recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kirsti Saxi** (født 1. desember 1953 i Vadsø) er en norsk politiker (SV). Hun var fylkesvaraordfører i Finnmark fra 2003, og tok over som fylkesordfører i 2005 da Helga Pedersen (Ap) ble fiskeri- og kystminister i Jens Stoltenbergs andre regjering. Saxi ble etterfulgt av Runar Sjåstad (Ap) etter fylkestingsvalget i 2007. Hun var 1. vararepresentant til Stortinget fra Finnmark 1997–2009.

Hun ble innvalgt til Finnmark Fylkesting i 1995. Videre ble hun varafylkesordfører i 2003 og satt som fylkesordfører fra 2005 til 2007. Hun har også hatt to perioder i kommunestyret i Vadsø og har vært fylkesleder i Finnmark SV. Politisk har vært spesielt opptatt av barnehagedekning og kvinnesak.

Saxi er utdannet førskolelærer. Etter tiden som fylkesordfører bosatt seg i Bodø. Hun har siden 2011 vært ansatt som senterleder ved ved Nasjonalt senter for kunst og kultur i opplæringen.

18. september 2019 ble hun utnevnt som fylkesråd for kultur, miljø og folkehelse i Fylkesrådet i Nordland. 

Hun er gift med rådmann Rolf Kåre Jensen og har tre barn.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «iFinnmark - På kaia med Saxi». *www.ifinnmark.no* **(norsk)**. Besøkt 25. desember 2017.
2. ↑  «Finnmark: Et sted der drømmer blir virkelighet». *KommunalRapport*. 26. oktober 2005. «Kirsti Saxi (51): Ny fylkesordfører i Finnmark, etter at Helga Pedersen er blitt fiskeriminister.»
3. ↑  «Ansatte - kunstkultursenteret.no». *kunstkultursenteret.no*. Arkivert fra originalen 26. desember 2017. Besøkt 25. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kirsti Saxi hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Kirsti Saxi hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Helga Pedersen** | **Finnmarks fylkesordfører**(2005–2007) | Etterfølger:**Runar Sjåstad** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Kallisthenes** (gresk: Καλλισθένης; født ca. 360, død 327 f.Kr.) fra Olynthos var en gresk historiker, nevø og elev av Aristoteles, hvis anbefalinger fikk ham til å delta Aleksander den stores krig i Asia som hans personlige historiker.

Han sensurerte Aleksanders adopsjon av orientalske skikker, og arbeidet særlig mot underkastende dyrking. Etter å ha kraftig fornærmet kongen på denne måten, ble han anklaget for å stå bak en forrædersk konspirasjon og kastet i fengsel, hvor han døde av tortur eller sykdom. Hans melankolske slutt ble husket gjennom en spesiell biografi av hans venn Theofrastos, som han ble kjent med under et besøk i Athen. 

Kallisthenes skrev en beretning om Aleksanders ekspedisjon, et historieverk om Hellas fra Antalkidas-freden (387) til fønikerkrigen (357), et verk om fønikerkrigen og andre arbeider, som alle har gått tapt.

Det romantiske livet til Aleksander, grunnlaget for alle aleksandrinske romanser i middelalderen, oppsto i det ptolomeiske rike i Egypt gjennom den hellenistiske epoken, men dets nåværende form tilhører 200-tallet. Dets forfatter er vanligvis kjent som pseudo-Kallisthenes, selv om det i den latinske oversettelsen av Julius Valerius Aleksander Poliemius (på begynnelsen av 300-tallet) blir tilskrevet en viss Aesopos. Aristoteles, Antisthenes, Onesikritos og Arrianos har også blitt kreditert med forfatterskap.

Eksterne lenker
---------------

* «Callisthenes», *Pothos.org*
* «Callisthenes of Olynthus» Arkivert 14. mai 2011 hos Wayback Machine. *Livius.org*
* «Alexander the Great: the 'good' sources – Official propaganda: Callisthenes» Arkivert 14. mai 2011 hos Wayback Machine. *Livius.org*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Kalmarhuset** ligger i Jon Smørs gate 11 i Bergen, men boligdelen har adresse som Markeveien 12. Kalmarhuset ble tegnet av arkitekt Leif Grung for forsikringsselskapet Æolus i 1936 og representerer et av Bergens flotteste eksempler på funksjonalisme. Bygget ligger på en vanskelig, skrånende tomt og har et kraftig tårn som skaper et visuelt skille mellom de to dominerende bygningskropper: Én boligdel og én kontorfløy som begge er preget av horisontale bånd av teglstein. I kontorfløyens første etasje lå det opprinnelig en bensinstasjon. Denne bygningsdelen har fått en buet form, tilpasset motorveien som var planlagt mot Nøstet. 

Med sin kompakte og organiske form har Kalmarhuset flere likhetstrekk med bygg av den tysk-jødiske Erich Mendelsohns arkitektur, slik den eksempelvis kom til uttrykk i Doblouggården (1933) i Oslo og hans ulike varemagasiner for Kaufhof Schocken i Tyskland. Med sitt funksjonalistiske formspråk skapte Kalmarhuset debatt i sin samtid i Bergen.

Huset er verneverdig, og derfor kan det ikke gjøres endringer på fasaden.

Huset var også i en periode Bed & Breakfast-hotell (Kalmar in), og planene var å gjøre huset om til hotell. Dette ble ikke godkjent, så i 1997 gjennomgikk huset en totalrenovering med seksjonering/ombygging til selveierleiligheter, og det er i dag et fåtall av kontorer i huset, hovedsakelig i byggets tre nederste etasjer.

Under 2. verdenskrig var det sykestue i kjelleren. 

I husets hovedinngang er det en utstilling om Kalmarhuset, hentet fra en utstilling om bygg i Bergen.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
**Brian Toney**
(født 2. mars 1951 død 12. februar 2023) er en engelskfødt danser, siden 1970-tallet bosatt i Norge.

Han er utdannet ved Rambert School of Ballet i London, med videre studier i hjemlandet såvel som i Østerrike og Estland. I 1979 ble han tilsatt ved Nasjonalballetten som danser og instruktør, og fra 1998 som pedagog og
repetitør. I 2008 ble han ansatt ved Norsk ballettinstitutt på Lillestrøm.

Av hans aller tidligste her til lands var en sterkt tegnet *Ass. Brack* i Kari Blakstads versjon av *Hedda Gabler* ved Den Norske Opera i 1978. 
Videre kan nevnes Toney som en av hundene i Glen Tetleys *Stormen* (1980),
piggsvinet Ludvig (figur) i Flåklypaballetten (1983), bestefaren i *Peter og ulven* (1984), i *Hamlet* (1984), stemoren i *Askepott* (1985), moren Simone i *La fille mal gardee* (1987), Judas i Ivo Cramérs *Jesu liv* (1988). 

Han har også koreografert litt frilans, som for *Eldbjørgs Ballettskole* i Moss, blant annet *Tornerose* (2007), *Coppelia* (1999 og 2010), *Askepott* (2003) og *Nøtteknekkeren* (2005).

Premier
-------

* Dansekritikerprisen 1987 for tolkningen av moren Simone i *La fille mal gardee*

Referanser
----------

1. ↑  Brian Toney, ansatte i Ballettskolen fra operaen.no, sist lest den 3. desember 2017
**Lankao** (kinesisk: 兰考县; pinyin: *Lánkǎo Xiàn*) er et fylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Den er understilt byprefekturet Kaifeng.

I 1999 var befolkningen på 718 310 innbyggere.

Kulturminner
------------

Den kommunistiske revolusjonsmartyren Jiao Yulus grav (*Jiao Yulu lieshi mu*, 焦裕禄烈士墓) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over nasjonale kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina.

Kinas riksvei 220 løper gjennom området. Den går fra Binzhou i Shandong til Zhengzhou i Henan.

Kinas riksvei 310 går gjennom området. Denne viktige trafikkåren begynner i Lianyungang i Jiangsu, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**«Deepsea Stavanger»** er en halvt nedsenkbar plattform som drives av boreselskapet Odfjell Drilling, og er eid av Deep Sea Stavanger (UK) LTD. 

Den er designet av det svenske selskapet GVA, og modellen kalles GVA 7500. Den er prosjektert for vanndyp opptil 3000 meter. Den ble bygget av Daewoo Shipbuilding & Marine Engineering Co i Okpo i Sør-Korea, og ble levert i 2010. 

Klassingen av plattformen gjøres av DNV GL, og den er registret i Bermuda.

Den har fire søyler, og dekket er 78m\*38m. Den har en dypgang på 25m i operasjonstilstanden.

Plattformen kan operere både med dynamisk posisjonering og forankret. Den har hovedmaskineri fra Wärtsilä. Den er utstyrt med åtte 2100m lange 84mm R5-kjettinger.

Den har boretårn og boreutstyr fra National Oilwell Varco (NOV) med to topdriver som heter HPS-1000, og drawworker. De har en Dual AHD og en Single AHD som har kapasitet på 1000 tonn/500 tonn.[]

Referanser
----------

1. ↑  Infield.com: Deepsea Stavanger - .
2. ↑  DNV GL: Vessel register for DNV GL -. Den har klassenotasjon malteserkors 1A1 Column-stabilised Drilling unit(N) Crane-offshore DRILL(N) DYNPOS(AUTRO) HELDK POSMOOR(ATA)
3. ↑  DNV GL: Vessel register for DNV GL - .
4. ↑  DNV GL: Vessel register for DNV GL - .
5. ↑  DNV GL: Vessel register for DNV GL - .
***Mogadishu*** (orig. *Mogadischu*) er en tysk TV-film fra 2008 som omhandler kapringen av Landshut i 1977. Filmen ble produsert av ARD.

Handling
--------

Kapringen av Landshut var en flykapring i 1977, og en av de sentrale terrorhandlingene under «den tyske høsten». Lufthansa-flyet «Landshut», som var på vei fra Palma de Mallorca til Frankfurt am Main med 82 passasjerer og fem besetningsmedlemmer, ble kapret av palestinske kommunistiske terrorister (bl.a. Souhaila Andrawes som senere kom til Norge). Kravet var bl.a. løslatelse av tyske venstreekstreme terrorister (bl.a. RAF-grunnleggerne Andreas Baader og Gudrun Ensslin) fra fengsel. Etter fem dagers mareritt over Middelhavet og i Midtøsten, og hvor terroristene henrettet flykapteinen, endte flyet i den somaliske hovedstaden Mogadishu, der den tyske antiterrorstyrken GSG9 stormet flyet, befridde alle gislene og drepte alle terroristene bortsett fra Souhaila Andrawes.

Medvirkende
-----------

* Thomas Kretschmann: Jürgen Schumann
* Nadja Uhl: Gabriele Dillmann
* Saïd Taghmaoui: Zohair Youssif Akache
* Herbert Knaup: Ulrich Wegener
* Jürgen Tarrach: Hans-Jürgen Wischnewski
* Christian Berkel: Helmut Schmidt
* Simon Verhoeven: Jürgen Vietor
* Tobias Licht: Hauptmann Baum
* Cornelia Schmaus: Lyvia Vamos
* Valerie Niehaus: Birgitt Röhll
* Franz Dinda: Peter-Jürgen Boock
* Youssef Hamid: Wadi Haddad
* Gernot Kunert: Hanns Martin Schleyer
* Bettina Hoppe: Brigitte Mohnhaupt

Bakgrunnsinformasjon
--------------------

Filmen hadde et budsjett på ca. 50 millioner kroner. Opptakene ble gjort i bl.a. München, Berlin og Bonn samt den marokkanske byen Casablanca.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mogadishu* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) *Mogadishu* på Allociné Rediger på Wikidata

* (de) *Mogadishu* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Mogadishu* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
***Tre rabagaster*** (amerikansk tittel: *Soldiers Three*) er en amerikansk film (komedie/drama) fra 1951 regissert av Tay Garnett. Manuset ble skrevet av Marguerite Roberts, Tom Reed og Malcolm Stuart Boylan. Det var inspirert av Rudyard Kiplings dikt *Gunga Din*, som ble utgitt i samlingen *Barrack Room Ballads* i 1892. I rollene ses blant annet Stewart Granger, Walter Pidgeon og David Niven. *Tre rabagaster* markerte norskfødte Greta Gynts amerikanske filmdebut.

Innspillingsfakta
-----------------

Filmen ble spilt inn fra slutten av oktober til slutten av november 1951.

Fakta om filmen
---------------

I tittelkortet i begynnelsen av *Tre rabagaster* kan man lese: *«Metro-Goldwyn-Mayer presents Rudyard Kipling's Soldiers Three»*. Selv om det i rulleteksten står *«Inspirert av fortellinger av Rudyard Kipling»*, likner fortellingen om de tre kranglevorne soldatene på intrigen i RKO Radios film *Gunga Din* fra 1939, som var inspirert av Kiplings dikt med samme navn. *Tre rabagaster* har imidlertid ingen rollefigur som likner på Gunga Din og de tre hovedfigurene er menige soldater og ikke sersjanter.

Handling
--------

I en herreklubb i London i 1918 forteller den pensjonerte generalen Brunswick den sanne historien om hvordan han fikk sin forfremmelse mens han tjenestegjorde i India, ikke som følge av mot under fiendeangrep, men under omstendigheter som kunne ha ledet til krigsrett. Med i historien er også de tre dyktige, men ikke alltid like pålitelige menige soldatene Ackroyd, Malloy og Sykes.

I rollene
---------

* Stewart Granger - Archibald Ackroyd
* Walter Pidgeon - Oberst Brunswick
* David Niven - Kaptein Pindenny
* Robert Newton - Bill Sykes
* Cyril Cusack - Dennis Malloy
* Greta Gynt - Crenshaw
* Frank Allenby - Oberst Groat
* Robert Coote - Major Mercer
* Dan O'Herlihy - Sersjant Murphy
* Michael Ansara - Manik-Rao

Referanser
----------

1. 1 2  'The Eddie Mannix Ledger’, Margaret Herrick Library, Center for Motion Picture Study, Los Angeles
2. 1 2 3 4   «Soldiers Three». *AFI Catalog of Feature Films*. American Film Institute. Besøkt 14. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tre rabagaster* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Tre rabagaster* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Tre rabagaster* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Tre rabagaster* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Tre rabagaster* på MovieMeter Rediger på Wikidata
* *Soldier's Three* i TCMDB
***Livet og døden tar rotta på meg*** (kinesisk: 生死疲劳/生死疲勞; pinyin: *Shēngsǐ píláo*) er en roman av den kinesiske forfatteren Mo Yan, utgitt i 2006 og utgitt på norsk i 2010.

Den har skildringer som spenner i tid fra Qing-dynastiets fall på begynnelsen av 1900-tallet, til 2000-tallet.

Ifølge Mo Yan fikk han de første tankene til det som skulle bli denne boken da han var sju eller åtte år gammel. Han planla boken i meget lang tid. Da han til sist satte seg til, tok den bare 43 dager å skrive, med sammenlagt 450 000 tegn. Boken ble skrevet i august 2005 på landet utenfor Beijing, der forfatteren ikke kunne nås med telefon og sov svært lite under arbeidet. Som influenser til boken har Mo Yan blant annet nevnt Pu Songlings spøkelseshistoriesamling *Liaozhai zhiyi* fra 1600-tallet og røverromanen *Fortellinger fra myrlandet* fra Yuandynastiet.

Historien i boken tar utgangspunkt i en landeier som blir skutt under landreformene til Mao på 1950-tallet. Rasende over urettferdigheten vender han tilbake til jorda i forskjellige dyreskikkelser - esel, okse, gris, hund, ape - før han til slutt kommer igjen som en liten gutt. Boken fortelles i stor grad gjennom de ulike dyreinkarnasjonene.

Referanser
----------

1. ↑  Clem, Will (25. juli 2008). «Top prize for novel written in 43 days». *South China Morning Post* **(engelsk)**. Besøkt 27. september 2012.
2. ↑  «Mo Yan: 'Il n'est pas si facile de se comporter en être humain'». *Le Magazine littéraire* **(fransk)**. 9. september 2009. Arkivert fra originalen 13. oktober 2012. Besøkt 1. oktober 2012.
3. ↑  Jonathan Spence: Born Again New York Times, 4. mai 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
Livgardens kaserne Foto: EPO 
**Livgardens kaserne** er en kaserne ved Rosenborg Slot for Den Kongelige Livgarde. Den har adressen Gothersgade 100 og har fasade langs Øster Voldgade.

Kasernens bygning er en gammel oransjeribygning til Rosenborg, som i 1785 ble ombygget til kaserne, og bygningen kan føres tilbake til Christian Vs lysthus fra 1670, som ble midterpaviljong i Frederik IVs oransjeri fra 1709. I 1786 flyttet livgarden inn i det ombyggede anlegg.

Livgardens kaserne ble fredet i 1932.

Andre verdenskrig
-----------------

Den 29. august 1943 ble kasernen angrepet av tyskerne som ledd i operasjon Safari. Kasernevakten besto da av én korporal og 18 menige og en styrke av 1. Livgardebataillons 2. kompani: tre offiserer, fem befalingsmenn av officiantgruppen, fem underoffiserer av reserven og 177 menige (utdannet mannskap). Den 29. august kl. 4.00 trengte tyske tropper på flere steder under voldsom ildavgivelse inn på kasernen. Skytingen ble besvart av vakten, av postene på ekserserplassen og av befalingsmenn og mannskap som avgav ild fra vinduene. Skytingen ble innstilt etter ordre fra kompanisjefen (Rosenborgfløyen) og for resten av kasernens vedkommende av sjefen for Livgarden, som var ankommet ledsaget av en tysk befalingsmann. Én offiser og én underoffiser av reserven ble drept.

Kilder
------

* De parlamentariske Kommissioners Beretninger 1945 – 1956 vedrørende den tyske Besættelse 1940 – 1945: Krigsministeriet og Marineministeriet under Besættelsen, 1949

1. ↑  Fredningssag / Garderkasernen, Gothersgade 100 fra Kulturarvsstyrelsen (besøkt 22. juni 2014)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Livgardens Kaserne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
«***Livets korthet***» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Eli Støre Erichsen, forfatteren av boka «Oldemors visebok», lærte den i sin barndom av en samekone i Narvik.

Teksten
-------

**1.**Livet forsvinner i hast som en drøm,  

år etter år iler bort,  

livet henrinner lik brusende storm  

skyndsomt det iler så fort.  

  

**2.**Dager som går kommer aldri igjen  

så lyder vekslingens bud.  

Dog blir ei glemt hva vi gjorde med dem  

nei det står tegnet hos Gud.  

  

**3.**Fødes og leve og dø så til slutt  

det er vårt jordiske liv  

akk o hvor snart slukkes livskampen ut  

kort er vår vandring og strid.  

  

**4.**Barn rykkes bort fra foreldre og lek  

ynglingen ligger der død,  

jomfruen hviler på båren så blek  

nyss var hun blomstrende rød.  

  

**5.**Fader og moder forlater de små,  

på denne evighets ferd,  

dødsengelen kaller og da må de gå  

inn i den evige verd.  

  

**6.**Husk da o sjel, nåtiden den flyr  

livet så hastig går om.  

Søk å benytte minutter så dyr  

tenk på Guds rettvise dom.

Kilder
------

* Oldemors visebok av Eli Støre Erichsen, Cappelen 1976
**Tor Egil Førland** (født 1959) er en norsk historiker og med Vest-Europa som spesialområde. Han har undervist i moderne europeisk historie, herunder den kalde krigens historie, europeisk integrasjon samt historisk teori og metode. Han er ansatt som instituttleder for Institutt for filosofi, ide- og kunsthistorie og klassiske språk ved Universitetet i Oslo. Han har utgitt flere bøker innenfor sitt fagområde. 

Førland ble cand.philol. ved Universitetet i Oslo i 1986 og tok doktorgrad samme sted i 1991. Doktoravhandlingen handlet om CoCom og hadde tittelen *Cold economic warfare : the creation and prime of CoCom* *1948-1954*.

Han ble professor i historie ved Universitetet i Oslo i 2001. Han var undervisningsleder på Institutt for arkeologi, konservering og historie fra 2009 til 2012 og leder for samme institutt fra 2013 til 2020. I 2020 ble han ansatt som instituttleder ved Institutt for filosofi, idé- og kunsthistorie og klassiske språk (IFIKK). I perioden 2003–2006 var han ansvarlig for å implementere Kvalitetsreformen på Det humanistiske fakultet. 

Han har vært medforfatter på flere lærebøker og fagbøker om internasjonal politikk og historie, blant annet *Europeisk integrasjon* (1993), som har kommet i flere opplag og er oversatt til svensk, og *Ekte sekstiåttere* (2006) som handler om 68-erne.

Førland har også vært ansvarlig redaktør for Norgeshistorie på nett.

Referanser
----------

1. 1 2   Agderposten, utgitt 15. mai 2008, besøkt 29. juni 2021, «l Professor i historie ved Universitetet i Oslo. l Født 5. mai 1959 og oppvokst i Arendal.»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Tor Egil Førland - Institutt for filosofi, ide- og kunsthistorie og klassiske språk». *www.hf.uio.no* **(norsk)**. Besøkt 14. juni 2021.
3. ↑  Oslo (PRIO), Peace Pesearch Institute. «Cold Economic Warfare: The Creation and Prime of CoCom, 1948-1954». *www.prio.org* **(engelsk)**. Besøkt 15. juni 2021.
4. 1 2  «Tor Egil Førland skal leia filosofiinstituttet på UiO - Uniforum». *www.uniforum.uio.no* **(norsk)**. 2020. Besøkt 15. juni 2021.
5. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 15. juni 2021.
6. ↑  «De snille 68-erne». *www.aftenposten.no*. Besøkt 29. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tor Egil Førland hos Universitetet i Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Tor Egil Braseth** (født 4. januar 1975) spiller piano og ulike elektroniske tangentinstrumenter, og har bakgrunn fra Musikkonservatoriet i Tromsø, der han har studert med
Tori Stødle, Birthe Johansen og Jan Gunnar Hoff.

Braseth har spilt med en rekke bandkonstellasjoner og artister fra norsk musikkliv og han har medvirket både som musiker, arrangør og komponist i flere oppsetninger ved blant annet Hålogaland Teater, Beaivvás Sámi Teáhter, Folketeatret, Oslo Nye Teater og Edderkoppen Scene i Oslo. Han var 3. kapellmester og Keyboard 2 på oppsetningen «Mamma Mia» som spilte for over 200.000 mennesker på Folketeatret i 2009 og han har også medvirket som kapellmestervikar på Oslo Nye Teater på oppsetningene «Guys And Dolls» og «Chicago».[]

I 2015/16 var han kapellmester og delvis musikalsk ansvarlig for musikaloppsetningen «Mary Poppins» på Folketeatret. Han medvirket også i forestillingen «We Love ABBA» 2016–2018 på Eddekoppen Scene, samt turné.[]

Han har også gitt ut flere plater med deephouseprosjektet Addvibe til internasjonal anerkjennelse.[]

I årene 2004–2008 var han ansatt som landsdelsmusiker i gruppen LINK i Scene Finnmark og virker siden som frilanser i Oslo.[]

Eksterne lenker
---------------

* Tor Egil Braseth Soundcloud

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Pentre Ifan** er navnet på et oldtidsgods i det verdslig sognet Nevern i nordlige Pembrokeshire i vestlige Wales. Der finnes det største og beste bevarte neolittiske dysse i Wales.

Historie
--------

Dyssen er datert til rundt 3 500 år f.Kr. og ble benyttet som en felles gravplass. De eksisterende steinene danner portalen og hovedkammeret av graven som opprinnelig var blitt dekket av en stor stein- og jordhaug som var rundt 36 meter lang. En del av steinene har blitt spredt, men minst syv av dem sto fortsatt på deres opprinnelige posisjon. Den øverste dekksteinen er 5,1 meter lang og er beregnet til å veie rundt 16 tonn. Den er delikat støttet av smale ender av tre rette steiner. Fasaden som har omgitt portalen ble bygget med forsiktig konstruksjon av en vegg med steinfylling.

Dyssen er eid og ble tatt vare på av Cadw, det walisiske byrå for historiske monumenter. Stedet er godt vedlikeholdt og det er gratis å besøke det. Det er lokalisert rundt 6 km med veg fra Newport og 17 km fra Cardigan.

  

* Pentre Ifan-dyssen fra sidenPentre Ifan-dyssen fra siden
* Utsikt mot portalenUtsikt mot portalen
* En mulig rekonstruksjonEn mulig rekonstruksjon

Referanser
----------

1. ↑  «Cadws nettside». Arkivert fra originalen 21. august 2011. Besøkt 18. oktober 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pentre Ifan – Some Place Different, et annerledes sted
* (en) www.geograph.co.uk : foto av Pentre Ifan og området rundt
* (en) The best preserved megalithic site in Wales – Extrageographic, det best bevarte megalittiske sted i Wales

  

Portal: Arkeologi
**Werner Goldberg** (født 3. oktober 1919, død 28. september 2004) var en tysk soldat av jødisk herkomst (*Mischling* i nazistisk terminologi) som en kort tid under den annen verdenskrig ble fremstilt som en ideell tysk soldat i landets propaganda. Bildet av ham ble blant annet brukt i tyske aviser.

1. desember 1938 ble Goldberg opptatt i den tyske armé. Han deltok i invasjonen av Polen 1. september 1939. Kort tid etter at krigen startet sto bildet av Goldberg på trykk i søndagsutgaven av avisen *Berliner Tageblatt* med teksten: «Den ideelle tyske soldat». Bildet var solgt til avisen av den offisielle Wehrmacht-fotografen. Bildet ble senere brukt på rekrutteringsplakater.

I 1940 ble Goldberg kastet ut av hæren etter ordre fra Adolf Hitler, da han 8. april 1940 kunngjorde at ingen soldater av jødisk herkomst kunne tjenestegjør i Wehrmacht.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Biografisches Handbuch der Berliner Stadtverordneten und Abgeordneten 1946-1963, side(r) 104[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Biografisches Handbuch der Berliner Stadtverordneten und Abgeordneten 1946-1963, side(r) 105[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.berlin.de[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Røysa signalstasjon**  ble opprettet 1933 som del av den indre bevoktningslinjen for Agdenes befestninger, og for å kontrollere innseilingen til Trondheimsfjorden krigshavn. 

Signalstasjonen ble vederlagsfritt plassert på eiendommen til gården Raustein i Agdenes, etter erklæring undertegnet av grunneier Martin Rødsten og kommandant ved Agdenes befestninger Frithjof Jacobsen.

Signalstasjonen bestod av en liten hytte som lå på en høyde 74 moh. Herfra signaliserte man morse som lysblink med signallampe. Ved utbruddet av andre verdenskrig hadde signalstasjonen telefonsamband med Agdenes festning.

Røysa signalstasjon var en av flere signalstasjoner som ble anlagt ved munningen av Trondheimsfjorden som fremskutt bevoktning for Agdenes festning. Den indre bevoktningslinjen gikk mellom Røysa signalstasjon og Beian signalstasjon.

Referanser
----------

1. ↑  Erklæring 28.4.1933. Pantebok 2Ca 19, folio 757, Hitra sorenskriveri. Arkivverket
2. ↑  *Festningen ved havet*. Hundvåg: Sjømilitære Samfund ved Norsk Tidsskrift for Sjøvesen. 1997. ISBN 8291008167.
**The Huffington Post** (ofte kalt HuffPost) er et amerikansk, venstreorientert nyhetsnettsted og en blogg som inneholder nyhetsartikler fra forskjellige kilder og artikler skrevet av inviterte spaltister. Nettstedet ble grunnlagt av Arianna Huffington, Kenneth Lerer, Andrew Breitbart, og Jonah Peretti i 2005 som et liberalt alternativ til konservative nettsteder som Drudge Report. The Huffington Post produserer innhold, og dekker områder som politikk, næringsliv, underholdning, teknologi, livsstil, kultur og humor. Artikler skrives av både ansatte journalister og inviterte spaltister, i begge tilfeller kalt bloggere. The Huffington Post er et av de mest leste engelskspråklige nettstedene for nyheter og politiske kommentarer, med mange kjente spaltister/bloggere, som politikere, akademikere, politikkeksperter og kjendiser.

I 2012 ble The Huffington Post den første rene nettavisen som vant Pulitzerprisen.

Jon Bekken, professor i journalistikk ved Suffolk University, beskriver The Huffington Post som et eksempel på en *advocacy newspaper*, på grunn av avisens tendens til å støtte Det demokratiske parti i USA og liberale/progressive synspunkter.

I februar 2011 ble The Huffington Post kjøpt av AOL for 315 millioner dollar, og Arianna Huffington ble utnevnt til sjefredaktør for The Huffington Post Media Group, som består av The Huffington Post og flere andre AOL-virksomheter, blant annet Engadget, TechCrunch, Moviefone, MapQuest, Black Voices, PopEater, AOL Music, AOL Latino (nå HuffPost Voces), AutoBlog, Patch og StyleList. The Huffington Post hadde i overkant av 200 ansatte i 2012.

Referanser
----------

1. ↑   www.wsj.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  .
4. ↑  «How Andrew Breitbart Helped Launch Huffington Post». Buzzfeed.com. 3. februar 2012.
5. ↑  «Breitbart.com has Drudge to thank for its success – CNET News». News.cnet.com.
6. ↑  Kurtz, Howard (9. juli 2007). «A Blog That Made it Big». *The Washington Post*.
7. ↑  Jon Bekken, "Advocacy Newspapers," chapter in Sterling, Christopher H. (2009). *Encyclopedia of Journalism*. SAGE Publications. s. 32. ISBN 0-7619-2957-6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) HuffPost – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* HuffPost på Twitter Rediger på Wikidata

* HuffPost på Twitter Rediger på Wikidata

* HuffPost på Twitter Rediger på Wikidata

* HuffPost på Twitter Rediger på Wikidata

* HuffPost på Facebook Rediger på Wikidata

* HuffPost på Instagram Rediger på Wikidata

* HuffPost på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
**Erike (eller Ericha) Kirstine Kolstad** (født i 1792 i Trondheim, død 14. april 1830 i Christiania) var en norsk skuespiller.

Familie
-------

Hun var datter av prokurator Erich Kolstad og hans hustru Birgitha Maria Walseth, og ble døpt i Trondheim den 11. mars 1792. Hun giftet seg 4. mars 1829 med skuespillerkollegaen Poul Olsen Boiflin (1797-1841). Hun var mor til skuespilleren Clara Laura Boiflin.

Liv og virke
------------

Ericha Kolstad startet sin skuespillerkarriere på scenen ved håndverkernes teater i Trondheim. Ericha Kolstad var deretter en av skuespillerne i den første sesongen som Det Strømbergske Theater var i virksomhet i Christiania. Det Strømbergske Theater åpnet dørene for publikum for første gang tirsdag 30. januar 1827; i samtidige omtaler av åpningsforestillingen fremgår det at «jomfru Kolstad» etter alt å dømme har spilt den kvinnelige hovedrollen i stykket. Det fremgår av andre samtidige teateranmeldelser at samtlige skuespillere ved teateret på denne tiden må ha hatt bakgrunn fra lavere samfunnsklasser, ettersom det ifølge et teaterhistorisk verk fra 1899 jevnlig ble klaget over «deres provincielle Talesprog og feilagtige Udtale», også når skuespillerne for øvrig fikk rosende omtale for sine sceneprestasjoner. Forfatteren av det samme teaterhistoriske verket finner grunn til å tro at Kolstad og hennes senere ektemann Poul Olsen, med kunstnernavnet «Boiflin», må ha vært de mest talentfulle av denne første skuespillerstaben.

Senere var hun ansatt ved Christiania Theater i Christiania til 1830, som var det året hun døde.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Jensson, Liv (1974). «Teater i Drammen inntil 1840 : med biografier av Julius Olsen, Jacob Mayson og G.W. Selmer - danske teaterdirektører som». *www.nb.no* **(norsk)**. Gyldendal. s. 58-59. Besøkt 27. august 2018.
2. 1 2 3  «Teater i Drammen inntil 1840». *www.nb.no* **(norsk)**. Gyldendal. 1974. s. 330. Besøkt 27. august 2018.
3. ↑  Blanc, Tharald Høyerup: *Christiania theaters historie 1827-1877*, J.W. Cappelen Christiania
4. ↑  
	* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 29. ISBN 8200056228.
5. 1 2  Blanc, Tharald Høyerup (1899). «Christiania Theaters Historie: 1827-1977». *www.nb.no* **(norsk)**. J.W. Cappelens Forlag. s. 5-13. Besøkt 27. august 2018.
6. ↑  Blank, Tharald Høyerup (1899). «Christiania Theaters Historie : 1827-1877». *www.nb.no* **(norsk)**. J.W. Cappelens Forlag. s. 25. Besøkt 27. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Blanc, Tharald Høyerup: *Christiania theaters historie 1827-1877*, J.W. Cappelen Christiania
**Eriksen** er en norsk duo bestående av søskenparet Rita og Frank Eriksen på henholdsvis vokal og gitar/vokal. Duoen spiller musikk i roots / country / blues / vise sjangeren.

Eriksen ble dannet i 1989 og har gitt ut fire studioalbum, de to første med engelske tekster. For debutalbumet *Two Blue* fikk de Spellemannprisen 1992 i klassen roots & country. I tillegg ble de nominert til Spellemannprisen 1994 for *The Water Is Wide* og Spellemannprisen 1995 for *Alt vende tebage*, begge i klassen gruppe.

De har samarbeidet med flere kjente artister, blant annet den amerikanske bluesmusikeren Delbert McClinton som bidro på sangen «Movin’ Time» på albumet *Two Blue*.

Eriksen solgte 170 000 plater til sammen.

Diskografi
----------

* 1992: *Two Blue*
* 1994: *The Water Is Wide*
* 1995: *Alt vende tebage*
* 1998: *Blåmandag*
* 2009: *De aller beste* (samleplate)

Referanser
----------

1. ↑  «Eriksen». *mic.no*. 6. august 2006. Besøkt 15. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eriksen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Eriksen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Eriksen på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Grand Café ligger i Grand Hotel

**Grand Café** er en kafé tilhørende Grand Hotel i Oslo. Kafeen åpnet i 1874 med inngang fra Rosenkrantz' gate. 

I juni 2015 ble det kjent at kafeen skulle legges ned den 1. september 2015. Årsaken var store underskudd i både kafeen og hotellet. Kafeen åpnet igjen 24. oktober 2016 etter oppussing.

Kafeens interiør og kunst er kjennemerker. Opprinnelig var veggene dekket med speil, det var marmorbord og plysjtrukne møbler. I 1929-30 ble kafeen ominnredet og fikk sine kjente veggmalerier av Per Krohg. Det største viser en rekke kjente forfattere, kunstnere og sentrale personer som holdt til på Grand Café i *bohemtiden* på slutten av 1800-tallet. Blant dem som er avbildet på maleriet er Hjalle Lie, Christian Michelet, Christian Fritzner, Frits Thaulow, Kalle Løchen, Hans Jæger, Edvard Munch, Christian Friele, Amandus Schibsted, Olaf Mørch Hansson og Johan Selmer. 

Videre finnes malerens mor, tante og far, Oda Krohg, Alexandra Thaulow og Christian Krohg, og dessuten Edvard Diriks, Lars Holst, Amund Helland, Gerhard Munthe, Jørgen Brunchorst, Bjørnstjerne Bjørnson, Oscar Preuthun, Carl Thaulow, Mathias Skeibrok, Ludvig Skramstad, Ivar Aasen, Thorvald Meyer, Bille Aubert, Sigfried Løvenskiold, Ludvig Bergh, Sigbjørn Obstfelder og Henrik Ibsen på vei inn gjennom døren.

Referanser
----------

1. ↑  Dagbladet - Legger ned Grand Cafe på Karl Johans gate etter 141 års drift (23.6.2015)
2. ↑  «Ikon åpner mandag: «Gratulerer med å ha ødelagt Grand Café»». Nettavisen. 18. oktober 2016. Besøkt 18. oktober 2016.

Litteratur
----------

* Hotellets nettsted om kafeen Arkivert 23. desember 2010 hos Wayback Machine. (besøkt 27. januar 2011)
**Simon Rodrigues**, egentlig **Simão Rodrigues de Azevedo** (føct ca 1510 i Vouzela i distriktet Viseu i Portugal; død 15. juni 1579 i Lisboa) var portugisisk jesuitt, en av jesuittordenens grunnleggere.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Simon Rodrigues tilhørte den portugisiske adel, og var en av de seks vennene til Ignatius av Loyola ved Universitetet i Paris som sammen med ham senere grunnla jesuittordenen (1534). I Paris studerte han teologi, litteratur og filosofi, og tok doktorgrad i teologi. 

### Prest, provinsial

Han ble presteviet i 1537. Etter noe års arbeid under Ignatius' ledelse i Italia ble han sendt til Portugal, der han raskt klarte å tiltrekke mange til jesuittordenen som den første av ordenens provinsialer for landet fra 1546. Han fikk også en stor innflytelse i det portugisiske hoff. Han var også læreren til kronprins Johan Manuel. 

I 1542 ble ordenshuset for Portugal høytidelig åpnet av kongen, Dom João III i Coimbra. Pater Rodrigues selv grunnla flere andre hus, som *Collegio de Jesus* i Coimbra og *Collegio Espirito Santo* i Évora. Évora ble jesuittenes «hovedstad» i Portugal. I pater Rodrigues' embedstid grunnlsa pater Manuel Nobrega den første jesuittmisjonen i Brasil og tok dermed med seg det jesuittiske ethos over til de portugisiske koloniene.

Hans ledelse av jesuittene i Portugal var ikke særlig god, og det ble klaget på ham til ordensledelsen i Roma. Det førte til at han ble tilbakekalt dit, og – etter eget ønske – gransket og stilt for den ordensinterne retten i 1544. Hans tre dommere fant ham skyldig i «eksesser og manglende lydighet». Pater Ignatius av Loyola omplasserte ham til andre oppgaver i Italia og senere i Spania. Pater Rodrigues forsøkte iherdig å få kjennelsen mot seg omgjort, men uten hell, selv om han hadde mobilisert en rekke støttespillere. Etterhvert gav han opp.

I 1552 talte man 300 medlemmer i Portugal, men allerede i 1551 var pater Rodrigues blitt avsatt på grunn av sitt oppfarende temperament og for feil i ogansisasjonen i den provinsen han var overhode for. 

På sine eldre dager fikk han til slutt dra tilbake til sitt fødeland Portugal, og der skrev han et historisk verk om ordenens første tid.

Verker
------

* *Memorias fundacioneis e outros escritos* (Brev, prekener, andre skrifter), Editorial A.O. Lisboa 2016
* *A brief and exact account: the recollections of Simao Rodrigues on the origin and progress of the Society of Jesus* (Introd. And commentary by Joseph F. Conwell), Saint-Louis (USA), Institute of Jesuit sources, 2004, 104pp.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   NUKAT, oppført som Simão Rodrigues, NUKAT autoritetspost n2019204672[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Catalogue of the Library of the Pontifical University of Saint Thomas Aquinas, oppført som Simón Rodríguez, Angelicum ID 6556[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Perspektiv** kan på norsk henvise til «dybdeillusjon», «synsvinkel» eller «visjon». Det er også navn på flere norske virksomheter. Ordet er dannet av det latinske *perspicere* som betyr «se igjennom, se tydelig».

Generelt
--------

* **Perspektiv**, en metode for å oppnå romvirkning i et flatt bilde og avbilde et tredimensjonalt objekt
* **Perspektiv**, synonym til «betraktningsmåte», «ramme man betrakter noe ut fra», «aspekt» eller «synsvinkel», for eksempel «historisk perspektiv».
* **Perspektiv**, synonym til «utsikt», «visjon»

Navn (utvalg)
-------------

* **PERSPEKTIV**, Flyktninghjelpens utenriksmagasin
* **Perspektiv**, bokklubb med kristen profil
* **Perspektiv**, programserie med historiske miljødokumentarer og annet som gikk på NRK1 i 2008
* **Perspektiv**, Stortingets utredningsseksjons nettsted

Det er i tillegg en mengde virksomheter i Norge med «perspektiv» i navnet, deriblant magasier og nettsteder, advokat- og arkitektkontorer, salgsbedrifter og enkeltmannsforetak.

Eksterne lenker
---------------

* Norske virksomheter med «perspektiv» i navnet

Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Perspektiv*.
**Simon Rønsholm Sandvik** (født 27. mars 1991 i Molde) er en norsk friidrettsutøver som har konkurret for Molde Olymp, Swept Track Club på Jamaica og det norske friidrettslandslaget. 

I vintersesongen 2011/2012 var han fulltids friidrettsutøver og trente med SWEPT Track Club, Kingston Jamaica. Simon fikk også spalteplass i Jamaicas største avis Jamaica Observer. Etter at han kom tilbake fra Jamaica april 2012 har han konkurrert lite, men Simon har vært trener for løperne i Molde Olymp. 

Simon Rønsholm Sandvik har personlig rekord på 100 meter på 10.60 (+1,5m/s) fra Helsingborg,Øresundsspelen 11.7.2010. Pers på 200 meter er 21.32 (+2,0 m/s) fra Helsingborg 10.7.2010. Innendørs har Simon pers på 60 meter på 7.01 fra Reykjavik 15.1.2011.
Friidrettssesongen 2010 hadde Simon årsbeste i sin klasse 18/19 år i Norge på distansen 60 meter med tiden 7.11 (-3,8 m/s), Han var også best i sin klasse på 100 meter med tiden 10.60 (+1,5 m/s) og dette var den gang nest best av seniorene i Norge etter Jaysuma Ndure. Samme sesong var Simon Rønsholm Sandvik også nr.2 av seniorene på 200 meter, og best i sin årsklasse med tiden 21.32 (+2,0 m/s)-. Han ble tatt ut til å representere Norge under EM i friidrett 2010 i Barcelona, der han skulle løpe 4 x 100 meter stafett.
Men i et treningsløp for stafettlandslaget på Bislett uka før EM ble han skadd og kunne ikke delta i EM. I juni 2010 representerte han det norske friidrettslandslaget i stafett under EM Super league for landslag i Bergen, der han løp 1.etappe på 4 X 400 meter (40.87). 
Under JR NM i Kristiansand 2011 tok Simon Rønsholm Sandvik sølv på 100 meter på tiden 10,97 (-1,3).

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Simon R&#248;nsholm Sandvik, www.iaaf.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  WALKER, HOWARD (30.01.2012). «Norwegian athlete happy to be in 'sprint heaven'». *Jamaica observer*. Arkivert fra originalen 21. april 2021. Besøkt 21. april 2021.
3. ↑  Hustad, Trond (12. juni 2010). «En av Norges raskeste menn». rbnett.no. Arkivert fra originalen 13. juni 2010. Besøkt 20. juli 2010.
4. ↑  Visnes, Sindre (14. juli 2010). «Simon Sandvik tatt ut til EM i friidrett». rbnett.no. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 20. juli 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside[*død lenke*]
* Hjemmeside IL Molde-Olymp
***Kinky Boots*** er en amerikansk musikal med sanger skrevet og komponert av Cyndi Lauper og libretto skrevet av Harvey Fierstein.

Musikalen er basert på den britiske filmen *Kinky Boots*, som hadde kinopremiere i 2005. Filmens manus var skrevet av Geoff Deane og Tim Firth, som var inspirert av virkelige hendelser. Filmen og musikalen handler om Charlie Price, som har arvet en skofabrikk fra sin far. Fabrikken sliter økonomisk, og Charlie er på nippet til å gi opp da cabaretsangeren og drag queen-en Lola dukker opp i livet hans. De to går sammen om å utvikle en kolleksjon med høyhælte, sexy støvletter i herrestørrelse, som de drar til en skomesse i Milano for å presentere. Charlie og Lola har noen opprivende krangler, men etter hvert finner de ut at de ikke er så forskjellige som de trodde.

Lauper og Fierstein fikk ideen til å lage musikalen i 2006, og i oktober 2012 hadde musikalen urpremiere på Bank of America Theatre i Chicago. Jerry Mitchell var både regissør for forestillingen og koreograf, og hovedrollene ble spilt av Stark Sands som Charlie og Billy Porter som Lola. Broadway-premieren fant sted på Al Hirschfeld Theatre den 4. april 2013. I 2014 var forestillingen på turné i USA. Musikalen ble tatt av plakaten på Broadway i april 2019.

Etter sin første sesong på Broadway ble oppsetningen nominert til 13 Tonypriser, og vant 6 av dem, herunder prisene for Beste musikal, Beste hovedrolleinnehaver (Billy Porter) og Beste nyskrevne musikk (Cindy Lauper; dette var første gang hun hadde skrevet musikk til en forestilling på Broadway, og hun ble den første kvinnen som vant en Tony i den kategorien). 

I 2015 hadde musikalen premiere på Londons West End, og i 2016 vant den tre Laurence Olivier-priser, deriblant i kategorien «Beste nye musikal».

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

(en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kinky Boots – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Veluwe** er et skogsområde i sentrum av Nederland, i provinsen Gelderland. 
Området ligger mellom tettstedene Apeldoorn – Dieren – Arnhem – Wageningen – Ede – Harderwijk – Hattem.

Satellittbilde over Veluwe
Muflon
I Veluwe ligger blant annet området Solse Gat og nasjonalparken Hoge Veluwe. 

Store deler av Veluwe består av åser som er skapt i istiden, og dets høyeste punkt er 110 meter. Området er rik på bekker og småelver; noen naturlige, noen utgravd. Langs disse bekkene finnes flora og fauna som er uvanlig i nederlandsk natur for øvrig.

Mye skog på Veluwe er plantet for å holde sanddynene på plass. Av denne årsaken finnes det mange grantrær i området, ettersom gran ble funnet velegnet til å holde på jordsmonnet. Deler av området er også tradisjonelt brukt til jakt. Prins Hendrik, som var gift med dronning Wilhelmina, satte ut villsvin i området. Det finnes også muflon (en europeisk villsau-art) og muntjac (Muntiacus reevesi) på stedet; begge deler er introduserte arter i Nederland. Ravn har også blitt introdusert til området. Ellers er Veluwe rikt på hjort og diverse fuglearter.

Utvikling
---------

Den siste tiden forsøker man å forbinde naturområdene på Veluwe med hverandre for å danne ett gjennomgående område. Slik vil man at isolerte populasjoner kommer i kontakt med hverandre for å legge til rette for genetisk mangfold og dermed økte overlevelsesmuligheter.

Man søker også å opprette slike forbindelser til områder utenfor Veluwe.

Solse Gat
---------

**Solse Gat** er et meget spesielt sted i Veluwe. Det ligger i skogen mellom kommunene Putten, Garderen og Ermelo. Det dreier seg om en enorm grop i terrenget, og det er ikke klarlagt hvordan gropen har oppstått.

En mulig teori er at gropen ble skapt av et enormt stykke smeltende is i istiden. Det er i så fall et spor i terrenget etter at det en gang lå en pingo på stedet. En pingo er en haug av is dekket med jord, opptil 90 m høye, fremkommet ved at grunnvann i permafrostområder presses mot overflatelaget og får dette til å bule opp. Da klimaet ble varmere, smeltet slike ishauger og ble til kratere og innsjøer.

En annen teori er at stedet er et erodert hull i sanddynene.

Ifølge en gammel legende stod det et kloster på stedet; munkene oppførte seg så dårlig at hele klosteret forsvant ned i jordgapet.

I dag er Solse Gat et populært sted for New Age-tilhengere og ønskekvist-brukere, fordi de finner «ley-linjer»[*klargjør*] på dette stedet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
Portal: Alternativ behandling

**Vemma** var et selskap fra USA etablert i 2004 som solgte energidrikk og kosttilskudd etter salgsmodellen multi-level marketing.

Vemma ble grunnlagt av Benson K. Boreyko, Lauren Boreyko og Karen Boreyko i Arizona i 2004. Selskapets hovedprodukt var energidrikken *Verve* som var ment å være et sunt alternativ til merker som Red Bull og Monster. Selskapet opplevde derfor stor utbredelse blant ungdommer. Selskapet hadde stor utbredelse i Norge, og ble i 2013 tatt opp som prøvemedlem hos Direktesalgsforbundet.

Blant selskapets offisielle ambassadører var den norske sprinteren Jaysuma Saidy Ndure og den amerikanske modellen Jenny McCarthy. Det østerrikske kombinertlandslaget har også anvendt produktene i sitt treningsopplegg.

I 2014 ble selskapet funnet å være et ulovlig pyramidespill av italienske myndigheter. Begrunnelsen var at selskapets primære fokus var å verve stadig nye selgere fremfor salg av produkter. Selskapet ble også politianmeldt i Sverige etter mistanke om pyramidespill, og i Sveits opprettet myndighetene sak mot selskapet. I USA opplevde selskapet en rekke søksmål for villedende markedsføring, både fra kunder og myndigheter.

I august 2015 ble Vemmas salgsvirksomhet suspendert etter en omfattende anmeldelse fra FTC der selskapet ble beskyldt for å være et gigantisk pyramidespill. Vemma anket avgjørelsen og fikk medhold i å kunne gjenoppta deler av virksomheten under visse betingelser, herunder at salgsrepresentantenes egne produktkjøp ikke kvalifiserte for kompensasjon, kun salg av produkter til kunder.

Referanser
----------

1. ↑  Selling the Bro Dream: Are Frat Boys Pendling Vemma Suckers? Arkivert 16. desember 2014 hos Wayback Machine. Rolling Stone
2. ↑  Das trügerische Versprechen von der schnellen Million Arkivert 16. april 2015 hos Wayback Machine. Stern TV
3. 1 2  Firm targeting college students draws scrutiny USA Today
4. ↑  Network marketing attracts students Arkivert 29. november 2014 hos Wayback Machine. The Panther
5. 1 2  Jays Ndure reklamerer for kontroversielt pyramideselskap Dagbladet
6. ↑  Jenny McCarthy's Engagement Glow! Access Hollywood
7. ↑  Nationaltrainer Falko Krismayr Schwört Auf Vemma Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. Vemma.Media
8. ↑  Vendite piramidali, Antitrust multa 3 società per 500mila euro Arkivert 18. oktober 2014 hos Wayback Machine. La Stampa (italiensk)
9. ↑  Vemma's army of young recruits Al Jazeera America
10. ↑  Lotteriinspektionen polisanmäler misstänkt pyramidspel Lidköpingsnytt
11. ↑  Seco reicht Strafanzeige gegen Energydrink-Firma ein Zürcher Unterländer
12. ↑  Vemma Verve False Ad Class Action Moved to AZ Federal Court Top Class Actions
13. ↑  FTC targets company after Enquirer investigation Cincinnati
14. ↑  Judge forbids Vemma to resume normal operations; company to be supervised by federal monitor AZCENTRAL

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata