recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gediminas Mažeika** (født 24. mars 1978 i Kaunas) er en litauisk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon A Lyga. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.

Mažeika begynte sin profesjonelle dommerkarriere i 1999 på andre nivå i Litauen (I Lyga) og fikk sin debut på øverste nivå i den påfølgende sesongen. Hans første europacupkamp kom den 21. juni 2008, da han dømte første runde av UEFA Intertoto Cup 2008/09 mellom FC Etzella Ettelbruck og Lokomotivi Tbilisi (0–0). Mažeika har siden dømt flere kamper i UEFA Europa League og UEFA Champions League både i kvalifiseringer, gruppespill og sluttspill.

Han har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for EM U-19 og U-21. Mažeika debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 10. juni 2009, da han dømte vennskapskampen mellom Belarus og Moldova (2–2). Han har siden dømt under flere kvalifiseringer til både europamesterskap og verdensmesterskap.

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – Lithuania, Football Officials - Referees (Besøkt 3. juni 2018)
2. ↑  Worldfootball.net – UI-Cup 2008/2009 – Etzella Ettelbruck - Lokomotiv Tbilisi 0:0 (Besøkt 3. juni 2018)
3. ↑  Worldfootball.net – Friendlies 2009 – Belarus - Moldova 2:2 (Besøkt 3. juni 2018)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gediminas Mažeika – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Gediminas Mažeika – WorldFootball.net (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Gediminas Mažeika – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Gediminas Mažeika – EU-Football.info (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Gediminas Mažeika – PlaymakerStats.com (dommer) Rediger på Wikidata
* Dommerprofil hos Worldreferee.com Arkivert 26. august 2015 hos Wayback Machine.
* Dommerprofil hos Soccerway.com
* Dommerprofil hos Transfermarkt.com
**Elfriede Kaiser-Nebgen** (1890–1983) var en tysk sosialviter, kristelig fagforeningsleder og politiker (CDU). Hun deltok i motstanden mot nasjonalsosialismen.

Kaiser-Nebgen var opptatt av sosiale spørsmål og søkte en mulig vei mellom kapitalisme og marxisme. I sin doktorgrad behandlet hun forholdet mellom katolisisme og sosialisme. Hun arbeidet i *Zentralwohlfahrtsausschuss der christlichen Arbeiterschaft* (det sentrale velferdsutvalg for den kristelige arbeiderbevegelse), og i 1920-årene også med sin senere ektefelle Jakob Kaiser i den politiske utdannelse av arbeiderne. Hun støttet sin senere manns arbeid i motstandsbevegelsen Goerdelerkretsen. Etter det mislykkede kuppet mot Hitler 20. juli 1944, hjalp hun Jakob Kaiser til å holde seg i skjul i en kjeller i Babelsberg, inntil mai 1945. De to giftet seg i 1952, etter at Kaisers første hustru var død.

Etter andre verdenskrig deltok hun i grunnleggelsen av CDU i Berlin.

Kaiser-Nebgen og hennes mann Jakob Kaiser regnes begge av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.

Referanser
----------

1. 1 2   FemBio-Datenbank, FemBio-ID 15069, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Elfriede Nebgen (med bilde)». *Geschichte der CDU* **(tysk)**. 10. april 1890. Besøkt 8. juni 2023.
3. ↑  «Die Arbeitsgemeinschaft der Christlich-Demokratischen und Christlich-Sozialen Union Deutschlands». *kas.de* **(tysk)**. 14. juni 2007. Besøkt 8. juni 2023.
4. ↑  «100 Köpfe der Demokratie». *demokratie-geschichte.de*. Besøkt 23. juli 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Alstadloftet er et loft som på flere punkter atskiller seg fra andre bygninger av denne type. Loftet har hatt soveplasser i begge etasjer, og det hadde innvendig trapp opp til loftsrommet. Når det er satt på stabber passer det til definisjonen på et stabbur.  Foto: Arnstein Rønning 
**Alstadloftet**,som også er kalt **Alfstadloftet**, er et loft eller stabbur fra middelalderen på gården Alstad i Rollag i Numedal.

Loftet er antatt bygd ca. 1193. Dendrokronologisk analyse viser at tømmeret er felt på 1180-tallet eller litt senere. Loftet er det eldste huset i Rollag; denne bygda har 15 bygninger fra middelalderen. 

En runeinnskrift forteller at «Geirmund gjorde meg». Runeinnskriften kan skrive seg fra 1100-tallet eller 1200-tallet. Om denne opplysninger gjelder stolpen runene er skåret i, trappa som står inntil eller selve huset er umulig å avgjøre.

Lafteteknikken er findalslafting; dette har lenge gitt en sikker datering av huset til før 1350. Tømmeret er ovalt. Loftet ble bygget uten utvendige svalganger, og har innvendig trapp. Veggene heller svakt utover slik at de er omkring 10 cm bredere oppe enn nede. Opprinnelig hadde taket trolig lenger utstikk, ved senere endringer er blant annet taksperrene kortet inn. Johan Meyer mente at bygningens ytre var vakrere i den opprinnelige formen. 

Trolig var det slik at loftet opprinnelig sto på trapesformede syllstokker som hvilte på en lav steinmur eller på hjørnesteiner.
Buret i underetasjen er ett rom, mens trappa fører herfra opp i en innvendig svalgang med dør som fører inn i loftsrommet, sovekammeret. 

Andre etasje har spor etter senger; slike spor er det også i første etasje; dette skiller Alstadloftet fra den tids skikk. Inngangsdøra har smijernsbeslag som forestiller «livets tre».

Loftet står nå på stabber av treverk. Døren ble endret da bygget fikk nytt fundament. Nåværende innvendig trapp er skåret med sag og langt yngre enn bygget ellers.

* Baksida av loftetBaksida av loftet
* «Livets tre» i smijern«Livets tre» i smijern
* KonstruksjonsdetaljKonstruksjonsdetalj

Litteratur
----------

* Arne Berg: Norske mellomalderhus

Se også
-------

* Loft
* Lafteverk

Referanser
----------

1. ↑  Arne Berg: Norske mellomalderhus
2. ↑  Arne Berg kaller gården Alstad
3. ↑
4. ↑  Sellæg, Jo: *Buskerud.* Drammen: Buskerud fylkeskommune, 2000.
5. ↑  Tschudi-Madsen, Stephan: *Vakrest i landet.* Oslo: Cappelen, 1991.
6. ↑   Arne Berg: Norske mellomalderhus
7. ↑  Berg, Arne: *Norske tømmerhus frå mellomalderen.* Oslo: Landbruksforlaget, 1990.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Palestine Exploration Fund** (**PEF**) er en vitenskapelig organisasjon for utforskning av Levanten.

Kart over området rundt Jerusalem; utgitt i 1880 av Palestine Exploration Fund.
Charles Warrens gruppe i Jerusalem.
Der Palestine Exploration Fund ble grunnlagt i 1865 av britiske bibelarkeologer (blant andre George Grove). Formålet var utforskning av Palestinas og hele Levantens arkeologi, historie, kultur, topografi og geologi. På PEFs oppdrag ble det fra og med 1867 sendt kartografiske og ekspedisjoner til Palestina. Etter oppdrag av fondet reiste dermed folk som Horatio Herbert Kitchener, Charles Warren, Leonard Woolley, William Flinders Petrie, Edward Henry Palmer, Claude Reignier Conder og T. E. Lawrence rundt i Midtøsten. Palestine Exploration Fund på denne måten svært viktig for forskningen i området.

Den senere krigsminister Kitchener utgav sine funn om landets topografi, flora og fauna i det åttebinds verket *The Survey of Western Palestine Including a Survey of Eastern Palestine*.

Ekspedisjoner:

* *Jerusalem* (1867–1870) ved Charles Warren og Henry Birtles
* *Western Palestine* (1871–1878) ved Claude R. Conder og Horatio H. Kitchener
* *Tell el-Hesi* (1890–1893) ved Sir William Flinders Petrie og Frederick J. Bliss
* *Zin Archaeological Survey* (1913–1914) ved Sir Leonard Woolley og T. E. Lawrence

I de tidligstå årene var det fremfor alt offiserer fra British Army som hadde ansvar for ekspedisjonene. Ekspedisjonen i 1913, i det nordlige Sinai, tjente også som informasjonsinnhenting for den britiske etterretningstjeneste. I januar 1914 tilsluttet T.E. Lawrence («Lawrence av Arabia») seg denne ekspedisjonen. Expedition an.

I dag er Palestine Exploration Fund en organisasjon som regelmessig utgir publikasjoner om områdets kartografiske og arkeologiske utforskning. Dets tidsskrift, Palestine Exploration Quarterly, utkommer tre ganger i året.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Palestine Exploration Fund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hjemmeside for Palestine Exploration Fund
* Fotos av Palestine Exploration Fund

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** CiNii
 |
**Chiropteromyzidae** er en liten familie av små, mørke fluer som lever i fuglereir eller flaggermus-kolonier. Det latinske navnet betyr «flaggermusfluer» men dette navnet er brukt på en annen, ikke beslektet familie på norsk. Bare tre arter er kjent, ingen av dem er publisert fra Norge, men to er kjent fra Finland.

Utseende
--------

Små (1,2–2 mm), mørke fluer. **Hodet** har punktøynene vidt spredte, det dannes dermed en stor *ocellartriangel*. Det fremste punktøyet sitter midt i pannen. Børstene som sitter mellom punktøynene (ocellarsetae) er uvanlig lange. Ved innerkanten av hvert fasettøye sitter det to børster. **Brystet** (*thorax*) har mange hår i 7-8 rekker på oversiden. **Vingene** ligner de hos sumpfluer, men mangler piggene langs fremkanten (*costa*). Ellers ser denne familien stort sett ut som små sumpfluer.

Levevis
-------

Denne familien er knyttet til guano fra flaggermus (slekten *Chiropteromyza*) eller fuglereir (slekten *Neossos*). *Chiropteromyza* ble funnet i guano fra storflaggermus i et hult tre, *Neossos nidicola* har blitt funnet i et reir av stær, og *Neossos marylandicus* i et svalereir. Alle artene i denne familien blir regnet som sjeldne, og de er bare blitt funnet noen få ganger.

Systematisk inndeling
---------------------

Det er noe usikkert hvilke fluer Chiropteromyzidae er i slekt med, men det virker mest sannsynlig at de er foholdsvis nære slektningen av sumpfluene.

**Treliste**
* Tovinger, Diptera
	+ Høyere fluer, Cyclorrhapha
		- Schizophora (Acalyptrata)
			* Sphaeroceroidea (trolig, litt usikkert)
				+ **Chiropteromyzidae**
					- *Chiropteromyza* Frey, 1952
						* *Chiropteromyza wegelii* Frey, 1952 – larvene i flaggermusguano, nærmest funnet i Finland
					- *Neossos* Malloch, 1927 – lever i fuglereir
						* *Neossos marylandicus* Malloch, 1927 – Nord-Amerika og Øst-Sibir (Jakutia)
						* *Neossos nidicola* (Frey, 1930) – nærmest funnet i Finland

Kilder
------

* Papp, L. 1998. Families of Heleomyzoidea. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera.* 3: 425-455. Science Herald, Budapest.
* Nettressursen Fauna Europaea.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chiropteromyzidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Chiropteromyzidae* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Chiropteromyzidae* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata
**Lobotrachelini** er en gruppe av biller i familien snutebiller (Curculionidae). De fleste av artene lever i tropene, to arter finnes i Nord-Europa, men ingen er kjent fra Norge. Conoderinene kan særlig kjennes på at fasettøynene er uvanlig store, og øyesnutebiller ville være et godt norsk navn på denne gruppen. Gruppen er meget artsrik i tropene, men de fleste artene er sannsynligvis ennå ikke beskrevet. I de siste årene er det blitt samlet inn store mengder materiale fra trekroner i tropene, som foreløpig ikke er taksonomisk utredet.

Utseende
--------

Små, kompakte, mørkfargede snutebiller med langt snute og store fasettøyne. Beina er forholdsvis lange. De har gjerne tegninger av lyse skjell.

Levevis
-------

For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *Cecropia*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i varme områder i den Gamle verden med mange arter i Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **sandsnutebiller**, Conoderinae (= Zygopinae)
						* Stammen **Lobotrachelini** Lacordaire
							+ Slekten *Doryaspis* Chevrolat, 1844
							+ Slekten *Isomicrus* Hartmann, 1904 - to arter
							+ Slekten *Lobotrachelus* Schönherr, 1838 - ca. 150 arter
							+ Slekten *Metetra* Pascoe, 1874 - 7 arter
							+ Slekten *Rhadinocerus* Schönherr, 1847 - ca. 20 arter

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lobotrachelini* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Lobotrachelini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Odoacis*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae).

Utseende
--------

Små til middelsstore snutebiller med lang snute og lange til svært lange bein. Hodet har en lang, sylindrisk snute og store fasettøyne som dekker det meste av hodet. På farge er de gjerne nokså brokete, med rødlige, brunlige, gule og hvite tegninger. De knebøyde antennene sitter festet langt ute på snuten.

Levevis
-------

For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *Cecropia*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **sandsnutebiller**, Conoderinae (= Zygopinae)
						* Stammen Mecopini Lacordaire, 1865
							+ Slekten ***Odoacis*** Pascoe, 1865 - 7 arter
								- *Odoacis calophylli* Marshall, 1931
								- *Odoacis constricta* Heller, 1916
								- *Odoacis grallarius* Pascoe, 1865
								- *Odoacis pedestris* Pascoe, 1871
								- *Odoacis pelargopus* Heller, 1893
								- *Odoacis periergus* Lacordaire, 1865
								- *Odoacis spinithorax* Heller, 1893

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Terje Lyngstad** (født 30. desember 1966 i Florø). Han vokste opp på Vassenden i Jølster. Lyngstad var teatersjef ved Sogn og Fjordane Teater (nå Teater Vestland) 2004-2015 og ved Hordaland Teater (nå Det Vestnorske Teateret) i 2016.

Terje Lyngstad er utdannet lektor i markedsføring ved Høgskolen i Buskerud 1994. Han var lærer ved Hafstad vidaregåande skule 1991–1995, medarbeider ved Førde Internasjonale Folkemusikkfestival 1996-1997, salgs- og informasjonssjef ved Sogn og Fjordane Teater 1997-1999, kultursjef i Jølster 2000–2001 og avdelingsbanksjef i Sparebanken Vest i Førde 2001-2003. Frå 2017 har han vært lærer ved Fagskulen Vestland studiestad Førde.

Lyngstad har vært styreleder i Sogn og Fjordane Kunstnarsenter 2001-2003, Folkeuniversitetet i Sogn og Fjordane og i Stiftinga Bendikttunet. I 2023 ble han valgt til styreleder i Førde Mållag.

Terje Lyngstad var hovedforfatter av boka *Kampen om Nasjonal* (Skald forlag, 2000), om kunstneren Ludvig Eikaas. Siden 2003 har han vært skribent i aviser som Firda, Dag og Tid og Nationen. På eget forlag har Lyngstad gitt ut bøkene *Etterlyst* (2020) og *Ordkløyveri* (2021), begge samlinger med petiter. Høsten 2023 gav han ut biografien *Kristian Fossheim – Jølstring på vitskapens verdsarena* på Selja Forlag.

Referanser
----------

1. ↑   Allkunne, www.allkunne.no, besøkt 5. september 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   arkiveringsdato 3. juni 2019, arkiv-URL web.archive.org, www.heddaprisen.no, besøkt 5. september 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Terje Lyngstad hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Triumfbuen i Paris (*Arc de triomphe de l'Étoile*) ble bygd 1806–1836. Det 50 meter høye monumentet har inngravert navnene på franske generaler og slagsteder og er reist over den ukjente soldats grav.
**Krigsminnesmerke** er en bygning, monument, statue eller annet byggverk som feirer seier i krig, eller (mer vanlig i moderne tid) hedrer og minner de som har falt eller blitt såret i krig.

Historikk
---------

Krigsminnesmerker har ofte vært reist til minne om ærerike seire i krig, og blant kjente minnesmerker er Triumfbuen i Paris og Nelsonsøylen i London. Etter første verdenskrig ble minnesmerkene i større grad reist til minne om døde og sårede i krig. Eksempler på dette er Den ukjente soldats grav og Minnehallen i Stavern.

Typer
-----

Det er stor variasjon blant krigsminnesmerkene, både i størrelse, utførelse og symbolbruk. Skulpturer og minneplaketter er mye brukt, men også større byggverk, gjerne med museum eller besøkssenter i tilknytning til minnesmerket.

Krigsminnesmerker i Norge
-------------------------

Minnehallen i Stavern ble innviet 1926 som Norges nasjonale monument over sjøfolk (krigsseilere) som falt under første verdenskrig
I Norge er krigsminnesmerker kartlagt av Forsvarsmuseet, og informasjon om disse er tilgjengelig i Digitalt museum.

Se også
-------

* Den ukjente soldats grav
* Triumfbuer
* Krigsminner
* Kategori:Minnesmerker for første verdenskrig
* Kategori:Minnesmerker for andre verdenskrig og holocaust
* Kategori:Sovjetiske krigsminnesmerker
* Kategori:Kulturminner i Norge fra andre verdenskrig
* Okkupasjonshistoriske samlinger i Norge, museer som formidler historien om andre verdenskrig

Eksterne lenker
---------------

* Forsvarsmuseets nettsider om krigsminnesmerker
* Krigsminnesmerker på Digitalt museum Arkivert 3. februar 2015 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Hans Christian Hope Heyerdahl** (født 1986), kjent som **Hasse Hope** er en norsk programleder og komiker.

Han er oppvokst på Marienlyst og bor på St. Hanshaugen i Oslo. Han er utdannet tekstforfatter fra Westerdals School of Communication, i tillegg har han studert japansk og geologi ved Universitetet i Oslo, Baden-Baden og i Sapporo.

Han debuterte i 2010 med VGTV-serien *@home*, en serie der han undersøkte kjendisers bruk av sosiale medier med en humoristisk vri. Våren 2011 var han utegående reporter i TVNorge-serien *Roast* og fra august 2011 var han programleder i programmet *Dagens mann* på TV3. Hope var en av de faste paneldeltaker i TV-programmet *tweet4tweet* som gikk på NRK3 fra januar til mars 2012. Fra 2012 til 2015 var han sammen med Erik Solbakken programleder i NRKs humortalkshow *Karl Johan*.

Han har vært gjesteprogramleder for *Radioresepsjonen* på NRK P3 og var med i podkasttrioen Dustene (2015-2020) sammen med Fanny Vaager og Magnus Devold.

I 2021 var han deltaker i *Camp Kulinaris* (sesong 4), der han endte på fjerdeplass. I desember 2022 var han med i *24-stjerners julekalender* på NRK, hvor han røk ut 3. desember, men da Wasim Zahid valgte å trekke seg kom han inn igjen 13. desember, før han igjen røk ut den 17. desember.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm5327706[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «@home». *VGTV* **(norsk)**. Besøkt 8. januar 2022.
3. ↑  «discovery+ | Stream 55,000+ Real-Life TV Episodes» **(engelsk)**. Besøkt 8. januar 2022.
4. ↑  Hansen, Christian (23. august 2011). «TV3 satser på dating». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 8. januar 2022.
5. ↑  «TV3 tapte premieremandagen». *www.vg.no*. Besøkt 8. januar 2022.
6. ↑  «Nesten 80.000 fikk med seg «Tweet4tweet»: Jenny Skavlan og TV-showet totalslaktes». *www.vg.no*. Besøkt 8. januar 2022.
7. ↑  «Hasse Hope». *Plan B*. Besøkt 23. november 2021.
8. ↑  Dustene. «Dustene – Podcast». *Podtail* **(norsk)**. Besøkt 8. januar 2022.
9. ↑  «Ute av «Camp kulinaris» etter dette: – Dritt av Kjartan å tvinge meg til det». Nettavisen. 19. april 2021. Besøkt 13. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hasse Hope – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Hasse Hope på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Hasse Hope hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Podkasten «Dustene»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Bray Wanderers Association Football Club** (irsk: *Cumann Peile Fánaithe Bhré*) er en irsk fotballklubb fra byen Bray i grevskapet Wicklow. Klubben ble grunnlagt i 1942 og lagets draktfarger er grønn skjorte med hvit shorts, mens bortedraktene er helhvite. Bray Wanderers AFC spiller for øyeblikket i den øverste divisjonen League of Ireland Premier Division, og spiller sine hjemmekamper på Carlisle Grounds. Nåværende trener er Pat Devlin.

Klubben har per dags dato ikke vunnet det irske seriemesterskapet, men har likevel FAI Cup to ganger. Klubben har for øvrig vunnet League of Ireland First Division fire ganger, og endt på sølvplass tre ganger. Klubben har også ved to anledninger i henholdsvis 1990/91 og 1999/00 deltatt i kvalifiseringsspill i Cupvinnercupen og UEFA-cupen, men har møtt større motstand og ikke kommet seg videre.

Meritter
--------

* **FAI Cup:** 1990, 1999
* **League of Ireland First Division:** 1985/86, 1995/96, 1999/00, 01/02

Kjente spillere med en fortid i klubben
---------------------------------------

* Irlands flagg Alan Kelly

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bray Wanderers F.C. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Hatsune Miku** (japansk: 初音ミク) er en virtuell sanger utviklet av Crypton Future Media og opprinnelig illustrert av KEI. Hun ble først utgitt i 2007 til VOCALOID2. Stemmen er basert på Saki Fujita, som er en japansk stemmeskuespillerinne. I 2013 ble Miku oppgradert til VOCALOID3 og fikk i tillegg en engelsk stemme. Seinere, i 2016, ble hun oppgradert til Hatsune Miku V4X til VOCALOID4 og dette er i tillegg den siste utgivelsen til Vocaloid. I november 2020 lanserte Crypton Hatsune Miku NT til sin egen vocal editor Piapro Studio.

Karakteren blir framstilt som en 16 år gammel jente med lange turkise musefletter og japansk skoleuniform. Den japanske illustratoren Kei Garou skapte henne etter oppdrag av Crypton.

Referanser
----------

1. ↑  «[Vocaloid2情報] VOCALOID 2『初音ミク』本日デビュー». Crypton Future Media. 31. august 2007. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Portal: Alternativ behandling

Eksempel på «folkemedisin» eller «tradisjonell legekunst»: «Smöjning» av et barn med engelsk syke i Uppland i Sverige 1918. Metoden innebar å trekke de sjuke, oftest barn, gjennom et trangt hull eller forvridd tre for å gjøre dem friske.
**Folkemedisin** er et løst begrep som omfatter alt fra gamle overleveringer fra tidligere tider til den såkalte alternative medisin i moderne tid. Mange naturmidler i Norge har sitt opphav i tradisjonell norsk og europeisk folkemedisin. Begrepet folkemedisin har i Norge blant annet bakgrunn fra såkalte «svartebøker», fra utallige gamle legebøker og fra muntlige overføringer gjennom generasjoner.

Den gamle folkemedisinen er en blanding av gammel legekunst og ren overtro, blandet sammen med et vidt spekter av praktisk urtemedisin, besvergelser og mystikk.

Bruk av tran til både ernæring og behandling er et gammelt folkemedisinsk råd som fortsatt brukes og som også er dokumentert medisinsk. Bruken av tran til for eksempel sårbehandling har sammenheng med vitamininnholdet. Bruken av salver med vitamin A er også et eksempel. Allerede på 1700-tallet var det alminnelig å bruke tran mot engelsk syke. Først på 1900-tallet oppdaget man innholdet av A- og D-vitaminer i tran.

Gammelost, som inneholder samme slags muggsopper som penicillin, er kjent i folkemedisinen som et middel mot forkjølelse og hoste.

Imidlertid har mange folkemedisinske råd et preg av religiøse forestillinger og seremonier eller mystiske og trolldomsmessige handlinger. Tanken bak dette er at man overfører sykdommen fra den syke til «noe» annet, for eksempel til en hellig gjenstand.

De siste årene har flere urtepreparater fra fremmede lands folkemedisin blitt introdusert. Ginseng er det vanligste eksempelet på dette.

Se også
-------

* Etnomedisin
* Signaturlære
* Alternativ medisin

Eksterne lenker
---------------

* NIFAB – Nasjonalt informasjonssenter for alternativ behandling (UiT)

### Om folkemedisin i søkbare bøker i Nasjonalbiblioteket

* Aamund Salveson: *Folkeminne* (1924)
* Ida Hydle: *Kultur og helse i et lokalsamfunn* (1991)
* Ardis Kaspersen: *Folkemedisin fra hele landet* (1994)
* Per Holck: *Norsk folkemedisin : kloke koner, urtekurer og magi* (1996)
* N. A Quislings: *Overtroiske kurer og folkemedisin i Norge* (1918/1999)

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Banglapedia **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC **·** HDS **·** NKC **·** NKC
 |
**Landegrensen** er et landeveisritt med start på riksgrensen på Den gamle Svinesundsbrua og mål ved Høgskolen i Halden. Landegrensen arrangeres av samme organisasjon som arrangerer terrengsykkelrittet Grenserittet.

Ritt-trasé
----------

Den lange løypa på 128,3 km krysser riksgrensen på 4 steder: Den gamle Svinesundsbrua, Håvedalen/Tyslingmoen innerst i Iddefjorden, Vassbotten og Kornsjø. Den korte løypa på 70,5 km krysser riksgrensen på 2 steder: Den gamle Svinesundsbrua og Håvedalen/Tyslingmoen.
Det er servicestasjoner ved Håvedalen, Vassbotten (kun lang løype), Bästorp (kun lang løype) og Bakke og colastasjon på Sommerro.

Arrangement
-----------

Rittet består av både en lagkonkurranse og en individuell konkurranse.

Landegrensen blir arrangert av ca. 300 funksjonærer fra over 20 ulike idrettslag og foreninger fra Norge og Sverige. Halden Skiklubb er eier av arrangementet. Rittet ble arrangerte første gang i 2012 med 606 fullførende deltagere.

Statistikk
----------

### 2012

* 704 påmeldte deltagere
* 606 fullførte deltagere

| Konkurranse | Vinner | Klubb | Tid |
| --- | --- | --- | --- |
| Lagkonkurranse L30 | Team Østfold Express Road Train (Sepura) |  | 3:10:37 |
| Lagkonkurranse L15 | Moss CK 2 |  | 3:25:13 |
| Lagkonkurranse L15D | Moss CK |  | 3:58:51 |
| Beste tid individuelt menn 130 km | Trond Kvale | Team GÅPING | 3:29:31 |
| Beste tid individuelt kvinner 130 km | Kristel Pettersen | Roterud | 4:05:29 |
| Beste tid individuelt menn 70 km | Christopher Ottesen | Skjeberg CK | 2:03:16 |
| Beste tid individuelt kvinner 70 km | Annicka Davidsson | Tromsø Cykleklubb | 2:14:23 |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
En strebepilar som støtter murveggen til Palace of Westminster
**Strebepilar** er en type utvendig struktur som ble oppført ved gotiske kirkebygninger for å unngå de gjennomgående tunge murene veltet utover, således å forsterke muren utenfor for mottrykk innenfor. Den er en del av en yttervegg og stikker synlig ut fra denne. En strebepilar kan også være frittstående ut fra bygningen, om den da står under en strebebue som støtter opp mot en vegg. 

På toppen kan det også sitte en fial, det vil si et lite, slankt tårn, brukt som dekorativt element i gotisk bygningsstil, især som krone på strebepilar, og som fungerer som en vektkomponent hvor de vertikale kreftene fra fialen leder skråkreftene fra strebebuen på en måte hvor den stabiliserer konstruksjonen. Ved belastningen på murveggene ble avlastet med strebepilarer var det mulig å bryte gjennom de mellomliggende veggpartiene med høye og brede vinduer.

Betegnelsen «strebepilar» er sammensatt av strebe (fra tysk *streben*, opprinnelig betydning «være stiv, rage opp; stritte imot») + pilar (norrønt *pilárr*, «stolpe, søyle», via middelalderlatin *pilare*). Det tilsvarende engelske begrepet er buttress.

Bilder
------

* Strebeværk ved domkirken i RheimsStrebeværk ved domkirken i Rheims
* Strebebuer ved LincolnkatedralenStrebebuer ved Lincolnkatedralen
* Tykke strebepilarer ved San Agustin-kirken, FilippineneTykke strebepilarer ved San Agustin-kirken, Filippinene

Referanser
----------

1. ↑  Broby-Johansen, R. (1977): *Kunstordbog*, Thaning og Appel, s. 199
2. ↑  «fial», *NAOB*
3. ↑  «strebepilar», *NAOB*
4. ↑  «strebe», *NAOB*
5. ↑  «pilar», *NAOB*
6. ↑  «buttress (n.)», *Online Etymology Dictionary*

Eksterne lenker
---------------

(en) Buttresses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* Buttress, *Encyclopædia Britannica* 1911

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Gamlem** er en bygd i Ålesund kommune i Møre og Romsdal. Den tettbygde delen av Gamlen blir statistisk tatt med i tettstedet Søvik. På Gamlemshaugen ligger Lepsøyrevet fyr. På fjellet Gamlemsveten (790 moh.) ligger Norkring sin Fjernsyn og radiosender.

Gamlem hørte til Gryta skipreide.
Lensmannsgården for skipreidet lå på Gamlem.

1. januar 1965 ble deler av Borgund (Møre og Romsdal) med 1191 innbyggere (Hamnsund, Grytastranda, Søvik og Gamlem med øyene vestafor) slått sammen med det meste av Haram og Vatne kommuner til den nye Haram kommune. Fra 2020 inngår Haram i Ålesund kommune.

Fiskeri
-------

Det var flere fiskefartøy på Gamlem med Sjøbuer. Mellom annet MK Jostein, MK Nystein, MK Skarhaug og MK Haugen.

MK Jostein. Foto ved Janne Olin Ulla

Kirke
-----

### Hamsund kirke

Kirka er felles for bygdene Gamlem, Grytastranda, Hamnsund, Søvik, Terøy, Store Kalvøy, Bjørnøy og Torholmen. Tidligere tilhørte også Lorgen på nordsida av Ellingsøya til Hamnsund kirke.

Næringsliv
----------

Bedrifter og butikker på Gamlem:

* Pyro AS
* Malermester Martin Uggedal AS

Kultur
------

### Musikk

Søvik/Gamlem Skulekorps ble stiftet den 6. oktober 1963.
Søvik Brass

### Idrett

Norborg IL

Kjente personer fra Gamlem
--------------------------

* Palmar Bjørnøy, 1918, medlem av Shetlandsgjengen.

Referanser
----------

1. ↑  «Digitalarkivet». Arkivert fra originalen 21. april 2017. Besøkt 16. april 2011.
2. ↑  «Digitalarkivet». Arkivert fra originalen 21. april 2017. Besøkt 16. april 2011.
3. ↑  Norske Gaardnavne

| * v
* d
* r
Tidligere Haram kommune i Møre og Romsdal |
| --- |
| Tettsteder | Austnes **·** Brattvåg **·** Søvik **·** Vatne |  |
| Grender | Gamlem **·** Grytastranda **·** Hamnsund **·** Hellandshamn **·** Hellestranda **·** Hildre **·** Hurla **·** Orvika **·** Synnaland **·** Tennfjord **·** Vestrefjord |
| Kirker | Brattvåg kirke **·** Fjørtoft kirke **·** Hamnsund kirke **·** Haram kirke **·** Hildre kirke **·** Vatne kirke |
| Severdigheter | Hamnsundhelleren **·** Rønstadhelleren **·** Haram kirke **·** Bjørnøy kystfort  **·** Lepsøyrevet fyr |
| Skoler | 

|  |  |
| --- | --- |
| 1-7 | Søvik **·** Brattvåg **·** Flem **·** Vatne **·** Lepsøy **·** Haramsøy **·** |
| 8-10 | Brattvåg **·** Vatne |
| Haram videregående skole |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Piazurini** er en gruppe av biller i familien snutebiller (Curculionidae).

Utseende
--------

Små (2 – 7 mm) snutebiller, kroppsformen er nokså kort og bred. Undersiden er vanligvis mer hvelvet enn oversiden. Kroppen er mørk på grunnfarge, men har ofte et mønster av lyse skjell, og gjerne med påfallende knøler. **Hodet** er forholdsvis lite, med meget store fasettøyne som dekker det meste av oversiden. Snuten er temmelig lang og slank, i noen tilfeller lengre enn resten av kroppen. Den kan foldes inntil kroppen i en fure mellom framhoftene og holdes vanligvis nedover- eller bakoverbøyd. Antennene er knebøyde og sitter festet på snutens ytre halvdel. **Brystskjoldet** (pronotum) er smalere enn dekkvingene, med rundede sider, omtrent så bredt som langt. Hannene hos noen arter har et par fremoverrettede pigger på brystet som de bruker i kamp om hunnene. **Beina** er vanligvis korte og kraftige, men hos noen hanner er de sterkt forlenget. Frambeina er ofte modifisert, enten kraftigere eller lengre enn de andre. Lårene er tykke, spindelformede, og har ofte en kraftig tann på undersiden.

Levevis
-------

For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *Cecropia*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **sandsnutebiller**, Conoderinae (= Zygopinae)
						* Stammen **Piazurini**
							+ Slekten *Costolatychus* Heller, 1906
							+ Slekten *Cratosomus* Schönherr, 1825
							+ Slekten *Guiomatus* Faust, 1899
							+ Slekten *Latychellus* Hustache, 1938
							+ Slekten *Latychus* Pascoe, 1872
							+ Slekten *Lobops* Schönherr, 1845
							+ Slekten *Paralatychus* Voss, 1947
							+ Slekten *Piazolechriops* Heller, 1906
							+ Slekten *Piazurus* Schönherr, 1825
							+ Slekten *Pinarus* Schoenherr, 1826
							+ Slekten *Pseudopiazurus* Heller, 1906
							+ Slekten *Pseudopinarus* Heller, 1906

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Piazurini* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Piazurini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Hamnsund  Foto: Torill Hurlen Rødsås 
**Hamnsund** er en bygd i Ålesund kommune i Møre og Romsdal. Søvik skolekrets, som også omfatter Hamnsund, Gamlem, Terøy, Bjørnøya og Store-Kalvøy, har ca. 1050 innbyggere, men vokser stadig. Hovednæring er skipsbygging og relatert industri.

Gården hørte tidligere til Gryta skipreide.

Den 1. januar 1965 ble deler av Borgund kommune med 1191 innbyggere (Hamnsund, Grytastranda, Søvik og Gamlem med øyene vestafor) slått sammen med det meste av Haram og Vatne kommuner til den nye Haram kommune. Fra 2020 er Haram en del av Ålesund kommune.

Hamnsund kyrkje
Kirka, Hamnsund kirke, er felles for bygdene Gamlem, Grytastranda, Hamnsund, Søvik, Terøy, Store Kalvøy, Bjørnøy og Torholmen. Tidligere tilhørte også Lorgen på nordsida av Ellingsøya Hamnsund kirke.

Oppe i fjellsida mot Oføra ligger Hamnsundhelleren (54 moh.).

| * v
* d
* r
Tidligere Haram kommune i Møre og Romsdal |
| --- |
| Tettsteder | Austnes **·** Brattvåg **·** Søvik **·** Vatne |  |
| Grender | Gamlem **·** Grytastranda **·** Hamnsund **·** Hellandshamn **·** Hellestranda **·** Hildre **·** Hurla **·** Orvika **·** Synnaland **·** Tennfjord **·** Vestrefjord |
| Kirker | Brattvåg kirke **·** Fjørtoft kirke **·** Hamnsund kirke **·** Haram kirke **·** Hildre kirke **·** Vatne kirke |
| Severdigheter | Hamnsundhelleren **·** Rønstadhelleren **·** Haram kirke **·** Bjørnøy kystfort  **·** Lepsøyrevet fyr |
| Skoler | 

|  |  |
| --- | --- |
| 1-7 | Søvik **·** Brattvåg **·** Flem **·** Vatne **·** Lepsøy **·** Haramsøy **·** |
| 8-10 | Brattvåg **·** Vatne |
| Haram videregående skole |

 |
Antrasitt (til venstre) og steinkull-koks (til høyre)
**Koks** er brensel som framstilles ved tørrdestillasjon av steinkull. Koks produseres i koksovner, der steinkull varmes opp uten lufttilførsel, hvorpå flyktige bestanddeler i kullet drives ut og benyttes til andre formål.

Historisk har koks hatt en viktig funksjon som brensel i byer og tettsteder, og som energibærer og ingrediens i en rekke industrielle prosesser. Koks avgir lite røyk ved forbrenning, og var et nødvendig alternativ der man av miljøhensyn forbød bruk av kull i bykjernen.

I vesten benyttes koks nå i hovedsak til jern-og stålproduksjon, der koksen fungerer som reduksjonsmiddel for å trekke oksygenet ut av jernmalmen. Siden koks er hardere enn steinkull, så tåler den bedre vekten av jernmalmen i masovnen og sikrer nødvendig gassgjennomstrømning for reduksjonsprosessen.

Produksjonen av koks gir en rekke biprodukter, herunder hydrokarboner og svovel. Tilknyttet koksverkene ble det derfor anlagt gassverk, som produserte lysgass til oppvarming, koking og belysning.

Koks benyttes fortsatt som brensel i husholdninger, men den høye forbrenningstemperaturen krever spesialbygde ovner med steinforing for å hindre nedsmelting av jernet i selve ovnen. Siden koks består av nesten ren karbon, er der lite aske og slagg som blir tilbake.

Litteratur
----------

* *Energiteknik Del 1*, Upplaga 3:4, Henrik Alvarez

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Gemini 8** var en bemannet romferd i NASAs Gemini-program.
Det var den sjette bemannede romferden i programmet, den tolvte bemannede amerikanske romferden og den 22. bemannede romferd i historien.

Mannskap
--------

**Mannskap**

* Neil Armstrong, Command Pilot
* David R. Scott, Pilot

**Reservemannskap**

* Pete Conrad, Command Pilot
* Dick Gordon, Pilot

Høydepunkter fra ferden
-----------------------

Gemini 8 docket med Agena Target Vehicle. Den første delen av dockingen var svært vellykket. Neil Armstrong styrte Gemini-kapselen til Agena, og sammenkobling med utført.
Det som fulgte er noen av de mest skrekkfylte minutter i romfarten og Gemini-programmet. Gemini 8, fremdeles sammenkoblet med Agena, begynte en kontinuerlig rotasjon. Mannskapet, som aldri hadde opplevd dette i simulator en gang, koblet Gemini-fartøyet løs fra Agena.
Armstrong og Scott oppdaget så at problemet var en motor på Gemini-kapselen som hadde låst seg. Gemini 8 fortsatte roteringen, og ble bare raskere og raskere, med en rate på 1 omløp pr sekund.
Den eneste måte å stoppe rotasjonen på, ble å bruke rakettene for re-entry. Dette medførte imidlertid at Gemini 8 måtte avbryte sin ferd lenge før planen, bare 10 timer etter oppskyting. Astronautene var fremdeles svimle og dårlige når de ble plukket opp, samt svært skuffet. Scott hadde bl.a gått glipp av sin planlagte romvandring.

### Romvandringer (EVA)

En utvidet romvandring (EVA) var planlagt utført av Scott, men på grunn av problemene med Agena ble den aldri gjennomført.

Bilder
------

* Oppskytingen av Gemini 8.Oppskytingen av Gemini 8.
* "Agena Target Vehicle""Agena Target Vehicle"
* Bergingen av Gemini 8Bergingen av Gemini 8

Referanser
----------

1. 1 2  «Gemini-VIII (8)». NASA. Arkivert fra originalen 11. februar 2012. Besøkt 26. august 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Bessastaðir** er den islandske presidentboligen. Boligen ligger i Álftanes, ikke langt fra hovedstaden Reykjavík.

Ifølge arkeologiske utgravninger skal plassen ha vært bebodd siden før 1000-tallet. På 1200-tallet hadde Snorre Sturlason en av sine gårder der. Etter drapet på Sturlason i 1241, falt eiendommen under kong Håkon Håkonsson og i middelalderen fungerte den som boplass for de øverste norske tjenestemennene i landet, og videre på 1600-tallet for de danske. Dagens hovedbygning ble først oppført i 1761–66. Mellom 1805 og 1846 var Bessastaðir et skolehus der mange av Islands mest kjente personer studerte. I 1867 ble den overtatt av poeten Grímur Thomsen, som bodde der i nesten to årtier.

I 1940 kjøpte Sigurður Jónasson Bessastaðir bygget og donerte det i 1941 til den islandske regenten, og siden 1944 har det fungert som residens for den islandske presidenten.

Bildegalleri
------------

* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. 1 2  Bessastaðir  the Presidential Residence Arkivert 23. juli 2015 hos Wayback Machine.

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
***Evony*** (tidligere kjent som ***Civony***) er et nettleserbasert onlinespill (sanntidsstrategispill) lansert i begynnelsen av 2009. Mange av de grafiske elementer minnet om spillet *Civilization*, men spillet har siden endret mye av grafikken. Spillet mottok blandet kritikk ved lanseringen, blant annet for internettkampanje med lettkledde kvinner.

Spillet er satt til en kvasiutgave av middelalderen hvor en spiller etablerer en by, utvikle forskjellige teknologier, og bygge støttestrukturer for å skaffe seg hær og ressurser for å kunne angripe andre spillere. Evony handler også om å skaffe seg venner og bli del av et samfunn, noe som i Evony blir kalt for en allianse.

Evony benytter seg av amerikansk tidssone (GMT -6), og er derfor 7 timer etter norsk tid (GMT +1).

Oppfølger
---------

I februar 2010 annonserte selskapet bak Evony (Evony, LLC) at en oppfølger ville komme i form av *Evony: Age II*, og denne utgaven har siden blitt utgitt på Internett, fortsatt med lettkledde kvinner som trekkplaster, men med en del endringer som historiske byer og historiske helter.

Portal: Videospill
**Eucraniini** er en gruppe av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. De finnes bare i et begrenset område i Argentina.

Utseende
--------

Middelsstore, kraftige, langbeinte, mattsvarte skarabider. Alle artene bortsett fra én mangler flygevinger, og dekkvingene er nokså små (mye smalere enn pronotum) og hvelvede. Hodet er bredt, med to fremstående tenner på forkanten, disse kan bli ganske lange. Pronotum er stort og bredt, ofte med ulike slags opp- eller utstående utvekster eller horn.

Levevis
-------

Som andre gjødselgravere (Scarabaeinae) har disse artene larver som lever av møkk, men de er uvanlige ved at de lever i svært tørre områder og er spesialiserte på å leve av små, tørre møkk-kuler fra ulike ørkendyr. Billene løper omkring på de to bakerste beinparene, tilsynelatende tilfeldig i sik-sak, og plukker opp møkk-kuler som de måtte finne ved hjelp av frambeina.
Større møkk-kuler kan de transportere ved å skubbe dem framover med hodet, men de ruller dem ikke baklengs som de fleste andre møkkskarabider. Møkka transporteres til en gang som billene har gravd ut, der hunnen legger egg på den når den er gravd ned.

Utbredelse
----------

Gruppen har en ganske begrenset utbredelse i tørre, høytliggende områder i det vestlige Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
					- Stammen Eucraniini Brullé, 1837
						* Slekten *Anomiopsoides* Blackwelder, 1944 - 5 arter
						* Slekten *Ennearabdus* Lansberge, 1874 - bare én art
						* Slekten *Eucranium* Brullé, 1837 - 6 arter
						* Slekten *Glyphoderus* Westwood, 1838 - 3 arter

Kilder
------

* Nettside om Eucraniini fra Nebraska State University

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Eucraniini* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Eucraniini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr