier i Criterium du Dauphiné Libéré
Etappeseier i Niedersachsen rundt
2008
Etappeseier i Bayern rundt
2009
Sprint- og ungdomskonkurransen, 2.-plass sammenlagt i Tour of Qatar
Etappeseier i Paris–Nice
To etappeseire i Volta ao Algarve
Etappeseier i Tour de France
Etappeseier i Tour du Poitou-Charentes
2.-plass i Milano–Sanremo
2.-plass i Flandern rundt
7.-plass i Paris–Roubaix
8.-plass i Omloop Het Nieuwsblad
2010
2.-plass i Omloop Het Nieuwsblad
Etappeseier i Sveits rundt
2011
To etappeseire i Tour of Qatar
Etappeseier i Tour of Beijing
2013
Etappeseier i Bayern rundt
2014
Etappeseier i Bayern rundt
2015
Australsk mester Australsk mester i landeveisritt

Referanser
----------

1. ↑  «Vegemite for breakfast, Bratwurst for dinner». CyclingNews. 29. mars 2008.
2. ↑  «Haussler renounces German citizenship». CyclingNews. 8. juli 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Heinrich Haussler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (de) Heinrich Haussler – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Heinrich Haussler – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Heinrich Haussler – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Heinrich Haussler – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Heinrich Haussler – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Heinrich Haussler – CycleBase Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
Team Bahrain Victorious (2023) |
| --- |
| 
* Arashiro
* Arndt
* Bauhaus
* Bilbao
* Buitrago
* Caruso
* Govekar
* Gradek
* Haig
* Haussler
* Kepplinger
* Landa
* Maciejuk
* Madan
* Mäder
* Miholjevic
* Milan
* Mohorič
* Pasqualon
* Pernsteiner
* Poels
* Price-Pejtersen
* Rajović
* Scott
* Sütterlin
* Tu
* Wright
* Zambanini

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Den norske skolen i Brussel (DNSB)** er en privat skole beliggende i Waterloo, ca 20 minutter fra Brussel sentrum i Belgia. Skolen holder til på slottet Chateau d'Argenteuil i Waterloo. Slottet fra 1800-tallet har et skjermet parkanlegg omringet av skog. Campus Argenteuil inkluderer flere internasjonale privatskoler og har skole-kantine og egen skolebuss-service. DNSB drives som en privat non-profit stiftelse, og startet opp i august 2013. Skolen gir et fullverdig opplæringstilbud etter det norske læreplanverket fra 1. til 10. trinn, med kvalifiserte norske lærere og er godkjent for statsstøtte etter friskoleloven. Den er åpen for alle barn av norske statsborgere bosatt midlertidig eller varig i Belgia. Skolen drives pedagogisk som fådelt skole, og har høy lærertetthet. Elevene får fullverdig norsk vitnemål og har fulle rettigheter etter friskoleloven som f.eks rett til spesialundervisning, assistent ressurser etc. gjennom skolens samarbeid med PPT utland. Skolen har godkjent utvidet timetall for ekstra språkopplæring på alle trinn i engelsk og fransk. Skolen kan også ta inn svenske og finske elever etter særskilt avtale.

Den norske skolen i Brussel (DNSB) er en selvstendig virksomhet. Skolen har aldri vært tilknyttet Scandinavian School of Brussels(SSB). Den internasjonale engelskspråklige Skandinavian School of Brussels (SSB) mistet retten til norsk statstøtte etter tilsyn fra Utdanningsdirektoratet i november 2011 for sitt undervisningstilbud til norske elever.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Kirken på Utvandrermuseet utenfor Hamar Foto: Jensens 
**Den norske utvandringens minnekirke** (**Utvandrerkirken**) er en kirke i USA som ble bygget i 1896 av nordmannen Ole Haraldsen som *Oak Ridge Lutheran Church*. 

Kirkens opprinnelige plassering var 30 km vest for elven Mississippi og 25 km fra grensen til Iowa på en høyde utenfor Houston i Minnesota. Kirken har et 20 meter høyt tårn. Skipet er rektangulært, koret er nærmest rektangulært, men med hjørnene kuttet 45 grader, og det er sakristitilbygg på nordsiden av koret. Alterringen, alteret, prekestolen og vinduene kommer fra en eldre kirke oppført ved Highland Prairie i Minnesota i 1865. 

Kirken var i bruk fra 1896 til 1967. I denne perioden hadde tre prester sine kall der. Den første var Kristian Magelssen, han var født i Fosen i 1839, emigrerte i 1863 og fikk sin utdannelse ved Concordia Seminary i St. Louis i Missouri mellom 1863 og 1866. Etterfølgeren var hans sønn, Nils S. Magelssen, som tjente ved Oak Ridge fra 1914 til 1949. Den siste presten ved Oak Ridge var Isak R. Gronlid, født i 1897 i Waterville i Iowa. Han overtok ved Oak Ridge i 1949 og tjente der inntil menigheten ble nedlagt i 1967. 

Oak Ridge-kirken ble vigslet på nytt som Den norske utvandringens minnekirke den 11. august 2002 av fungerende biskop i Hamar, Ole Elias Holck. Seremonien samlet norske og etterkommere av norske utvandrere i andre land for å ære minnet til sine utvandrede slektninger og forfedre.

Kilder
------

* Den norske utvandringens minnekirke hos emigrantmuseum.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Utvandrerkirken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Heinrich Boere** (født 27. september 1921 i Eschweiler, død 1. desember 2013 i Fröndenberg i Nordrhein-Westfalen) var en nederlandsk soldat som under andre verdenskrig var tilknyttet Waffen-SS. Han ble i 2010 ble dømt for krigsforbrytelser begått under krigen.

Boere ble i 2010 dømt til livstid i fengsel for å ha drept tre sivile under andre verdenskrig. Boere fungerte på den tiden som snikmorder for tyske Waffen-SS. Han ble dømt til døden "in absentia" i Nederland i 1949, og hadde vært på flukt siden han rømte fra en fangeleir i 1947.

Bakgrunn
--------

Boere meldte seg i 1940 som 18-åring til Waffen SS, og han ble sendt til Østfronten. I 1942 ble han sendt til Nederland, hvor han ble et av 15 medlemmer i den topphemmelige SS-spesialkommandoen «Feldmeijer». Oppdraget gikk ut på å drepe sivile som gjorde motstand mot den tyske okkupasjonsmakten. Forskere regner med at minst 54 sivile ble myrdet av denne SS-styrken.

Referanser
----------

1. ↑   «SS' er Heinrich Boere overleden»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. mars 2010. Besøkt 23. mars 2010.
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Den norsk sjømannskirken (Buenos Aires)** ble vigslet 20. august 1920. Den lå på Avenida Ing. Huergo og fikk navnet «Minnekirken over krigsforliste sjømenn». Kirken var i drift til 1978, da ble eiendommen solgt og virksomheten midlertidig innstilt. I 1985 ble det besluttet å ha en besøkstjeneste til Buenos Aires med gudstjenester to til fire ganger i året.

Historie
--------

I 1888 fikk sjømannskirken et leseværelse i Buenos Aires. Byen hadde et rykte som den verste by i verden blant norske sjøfolk på den tiden, men et arbeid ble etablert i havnekvarteret Boca. Hans Jakob Borse Geelmuyden var den første sjømannspresten i Buenos Aires, han skulle i tillegg betjene Montevideo fire-fem ganger i året med gudstjenester ombord på skip og Rosario et par ganger i måneden med gudstjenester i en engelsk kirke. 

Også andre norske prester hadde tjeneste i Buenos Aires. I 1914 kom sjømannsprest Johan Nielsen dit, da var det mange sjøfolk fra norske seilskuter der, så han satte i gang en innsamling til en ny sjømannskirke, som altså ble innviet i 1920. I 1933 overtok Sverre Eika som sjømannsprest der, og han ble i Buenos Aires til etter 2. verdenskrig.

Selv om kirken ble utvidet og modernisert og den skandinaviske kolonien sluttet godt opp om arbeidet, endret forholdene seg da skipsanløpene gikk sterkt tilbake utover på 1950- og 1960-tallet. På 1970-tallet kom det planer om en motorvei gjennom området, og det satte en stopper for arbeidet. Kirken ble revet.

Kilder
------

* Den norske sjømannskirke i Buenos Aires sin historie
**The Norwegian School in London**, *Den norske skolen i London*, også omtalt som *The Norwegian School in Wimbledon*, er en engelsk *independent school*, uavhengig skole, for barn og unge i alderen 6 til 16 år. Skolen ble grunnlagt i januar 1982.

Skolen drives som en norsk grunnskole med både barne- og ungdomsskole som dermed omfatter 1. til 10. årstrinn. Grunnskolen underviser etter norsk læreplan og er godkjent etter den norske privatskoleloven. Det er en fådelt skole, slik at 1.-2. trinn, 3.-4. trinn, 5.-7. trinn og 8.-10. trinn deler klasserom. Elevene er en blanding av barn og ungdom som bor og har bodd i England over lengre tid, og barn og ungdom som er i London i en kortere periode.

Ettersom skolen er godkjent av både engelske og norske skolemyndigheter, må skolen også forholde seg til begge lands regelverk. Fra engelsk side er hele skolen underlagt tilsyn fra Merton Council, som er den lokale bydelen, og Ofsted (Office for Standards in Education). Det norske Utdanningsdirektoratet har tilsyn med grunnskoledelen.

Skolen holder til i en viktoriansk villa fra 1870-tallet, i et villaområde i Wimbledon, sørvest i London. En del av bygget leies av en selvstendig drevet barnehage, «The Norwegian Kindergarten in London». Det er et tett samarbeid mellom barnehagen og skolen og mange av de barna som bor i London over lengre tid går på både barnehagen og skolen.

For skoleåret 2017/2018 er det rundt 65 barn ved skolen. Det er totalt 14 ansatte, fordelt på snaut 11 årsverk.

Skolen eies og drives av en engelsk stiftelse: The Norwegian School in London Ltd. Skolens øverste organ er styret, som har seks medlemmer. Fire styremedlemmer oppnevnes av den norske ambassadøren i London. To styremedlemmer velges av foreldre som har barn i skolen.

Referanser
----------

1. ↑  «The Norwegian School in London - Independent school standard inspection report»[*død lenke*] (PDF), *Ofsted* 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* The Norwegian Kindergarten in London Arkivert 3. januar 2018 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
| Østromerrikets keiserdynasti |
| --- |
| * Theodosiske dynasti
* Leoninske dynasti
* Justinske dynasti

---

* Herakliske dynasti
* Isauriske dynasti
* Nikeforiske dynasti
* Amoriske dynasti
* Makedonske dynasti
* Komnenske dynasti
* Dukas-dynastiet
* Angelanske dynasti
* Laskariske dynasti
* Palaiologiske dynasti
 |

**Det amoriske dynasti** var en bysantinsk aristokratisk familie, et herskerdynasti, som fostret de bysantinske keiserne fra 820 til 867. Navnet «amoriske» stammer fra byen Amorium.

Dynastiets maktovertakelse
--------------------------

Bysantinsk mynt med bilde av Mikael II, grunnlegger av det amoriske dynasti (venstre) og Teofilos, (høyre)
Det ble grunnlagt av Mikael II «den amoriske» eller «amorianeren» fordi han stammet fra Amorium i theme Anatolic sørvest for Ankara i dagens Tyrkia. Mikaels foreldre var bondesoldater, og Mikael fikk militær utdannelse og steg raskt i gradene. I 813 støttet han aktivt Leo V’s kupp mot keiser Mikael I Rangabe og fikk under Leo V ansvar for ledelse av keiserens elitesoldater. Mikael røk senere uklar med Leo V, en strid som endte med at Mikael organiserte et kupp mot Leo i 820 og selv overtok makten.

Mikael II var gift med Euphrosyne av Bysants, en datter av den tidligere keiser Konstantin VI og Maria av Armenia. Konstantin tilhørte det isauriske dynasti, og det amoriske dynasti betraktes gjerne som en fortsettelse av dette. Det kalles derfor også «det isaurisk-amoriske» eller «det andre isauriske» dynasti.

Ikonoklasmen
------------

De amoriske Mikael II og Teofilos var tilhengere av ikonoklasmen, kampen mot avbildninger av kristne motiver, som keiser Leo hadde gjeninnført i keiserriket i 815. I 843 overtok Teofilos’ enke Theodora som regent for deres mindreårige sønn, og Theodora avskaffet ikonoklasmen som hadde vært et bittert stridstema i imperiet i det 8. og 9. århundre.

Dynastiets fall
---------------

Det amoriske dynastiet endte blodig med at Mikael III ble drept i et attentat utført av Basileios I i 867. Formelt sett døde Mikael III barnløs, men det har vært spekulert i om han egentlig var far til Basileios’ sønn, den senere keiser Leo VI. Det er allment antatt at Basileios’ kone Eudokia Ingerina var Mikael III’s elskerinne.

Dynasiets keisere
-----------------

Det amoriske dynasti er representert ved:

* Mikael II (820 - 829)
* Teofilos (829 - 842), Mikael II’s sønn
* Theodora (842 - 856), Teofilus’ kone som var regent for parets barn
* Mikael III (842 - 867)

Kilder
------

* John Julius Norwich, *Bysants’ historie*, Pax Forlag A/S, 1997
* Alexander Kazhdan, *The Oxford Dictionary of Byzantium*, Oxford University Press, 1991, ISBN 978-0-19-504652-6
***Amorpha juglandis*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne arten, som ofte blir regnet til slekten *Laothoe,* lever i Nord-Amerika.

Utseende
--------

En liten til middelsstor (vingespenn 45 – 75 mm), brun svermer. **Kroppen** er mindre strømlinjeformet enn hos mange andre svermere. **Hodet** er temmelig lite med reduserte munndeler, antennene er nokså lange og tydelig fjærformede hos hannen. Vingene er brede med bølgete ytterkant. **Forvingen** er lysebrun med et bredt, trekantet, mørkere tverrbånd nær midten. Av og til er bare den nedre delen mørkere. Utenfor dette tverrbåndet er det en smal, brun tverrlinje. **Bakvingen** har to smale, brune tverrlinjer. Som hos den nærtbeslektede slekten *Laothoe* hviler denne svermeren med forkanten av bakvingen stikkende ut foran forvingen, den kan da ligne på et vissent blad. Larven er grønn, hele overflaten kledt med små, hvite vorter. Den har tynne, lyse skråstriper på sidene, en tykkere, gul skråstripe ender ved hornet på bakkroppen, som er piggete. Hodekapselen er sterkt tilspisset fremover.

* Amorpha juglandis  ♂*Amorpha juglandis* ♂
* Amorpha juglandis  ♂   △*Amorpha juglandis* ♂ △
* Amorpha juglandis   ♀*Amorpha juglandis* ♀
* Amorpha juglandis   ♀ △*Amorpha juglandis* ♀ △

Levevis
-------

Larven lever på en rekke forskjellige løvtrær: hickory (*Carya*), valnøtt (*Juglans*), or (*Alnus*), hassel (*Corylus*), bøk (*Fagus*) og humlebøk (*Ostrya*). Den kan lage en pipende lyd om den blir forstyrret. De voksne svermerne flyr om natten, og tar ikke næring til seg.

Utbredelse
----------

Denne svermeren finnes i USA og det sørlige Canada fra Atlanterhavskysten til Rocky Mountains.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Amorpha juglandis*.  Arkivert 29. juni 2006 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Amorpha juglandis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Amorpha juglandis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Amorpha juglandis* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Amorpha juglandis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Amorpha juglandis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Amorpha juglandis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Carlos Augusto Duarte Burgo** (født 5. mars 1958 i Nova Sintra på Brava) er en økonom og politiker fra Kapp Verde. Han var sentralbanksjef i Kapp Verdes bank fra 2004 til 2014. 

Han har doktorgrad i økonomi fra Martin-Luther-universitetet i Berlin, og har senere tatt etterutdanning innen sosiologi, samt en Mastergrad innen makroøkonomi, pengepolitikk og utvikling av økonomiske systemer så sent som i 1995. 

Han begynte sin yrkeskarriere som lærer, men ble fra 1982 professor og utdanningsdirektør ved *Instituto Amílcar Cabral*. I 1987 ble han direktør for det samme instituttet. 

Sitt første politiske verv fikk han i 1991, da han fikk plass i nasjonalforsamlingen. Her satt han i 10 år, og jobbet med økonomi, finans, budsjetter og planlegging. Deretter ble han utnevnt til finans- og planleggingsminister i februar 1991, samt minister for regional utvikling fra oktober 2002. Begge disse ministerpostene hadde han fram til 2003. Etter å ha jobbet som rådgiver for Verdensbanken i 2004 ble han utnevnt til sentralbanksjef, en stilling han fortsatt innehar. 

Burgo trakk seg som sentralbanksjef i oktober 2014, og João António Pinto Coelho Serra overtok som sentralbanksjef i desember.

Referanser
----------

1. ↑  ASemana - *Novo Governador do Banco de Cabo Verde toma posse esta segunda-feira* Arkivert 7. august 2016 hos Wayback Machine. besøkt 31. mai 2016.
2. ↑  BCV - *João António Pinto Coelho Serra*, besøkt 31. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på sentralbankens hjemmesider (arkivert)
* CV på sentralbankens hjemmeside (PDF)
**Ilen kirkegård** er en gravlund for Ilen menighet ved Bynesveien 18 i Ilsvika i Trondheim. Gravlunden har i dag et areal på 3,5 daa, noe som gjør Ilen kirkegård til byens minste gravlund. 

Ilen kirkegård plassert midt på kartet fra 1898.
Den ble anlagt i 1883 og ble vigslet to år senere. I 1893 ble det oppført et gravkapell og i 1905 ble kirkegården utvidet, men i 1934 ble gravkapellet revet, mye på grunn av at man hadde sluttet med begravelser som følge av at Ilen kirkegård i 1916 hadde blitt avløst av Stavne kirkegård.

Fra 1947 ble gravlunden igjen tatt i bruk, men på grunn av begrenset plass ble det kun gitt anledning til å sette ned urner ved gravlunden. På grunn av at kommunen manglet gravplasser ved årtusenskiftet ble det besluttet å ta i bruk Ilen kirkegård igjen. Ilen kirkegård ble ferdig rehabilitert og gjenåpnet den 9. desember 2007, omtrent samtidig med åpningen av parseller til Nordre avlastningsvei i samme område.

Se også
-------

* Ilen kirke

Referanser
----------

1. ↑  NRK.no – Ilen kirkegård tas i bruk igjen (Publisert 25. oktober 2000, besøkt 24. mars 2013)
2. ↑  Kirken.no – Kirkelig fellesråd i Trondheim, Ilen kirkegård - Gjenåpning søndag 9. desember Arkivert 10. mars 2016 hos Wayback Machine. (Publisert 6. desember 2007, besøkt 24. mars 2013)

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 254 og 286. ISBN 978-82-573-1762-1.

Eksterne lenker
---------------

* Kart over ilen kirkegård (Allslekt.org)

| * v
* d
* r
Kirkegårder i Trondheim |
| --- |
| Kors | Bratsberg **·** Byneset **·** Domkirkegården **·** Havstein **·** Havstein krigskirkegård **·** Heimdal **·** Ilen **·** Lade **·** Lademoen **·** Leinstrand **·** Leira **·** Moholt **·** Ranheim **·** Saupstad **·** Stavne **·** Tilfredshet **·** Tiller | Trondheims kommunevåpen |
***Amorphosternus*** er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).

Utseende
--------

Små til middelsstore, avlange, svarte praktbiller. Hodet er forholdsvis stort og bredt, antennene ganske korte. Pronotum er kort og bredt, dekkvingene gjerne lange og smale, beina ganske korte. Oversiden er noe ujevn, med spredte grupper av stive, svarte, oppstående børster.

Levevis
-------

Som det norske navnet skulle tilsi utvikler disse billene seg gjerne i død ved av små dimensjoner - greiner og kvister. I motsetning til mange av de større praktbillene er utviklingstiden ikke svært lang. Noen arter lever i galler. Disse billene ser stort sett ut til å være vertsspesifikke på én vertsplante-art.
Mange tropiske arter minerer i blader. De voksne billene finnes oftest på bladverket til vertsplanten, sjeldnere på blomster.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sør-Amerika, fra Venezuela i nord til Argentina i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
			* Familien praktbiller, Buprestidae
				+ Underfamilien **greinpraktbiller**, Agrilinae Lacordaire, 1857
					- Stammen Agrilini Lacordaire, 1857
						* Understammen Amorphosternina Cobos, 1974
							+ Slekten ***Amorphosternus*** Deyrolle, 1864
								- *Amorphosternus bruchi* Kerremans, 1903 - noen ganger regnet som en underart av *A. cucullatus*
								- *Amorphosternus cucullatus* (Gory, 1841)

Kilder
------

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Amorphosternus bruchi*
* (en) *Amorphosternus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Amorphosternus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Amorphosternus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Carlos Borja Morca** (født 23. mai 1913 i Guerrero, død 25. november 1982 i Guadalajara) var en meksikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Borja vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det meksikanske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen. Det var første gang basketball var olympisk sport. Tjuetre lag deltok i turneringen, som ble avviklet i perioden 7. og 14. august. Mexico vant over Italia med 37–17 i kvartfinalen, men tapte semifinalen med 10–25 til USA som siden vant finalen. I bronsefinalen møtte de Polen, som Mexico slo med 26–12. Borja spilte alle seks kampene i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Bronse Bronse i basketball Mexicos flagg Mexico

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carlos Borja – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Carlos Borja – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Carlos Borja – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Mexicos herrelandslag i basketball under Sommer-OL 1936 |
| --- |
| Basketball | 
* Carlos Borja
* Víctor Borja
* Rodolfo Choperena
* Luis de la Vega
* Raúl Fernández
* Andrés Gómez
* Silvio Hernández
* Francisco Martínez
* Jesús Olmos
* José Pamplona
* Greer Skousen
* Hovedtrener: Alfonso de la Vega

 | Mexicos flagg |
Åpent ildsted
«Liv paa Sæteren», reproduksjon etter et maleri av Adolph Tidemand til *Norske Folkelivsbilleder* utgitt 1854, viser budeie ved grua i ei lita seterstue. Det åpne ildstedet er oppmurt i hjørnet av rommet, trolig med pipeløp, i motsetning til tidligere tiders årestuer og røykovnstur der røyken fra ilden slapp ut gjennom en ljore-åpning i taket. Kilde: Nasjonalbiblioteket 
«Det Indre af en Lappehytte i Finnmarken» fra *Norge fremstillet i Tegninger"* fra 1848 viser søndagskledte samer i ei årestue med åpent ildsted og ljore i taket.  Kilde: Nasjonalbiblioteket 
Grue, bakerovn og komfyr i gammelt eldhus (bryggerhus). Redskaper for bakerovnen er brødstang, feiekost og glorake. Lengst til venstre skimtes vaskeservant og ystebenk.
Et **ildsted** er en innretning der kontrollert ild kan gjøres opp til ulike formål: oppvarming, matlaging, belysning og annet, f.eks. husflid- og håndverksproduksjon. 
Ildstedets historie er i vår del av verden, hvor oppvarming er nødvendig, kjernen i bolighusets historie. 

Ildsteder inndeles etter om de er åpne eller lukkede, og om de har skorstein eller ikke, dessuten om de er innrettet til spesielle formål som matlaging eller annet. 

Et ildsted kan i varmeteknologisk sammenheng karakteriseres etter i hvilken grad brenselet utnyttes effektivt.

Åpne ildsteder
--------------

Åpne ildsteder er konstruert slik at ilden varmer direkte ved stråling. Åren er det universelle åpne ildstedet i et hus uten skorstein, til oppvarming, matlaging og som lyskilde. Peis (i kjøkken ofte kalt *grue*) er også et åpent ildsted, men dette er tilkoplet skorstein eller røykpipe. 

I Norge var åren inntil slutten av middelalderen så godt som enerådende som ildsted.

Langs kysten på Vestlandet og i Nord-Norge holdt de lenge på åren, men gikk tidlig over til jernovner.

Lukkede ildsteder
-----------------

Røykovn, jernovn og kakkelovn er eksempler på ovner, lukkede ildsteder. 

Fra åre og røykovn slippes røyken ut i rommet, og hus med slike ildsteder kalles røykstuer, eventuelt årestue og røykovnstue. Peis, jernovn og kakkelovn er koplet til en skorstein, slik at røyken får avtrekk gjennom den. Skorsteinen gjorde det mulig å bygge hus i flere etasjer. 

Røykovnen fikk utbredelse på Vestlandet, spesielt i fjordbygdene, peisen fikk innpass på Østlandet og i Trøndelag. Jernovnene fikk på 18- og 1900-tallet innpass over alt. Dette utbredelsesmønsteret for ildstedstyper kan forklares dels ved tilgang på brensel og brenselstyper, dels ved transportforhold. 
|}

Kilder
------

* Hilmar Stigum: Vår gamle bondekultur.
* Halvor Vreim: Ildstedets geografi i Norge. I Fortidsminneforeningens årbok 1934.

Se også
-------

* Peis
* Grue
* Åre
* Røykovn
* Ovn

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fireplaces – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Fireplace – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
***Den norske tannlegeforenings Tidende***, eller bare **Tidende**, ble grunnlagt i 1890 og er det eneste norske uavhengige fagtidsskrift for tannhelsepersonell.[][*når?*] Tidsskriftet, som utgis av Den norske tannlegeforening (NTF), har som oppgave å presentere vitenskapelige artikler og fagstoff som ledd i etterutdanningen av tannleger. Det skal dessuten fungere som debattorgan og omtale helse-, og tannhelsepolitisk stoff samt stands- og foreningspolitisk stoff av interesse for tannleger og annet tannhelsepersonell.

De faglige artiklene i bladet er gjenstand for fagfellevurdering. Presentasjonen av det vitenskapelige stoffet følger retningslinjene fra International Committee of Medical Journal Editors.

Tidsskriftet utgis med 11 hefter per år. 

Tidsskriftet redigeres etter redaktørplakaten. *Den norske tannlegeforenings Tidende* parallellpubliseres åpent på internett kl. 0000 på utgivelsesdato.

Eksterne lenker
---------------

* *Den norske tannlegeforenings tidende*s nettsted


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN **·** ISSN
 |