recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dušan Oršula** (født 23. august 1979) er en slovakisk tidligere skihopper fra Brezno som representerte LKS Dukla Banska Bystrica. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1993-2003.

Han deltok i junior-VM i 1994 og 1996, med 52. plass i Gallio (Asiago) i 1995 som beste individuelle plassering. I VM i skiflyging i Harrachov i 2002 ble han nummer 47 av 49 deltakere. I VM i Predazzo (Val di Fiemme) i 2003 greide han ikke å kvalifisere seg til hovedrennene verken i storbakken eller normalbakken. Bare tre ganger gikk han videre fra kvalifiseringen til verdenscuprenn - beste resultat var 37. plass i storbakken i Harrachov 7. februar 1999. I kontinentalcupen var hans beste plassering i enkeltrenn 7. plass i Westby 20. februar 1999. Beste plassering sammenlagt i kontinentalcupen var 128. plass i 1999/2000.

Plasseringer i junior-VM:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| År | 1994 | 1996 |
| Sted | Breitenwang | Asiago(Gallio) |
| Individuelt | 70 | 52 |
| Lagkonkurranse | 14 | 8 |

Referanser
----------

1. ↑  FIS: Dusan Orsula (hoppresultater, ikke fullstendig, besøkt 22. juni 2017)
2. 1 2  Adam Kwieciński: Dusan Orsula Arkivert 29. september 2020 hos Wayback Machine. (hoppresultater, besøkt 21. juni 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dušan Oršula – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Bhartṛhari** (devanagari: भर्तृहरि;, virket i det 5. århundre) var en indisk forfatter som i indisk tradisjon tilskrives to innflytelsesrike tekster på sanskrit: Vākyapadīya om sanskrit-grammatikk og lingvistisk filosofi, som er en grunnleggende tekst innenfor Sphoṭa-teorien i indisk grammatisk tradisjon, og Śatakatraya («tre århundrer»»), et arbeide med dikt på sanskrit, som består av tre samlinger med omkring 100 vers hver.

Begge tekstene har hatt stor innflytelse innenfor sine respektive områder. Grammatikken inntar et holistisk syn på språkteori, og regnes blant komposisjonalitetsprinsippet hos Mimāṃsākas og andre.

Poesien består av korte vers, samlet i tre århundrer med omkring hundre dikt i hvert enkelt. Hvert århundre dveler ved en egen rasa eller estetisk modus; i sin helhet har hans diktsamling blitt høyt ansett både innenfor tradisjonen og blant moderne akademikere.

Hans navn er noen ganger blitt forvekslet med legenden om kong Bharthari.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii **·** Discogs
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| Styrkeløft: |
| Junior-NM i styrkeløft |
| Gull | 1996 Fagernes | -82,5 kg |

**Espen Hansen** (født 1974 i Arendal, Aust-Agder) er en norsk styrkeløfter, som konkurrerer for Kristiansand Atletklubb.

Hansen startet med styrkeløft på 1990-tallet, og som juniorløfter i arendalsklubben Idrettslaget Sørfjell ble han i 1996 juniornorgesmester i styrkeløft i klasse eldre junior -82,5 kg. Han hadde deretter et langt avbrekk fra styrkeløftkonkurranser på grunn av skader, men fortsatte å trene. I en avisartikkel i Agderposten i 2003 fremholdt Hansen at hans personlige rekorder i styrkeløftøvelsene på daværende tidspunkt var 315 kg i knebøy, 165 kg i benkpress og 310 kg i markløft.

I 2006 gjorde Hansen comeback på styrkeløftfronten, denne gang for Kristiansand Atletklubb. Foruten dette årets NM, hvor han ble stående uten gyldig resultat, deltok han først og fremst på lokale og regionale stevner. Hans første store opptur kom under styrkeløft-NM 2008, da han ble norgesmester i klasse -100 kg. Dette viste seg imidlertid å bli en nedtur, idet Hansen i forbindelse med NM avga positiv dopingprøve på det anabole steroidet *metandienon*. Han ble dermed fratatt medaljen og utestengt i to år.

Hansen var tilbake i styrkeløftmanesjen i 2011, og har siden deltatt på en rekke stevner. Blant annet står han med en fjerdeplass fra styrkeløft-NM 2011 i klasse -93, en gullmedalje fra Sydnorsk mesterskap i styrkeløft 2011 i klasse -105 kg, og en bronsemedalje fra regionsmesterskapet i benkpress 2013 i klasse -105 kg. For øvrig har han bare deltatt på lokale stevner i regi av Kristiansand Atletklubb.

Resultater og meritter i styrkeløft
-----------------------------------

### NM i styrkeløft

| År | Klasse | Plassering | Knebøy | Benkpress | Markløft | Sammenlagt |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | -93 kg | 4.-plass | 280 kg | 180 kg | 270 kg | 730 kg |
| 2008 | -100 kg | 1.-plass (diskv.) | 325 kg | 190 kg | 305 kg | 820 kg |
| 2006 | -100 kg | - | - | - | - | - |

### Junior-NM i styrkeløft

| År | Klasse | Plassering | Knebøy | Benkpress | Markløft | Sammenlagt |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | -82,5 kg | 1.-plass | 260 kg | 130 kg | 260 kg | 650 kg |

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Ludvig XVs skrivebord og arbeidsværelse i *Louis-quinze*-stil

**Louis-quinze** er en kunst- og interiørstil som knyttes til tiden fra ca. 1730 til 1755 i Frankrike. Navnet knytter an til kong Ludvig XV og hans regjeringstid, likeledes som æraene under hans forgjenger Ludvig XIV og etterfølger Ludvig XVI gjerne kalles *Louis-quatorze* og *Louis-seize*.

Som stilretning karakteriseres den ved at den bryter med de strenge barokkformer som var utpregende for «Solkongen»s tid, henimot rokokkoens lettere og intimere former. I motsetning til *Louis-quatorze*-periodens allesteds nærværende marmorflater trådte nå edle tresorter og lyse veggflater i forgrunnen. Typisk for *Louis-quinze* er bruken av filigran-forgylte rankemotiver.

Møbelkunst
----------

Periodens franske møbler kom den gang typisk i to utførelser, for sommer og for vinter, og var rikt ornamentert, elegant og utformet for å passe med resten av hjemmets dekor. *Orientalia*—temaer fra Det fjerne østen—og det fabelaktige (inspirert av fabler) var viktige for de tematiske uttrykk, og eksotiske tresorter og steinsettinger ble tatt i bruk for å forsterke dette.

Blant de *ébéniste*r som arbeidet under Ludvig XV var Jean-François Oeben, Roger Vandercruse Lacroix, Gilles Joubert, Antoine Gaudreau og Martin Carlin.

Billedkunst
-----------

Blant de mest fremtredende *Louis-quinze*-malere var Juste-Aurèle Meissonier, François Boucher, Jean-Baptiste Huet, Jean-Baptiste Le Prince, Pierre Migeon, og familien van Loo: Jean-Baptiste van Loo, Louis Michel van Loo, Charles-Amédée-Philippe van Loo og Charles André van Loo. Madame de Pompadour, kongens maitresse, var en av kunstnernes viktigste begunstigere i denne perioden.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louis Quinze furniture – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Louis-quinze i *Kunstlexikon* - P.W. Hartmann

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
***Nematopogon swammerdamellus*** er en sommerfugl som tilhører familien svepemøll (Adelidae). Den er vanlig i hele Norge bortsett fra deler av Finnmark. Arten er oppkalt etter den nederlandske naturviteren Jan Swammerdam.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 17 – 21 mm), brungul møll med lange antenner. Den er den største av *Nematopogon-*artene som forekommer i Norge, og kan ellers kjennes på at forvingen er nokså markert trekantet (mer avrundet hos de andre artene). Dessuten begynner den å fly tidligere på våren enn de andre artene i slekten. Man må likevel ofte undersøke kjønnsorganene for å bestemme arten med sikkerhet. Antennene er trådformede, gulaktige, omtrent to og en halv gang så lange som forvingen hos hannen og omtrent 1,8 ganger så lange hos hunnen. Hodet, forkroppen og forvingen er okergule. Forvingen er forholdsvis bred og har markert spiss og bakhjørne, slik at den blir tydelig trekantet. Vingefrynsene er gulaktige, blekere enn vingen. Bakvingen er grå med blekgrå vingefrynser. Spissen kan være litt brunlig.

Levevis
-------

Denne møllen lever i skog (gjerne litt åpen løv- og blandingsskog) og hager. Hunnene legger egg på ulike løvtrær. Man tror at larven i det første larvestadiet minerer i bladene, før den slipper seg ned på bakken og lever av nedfalne blader som vanlig for denne slekten, men dette er usikkert. Den utvokste larven lever i en hylse av døde blader. De voksne sommerfuglene flyr fra slutten av april til juni.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i nesten hele Europa, østover til Ural og den asiatiske delen av Tyrkia, men mangler på Den iberiske halvøya. I Norge er den vanlig (trolig den vanligste arten i slekten) nord til Alta, men ser ut til å mangle i deler av Finnmark.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 295 – 332. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Nematopogon swammerdamellus* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nematopogon swammerdamellus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nematopogon swammerdamellus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Nematopogon swammerdamellus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Nematopogon swammerdamellus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Nematopogon swammerdamella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Nematopogon swammerdamella* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Nematopogon swammerdamella* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Nematoplinae** er en liten gruppe biller med larver som lever i død ved. Det norske navnet viser til at de ligner på trebukker (Cerambycidae), men ikke er nært beslektet med disse. Tidligere ble bastardbukkene regnet til familien vedborere (Melandryidae). Bastardbukkene finnes bare i den nordlige delen av det Holarktiske området (Europa, Nord-Asia og Nord-Amerika).

Utseende
--------

Middelsstore (gjerne rundt 10 mm), avlange biller, gjerne mørke på farge, noen med svak metallglans, pronotum kan være rødt. Oversiden er fint hårete. Hodet er fremstrakt, omtrent firkantet sett ovenfra. Fasettøynene sitter nær hodets fremkant, er ikke spesielt store og mer eller mindre nyreformede. Palpene er ofte ganske lange, det ytterste leddet kan være stort og økse- eller knivformet. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden, 11-leddete og trådformede. Brystkjoldet (pronotum) er forholdsvis lite, sterkt hvelvet, ved fremkanten smalere enn hodet. Ved bakkanten kan brystskjoldet være nesten så bredt som dekkvingene eller mye smalere. Dekkvingene er langstrakte med tydelige "skuldre", fint hårete, uten påfallende lengdestriper. De er vanligvis forholdsvis tynne (lite sklerotisert) og kan ha noen skrå, utstrakte groper. Beina er lange og tynne, føttene (tarsene) er omtrent så lange som leggene (tibiae). Fram- og mellomføttene består av fem ledd, bakføttene av fire.

Levevis
-------

Larvene lever i råtten død ved, særlig greiner av bartrær. De voksne kan finnes på blomster der de spiser pollen. Bastardbukkene er ikke særlig vanlige insekter.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-Amerika og Øst-Asia (Japan).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1810
				+ Familien **bastardbukker**, Stenotrachelidae Thomson, 1859 (=Cephaloidae)
					- Underfamilien **Nematoplinae** LeConte, 1862
						* Slekten *Nematoplus* LeConte, 1855
							+ *Nematoplus collaris* LeConte, 1855
							+ *Nematoplus konoi* (Nakane, 1963)
							+ *Nematoplus semenovi* Nikitsky, 1973
							+ *Nematoplus yamato* Nakane, 1987

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

*Nematoplus semenovi*:. '

* (en) *Nematoplinae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Nematoplinae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Nematoplinae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
*Se annet sted for jazzmusikeren og musikkjournalist Espen Eriksen (født 1974).*

**Espen Eriksen** (født 26. august 1932, død mellom 11. til 12. april 1998) var en norsk kulturjournalist og programleder i NRK Radio. Han kom fra Møhlenpris og var sønn av Johan H. Eriksen som var redaktør i Morgenavisen, der Espen startet sitt journalistvirke. For lokalradioen spilte han fra 1952 plater. Eriksen studerte ved Journalistakademiet. I 1957 gikk han over til VG der han også var i 1991 da han pensjonerte seg.

Hans første virke i VG var ansvaret for avisens platebarometer, som var landets første i sitt slag. Fra 1964 til 1987 ledet han det månedlige radioprogrammet i NRK, «Rundt og Rundt», der han i en og en halv time snurret ny popmusikk utgitt på LP, slik dem gjorde i Radio Luxembourg. Han satt i juryen for Spellemannprisen 1973. Eriksen ledet fra 1970 det nye Lørdags-VG, men meldte i 1974 overgang til Aftenposten der han fikk ansvaret for A-magasinet. Etter overgangen tilbake til VG i 1979 bygde Eriksen opp den såkalte rampelysredaksjonen for kjendisstoff. Han ble etterhvert også avisens korrespondent i London og gikk mer over til å skrive om reiseliv. Han var også første formann i Norske Reiselivsjournalisters Forening.

Referanser
----------

1. ↑  Børre Aa. Lund (25.8.1992). «Beskjeden bergenser». Aftenposten.
**Røkt fisk** er fisk som har blitt konservert ved hjelp av røyking.

Laks er fiskeart som egner seg spesielt for røyking, ofte ved kaldrøyking, men også andre fiskarter egner seg, da gjerne ved varmrøyking, slik som sik, sild, ørret, makrell og andre. Røkt fisk er vanlig i Norge og Russland, og er vanlig også i jødisk matrett foruten flere land i Øst-Europa.

Røyking av fisk
---------------

Røyking av fisk er ikke bare en konservering, men betraktes som en videreforedling.

Et røykeri kan man bygge selv av enkle midler. Man bygger et lite hus med en ovn på ca. 3 meters hold. Ovnen skal stå i underkant av gulvet, røykrøret skal være så langt at røyk blir avkjølt. Innmaten ut av et kjøleskap kan også benyttes istedenfor et eget hus.

Fisken skal saltes og sukres i ca. et døgn. Som salt benyttes saltlake eller havsalt. Blandingsforholdet bør være 2 deler salt 1 del sukker. Fisken skal tørkes i ca. 3 timer. Deretter skal den henges eller legges i røkeriet. Temperaturen skal være på ca. 15-18 grader maksimum og den skal røykes i rundt 18 timer. Spon fra bjørk og einer anbefales. Til slutt tørkes fisken 1 til 3 døgn etter eget ønske.
**Mesanmast** betegner aktre mast på seilskip. Navnet mesanmast kommer fra seilet som står på denne masten som kalles mesan eller mesanseil.

Uklar opprinnelse
-----------------

Ordet kan ha sin opprinnelse i det spansk/italienske *mesane/mezzana* som betyr «det midterste», og i så fall betegnet mesanmast opprinnelig den midterste masten på tremastede skip. Andre kilder refererer til det arabiske ordet *mazzan* som kan ha kommet inn i vår terminologi via middelhavslandene.

Mesanmast på forskjellige skipstyper
------------------------------------

På en fullrigger har mesanmasten også råseil, og kan også betegnes jiggermast eller kryssmast. På andre seilskip har den akterste masten bare gaffelseil. 

Enkelte skipstyper som f.eks kutter og yawl har en liten mesanmast aktenfor rorstammen. Denne kalles da gjerne papegøyemast. 

Enkelte brigger, brigantinere og barker ble utstyrt med en ekstra mesanmast aktenom den egentlig mesanmasten. Denne masten (som konstruksjonsmessig kunne være en papegøyemast) ble kalt snaumast og båtene ble gjerne også kalt snau.

Sammensetninger med *mesan*
---------------------------

Mesan går igjen i en rekke sammensetninger som mesangaffel, mesanvant og mesanbom. I enkelte sammenhenger skrives og uttales sammensetninger med mesan som to ord, som f.eks i: mesan klofall og mesan toppseil.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Mesembrina mystacea*** er en stor, tett hårete, humlelignende flue som er vanlig i fjellbjørkeskogen. Den tilhører møkkfluene (Muscidae), en artsrik familie av fluer.

Utseende
--------

Det er flere ytre kjennetegn som skiller familiegruppen møkkfluer fra andre nærstående fluer. For en generell beskrivelse se hovedsiden om møkkfluer.

*Mesembrina mystacea* etterligner humler og ligner overfladisk på humleblomsterfluen (*Volucella bombylans*) i familien blomsterfluer. Den er vakkert farget i svart, gul og hvit pels.

Levevis
-------

*Mesembrina mystacea* hører til møkkfluene, en gruppe som både kan være plagsomme og smittespredere, men regnes ikke å være blant de skadelige.

Larvene lever av dødt materiale (saprofager), og bidrar til nedbrytingen og dermed til stoffkretsløpet.

*Mesembrina mystacea* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der fluens indre og ytre organer endres. Helt mot slutten av puppestadiet blåser fluen opp en «ballong», bak spalteåpning kalt frontalsuturen. Dette er nødvendig eller i alle fall til god hjelp, for å komme seg ut av puppehylsteret. Utviklingstiden eller generasjonstiden er avhengig av temperaturen.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* **fluer**, (Brachycera)
	+ Underordenen **høyere fluer** (Cyclorrhapha)
		- Gruppen **Schizophora**
			* Calyptrata
				+ **Muscoidea**
					- familien møkkfluer, (Muscidae)
						* delgruppe Muscinae
							+ stamme Muscini
								- slekt *Mesembrina* Meigen
									* *Mesembrina mystacea*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mesembrina mystacea* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Mesembrina mystacea* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Mesembrina mystacea* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Mesembrina mystacea* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Mesembrina mystacea* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Mesembrina mystacea* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mesembrina mystacea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Hovedbygning
Potetkjeller
Cafe' utendørs
Rosehage
Stabbur
Cafe'
Parkanlegg
Tjern
**Røed gård** er en gammel gård på søndre Jeløy i Østfold. Bygningene på gården er nesten 300 år gamle.

Historie
--------

Røed gårds historie er kjent fra middelalderen. Den gangen var det Clemenskirken som eide gården. Norges første rammeloft er beskrevet og blir nevnt første gang på Røed ved Alby gård i 1389. (A-Takstol) Hovedhuset er etter sigende bygget av trelasthandleren Just Treschow i 1723. Huset har fortsatt samme utseende. Fries Schwenzen satt i verk tilbygg og forbedringer i jugendstil ca. 1900.

Mange eiere har senere satt sitt preg på eiendommen med vekslende hell. Stuene i hovedbygningen er innredet i barokk, rokokko, Biedemeier, empire og jugendstil. I en av stuene er det takdekorasjoner, utført i fransk regencestil fra 1720-årene.

Eiendommen bar preg av stort forfall da ekteparet Ruth og Knut Grauer Mamen kjøpte Røed gård i 1975. De har restaurert gårdens hus og hage gjennom mange år.

Eiendommen
----------

Eiendommen er på ca. 200 dekar dyrket mark, 300 dekar skog og 25 dekar annen utmark.
Gården har:

* Egen standlinje med lakserett, i sør.
* Det høyeste punktet på søndre Jeløy, Rødsåsen.
* Et parkanlegg på rundt 40 dekar, som er satt i stand de siste 20 årene.

Interessen for gården er ikke bare av arkitektonisk art, bak hovedbygningen er det anlagt en landskapspark med et lite tjern. Her finnes også en liten bro og et lysthus.

Rosehagen
---------

Mellom stabburet og kårboligen er det anlagt en rosehave, med over 400 forskjellige rosearter.

Landskapsvernområde
-------------------

Eiendommen er en av 9 gårder i et unikt landskapsvernområde som er mye brukt til rekreasjonsområde for lokalbefolkningen og besøkende til Jeløy. I gangavstand finner man også Galleri F15 og Hotell Refsnes Gods.

Røed gård idag
--------------

Idag er det ekteparets sønn, Hans Torer Mamen, som har tatt over og driver gården. Gården forpaktes bort og i tillegg består gården av:

* Café Røed
* Galleri Røed Jeløy
* Antikviteter, kunst og håndverk
* Catering/selskapslokaler
* Events, kurs, og konferanser
* Kulturelle begivenheter og konserter

Eksterne lenker
---------------

* «Røed gård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
***Nemapogon wolffiellus*** er en liten sommerfugl som hører til familien ekte møll (Tineidae). Arten ble først beskrevet i 1976, fram til da hadde den blitt forvekslet med den ganske like arten vedkjukemøll (*Nemapogon cloacellus*).

Utseende
--------

En liten (vingespenn 10-15 millimeter), mørkbrun og hvit møll. Antennene er trådformede og vel to tredjedeler så lange som forvingene. Hodet er kledt med brungule, hårlignende skjell, forkroppen er mørkbrun med lysere flekker på skuldrene. Forvingen er mørkbrun med hvite flekker. Vingefrynsene på forvingen er mørkbrune bortsett fra to hvite felter. Bakvingene er gråbrune. Artens ytre utseende er ganske likt på vedkjukemøll (*Nemapogon cloacellus*) og også kjønnsorganene er temmelig like de hos vedkjukemøllen, det finnes imidlertid noen små forskjeller som gjør det mulig å skille de to artene ut fra genitalpreparater.

Levevis
-------

Arten lever i skog der det er mye død ved og kjuker. De voksne sommerfuglene flyr i juni-juli. De kommer ikke til lys, derimot har det vist seg at hannene kommer til feromon-feller som er satt ut for å fange glassvingen *Synanthedon andrenaeformis*. Til tross for at denne arten ikke i det hele tatt er beslektet med glassvinger synes artene å ha ganske like feromoner.

Utbredelse
----------

Arten er funnet i de fleste europeiske land østover til Kaukasus. I Norge forekommer den på Østlandet.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata – Homoneura
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Overfamilien Tineoidea
									* Familien ekte møll, Tineidae
									* Underfamilien Nematopogoninae
										+ *Nemapogon wolffiellus* Karsholt & Nielsen, 1976

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 381 – 489. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Zoologisk Museum, Universitetet i Oslo, og Norsk institutt for skogforskning, Ås.
* Nettsiden *Norges sommerfugler*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nemapogon wolffiellus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nemapogon wolffiellus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Nemapogon wolffiellus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Nemapogon wolffiellus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Nemapogon wolffiellus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Nemapogon wolffiella* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Røgden** (svensk: *Röjden*, skogfinsk: *Röuvanjärvi*) er en innsjø på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i Grue kommune i Innlandet, mens den svenske delen ligger i Torsby kommune i Värmlands län. Sjøen ligger 280 meter over havet og har et totalt areal på 15,96 km², hvorav den norske delen utgjør 14,77 km².

Røgden var sentrum for finneinnvandringen på 1600-tallet og rundt Røgden finnes det spor etter gamle finneplasser. Det finnes noen få gårdsbruk rundt Røgden. Størsteparten av tilløpet kommer fra Løvhaugsåa som kommer fra Rotbergsjøen (331 moh). Den får igjen størsteparten av vannet sitt fra Fallsjøen (370 moh). Røgdens utløp ligger i Sverige, der det er bygd et kraftanlegg, I perioder blir sjøen tappet så kraftig at vannstanden synker med flere meter til kommunen og hytteieernes forargelse.[]

Det tas stor abbor i Røgden. Det tas også stor mort, og den blir lokalt kalt for *næversko mort*. Det tas også litt ørret i vassdraget. Langs sør og vestsiden av Røgden ligger det hytter, noen ligger idyllisk til på holmer ute i sjøen. 

I sjøen er det også to holmer, begge kalt for Kjerringholmene, og her ligger det eldre gravplasser fra finneinnvandringen på Grue Finnskog tidlig på 1600-tallet. Holmene ligger i vest- og østenden på sjøen. Det finske navnet på Kjerringholmene er *Akkasauri*.

Referanser
----------

1. 1 2  «SMHI Vattenwebb, sjøregister». SMHI. Besøkt 28. april 2015.
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 26. april 2015
3. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 26. april 2015
4. ↑  «Metsäsuomalaisten kirjeet Gottlundille». Besøkt 6. januar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Frederick Monsen** (født **Fredrik Immanuel Monsen** 8. juli 1865 i Bergen, død 10. november 1929 i Pasadena) var en norsk-amerikansk fotograf, kjent for sine etnologiske bilder av amerikansk urbefolkning.

Han var sønn av skuespillerne Hans Olai Monsen og Sophie Bränberg. Etter at de ble mormonere trakk foreldrene seg tilbake fra teateret på slutten av 1860-tallet, og emigrerte til USA. De bosatte seg i Salt Lake City, der faren arbeidet som fotograf.

Etter endt skolegang kom Frederick Monsen til Colorado som avismedarbeider, der han begynte å fotografere amerikansk urbefolkning. Dette ble hans virke i livet, og rundt århundreskiftet levde han lange perioder blant urbefolkningen i det sørvestlige USA. Han ble etterhvert en kjent etnologisk fotograf, og ble en mye brukt foredragsholder, både i USA og i Norge. Han deltok i ekspedisjoner til Yukon og i Sentral- og Syd-Amerika, og var medstifter av Explorers Club of New York.

Som fotograf arbeidet han med håndholdt kamera, noe som gav ham mye større nærhet til motivene enn hva som var vanlig i datiden. Svart-hvittbildene ble senere håndkolorert. Han reiste mye med George Eastman og var sponset av Kodak, og det ble gjort oppmerksom på at han arbeidet med Kodak-utstyr på brosjyrer om Monsens arbeid. Mye av arkivet hans ble ødelagt i jordskjelvet i San Francisco 1906, og senere i livet arbeidet han med å rekonstruere det ved å avfotografere papirpositiver.

Han skikket seg ofte med «professor»-tittel, men denne var sannsynligvis selvutnevnt. Han påstod å være professor ved Universitetet i Oslo når han holdt foredrag i USA, og sa han var professor ved et amerikansk universitet når han snakket til nordmenn.

Galleri
-------

* Portrett av navajoen Poo-wish-ke-ja-le-kiss. Arizona, ca. 1900.Portrett av navajoen *Poo-wish-ke-ja-le-kiss*. Arizona, ca. 1900.
* Naken pubelo-jente bærer et lite barn. New Mexico, ca. 1907.Naken pubelo-jente bærer et lite barn. New Mexico, ca. 1907.
* Hopi ved brønn. 1907.Hopi ved brønn. 1907.
* A Study in Bronze. Ungdom på fjelltopp. Ca. 1907.*A Study in Bronze*. Ungdom på fjelltopp. Ca. 1907.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Frederick I. Monsen, BNF-ID 125069696[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Photographers’ Identities Catalog, pic.nypl.org[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   San Francisco Museum of Modern Art online collection, www.sfmoma.org, besøkt 31. august 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Den sidste kunstnerinde fra Ole Bulls scene død i Californien». *Aftenposten*, 22. januar 1921.
5. 1 2 3 4  «Kjuagutten som ble indianerfotograf». *Bergens Tidende*, 22. februar 2007.
6. 1 2  «Den kjente norsk-fødte entolog, Dr. F.I. Monsen, død». *Nordisk Tidende*, 14. november 1929.
7. ↑  Frederick Monsen i Preus museums register over norske fotografer.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Frederick Monsen på NLIs Lokalhistoriewiki.
* (en) Frederick Monsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** NMFF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Henriette Hagelien** (født Galtung Døsvig 1943 i Bergen) er en norsk billedkunstner. Hun har sitt atelier på Nordås ved Bergen og bor i Provence tre måneder i året. Hun lar seg inspirere av naturens klare og sterke farger og i de grove strøkene med palettkniven lar hun fargene eksplodere på lerretet i etter hvert mer abstrakte former.

Bakgrunn
--------

I 1970-1971 var hun student i Aix-en-Provence. Som utallige andre kunstnere, ble hun inspirert av lyset og fargene i Provence. Hun vandret i Cezannes landskap rundt Aix og hun besøkte van Goghs områder rundt Arles. Picasso og Chagall levde og virket fortsatt i Provence på den tiden. De hadde nettopp fått sine egne museer i Antibes og Nice hvor Henriette kunne studere deres teknikk. Slik begynte det. Hjemme igjen i Bergen ble hun elev av Lise Landmark von Krogh. Hun valgte palettkniven som sitt hovedinstrument og deltok på en rekke kollektive utstillinger.

Separatutstillinger
-------------------

I 1986 hadde hun sin første separatutstilling i Galleri Liv i Oslo og i Galleri Nikolai i Bergen og i 1987 på Rekkjetunet på Tysnes, i Vesta-Hygeas vestibyle i Fyllingsdalen og i Galleri Primstaven på Nesttun. I 1988 hadde hun separatutstilling i Sønset Galleri i Tønsberg, i 1990 i Galerie Granet i Aix-en-Provence, i 1991 i Galleri Smigården i Sandnes og i 1994 på Årbakka i Tysnes.

Galleri Primstaven på Nesttun ved Bergen ble Henriette Hageliens faste galleri fra 1990 inntil galleriet stengte sine dører i 2010. Der har hun også hatt separatutstillinger hvert tredje år. I tillegg har hun hatt separatutstillinger hvert tredje år i Arendal mellom 1988 og 2011.I 2015 og 2017 hadde hun separatutstillinger på Vedholmen Galleri på Os.

I 1996 deponerte hun på oppfordring en hel utstilling på onkologisk avdeling på Haukeland sykehus der pasientene venter på kreftbehandling.

Familie
-------

Henriette Hagelien er gift med høyesterettsadvokat Per Hagelien og mor til bransjedirektør Even Hagelien i NHO Service og handel.

Referanser
----------

1. ↑   Proff, oppført som Henriette Helene Hagelien, besøkt 22. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Listen». *Listen*. Besøkt 8. september 2017.
3. ↑  «Lise Krogh – Norsk kunstnerleksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 8. september 2017.
4. ↑  «En kunstner og en Landmark». *Bergens Tidende*. Besøkt 8. september 2017.
5. ↑  Agderposten 28. juni 2008 s.63
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Hamre, Andris (9. mars 2017). «Hagelien med si siste separatutstilling». *midtsiden*. Besøkt 8. september 2017.
9. ↑  «Bergensavisen - Bergens største galleri». *www.ba.no* **(norsk)**. Besøkt 8. september 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
***Nematopogon metaxellus*** er en sommerfugl som tilhører familien svepemøll (Adelidae). Den er bare kjent fra kysten vestover til Kristiansand i Norge.

Utseende
--------

En liten til middelsstor (vingespenn 11–16 mm), gulbrun møll med lange antenner. Ofte må man dissekere ut kjønnsorganene hos *Nematopogon-*artene for å bestemme arten med sikkerhet. Denne arten kan stort sett kjennes fra de andre, gulaktige artene på at den er mindre, dessuten er framvingene litt bredere og antennene litt lengre. Antennene er trådformede og gulaktige, hos hannen rundt tre ganger så lange som forvingen, hos hunnen rundt to og en halv gang så lange. Hodet, forkroppen og forvingen er okergule, forvingen med mørkere bestøvning i den ytre delen. Den er forholdsvis bred, og vingefrynsene er okergule som resten av vingen. Bakvingen er grå, litt gulaktig i den ytre delen, også denne med okergule frynser.

Levevis
-------

Arten kan finnes i mange ulike habitater, både i skog og mer åpne områder som buskrik mark. De voksne sommerfuglene flyr fra slutten av mai til begynnelsen av juli. Hunnene legger egg på ulike urter, men larvene firer seg ned til bakken så snart de er klekt og lever av nedfalne blader. Larven lever i en hylse av silke, jordpartikler og planterester. Den overvintrer og fullfører utviklingen neste vår.

Utbredelse
----------

Den er utbredt over det meste av Europa, unntatt lengst i nord, østover til Ural og Kaukasus. I Norge er den bare funnet langs kysten av Østlandet og Sørlandet.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 295 – 332. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Nematopogon metaxellus* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nematopogon metaxellus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nematopogon metaxellus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Nematopogon metaxellus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Nematopogon metaxellus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Nematopogon metaxellus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Nematopogon metaxella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Nematopogon metaxella* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Frederick Warden Mote** (født 2. juni 1922 i Plainview i Nebraska i USA, død 10. februar 2005 i Aurora i Colorado) var en amerikansk sinolog og professor i historie ved Princeton University i nærmere femti år. Hans forskningsinteresse var Kina særlig under Mingdynastiet og under Yuandynastiet. I samarbeid med Professor Twitchett og Professor Fairbank var han med på å skape *The Cambridge History of China*, et monumentalt verk om kinesisk historie.

Liv og virke
------------

Mote gikk i 1943 (under annen verdenskrig) inn i U.S. Army Air Force men kunne ikke bli pilotutdannet av medisinske grunner. Ettersom han året før hadde tatt et kurs i kinesisk på college, sendte militæret ham til Harvard University der han studerte kinesisk under John K. Fairbank et års tid. I 1944 sluttet han seg til Office of Strategic Services (forløperen til CIA), og tjenestegjorde i Kina-Burma-India-sektoren til 1946.

Etter krigen ble han innskrevet ved Nanjinguniversitetet og tok i 1948 en grad i kinesisk historie der. Da det kinesiske kommunistparti kom til makt i 1949 arbeidet Mote som språkoffiser ved den amerikanske ambassade. Han måtte forlate Kina i 1950, og fortsatte sine studier i USA og fullførte med doktorgrad fra University of Washington i Seattle i 1954. Han ble ansatt av Princeton University to år etter, og forble der frem til noen få år før sin død. Han underviste frem til 1987. 

I 1980 kom professor Twitchett til Princeton, og de to samarbeidet tett de følgende åtte år. Begge hadde arbeidet i etterretningstjenester under andre verdenskrig. De ble redaktører for bind 7 og 8 av *The Cambridge History of China*. 

Mot slutten av sitt liv publiserte Mote det massive verket *Imperial China 900-1800* (1999), som oppsummerer, og tildels oppdaterer, bindene 5, 6, 7, 8 og 9 av The Cambridge History of China.

Mote gitet seg med Ch'en Hsiao-lan i Kina i 1950.

Utvalgte verker
---------------

* *The Cambridge History of China, Volume 7 – The Ming Dynasty, 1368 – 1644, Part I* (redigert av Mote og Twitchett) (1988)
* *The Cambridge History of China, Volume 8 – The Ming Dynasty, 1368 – 1644, Part II* (redigert av Mote og Twitchett) (1988)
* *Imperial China: 900–1800* (1999)

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w68k9nnz, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Guggenheim Fellows database, Guggenheim fellows ID frederick-w-mote[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Princeton Obituary
* Washington Post Obituary
* The Journal of Asian Studies obituary

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Tore Hermundsson Vigerust** (født 14. september 1955 i Sør-Varanger, død 31. oktober 2010 i Porsgrunn) var en norsk lokalpolitiker (H) i Gamlebyen i Oslo og historiker. Han var nestleder i bydelsutvalget Gamle Oslo 2003–07.

Tore Vigerusts farsætt er fra Gudbrandsdalen og morsætten er fra Schleswig-Holstein. Vigerust var offisersutdannet og tjenestegjorde i Hæren fra 1975; han ble cand.philol. i 1991 med historie hovedfag ved Universitetet i Oslo. Hans spesialfelt var genealogi, klosterhistorie og adelshistorie. 

Tore Vigerust skrev en rekke slektshistoriske arbeider, utgav slektshistoriske skrifter, holdt jevnlig foredrag og arrangerte møter og lignende i slektshistoriske foreninger. Hans temaer var hentet fra flere deler av landet og fra alle samfunnsklasser. Han arbeidet mye med temaet norske adelsslekter, blant annet i det såkalte Adelsprosjektet, og skrev også om lokalhistoriske og heraldiske emner.

Vigerust arbeidet en periode i Riksarkivet, og ble senere selvstendig næringsdrivende som påtok seg oppdrag. Han var genealogen bak serien *Hvem tror du at du er?*, som sendtes på NRK1 i 2011.

Referanser
----------

1. ↑  Genealogi.no, «Tore Hermundsson Vigerust til minne» (Norsk Slektshistorisk Forening 1.11.2010):
2. ↑  «Tore Hermundsson Vigerust til minne»

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Dezső Lemhényi** (født 9. desember 1917 i Budapest, død 4. desember 2003 i Budapest) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors. 

Lemhényi ble olympisk mester i vannpolo i OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen. Ungarns resultat i finalerunden: 2-2 mot Jugoslavia, 7-2 over Italia og 4-0 over USA. Ungarn og Jugoslavia fikk begge 5 poeng, men Ungarn vant på bedre målforskjell, 13-4 mot Jugoslavias 9-5. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Lemhényi spilte to kamper i OL-turneringen og scoret fem mål. 

Fire år tidligere, i OL 1948 i London var han med på det ungarske laget som kom på andreplass i vannpolo bak Italia. Lemhényi spilte seks kamper og scoret tre mål.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Gull **Gull** i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn
* 1948 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dezső Lemhényi – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Dezső Lemhényi – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Dezső Lemhényi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Dezső Lemhényi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) Dezső Lemhényi – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Dezső Lemhényi – Swimming Hall of Fame Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Fra venstre Oddvar Brå, Pål Gunnar Mikkelsplass og Tore Gullen, Holmenkollen 1981. Foto: Paul Andreas Røstad 
**Tore Gullen** (født 11 juni 1949 på Jevnaker) er en norsk tidligere langrennsløper som også var aktiv i fotball , orientering og sykling. Han representerte Jevnaker Idrettsforening.

Idrettsutøver
-------------

Gullen vant 15 km i NM på ski, langrenn i 1977 og 30 km (kongepokalen) i 1981. Han gikk på Jevnakers lag som vant NM på 3 x 10 km stafett i 1977. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1980 i Lake Placid med 30.-plass på 15 km. Han la opp som idrettsutøver i 1986.

Langrennstrener
---------------

I 1986 ble Gullen trener for det sveitsiske landslaget; denne stillingen hadde han i tre år. Etter dette trente han det danske landslaget, og våren 1994 ble han trener for det norske kvinnelandslaget. Han trakk seg etter bare ett år; konflikter om laguttak skal ha vært en av årsakene til denne avgjørelsen. Han var trener for det svenske landslaget i langrenn i perioden 1995–1998.

Militært landslag
-----------------

Gullen var som idrettsbefal i Forsvaret i mange år patruljefører for det norske landslaget i militært patruljeløp og under hans ledelse tok Norge gull i 1975, 1981 og 1984. I tillegg skal han ha ledet Norge til ett sølv (1982) og to bronse (1983 og 1986) i denne militære idrettsgrenen. Gullen ble også militær verdensmester to ganger: på 15 km med skyting i 1974 og på vanlig 15 km i 1982.

Referanser
----------

1. ↑  Bryhn, Rolf (18. mai 2020). «Tore Gullen». *Store norske leksikon*. Besøkt 5. mai 2022.
2. 1 2  Pedersen, Rune (31. mars 2014). «Endelig punktum for Jevn IL». *Hadeland* **(norsk)**. Besøkt 5. mai 2022.
3. 1 2 3 4 5  «Norske patruljeførere med suksess i militært VM». Skihistorie.no. Besøkt 5. mai 2022.
4. 1 2  Bryhn, Rolf (18. mai 2020). «Tore Gullen». *Store norske leksikon*. Besøkt 5. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tore Gullen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tore Gullen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tore Gullen – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Tore Godager** (født 23. mai 1972) er en norsk medieleder og gründer. Han startet QXL Auksjon Norge i 1998, som ble solgt for 21,5 millioner amerikanske dollar i 1999. Etter det ledet han arbeidet med å bygge opp de første nettsidene til *Aftenposten.* Godager var også en av initiativtakerne til de offisielle nettmålingene i Norge, sammen med TNS Gallup. Søketjenesten GuleSider.no var det neste prosjektet til Godager, som ble etablert i 2005, gjorde informasjon om firmaer og individer tilgjengelig på nett og utfordret Google på blant annet kart. I 2010 gikk Tore Godager til Egmont Publishing for å lede arbeidet med å bygge opp forbrukernettstedet Klikk.no. Der tok han samtidig ansvaret for å etablere Foreldre.no, og Kvinneguiden.no. I Egmont var Godager også ansvarlig redaktør og direktør, og jobbet med nettsider for Elle, DetNye, Hjemmet, Donald, Hytteliv, Kamille, Bonytt før han høsten 2016 begynte som global direktør for forretningsutvikling i NHST Media Group. Der tok han over det digitale ansvaret for TradeWinds, Upstream, Intrafish og Recharge, publikasjoner innenfor shipping, olje, havbruk og fornybar energi som ble startet Kåre Valebrokk. I 2019 gikk Godager videre til Evry for arbeide med å bygge opp Infotorg.no, en søkbar tjeneste som samler det nasjonale folkeregisteret, motorvognregisteret, eiendomsregisteret og over 30 andre ulike registre.

Godager har også jobbet med mediautvikling og innovasjon i samarbeid med Mediebedriftens Landsforening, blant annet gjennom Media Startup Society og Nxtmedia.

Referanser
----------

1. ↑  «Auction Firm QXL to Buy». *Wall Street Journal*. Besøkt 9. desember 2002.
2. ↑  «En auksjonarius takker for seg». *Digi.no* **(norsk)**. 9. januar 2001. Besøkt 22. februar 2019.
3. ↑  «Varsler endringer i nettmålingene». *Kampanje.com Journal*. Besøkt 9. mars 2004.
4. ↑  Brombach, Harald (28. september 2006). «Gule Sider utfordrer Google Maps i Norge». *Digi.no* **(norsk)**. Besøkt 22. februar 2019.
5. ↑  «Skal lede ny Hjemmet-satsing». *E24.no*. Besøkt 2. mai 2010.
6. ↑  «Ser fremtid i nisje». *Journalisten.no*. Besøkt 10. juli 2013.
7. ↑  «Susanne Kaluza overtar Kvinneguiden». *Journalisten.no*. Besøkt 18. februar 2015.
8. ↑  «Dagens Næringsliv-eier henter Godager». *Kampanje.com*. Besøkt 5. august 2015.
9. ↑  «Tradewinds – 25 years since launch». *Mynewsdesk* **(engelsk)**. Besøkt 22. februar 2019.
10. ↑  Tandsæther-Andersen, Benedicte. «Tore Andre Godager til Evry». *kampanje.com*. Besøkt 22. februar 2019.
11. ↑  «Media Startup Society». *DN.no*. Besøkt 7. januar 2016.
12. ↑  «Nxtmedia konferansen». *Nxtmedia.no*. Besøkt 20. november 2016.
Distriktet Skagafjörður hvor Hólar ligger.Et klassisk trehus er rekontruert i Hólar. Bygget er gjort mulig ved hjelp av økonomisk støtte fra Norge.Den kirkelige inndelingen av Island i middelalderen med bispedømmets utstrekning**Hólar** er et lite samfunn eller en landsby, Hólar í Hjaltadal, med rundt 100 beboere som er lokalisert i distriktet Skagafjörður i nordlige Island, omtrent 379 km fra Reykjavík.

Historie
--------

Hólar ble grunnlagt som et bispedømme i 1106 av biskop Jón Ögmundsson og ble snart det ene av Islands to ledende læresteder. Hólar spilte en viktig del i den islandske politikken i middelalderen, og var setet til biskop Gudmund Arasson (1161–1237) i hans kamp med de islandske høvdingene. Under biskop Jón Arason (1484–1550) ble Hólar det siste gjenværende festningen for den katolske troen på Island under reformasjonen. Under reformasjonen gikk Skálholt over til protestantismen mens Hólar forble katolsk. Den religiøse konflikten ble brutalt løst i 1550 da Hólars siste katolske biskop Jón Arason ble ført til sør på Island og ble halshogd på Skálholt sammen med sine to sønner. Hólar fortsatte som protestantisk bispedømme til 1798.

Den best kjente lutherske biskopen ved Hólar var Guðbrandur Þorláksson.

Den første trykkerimaskinen ble introdusert ved Hólar i 1530. Hólars landbrukshøyskole ble grunnlagt i 1882. Høyskolen ble omdøpt til Hólar universitetshøyskole i 2003.

Se også
-------

* Liste over biskoper ved Hólar

Eksterne lenker
---------------

* Háskólinn á Hólum – nettsted for Hólars landbrukshøyskole, med Introduction to Hólar – engelsk presentasjon

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Edwin Thompson Jaynes** (født 5. juli 1922 i Waterloo i Iowa, død 20. april 1998 i St. Louis i Missouri) var statistiker, matematiker og professor i fysikk ved Washington University i St. Louis. 

Jaynes skrev mye om statistisk mekanikk og på grunnlag av sannsynlighet og statistisk inferens. I 1963, sammen med Fred Cummings, modellerte Jaynes utviklingen av et atom i et elektromagnetisk felt, ved å bruke en kvantisert fremgangsmåte. Denne modellen er senere blitt kjent som Jaynes-Cummings modell. Jaynes 'siste bok, *Probability Theory: The Logic of Science* samler ulike tråder av moderne tenkning om bayesiansk sannsynlighetsteori og statistisk inferens, samt kontraster og fordeler med bayesianske teknikker og resultatene av andre tilnærminger. Denne boken ble publisert posthumt i 2003, fra et ufullstendig manuskript som ble redigert av forfatter og forsker Larry Bretthorst.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w65q4zb6, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   bayes.wustl.edu[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   *Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase*, NKC-identifikator ctu20191030185, Wikidata Q13550863,

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** MGP **·** NKC
 |