recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Man Beneath*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av William Worthington.

Handling
--------

Den kjente hinduistiske vitenskapsmannen, Dr. Chindi Ashutor, som har arbeidet for å hindre en pest i India, besøker Skottland og forelsker seg i Kate Erskine - hvis søster Mary allerede er forlovet med Ashutors tidligere kamerat fra college: James Bassett. Selv om Kate virkelig elsker Ashutor, sier hun at ekteskapet vil gjøre dem sosialt utstøtte i samfunnet deres. Flere måneder senere kommer Bassett til Ashutor i India, for å få hjelp til å unnslippe medlemmer av den kriminelle organisasjonen Black Hand.

Bassett ble involvert med dem av nysgjerrighet, men nå krever de at han skal begå et mord på deres vegne. På et skip på vei til Italia gir Ashutor ham en injeksjon, for å få ham til å fremstå som død. Men Black Hand-agentene François og grevinne Petite Florence som vitner blir en dukke som de tror er Bassett kort tid senere gravlagt til sjøs. Men senere i Skottland, overhører agentene at Ashutor forteller Erskine-familien at Bassett har det bra. Ashutor bestikker deretter François, som kort tid senere blir myrdet av grevinnen.

Skuespillere
------------

* Sessue Hayakawa som Dr. Chindi Ashutor
* Helen Jerome Eddy som Kate Erskine
* Pauline Curley som Mary Erskine
* John Gilbert som James Bassett
* Fontaine La Rue som grevinne Petite Florence
* Wedgwood Nowell som François
* Fanny Midgley som en tjenestepike

Referanser
----------

1. ↑  The Man Beneath
2. ↑  THE MAN BENEATH

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Man Beneath* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (nl) *The Man Beneath* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Man Beneath* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Man Beneath* på Silent Era Rediger på Wikidata
**«Supercalifragilisticexpialidocious»** er en 34 bokstaver lang amerikansk sangtittel fra filmen Mary Poppins (1964), hvor sangen ble fremført av Julie Andrews og Dick Van Dyke. Den finnes også i sceneversjonen. Melodi og tekst er skrevet av Richard B. Sherman og Robert M. Sherman. 

Siden handlingen til Mary Poppins var lagt til 1910, ble det ønsket sanger som lød som om de kom fra denne perioden, slik som de samtidige music hall-sangene «Boiled Beef and Carrots» samt «Any Old Iron».

Ifølge Richard B. Sherman, som skrev sangen sammen med broren Robert M. Sherman, skapte de ordet på to uker, hovedsakelig fra kaudervelsk.

Roten til ordet har blitt definert som super- («over»), cali- («skjønnhet»), fragilistic- («delikat»), expiali- («godtgjøre») samt docious- («utdannelsesverdig»).

Det skulle bety noe slikt som «Gottgjør[*klargjør*] for ekstrem og delikat skjønnhet med å være høyst utdannelsesverdig». Dette er et perfekt ord for Mary Poppins å anvende, da hun ikke bare synes hun er utrolig vakker, men også ekstremt intelligent.

Ifølge filmen blir ordet definert som «hva du sier når du ikke vet hva du skal si».

I filmen
--------

«Supercalifragilisticexpialidocious» beskriver bruken av ordet som en måte å mirakuløst å prate seg ut av vanskelige situasjoner og til og med en måte å endre sitt liv på. 

Sangen blir fremført i filmens animerte sekvens, hvor Mary Poppins blir omringet av reportere etter å ha vunnet et hesteløp. Én av reporterne hevder at det ikke kan finnes ord for hvordan hun føler seg, men hun hevder det motsatte og begynner på sangen om ordet hun kan anvende.

Norsk versjon
-------------

Per Lekang har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Superoptikjempefantafenomenalistisk». Sangen er innspilt med Rolf Just Nilsen på singlen Nor-Disc NOR 112 i 1965.

Referanser
----------

1. ↑  The Making of Mary Poppins, 2004
2. ↑  «LAist-intervju: Richard M. Sherman, 2. november 2007». Arkivert fra originalen 7. mai 2009. Besøkt 10. august 2009.
3. ↑  av Richard Lederer i boken *Crazy English*
4. ↑  Mary Poppins (1964) – Memorable quotes
5. ↑  Plateboksen – Nor-Disc diskografi[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Stian Myhre** (født 14. august 1994) er en norsk Twitch-streamer. Han er tidligere eFotballspiller for klubblagene Lillestrøm og Stabæk.

Spillerkarriere
---------------

Stian Myhre begynte å spille eFotball da han bare var 11 år gammel.[] Han ble kjent som «Hopeful» fordi han alltid hadde håp om å vinne, selv når han var i en dårlig situasjon.

I 2019 kontaktet Lillestrøm Stian Myhre for å spille for klubblaget i eSerien. Han ble kjent for sine raske dribleferdigheter, aggressiv spillestil og evnen til å score mål fra alle vinkler.

Etter et år i Lillestrøm, takket Myhre ja til et tilbud fra Stabæk.

Twitch-karriere
---------------

Stian Myhre har bygget en stor følgerskare på Twitch, der han strømmer sine eFotball-kamper og interagerer med seerne sine. Han gir tips og råd til andre spillere om hvordan man kan forbedre seg i spillet.

Referanser
----------

1. ↑  Emil Saglien Ruud (23. september 2019). «Hopeful klar for LSK». Lillestrøm Sportsklubb. Besøkt 28. januar 2023.
2. ↑  Daniel Larsen (16. november 2020). «Altibox eSerien: Før runden». Kongsvinger IL Toppfotball. Besøkt 3. februar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Stian Myhre på Twitter Rediger på Wikidata

* Stian Myhre på YouTube Rediger på Wikidata

* Stian Myhre på TikTok Rediger på Wikidata

* Stian Myhre på Twitch Rediger på Wikidata
**Sven Villy Tonny Roth** (født 30. november 1943 i Västervik) er en svensk lege og musiker. Han er kjent som et av medlemmene i det svenske folkrock-bandet Hootenanny Singers, der han spilte kontrabass og sang.

På folkeskolen var Roth skolekamrat med Björn Ulvaeus. Under deler av sitt yrkesliv arbeidet han som lege i Linköping. 

Etter at Hootenanny Singers ble lagt ned på begynnelsen av 1970-tallet tok Roth universitetsutdannelse i Lund og fikk en stilling i personaladministrasjonen på regionssykehuset i Linköping. Da han var i 40-årsalderen utdannet han seg til lege i Uppsala, og virket som allmennpraktiserende lege til han pensjonerte seg 69 år gammel. Selv om han nå er pensjonist, arbeider han fortsatt som lege av og til.

Filmografi
----------

* 1964 - *Älskling på vift*

Referanser
----------

1. 1 2  «Tonny Roth minns tiden med Hootenanny Singers». 6. juli 2015. Arkivert fra originalen 24. september 2017. Besøkt 24. september 2017.
2. ↑  «Hootenanny Singers - Gabrielle». *YouTube*. 22. mai 2011. Besøkt 24. september 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Hootenanny Singers diskografi på Discogs
* The Northern Lights på Discogs
* Tony Roth på IMDb
**Espen Klungseth Rotevatn** (født 1982) er en norsk dirigent, musikkpedagog og politiker fra Bergen. Han er utdannet master i musikkpedagogikk fra Høgskolen i Bergen, og har videreutdannelse i korledelse med Ragnar Rasmussen fra Universitetet i Tromsø. 

Rotevatn komponerte og spilte inn musikk til DVD-utgivelsen av *Bergenstoget plyndret i natt*i 2009. I 2010 vant han sammen med Studinekoret Sirenene publikumsprisen og Grand Prix i den nasjonale korkonkurransen Syng For Oss.

Siden 2016 har Rotevatn vært med i utviklingen av Svalbard folkehøgskole. Rotevatn jobber som nå som rektor for skolen.

Rotevatn satt i Longyearbyen Lokalstyre for Miljøpartiet De Grønne fra 2015 til 2019. Han er bror til geologiprofessor Atle Rotevatn.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Arkivert 1. juli 2011 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Ansatte | Svalbard folkehøgskole». Besøkt 24. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Espen Rotevatn på Discogs Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Discogs
 |
**Stian Remme** (født 4. juni 1982 i Fana) er en norsk syklist. 

I 2008 ble han nummer to bak Kurt Asle Arvesen i landeveisrittet under NM, og tok en etappeseier og tredjeplass sammenlagt i Tour des Pyrénées. 

I 2009 vant han siste etappe samt bakketrøyen sammenlagt i Ringerike Grand Prix. Han vant også 1. og 2. etappe samt sammenlagt under Fana sykkelfestival. 

De store resultatene i internasjonale ritt uteble i 2010-sesongen. I 2011 hadde han flere topp3-plasseringer i internasjonale ritt, og vant Birkebeinerrittet. 

I september 2014 annonserte Remme at han ville avslutte karrieren etter endt sesong. Han startet deretter som sportsdirektør i Team Sparebanken Sør.

Meritter
--------

2007
2.-plass sammenlagt, Ronde de l'Oise
2008
2 etappe, Tour des Pyrénées
2.-plass, Norgesmesterskap i landeveissykling
3.-plass sammenlagt, Tour des Pyrénées
2009
Fana Sykkelfestival: sammenlagt
1. og 2. etappe
5. etappe, Ringerike Grand Prix
Klatrekonkurransen, Ringerike Grand Prix
81.-plass, VM i landeveissykling 2009
2011
Birkebeinerrittet
Klatrekonkurransen, Tour of Norway
2.-plass sammenlagt, Tour de Alsace
2.-plass sammenlagt, Mi-Aout-Bretonne (FRA)
2012

Referanser
----------

1. ↑  «- Nå er min tur kommet». Procycling.no. 17. september 2014. Besøkt 17. september 2014.
2. ↑  «Hushovd hentet Stian Remme». Bergensavisen. 20. oktober 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stian Remme – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Stian Remme – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Stian Remme – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Stian Remme – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
**Espen Selvik** (født 1. desember 1959) er en norsk dirigent, komponist, musikkanmelder i *Bergens Tidende og Dagbladet*, forfatter og tidligere kunstnerisk leder ved Rekstensamlingene. 

Han har skrevet fem symfonier, to oratorier og musikk for symfoniorkester og mindre besetninger. Blant verkene er «Abraham Oratorio» fra 2005 og Symfoni nr 4 «Viking». Oratoriet «The Spirit and the Song» med tekster av den skotske prest og forfatter Ron Ferguson fra Glasgow ble fremført første gang i St.Magnus Cathedral Orkney i 2001. Kronprins Haakon var til stede ved uroppføringen. Dette verket er komponert for blandet kor, orgel, slagverk og lur. I 1986 komponerte Espen Selvik orkesterverket «Synergi» til NHHs 50-årsjubileum i Grieghallen, fremført av Bergen Filharmoniske Orkester med dirigent Karsten Andersen.

Selvik var i perioden 2012-2016 leder for Tusenårsstaden Gulatinget, Norges første parlament som har historikk tilbake til Viking-tiden. 

Han har vært fast gjestedirigent for symfoniorkestre i Russland, bl.a. St. Petersburg og Moskva, samt dirigert rundt et hundretalls orkestre i en rekke land. Selvik ble tildelt den litauiske President-orden i 2008 av president Valdus Adamkus. Han bidro til oppføringene av Puccinis opera La Bohème i Korskirken 2007-2009 sammen med regissør Helge Jordal. Selvik var med å starte opp Jiri Hlinka Klaverakademi for pianisteri 2008. I tillegg har han vært dommer i musikkonkurranser for pianister i München, samt fast gjestedirigent for Kaunas State Choir og kunstnerisk rådgiver og dirigent for den årlige Grieg-Ciurlionis International Festival i Kaunas, Litauen. 

Selvik stiftet også United Norwegian Christian Band i 1988, startet Sotrafestivalen i 1989 og satte i 1990 sammen med Sotra Musikklag verdensrekord med «Verdens lengste konsert» - 111 timer 11 minutter og 11 sekunder under Festspillene i Bergen samme år. Invitert til festivalen «Arabic Perspectives» i 2003 og gav egen konsert i Kairo-operaen. Musikalsk ansvatrig og dirigent for Andrew Lloyd.Webbers musikal «Jesus Christ Superstar» i 2005 i Grieghallen. Han var i 2006 «Composer in Residence» ved Jersey Art Festival og skrev i 1987 teatermusikk til Bentein Baardsons oppsetning på Rogaland Teater av Shakespeares «Romeo og Julie». I årene 1987-88 ledet han i Programkomiteen for Stavanger Symfoniorkester.

Selvik har også skrevet offentlige rapporter, blant annet «Om tildeling av kulturmidler til innvandrerorganisasjoner» for Utlendingsdirektoratet i 1997 og «Markedsplan for Carte Blanche» for Kulturdepartementet i 1999. Nasjonal skrivepris 1975 for norske skoleelever, 1985 hederlig omtale av Rådgivende ingeniørers Forening i Bergen sin konkurranse for arkitekter om utsmykking og bruk av Store Lungegaardsvann i Bergen.

Komposisjoner
-------------

(Forkortet liste)

* Symfoni nr 1 1974
* Symfoni nr 2 1978
* Symfoni nr 3 1985
* Symfoni nr 4 "Viking" 2002
* Symfoni nr 5 2005
* Oratoriet "The Spirit and the Song" 2001 (Tekst Ron Ferguson)
* Abraham Oratorio 2003
* Synergi for stort orkester 1986

Kilder
------

* www.gulen.kommune.no
* www.grieghallen.no
* www.bt.no
* 
* www.uken.no
* www.mic.no
***The Making Over of Geoffrey Manning*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Harry Davenport.

Handling
--------

Geoffrey Manning ble oppvokst i lediggang, og er en av de mest selvtilfredse personene som er mulig å forestille seg. Hans hardtarbeidende far irettesetter ham ofte for latskapen hans, noe sønnen bare ler av. Men etter hvert begynner han å forandre seg, og bestemmer seg for å tjene til livets opphold uten hjelp fra noen andre. Men uten noen opplæring eller arbeidserfaring, er han fullstendig ute av stand til å finne seg fast arbeid - og han er ikke til nytte for noen. Men etter hvert skaffer han seg arbeid ved de samme store stål-fabrikkene som faren hans eier.

Under et påtatt navn stiger han jevnt oppover karriere-stigen. Manning blir etter hvert en populær leder blant arbeiderne, som går til ham for å få råd i forskjellige problemer. I mellomtiden har han møtt, og blitt forelsket i, Harmony Laurie - en vakker musikk-lærer. Han redder også den unge kvinnen fra en brann, selv om han nesten mister livet i denne prosessen. Men når han kommer tilbake på jobb, er flere andre arbeidere nærmest på randen av streik.

Skuespillere
------------

* Harry T. Morey som Geoffrey Manning.
* L. Rogers Lytton som faren til Geoffrey.
* Belle Bruce som Harmony Laurie.
* Ned Finley som en formann.
* Logan Paul som Hennessey.
* Kate Davenport som Maime.
* Jack Brawn som en sekretær.
* Marion Henry som Margaret.
* Eulalie Jensen som en mor.
* Thomas R. Mills som Hogarty.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, besøkt 19. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  William Addison Lathrop. *Little Storied from the Screen*
3. ↑  THE MAKING OVER OF GEOFFREY MANNING

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Making Over of Geoffrey Manning* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Making Over of Geoffrey Manning* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Tonlé Sap** (som egentlig betyr *Den store ferskvannselven*) er en kombinert innsjø og elv som er av meget stor betydning for Kambodsjas landbruk og innlandsfiske. Den ligger i Siem Reap-provinsen nord i landet. Innsjøens areal varierer mellom 2 700 og 16 000 kvadratkilometer. 

For det meste er innsjøen liten med en dybde på bare rundt én meter og et areal på 2 700 km². I regntiden snur imidlertid Tonlé Sap-elven, som knytter innsjøen til Mekongfloden, retning. Mekongelven, som flyter sammen med Tonlé Sap i Phnom Penh, klarer ikke å frakte alt smeltevannet fra Himalaya ut i Sørkinahavet, og overskuddet presses opp Tonlé Sap-elven over til Tonlé Sap-innsjøen. Senere på året å skifter elven retning igjen. Ved regntidens slutt flommer vannet, og fiskene, nedover og følger med Mekong inn i Vietnam. 

Innsjøen er en viktig kilde til fisk. Fisk fra innsjøen og elven utgjør 60 prosent av kambodsjanernes proteininntak. Når vannet trekker seg tilbake, blottlegges dessuten mye fruktbar jord som blir førsteklasses jordbruksland resten av året. 

Mye av æren for Khmerrikets suksess fra 800 til 1432 har blitt gitt til den strategiske plasseringen av hovedsetet i Angkor rett ved Tonlé Sap, som ga khmerene mat og eksportinntekter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tonle Sap – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Espen Wæhle** (født 1954) var leder ved Norsk Maritimt Museum (Norsk Sjøfartsmuseum) fra 2011 til 2015, deretter ble han konservator ved museet. 

Han er magister i sosialantropologi fra Universitetet i Oslo, med feltforskning hos Efe-folket (mbuti-pygméer) 1982–1983 i Den demokratiske republikken Kongo. Wæhle har hatt en rekke oppdrag og reiser i Asia, Sør-Amerika og Afrika, blant annet for Norad og som leder i Afrika-avdelingen i Regnskogsfondet, samt som styremedlem i International Work Group for Indigenous Affairs (1980–2014). Wæhle har arbeidet ved Etnografisk Samling ved Universitetets kulturhistoriske museer i Oslo, Etnografisk Samling ved Nationalmuseet i København og De kulturhistoriske samlinger ved Bergen Museum.

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* «Ny konstituert direktør på plass», fra Norsk Maritimt Museum, 22. august 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Qatar Masters Open** er en åpen sjakkturnering som arrangeres av sjakkforbundet i Qatar. Arrangørsted er Qatars hovedstad Doha, og turneringen ble første gang avholdt i månedsskiftet november/desember 2014.

Turneringen markedsføres av arrangørene som én av de sterkeste åpne sjakkturneringer noensinne, ut fra det høye antall stormestere som deltar, inkludert mange spillere fra den ypperste verdenseliten. På den offisielle deltakerlisten arrangørene la ut kort før turneringsstart i desember 2015 hadde 71 av 132 påmeldte deltakere tittelen stormester.

Turneringen er åpen for alle med en Elo-rating på minimum 2300, og avvikles etter sveitser-systemet, en noe mer sofistikert variant av det som i Norge kalles en Monradturnering.

I tillegg til ordinære premier ut fra plassering på slutt-tabellen, er det også egne premier for henholdsvis beste kvinnelige, beste arabiske, og beste junior-spiller.

Qatar Masters Open 2015
-----------------------

Den andre utgaven av Qatar Masters Open ble avholdt fra 20. til 29. desember 2015. I henhold til den offisielle FIDE-ratinglisten for desember 2015, deltok 4 av de 10 beste spillerne i verden: Magnus Carlsen, Vladimir Kramnik, Anish Giri og Wesley So. I tillegg var det ytterligere 5 deltakere som var inne blant topp-20 på den aktuelle listen: Sergej Karjakin, Chao Li, Sjakhrijar Mamedjarov, Jevgenij Tomasjevskij og Pentala Harikrishna.

Magnus Carlsen vant til slutt turneringen etter tie-break (som besto av 2 partier lynsjakk) mot fjorårsvinneren Yu Yangyi. De to hadde ikke møtt hverandre i de ordinære rundene, og oppnådde begge en score på 7/9. Kramnik, som spilte remis mot Carlsen med svart i den 9. og siste runden, tok tredjepremien, idet han endte først i en gruppe på 5 spillere med score 6,5/9.

Carlsen startet for øvrig turneringen på beskjedent vis, idet han måtte nøye seg med remis i 1. runde mot Nino Batsiasjvili, en kvinnelig spiller fra Georgia med tittelen IM og en rating på 2498. Men deretter fulgte han opp med 4 strake seire i de neste rundene, slik at han ledet turneringen fra og med runde 5.

Qatar Masters Open 2014
-----------------------

Den første utgaven av Qatar Masters, avholdt fra 25. november til 5. desember 2014, ble vunnet av Yu Yangyi fra Kina med 7,5/9, foran Giri og Kramnik, begge med 7/9.

Referanser
----------

1. ↑  FIDEs ratinglister

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside for Qatar Masters Open
**Our Lady of the Mississippi Abbey** er et nonnekloster nær Dubuque i Iowa. Søstrene der er medlemmer av cistercienserordenens striktere observans (trappister). Klosteret ligger ca. 16 km sør for Dubuque. 

Om lag 30 nonner bor i klosteret (2007), og de delrer sitt daglige liv mellom korbønn og privat bønn, «lectio divina» og fysisk arbeid, alt i henhold til Benedikts regel. Abbediet livnærer seg for det meste av å lage søtsaker som for eksempel konfekt, men det drives også organisk landbruk på dets eiendommer i hellingene ned mot Mississippielven. 

Abbediet ble grunnlagt i 1964 da det ankom 13 søstre som var utsendt fra Mount St. Mary’s Abbey i Wrentham i Massachusetts. 

I 1999 opprettet abbediets søstre et datterkloster i Norge. Det skjedde på Tautra i Nord-Trøndelag. De første søstrene var fem søstre fra Mississippi Abbey og to norske søstre fra andre klostre. I mars 2006 ble Tautra Mariakloster et autonomt priorat.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Our Lady of the Mississippi Abbey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Trappistine Creamy Caramels

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Espen Storli** (født 5. mars 1975) er professor i historie ved Institutt for moderne samfunnshistorie ved NTNU.

Han ble utdannet i Stavanger, Bergen, York, Valladolid og Trondheim, og fullførte sin doktorgrad ved NTNU i 2010. I 2011–2012 var han Harvard-Newcomen Fellow i *Business History* ved Harvard Business School.

Hans forskning er konsentrert om økonomisk-historiske emner med spesiell vekt på utviklingen av internasjonal handel og næringsliv i det 20. århundre. I perioden 2016–2022 arbeider han spesielt med prosjektet *The hidden companies of the global economy: the development of international commodity traders, 1945-2015*, et prosjekt som er finansiert gjennom universitetene og Norges forskningsråds Fellesløft for unge forskertalenter.

Sammen med Dr. Andrew Perchard (Coventry University) og Dr. Mats Ingulstad (NTNU) har han etablert *History and Strategic Raw Materials Initiative*, et tverrfaglig internasjonalt nettverk som arbeider med spørsmål relatert til strategiske råvarer. I august 2014 utga forlaget Routledge boka *Tin and Global Capitalism: A History of the "The Devil’s Metal", 1850-2000*, som var redigert av Ingulstad, Perchard og Storli.

Espen Storli har tidligere vært redaktør for bokanmeldelser i *Scandinavian Economic History Review* og er[*når?*] referee for *Business History Review*, *Business History, Economic History Review* og *Journal of International Business Studies*.

Referanser
----------

1. ↑  «Ansatte : Espen Storli». *www.ntnu.no*. NTNU. Besøkt 23. februar 2022.
2. ↑  «The Hidden Companies of the Global Economy - Research - Department of Historical Studies - NTNU». *www.ntnu.edu*. Besøkt 23. februar 2022.
3. ↑  «History and Strategic Raw Materials Initiative - Department of Historical Studies - NTNU». *www.ntnu.edu*. Besøkt 23. februar 2022.
4. ↑  «Tin and Global Capitalism, 1850-2000: A History of». *Routledge & CRC Press* **(engelsk)**. Besøkt 23. februar 2022.
**Christine Amadou** (født 8. juli 1958) er en norsk skjønnlitterær oversetter og professor i idéhistorie ved Universitetet i Oslo.

Hun ble mag.art. i 1995 med avhandlingen *Fortolkernes keisere: allegori og tradisjon i Bysants*, og dr.art. i 2006 med avhandlingen *Med Byen som arena. En studie av hellige asketer i Konstantinopel på 400-tallet*.

Som idehistoriker har hun skrevet akademiske og populære artikler og redigert antologien *Østkirken* (2002) i serien *Verdens Hellige Skrifter*. 

I 2017 utgav hun en innføringsbok om antikken i Universitetsforlagets *hva er*-serie, boka omhandlet ikke antikken som historisk periode, men om antikken som idé og hvordan denne ideen har endret seg og blitt brukt i ettertiden.

Som oversetter har hun blant annet oversatt Amin Maalouf, Simone Weil, Albert Camus, Jean Cocteau, Eric-Emmanuel Schmitt og Pierre Bayard – alle fra fransk.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Christine Amadou i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑  «Christine Amadou», Universitetet i Oslo. Lest 24. oktober 2015.
2. ↑  BIBSYS.
3. ↑  «Hva skjer når ørkenens asketer inntar storbyen?» Arkivert 24. oktober 2015 hos Wayback Machine. Universitetet i Oslo. Lest 24. oktober 2015.
4. ↑  Kjetil Vikene (9. november 2017). «Fra oldtid til Obama». *Forskerforum*. Besøkt 3. juni 2019.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
|  i skihopping: |
| Skihopp Junior-VM |
| Gull | 2012 Erzurum | Laghopping |
| Bronse | 2011 Otepää | Laghopping |

**Espen Røe** (født 26. juli 1993) er en norsk skihopper som representerer Tolga Idrettslag og Trønderhopp.

Røe har flere topp 10-plasseringer i Kontinentalcupen med en 5.-plass i Rena den 12. desember 2015 som den beste.

Han har deltatt i Junior-VM to ganger og hans beste individuelle plassering er en 8.-plass fra Junior-VM 2011 i Otepää, hvor han to dager senere tok bronse i lagkonkurransen med Mats Berggaard, Anders Fannemel og Sigmund Hagehaugen på laget.

Røe var også på det historiske laget som tok Norges første, og hittil eneste, gullmedalje i lagkonkurransen året etter under Junior-VM 2012 i Erzurum. De andre hopperne på gullaget var Mats Berggaard, Simen Key Grimsrud og Phillip Sjøen.

Han var klar for å debutere i verdenscupen 5. desember 2015, men ble sammen med Joachim Ødegaard Bjøreng, Halvor Egner Granerud og Joachim Hauer diskvalifisert etter dresskontroll.

Referanser
----------

1. ↑  fis-ski.com – Rena 2015, Continental Cup - Men's HS111 (besøkt 26. januar 2016)
2. ↑  fis-ski.com – Otepää 2011, FIS Junior World Ski Championships - Men's Team HS100 (besøkt 26. januar 2016)
3. ↑  fis-ski.com – Erzurum 2012, FIS Junior World Ski Championships - Men's Team HS109 (besøkt 26. januar 2016)
4. ↑  fis-ski.com – Lillehammer 2015, World Cup - Men's HS100 (besøkt 26. januar 2016)
5. ↑  «Fire norske hoppere disket: – Dette blir oppvask». NRK. 5. desember 2015. Besøkt 26. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Espen Røe – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Espen Røe – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Ounasjärvi** (nordsamisk: *Ovnnesjávri*) er en innsjø i Enontekis kommune i Finland. På den nordlige bredden av innsjøen ligger Hetta, kommunesenteret i Enontekis. Innsjøen ligger 287,1 meter over havet og har et areal på 6,93 kvadratkilometer. Ounasjärvi har utløp mot øst til Ounasjoki, som er den lengste sideelva til Kemijoki.

Innsjøen er omtrent 11 kilometer lang i retning vest-øst. På det bredeste er den rundt en kilometer bred. Gjennomsnittlig dybde er 6,6 meter og maksimal dybde er 31 meter. Det dypeste punktet ligger midt i innsjøen sør for Hetta. Det er flere mindre øyer i innsjøen, hvorav den største er Karjalansaari (8 ha) som ligger like øst for Hetta.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  «Ounasjärvi (65.632.1.001)». *Järviwiki*. Finlands miljöcentral. Besøkt 18. april 2023.
2. 1 2 3  «Karttapaikka / Kartplatsen». Lantmäteriverket. Besøkt 18. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

(en) Lake Ounasjärvi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Tonny Askevold** var en 18 år gammel mann som døde da han ble kvalt av en politioverkonstabel 1. april 1990. Han ble pågrepet av en politimann i en av garasjene under en boligblokk på Gullhaugfeltet i Bærums Verk. Politimannen kom hjem fra fest sammen med sin kone. Han hadde ifølge eget utsagn drukket alkohol, og det ble påvist 0,89 promille et par timer etter hendelsen. Legen som foretok klinisk undersøkelse konkluderte med at han ikke var sterkt beruset på det tidspunktet. Politimannen festet et grep rundt halsen på Askevold, og holdt det i rundt ti minutter i henhold til hans egen forklaring. Senere ble det klart under henleggelsen av saken at politimannen holdt halsgrepet i 20–25 minutter.

Saken var den første siden 1945 hvor en politimann ble siktet for forsettlig drap. I tidligere saker hadde siktelsen vært uaktsomt drap. Saken mot politimannen ble henlagt etter Riksadvokatens gjennomgang av saken. Etterlatte etter Tonny Askvold reiste deretter sivil sak mot politimannen, som også i den saken ble frifunnet.

Etter saken vedtok Justisdepartementet at politiet ikke lengre skulle ha lov til å ta halsgrep.

Se også
-------

* Politivold

Referanser
----------

1. ↑  *Kvelning var dødsårsak i Lommedalen*, NTBtekst, 2. juli 1990
2. ↑  *Høy promille for siktet politimann*, Aftenposten/NTB 25. april 1990, side 4
3. ↑  Heltne, Olav; *20 vidner avhørt*, Aftenposten Aften 7. juli 1990, side 31
4. ↑  *Lommedalen: Riksadvokaten henlegger drapssak mot politimann*, NTBtekst 24. januar 1991
5. ↑  Heltne, Olav; *Politimannen godtok fengslingen*, Aftenposten 3. april 1990, side 16
6. ↑  Tor-Erik Røberg-Larsen (25. januar 1991). «Tonnys far sjokkert over henleggelsen : Staff vil anke saken inn for kongen». *Arbeiderbladet 1991.01.25*. Norge;Oslo. s. 5.
7. ↑  Arne Solli, NTB (11. oktober 1993). «Sivilsak mot politimann». *Arbeiderbladet 1993.10.11*. Norge;Oslo. s. 10.
8. ↑  Gry E. Isberg, NTB (2. november 1993). «Tonny Askevolds mor: –Fryktelig skuffet». *Arbeiderbladet 1993.11.02*. Norge;Oslo. s. 16.
9. ↑  Hansen, Kåre M.; *Politiet nektes å ta halsgrep*, Aftenposten Morgen 6. juli 1991, side 9

Eksterne lenker
---------------

* Dagsavisen: Overgrepene må granskes [*død lenke*]
**Espen Stensrud** (født 10. april 1970 på Gjøvik) er en norsk redaktør, journalist og programleder.

Stensrud vokste opp på Raufoss. Han startet journalistkarrieren i lokalavisa *Samhold* i 1989 og avtjente verneplikten som journalist i *Forsvarets Forum*, før han ble redigerer, reportasjeleder og vaktsjef i *Dagbladet*. Han gikk videre til Aller Media, hvor han var ansvarlig redaktør for *Autofil*, *Båtmagasinet* og *Jeger*, samt ansvarlig for motorredaksjonen i *Dagbladet* og *Dinside.no*.

I 2020 ble han ansatt som redaktør for *elbil.no*, nettstedet til Norsk elbilforening. Per 2022 er han leder for mediesenteret og ansvarlig redaktør for Norsk Rikstoto / rikstoto.no.

Han har også vært i styret til Norsk redaktørforening 2014-2019, og juryleder for Årets Bil fra 2013-2019.

Sammen med Pål Thoresen holder Espen Stensrud radiolytterne underholdt i *Tar kvelden* på NRK P1 hver tirsdag og onsdag kl. 22-24.

Han er også gitarist i bandet Free Fruits, som består av en god nabogjeng fra Refstad og Risløkka i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  Aarli-Grøndalen, Roger (11. november 2019). «Ansvarlig redaktør Espen Stensrud slutter i Aller Media». *journalisten.no*. Besøkt 27. november 2022.
2. ↑  «Bilnerden Espen Stensrud blir leder for elbil.no». *hodejegerne.no*. Hodejegerne. 17. desember 2020. Besøkt 27. november 2022.
**Nadya Denise Doud-Suleman Gutierrez** (født **Natalie Denise Suleman** den 11. juli 1975, kjent i media som *Octomom*) er en amerikansk kvinne som ble kjent over hele verden da hun i januar 2009 fødte åttlinger og var arbeidsledig og enslig mamma til fjorten barn.

Åttlingene
----------

Suleman-åttlingene består av seks gutter og to jenter, unnfanget via in vitro-fertilisering (prøverørsbefruktning), en form for assistert befruktning. Barnas mor er Nadya Suleman, faren er en ukjent sæddonor. Barna ble forløst med keisersnitt 26. januar 2009 i Bellflower i California. Dette er det andre tilfellet i verden av en åttlingfødsel hvor alle barna har overlevd, og levd mer enn noen uker, og det er det første tilfellet i USA.[] Med de ekstreme omgivelsene tatt i betraktning var barnas tilstand forholdsvis bra etter fødselen.[] Saken ble fort svært omstridt da Suleman allerede hadde seks barn hvorav to er psykisk utviklingshemmet, i tillegg til at Suleman mottok assistanse fra myndighetene fordi hun var arbeidsledig.[]

Navn, kjønn og vekt

* Noah Angel Suleman – gutt; 1 130 gram
* Maliyah Angel Suleman – jente; 960 gram
* Isaiah Angel Suleman – gutt; 1 390 gram
* Nariyah Angel Suleman – jente; 990 gram
* Makai Angel Suleman – gutt; 790 gram
* Josiah Angel Suleman – gutt; 1 160 gram
* Jeremiah Angel Suleman – gutt; 820 gram
* Jonah Angel Suleman – gutt; 1 100 gram

Øvrige barn
-----------

Suleman begynte med IVF-behandlinger 1997 og fikk seks barn som er født mellon 2001 og 2006.

Alle fjorten barna har samme far, en foreløpig ukjent venn av Suleman.[]

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm3319257, besøkt 14. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.francetvinfo.fr, besøkt 9. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nadya Suleman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Nadya Suleman hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Nadya Suleman på Adult Film Database Rediger på Wikidata

* (en) Nadya Suleman på Internet Adult Film Database Rediger på Wikidata
Forsiden på det eneste heftet som ble utgitt av Yngre arkitektforenings publikationer**Yngre arkitektforening** ble stiftet 8. januar 1891, etter initiativ fra arkitekt Holger Sinding-Larsen, som også ble foreningens første formann. De andre stifterne var arkitektene Ole Stenbraaten (senere Ole Stein), Hans Mossevig, Halfdan Krabbe og Egill Selmer. Før foreningen ble stiftet, eksisterte allerede Den Norske Ingeniør- og Arkitektforening (NIAF). De fleste arkitektene som var medlemmer der, hadde sin utdannelse fra tekniske høyskoler i Tyskland. Det var derfor naturlig at de opprettet en felles forening med ingeniørene. Slike felles foreninger for ingeniører og arkitekter fantes også i Bergen og Trondhjem.

Den nye generasjon arkitekter, som dels hadde sin utdannelse fra Den Kongelige Tegneskole i Christiania, hadde hatt nærmere kontakt med kunstnere enn ingeniører under sin utdanning – og var mer nasjonalt innstilt enn sine eldre kolleger som var utdannet i Tyskland.

Yngre arkitektforening samarbeidet med NIAFs arkitektavdeling i større saker – og i 1904 opprettet de et felles representantskap. Etter hvert fant man nok ut at det var mer som samlet enn skilte de to foreningene. I 1906 skrev en rekke medlemmer fra begge foreninger under på et dokument, der de forpliktet seg til å gå ut av sine respektive foreninger og danne Kristiania Arkitektforening, forutsatt at minst ¾ av medlemmene i den andre forening gjorde det samme. Dette skjedde; et tilstrekkelig antall medlemmer gikk ut av de gamle foreningene. NIAFs arkitektavdeling og Yngre arkitektforening ble nedlagt. Kristiania Arkitektforening ble etablert og hadde sitt stiftelsesmøte 30. oktober 1906.

Referanser
----------

1. ↑  Berner, Carl (1924) «Arkitektstandens organisation – en kort historik» I: *Byggekuns*t, nr. 12, s. 181-182

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Patagonia
**Patagonia** er et område i Sør-Amerika som ligger øst for Andesfjellene, og hovedsakelig sør for Rio Negro (41°S). På vestsiden av Andesfjellene dekker Patagonia området sør for (42°S). Den chilenske delen av Patagonia omfatter den sørlige delen av Los Lagos, samt regionene Aysén og Magallanes. Øst for Andesfjellene dekker Patagonia fire provinser i Argentina: Neuquén, Río Negro, Chubut, og Santa Cruz. Nå ofte brukt kun om den argentinske delen.

Etymologi
---------

Navnet Patagonia stammer fra det portugisiske ordet *patagón*, «store bein». Da Ferdinand Magellan oppdaget dette området i 1520, brukte han ordet for å skildre de innfødte han møtte. Noen kilder hevder det var fordi de hadde så store pelsstøvler, men andre mener at de innfødte Magellan møtte var spesielt høye.

* Perito MorenoPerito Moreno
* BarilocheBariloche
* ValdesValdes
* UshuaiaUshuaia

Referanser
----------

1. ↑  «Patagonia». Store norske leksikon. Besøkt 12. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Patagonia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Patagonia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames
 |
***Troløse mænd*** (originaltittel: *Harriet and the Piper*) er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Bertram Bracken og med Anita Stewart i hovedrollen. Filmen er basert på en roman fra 1920 av Kathleen Norris.

Handling
--------

En scene fra filmen
Harriet Field lever det bohemske livet i Greenwich Village, men blir fanget i et falskt ekteskap med den skruppelløse Royal Blondin. Hun forlater ham kort tid senere, og godtar senere en jobb hos Nina Carter - datteren til en velstående familie. På et maskeradeball arrangert av Carter-familien, dukker Blondin opp igjen og begynner å gjøre romantiske fremskritt ovenfor Nina.

Harriet advarer Blondin om å la Nina være i fred, men han truer med å avsløre fortiden hennes hvis hun blander seg inn i planene hans. I mellomtiden har Carters kone Isabelle lenge hatt en hemmelig affære med Anthony Hope. Senere samme kveld, når dette kjæresteparet stikker av, dør de i en bilulykke. Kort tid etter tragedien klarer Richard Carter å overbevise Harriet om å gifte seg med ham, for barnas skyld. Når Blondin deretter ber Richard om Ninas hånd i ekteskapet, avslører Harriet hele fortiden sin for ektemannen sin for å hindre at Nina havner i de samme problemene som hun selv tidligere hadde stått i.

Skuespillere
------------

* Anita Stewart som Harriet Field
* Ward Crane som Royal Blondin
* Charles Richman som Richard Carter
* Myrtle Stedman som Isabelle Carter
* Margaret Landis som Nina Carter
* Byron Munson som Ward Carter
* Loyola O'Connor som Madame Carter
* Irving Cummings som Anthony Pope
* Barbara La Marr som as Tam O'Shanter Girl

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑   Morgenbladet, side(r) 5, urn.nb.no, besøkt 18. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 18. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harriet and the Piper – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Troløse mænd* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Anthony «Tony» Joseph Conroy** (født 19. oktober 1895 i Saint Paul i Minnesota, død 11. januar 1978 i Saint Paul i Minnesota) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Bonney vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen bak Canada. USA spilte fire kamper i turneringen, i første kampen beseiret de Sveits med 29-0 og i neste kamp tapte de 0-2 til Canada. Canada vant siden gullfinalen. USA fikk sølv via seier mot Sverige med 7-0 og 16-0 over Tsjekkoslovakia.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv Sølv i ishockey (USA)

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anthony Conroy – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Anthony Conroy – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Anthony Conroy – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anthony Conroy – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Anthony Conroy – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Anthony Conroy – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Anthony Conroy – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Anthony Conroy – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*Se pekerside for flere forekomster av Trollvikveien.*

**Trollvikveien** (1-445, 2-446) er en gate i Trollvik i Senja kommune. Veien begynner der Strandveien slutter på Nygård og ender der husnumrene opphører ved Steinmo på Leiknes. Trollvikveien er 5,1 kilometer lang, og dermed den lengste gaten i kommunen.

Hele strekningen er en del av fylkesvei 263, og er hovedvei gjennom Trollvik. Det er bebyggelse så godt som hele veien. I løpet av 2009-10 ble deler av strekningen utbygget med gang- og sykkelvei. De vel 600 beboerne langs veien hadde da i mer enn 25 år krevd av politikerne å få satt i gang et slikt tiltak. I midten av 2000-årene ble dessuten fartsgrensen satt ned fra 60 til 50 km/t.

Viktige adresser og tilstøtende gater
-------------------------------------

* Fv263 Strandveien
* Nr.1 Troms takservice
* Hammaren
* Trollvikøyra
* Kjerran
* Sarnes
* Rørvikveien
* Nr.430 Trollvik skole
* Nr.432 Trollvik barnehage
* Fv263 Steinmo, Leiknes

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Patanjali** skal ha vært en indisk filosof som trolig levde ca 200/250 f.Kr. Han tilskrives forfatterskapet til både grammatikk-avhandlingen Mahabhashya, yoga-veiledningen Yogasutra, og en tapt tekst innen legekunsten kalt *Carakapratisaṃskṛtaḥ*.

Det er usikkert om det er tale om én person som er opphavsmann til disse tre tekstene, eller om det er flere personer ved samme navn. Mest sannsynlig har tradisjonen etterhvert knyttet flere tekster til én navngitt vismann. Mahabhashya er antagelig skrevet ca 200 f.Kr. mens ulike teorier daterer Yogasutra mellom 100 f.Kr. og 500 e.Kr. Yogasutra er en sammenredigering av flere ulike tradisjoner og skoler for yoga. Den første som knyttet Patanjalis navn til begge tekstene var antagelig Bhojadeva, som på 900-tallet skrev en kommentar til Yogasutra kalt *Rajamartanda*.

Referanser
----------

1. ↑  Reichelt, Karl Ludvig (1947). *Fromhetstyper og helligdommer i Øst-Asia*. Oslo: Dreyer.
2. ↑  Per Kværne og Kari Vogt (1992). *Kunnskapsforlagets religionsleksikon: religion og religiøsitet i vår tid*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 321. ISBN 8257304301.
3. ↑  *Østens visdom: hinduisme, buddhisme, konfutsianisme, daoisme, shintoisme*. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 31. ISBN 8203221874.
4. ↑  Knut A. Jacobsens innledning til boken *Yoga*, 2004

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Yngvar Hagen** (født 24. september 1909 i Fredrikstad, død 22. mars 1993) var en norsk zoolog.

Hagen arbeidet både ved Universitetet i Oslo, og Vitenskapsmuseet i Trondheim. Hans viktigste arbeidsplass var likevel Statens viltundersøkelser, der han var leder fra 1955 til 1977. I 1937 deltok han i den norske vitenskapelige ekspedisjonen til Tristan da Cunha i den sørlige delen av Atlanterhavet. Materialet fra denne ekspedisjonen ble brukt i hans doktoravhandling *Birds of Tristan da Cunha*. 

*Rovfuglene og viltpleien* fra 1952 er det verket som Hagen er mest kjent for. Denne boka skapte debatt med sitt moderne syn på rovfuglenes plass i naturen.

Hagen var formann i Norsk Zoologisk Forening fra 1955 til 1958.

Referanser
----------

1. ↑   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, besøkt 26. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Yngvar\_Hagen[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norsk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* arkivverket.no – Zoolog Yngvar Hagen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** ISNI **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Trollfjorden med Trollfjordtindan bak
*For andre fjorder med samme navn, se Trollfjorden (andre betydninger).*
**Trollfjorden** er en fjord i Hadsel kommune i Nordland. Den ligger helt øst på Austvågøya, og vest for Ulvøya i Raftsundet. Den rundt 2,5 kilometer lange fjorden er bare 200 meter bred i munningen og 100 meter ved den smale innsnevringen, men vider seg ut i botnen der den danner et basseng som er 350 meter bredt og 60 meter på det dypeste. Ved det smale partiet ligger et rev av nedrast stein og dybden er bare 30 meter. Den glattpolerte veggen på nordsiden består av monzonitt - Norges eldste bergart.

Trollfjorden besøkes daglig av Hurtigruten i både nord- og sørgående rute. Hurtigruteskipet MS «Trollfjord» er oppkalt etter fjorden. Det arrangeres også daglige turer med utgangspunkt fra flere steder i Vesterålen og Lofoten.

Hadsel kommune regnes administrativt sett som en del av Vesterålen, mens Austvågøya regnes som del av det geografiske området Lofoten. I nyere tid har det vært noen diskusjoner i media om Trollfjorden skal regnes som del av Lofoten eller Vesterålen.

Historie
--------

I 1890 ble Trollfjordslaget utkjempet i Trollfjorden. Slaget var en konflikt der robåtfiskerne gikk til aksjon mot dampbåtene som forsøkte å stenge dem ute fra fisket i deler av fjorden. Dette var på mange måter en kulminasjon av de konfliktene som allerede hadde foregått mellom større, dampdrevne notbåter og det tradisjonelle fiskeriet fra mindre åpne båter. Rederen og handelsmannen Ole J. Kaarbø hadde organisert fiske med not fra dampbåter, og stengte dermed ute fiskere med konvensjonelle redskaper fra den innerste delen av fjorden, der det var svært mye torsk. Fiskerne mente utestengelsen brøt med allemannsretten, og etter et håndgemeng fikk fiskerne brutt opp sperringen. Slaget i Trollfjorden ble i ettertid viden kjent og engasjerte store deler av kystbefolkningen. Også Stortinget tok etterhvert affære og fremskyndet arbeidet med en ny lofotlov. I mars 1891 vedtok Stortinget endringer i lofotloven som bl.a. forbød bruk av not under lofotfiske.

Industri
--------

Ved fjorden ligger kraftverk fra 1950-tallet som utnytter regulerte vann i fjellet rundt.

Referanser
----------

1. ↑  Trollfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Trollfjorden – Store norske leksikon». Besøkt 3. august 2016.
3. 1 2 3  Vestås, Willy (1999). *På tur i Vesterålen*. Sortland: Vesterålen turlag.
4. ↑  «Hadsel – Store norske leksikon». Besøkt 3. august 2016.
5. ↑  «Austvågøy – Store norske leksikon». Besøkt 15. januar 2021.
6. ↑  «Hollywood-besøk skaper Trollfjord-krangel». *Fiskarbladet Fiskaren*. 3. august 2016. Besøkt 3. august 2016.
7. ↑  «Vakre Trollfjorden». *Lofotposten*. 2. august 2016. Besøkt 3. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trollfjorden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* turliv.no - informasjon og bilder fra Trollfjorden

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
*Trollvannstua*  Foto: C. Hill, 2007 
**Trollvannstua** ligger ved Trollvann i Lillomarka. Trollvannstua er et populært utfartssted i Grefsenåsen, slik det har vært siden kommunen overtok området og åpnet stua i 1916. Til Trollvannstua kan man kjøre nesten til døra, man kan starte eller avslutte sykkelturen i Lillomarka her, bade i Trollvann like ved, stå slalåm i det lille alpinanlegget ved hytta eller legge avgårde på ski langs de mange preparerte løypene som starter ved hytta.

Historikk
---------

Allerede i 1870-årene dro folk på landtur til det mystiske Trollvannet i Grefsenåsen. Opprinnelig var Trollvannstua en husmannsplass under Grefsen gård. I 1890 bygget redaktør Amandus Schibsted en hytte her. 25 år senere startet Hermane Hansen servering i Trollvannstua. Hun hadde tidligere drevet Kattisa i Østmarka, som måtte stenge da Nøklevann ble drikkevann. Etter at Hermane flyttet til Trollvann gikk hun under navnet «Mor Kattisa». Før «Mor Kattisa» startet driften på stedet gjorde kommunen mye for at Trollvann og området rundt skulle bli en folkepark. Trollvann var nærmest en gjengrodd myr, men den ble rensket og klargjort for bading om sommeren og skøyteløp om vinteren. Det ble også anlagt akebakke og et par skibakker ved vannet.

Eksterne lenker
---------------

* Historielaget Grefsen – Kjelsås – Nydalen
* Lillomarkas Venner
* Trollvannstua

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |