recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kuppelen ved observatoriet på Østervold  Foto: Micah MacAllen 

**Østervold** er et astronomisk observatorium ved Botanisk Have i København, opprettet i 1861. Universitetsobservatoriet på Rundetårn var blitt for lite, så derfor ble Østervoldobservatoriet opprettet. Dobbeltteleskopet er en 36 cm refraktor med en brennvidde på 4,9 m til visuelle observasjoner og en 20 cm refraktor med en brennvidde på 4,8 m til fotografiske opptak.

Grunnet lysforurensing og rystelser fra undergrunnsbanen, har observatoriet ingen vitenskapelig betydning lengre. I 1953 flyttet Københavns Universitets Astronomiske Observatorium til Brorfeldeobservatoriet, syd for Holbæk. Østervold er ofte brukt blant ornitologer. Bygningen ble fredet i 1959.

Referanser
----------

1. ↑  Observatoriet på Østervold
2. ↑  «Sag: Astronomisk Laboratorium» **(dansk)**. Fredede & bevaringsværdige bygninger / Slots- og Kulturstyrelsen. Besøkt 15. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Østervold (København kommune, Hovedstaden) Arkivert 6. oktober 2007 hos Wayback Machine. - artslister med mer
* Observatorier i kulturbyen København

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |

Portaler: Danmark | Astronomi
Geysiren Strokkur på Island
**Hydrotermal sirkulasjon** er navnet på en geologisk prosess der varmt vann sirkulerer i sprekker og ganger i berggrunnen. Ordet *hydrotermal* kommer fra gresk, der *hydros* betyr vann og *thermos* betyr varme. Hydrotermal aktivitet er vanlig ved vulkansk aktivitet, men kan også forekomme andre steder som ved metamorfose. Geysirer og såkalte "skorsteiner" (black smokers) som man finner på havbunnen som spyr ut varmt vann, får kraften sin fra hydrotermal aktivitet.

Utfelling av mineraler i hydrotermale ganger
--------------------------------------------

Trådsølv fra Kongsberg
En såkalt "black smoker", et hydrotermalt utløp ved den Den midtatlantiske ryggen
Vannet i disse systemene inneholder oppløste mineraler, og kan variere fra å være lunkent til å holde en temperatur på flere hundre grader. Fra disse løsningene blir det utfelt mineraler. Både trykk, kjemi og varme regulerer denne prosessen. Mange malmer og industrimineraler er dannet under slike forhold. Til og med sølvforekomstene på Kongsberg er dannet ved hydrotermal aktivitet.

Eksterne lenker
---------------

* Bergensgeolog på 3 500 meters dyp[*død lenke*]
Basaltbreksje med grønn matriks av epidot.
Neugrundbreksje, består av gneis og amfibolitt, fra et meteorittnedslag for 540 millioner år siden.
Hydrotermal breksje, Cloghleagh Iron Mine, nær Blessington i Irland, består av kvarts og manganoksider, etter seismisk aktivitet for 12 millioner år siden.
Silisifisert og mineralisert **breksje**. Lys grå er dolomitt med lite kvartsinneslutninger. Mørk grå er jaspis og ertsmineral. Liten sprekk i nedre hjørne av stuffen inneholder sfaleritt i karbonater. Pend Oreille mine, Pend Oreille County, Washington.
**Breksje** er en bergart som består av kantete fragmenter av ulike mineraler eller bergarter i en matriks, som er av sementeringsmateriale.

Dannelse kan variere fra sedimentær breksje, tektonisk breksje, vulkansk breksje, og hydrotermal breksje.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |

Se også
-------

* Liste over bergarter
**Ytre Oslofjord** er den delen av Oslofjorden som ligger utenfor Indre Oslofjord. Som skille regnes gjerne «Drøbaksterskelen», en fjordterskel som ligger mellom Frogn og Hurumlandet utenfor Drøbak – like sør for Oscarsborg festning. Drammensfjorden regnes i noen sammenhenger med til Ytre Oslofjord, i andre sammenhenger som en egen del av Oslofjorden på samme måte som Indre Oslofjord. 

I sør går Oslofjorden over i Skagerrak. Her er grensen mindre presist definert. Oslofjordens Friluftsråd regner Ytre Oslofjord til og med Singlefjorden i sørøst og Larviksfjorden i sørvest, og har alle kommuner fra svenskegrensen til og med Larvik blant sine medlemmer. Denne avgrensningen ville gi en linje fra skjærgården utenfor Stavern i vest til skjærgården sør for Hvaler i øst. I enkelte sammenhenger regnes også Telemarkskysten med Frierfjorden og kommunene Porsgrunn, Bamble og Kragerø med til Ytre Oslofjord. I snevreste forstand er det kun fjordstrekket fra sørkysten av Hurumlandet til Færder som regnes med. 

Ytre Oslofjord i bred forstand omfatter en lang rekke mindre fjordområder, som Holmestrandfjorden, Breiangen, Krokstadfjorden, Tønsbergfjorden, Mefjorden, Sandefjordsfjorden, Viksfjorden, Ringdalsfjorden, Iddefjorden og som nevnt Larviksfjorden, Frierfjorden og Singlefjorden. Det ligger en rekke større øyer i fjorden, som Jeløya, Bastøy, Rauer, Hankø, Bolærne, Nøtterøy, Tjøme, Hvasser og Hvaler. Innseilingen til fjorden er markert med de tre fyrene Svenner, Færder og Torbjørnskjær. 

Både østsiden og vestsiden av fjorden er tett befolket. Landskapet langs fjorden er preget av skjærgårdkyst, og er et populært område for frilufts-, hytte- og båtliv. I norsk sammenheng er Ytre Oslofjord kjent for et behagelig klima, med forholdsvis milde vintre og varme somre.

Kilder
------

* «Om Oslofjordens Friluftsråd». Oslofjordens Friluftsråd. Besøkt 11. juni 2020.

* «Om Fagrådet for Ytre Oslofjord». Fagrådet for Ytre Oslofjord. Besøkt 11. juni 2020.

* *NOU 1986:21 Ytre Oslofjord*. Universitetsforlaget. 1986. ISBN 8200710467.

Eksterne lenker
---------------

* Nettstedet til det interkommunale samarbeidsorganet Oslofjordens Friluftsråd
* Nettstedet til Fagrådet for Ytre Oslofjord
* Nettstedet til prosjektet Frisk Oslofjord
* Kartverkets faktaark om stedsnavnet «Oslofjorden»
**Mørkfoss** var en foss i Glomma i Indre Østfold kommune. Fossen dannet utløpet av Øyeren. Utløpet var trangt og hadde sterk strøm.

Øyeren hadde naturlig årlig varierende vannstand med 12 meters forskjell. I årene 1857−1862 ble det første gang gjort omfattende sprengningsarbeider og oppdemming av Mørkfoss. Resultatet ble at vannstanden varierte i gjennomsnitt 5,3 meter. Elveløpet fra Øyeren til Solbergfoss går i et trangt gjel, og dannet fem fossefall. I perioden 1913−1924 ble Solbergfoss demmet opp, og de to omløpstunnelene ved Mørkfoss ble støpt igjen. Anleggsarbeidet sysselsatte 330 arbeidere og krevde 13 menneskeliv.

Omløpstunnelene ble gjenåpnet i 1970 med nytt inntak og 2 nye glideluker, med nye utsprengninger. Solbergfoss II underjordiske kraftstasjon åpnet i 1985. Høydeforskjell var da fire meter mellom Mørkfoss og Solbergfoss. Solbergfossdammen ble ombygd i 1999 og omløpstunnelene ble gjenstøpt på nytt. Fallet av Mørkfoss er fjernet, og reguleringen av Øyeren skjer heretter fra Solbergfoss. Området der fossen løp er nå en offentlig badeplass og båthavn.

Langs elveløpet mellom Mørkfoss og Solbergfoss ble Åsermarka naturreservat fredet i 2002.

Referanser
----------

1. ↑  David. N. Barton og Henrik Lindhjem (januar 2013). «Naturens flomdemping – hva er den økonomiske verdien av økosystemtjenester fra et nedbørfelt?».
2. ↑  Harald Gjerde (22. januar 2001). «Øyerens forvaltning: Regulering». Arkivert fra originalen 15. november 2004. Besøkt 3. mars 2020.
3. ↑  «Solbergfoss I». Statkraft. Arkivert fra originalen 3. april 2019. Besøkt 3. mars 2020.
4. ↑  Olav Zakariassen (2004). «Ei utbygging med mange utfordringar».
5. ↑  «Reguleringer − Øyeren». Glommens og Laagens Brukseierforening. Besøkt 3. mars 2020.
6. ↑  «Flomavledning ved Mørkfoss/Solbergfoss» (PDF). Norges vassdrags- og energiverk. 15. august 1996.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***The Following*** er en amerikansk krim- og thrillerserie som gikk på Fox fra 2013 til 2015. Serien følger en FBI-agent som jakter på tilhengere og kopier av seriemorderen Joe Carroll som FBI-agenten arresterte i starten av serien. Hovedrollen spiltes av Kevin Bacon.

I Norge har serien vært sendt på TVNorge.

Handlingsreferat
----------------

Den første sesongen av «The Following» sentrerer om den tidligere FBI-agenten Ryan Hardy (spilt av Kevin Bacon) og hans forsøk på å arrestere seriemorderen Joe Carroll (spilt av James Purefoy) etter at seriemorderen klarer å stikke av fra et fengsel. Hardy oppdager snart at Carroll har omgitt seg med en gruppe likesinnede individer, og gjorde dem til en kult av fanatiske mordere. Han valgte Emma Hill (spilt av Valorie Curry) som sin nestkommanderende. Når Carrolls egen sønn, Joey Matthews (spilt av Kyle Catlett) blir bortført av farens tilhengere, oppdager agentene Mike Weston, Debra Parker, og resten av FBI at dette egentlig bare var det første skrittet i Carrolls egentlige planer. Carroll planlegger å ydmyke Hardy for hans tidligere arrestasjon, og bli gjenforent med sin tidligere kone Claire Matthews (spilt av Natalie Zea)

Den andre sesongen sentrerer rundt en annen kult, ledet av Lily Gray (spilt av Connie Nielsen) og de to tvilling-sønnene hennes Mark og Luke Gray (begge spilt av Sam Underwood) samtidig som de begynner å komme med en rekke offentlige uttalelser, i forsøk på å lokke Joe Carroll ut av gjemmestedet sitt - samtidig som resten av verden tror at Carroll er død. Weston blir på nytt rekruttert av spesialagent Mendez fra FBI, for å skaffe mer informasjon om den nye kulten. Men Hardy og hans nies Max Hardy (spilt av Jessica Stroup) har samtidig deres egne planer.

Den tredje sesongen følger Hardys liv etter Carrolls arrestasjon, og han har blant annet funnet seg en ny kjæreste. Men agent Weston forsøker å jakte på Mark Gray. Carroll sitter nå på dødscelle, og venter på å bli henrettet. Men han spiller likevel en viktig rolle i løpet av den tredje sesongen. I tillegg dukker det opp en annen seriemorder, som snart viser seg å være minst like farlig og dyktig som Joe Carroll.

Seriens hovedpersoner
---------------------

* Kevin Bacon - Ryan Hardy
* James Purefoy - Dr. Joe Carroll
* Natalie Zea - Dr. Claire Matthews
* Annie Parisse - Debra Parker
* Shawn Ashmore - Mike Weston
* Valorie Curry - Emma Hill/Denise Harris
* Nico Tortorella - Jacob Wells/Will Wilson
* Adan Canto - Paul Torres/Billy Thomas
* Kyle Catlett - Joey Matthews

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* (en) *The Following* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Following* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *The Following* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Sverre Flatby** (født 28. februar 1961) er en norsk gründer
og næringslivsleder. Han er utdannet ingeniør fra Oslo ingeniørhøgskole i 1982.

Sverre Flatby var gjennom mange år vært Morten Harkets manager
og forretningspartner og har derigjennom også hatt flere roller og styreverv i
tilknytning til a-ha herunder fra etableringen av bandets norske
virksomhet samt drift av a-has utenlandske virksomheter.

Sverre Flatby var en av gründerne bak CSAM Health som blant annet har Priveq Investment på eiersiden. På begynnelsen av
90-tallet var Sverre Flatby administrerende direktør i Profdoc som
senere ble solgt til Compugroup Holding som er notert på børsen i
Frankfurt.

Sverre Flatby er
administrerende direktør i CSAM Health der tidligere helseminister Ansgar Gabrielsen er styreleder.

Privatliv
---------

Flatby er gift og har tre barn.

Eksterne lenker
---------------

* Websiden til CSAM Health
* Lykkes med helse og samhandling Arkivert 27. oktober 2010 hos Wayback Machine.
* Hetesjokk med a-ha – Dagbladet
**John Johansen Vormdal** (1902–1979) var en norsk gårdbruker og politiker (V). Han var ordfører i Orkland fra 1960 til 1962.

Han var født på Vormdal Nordgård i Orkland. Foreldrene var Johan (1864–1930) og Beret Vormdal (1876–1960). I 1929 gifta John seg med Randi Kusæter (1907–1994).

Vormdal var utdanna agronom fra Skjetlein landbruksskole og overtok farsgården i 1929. Ved siden av drift av gårdsbruket var han i perioden 1932–1944 ligningssekretær i Orkland, og fra 1945 til 1960 var han formann i kommunens jordstyre.

Vormdal kom inn i Orkland kommunestyre som Venstre-representant i 1945. Han ble varaordfører i 1958, og rykka opp som ordfører ved kommunevalget i 1960. Han var Orklands ordfører fram til kommunen ble slått sammen til den nye Orkdal kommune 1. januar 1963.

Referanser
----------

1. ↑  «John Johansen Vormdal». Historisk befolkningsregister. Besøkt 4. november 2023.
2. ↑  *Norges bebyggelse*. xx#: Faglitteratur. 1977. s. 701.
3. 1 2  «60 år: ordfører John Vormdal i Orkland». *Sør-Trøndelag*, 26. mai 1962.
**Multirolleradio** (MRR) er et militært VHF-mobilradiosystem for taktisk samband. Systemet er beregnet på tale- og dataoverføring i frekvensbåndet 30-88 MHz. MRR kan sende tale, data og tekstmeldinger med høy sikkerhet. Sikkerheten oppnås ved kryptering, frekvenshopping og spredt spektrum modulering. MRR blir også brukt som relé.

Systemet er utviklet ved Forsvarets forskningsinstitutt for det norske forsvaret og Nato for operativ bruk i felt. MRR-systemet ble utviklet på 1990-tallet, med første prototype i 1993. Systemet produseres og videreutvikles av Kongsberg Gruppen. I Norge er 7000 MRR-radiosett til bruk i alle forsvarsgrener under anskaffelse, og innfasingen av systemet begynte i 1999. Kongsberg Gruppen produserer nå ca. 1600 enheter i året. Kontrakt for leveranse av systemet er også inngått for levering til Ungarn.

De eksisterende bærbare radioene i MRR-systemet er relativt store og tunge (12 kg. med batteri), og bæres i ryggpakning. MRR-systemet skal derfor kompletteres med et MRR-kompatibelt håndholdt radiosett, primært beregnet for kortholds direktesamband mellom radioer uten å gå via basestasjon.

Lett feltradio (LFR)
--------------------

Kongsberg Gruppen markedsfører de håndholdte MRR-radiosettene under typebetegnelsen MH 300, men den kalles i forsvarssammenheng gjerne Lett Feltradio (LFR) (900g, 195x78x42mm. og 50 cm. lang antenne). Den fungerer omtrent som MRR (bærbar) eller MBU (kjøretøymontert) med tanke på teknologi. Den har dog begrensede muligheter for høy sendereffekt og vil dermed ikke nå like langt.

Eksterne lenker
---------------

* Kongsberg Defence & Aerospace
**Værne Kloster landskapsverneområde** og klosteralléen biotopverneområde. Verneområdet ble opprettet og er virksom fra 13. september 2013. Formålet med Værne kloster landskapsvernområde er å ta vare på et kultur- og naturlandskap av økologisk, kulturell og opplevelsesmessig verdi. Videre formålet er å ta vare på et herregårdspreget jordbrukslandskap, inkludert alléer, tregrupper, trerekker og karakteristiske frittstående trær samt kulturminner som bidrar til landskapets egenart. Det er en målsetting å beholde og utvikle verneverdiene. 

Formålet med Klosteralléen biotopvernområde er å ta vare på et område som har særskilt betydning som voksested for den truede plantearten kammarimjelle.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Nationally designated areas (CDDA)*, Wikidata Q1116062,

Eksterne lenker
---------------

* Værne Kloster landskapsverneområde fra Miljødeptartementet
* Forskrift om vern av Værne kloster landskapsvernområde... Lovdata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Søndre Jeløy landskapsvernområde** ligger på den sørvestre del av Jeløya i Moss kommune, Østfold. Området er et herregårdslandskap med store hovedhus, alléer, hageanlegg og steingjerder. Berggrunnen er av vulkansk opprinnelse, mens løsavsetningene for en stor del stammer fra det store raet ved Oslofjorden. Området har en lang og tilnærmet ubebygd strandlinje med klipper, rullestein og sandstrender.

I området ligger Alby gård med Galleri F15, og her ligger også Jeløy Naturhus med en permanent utstilling om området og diverse varierende utstillinger. 

Innenfor området ligger Grønliparken naturreservat med en velutviklet edelløvskog i en tidligere parkskog, og Reieråsen naturreservat med urørt skog. Ytterst mot fjorden i sørvest ligger også Rødsåsen naturreservat, et skogområde på permisk berggrunn med eksponert beliggenhet mot fjorden.

Referanser
----------

* Fylkesmannen i Østfold 1988. Søndre Jeløy og Galleri F 15. Natur og kultur i Søndre Jeløy landskapsvernområde. Hefte, 44 s.

1. ↑  (no) Søndre Jeløy landskapsvernområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Naturbase
 |
**Global Financial Integrity** (GFI) er en amerikansk tankesmie (non-profit) som driver med forskning og påvirkningsarbeid innen forebygging av korrupsjon, lokalisert i Washington D.C.

GFIs formål er å drive politisk påvirkningsarbeid og forske på nasjonal og multilateral politikk innen korrupsjonsforebygging og ulovlig kapitalflyt, og å styrke global utvikling og sikkerhet. Global Financial Inegrity ble grunnlagt i 2006, som en følge av utgivelsen av boken *Capitalism`s Achilles Heel: Dirty Money and How to Renew the Free Market System*, (John Wiley & Sons 2005), som er skrevet av direktør for GFI, Raymond W. Baker, som er Senior Fellow ved Center for International Policy.

Global Financial Integrity arbeider blant annet med å få Organisasjonen for Økonomisk Samarbeid og Utvikling, OECD, og Financial Action Task Force (FATF) til å implementere ytterligere økonomiske sikringsmekanismer for å øke transparensen og samarbeidet i det globale finansielle systemet. GFI har støttet også den tverrpolitiske initiativet til loven Stop Tax Haven Abuse Act, som ble introdusert i USA av Senator Carl Levin.

I desember 2008 lanserte GFI en banebrytende og omfattende studie kalt «Illicit Financial Flows from Developing Countries: 2002-2006»,, som viste at i utviklingslandene i verden forsvinner om lag 1 billion amerikanske dollar (USD 1 000 000 000 000) årlig som illegale midler. Studien viste også en annen signifikant trend, at utviklingsøkonomier mister 10 amerikanske dollar i illegale midler for hver dollar de mottar i bistand fra andre land. I januar 2011 publiserte GFI studien «Illicit Financial Flows from Developing Countries: 2000-2009»,, som viste at illegal kapitalflyt har økt med 200 milliarder amerikanske dollar, fra 1,06 billioner amerikanske dollar til om lag 1,26 trillioner amerikanske dollar, fra 2006 til 2008. Den samme rapporten (2011) viser også at mellom 2000 til og med 2008 forsvant estimerte 6,5 billioner amerikanske dollar ut av utviklingsland i illegale midler.

I januar 2009 samlet GFI representanter fra en rekke frivillige organisasjoner og myndigheter for å opprette en Arbeidsgruppe, Task Force on Financial Integrity & Economic Development. Arbeidsgruppen arbeider i praksis for økt transparens og ansvarliggjøring i det globale økonomiske systemet

GFI er et program ved Center for International Policy.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Mission and history» Arkivert 26. januar 2011 hos Wayback Machine. fra Global Financial Integritys nettsted
2. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 4. desember 2009. Besøkt 8. mars 2011.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. juni 2011. Besøkt 8. mars 2011.
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 26. juli 2011. Besøkt 8. mars 2011.
6. ↑

Se mer
------

* Global Financial Integrity
* Task Force on Financial Integrity and Economic Development
* Offisielle Hjemmesider for Task Force on Financial Integrity and Economic Development

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Sabine Schmitz** (født 14. mai 1969, død 16. mars 2021) var en tysk profesjonell motorsportsjåfør for BMW og Porsche, også kjent for å ha kjørt BMW «ringtaxi» rundt racerbanen Nürburgring i tillegg til å være en TV-personlighet. 

Schmitz ble verdenskjent da hun deltok i flere episoder av TV-serien *Top Gear*. Hun deltok for første gang i programmet i 2004 og ble i 2015 en av fem programledere, etter at Jeremy Clarkson, James May og Richard Hammond forlot programlederrollen.

Privat
------

Schmitz og hennes to eldre søstre ble født i Adenau til lokale restauranteiere og vokste opp i Hotel am Tiergarten (i kjelleren er restauranten Pistenklause) i Nürburg i Nürburgring Nordschleife. 

Schmitz utdannet seg som *Hotelfachfrau* (utdannet innen hotell- og cateringvirksomhet) og sommelier. I løpet av ekteskapet med en hotellmann bodde hun i Pulheim, men etter skilsmissen i 2000, frem til 2003, eide hun en bar/restaurant i Nürburg som het Fuchsröhre etter en sporavdeling.[*klargjør*] Hun var også utdannet helikopterpilot.[]

I juli 2020 avslørte Schmitz via et Facebook-innlegg at hun hadde hatt «en ekstremt vedvarende kreft» siden slutten av 2017. Hun forklarte at hun hadde søkt behandling og hennes tilstand var i bedring, men hun hadde fått tilbakefall og ville være i behandling igjen. På tidspunktet for avsløringen var Schmitz fremdeles gjenganger på *Top Gear*. Schmitz døde av kreft 16. mars 2021, 51 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   www.motorsport-total.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «'Queen of the Nurburgring' Sabine Schmitz dies aged 51», besøkt 17. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.thesun.co.uk, besøkt 18. mars 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sabine Schmitz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Sabine Schmitz – racing-reference.info Rediger på Wikidata

* (en) Sabine Schmitz – Driver Database Rediger på Wikidata

* (en) Sabine Schmitz – Motorsport Stats Rediger på Wikidata
* (en) Profil på Formula1.com
* (en) Sabine Schmitz på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Sabine Schmitz hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Kråkstadfjorden naturreservat** ligger i den indre delen av Krokstadfjorden i Råde kommune. Reservatet omfatter gruntvannsområder på begge sider av fjorden, og en dyprenne midt i. En smal strandlinje inngår også, tilsammen 70 dekar landareal. Rett utenfor reservatet ligger Hestevold renseanlegg, som renser avløpsvann fra Råde kommune før det slippes ut i fjorden.

Området er hekkelokalitet for omkring 11 fuglearter, herunder rørsanger, vipe, rødstilk og gravand. Men området har også stor betydning som nærings- og rastelokalitet for andre sjøfugler og vadefugler. Per 1986 var det observert 69 arter i området, hvorav 23 andefuglarter og 24 vadefuglarter.

Det er ikke tillatt å endre naturmiljøet. Vegetasjon og dyreliv er vernet mot ødeleggelse. I gruntvannsområdene på begge sider av dyprenna er det ferdselsforbud i tiden 1. april til 31. mai og 15. august til 30. september. For øvrig tillates båttrafikk til og fra bryggeanlegg lenger inn i fjorden, men vannsport er forbudt i reservatet.

Referanser
----------

1. ↑  «Faktaark». Kartverket. Besøkt 27. mai 2022.
2. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 27. mai 2022.
3. ↑  «Hestevold renseanlegg». MOVAR. Besøkt 27. mai 2022.
4. ↑  (no) Kråkstadfjorden naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
5. ↑  «Kråkstadfjorden naturreservat» (PDF). Miljødirektoratet. Juni 2016. Besøkt 27. mai 2022.
6. ↑  «Forskrift om verneplan for Oslofjorden – delplan Østfold – Kråkstadfjorden naturreservat, Råde kommune, Østfold». Lovdata. Besøkt 27. mai 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Salvata kristelige forlag** ble startet i 1935, og var i mange år Frelsesarmeens offisielle forlag i Norge. 
I de senere årene har antallet utgivelser vært svært begrenset, og forlaget er i praksis ikke i drift lenger. Organisasjonen har i stedet valgt å gi ut bøker med Frelsesarmeens hovedkvarter som utgiver. Flere forfattere med bakgrunn i Frelsesarmeen har gitt ut bøkene sine, også bøker med stoff om eller fra Frelsesarmeen, på andre forlag.

Suksess
-------

Forlagets største salgsuksess gjennom tidene har vært diktbøkene til Flora Larsson som har solgt i over 100 000 eksemplarer til sammen. I norsk målestokk er dette helt ekstraordinære slagstall for lyrikk. Flora Larssons første bok på norsk var *Et øyeblikk, Herre!.*

Utgivelser
----------

På 1950- og 60-tallet ga forlaget ut en rekke bøker, både skjønnlitterære og sakprosa. Mange av disse var skrevet av norske forfattere. 
Haldenskvinnen Ida Mathisen var en meget produktiv forfatter på Frelsesarmeens forlag. 
Det samme var redaktøren Johannes Befring, som bl.a. skrev flere bøker om misjonsarbeidet i Indonesia.

Forlaget ga også ut en rekke bøker som var oversatt fra andre språk, først og fremst engelsk og svensk.
Moules-frites servert i en panne med pommes frites
**Moules-frites** (nederlandsk: *mosselen-friet*) er en rett som består av blåskjell og pommes frites. Retten har belgisk opphav, men er også populær i deler av Frankrike. Navnet på retten er fransk, hvor «moules» betyr muslinger og «frites» pommes frites. Det nederlandske navnet har samme betydning. Retten kan tilberedes på forskjellige måter.

Historie og opphav
------------------

Selv om moules-frites er en vanlig rett i nordlige Belgia tror man at dens opphav er belgisk. Trolig oppstod retten som fattigmannskost. Blåskjell var en rimelig matvare som ble konsumert i store kvanta langs den flamske kysten, mens frityrstekte poteter var vanlig kost rundt om i landet vinterstid, da tilgangen på fisk og andre råvarer var begrenset. Denne teorien støttes av et manuskript fra 1781, med tittelen «Curiosités de la table dans les Pays-Bas - Belgiques» (oversatt: *gastronomiske kuriositeter i de belgiske nederlender*), som skildrer hvordan innbyggerne i Namur, Dinant og Andenne rundt Maas-elven hadde spist frityrstekte potetbiter siden omkring 1680.

Varianter og servering
----------------------

Måten blåskjellene tilberedes på varierer, men blant de vanlige variantene av retten er:

* *Moules marinières*: Trolig den mest anvendte og kjente varianten. Blåskjellene tilberedes i hvitvin med sjalottløk, persille og smør.
* *Moules à la crème*: Variant hvor sjyen kremes med mel og rømme.
* *Moules parquées*: Variant med opphav i Brussel; rå blåskjell delt i to servert med sitron- og sennepssaus.
* *Moules à la bière*: Variant hvor blåskjellene tilberedes i øl (da gjerne i belgisk krydret hveteøl) i stedet for i hvitvin.
* *Moules à l'ail*: Variant med hvitløk.

Blåskjellene serveres som oftest i et kokekar, helst det de ble tilberedt i. Pommes fritesene serveres ved siden av. *Mosselsaus* er et vanlig tilbehør, og består av majones, sennep og eddik. Til retten drikkes gjerne et lyst hveteøl - tradisjonelt sett belgiske klosterøl som Leffe Blond, eller en lett hvitvin av Pinot blanc.

Utbredelse
----------

Moules-frites er en svært populær rett i Belgia og i nordlige Frankrike, og serveres på de fleste restauranter der. Kombinasjonen blåskjell og pommes frites - da ofte under andre navn er til en viss grad utbredt i kystområder i Nord-Europa, også i Norge.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
Haglebunatten (1278 moh) ligger i Sigdal kommune.
Haglebu fjellkirke ble reist 1980. Foto: Jan-Tore Egge, 2012 
Haglebustøtta til minne om sju falne under Haglebuslaget, trefninger 26. april 1945. Foto fra tidlig på 1960-tallet Foto: Nasjonalbibliotekets bildesamling 
**Haglebu** er en liten plass som ligger på ca. 800 moh og ca. 20 min kjøretur nord for Eggedal sentrum i Sigdal kommune. 

Plassen er første gang omtalt i skriftlige kilder i 1328. Haglebu betyr «setra i det gode lende». 

På Haglebu er det fine turstier, skiløyper og skisenter, her finnes også Haglebu fjellkirke fra 1980. Haglebuvannet ligger 806 moh, rund vannet er det laget en tursti med ca. 3 km lengde som er tilpasset funksjonshemmede og barnevogner.

Sherpaer har laget trapper fra haglebuvannet opp til toppen av Haglebunatten, 1278 moh. Det er totalt 1020 trinn (650 tonn stein ble fraktet opp med helikopter), stien stod ferdig høsten 2023. Fra toppen av Haglebunatten er det meget god 360 graders utsikt.

Se også
-------

* Haglebuslaget
* Haglebu fjellkirke
* Sigdal

Referanser
----------

1. ↑  Maskin, Publisert: Tekst: Mari Landerud Haugen / NYG Reklame AS Foto: Medalen (2. august 2018). «Haglebuvannet rundt». *Visit Sigdal* **(norsk)**. Besøkt 1. november 2023.
2. ↑  Hansen, Thormod R. (28. oktober 2023). «(+) Sherpaene fikk trappa ferdig før snøen skal lave ned». *Bygdeposten* **(norsk)**. Besøkt 1. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Haglebu fjellkirke
* Haglebu fjellstue
**Gibraltarstredet** eller **Gibraltarsundet** er det smale sundet mellom Spania og Gibraltar i nord og Marokko og Ceuta i sør, og som utgjør sjøveien mellom Atlanterhavet i vest og Middelhavet i øst. Fjellene som avgrenser Gibraltarsundet var kjent som Herkulessøylene i antikken. Det finnes noen små øyer der som både Spania og Marokko gjør krav på, som for eksempel Isla Perejil. Stredet er 300 til 900 meter dypt og er rundt 15 km bredt på det smaleste.

Gibraltarsundet ligger svært strategisk til. Skip som går mellom Atlanterhavet og Middelhavet passerer gjennom dette stredet under Gibraltarfjellet. I tillegg er dette den enkleste veien mellom Europa og Afrika for landeveisfarende. Under andre verdenskrig hadde britiske styrker kontroll over Gibraltarstredet fra basen sin. Tyske ubåter som kom seg inn i Middelhavet ble i praksis fanget der, siden de ikke kunne gå ut stredet i overflateposisjon på grunn av britisk overvåkning og siden de ikke kunne dykke ut sundet siden dypvannsstrømmene var for sterke.

Spanske og marokkanske styresmakter har i de siste årene arbeidet med å finne ut om det er mulig å bygge en tunnel under stredet på lignende vis som Kanaltunnelen mellom England og Frankrike. En ny treårsplan for kartlegging av en mulig jernbanetunnel ble kunngjort i 2003. 

I tillegg har en gruppe amerikanske og britiske ingeniører undersøkt muligheten for å bygge bro over stredet. En slik bro ville måtte være en kombinert fagverks-hengebro og ville være mye høyere (over 900 meter) og lengre (15 km) enn noen bro som finnes i dag.

Referanser
----------

1. ↑  Robinson, Allan Richard og Paola Malanotte-Rizzoli (1994). *Ocean Processes in Climate Dynamics: Global and Mediterranean Examples*. Springer. s. 307. ISBN 0-7923-2624-5.
2. ↑  «Workshop on Analysis of Variables and Numerical Simulation of the Water Masses Exchange Through The Strait of Gibraltar». Universidad de Cádiz. april 1998. Arkivert fra originalen 3. oktober 2008. Besøkt 23. april 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Strait of Gibraltar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Strait of Gibraltar – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* FN-dokument E/2001/19
* Kart

Gibraltarstredet sett fra Mirador del Estrecho

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** GeoNames
 |
***Brimoda*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae)..

Utseende
--------

Små, avlange, mørkfargede snutebiller, gjerne med felter av lyse skjell. Snuten er middels lang, de knebøyde antennene er festet litt utenfor midten. Pronotum er kort tønneformet. Dekkvingene er jevnbrede med fine punkstriper, litt uttrukket til en spiss bak. Beina er kraftige, lårene moderat fortykkede med en liten tann på undersiden.

Levevis
-------

For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *Cecropia*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Japan og Taiwan.

Systematisk inndeling
---------------------

I tillegg til den beskrevne arten kjennes det noen hittil ubeskrevne arter.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **sandsnutebiller**, Conoderinae (= Zygopinae)
						* Stammen Othippiini Morimoto, 1962
							+ Slekten ***Brimoda*** Pascoe, 1871
								- *Brimoda pagana* Pascoe, 1871

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**AK-102** er en kortere karabinvariant av AK-101, som igjen var basert på det opprinnelige designet til AK-47 og AK-74. AK-102, AK-104 og AK-105 er veldig like med tanke på design, den eneste forskjellen ligger i kaliberet og korresponderende magasintype. AK-105 bruker 5,56 x 45 mm NATO kaliber ammunisjon og er en eksportversjon. 

Sammenlignet med AK-101 og AK-103, som begge er rifler i full størrelse og med lignende design, har AK-102, AK-104 og AK-105 kortere løp som gjør dem til et mellomledd mellom en ordinær rifle og den mer kompakte AKS-74U. Mens AK-10X-riflene har lengre løp, full lengde gasstempler og solide, sidefoldende kolber av polymer, er AKS-74U kortere og har en skjelettkolbe.

Riflen er laget av en lett og støtsikker plasttype som erstatter treverket på de eldre modellene. Den nye plastrammen hindrer korrosjon og at våpenet blir slitt av været. Plastdelene gjør også våpenet betraktelig lettere enn sine forgjengere med trerammer. Magasinet er også lettere og mer slitesterke enn de eldre typene, ettersom de er laget av forsterket glassfiber. Geværkolben er også laget av plast, noe som gjør den lettere, mer slitesterk, og den er hul, noe som gjør at det kan oppbevares en feltboks inni den.

Riflene i AK-10X-serien produseres av Izhmash-fabrikkene i Izjevsk i Russland.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. august 2010. Besøkt 6. august 2011.
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Izhmash Weapons Are Always Up-To-Date
* AK-102 på Modern Firearms
* AK-102 på enemyforces.net
En Claas Lexion 570 skurtresker i aksjon i Tyskland.
Dronevideo av skurtresker 2022
Den moderne **skurtreskeren** er en selvgående variant av treskeverket. Den er helautomatisk, og skjærer, tresker, sålder og samler kornet i en tank ved hjelp av skjærebordet foran på treskeren. Tanken tømmes i en tilhenger, lastebil eller container når den er full, for transport bort fra jordet. For mer effektiv tresking er det noen som velger å tømme korntanken mens man tresker. Det gjøres ved at en traktor med tilhenger eller liknende kjører ved siden av skurtreskeren et lite stykke mens man tømmer. Skurtreskeren har vanligvis en halmkutter som finhakker halmen etter at kornet er skilt ut før den spres ut på bakken bak treskeren for senere å pløyes ned. Halmkutteren kan kobles ut dersom man vil ta vare på halmen. Halmen presses ofte til halmballer og brukes til husdyrfor og liggeunderlag i fjøset.

Moderne skurtreskere er blitt teknisk svært avanserte maskiner med automatiske målinger gjennom hele prosessen for å sikre maksimalt utbytte og minimalt med spill i form av korn som blir med halmen ut på bakken igjen. Man kan også ha slikt som kontinuerlig fuktighetsmåling på kornet for å beregne lagringsevne og ev. behov for tørking i korntørke. De største modellene har også satellittnavigasjon, som brukes til å måle areal, effektivitet og avlingsnivå på ulike deler av åkeren. Resultatene fra navigasjonsmålingene kan senere brukes når man skal så nytt korn for automatisk å benytte optimal gjødselmengde på ulike jordsmonn ulike steder på åkeren.

Skurtreskeren kan utstyres med forskjellig utstyr for å treske ulike vekster, slik som korn, mais, frøvekster og oljevekster.

Se også
-------

* Korn
* Slåttonn
* Slåmaskin – gressklipper
* Ljå – sigd
* Høy – halm
* Norges kulturlandskap

Eksterne lenker
---------------

* (en) Combine harvesters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Combine harvester – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Rais produksjonssenter i Napoli** er ett av fire regionale tv- og radioproduksjonshus tilhørende den italienske allmennkringkasteren Rai. Senteret ligger i Napoli i Sør-Italia, mens de øvrige tre produksjonshusene ligger i Roma, Milano og Torino. Byggingen startet på slutten av 1950-årene, og huset ble åpnet 7. mars 1963 av statsminister Amintore Fanfani. Senteret ligger like ved San Paolo stadion.

Om senteret
-----------

Senteret ligger på Via Guglielmo Marconi, i Fuorigrotta-distriktet i Napoli. Senteret har seks tv-studioer på til sammen 1227 kvadratmeter og med plass til 370 publikummere. Studioene brukes til å produsere tv-programmer, debatter, dramaserier og såpeoperaer som deretter sendes på kringkasteren Rais kanaler.

Husets største anlegg er Auditorium Rai di Napoli, en konsertsal med rundt 1000 sitteplasser. Salen har en grunnflate på 800 kvadratmeter, og på scenen er det et stort pipeorgel. Rai har produsert og spilt inn en rekke radio- og tv-konserter i salen, blant annet ble Eurovision Song Contest 1965 arrangert der.

Senteret huser også de historiske arkivene til Canzone Napoletana, den tradisjonsrike musikkformen som fremføres på det lokale språket napolitansk. Arkivet inneholder over 50 000 klassiske napolitanske sanger.

Referanser
----------

1. ↑  «L'Auditorium RAI di Napoli: dalla musica classica a Made in Sud». *www.vesuviolive.it* **(italiensk)**. Besøkt 2. september 2018.
2. ↑  Campanelli, Alessandro Pergoli. «"Il Recupero dell'auditorium Rai di Napoli" in L'Architetto italiano, II, 16, 2006, pp. 108-111.» **(engelsk)**. Besøkt 2. september 2018.
3. ↑  «L'Archivio Storico della canzone napoletana - Nuovi suoni sulla Wr7». *www.wr6.rai.it*. Besøkt 2. september 2018.

|
|  |
| Forgjenger :**Tivolis KoncertsalKøbenhavn**

 | **Eurovision Song Contest Arena**1965 | Etterfølger :**Villa LouvignyLuxembourg by** |
**Posietbukta** (russisk: Залив Посьета – *Zaliv Posieta*) er ei bukt i den sørvestre delen av Peter den stores bukt, mellom halvøyene *Suslov* og *Gamov*. Den er rundt 30 kilometer bred ved innløpet, og rundt 35 kilometer lang. Bukta er en del av Khasanskij distriktet. Kystlinjen er irregulær med mange bukter og nes. Det ligger flere mindre byer rundt bukta, herunder Posiet, Zarubino og Kraskino.

Den franske korvetten *Caprice* besøkte bukta i 1852, og kalte den d'Anville. To år senere ble kystlinjen kartlagt av ekspedisjonen til Jevfimij Putjatin, hvor blant annet skonnerten *Vostok* og fregatten *Pallas* deltok. Putjatin oppkalte bukta etter Konstantin Posiet, en av hans partnere. 

Sovjetunionens bygging av en flystripe og ubåtbase i bukta i juli 1938 provoserte japanerne, og ga støtet til en sovjetisk-japansk grensekonflikt kalt slaget ved Khasansjøen.

Referanser
----------

1. ↑  G. Patrick March. *Eastern Destiny: Russia in Asia and the North Pacific*. Praeger/Greenwood, 1996. ISBN 0275956482. Page 216.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**John Ashton** (født 1948) er en amerikansk skuespiller kjent fra filmer som *Beverly Hills purk* og *Kappløp med tiden.*

Ashton har medvirket i 40 filmer og nærmere 50 tv-produksjoner i løpet av karrieren.

Han ble født John David Ashton i Springfield, Massachusetts og ble utdannet ved School of Theatre, University of Southern California.

Han filmdebuterte i den ukjente skrekkfilm *An Eye for an Eye* (1973) og har siden hatt større roller i filmer som blant annet *Beverly Hills purk* *1 og 2* (1984, 1987), *Last Resort* (1986), *King Kong II* (1986), *Kappløp med tiden* (1988), *Little Big League* (1994) og *Uncle John* (2015).

Han tv-debuterte i en episode av kriminalserien *Kojak* i 1973. Han har siden hatt en fast rolle i såpeserien *Dallas* (1978–1979) og spilte hovedrollen i den kortlivede kriminalserien *Hardball* (1989–1990). Han har også medvirket i flere tv-filmer, samt i miniserier som blant annet *The Deliberate Stranger* (1986), *I Know My First Name Is Steven* (1989), *Love, Lies and Murder* (1991) og *The Tommyknockers* (1993). Han har utover dette hatt gjesteopptredener i en rekke kjente serier, deriblant *Barnaby Jones* (1976), *M\*A\*S\*H* (1977), *Starsky & Hutch* (2 episoder, 1977 og 1978), *The A-Team* (1985), *The Twilight Zone* (1985), *JAG* (1996) og *Fantasy Island* (1999).

John Ashton har vært gift to ganger og har to barn.

Referanser
----------

1. ↑  «John Ashton». *IMDb*. Besøkt 7. august 2022.
2. ↑  «John Ashton movies, photos, movie reviews, filmography, and biography…». *archive.ph*. 17. januar 2013. Archived from the original on 17. januar 2013. Besøkt 7. august 2022. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
3. ↑  Mongol. «John Ashton Biography, Facts, Net Worth, Married, Wife, Family, Age, Wiki, Family, Shows, Salary, Career, Life Story, Height, TV Shows, Awards, Movies». *FactMandu* **(engelsk)**. Besøkt 7. august 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Ashton på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) John Ashton i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) John Ashton på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) John Ashton hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
**Torbjørn Svane Naimak**, (født i Kitdalen, Storfjord i Troms) er en norsk sivilingeniør og tidligere regionvegsjef i Nord-Norge.

Bakgrunn
--------

Naimak vokste opp på Naimakka-gården i Kitdalen i Storfjord i Troms, hvor hans finsktalende oldefar Johan Petter Naimak slo seg ned i 1873.

Liv og virke
------------

### Utdanning og tidlig karriere

Naimak er utdannet sivilingeniør fra NTH (dagens NTNU) og begynte i Statens vegvesen som avdelingsingeniør i 1974.

### Regionvegsjef i Nord-Norge

Han ble den første regionvegsjefen i Nord-Norge i 2003. Som regionvegsjef ledet han mange store prosjekter og så betydningen av mindre prosjekter som skilting av stedsnavn på samisk og kvensk.

### Bidrag og suksesser

Naimak peker på nedgangen i antall dødsulykker som en av hans største suksesser. Han fremhever også viktigheten av samarbeid på tvers av landegrensene i Barentsregionen.

### Pensjonisttilværelse

Naimak gikk av som regionvegsjef i 2018 og har siden engasjert seg i kvensaken, inkludert å bli styremedlem i Tromsø kvenforening.

Referanser
----------

1. 1 2  «Torbjørn Naimak «ut av skapet»». *NRK* **(norsk)**. 5. april 2019. Besøkt 29. august 2023.
2. 1 2 3  «Torbjørn Naimak takket av». *Byggeindustrien* **(norsk)**. 9. desember 2018. Besøkt 29. august 2023.
**Sannhets- og forsoningskommisjonen** (engelsk: **Truth and Reconciliation Commission**) var et domstollignende organ som ble nedsatt etter apartheidregimets fall i Sør-Afrika.

Kommisjonens mandat var å fremskaffe vitnesbyrd om omfanget av menneskerettighetsovertredelser under apartheid, dokumentere slike overtredelser, og i noen tilfelle å gi amnesti til de personer som hadde medvirket ved overtredelsene.

Desmond Tutu var kommisjonens formann.

Kommisjonen ble nedsatt i 1995 og avgav sin endelige rapport den 28. oktober 1998.

I rapporten beskrev kommisjonen de overtredelser av menneskerettighetene og andre forbrytelser, herunder voldsbruk, som apartheidregimet og de ulike motstandsbevegelsene, herunder ANC, hadde begått under apartheidstyret.

Eksterne lenker
---------------

* Hvad var Sandheds- og forsoningskommissionen?, afrika.dk
* *The TRC Report* Arkivert 29. januar 2010 hos Wayback Machine. - Sannhets- og forsoningskommisjonens endelige rapport (på engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
Midtvesten er markert med rødt.
Maisåker nær Royal, Illinois. Mye av Midtvesten er helt flat, og det er derfor gode forhold for jordbruk til dyrking av mais, soyabønner og hvete i tillegg til grisehold.
Theodore Roosevelt National Park, Nord-Dakota.
**Midtvesten** (*Midwest*) er en region i USA. Navnets betydning er til dels foreldet, da det viser til det midtre vestlige området (*Middle West*) av USA *før* Louisianakjøpet i 1803. Nå utgjør denne regionen hverken det midtre eller vestre området av USA. Området er et av verdens rikeste jordbruksstrøk med produksjon av mais, soyabønner, hvete og svinekjøtt. Chicago er den største byen i Midtvesten, fulgt av Detroit. Størstedelen av norsk utvandring til USA på siste halvdel av 1800-tallet var til Midtvesten.

Området kalles også *the heartland*, «hjertelandet», i likhet med *homeland security* en bastion i globaliseringens tidsalder. Men frem til 1911 bestod storparten av amerikansk eksport av jordbruksvarer, så Midtvestens bønder var opptatt av sitt store marked utenlands. «Hjertelandet» omfatter Midtvestens landlige strøk som nasjonens symbolske hjerte, der tilflyttere skiller seg fra de fastboende, det er «oss» mot «dem». Tilhengere av myten om «hjertelandet» frykter det er under press; kritikere betrakter det som en bakevje for hjemmefødinger.

Midtvesten defineres av Folketellingsbyrået som disse 12 delstatene:

* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kansas
* Michigan
* Minnesota
* Missouri
* Nebraska
* Nord-Dakota
* Ohio
* Sør-Dakota
* Wisconsin

En seismisk sone kalt New Madrid strekker seg over 8 stater i Midtvesten, og fremkaller rundt 200 mindre jordskjelv årlig. I årsskiftet 1811/12 var det flere store jordskjelv med episenter i Missouri og styrke opp til 7,7. Skjelvet 7. februar 1812 snudde Mississippi-elvens løp så den rant nordover i flere timer. Rystelsene skapte Reelfoot Lake, druknet innbyggerne i en indianerlandsby og raserte enorme områder i urskogen. Pramdragere på elven klarte seg og fortalte hva som var hendt.

Referanser
----------

1. ↑  Bradley Babendir: *The heartland aims to debunk myths about the Midwest*
2. ↑  Kristin Hoganson: Myten om «hjertelandet», *Time*
3. ↑  Hobbs, Joseph John (2009). *World Regional Geography*. *Cengage Learning*. s. 662. ISBN 978-0-495-38950-7.
4. ↑  «Midtvesten står i fare for å rammes av et massivt jordskjelv»
5. ↑  Rare ting som skjedde i jordskjelvet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN
 |
Salems bygg i Florsgate i Sandefjord. Foto: Peter Fiskerstrand 
**Salemkirken** er en frikirke i Sandefjord, tilsluttet Pinsebevegelsen i Norge. Salem tilhører den verdensomspennende Pinsevekkelsen, som kom til Norge i desember 1906. Salem ble etablert og hadde sine første samlinger i 1929. Menigheten hadde 605 tilskuddstellende medlemmer i 2022. Menigheten praktiserer dåp av troende

Virksomhet
----------

Menigheten er en flergenerasjons-menighet. Søndager er tradisjonell møtedag, men også resten av uken er det aktivitet. Lørdager har tradisjonelt vært ungdommens kveld, da samles 50 – 100 ungdommer.

Menigheten har egen lokalradio, kafé, barnehage og driver MBS - menighetsbibelskolen.

Misjon
------

Salem Sandefjord støtter den norske pinsbevegelsens misjonsarbeid i Hviterussland, Ukraina, Georgia og Swaziland. Menigheten støtter også arbeidet til IBRA og K.A.B.A.. I 2006 var menighetens bidrag til misjon på litt over 250 000 kroner.

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringen (13. mai 2022). «Antall tilskuddstellende medlemmer i tros- og livssynssamfunn i 2022» (PDF). regjeringen.no. Besøkt 26. mars 2023.
2. ↑  Årbok 2007. Pinsebevegelsen i Norge.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Salem Sandefjord – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Salem Sandefjord på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Salem Sandefjord på Instagram Rediger på Wikidata