recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Markgrevskapet Brandenburg** (tysk *Markgrafschaft Brandenburg* eller *Mark Brandenburg*) var et stort fyrstedømme i Det tysk-romerske riket fra 1157 til 1806. Det spilte en vesentlig rolle i Tyskland og Sentral-Europa.

Brandenburg utviklet seg fra Nordmark som ble grunnlagt i landområdet til det slaviske folket venderne. De regjerende markgrevene ble satt inn som høyt respekterte kurfyrster i Den gylne bullen i 1356, noe som ga dem stemmerett i valget av den tysk-romerske keiseren. Staten ble da etter hvert også kjent som *Kurfyrstedømmet Brandenburg* (*Kurfürstentum Brandenburg* eller *Kurbrandenburg*).

Huset Hohenzollern tok over tronen av Brandenburg i 1415. Under Hohenzollerns styre fikk Brandenburg raskt mer makt på 1600-tallet og arvet Hertugdømmet Preussen. Dette ble til Brandenburg-Preussen, en forløper for Kongedømmet Preussen, som skulle bli den ledende tyske staten på 1700-tallet. Selv om den høyeste tittelen til kurfyrstene var konge av Preussen, var maktbasen deres i Brandenburg og hovedstedene Berlin og Potsdam.

Markgrevskapet Brandenburg endte da det gamle tysk-romerske riket ble oppløst i 1806 og ble erstattet av den prøyssiske provinsen Brandenburg i 1815. Til tross for en treg start i Det tysk-romerske riket, klarte Hohenzollern i Kongedømmet Preussen å samle Tyskland og opprette Det tyske riket i 1871. «Mark Brandenburg» blir fremdeles uformelt benyttet i dag om forbundslandet Brandenburg i Tyskland.

Litteratur
----------

* Koch, H.W. (1978). *A History of Prussia*. New York: Barnes & Noble Books. ISBN 0-88029-158-3.

Eksterne lenker
---------------

* Brandenburg1260.de Hochmittelalter in der Mark Brandenburg
* Der Brandenburger Landstreicher
* Historisk kart over Brandenburg fra 1789
**Popup-faktura** er en form for tvungen betalingsinnkreving på internett. Programvare i litt varierende form brukes for å innkreve betaling etter at nettsteder er besøkt eller programvare er tatt i bruk. Dialogbokser, bannere eller annet brukes for å ta kontroll over nettleser eller andre programmer slik at brukeren blir minnet på å betale, eller endatil tvunget til å betale for å få tilbake kontroll over maskinen.

I Norge uttalte Forbrukerombudet i 2009 i forbindelse med Platte Medias bruk av slike løsninger, at de mente at slik innkreving av betaling var på kant med flere lover.

Programvare som viser frem slike betalingsoppfordringer og låser maskinen, kan fjernes med programmer som Ad-Aware og andre programmer for å fjerne adware og malware.

Referanser
----------

1. ↑  «Computerworld: Hissig porno kaprer norske pc-er». Arkivert fra originalen 2. mai 2009. Besøkt 2. mai 2009.
2. ↑  Forbrukerombudet: Reagerer på pop-up-faktura Arkivert 7. februar 2009 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Siste.no: Advarer mot pop-up-faktura». Arkivert fra originalen 27. april 2009. Besøkt 2. mai 2009.
**HK417** er et moderne automatgevær fra tyske Heckler & Koch som er «storebroren» til HK416. Av utseende ligner det Colt M4, mekanisk er det basert på G36 og det har kaliber 7,62 × 51 mm Nato (mens HK416 bruker 5,56mm). HK417 selges ikke på det sivile markedet. Et konkurransevåpen, MR308, basert på det er under utvikling, og har blitt godkjent av tyske politimyndigheter. Dette har også blitt typegodkjent for praktisk skyting i Norge. Vesentlige deler av det er vesensforskjellig fra HK417, for at det ikke skal være mulig å bygge det om til helautomatisk ild med deler fra HK416.

Forsvaret kjøpte i 2007 inn et mindre antall av HK417, disse blir brukt som skarpskyttergevær.

Teknisk
-------

Løpet på HK417 er kaldhamret, og fås i lengder på 30, 40 og 50 cm (12, 16 og 20 tommer). Kolben er justerbar innenfor et område på rundt 10 cm.

Repetermekanismen er gassdrevet. Den virker ved at kruttgassene virker på et stempel, som igjen driver et roterende sluttstykke, kaster ut patronhylsen og lader et nytt skudd. Dette tilsvarer systemet i G36, som mekanikken i HK417 er basert på. Magasintypen på prototypegeværet var fra Heckler & Koch G3. Senere versjoner har benyttet et nyutviklet plastmagasin.

Våpenet er utstyrt med picatinnyskinner for å montere siktemidler, lys og annet tilbehør. HK sin 40 mm HK AG416 granatkaster kan også monteres på skinnene under løpet, men dette vil være lite aktuelt dersom man har skarpskytter-modellen.

Se også
-------

* Heckler & Koch HK416 – en lettere variant
* FN SCAR – en konkurrent i samme segmentet

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 20. oktober 2007. Besøkt 19. oktober 2007.
2. ↑  Offisersbladet nr. 3 mai 2007: *Heckler & Koch 416: Vårt nye håndvåpen*
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. februar 2009. Besøkt 30. januar 2011.  Forsvarsnett: Fagkurs I, Skarpskytter
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. juni 2007. Besøkt 8. juni 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Den amerikanske importørens informasjonsside (engelsk)
* HKPRO side om HK417 (engelsk)

| * v
* d
* r
Skytevåpen fra Heckler & Koch |
| --- |
| Pistoler | Heckler & Koch VP70 **·** Heckler & Koch USP **·** Heckler & Koch P30 **·** Heckler & Koch P2000 |
| Skarpskyttergevær | Heckler & Koch MSG-90 |
| Automatgevær | Heckler & Koch G3 **·** Heckler & Koch G36 **·** Heckler & Koch HK416 **·** Heckler & Koch HK417 |
| Maskinpistoler | Heckler & Koch MP5 **·** Heckler & Koch MP7 **·** Heckler & Koch UMP |
| Maskingevær | Heckler & Koch MG4 |
Dr. **Denny Kalyalya** (født 1. august 1957 i Monze i Nord-Rhodesia) er en zambisk økonom, som siden september 2021 har vært sentralbanksjef for Zambias bank (Bank of Zambia). Han var også sentralbanksjef fra februar 2015 til august 2020.

Han er gift og har tre barn.

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Kalyalya har en Bachelor of Arts (BA) i samfunnsøkonomi fra Universitetet i Zambia (1980), og han har mastergrad (MA) i samfunnsøkonomi fra Universitetet i Zambia (1983) og fra University of Massachusetts i Amherst (1989). I tillegg har han en doktorgrad (Ph.D) i samfunnsøkonomi fra University of Massachusetts fra 1993. 

Han begynte å arbeide som foreleser innen samfunnsøkonomi ved Universitetet i Zambia i 1983, og var foreleser fram til 1995. Han var assisterende dekanus (Assistant Dean) innen humaniora og samfunnsvitenskap i 1994-95, og var leder for samfunnsøkonomisk avdeling i 1995. I 1996 begynte han å jobbe for sentralbanken, som rådgiver, og var sentralbankens spesialutsending i IMF i 1997-98, innen penge- og valutaspørsmål og afrikaspørsmål. 

Fra 1998 til 2002 var han direktør i samfunnsøkonomiavdelingen (Economics Department), der han bl.a. jobbet opp imot IMF og Verdensbanken, Zambias regjering, Parisklubben og gruveselskapene Konkola Copper Mines og Anglo American. Han har hatt en rekke ulike stillinger i sentralbanken, bl.a. i perioder fungerende sentralbanksjef, og fra 2002 til 2010 var han visesentralbanksjef. Han jobbet for Verdensbanken fra desember 2010, bl.a. i Committee on Development Effectiveness (CODE), og ble Executive Director i november 2012, som den første zambeseren med en så høy stilling i Verdensbanken noen sinne. 

Den 13. februar 2015 ble han utnevnt til sentralbanksjef av Zambias nyvalgte president Edgar Lungu, og erstattet da Michael Mikayeli Gondwe. Samme president avsatte Kalyalya som sentralbanksjef i august 2020, og innsatte Christopher Mvunga i denne stillingen. I september 2021 ble Kalyalya gjeninsatt som sentralbanksjef, av president Hakainde Hichilema.

Referanser
----------

1. 1 2  Central Banking - *Zambia reinstates Kalyalya as central bank governor*, besøkt 10. juni 2022.
2. 1 2  Bloomberg - *Zambia Central Bank Chief Replaced as President Vows Lower Rates*, besøkt 3. januar 2016.
3. ↑  Africa Confidential - *The governor and the guv'nor*, besøkt 29. april 2021.

Kilder
------

* Bank of Zambia - Governor DR. Denny Kalyalya (presentasjon på sentralbankens hjemmesider)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Mastergrad** er i mange land betegnelsen på en høyere grads utdanning, som regel av 5–6 års varighet totalt. Graden er vanligvis det andre nivået i en utdanning ved et universitet eller høgskole. Graden kan være undervisnings- og eksamensbasert i sin helhet, bare basert på oppgaveskriving (det er da som regel snakk om 1–2 årige grader man tar på toppen av annen utdannelse) eller, som oftest, basert på en kombinasjon av undervisning/eksamen og oppgaveskriving. I Norge omfatter mastergrader en masteroppgave som vanligvis er normert til et eller to semestres arbeid. Den norske betegnelsen kommer av det engelske ordet *master* (norsk: «mester»). Betegnelsen mastergrad brukes også gjerne som en generell betegnelse på utdannelser av dette omfanget, uavhengig av de eksakte gradsbetegnelsene; dette gjelder særlig i internasjonale sammenhenger der lokale og lite kjente betegnelser må oversettes til mer kjente begreper. I Norges brukes gjerne uttrykket eksamen av høyere grad som generell betegnelse på dette nivået.

Mastergrader i Norge
--------------------

Betegnelsen ble frem til den norske kvalitetsreformen i 2003 lite brukt ved norske universiteter, men som en konsekvens av kvalitetsreformen er mange av de tidligere titlene og gradene avskaffet og erstattet av mastergrader og bachelorgrader. Mastergraden tildeles ved både høgskoler og universiteter i Norge.

Mastergraden kan enten fås ved en studiemodell på 3 år (bachelorgrad) + 2 år, eller direkte ved en 5-årig høyere utdanning. Totalt sett består en mastergrad normalt av 300 studiepoeng, d.s.s. 100 vekttall.

Norske mastergrader blir ofte oversatt til Master of Philosophy (MPhil) eller Master of Arts (MA) for humanistiske og samfunnsvitenskapelige fag, og Master of Science (MSc) for realfag og teknologiske fag. Master i rettsvitenskap oversettes offisielt til Master of Laws (LL.M).

Se også
-------

* Bachelorgrad
* Doktorgrad
* Sivilingeniør
* Siviløkonom
* Utvalget for høgre utdanning
* Kandidat
* Master of Arts

Referanser
----------

1. ↑  Universitetet i Oslo: Forskrift om studier og eksamener ved Universitetet i Oslo
2. ↑  Universitetet i Bergen: Engelske gradsbetegnelser Arkivert 27. januar 2009 hos Wayback Machine.
3. ↑  NTNU: Grading and credit system > Masters Degrees

Eksterne lenker
---------------

* Forskrift om krav til mastergrad (lovdata)
* Søk etter norske mastergradsoppgaver i fulltekst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Hvitting** (*Merlangius merlangus*) er en fisk i torskefamilien.

Beskrivelse
-----------

Hvittingen kan bli inntil 70 cm lang og 3 kg, men vanligvis ikke lenger enn 50 cm. Den er sølvgrå i fargen, mørkere på ryggen og lys på buken. Kun unge individer har en liten skjeggtråd. Munnen er overbitt.
Sidelinjen gjør en svak bue over brystfinnene, som har en svart flekk ved roten. De tre ryggfinnene og to gattfinnene har kun bløtstråler. Den første ryggfinnen har 12 – 15 bløtstråler, den andre har 18 – 25, og den tredje har 19 – 22. Den første gattfinnen har 30 – 35 bløtstråler og den andre har 21 – 23.

Utbredelse og habitat
---------------------

Hvittingen har sin største utbredelse i nordøstlige deler av Atlanterhavet, fra Gibraltar og nordover til Island og Barentshavet. Finnes også i Svartehavet, Middelhavet og vestlige deler av Østersjøen. I Norge finnes hvittingen langs hele kysten, men mest vanlig sør for Stad.

Hvittingen opptrer fra 10 – 200 m, ofte på mudder- og sandbunn.

Adferd
------

Hvittingen er bentopelagisk, men tilbringer mest tid som bunnfisk.
Unge hvittinger finnes helt inne ved land, mens de voksne og store individene oppholder seg i litt større avstand til kysten og på større dyp. De kan vandre over store områder, men lite er kjent om vandringsmønstrene.  

Hovedføden er krepsdyr og annen fisk som sild.
I gytetiden, fra januar til juli, samles hvittingene i store stimer. Både eggene og yngelen er pelagisk. Når yngelen blir omtrent 10 mm søker den ofte beskyttelse mellom nesletrådene til brennmaneter. Når den blir 50 – 100 mm lang søker den mot bunnen.

Økonomisk betydning
-------------------

Hvittingen er en svært god matfisk og det foregår et kommersielt fiske etter den med trål og snurrevad.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 3. august 2020. Besøkt 3. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *hvitting* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *hvitting* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *hvitting* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *hvitting* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *hvitting* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *hvitting* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *hvitting* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Merlangius merlangus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Merlangius merlangus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Merlangius merlangus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) *Merlangius merlangus* (Linnaeus, 1758) Whiting - FishBase

Litteratur
----------

* Frank Emil Moen (2003). *Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna* (3 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 82-90823-54-1.
* Per Pethon (2005). *Aschehougs store fiskebok* (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7.

* Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Choe U** (hanja: 崔瑀; hangeul: 최우; født ca. 1166, død 1249) eller **Choe Yi** (崔怡; 최이) var den andre militære diktatoren fra Choe-klanen over det koreanske kongedømmet Goryeo (Choe-Ubong-regimet). Han ledet selv kampene mot mongolinvasjonene av Korea, men da han innså at hans regjering ikke lengre var trygg i hovedstaden Gaegyeong tvang han kong Gojong og hans embetsmenn mot deres vilje til å flykte til Ganghwa-øya i 1232, og sammen med noen væpnede styrker dro han også selv sammen med dem. Dette gjorde han fordi han antok at mongolene ikke ville våge et angrep mot øya. På grunn av dette var Goryeo-regjeringen i trygghet i flere tiår, selv etter at Cheo-klanens regime gikk under i 1258.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopedia of Korean Culture, Encyclopedia of Korean Culture ID E0057502, besøkt 16. september 2023[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Choe Chung-heon (Taebong)** | **Militær leder av Goryeo**(Konge: Gojong (1213-59)(1219–1249) | Etterfølger:**Choe Hang** |
**Ungfinska partiet** (*finsk: Nuorsuomalainen Puolue*) er et tidligere politisk parti i Finland. Partiet ble stiftet i 1894, først som en fraksjon innenfor det Finska partiet. Partiet deltok som eget parti i det første valget til enkammerlantdagen i 1907. Det ble splittet i 1918.

Partiets viktigste standpunkt var motstand mot det man oppfattet som en unnvikende holdning hos de såkalte *gammalfinnarna* i Finska partiet overfor de russiske myndighetene. Ungfinnene ønsket å motarbeide russifiseringsforsøk gjennom passiv motstand, lovlighetskontroll og henvisning til den finske konstitusjonen.

Blant partiets fremste medlemmer, og representanter i det finske senatet, var de to senere presidentene Kaarlo Juho Ståhlberg og Pehr Evind Svinhufvud.

Partiet ble splittet i 1918, da den politiske dagsorden ble forandret i og med selvstendigheten. I spørsmålet om fremtidig statsskikk tilhørte Svinhufvud monarkistene og Ståhlberg republikanerne. Partiets venstrefløy sluttet seg til Framskrittspartiet mens høyrefløyen ble en del av samlingspartiet.

Arvtagere i nyere tid
---------------------

Partiet **Ungfinnarna** ble opprettet i 1994. Partiet så seg som en videreføring av en liberal arv etter Ungfinska partiet. Ungfinnarna var representert i Riksdagen 1995 - 1996, og ble oppløst i 1999.

Referanser
----------

1. ↑  Riksdagsvalet 1995

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Celsius AB** var et svensk forsvarsindustrikonsern. Konsernet hadde formelt bakgrunn fra det statlige Svenska Varv som ble grunnlagt i 1977, og ble omdøpt til Celsius Industrier AB i 1987. I 1991 fikk selskapet imidlertid en helt ny form som en stor del av statens ammunisjon- og våpenprodusenten Förenade Fabriksverken og Telub med i selskapet. Samtidig ble Bofors kjøpt fra Nobel Industrier. Som et resultat av fusjonene var Celsius en statlig, generell forsvarsgruppe der det forsvarsorienterte verftet ikke utgjorde en stor del. Navnet ble forkortet til Celsius AB i 1995, samtidig som selskapsstrukturen ble endret.

Celsius ble børsnotert i juni 1993, etter at den svenske staten solgte rundt 75 prosent av aksjene. Ettersom staten beholdt A-aksjer (tilsvarende 11% av kapitalen), beholdt staten imidlertid et flertall på 61,7% i selskapet.

Celsius AB var blant etablererne av selskapet Nammo i 1998.

### Oppkjøp av Saab

16. november 1999 la Saab AB inn et bud på aksjene i Celsius, med løpetid frem til februar 2000. I forbindelse med dette solgte staten aksjene sine til Saab. I 2000 fusjonerte Celsius med Saab. I forbindelse med dette ble visse deler av Celsius solgt fra Saab til andre eiere, inkludert Kockums som ble solgt til HDW (som siden ble kjøpt opp av ThyssenKrupp), og deler av Bofors som ble solgt til United Defense (denne virksomheten har siden 2005 vært kjent under navnet BAE Systems Bofors AB).

Administrerende direktører
--------------------------

* 1990–1995: Åke Plyhm
* 1995–1996?: Egon Linderoth
* 1997–2000: Lars G. Josefsson

Referanser
----------

1. ↑  Riksdagen: Proposition 1999/2000:29 Statens ägande i Celsius AB
2. ↑  «Saab - Pressmeddelande». *Cision Wire*. Arkivert fra originalen 25. mai 2012. Besøkt 21. januar 2011.
3. ↑  «Saab - Pressmeddelande». *Cision Wire*. Arkivert fra originalen 25. mai 2012. Besøkt 21. januar 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Stortingets presselosje** (i dagligtale bare **Presselosjen**) er en organisasjon for pressefolk som jobber med rikspolitikk og dekker Stortinget for sine redaksjoner. Presselosjens hovedformål siden opprettelsen i 1920 har vært å sikre disse medarbeiderne gode arbeidsforhold på Stortinget.

Presselosjen ledes av et styre på fem personer. Per 2023 ledes styret av Marie Melgård fra DN.

Stortingets presselosje har i 2014 rundt 300 medlemmer. De fleste av dem er ansatt i store mediehus som NRK, TV 2, VG, Aftenposten og Dagbladet, men kommer også fra mindre redaksjoner i dagspresse, etermedia eller elektroniske medier.

Foruten å være en medlemsstyrt interesseorganisasjon for journalister med tilhold på Stortinget arrangerer presselosjen også regelmessige debattmøter om aktuelle temaer i krysningspunktet mellom politikk og journalistikk. Årlig avholdes dessuten Presselosjens julebord, hvor de parlamentariske lederne på Stortinget og statsministeren er invitert.

Medlemmene av Stortingets presselosje har alle egne adgangskort og fri adgang til Stortingsbygningen når de måtte ønske. Journalister med medlemskap i losjen har tilgang til pressebenken inne i selve stortingssalen.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Presselosjens nettsider:  Arkivert 16. januar 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Presselosjens nettside
* Med egen nøkkel til folkets hus - Presselosjens nettside
* Stortinget og mediene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Heinersdorf** er en ortsteil i Berlins bydel Pankow. I 1920 ble den selvstendige landkommunen Heinersdorf som da hadde 1 006 innbyggere, innlemmet i Stor-Berlin. Ortsteilen tilhørte deretter den tidligere bydelen Pankow og fra 1986 den daværende bydelen Weissensee.

Historie
--------

Heinersdorf er nevnt første gang i kjente skriftlige kilder i 1319. Stedet ble da solgt for 150 Mark brandenburgiske sølvpenger som *Hinrikdsorf*, fra markgreve Woldemar til Heiliggeisthospital i Berlin. 

Fra ca 1900 ble landsbyen utvidet nordover langs jernbanen til Bernau. Det historiske landsbysentrum og kirken ble i stor utstrekning bevart. Kirkegården er fra 1890.

Byggingen av Khadija-moskeen i 2006 vakte stor offentlig oppmerksomhet. Det var andre forsøket på å bygge en Ahmadiyya-moskee i Berlin siden 1923. Moskeen ble åpnet i 2008.

Geografi
--------

Ortsteiler som grenser til Heinersdorf er i vest Pankow, i nord Blankenburg, i øst Stadrandsiedlung Malchow og i sør Weissensee.

Heinersdorf er en grønn og småbypreget, med mange småhageanlegg. Bebyggelsen domineres av en- og tofamiliehus. Etter Tysklands gjenforening ble gatene utbedret, og dreneringskanalene reparert.

* Khadija-moskeenKhadija-moskeen
* Schmoeckpfuhlgraben munner ut i elven Panke, her i grensen mot BlankenburgSchmoeckpfuhlgraben munner ut i elven Panke, her i grensen mot Blankenburg

Personer fra Heinersdorf
------------------------

* Erich Campe, sølvmedaljevinner i boksing under Sommer-OL 1932.
* Dieter Borkowski, forfatter, historiker og journalist, opposisjonell i DDR, Honecker-biograf
* Mathias Christiansen f. 1968, kriminalbokforfatter

Referanser
----------

1. ↑  Delstaten Berlins hjemmeside de.Berlin Arkivert 4. april 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Heinersdorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Heinersdorf – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Pankow |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Blankenburg
* Blankenfelde
* Buch
* Französisch Buchholz
* Heinersdorf
* Karow
* Niederschönhausen
* Pankow
* Prenzlauer Berg
* Rosenthal
* Stadtrandsiedlung Malchow
* Weißensee
* Wilhelmsruh

 | Bezirkswappen Pankow |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Okularer
Et **okular** er den linsen i et optisk instrument, for eksempel en kikkert eller et mikroskop, som vender mot øyet (latin: *oculus*), motsatt objektivet.

Okularet virker som lupe og forstørrer det bildet som dannes i objektivets brennpunkt. Forstørrelsen fåes ved å dividere objektivets brennvidde med okularets brennvidde.

Okularet består, i likhet med objektivet, av flere linseelementer. Disse er satt sammen for å hindre forvrengning på grunn av lysgjennomgangen i glass (forskjellige farger lys brytes ulikt, og gir dermed uklart bilde.) Nyere linseverk bruker også forskjellige glass-sorter med forskjellig brytningsindeks.

Okularer med forskjellige egenskaper og utforming
-------------------------------------------------

* Galelisk okular Galelisk okular
* Kepler-okular Kepler-okular
* Dolond-okular Dolond-okular
* Herschel-okular Herschel-okular
* Huygens-okular Huygens-okular
* Ramsden-okular Ramsden-okular
* Kellner-okular Kellner-okular
* Plössl-okular Plössl-okular
* Steinheil-okular Steinheil-okular
* Monosentrisk okular Monosentrisk okular
* Ortoskopisk okular Ortoskopisk okular
* König-okular König-okular
* Erfle-okular Erfle-okular
* RKE-okular RKE-okular
* Nagler-okular Nagler-okular
* Nagler 2-okular Nagler 2-okular

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eyepieces – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Languedocs flagg, tidligere i bruk som flagget til Midi-Pyrénées
Languedoc lokalisert innenfor Frankrike.
**Languedoc** (oksitansk: *Lengadòc*) er en historisk region i Frankrike. Den viktigste byen i Languedoc var Toulouse, ved siden av Montpellier.

Ordet *Languedoc* kommer av det lokale ordet for *ja*, «oc», samt fransk *langue*, «språk».

Navnet har blitt brukt på et franskbygget passasjerfly; Sud-Est Languedoc.

Referanser
----------

1. ↑   «Languedoc regional guide and tourist attractions», *About-France.com*
2. ↑   «Languedoc (n.)», *Online Etymology Dictionary*

Eksterne lenker
---------------

(en) Languedoc – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Languedoc-Roussillon Tourist Board, offisielt turistnettsted for regionen på engelsk
* Languedoc-Roussillon, offisielt nettsted for region på fransk


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC **·** BBC Things
 |
Clinton Romesha i Afghanistan i 2009
**Clinton Lovar «Clint» Romesha** (født i august 1981 i Lake City i California) er en tidligere stabssersjant i United States Army. Han mottok Medal of Honor for sine handlinger under slaget ved Kamdesh i Afghanistan i oktober 2009, der åtte amerikanske soldater ble drept.

Romesha ble født inn i en familie med en sterk militær bakgrunn. Han sluttet seg til den amerikanske hæren i september 1999. Bestefaren, Aury Smith var en krigsveteran som kjempet på stranden i Normandie i juni 1944. Romesha var utstasjonert i Tyskland, Sør-Korea og Kosovo før han meldte seg frivillig til Operation Iraqi Freedom. I mai 2009 ble Romesha sendt til Afghanistan, og ble utplassert i Nuristan-provinsen, øst i Afghanistan. Basen han var stasjonert ved var regelmessig under angrep fra Taliban. Da flere hundre opprørere angrep basen i oktober 2009, ble Romesha kreditert for å ha vært med på å slå ned angrepet, beordre flystøtte og hjelpe sårede medsoldater i trygghet med fare for sitt eget liv. 

Den 11. februar 2013 mottok Romesha USAs høyeste militære utmerkelse, Medal of Honor, fra president Barack Obama under en seremoni i Det hvite hus. Romesha er den fjerde levende Medal of Honor-mottaker fra krigen i Afghanistan, etter Salvatore Giunta, Leroy Petry og Dakota Meyer. Han er den ellevte amerikanske soldaten som har mottatt Medal of Honor i løpet av krigen mot terrorisme.

Romesha forlot militæret i 2011 for å tilbringe mer tid sammen med familien.

Referanser
----------

1. ↑  «Profile for Staff Sergeant Clinton L. Romesha - Medal of Honor Recipient for the United States Army». U.S. Army. Besøkt 19. juni 2013.
2. ↑  Eloise Ogden (12. januar 2013). «Minot man to receive Medal of Honor». *Minot Daily News*. Arkivert fra originalen 17. januar 2013. Besøkt 10. februar 2013.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 17. januar 2013. Besøkt 19. juni 2013. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Kilder
------

* 
* 
* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Tim Wellens** (født 15. mai 1991 i Sint-Truiden) er en belgisk landeveissyklist. Han ble profesjonell for UCI WorldTourlaget Lotto Soudal 1. juli 2012.

Meritter
--------

2008
Belgias flagg Nasjonal Junior-mester Montainbike
2009
Classique des Alpes
4. etappe, Liège-La Gleize
2.-plass sammenlagt, Kroz Istru
1. etappe
2010
La Roche
2012
Brustem Sint-Truiden
10.-plass sammenlagt, Tour de l'Avenir
10.-plass sammenlagt, Tour of Beijing
2.-plass sammenlagt, Vuelta a Navarra
2014
6. etappe og sammenlagt, Eneco Tour
2015
6. etappe og sammenlagt, Eneco Tour
Grand Prix Cycliste de Montréal
2016
7. etappe, Paris–Nice
6. etappe, Giro d'Italia
Sammenlagt + 5. etappe, Polen rundt
2017
5. etappe, Ruta del Sol
6. etappe, BinckBank Tour
Tour de Wallonie
Sammenlagt + 4. etappe, Tour of Guangxi
2018
Sammenlagt + 4. etappe, Ruta del Sol
Brabantse Pijl
4. etappe, Giro d'Italia
Sammenlagt + 2. etappe, Vallonia rundt
2019
Trofeo de Tramuntana: Soller - Deia
1. og 3. etappe (ITT), Vuelta a Andalucía
3. etappe (ITT), Belgia rundt
4. etappe, BinckBank Tour
2020
5. og 14. etappe, Vuelta a España
2021
Sammenlagt + 3. etappe, Étoile de Bessèges
2022
Trofeo Serra de Tramuntana
2. etappe, Tour des Alpes-Maritimes et du Var
2023
3. etappe, Vuelta a Andalucia Ruta Ciclista Del Sol
Sammenlagt, Renewi Tour

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tim Wellens – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tim Wellens – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tim Wellens – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Tim Wellens – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Tim Wellens – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Tim Wellens – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Tim Wellens – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Tim Wellens – TheSports.org Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
UAE Team Emirates (2023) |
| --- |
| 
* Ackermann
* Almeida
* Ayuso
* Bax
* Bennett
* Bjerg
* Covi
* Fisher-Black
* Formolo
* Gibbons
* Groß
* Großschartner
* Hirschi
* Hodeg
* Laengen
* Majka
* McNulty
* Molano
* Novak
* I. Oliveira
* R. Oliveira
* Pogačar
* Polanc
* Soler
* Trentin
* Ulissi
* Vine
* Vink
* Wellens
* Yates

 |
**Birkedal Hartmann** er et fransk cognachus og er det eneste som er ledet av en norsk statsborger.

Historie
--------

Birkedal Hartmann var det første «norske» cognachuset som etablerte seg i Cognac, i 1887. Det var Halfdan Birkedal Hartmann som den gang reiste til Cognac. Navnet på huset den gang var «Birkedal Hartmann og Hartmann Fils et Freres».

I 1892 flyttet han fra Cognac til Bordeaux, for å drive med vinhandel. Hans fokus var cognac og vin av høy kvalitet (og pris), og i tillegg drev han med både champagne, rom, vermut, whiskey, og olivenolje.

I 1940 overtok hans sønn, Poul Mogens Birkedal Hartmann, cognachuset. Under den andre verdenskrig hadde de en lav produksjon, og lagrene var tomme. Poul drev huset til sin død i 1972, og hans sønn, Ivan Birkedal Hartmann tok over. Ivans sønn, Kim Birkedal Hartmann, besluttet etter noen år i ulike virksomheter, å registrere merkenavnet Birkedal-Hartmann i 2002, og til å bli kommersielle agent i 2003.

Senere, sammen med forhandler Philippe Braastad-Tiffon SARL, (grunnlagt i Jarnac i 1999), lanserte han sitt konjakkmerke på det norske markedet. Han hadde en viss suksess på det norske markedet med by-konjakkene sine.

Kim Birkedal Hartmann er født i Målselv i 1955 og bor i Bordeaux, og har bodd 10 år i Norge.

Utvalg
------

* Birkedal Hartmann 1887 (VS) – 5-6 års fatlagring, fås i 50 og 70 cl flaske
* Birkedal Hartmann VSOP – 8-10 års fatlagring
* Birkedal Hartmann XO – 12-17 års fatlagring
* Halfdan Extra Gammel – 93% har 22-30 års fatlagring, resten har 55 års fatlagring.

I tillegg produserer huset en rekke «norske» konjakker; D.D.E.XO, Bergen Cognac XO, Christiania Cognac XO, Lofoten Cognac XO, Bacalao X.O. Christanssund Cognac, }, Trondhjem Cognac X.O. Nordland Cognac X.O. Hammerfest Cognac X.O. Tromsø Cognac X.O. Harstad Cognac X.O. Målselv Cognac X.O. Bodin Leir 50 år Cognac X.O. 1783 Sandnes XO, Déjà-Vu Soprano XO, Sarpsborg Cognac XO, Sarpsborg Cognac XO, Lordens Cognac XO (Mandals Cognac), Jugend 1904 XO (Ålesund jubileumscognac) og Christian Frederik XO (Moss 2014), Sandefjord Cognac XO (Cognacklubben Krystallglasset), Trysil Cognac XO, CognacExpo XO.

Eksterne lenker
---------------

* Birkedal-Hartmann cognac
* Bureau National Interprofessionel du Cognac
*Strengeinstrumentet zhu har sin egen artikkel.*
«Zhu» har flere betydninger.
**Zhu** (kinesisk: 柷; pinyin: *zhù*) var et slagverksinstrument benyttet i konfuciansk hoffritualmusikk i antikkens Kina. Det bestod av en kasse av tre (som regel rødmalt eller dekorert på annet vis). Instrumentet ble begynt for å markere starten på et musikalsk element i den antikke ritualmusikken (*yayue*). Det er sjelden brukt idag annet enn i museer, skjønt det benyttes faktisk i Taiwan i konfuciansk rituell musikk.

Sammen med *zhu* nevnes et annet slagverksinstrument, *yu* (敔), i annaler fra før Qin-dynastiets tid. Det nevnes også i Shiji.

Det koreanske musikkinstrumentet *chuk* (hangul: 축; hanja: 柷), som egentlig er identisk med *zhu*, er fortsatt i bruk i koreansk konfuciansk ritualmusikk.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 5. desember 2007.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. juni 2002. Besøkt 5. desember 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel om *zhu*
* Fotografier av *zhu*
* *Zhu*-side
Vedsag (buesag)
**Vedsag** er et håndverktøy som er laget for å dele opp vedskier til kubber.

Saga besto av et bøyd jernrør og et rett sagblad som sto sammen i trapesform med sagbladet som lengste side. Bøylen ble etterhvert formet flatere, for å bli stivere uten å bli tyngre. I ene enden var en festemekanisme, mens den andre hadde strammer i tillegg. Vedsag fås fortsatt hos jernvarehandleren, men er utkonkurrert av kjedesager med motor.

Sagbladet var grovtannet, med store lommer mellom tennene til å trekke vekk sagspon med. Konstruksjonen var beregnet for saging av tildels rå ved (Tørr ved har andre egenskaper og der brukes andre tannsett).

Vedskiene ble levert i ca. alenlengde, og måtte deles for å passe i en vanlig vedovn. Skiene ble lagt på en sagkrakk og delt i to eller tre etter hvor stor brennkammeret i ovnen var.

På småsteder kunne en ofte støte på «sagemannen» som dro rundt på en elektrisk drevet sirkelsag. Han sto for sagingen for de som ikke maktet det selv for en rimelig penge.

Se også
-------

* Sag
* Buesag
**Folkets Framtid** var en ukeavis, eid og utgitt av Kristelig Folkeparti hver fredag i Oslo.

Avisa ble etablert i Trondheim i 1945 under navnet *Dagsavisa* med utgangspunkt i de lokaler og teknisk utstyr *Dagsposten* disponerte. Dagsposten hadde frivillig latt seg nazifisere under andre verdenskrig og 8. mai 1945 ble den derfor lagt ned av Hjemmefronten og norske myndigheter. Planene til *Dagsavisa* var ekspansive med to daglige utgaver. Avisa var størst i 1947, da opplaget nådde 9 000.

Den senere kjente KrF-politikeren Egil Aarvik var journalist i avisa i 1947 til 1950. I 1950 ble avisa KrF-organ, samtidig som Aarvik ble avisas redaktør.

Riksutgaven av Dagsavisa ble etablert som ukeavis i 1950 og gitt ut under navnet *Folkets Framtid*. Da Dagsavisa ble lagt ned i 1954 fortsatte utgivelsen av riksutgaven, med Aarvik som redaktør. I 1958 ble utgivelsen av *Folkets Framtid* flyttet fra Trondheim til Oslo.

De siste årene var avisa avhengig av økonomisk støtte fra KrF for å komme ut. Partiet valgte å kutte avisa fra budsjettet etter Stortingsvalget høsten 2005 som var heller dårlig for partiet, og som førte til en halvering av partistøtten.

*Folkets Framtid* ble lagt ned 16. desember 2005 etter nesten 60 års drift.

Opplag
------

* 2001: 7 150
* 2002: 6 055
* 2003: 5 243
* 2004: 4 466

Redaktør
--------

* Josef Norberg og Ingar Hagen 1945
* Ingar Hagen 1945-1947
* Josef Norberg 1947-1950
* Egil Aarvik 1950-1965
* Martin Ski 1965-1966
* Ivar Grimsmo 1966-1971
* Reidar Øvensen 1972-1975
* Ivar Grimsmo 1976-1985
* Odd Hagen 1986-2005

Eksterne lenker
---------------

* KrF-avis stoppes (Nettavisen 9. november 2005)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
«Minialbum» omdirigeres hit. For utgivelser ofte referert til som *Minialbum* i Asia, se Extended play.
En **mini-LP** eller **minialbum** er en kort variant av album eller LP, vanligvis priset lavere enn et album ansett for å være full-lengde. Den er annerledes enn EP på grunnlag av å ha flere spor og litt lenger lengde tidsmessig.

Historie
--------

Mini-LP-er ble populære på begynnelsen av 80-tallet med plateselskaper som hadde kunder som var nølende med å kjøpe album med full lengde og pris som målgruppe. Flere mini-LP-er hadde blitt utgitt sent på 70-tallet, blant annet  John Cooper Clarkes *Walking Back to Happiness*, som benyttet seg av 10-tommersformatet. Formatet som vanligvis ble brukt var 12- eller 10-tommers vinyl, med en lengde mellom tjue og tredve minutter, og rundt sju spor. De ble ofte brukt som en måte å introdusere nye band og artister til markedet, eller som en måte å gi ut midlertidige album mellom hovedalbumene. Epic Records introduserte 10-tommers *Nu-Disk* format på starten av 80-tallet, men hadde problemer med å merchandise det. Derfor ble 12-tommers mini-LP-er mer vanlig. Noen eksempler på mini-LP-er tidlig på 80-tallet er blant annet U2s *Under a Blood Red Sky*, som nådde nummer to på UK Albums Chart i 1983, og The Honeydrippers' *Volume 1*, som nådde nummer fire på *Billboard* 200 i 1984. I Norge er Kjøtts selvtitulerte utgivelse fra 1980 et eksempel på minialbum. Det ble i 2011 kåret til det fjerde beste norske albumet i forbindelse med Morgenbladet topp 100.

Uavhengige plateselskaper ga ofte ut mini-LP-er av artister før de slapp album med full lengde. Selskapet  4AD brukte denne tilnærmingen med Pixies' debut, *Come on Pilgrim,* i 1987. De brukte også formatet på det andre albumet til Throwing Muses, *The Fat Skier*, samme året.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Grein, Paul (1982) "Retailers, Labels Predict Greater Role for Mini-LPs", *Billboard*, 30 October 1982, p. 1, 67
2. ↑  Gimarc, George (2005) *Punk Diary: The Ultimate Trainspotter's Guide to Underground Rock 1970-1982*, Backbeat Books, ISBN 0-87930-848-6, p. 215
3. 1 2  Strong, Martin C. (2002) *The Great Rock Discography, 6th edition*, Canongate, ISBN 1-84195-312-1
4. ↑  U2 - Under a Blood Red Sky, Chart Stats, retrieved 15 December 2009
5. ↑  Denberg, Jody (1985) "Dancing in the Streets", *Texas Monthly*, December 1985, p. 198
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Strong, Martin C. (2003) *The Great Indie Discography*, Canongate, ISBN 1-84195-335-0
**Memini** er et globalt digitalt initiativ drevet av frivillige fra forskjellige deler av verden for å rette søkelyset mot såkalte æresdrap internasjonalt
. Memini betyr 'minne' på latin. Memini-initiativet dokumenterer historiene til unge kvinner og menn verden rundt som har blitt drept i "ærens" navn. Det er den største databasen av historier om enkelttilfeller av æresdrap på internett. Et sentralt formål med æresdrap er å viske ut ofrene fra historien. Memini-initiativets hensikt er det motsatte.

Den norske artisten og aktivisten Deeyah grunnla Memini i begynnelsen av 2011.

Referanser
----------

1. ↑  
Shubhi Tandon (15. juni 2011). «New site brings dignity to victims of honor-violence». womennewsnetwork.net. Besøkt 7. februar 2012.
2. ↑  
«Singer speaks out against Honour Killings». theasiantoday.com. 20. mai 2011. Arkivert fra originalen 3. februar 2013. Besøkt 7. februar 2012.
3. ↑  
Shubhi Tandon (6. juni 2012). «They live on in cyberspace». thehindu.com. Besøkt 7. februar 2012.
Sightseeingbuss i Salt Lake City, 1909
En **sightseeingbuss** er en buss for besøkende turister på sightseeing, som transportmiddel til turistattraksjonene.

Dobbeltdekkerbusser og busser med åpen topp brukes ofte på sightseeingtur for å ha gode utsiktmuligheter for passasjerer, for transport til og mellom severdigheter som på utflukt i park og naturskjønne omgivelser. I Oslo (2017) er de rødfargede Hop on - Hop off busser et velkjent syn om sommeren på gatene hvor turister kan kjøres mellom severdighetene i en rundtur. I Bergen har man toetasjes buss, den såkalte «Ulriksbussen» som tar de reisende fra byens sentrum til Ulriksbanen i en sightseeingtur hver sommer.

Historien om sight-seeing busser i Nord-Amerika begynte tidlig på 1900-tallet da lastebiler ble bygget om til sightseeing i de store amerikanske byer. Greyhound, den største rute - og sightseeing operatør i USA begynte sin virksomhet i 1910. Sightseeing var trolig en sidevirksomhet for mange bussoperatører ettersom de vanlige busstyper var benyttet innenfor denne virksomheten.

I eldre tid i Norge var det vanskelige å skjelne mellom ulike busstyper, ettersom *turbuss*, *turistbuss* og *sightseeingbuss* ofte gikk ut på det samme som da Bergen Sporvei kalte sine rutebusser som var spesialutstyrt som turbuss, «sightseeing-buss» i 1970-tallet og etterpå.

Galleri
-------

* Hop on-Hop off sightseeingbuss, OsloHop on-Hop off sightseeingbuss, Oslo
* Ulriksbanen sightseeingbuss, Bergen 2007Ulriksbanen sightseeingbuss, Bergen 2007

Se også
-------

* Turistbuss
* Turnébuss
* Turisttrikk
* Turisttog

Referanser
----------

1. ↑  Ulriksbussen[*død lenke*]
2. ↑  «Driven John Mack Kept on Truckin', Helping Build Modern America». Investors.com. Arkivert fra originalen 11. januar 2013. Besøkt 28. mars 2011.
3. ↑  BS-178 Sightseeing[*død lenke*]
**Uskyldighetens museum** (tyrkisk: *Masumiyet Müzesi*) er et museum i området Çukurcuma i Beyoğludistriket i Istanbul i Tyrkia. 

Den tyrkiske nobelprisvinneren i litteratur Orhan Pamuk skapte museet i tilknytning til sin roman *Uskyldighetens museum*.

Museet og romanen
-----------------

Museet og boken ble skapt samtidig og forteller historien om to familier i Istanbul. Begge gir et bilde av overklasseliv i Istanbul fra begynnelsen av 1970-tallet til begynnelsen av 2000-tallet. Romanen gir detaljene i beretningen om Kemal, en formuende og kjent person i Istanbul som blir forelsket i sin fattige kusine, og museet stiller ut gjenstandene som har en rolle i historien. Samlingen, som består av mer enn tusen gjenstander, stilles ut i et hus fra 1800-tallet på hjørnet mellom Çukurcuma Sk og Dalgiç Sk.

Historikk
---------

Orhan Pamuk begynte å samle gjenstandene til museet midt på 1990-tallet. Han har fortalt at en del kommer fra familie og venner, andre stammer fra andre forbindelser i Istanbul eller andre steder i verden. Men forfatteren har ikke opplyst om hvilke gjenstander som er direkte knyttet til sitt eget liv. Han understreker at museets fortelling skal koples til romanen og ikke til Pamuks eget liv."

Konsept
-------

  

Museet ligger i en del av Istanbul som er kjent for trange gater med antikvitetsbutikker. Museet inneholder et antall tablåer eller installasjoner, hvert enkelt svarer til romanens 83 kapitler. Utstillingen inkluderer blant annet et stort glassmonter som inneholder 4213 sigarettsneiper som Füsun har røkt, en samling saltkar, samt malerier og kart over gatene der romanens hendelser utspiller seg.

Orhan Pamuk utviklet ideen om museet og boken parallelt helt fra begynnelsen av, så museet kan ikke sees på som et museum over boken. 

*Uskyldighetens museum* fikk i 2014 prisen Årets museum i Europa.

Referanser
----------

1. 1 2   Pamuk, Orhan. «Orhan Pamuk om hans Museum of Innocence i Istanbul», *The Daily Beast*, New York, 27. august 2012. Lest 21. mai 2014
2. 1 2  Kennedy, Michael. «Turkish Writer Opens Museum Based on Novel» i *The New York Times* 29. april 2012. Lest 22. mai 2014.
3. ↑   Poynor, Rick. "The Museum of Communicating Objects" i *The Design Observer Group*, 5. oktober 2012. Lest 2014-05-22
4. ↑  «Oskuldens museum prisas tillsammans med Bildmuseet». Sveriges Television. Besøkt 22. mai 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (tr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) The Museum of Innocence – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Canadas flagg Canada |
| Boccia |
|  Paralympiske leker |
| Bronse | London 2012 | BC4, par |
|  World Cup |
| Sølv | Belfast 2011 | BC4, individuelt |
|  Parapanamerikanske leker |
| Sølv | Guadalajara 2011 | BC4, individuelt |

**Marco Dispaltro** (født 2. august 1967 i Saint-Jérôme) er en canadisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC4, som er en av klassene for utøvere med alvorlige funksjonshemminger, som ryggmargsskade, duchennes muskeldystrofi eller tetraplegia, men ikke cerebral parese. Han har bronse fra Paralympiske sommerleker 2012 i London. 

Lacina har medfødt Beckers muskeldystrofi, som gir en svekkelse av musklene i beina og bekkenet. Han har tidligere vært aktiv innen rullestoltennis, og har vært landslagstrener for Canada og Sverige innen rullestolrugby. Han begynte med boccia i 2010, og debuterte internasjonalt ved World Cup i boccia 2011.

Karriere
--------

Som aktiv deltok han ved World Cup i rullestoltennis i 2000, 2001 og 2002, og var rangert blant de 25 beste i verden i denne sporten. Han var manager for det canadiske rullestolrugbylaget fra 2001 til 2008. Dette laget vant gull ved VM i 2002, sølv ved Paralympiske sommerleker 2004, og bronse ved Paralympiske sommerleker 2008. Etter dette var han også trener for det svenske landslaget i rullestolrugby, som kom på 4.-plass ved VM i 2010. 

Dispaltro begynte å spille boccia i 2010, og deltok i sitt første internasjonale mesterskap i 2011, da han deltok ved Boccia World Cup 2011 i Belfast. Der fikk han sølv individuelt, etter å ha tapt finalen 2-5 for brasilianske Eliseu dos Santos. I parkonkurransen kom Canada på 4.-plass, etter å ha tapt bronsefinalen 3-8 for Tsjekkia. Senere på året deltok han også ved Parapanamerikanske leker i Guadalajara, der han fikk sølv individuelt i klassen BC4. Ved utgangen av 2011 var han rangert på 4.-plass i verden i klassen BC4. 

Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2012 i London. I parkonkurransen i klassen BC4 fikk Canada bronsemedalje, der han spilte sammen Josh Vander Vies. Canada slo her Storbritannia 8-2 i bronsefinalen. Individuelt ble han slått ut i første runde, der han tapte 3-4 for Peter McGuire.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *DISPALTRO Marco* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 26. desember 2012.
2. ↑  Sports Ulster - *CPISRA Boccia World Cup - 18-27 August 2011 - Fixtures & Results - BC4*[*død lenke*], besøkt 26. desember 2012.
3. ↑  Sports Ulster - *CPISRA Boccia World Cup - 18-27 August 2011 - Fixtures & Results - PBC4*[*død lenke*], besøkt 26. desember 2012.
4. ↑  CPISRA - *Guadalajara 2011 Parapan American Games* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 26. desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* London 2012 - Marco Dispaltro
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
**Shaun Taylor** (født 26. februar 1963 i Plymouth i England) er en tidligere engelsk fotballspiller som har hatt flere jobber som trener på forskjellige nivåer. Han har spilt over 500 kamper i ligasystemet i England. Hans oppofrende og hard-taklende spillestil gjorde han til en favoritt blant supporterne. De fleste av hans mål ble skåret med hodet på dødballer. Han spilte med tannbeskytter i de fleste sesonger.

Han begynte karrieren i klubber i lavere divisjoner før han sigerte for Exeter City i 1986 i en alder av 23 år. Han var kaptein på laget da Exeter City vant fjerde divisjon i 1989-1990. Swindon Town kjøpte han for £200.000 i juli 1991. Han spilte samtlige ligakamper i 1992-1993 sesongen og skårte 12 mål og var en viktig brikke i klubbens opprykk til Premier League. Han spilte også samtlige kamper i klubbens ene sesong i Premier League. Etter to nedrykk på rad, var han kaptein da klubben vant tredje divisjon i 1995-1996. Han er den eneste som er valgt til årets spiller i Swindon Town tre ganger.

Bristol City kjøpte han for £50.000 september 1996 og var med på å rykke opp til andre divisjon i 1998. Taylor la opp som spiller i 2000 og ble med i trenerstaben i Bristol City. Klubben og Taylor ble enige i å avbryte kontrakten i mai 2005 og han ble assistent manager til Gary Owens i Forest Green Rovers. Etter en dårlig start på sesongen 2006-2007, ble kontrakten til begge avbrutt etter enighet med klubben. Han ble gjenforent med Exeter City som ungdomstrener i juli 2009. Han var assistent manager i Torquay United og midlertidig manager i en liten periode da manager Martin Ling var sykemeldt. Han måtte gå da den nye manageren Alan Knill ville ha en annen assistent.

Annet
-----

Sesongen 2009-10 stemte leserne av lokalavisen *Swindon Advertiser* fram sitt favorittlag gjennom tidene og Taylor ble stemt fram som tidenes beste midtstopper på Swindon Town.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑   Arkivert 24. februar 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  Taylor To Wait And See Arkivert 17. februar 2016 hos Wayback Machine. www.torquay.vitalfootball.co.uk (en) Lest 11. februar 2016
4. ↑  Towns Fans Pick Their XI Arkivert 17. februar 2016 hos Wayback Machine. www.swindon.vitalfootball.co.uk (en) Lest 11. februar 2016

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shaun Taylor – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Shaun Taylor – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |