**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Slaget ved Cerro Corá** ble utkjempet i februar 1870 ved forhøyningen med samme navn i fjellkjedene nord i Paraguay

Det siste slaget i trippelalliansekrigen (1864–1865) hadde på den ene siden 4 500 allierte soldater mens det var kun 250 til 500 paraguayanere. 

De paraguayanske soldatene hadde ikke en sjanse, deres uniformer var i filler, de hadde dårlig med våpen, de var utmattet av mangel på mat, utslitt etter en vanskelig marsj gjennom jungelen og så demoralisert at de ikke lenger var en respektverdig styrke. 

López hadde blitt tvunget til å slå leir ved Cerro Corá som ble sikret med to mindre befestede posisjoner i nord og sør på hver ende av den brede dalen. Den brasilianske hæravdelingen under general Jose Antonio Correa da Camara som tok opp forfølgelsen etter paraguayanerne hadde store vansker med å finne sporene fram til de oppdaget den ene forposten mot nord. 

Camara sendte en troppeenhet som overrasket og tok forposten uten sterk motstand. Med veien mot leiren fri rykket brasilianerne over elven Aquidabán og gikk til angrep. Paraguayanerne nektet å gi seg uten kamp, men de ble overløpet av kavaleriet som stormet inn i leiren.

Paraguayanerne sloss til siste mann og blant de siste til å falle var presidenten og øverstkommanderende Francisco Solano López og hans sønn Panchito. Et stort flertall av paraguayanske soldater falt under kampene. 

De brasilianske soldatene hadde trolig fått ordre om å utrydde hele den paraguayanske ledelsen medregnet deres følge for å ha en rask slutt på krigen. Kampene utviklet seg til en massakre, inkludert sivilistene som var sammen med de militære enhetene. Bare kvinnene og noen få menn ble spart.

López`s skjebne
---------------

López forsøkte å flykte, men ble innhentet av en patrulje som først forsøkte å ta ham til fange, deretter stakk ham ned etter at han nektet å gi seg uten kamp. Oberst Aveiro som var i følge med presidenten klarte å drive vekk brasilianerne og førte den sårede López inn mellom trærene i skogene. Der måtte de stige av hestene for å komme seg over den strie strømmen som kom fra elven Aquidabán. Det fatale såret i magen var blitt for mye for López som måtte bæres av mennene sine. På den andre siden av strømmen ble de overrasket av general Camara som beordret sine menn om å ikke skyte.

Camara forsøkt å få López til å overgi seg, men López prøvde å reise seg med sverdet i hånden og ropte ut: «Jeg dør med mitt land!» En av Camaras soldater skjøt ham ned kort etterpå. López som var blitt drept av skuddet, falt ut av strømmen på landet.

Etter López`s død sluttførte de brasilianske soldatene massakren på de fleste. General Camara måtte etter at de døde var begravet fremdeles lete etter de gjenværende restene av den paraguayanske hæren i jungelen som enten var utryddet eller tatt til fange i de neste ukene. De overlevende fra slaget ved Cerro Corá kom til det brasilianske hovedkvarteret der de ble mottatt av greven av Eu som beordret de kvinnelige slektningene av López løslatt.

Litteratur
----------

* Chris Leuchars, *To the bitter end – Paraguay and the War of the Triple Alliance* 2002 ISBN 0-313-32365-8
* Robert L. Scheina, *Latin America`s Wars – The Age of the Caudillo, 1791-1899* 2003 ISBN 1-57488-450-6

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |