recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**X-79** er en dansk kjølbåt i glassfiber. Den ble konstruert av Niels Jeppesen i 1979.

Opprinnelse
-----------

X-79
Niels Jeppesen designet et 7,8 meter skrog som senere ble forlenget 10 centimeter, slik at lengen på skroget tilsvarte året den første båten ble bygget.

X-79 ble lansert 9. mai 1979 som halvfabrikat, for å gjøre kjøpet noe rimeligere for kunden. Jeppesen solgte umiddelbart fem båter, alle til unge seilere.

Niels og Lars Jeppesen vant i 1979 regattaen Sjælland Rundt med denne nye båttypen. Prototypen de seilte ble etter målgang solgt til en kunde som kom i mål seks timer senere. Senere samme år vant Niels og Lars Jeppesen regattaen Tjörn Rundt i Sverige.

Produksjon
----------

I perioden 1979–1994 ble det bygget totalt 468 båter av typen X-79. Båter for eksportmarkedet ble produsert på lisens hos Delta Marine i Sverige.

Referanser
----------

1. ↑  «How it all began». Arkivert fra *www.x-yachts.dk*. X-Yachts. 1. juli 2013. Arkivert fra originalen 1. juli 2013. Besøkt 11. juli 2022.
**Den lille hjord**  (kinesisk: 小群, *Xiaoqun*) er en uavhengig kinesisk kirke av protestantisk type. Den ble til i provinsen Fujian i Kina i 1928, og eksisterer i dag forrtrinnsvis i Taiwan.

Kirkesamfunnet ble grunnlagt i Fujians hovedstad Fuzhou av Ni Tuosheng (eller Ni To Sheng, det vil si *Watchman Nee*). Fra midten av 1920-årene ble Ni en effektiv forkynner preget blant annet av Brødresamfunnet (som for eksempel deres premillenniarisme og av Hellighetstradisjonen (dens vekt på Den hellige ånd). Hans evangeliske møter var som regel ikke så store, og ble holdt i private hjem. Men han fikk svært mange tilhengere.

Antagonisme mot misjonene og mot utenlandske kristne preget ofte hans virke. Han ble sjelden invitert til etablerte menigheter, og det ble til at hans tilhengere organiserte seg på egen hånd og ble sterkt misjonerende grupper som etterhvert ble et trossamfunn på nasjonalt plan med hovedkvarter i Shanghai.

Gruppen ble undertrykt i 1950-årene som ledd i det kinesiske kommunistpartis religionspolitikk. Ni ble fengslet som kontrarevolusjonær, og døde i fengsel i 1972.

Kirken hadde imidlertid også etablert seg på Taiwan, under ledelse av Nis assistent Li Changshou. Der ble den både prominent og kontroversiell.

Kirken er nå internasjonal, med hovedkvarter både i Taipei og i Anaheim (California).

Referanser
----------
**Fritz Koch** (født 12. mars 1956 i Villach) er en østerriksk tidligere skihopper og kombinertløper som representerte SV Villach.

Han begynte som kombinertløper, og vant fire østerrikske junior- og fem seniormesterskap i årene 1974-1984. Han ble nummer 26 (av 33 fullførende deltakere) i OL i Innsbruck i 1976. I sesongene 1979/80 og 1980/81 deltok han i verdenscupen i spesielt hopp, og ble nummer 61 og 19 sammenlagt. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 3.-plass i Ironwood 14. februar 1981. I den tysk-østerrikske hoppuka 1980/81 ble han nummer 25 sammenlagt.

Fritz Koch er far til skihopperen Martin Koch.

Referanser
----------

Kilder
------

* Sports Reference: Fritz Koch Arkivert 13. november 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 15. juli 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Österreichischer Skiverband: ÖSV-Siegertafel (besøkt 15. juli 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fritz Koch – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Fritz Koch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Fritz Koch – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Taras Filiak** (født 22. mars 2002) er en ukrainsk alpinist, som representerer klubben Bukovel Ski school.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Filiak deltok i sitt første FIS-renn i desember 2018, da han kom på 40.-plass i slalåm i Suldem am Ortler i Italia. Han deltok i det greske mesterskapet i alpint 2019 i mars, og kjørte der ned til fjerdeplass i storslalåm og femteplass i slalåm.

### Sesongen 2019/20

Han deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 35.-plass i super-G, der Adam Hofstedt fra Sverige vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte han seg opp til 29.-plass i kombinasjonen. I storslalåm kom han på 32.-plass og i slalåm kom han på 23.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  FIS - *Taras Filiak - Results*, besøkt 16. mars 2020.
2. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Men's Super-G* Arkivert 10. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 16. mars 2020.
3. ↑  Lausanne 2020 - *Taras Filiak* Arkivert 13. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 16. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 13. januar 2020 hos Wayback Machine.
**Maryam Yazdanfar** (født 17. november 1980 i Teheran, Iran) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2004. Hun ble valgt inn i riksdagen for Stockholms läns valkrets på plass 143. Av yrke er hun journalist.

Yazdanfar kom til Sverige sammen med familien i 1986. Yazdanfar har en *cand.fil.* i statsvitenskap fra Stockholms universitet, samt i journalistikk fra JMK. Hun har tidligere vært blant annet spaltist i *Stockholms-Tidningen* og i *Everyday*, samt reporter og researcher i Kunskapskanalen og programmet *Mera Kultur* i Sveriges Television

Yazdanfar var leder i Stockholm läns SSU-distrikt 2003 til 2006, og har sittet i kommunesekretariatet i Solna kommune siden 2002.

I riksdagen
-----------

Maryam Yazdanfar var erstatter i riksdagen i perioder fra 2004 til 2006, hvor hun erstattet blant andre Cinnika Beiming. Fra 2006 har hun vært representant som folkevalgt. Yazdanfar var leder i sivilkomiteen fra riksdagsvalget i 2010 og til mars 2011. Hun sitter nå i krigsdelegasjonen, og i finanskomiteen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Maryam Yazdanfar hos Sveriges riksdag Rediger på Wikidata

* (en) Maryam Yazdanfar hos Europarådets parlamentarikerforsamling Rediger på Wikidata
* Maryam Yazdanfar på Sveriges riksdags nettside
* Maryam Yazdanfars blogg
**Follese Fotballklubb** (stiftet 21. april 1929) er et tidligere idrettslag fra Follese på Askøy i Vestland. Klubben ble i 2021 fusjonert inn i Askøy Fotball.

Historikk
---------

Idrettslaget ble til etter at noen tenåringer tok initiativ til det i 1929. Banene de spilte på var myrer som etter hvert ble drenerte, og først i 1935 ble det spilt kamp på en godkjent fotballbane, da mot Voss.

Kvinnelaget rykket i 1991 opp til den nest øverste divisjonen, og i sin første sesong fikk de en hederlig tredjeplass i sin pulje. Follese forble et nesten-topplag i sin pulje ut nittitallet. I 1997 tapte Follese kampen om opprykkskvalifisering på målforskjell mot Kaupanger, og i 2000 vant Follese sin divisjon på bekostning av Sandviken. Follese møtte imidlertid et oppadgående Røa som slo dem 6-1 på Askøy. Det ble en beskjeden trøst at de slo det andre laget i gruppen, Haugar.

Blant herrelagets mest minneverdige meritter er seier over den engelske klubben Watford FC i en treningskamp.

Referanser
----------

1. ↑  «Nå er det klart: Tre klubber slår seg sammen». *Askøyværingen*. 27. september 2021.
2. ↑  «Mannen som senket Watford». *Askøyværingen*. 8. februar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Telmatoscius*** er en slekt av kjukebiller.

Utseende
--------

Små til middelsstore, avlange kjukebiller. I motsetning til mange andre medlemmer i denne gruppen, som er glatte og fargerike, er de fint hårete og gråbrune-svarte på farge.

Levevis
-------

De aller fleste er soppetere, men det finnes noen få arter som lever på planter og muligens spiser pollen. Mesteparten av artene er knyttet til sopper som vokser på død ved, og denne gruppen kan derfor være truet av skogbruk som reduserer mengden av død ved i skogen. Både voksne og larver kan finnes på fruktlegemer av ulike slags sopper, under barken på døde, soppbefengte trær og i råtten ved. En del av artene er ikke flygedyktige, og har derfor svært dårlig spredningsevne. Dette gjør dem sårbare for lokale endringer.
I alle fall noen av artene har yngelpleie, der en av foreldrene passer på larvene.

Utbredelse
----------

Slekten forekommer i Mellom-Amerika og Karibia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **kjukebiller**, Erotylidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **Loberinae**
						* Slekten ***Telmatoscius*** Sharp, 1900
							+ *Telmatoscius claviger* Sharp, 1900
							+ *Telmatoscius dufaui* Grouvelle & Raffray, 1912

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. oktober 2020. Besøkt 15. oktober 2020.

Kilder
------

  

* Skelley, P.E. 2001. Pleasing fungus beetles of North America. Family Erotylidae (med bilder av mange slekter).

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Telmatoscius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
***Utobium*** er en slekt av små, vedborende biller. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander.

Utseende
--------

Middelsstore (ca. 4-7 millimeter), avlange biller, som oftest mørkbrune på farge mewd tegninger av lyse skjell. Kroppsformen er avlangt oval og litt flat. Oversiden er jevnt og noe åpent punktert. Beina er gulbrune, ganske spinkle. Antennene er forholdsvis lange, ledd nummer 5, 7 og 9-11 er fortykkede, de tre ytterste danner ein avlang klubbe.

Levevis
-------

De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

  

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Infraordenen Bostrichiformia
			* Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
				+ Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **mykborebiller**, Ernobiinae Pic, 1912
						* Slekten ***Utobium*** Fall, 1905
							+ *Utobium elegans* (Horn, 1894)
							+ *Utobium granulatum* White, 1976
							+ *Utobium griseum* White, 1966
							+ *Utobium marmoratum* Fisher, 1939

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.
2. ↑  Fall, 1905: Revision of Ptinidae of boreal America. *Transactions of the American Entomological Society*, xxxi 1905: pp. 97-295

Kilder
------

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter

* (en) *Utobium* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Utobium* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Utobium* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Utobium* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Utobium* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Friluftsliv ved Akershus festning, antakelig i 1860-årene  Foto: Per Adolf Thorén / Riksantikvaren 
**Friluftslivets år** ble første gang arrangert i 1993 av Norsk Friluftsliv (den gang FRIFO). Siden har det blitt arrangert i 2005 og 2015. I forbindelse med Friluftslivets år 2015 ble sju historiske vandreruter åpnet. I 2025 blir Friluftslivets år markert på nytt. Oppdraget inkluderer å tilrettelegge lokale aktiviteter i hele landet.

Friluftslivets år 2025
----------------------

Norsk Friluftsliv er prosjektleder for Friluftslivets år 2025. Klima- og miljødepartementet finansierer det. Dette blir en feiring av alt det fine vi kan oppleve utendørs, og en invitasjon til å være mer ute i naturen. Et mål er å gjøre det enklere for deg å finne din friluftsglede – i ditt nærområde. Prosjektet ønsker å få frem mangfoldet i hva friluftsliv er, og gjøre det mer tilgjengelig for alle, uansett alder, bakgrunn eller erfaring.

Se også
-------

* Friluftsliv

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Friluftslivets år 2025
* Om Friluftslivets år 2015 på nettsiden til Miljødirektoratet Arkivert 5. juli 2014 hos Wayback Machine.
**Fløia** på Landfalløya i Drammen kommune er en lystgård i Biedermeierstil oppført i 1847 av byggherre Niels Bache, arkitekten var Wilhelm Hanstein. Fløya er også navnet på flere eiendommer som tidligere var del av det store parkanlegget som ble redusert etter kommunen overtok eiendommen. Eiendommen ble halvert da Rosenkrantzgata ble bygget, gata gikk tvers over eiendommen, kun det som var på sørsiden forble en del av parken. I tillegg er Landfalløya Kapell, syv hus og en større blokk bygd på eiendommen.

Historien
---------

Eiendom på Landfalløya ble tidlig på 1800-tallet en del av Tollef Olsen Baches eie, senere ble eiendommen overtatt av sønnen, Niels Bache, som forvandlet eiendommen til en park på 80 mål ble med gangveier og kanaler om hverandre, parken ble i sin tid tegnet av Hans Gude. Parken ble anlagt i engelsk havestil med vann fra Landfalltjern som ble ført inn i kanalen via Landfallbekken. Han fikk bygninger med store saler oppført på eiendommen. Navnets opprinnelse er uklar, men har trolig sammenheng med den store tårnfløy som ble bygget til av arkitekt Heinrich Ernst Schirmer. I tårnværelset skrev dikterpresten Jørgen Moe, som var en hyppig gjest, noen av sine kjente folkeeventyr. I 1923 kjøpte Drammen kommune Fløia av Bache-familien og bygde om til aldershjem. Parken ble sterkt beskåret ved Rosenkrantzgatens fremførelse, og den øvre del ble utlagt til boligtomter. I forbindelse med at kommunen på 1960- og 1970-tallet bygget to nye sykeavdelinger ved det som senere ble Bacheparken Bo- og Servicesenter, ble restaureringen av den gjenværende del av parken fullført. Parken, med sine kanaler, trær, broer og paviljonger, er åpen for almenheten.

Referanser
----------

1. ↑  «Fløia | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 29. august 2023.
2. ↑  «Fløya». *drammenshistorie.no*. Besøkt 29. august 2023.
**Dødmannshånd** eller **dødningehånd** (*Alcyonium digitatum*) er et marint koralldyr i Alcyoniidae-familien. Det er en myk korall og danner derfor ikke rev. Dødmannshånd lever *ikke* i symbiose med alger

Utbredelse
----------

Dødmannshånd overlever i relativt kaldt vann og blir vanligvis funnet på kysten i den tempererte delen av Nord-Atlanteren. Dødmannshånd forekommer fra grunt vann, men er mer vanlig på dyp ned til 50 meter, og sjeldnere ned til 100 meter der det er mindre lys. Ifølge Artsdatabanken er den utbredt fra Oslofjorden, og rundt norskekysten til Trøndelag og Trondheimsfjorden, mer sjelden lengre nord.

Levevis
-------

Dødmannshånd trenger en hard, fast overflate å feste seg i. Det kan være steiner av ulike størrelser, skall av skjell og krepsdyr, stykker av tre eller skipsvrak. Dødmannshånd bor i kolonier, med hvite, gule eller oransje eksponeringer, som ofte minner om hender eller fingre. Dødmannshånd kan bli opp til 25 cm høye og "fingrene" vanligvis er mer enn 3 cm i diameter. Det er en kjøttig koral med samme konsistens som brusk. Overflaten danner et skall av ekso-skjelettet. De enkelte polyppdyr er hvite, gjennomsiktige og stikker ut fra små hull i den lærete overflaten når de skal ta mat. Det gir dødmannshånden et loddent utseende på avstand.

Polyppene hos dødmannshånd har åtte små tentakler, men de enkelte armene er vanskelig å se med det blotte øye. Polyphodianer er følsomme og går vanligvis inn i korallen når de blir berørt. De vises bare etter flere timer.

Dødmannshånd er altetende, polyppene filtrerer sjøvannet for både dyreplankton og planteplankton. Polyppene trekker også oksygen ut av vannet. Dødmannshånd foretrekker steder der det er mye strøm. Dødmannshånd blir fra 20 til 50 år gamle.

Koloni av dødmannshånd på vrak

Referanser
----------

1. ↑  «Alcyonium digitatum, Dead Man's Fingers». Encyclopedia of Life. Arkivert fra originalen 5. august 2018. Besøkt 05.08.2018.
2. ↑  «Dødmannshånd». Store norske leksikon.
3. ↑  «Dead men's fingers». Encyclopedia of Marine Life of Britain and Ireland. Besøkt 05.08.2018.
4. ↑  «Dødningehånd (Alcyonium digitatum)». Danmarks Fugle og Natur. Besøkt 05.08.2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Alcyonium digitatum hos Artsdatabanken
* (en) *dødmannshånd* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *dødmannshånd* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *dødmannshånd* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *dødmannshånd* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *dødmannshånd* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *dødmannshånd* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *dødmannshånd* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Alcyonium digitatum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Alcyonium digitatum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Atalina Emma Ainu'u-Enari** er en samoansk økonom, som siden august 2011 har vært sentralbanksjef i Samoas sentralbank. 

Enari er utdannet både økonom og jurist; hun er utdannet *Bachelor of Business in Economics* fra University of Southern Queensland i Australia, *Master of Science in International Economics, Banking and Finance* fra University of Wales og *Bachelor of Law and Professional Diploma in Legal Practice* fra University of the South Pacific i Fiji and Vanuatu.

*Leasi Papali'i* Tommy Scanlan var sentralbanksjef fra 1989 til august 2011, da han valgte å tre tilbake etter 22 år i stillingen. Enari ble utnevnt til hans etterfølger, og ble med det Samoas første kvinnelige sentralbanksjef. Hun hadde ved utnevnelsen over 20 års bakgrunn fra sentralbanken; først i forsknings- og statistikkavdelingen, deretter som seniorøkonom og fullmektig i den internasjonale avdelingen, og til slutt leder for avdelingen *Financial Markets*.

Referanser
----------

1. ↑  Samoa Observer - *Governor steps down*[*død lenke*] (15. august 2011), besøkt 13. november 2011.
2. ↑  Samoa Observer - *Woman runs economy*[*død lenke*] (15. august 2011), besøkt 13. november 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Samoas sentralbank – *Central Bank of Samoa Governor*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Tommy Scanlan** | **Sentralbanksjef for Samoas sentralbank**(2011–) | Etterfølger:**-** |
Fyrstedømmet Polotsk med nabostater ca. 1100 (Polotsk i orange).
**Fyrstedømmet Polotsk** var et middelalderfyrstedømme i dagens Belarus. Fyrstedømmet var en del av Kievriket, og bestod fra det niende til det trettende århundre. 

Det er noe uklart når fyrstedømmet først oppstod, det nevnes skriftlig for første gang i Nestorkrøniken og skal ha eksistert i 862. Polotsks storhetstid var under fyrst Vseslav, da Vseslav for en periode ble storfyrste av Kiev. Samtidig ble Polotsk sentrum for handelen mellom Norden og Svartehavet. Det var på denne tiden den mektige St. Sofia-katedralen i Polatsk ble reist, det som sannsynligvis er Belarus’ eldste kirke.

Det gikk nedover med fyrstedømmet etter Vseslavs død, da forskjellige fyrster i lang tid kjempet om kontrollen. Fra ca. år 1200 kom Den tyske orden til Baltikum, og forhindret den lukrative handelen med Skandinavia. Fra vest ble også fyrstedømmet angrepet av hedenske baltiske stammer. Selv om Polotsk unngikk mongolinvasjonen i 1237–1239 ble fyrstedømmet like etterpå en vasallstat av Storfyrstedømmet Litauen. I 1307 ble Polotsk fullstendig innlemmet i Litauen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Principality of Polotsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Detektivens barnepike** (*Detektivens Barnepige*) er en stum dansk kriminalfilm fra 1914 regissert av Hjalmar Davidsen. I de viktigste rollene ser vi blant annet Robert Schyberg, Volmer Hjorth-Clausen, Else Frölich og Carl Schenstrøm. Schenstrøm ble senere kjent som Telegrafstolpen i filmene om Telegrafstolpen og tilhengeren.

Handling
--------

Grev von Warden har nylig kjøpt et verdifullt smykke på auksjon. Detektiv Barkers rødhårede barnepike, Kate Blond, er egentlig en smykketyv. Hun bedøver grevinnen med en forgiftet synål og stjeler smykket.

Rolleliste
----------

* Robert Schyberg – Barker, detektiv
* Volmer Hjorth-Clausen – *Davidoff, internasjonal tyv*
* Else Frölich – Kate Blond, Davidoffs medhjelperske
* Carl Schenstrøm – Grev von Warden
* Helene de Svanenskjold – Grevinne
* Gyda Aller
* Ellen Ferslev
* Franz Skondrup
* Vita Blichfeldt
* Ingeborg Olsen
* Karen Christensen
* Johanne Krum-Hunderup
* Lily Frederiksen
* Betzy Kofoed
* Birger von Cotta-Schønberg

Kilder
------

* «*Detektivens Barnepige* (1914)». *Filmdatabasen*. Det Danske Filminstitut.
**Hulebakk**, også skrevet **Hulebak**, er et sted, en matrikkelgård, på Tjøme i Færder kommune i Vestfold. Hulebakk ligger mellom småstedene Ormelet i sør og Grimestad i nord og kan regnes som en del av det større tettstedet Tjøme som dekker sentrale deler av øya. Grunnkretsen Hulebakk omfatter også landområdene rundt og har en befolkning på 403 personer.

Det er bygget en økologisk boliggrend på fem hus på Hulebakk. Man har brukt glasopor som isolasjon mot grunn og halm som isolasjon i vegger.

Skribenten Niels Christian Geelmuyden bor på Hulebakk.

Hulebak forekommer som gårds- og stedsnavn flere steder i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Kart over tettsteder og sentrumsområder 1. januar 2005 (nedlastbart pdf-dokument)
2. ↑  Statistisk sentralbyrås statistikkbank

Kilder
------

* Oppslag i *Tønsbergs Blad* 16. juni 2005

Eksterne lenker
---------------

* Artikler med oppslagsordet «Hulebakk» i lokalavisa Tønsbergs Blad[*død lenke*]
* Økologisk boliggrend på Hulebakk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Restene av Hadleigh slott, med utsikt over Hadleigh Farm
**Hadleigh Farm** er arenaen for terrengsyklingskonkurransene under Sommer-OL 2012 og Paralympiske sommerleker 2012 og ligger ved Hadleigh i Castle Point nær Southend i fylket Essex.

Området
-------

Hadleigh Farm eies av Frelsesarmeen og drives som en pedagogisk arbeidsgård. Det har et senter for sjeldne dyr senter og et terom for besøkende. Den 2.8 km² store gården ble kjøpt i 1891 av William Booth som en del av en plan for å redde de fattige fra elendigheten i London.

Hadleigh Farm utsikt over Themsens munning i sør og grenser til Hadleigh Castle, bygget på 1230-tallet under regimet til kong Henry III. Slottet er et av de viktigste senmiddelalderslottene i Essex, og vedlikeholdes i dag av English Heritage. En del av terrengsykkelbanen krysser den tilgrensende Hadleigh Country Park, et område vernet på grunn av faunaen av virvelløse dyr som holder til der.

OL i 2012
---------

Hadleigh Farm ble i 2008 bekreftet som arena for terrengsykling under Londonlekene. Til OL vil det bygges midlertidige tribuner som skal kunne romme 3000 personer.

Referanser
----------

1. ↑  «Hadleigh Country Park official website». Arkivert fra originalen 19. juni 2009. Besøkt 19. juli 2009.
2. ↑  Essex venue to host 2012 biking BBC Sport; 11-08-08; 03-12-08
3. ↑  London2012.com profile. – accessed 29 September 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames
 |
**Daguangba-demningen** er en demning med vannkraftverk i elva Changhua på Hainan-øya i det sørlige Folkerepublikken Kina, 35 km øst for byen Dongfang. Arbeidet med demningen ble ferdigstilt i 1995. Ved igangsettelse hadde vannkraftverket en kapasitet på 242 MW. 

Demningen er en betongdekekt steinfylt gravitasjonsdam av typen RCC, som er 719 meter lang og 57 meter høy. Om man inkluderer jordfyllingsdammen på begge sider av betongelementet er hele barrieren mer enn 5.800 meter lang. Den gir også flomkontroll og irrigasjon til landbruket i den nordvestlige delen av Hainan.

I alt 23.800 mennesker måtte flyttes da demningen ble anlagt. Prosjektet fikk en betydelig delfinansiering av Verdensbanken.

Entreprenør var China Gezhouba Group og operatøren er det provinseide energiselskapet HEPCO.

Se også
-------

* Liste over verdens største vannkraftverk

Eksterne lenker
---------------

* "China: Daguangba Multipurpose Project". Implementation Completion Report. Verdensbanken, 23. september 1999. Besøkt 6. januar 2012.
* Daguangba Hydropower Station - China Gezhouba Group.
* MD&A database over RCC betongdemninger, Kina - besøkt 8. januar 2012.
**Fortunstræde** er en gate i Indre By i København som går fra Nikolaj Plads og Admiralgade i øst til Højbro Plads og Ved Stranden i vest. 

Navnet peker tilbake på gjestgivergården *Fortunen* som lå på hjørnet av Fortunstræde og Ved Stranden. Fortunens eier i årene 1706–20 var gehejmearkivar Frederik Rostgaard. I 1750 skiftet stedet navn til *Den Gyldne Fortun* og denne brant ned i 1795.

Fortunstræde 7 / Ved Stranden 18 ble deretter oppført i årene 1796–98 for traktøren Heinrich Wilhelm Løbel. Fra 1798 til 1876 lå her *Hotel Royal* som i en årrekke var bebodd av celebre gjester.

Vekseler og entreprenør Gottlieb A. Gedalia bodde i nr. 4 i årene 1850–1851.

Referanser
----------

1. ↑  *Fortunstræde*, i Fleischer, Jens: *København. Kulturhistorisk opslagsbog med turforslag*, 2006. Besøkt 17. oktober 2016 Arkivert 24. april 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  Bogan, Evan: *København Gadenavne ... fra Kokkedal til Ishøj og fra Dragør til Værløse*, Bogan, 1993, s. 73
3. ↑  *Fortunstræde*, indenforvoldene.dk. Besøkt 17. oktober 2016 Arkivert 7. august 2016 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark
**Skeidar** er en landsdekkende norsk møbelkjede. Det er den eldste norske møbelkjeden og ble startet av Andresen-familien i 1912. Skeidar startet som Adolf Andresens møbelsnekkerverksted i Ski. I 1964 ble verkstedet utvidet med en butikk av Erna og Erik Andresen. Kjeden hadde i 2022 48 butikker spredt over hele Norge, fra Kristiansand i sør til Tromsø i nord, og er en av landets største møbelkjeder, og den største familieeide møbelkjeden i Norge. Hovedkontoret ligger på Holmen i Asker kommune. I 2021 omsatte Skeidars varehus møbler og interiørartikler for rundt to milliarder kroner.

I 2012 kjøpte Skeidar opp den konkurrerende møbelkjeden Living og dannet møbelkonsernet SkeidarLiving Group AS. Etter sammenslåingen med Living-varehusene opplevde Skeidar en økning i antallet utsalgssteder, men Living-varehusene viste seg lite profitable. De lønnsomme Living-butikkene ble omprofilert til Skeidar, og de ulønnsomme ble lagt ned.

Fotballspilleren Martin Andresen, som blant annet har spilt på Stabæk, Brann og i Vålerenga, er eier og konsernsjef i kjeden.

Referanser
----------

1. 1 2  «Om Skeidar». Skeidar. Besøkt 04.05.2022.
2. ↑  (no) Skeidar i Store norske leksikon
3. ↑  «Søkkrike Martins pengebinge». NA24.no. 6. november 2007. Besøkt 13. mars 2008.
4. ↑  «SkeidarLivingGroup AS». Besøkt 04.05.2022.
5. ↑  «Skeidar sluker Living». Besøkt 04.05.2022.
6. ↑  «Slutt for Living». Besøkt 04.05.2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
*For skiløperen, se Aleksandr Bessmertnykh (skiløper)*

**Aleksandr Aleksandrovitsj Bessmertnykh** (russisk Александр Александрович Бессмертных; født 10. november 1933 i Bijsk i Altaj kraj i Sovjetunionen – nå Russland) var en sovjetisk jurist, diplomat og en kort periode utenriksminister. Han gikk først på skole i Gorno-Altajsk og ble ansatt i utenriksministeriet i 1957 etter å ha fullført en juridisk utdannelse på MGIMO, universitetet i Moskva hvor de fleste russiske diplomatene får sin utdannelse[]. I 1957 tok han juridisk doktorgrad. Han behersker flere språk og det er kjent at han skrev noen av talene til Nikita Khrusjtsjov.[]

Fra 1960 til 1966 arbeidet han som oversetter for Sikkerhetsrådet i New York. Siden kom han til utenriksminister Andrej Gromykos stab og arbeidet med nedrustningsspørsmål og forholdet mellom Sovjetunionen og USA før han i 1970 kom som førstesekretær og stedfortreder for ambassadøren i den russiske ambassade i Washington D.C. en stilling han hadde helt til 1983. I denne tiden møtte han en rekke av de amerikanske presidentene: Richard Nixon, Gerald Ford, Ronald Reagan, Jimmy Carter og George H.W. Bush.

I 1983 ble han medlem av kollegiet for utenrikssaker i Sovjetunionen og utnevnt til leder for avdelingen for USA og Canada. Dette vervet førte til at han arrangerte et møte mellom Gorbatsjov og Reagan i Genève. I 1988 ble han første viseutenriksminister, og i 1990 utnevnte Gorbatsjov ham til ambassadør i Washington. Da Sjevardnadse trådte tilbake i desember 1990, ble Bessmertnykh 15. januar 1991 valgt til utenriksminister av Det øverste Sovjet. Men etter augustopprøret i Moskva i 1991 måtte han gå fra sin ministerpost. 

Han har siden arbeidet videre med internasjonale spørsmål i ulike sammenhenger. Han er medlem av flere universiteter og akademier og har skrevet en rekke artikler og forskningsoppgaver om diplomatiske emner. Han har flere ordener og utmerkelser og bor i Moskva med sin kone Marina Wadimirovna, som han har en sønn og en datter med.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, oppført som Alexander A. Bessmertnych, Munzinger IBA 00000019562, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Hvem Hva Hvor* 1992

Eksterne lenker
---------------

* *Aleksandr Bessmertnykh, a former Soviet Foreign Minister* omtale hos Russia Today

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Ingeborg Christiane Arbo** (1872–1958) var en norsk vever og tekstilkunstner. 

Fra 1897 til 1906 var Arbo ansatt som veverske hos Frida Hansen og Det Norske Billedvæveri. Her lærte hun ulike fargemetoder, vevsteknikker og fikk trening i å tegne for vev. Etter nedleggelsen i 1906 arbeidet Arbo for Den Norske Husflidsforening. På denne tiden reiste hun rundt i norske bygder for å studere og samle inn kunnskap om de forskjellige plassenes mønstre, fargebruk og tekstile særpreg.

I 1900 deltok Arbo på Verdensutstillingen i Paris, sammen med Ingrid Klingenberg og Eugenie Faye-Hansen. Sammen fikk de sølvmedalje for sine vevede tepper. I 1901 opprettet hun Foreningen for anvendt kunst sammen med Marie Karsten, Ingrid Klingenberg og Lilly Hansen. Dette skulle bli forløperen til Foreningen Brukskunst.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no, oppført som Ingeborg Chr. Arbo[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Drammen byleksikon-ID arbo-ingeborg-christiane-1872-1958[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 20. januar 1958[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.digitalarkivet.no, besøkt 27. mai 2019[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Danbolt, Hjørdis (20. februar 2017). «Ingeborg Arbo». *Norsk kunstnerleksikon*. Besøkt 19. oktober 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
***Insekt-Nytt*** er et populærvitenskapelig entomologisk blad om insekter og andre leddyr. Bladet er medlemsblad for Norsk entomologisk forening, men kan abonneres på av alle. Det er særlig skrevet for hobbyentomologer og nybegynnere, men har et høyt faglig nivå. Som en del av medlemskapet får medlemmer i Norsk entomologisk forening tilsendt *Insekt-Nytt* og det mer vitenskapelig orienterte og engelskspråklige bladet *Norwegian Journal of Entomology*, som kommer ut med to nummer årlig.

*Insekt-Nytt* kommer ut med fire hefter i året. Redaktør er Anders Endrestøl ved insektavdelingen på Naturhistorisk museum i Oslo.

Norsk entomologisk forening legger ut tidligere nummer av *Insekt-Nytt* på internett, men de nyeste nummer av bladet vil ikke bli gjort tilgjengelig før etter 5–6 år.

Historie
--------

Bladet ble stiftet i 1976 og Trond Hofsvang var første redaktør. Bladet var enkelt laget i svart hvitt de første årene. I løpet av årene har bladet blitt både tykkere og fått en del fargebilder.

Litteratur
----------

* Sømme, L. & Hansen, L.O. (bilderedaktør). 2004. *Entomologiens historie i Norge. Norsk entomologisk forening \* 1904-2004 -*  Norsk entomologisk forening, Zoologisk museum, Universitetet i Oslo. 326 sider. ISBN 82-996923-1-8

Eksterne lenker
---------------

* *Insekt-Nytt*
* Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN **·** ISSN
 |

Portal: Litteratur
En sibirsk tiger i parken.
**San Francisco Zoo** er en stor dyrehage i San Francisco i USA som første gang ble åpnet i 1929. Dyrehagen het opprinnelig «Fleishhacker Zoo» etter grunnleggeren, finansmannen og president for parkanleggene i San Francisco, Herbert Fleishhacker. De første dyra kom hovedsakelig fra Golden Gate Park. De første større utstillingene, som apeøya, bjørnegrotten, elefanthuset og lignende, ble bygget på 1030-tallet til en kostnad på rundt 3,5 millioner dollar.

Dyrehagen støttes ideelt av stiftelsen Zoological Society («det zoologiske samfunn») og som i løpet av de siste førti årene har blitt en viktig kilde for innsamling av økonomiske midler for San Francisco Zoo. Stiftelsen har over 25 000 medlemmer og bidrar også med å anskaffe sjeldne dyr til dyrehagen.

I San Francisco Zoo er det nær 700 individuelle dyr fra rundt 200 ulike arter i naturtro omgivelser.

Referanser
----------

1. ↑  Darold Fredricks (23. desember 2013): «Fleishhacker Zoo». San Mateo Daily Journal.
2. ↑  Press Room (2011): «Zoo Fact Sheet». *San Francisco Zoological Society*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) San Francisco Zoo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**«I Wanna Be Loved by You»** er en amerikansk sang komponert av Herbert Stothart, med tekst av Bert Kalmar og Harry Ruby, til musikalen *Good Boy*  (1928). Sangen ble fremført av Helen Kane og ble hennes signatursang. Senere har den blant annet blitt fremført av Marilyn Monroe i filmen *Noen har det hett* (1959).

Kjente versjoner
----------------

Helen Kane introduserte sangen i Broadway-musikalen *Good Boy* (1928). Den endte opp med å bli hennes signatursang, og hun fikk kallenavnet «Boop-Boop-a-Doop-jenta», etter en strofe i sangen. To år senere ble tegnefilmfiguren Betty Boop introdusert, og det har blitt hevdet at hun var inspirert av Kane. Betty Boop fremførte sangen i animasjonsfilmen *The Romance of Betty Boop* (1985). Marilyn Monroe fremførte sangen i filmen *Noen har det hett* (1959), der handlingen foregår i 1920-årene. I tillegg har sangen blitt spilt inn av blant andre Jack Lemmon, Frank Sinatra, Rose Murphy, Tina Louise, Verka Serduchka, Patricia Kaas, Sinéad O'Connor, Annette Hanshaw og Ringo Shiina.
**«Giddy Up a Ding Dong»** er en amerikansk rock and roll-sang som ble kjent i 1956 da den ble fremført i filmen Rock Around the Clock. Den ble en slager i flere land for gruppen Freddie Bell and the Bellboys og er kanskje deres best kjente innspilling.

Sangen ble opprinnelig skrevet i 1953 av Freddie Bell og hans venn Pep Lattanzi, men den ble først innspilt tre år senere etter at de hadde underskrevet en kontrakt med plateselskapet Mercury og ble sett av filmprodusenten Sam Katzman.

Katzman tilbød the Bellboys roller i Rock Around the Clock, «Giddy Up a Ding Dong» ble deres første utgivelse på Mercury og ble fremført i filmen.

Sangen ble ingen hit i USA, men oppnådde popularitet i Australia, Frankrike samt Storbritannia.

Reklamen for singleutgivelsen lød slik: *«If these sides don't move you, see a doctor – you're dead»*.

Sangteksten handler om en ridetur på hest med et definivt western-tilsnitt og melodien har en galopp lik en kadens.

«Giddy Up a Ding Dong» er også spilt inn av The Equals, The Jive Romeros, The Sensational Alex Harvey Band, Tommy Steele samt Wild Wind.

Norske versjoner
----------------

Ivar Hovden og Eldar Vågan har skrevet norske tekster. Hovdens versjon bærer tittelen «Gir'u opp». Vågans versjon bærer tittelen «Gire opp og gær'n».

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976 | «Gir'u opp» |  | New Jordal Swingers | Ivar Hovden | Single | On Records 6087 506 |
| 1994 | «Gire opp og gær'n» | *Gammel Oppland* | Vazelina Bilopphøggers | Eldar Vågan | CD | Slagerfabrikken/Opal 99014 |

Vazelina Bilopphøggers versjon ble også utgitt på promo-CD-singlen «Gammel Oppland» (Slagerfabrikken/Sonet PROVAZ 014) i 1994.

Listeplassering
---------------

Versjonen til Freddie Bell and the Bellboys kom på den britiske singlelisten 29. september 1956 og lå der i ti uker med nummer fire som høyeste plassering.

Referanser
----------

1. ↑  Freddie Bell Giddy Up a Ding Dong Singer[*død lenke*] Nekrolog (The Independent)
2. ↑  Freddie Bell Giddy Up a Ding Dong Singer[*død lenke*] Nekrolog (The Independent)
3. ↑  Diskografier og annet go'-stoff for samlere
4. ↑  «New Jordal Swingers Singler». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 1. august 2009.
5. ↑  «Diskografier og annet go'-stoff for samlere». Arkivert fra originalen 31. januar 2008. Besøkt 26. august 2009.
6. ↑  «Diskografier og annet go'-stoff for samlere». Arkivert fra originalen 14. juli 2007. Besøkt 26. august 2009.
7. ↑  Chart Stats - Freddie Bell And The Bellboys - Giddy Up A Ding Dong
**Departamento de Polícia Federal** (**DPF**), også kjent som **Polícia Federal** (**PF**), er en føderal brasiliansk politiinstitusjon underlagt justisdepartementet. Dens funksjonsområde er gitt av grunnloven av 1988, og skal være den utøvende makten for offentlig sikkerhet i forbindelse med den offentlige orden og sikkerhet for personer, samt unionens eiendommer og interesser. Den er også ansvarlig for maritime politioperasjoner, flyplasser og grenseovervåking, skal undertrykke narkotikasmugling, smugling og underslag, og utføre utelukkende rettspolitioperasjoner i unionen.

Det føderale politiet er, i overensstemmelse med artikkel 144, 1. paragraf i grunnloven, lovfestet som et permanent organ organisert og opprettholdt av den føderale unionen og strukturert som en karriere.

Hovedkvarteret til DPF ligger i Brasília i Distrito Federal, med desentraliserte enheter (regionkontorer) i alle hovedstedene i delstatene, samt politistasjoner og utposter i forskjellige byer.

Referanser
----------

1. 1 2  Planalto.gov. «Grunnloven av 1988».

Eksterne lenker
---------------

* (pt-BR) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Federal Police of Brazil – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**Église du Christ au Congo** (**ECC**) (*Kristi kirke i Kongo*), er en sammenslutning av 62 protestantiske kirkesamfunn i Den demokratiske republikken Kongo. Den blir ofte bare omtalt som *Den protestantiske kirke*, da den forener de aller fleste protestantene i landet. 

ECC fungerer som en sentral administrasjon og et åndelig forum for de mange protestantiske kirkene i landet. Den ledes av en nasjonal synode og et landsstyre. Et nasjonalt sekretariat gjør det praktiske arbeidet. Selv om ECC sies å være en del av «den ene, hellige, verdensomspennende og apostoliske kirke», er den også tydelig på å ta vare på ulikhetenes enhet, som den ser på som det eneste felles system i Bibelen, urkirken og afrikanske tradisjoner.

Ledelse
-------

Église du Christ au Congo blir ledet av en valgt president og to valgte visepresidenter. Presidenten har rang som biskop og leder av den katedralen i Kinshasa som kalles «Cathédrale du Centenaire Protestant au Congo». Den fungerer som hovedkirke for ECC. Nåværende president er Pierre Marini Bodho; visepresident er Bulambo Lembelembe Josué.

### Avdelinger

Unionen har underavdelinger for teologi, evangelisering, misjon, utdanning, kvinner og familie, diakoni, helse og prestetjeneste i hær og politi.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Finns folkhögskola
**Finns folkhögskola** er en tidligere folkehøyskole som ligger i bydelen Esbogård i byen Esbo i Sør-Finland. Finns var 2008-2011 en del av skolen Axxell. På Finns ble det på slutten utdannet ungdoms- og fritidsinstruktører.

Historie
--------

Finns folkhögskola ble grunnlagt i 1891 under navnet *Mellersta Nylands folkhögskola*. Eieren av Esbo gård, kaptein Arthur Myrberg, donerte Finnsbacken der skolen ligger til dette formålet. I 1950 byttet skolean navn til Finns folkhögskola. I 1973 kjøpte Svenska folkskolans vänner skolen og ved å innføre korte kurser så økte elevantallet. På 1990-tallet ble det krise igjen og Finns ble slått sammen med Solvalla idrottsinstitut. I 1995 ble Solvalla/Finns slått sammen til Yrkeshögskolan Sydväst og elevantallet på Finns var cirka 200. I 2000 flyttet de fleste utdanningslinjene bort fra Finns. I 2008 ble Finns en del av den nyopprettede skolen Axxell, og deretter solgte Svenska folkskolans vänner i 2011 skolen til det finskspråklige yrkesinstituttet Omnia.

Referanser
----------

1. ↑  Hufvudstadsbladet 13.6.2010, s. 10

Eksterne lenker
---------------

* Finns på Omnias webbsidor

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland
 |
***Ulomina*** er en slekt av skyggebiller.

Utseende
--------

En liten (ca. 4 millimeter), avlang, halvblank, brun skyggebille. Oversiden er naken og fint og ganske tett punktert. Hodet er kort og bredt med middelsstore fasettøyne. Antennene er trådformede, litt lengre enn hodets bredde. Pronotum er avrundet firkantet med bredt avsatte sidekanter og rettvinklede bakhjørner. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktstriper. Beina er nokså korte og tynne.

Levevis
-------

Skyggebillene har utpregede tilpasninger til å overleve i tørre miljøer, med meget tykk, vanntett kutikula og velutviklede ekskresjonsorganer (malpighiske rør) som tar vare på det aller meste av fuktigheten. De fleste av artene lever da også i tørre omgivelser, men det finnes også arter som lever blant annet i sopp. Stort sett lever skyggebillene av ulike slags dødt plantemateriale. Noen av artene kan gjøre noe skade på lagret korn.

Utbredelse
----------

Arten er spredt med mennesker over store deler av Jorda.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **skyggebiller**, Tenebrionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien skyggebiller, Tenebrioninae Latreille, 1802
						* Stammen **Palorini** Matthews, 2003
							+ Slekten ***Ulomina*** Baudi di Selve, 1876
								- *Ulomina carinata* Baudi di Selve, 1876

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Atlas of Living Australia - Palorini
* bugguide.net - *Ulomina*  besøkt 4.10. 2023
* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Andy Hicks** (født 10. august 1973 i Tavistock) er en engelsk profesjonell snookerspiller. Han har vært rangert innen topp 20 på verdensrankingen og har en semifinale i verdensmesterskapet i snooker som beste plassering.

Hicks gjorde seg første gang bemerket da han i 1995 kom til semifinalen i verdensmesterskapet, etter å ha slått Steve Davis, Willie Thorne og Peter Ebdon på veien. I semifinalen tapte han 11–16 for Nigel Bond. Han har også kommet til semifinaler i Grand Prix (1994), UK Championship (1995) og Masters (1996). Hicks har aldri kommet til en finale i en rankingturnering.

Hicks tilbrakte slutten av 1990-tallet like utenfor topp 16 på verdensrangeringen, med 17.-plass i sesongen 1995/1996 som beste plassering. Etter dette falt han på rankingen og var for sesongen sesongen 2003/2004 rangert som nummer 62 i verden.

Etter dette klatret han imidlertid igjen på rankingen og kom til andre runde i verdensmesterskapet i 2004, etter at han slo Quinten Hann i en kamp som best huskes for at det nesten ble slåsskamp mellom spillerne etter kampen. Dette skjedde etter at Hicks påpekte overfor Hann at sistnevnte ville være utenfor topp 16 på verdensrangeringen som en følge av tapet. Hicks uttalte senere at han angret på uttalelsen. I andre runde tapte han for Ronnie O'Sullivan med 11–13.

Referanser
----------

1. ↑  «Bad-tempered Hann exits». BBC.co.uk. 18. april 2004. Besøkt 5. november 2007.
2. ↑  «Hicks regrets Hann bust-up». Evening News. 22. april 2004. Arkivert fra originalen 30. juni 2013. Besøkt 5. november 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andy Hicks – CueTracker Rediger på Wikidata
**Reidar Dahl** (født 27. oktober 1893, død 24. november 1977 i Oslo) var en norsk jurist og leder for Norges Fotballforbund i to perioder, fra 1936 til 1949 og fra 1953 til 1955.

Fra 1923 virket han som høyesterettsadvokat. Han var medlem av SFK Lyn. For sin innsats for norske scenekunstnere under den andre verdenskrig ble han den 6. april 1967 utnevnt til æresmedlem av Norsk Skuespillerforbund, som han var mangeårig rådgiver for (og advokat). Dahl var også juryformann for Egebergs Ærespris etter krigen og mottok i 1958 den største utmerkelse man kan få fra Norges Idrettsforbund, nemlig *NIFs plakett*. På 1960-tallet var Dahl formann i Ankenemnda for Yrkesskadetrygden.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pf01036333001413, verkets språk bokmål, besøkt 17. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, utgitt 26. november 1977[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Reidar Dahl». Store norske leksikon (snl.no).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |