recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Markus «Mackan» Karlsson** (født 30. august 1972) er en tidligere svensk fotballspiller og venstreback/midtstopper som la opp i 2006, da han spilte for Stabæk. Han begynte tidlig å spille fotball for BKV Norrtälje. Noen år senere merket Djurgården Markus sitt talent, og hentet han til klubben. Der ble han en svært viktig spiller, og Djurgården fikk problemer med å beholde han. Deretter ble han solgt til den tyske klubben Rot-Weiss Essen, og gjorde et godt nok inntrykk til å bli værende i klubben. Etterhvert som årene dro og Markus begynte å bli gammel ble han overflødig back-up i klubben, og klubben lot han gå kostnadsfritt til Stabæk.

«Mackan» har nå lagt opp grunnet en kneskade.

Tidligere klubber
-----------------

* BKV Norrtälje
* Djurgården
* Rot-Weiss Essen

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 15210, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Markus Karlsson – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Markus Karlsson – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Markus Karlsson – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Beliggenhet for Hogland og Tyterskär i Finskebukten. Lavansaari og Seitskär ligger noe lenger øst.
**Finskebuktens utøyer** er en gruppe øyer i Finskebukten. Siden 1944 tilhører øyene Russland. Før den tid tilhørte øyene Viborgs län i Finland. De tidligere finske utøyene er: 

* 1. Hogland, Tyterskär med Lilla Tyterskär, Lavansaari med Peninsaari og Seitskär. Disse var egne øysamfunn og selvstendige kommuner med en samlet befolkning på 2985 innbyggere i 1939.
* 2. Sommarö, Nervö og Rödskär. Dette er holmer med fyr.

Ifølge artikkel 13 i fredsavtalen av 1917 mellom Finland og Russland skulle alle disse øyene være finske demilitariserte områder. Bare på holmene Sommarö og Nervö var det tillatt med militære observasjonsposter. 

Samtlige av øyene er i dag russiske militære områder, og det er ikke tillatt for utlendinger å gå i land.

Fotnoter
--------

1. ↑  Fredsavtale av 1917 mellom republikken Finland og Den russiske sosialistiske føderative sovjetrepublikk (engelsk)

Litteratur
----------

R. Hamari, M. Korhonen, T. Miettinen og I. Talve: Suomenlahden ulkosaaret, Lavansaari, Seiskari, Suursaari, Tytärsaari (*Finskebuktens utøyer, Lavansaari, Seitskär, Hogland, Tyterskär*), Finska litteratursällskapet, Helsingfors 1996, ISBN 951-717-879-4.

Eksterne lenker
---------------

* I. Uschakoff: Karta öfver Finland, 1898: Beliggenhet for Tyterskär, Lavansaari, Peninsaari, Seitskär, Sommarö og Nervö
* I. Uschakoff: Karta öfver Finland, 1898: Beliggenhet for Hogland, Lilla Tyterskär og Rödskär
**Soma** (sanskrit सोम, *sóma*), eller **haoma** på avestisk, er en plante og en drikk laget av ham som er omtalt i de hellige indoiranske skriftene *Rigveda* og *Avesta*. Personifiseringen av soma er også regnet som en guddom.

Soma i mytologien
-----------------

Over hundre hymner i *Rigveda* er viet til Soma, og han blir omtalt som «Gudenes gud». I noen hymner blir han til og med kalt skaper og far til gudene.

Soma gir dem som drikker den styrke, helse og glede, og gjør dem yngre og mektige. Indra fikk kraft fra ham før viktige strider, som da han nedkjempet monsteret Vritra.

I senere hinduisme ble Soma identifisert med månen. Dette har gjort at navnet på mandag er *sōmavāra* (sanskrit) eller avledede navneformer på mange indiske språk.

Som en egen person blir det fortalt at Soma var gift med flere søstre (enten 27 døtre av Prajāpati eller 33 døtre av Daksja). De 27 konene tilsvarer de forskjellige naksjatraene i indisk astrologi, og favorittkonen av disse var Rohini (stjernen Aldebaran).

Drikken soma
------------

Framstillingen og bruken av somadrikken er skildret i *Rigveda*. Planten soma blir presset og saften blandet med melk for så å ofres. Det blir fortalt om både guder og dødelige som drikker soma. Drikken skal hjelpe mot det meste av helseplager, forynge dem som drikker den og forlenge livet deres. Den kan også frembringe syner. Noen vediske hymner skildrer hvordan prester først så gudene etter at de hadde drukket soma.

Framgangsmåten for å framstille soma ble overlevert muntlig blant prester, og er i dag ukjent. Det finnes likevel tradisjoner der en framstiller soma i dag med diverse erstatninger.

Planten soma
------------

Det er omstridt hvilken plante soma egentlig er, og gjennom tidene har det kommet mange forslag. På grunn av at soma skal gi syner og virker oppkvikkende har en lett etter passende hallucinogener. Noen utbredte forslag er rød fluesopp (*Amanita muscaria*), som er kjent fra sjamanistiske ritualer i Sibir, og *Ephedra*, plantear som inneholder efedrin og lenge har vært brukt i tradisjonell kinesisk medisin. En tenker også at en kan ha blandet cannabis og valmuefrø. Arkeologiske utgravninger i Gunur Tepe nær Merv i Turkmenistan har funnet spor etter valmue, cannabis og efedrin i kokekar, men dette er så langt det eneste funnet.

Soma i moderne kultur
---------------------

Ordet «soma» er blitt brukt flere ganger om forskjellige lykkegivende russtoff i moderne kultur. Et velkjent eksempel er i *Brave New World* (1932) av Aldous Huxley, der det er et stoff som gir hele befolkningen en følelse av velvære uten bakrus eller nedturer.

Litteratur
----------

* James G. Lochtefeld (2002), «Soma», *The Illustrated Encyclopedia of Hinduism: N-Z*, The Rosen Publishing Group
* W.J. Wilkins (1900), «Soma.», *Hindu Mythology, Vedic and Puranic*,
* David L. Spess (2000), *Soma: the divine hallucinogen*, Inner Traditions / Bear & Co,

Referanser
----------

1. ↑  RV 9.42 ved sacred-texts.com
2. ↑  Ask Michael Wood, The Story of India

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis
 |
Finsen-apparat fra 1906
Behandling med Finsen-apparat i London i 1925
**Finsen-apparatet**, eller **Finsen-lampen**, er en elektrisk kullbuelampe som sender ut ultrafiolett stråling. Apparatet ble utviklet av den færøysk-danske forskeren Niels Ryberg Finsen i 1890-årene til bruk i hans lysterapi mot hudtuberkulose (*lupus vulgaris*). De første forsøkene med Finsen-apparatet ble foretatt i København i 1895, hvor den første pasienten ble kurert for hudtuberkulose i ansiktet etter flere behandlinger med apparatet. Fra 1901 ble Finsens lysbehandlinger kun gjennomført med Finsen-apparat.

Effekt
------

Ultrafiolett stråling blir delt inn i tre typer. En av de tre typene motvirker ikke tuberkulose, men forsterker virkningen. Det elektriske lyset inneholdt flere av de kortbølgede strålene, som påvist av Hans Jansen ikke trengte så dypt inn i huden, men som til gjengjeld fremkalte en betennelsesreaksjon i huden med avstøtning av overhuden med det brune pigmentet, som dermed ikke kunne hindre lysets virkning. Sollys gav derimot et solbrent hudlag som ikke ble avstøtt på samme måte.

Axel Reyn gav apparatet noen justeringer med hensyn til avkjøling i 1900, slik at apparatet kunne brukes lenger sammenhengende.

Lys og frisk luft har vist seg å ha en god virkning på den psykiske helsen, som også kan ha hatt effekter på den fysiske. Derfor kan apparatet også ha virket på en annen måte enn egentlig planlagt. I tiden Finsen utviklet apparatene begynte man å tro at lys og frisk luft hadde god virkning på helsen, og derfor ble det opprettet klinikker i blant annet de sveitsiske alpene hvor dette apparatet ble brukt.

Litteratur
----------

* Lyngbye, Jørgen: *Lyssagen : Niels Finsen og hans team på Finseninstituttet*. Gyldendal, 2003. ISBN 87-00-30974-5.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Inventions of Our Ingenuinity om Finsen-apparat

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |

Portaler: Færøyene | Vitenskap | Helse
**9M730 Burevestnik** er oppkalt etter stormfuglene petreller, og har fått kodenavnet «SSC-X-9 Skyfall». Det er et militært program i Russland som utvikler et atomdrevet kryssermissil. Eksistensen av dette våpenet ble kjent da den russiske presidenten, Vladimir Putin holdt sin årlige tale til nasjonen den 1. mars 2018. Et søsterprosjekt, Posejdon, kan også være utstyrt med lignende fremdrift.

I 2017 falt et av disse missilene ned i Barentshavet og leiting etter missilet er startet fra russisk side, og trolig også fra USA. Norske fiskere var meget urolige over rapporter om at en russisk atomdrevet missil har forsvunnet i Barentshavet. Barentshavet er regnet som selve bærebjelken for norsk fiskerinæring.

Utskytningsrampen nær landsbyen Pankovo på Novaja Zemlja
I januar 2019 ble en vellykket test av missilet gjennomført fra en utskytingsrampe nær Pankovo, nord på Novaja Zemlja i Russland.

Den 8. august 2019 fant en eksplosjon sted på eller i nærheten av Njonoksa, og drepte fem og skadet seks (eller tre) personer. Eksplosjonen ble fulgt av en kort økning i strålingsnivået. I henhold til Rosatom skjedde eksplosjonen på en sjøplattform da en «flytende drivstoffmotor» ble testet. Folk som ble drept jobbet på en «isotopstrømkilde» for et fremdriftssystem. Russiske myndigheter hadde ikke opplyst hvilken type rakett som ble testet, men russiske media så vel som President Trump har knyttet hendelsen til utvikling av **9M730 Burevestnik**, også kjent som den russiske *Skyfall*. Alle i landsbyen ble beordret til å forlate territoriet før 14. august.

Se også
-------

* Project Pluto

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Lendon, Brad (20. juli 2018). «Russia shows off new weapons after Trump summit». *CNN*.
3. ↑  Gady, Franz-Stefan (2. mars 2018). «Russia Reveals ‘Unstoppable' Nuclear-Powered Cruise Missile». *The Diplomat* **(engelsk)**.
4. ↑  Trevithick, Joseph. «Russia Releases Videos Offering An Unprecedented Look At Its Six New Super Weapons». *The Drive* **(engelsk)**.
5. ↑  Macias, Amanda (2018-08-21) (på en), *Russia is preparing to search for a nuclear-powered missile that was lost at sea months ago after a failed test*, besøkt 2019-07-16
6. ↑  Brunstad, Sissel Beate (2018-08-22), *Fiskebåtreiarane uroa over russisk atomrakett i Barentshavet*, besøkt 2019-07-16
7. ↑
8. ↑
9. ↑  Andrew E. Kramer (10. august 2019). «Russia Confirms Radioactive Materials Were Involved in Deadly Blast». New York Times. Besøkt 12. august 2019.
10. 1 2  Mike Eckel (10. august 2019). «What Exactly Happened at Russian Missile Test Site?». VOA. Besøkt 12. august 2019.
11. 1 2 3  «‘They were thrown into sea as it blew up’: Rosatom gives details of deadly nuke-powered engine blast». RT. 10. august 2019. Besøkt 12. august 2019.
12. ↑  «Russian nuclear engineers buried after 'Skyfall nuclear' blast». Al Jazeera. 13. august 2019. Besøkt 13. august 2019.
13. ↑  Tom Embury-Dennis. «Russia nuclear explosion: Village near site of deadly missile accident told to evacuate after radiation spike». The Independent. Besøkt 13. august 2019.
**Viskan** er den nordligste av de fire stor elvene i Halland. Med en lengde på 140 km renner Viskan fra sjøen Tolken vest om Ulricehamn har tilsig fra deler av de sydsvenske høylandet. Elven renner gjennom Borås, og i Marks kommun tar den mot Häggån, Surteån og et par mindre elver. Elven har et nedbørsfelt på 2202,1 km2.

Viskan renner ut i Klosterfjorden, i Kattegat rett nord for Åsklosters tettsted, omtrent 15 km fra Varbergs sentrum. 

Vannkraft fra Viskan har gjennom årene gitt kraft til mange foretak og var grunnlaget for den oppblomstring Viskadalen opplevde i tidligere tider. 

Jernbanen mellom Varberg og Borås som ble innviet i november 1880, følger stort sett elvens dalføre.

Se også
-------

* Ätran
* Nissan
* Lagan

Referanser
----------

1. ↑  «Län og hovudavrinningsområden i Sverige» (PDF). SMHI. november 2002. Arkivert fra originalen (PDF) 28. september 2018. Besøkt 14. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Viskan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**Agnes Nyblin** (født 25. januar 1869, død 20. august 1945) var en norsk fotograf. Hun var datter av fabrikkeier Jacob Neumann og Marthe Helene Schuman. 

Nyblin var utdannet hos Johan von der Fehr og Marcus Selmer i Bergen og i Stockholm. Hun fotograferte først en stund under navnet Agnes Janson, traff så Karl Anton Dyrendahl Nyblin i Stockholm, giftet seg og tok navnet Nyblin. I 1893 slo de seg ned i Storjohanns hus på Torvet i Bergen. Året etter døde mannen. Agnes Nyblin fortsatte firmaet som hun drev opp til å bli ett av Bergens største. Hun hadde blant annet eneretten til fotografering på Bergensutstillingen i 1898. Fra 1897 var hun også politifotograf. I 1911 overlot hun firmaet til sin yngre bror Helmich Janson, som drev det til sin død i 1949. Deretter ble firmaet oppløst.

Litteratur
----------

* Bonge, Susanne (1980). *Eldre norske fotografer: fotografer og amatørfotografer i Norge frem til 1920*. Bergen: Universitetsbiblioteket i Bergen. s. 307. ISBN 8271300148.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Agnes Nyblin i Fotografregisteret.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** KulturNav
 |
**SOKO G-2A Galeb** er et treningsfly utviklet i Bosnia-Hercegovina i det tidligere Jugoslavia. G-2A Galeb fløy første gang i mai 1961 og de første av i alt 270 fly ble operative med det jugoslaviske flyvåpen i 1965. 120 fly ble også eksportert til Libya, og seks fly til Zambia.

G-2A Galeb er også brukt til skytetrening, og er i tillegg til to interne 12,7 mm mitraljøser utstyrt med festepunkter under vingene for enten to 100 kilos bomber eller til sammen seks 57 mm raketter.

Etter oppløsningen av Jugoslavia ble G-2A Galeb av de tidligere republikkene utelukkende brukt av Serbia.

G-2A Galeb har også blitt videreutviklet til angrepsflyet J-1 Jastreb.

Spesifikasjoner
---------------

| Dimensjoner | G-2A Galeb |
| --- | --- |
| Vingespenn | 11,62 m |
| Lengde | 10,34 m |
| Høyde | 3,28 m |
| Vingeareal | 19,43 m² |
| Nettovekt | 2 620 kg |
| Ytelser |  |
| Topphastighet | 812 km/t |
| Klatrehastighet | 22,8 m/s |
| Maksimal lastet vekt | 4 300 kg |
| Annet |  |
| Motor | 1× Rolls-Royce Viper 11 Mk 22-6 turbojetmotor  ( 11,12 kN ) |
| Bestykning | 2× 12,7 mm mitraljøser |

Eksterne lenker
---------------

* Soko G-2A Galeb
Det lille damploket *Bub* som går rundt museumsområdet på 457 mm sporvidde.
SAR class 400 nr. 409, et smalsporet garrattlokomotiv med akselrekkefølge 4-8-2+2-8-4.
**National Railway Museum**, Port Adelaide i Adelaide, Sør-Australia er et australsk jernbanemuseum med jernbanemateriell fra store deler av Autralia og er representert ved alle de tre vanligste sporviddene; smalspor (1 067 mm), normalspor (1 435 mm) og bredspor (1 600 mm). De fleste utstilte objektene stammer fra Sør-Australias delstatseide South Australian Railways (SAR) og de føderale Commonwealth Railways (CR) og etterfølgende Australian National Railways (AN). Museet ligger en halv kilometer nord for Port Adelaide jernbanestasjon som betjenes av lokaltog fra Adelaide sentrum.

Historie
--------

I 1963 startet en gjeng jernbaneentusiaster å bevare utrangerte damplokomotiver fra SAR. Det opprinnelige museet het *Mile End Railway Museum* og befant seg i Mile End, en annen forstad til Adelaide. Museet var kun en utendørs oppstilling av lokomotivene, utsatt for vær og vind, så man ønsket etter hvert å få museet innendørs. 2. januar 1988 lukket det gamle museet og 10. desember samme år åpnet det nye der det ligger i dag, under navnet *Port Dock Station Railway Museum*. I 1999 fikk museet støtte til å åpne en ny ustilling med materiell fra CR og AN. Den nye delen ble åpnet 21. oktober 2001 som *Commonwealth Railways Museum*, og hele museet skiftet navn til *National Railway Museum*.

Utstillinger og opplevelser
---------------------------

* Ron Fitch-paviljongen, tidligere Port Dock Station Railway Museum – den opprinnelige museumshallen fra 1988, med jernbanemateriell fra South Australian Railways
* Ronald E Fluck-paviljongen, tidligere Commonwealth Railways Museum – inneholder jernbanemateriell fra Commonwealth Railways og Australian National
* Diverse stasjons- og holdeplassbygninger, inkludert det originale godshuset fra Port Dock jernbanestasjon som lå der museet ligger i dag
* Stillverkshuset fra Woodville
* De små damplokene *Bub* og *Bill* som trekker tog rundt museumsområdet på 457 mm sporvidde
* Damplokomotiv, diesellokomotiv og dieselmotorvogner i driftsklar stand
* Diverse samlinger av jernbanetekniske innretninger og andre jernbanerelaterte objekter

Referanser
----------

1. ↑  «Who we are - a brief history of the museum» **(engelsk)**. National Railway Museum. Arkivert fra originalen 4. april 2016. Besøkt 25. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National Railway Museum (Port Adelaide) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Hansborg** var et firefløyet renessanseslott i Haderslev i hertugdømmet Slesvig, som i dag ses som ruin.

Hans den eldre
--------------

I 1544 ble Hans den eldre hertug i en del av Slesvig og Holsten, og han bosatte seg på Haderslevhus, som nå var blitt en eldre middelalderborg. Etter noen år besluttet Hans seg for å bygge et nytt, moderne slott som passet seg for en renessansefyrste. Byggmesteren ble Matheus Rubensaadt, som akkurat var ferdig med å bygge for Herluf Trolle og Birgitte Gøye. I oktober 1556 reiste Rubensaadt med sin familie til Haderslev, hvor han fikk laget de første tegninger samt lagt fundamentene til byggeriet. Grunnstenen ble lagt den 1. februar 1557.

Slottet
-------

To år etter ansatte hertugen en ny byggmester, Hercules von Oberberg, som også siden bygget hertugens jaktslott Grøngård. Hans selv var dypt involvert i byggeriet og tok seg av både praktiske og administrative gjøremål. Han har hatt bestemte meninger om hvordan slottet skulle bli seende ut, og det har derfor trolig fra begynnelsen av vært meningen at Hansborg skulle bli et lukket, firesidet anlegg.

Hertugen flyttet inn i vestfløyen i 1562, og i 1566 stod sydfløyen med kirken ferdig. Nordfløyen ble først ferdig i 1582 og østfløyen i 1585, fem år etter Hans' død. Grunnplanen målte 81 x 75 meter og var i tre etasjer over en høy kjeller.

Frederik II oppholdt seg gjerne på Hansborg – som nå igjen ble kalt *Haderslevhus*, – og i 1597 ble sønnen Christian IVs bryllup med Anna Cathrine av Brandenburg avholdt her. Slottet brant ned i 1644, og i 1979 ble deler av fundamentene frilagt. Kirken på Koldinghus er en kopi av Hansborgs.

Se også
-------

* Haderslevhus

Referanser
----------

1. ↑  *Hercules von Oberberg*, kunstindeks.dk. Besøkt 10. febr. 2015

Eksterne lenker
---------------

* Museumsinspektør Lennart Madsens udredning
* Lennart Madsen på haderslev.dk
* Hercules von Oberberg på sonderjylland.dk
* Den store danske om Hansborg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
Old Slater Mill, et historisk distrikt i Rhode Island, har NRHP-referansenummer 66000001, noe som i realiteten gjør det til den første registrerte eiendommen i National Register fra 13. november 1966.
**National Register of Historic Places** er USAs offisielle liste over bevaringsverdige distrikter, steder, bygninger, strukturer og gjenstander. Registeret ble etablert i 1966 i kraft av at loven National Historic Preservation Act (NHPA) ble vedtatt. Av de mer enn én million eiendommene i National Register, er 80 000 eiendommer oppført individuelt. Hvert år blir registeret supplert med ytterligere 30 000 eiendommer, enten fordi de inngår i verneverdige områder, eller fordi eiendommene individuelt vurderes som bevaringsverdige.

Bildegalleri
------------

* Eiendommer som har blitt oppført i National Register of Historic Places blir som regel utstyrt med en slik plakett på fasaden.Eiendommer som har blitt oppført i National Register of Historic Places blir som regel utstyrt med en slik plakett på fasaden.
* Også slike plaketter festes ofte på husveggen til en eiendom som har blitt oppført i registeret; denne typen plaketter viser at eiendommen også står på liste hos det lokale «historielaget» (historic society).Også slike plaketter festes ofte på husveggen til en eiendom som har blitt oppført i registeret; denne typen plaketter viser at eiendommen også står på liste hos det lokale «historielaget» (*historic society*).

Referanser
----------

1. ↑  National Register Information System Arkivert 23. september 2008 hos Wayback Machine. National Register of Historic Places, *National Park Service*. Retrieved 11. april 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National Register of Historic Places – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN
 |
**SPARC64 IV** var en 64-bit mikroprosessor som ble lansert av det japanske selskapet Fujitsu den 1. august 2000. SPARC64 IV var en implementasjon av spesifikasjonen SPARC Versjon 9, og ble benyttet av Fujitsu i deres PRIMEPOWER servere.

SPARC64 IV var en videre utvikling av SPARC64 III og ble lansert i 400 og 450 MHz den 1. august 2000. Den integrerte nivå-1 cache ble doblet fra 2 x 64 KB til 2 x 128 KB for henholdsvis data og instruksjoner. Nivå-2 cache ble bygd med DDR SRAM *(double data rate)*. Branch prediction ved betingede hopp ble forbedret ved å utvide *branch bufferet* til å omfatte 16,384 «innganger» til forskjellige utfall av betingelser. I tillegg hadde prosessoren støtte for Visual Instruction Set, som Sun Microsystems lanserte i UltraSPARC.

SPARC64 IV bestod av 30 millioner transistorer, og ble fabrikkert med Fujitsu's CS80-prosess, en 180 nanometers 6-lags kobber CMOS-prosess. Den benyttet 1.8 Volt internt og 2.5 eller 3.3 Volt eksternt. Prosessoren hadde 1206 pinner, hvorav 552 ble brukt til signaler og 405 til elektrisk forsyning og jording. Størrelsen var 37.5 x 37.5 mm.

Den 17. juli 2002 introduserte Fujitsu en ny generasjon av SPARC64 IV i 700, 788 and 810 MHz (en 600 MHz versjon ble demonstrert allerede i 2001). Disse prosessorene var fabrikkert med Fujitsu's CS85-prosess, en 130 nanometers 6-lags kobber CMOS-prosess. Den interne spenningen ble redusert til 1.8 Volt, mens den eksterne ble redusert til 1.8 eller 2.5 Volt.

Referanser
----------

1. ↑  Fujitsu Limited: *Fujitsu's PRIMEPOWER Servers Get Another Big Performance Boost*, pressemelding 17 juli 2002

| * v
* d
* r
SPARC mikroprosessorer |
| --- |
| SPARC versjon 732-bit | SPARC |
| SPARC versjon 832-bit | SPARCLite **·** microSPARC **·** microSPARC II **·** SuperSPARC **·** SuperSPARC II **·** hyperSPARC **·** TurboSPARC **·** LEON |
| SPARC versjon 964-bit | UltraSPARC **·** UltraSPARC II **·** UltraSPARC IIe  **·** UltraSPARC IIi  **·** UltraSPARC IIe+ **·** UltraSPARC III **·** UltraSPARC III Cu  **·** UltraSPARC IIIi  **·** UltraSPARC IV **·** UltraSPARC T1 **·** UltraSPARC T2 **·** SPARC T3 **·** SPARC T4 **·** SPARC T5 **·** SPARC T6 **·** SPARC T7 **·** SPARC T8 **·** SPARC M5 **·** SPARC M6 **·** SPARC M7 **·** SPARC M8 **·** SPARC64 **·** SPARC64 II **·** SPARC64 III **·** SPARC64 IV **·** SPARC64 V **·** SPARC64 VI **·** SPARC64 VII **·** SPARC64 VIIIfx **·** SPARC64 IXfx **·** SPARC64 X |
| – |
Waddesdon Manor i Buckinghamshire er en av de mest populære stedene som National Trust bevarer
**National Trust** (fullt navn **The National Trust for Places of Historic Interest or Natural Beauty**, «Den nasjonale stiftelse for steder av historiske interesse eller naturskjønnhet») er en organisasjon som arbeider for å bevare uberørte naturområder og historiske bygninger i England, Wales og Nord-Irland. Skottland har sin egen organisasjon, se National Trust for Scotland.

Organisasjonen er registrert som en veldedig stiftelse, og eier en rekke historiske bygninger. De legger vekt på at disse skal være tilgjengelige for publikum. I noen tilfeller bor fortsatt de tidligere eierne i bygningen, og da søker man å finne ordninger for at deler av det skal være tilgjengelig. National Trust eier også store områder langs kysten, totalt omkring en femtedel av Englands, Wales' og Nord-Irlands kystlinje. Gjennom Prosjekt Neptun er det planer om å kjøpe enda mer av kystlinjen for å sikre den mot utbygging. Flere steder har de feriehytter som leies ut. Disse er plassert og bygget på en slik måte at de utgjør et minst mulig inngrep i naturen, og dermed oppfordrer til miljøbevisst turisme. 

National Trust ble opprettet i 1895 av Octavia Hill, Sir Robert Hunter og Hardwicke Rawnsley. Virksomheten drives for det meste gjennom bidrag fra dens over 3 millioner medlemmer. Den har gjennom lovgivning fått retten til å erklære eiendommer som uavhendelige, hvilket medfører at de ikke kan selges eller pantsettes mot stiftelsens ønske uten godkjenning fra det britiske parlamentet.

I Norge tar Fortidsminneforeningen seg av bygninger av historisk interesse, men vi har ingen forening som vier seg til begge disse sakene, slik som på De britiske øyer.

Se også
-------

* National Trusts eiendommer i England
* National Trusts eiendommer i Wales
* National Trusts eiendommer i Nord-Irland
* National Trust for Scotland
* Cadw
* English Heritage
* Historic Scotland

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 7. september 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.welshmuseumsfederation.org, besøkt 22. november 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National Trust – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Harald Lone** (født 4. juli 1929, død 26. oktober 1996) var en norsk diplomat og advokat.

Lone hadde juridisk embetseksamen fra Universitetet i Oslo.

Etter å ha gjennomført Utenriksdepartementets aspirantkurs i 1961 var han stasjonert flere steder. I 1989 ble han utnevnt til norsk ambassadør i Irak. Ved utbruddet av Gulfkrigen i august 1990 fikk han hjerteinfarkt og måtte forlate posten. Kjell Harald Dalen var chargé d'affaires ved ambassaden på det tidspunktet, og George Khoury var generalkonsul. Flukten[*klargjør*] fra Irak gikk via Amman i Jordan og ble omtalt i norsk og internasjonal media.

Utmerkelser
-----------

Lone ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1987.

Utstasjoneringer
----------------

* 1964–1966 Reykjavik, attaché
* 1966–1969 Paris, 1. ambassadesekretær
* 1971–1974 Haag, chargé d'affaires
* 1981–1989 Minneapolis, generalkonsul
* 1989–1991 Bagdad, ambassadør

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Harald Lone, (04.juli 1929 - 26.oktober 1996).», besøkt 16. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Harald Haave (20.8.1990). «Syk ambassadør hjem fra Irak med hilsener til pårørende». NTB tekst.
3. ↑  «Confrontation in the Gulf; A Few Westerners Flee From Iraq to Jordan». Reuters. 21.8.1990.
**Harald Lystad** (født 21. november 1944 i Oslo) er en norsk lege. Han var mellom 1975 og 2014 distriktslege og senere kommuneoverlege i Hemsedal og regnet som en av Norges fremste eksperter på skiskader. Han har utgitt flere artikler om alpine skiskader, og har siden 1977 bygget opp et register for skiskader.

Han ble cand.med. ved Universitetet i Bergen i 1970, spesialist i allmennmedisin i 1985 og spesialist i samfunnsmedisin i 1987. Han er også godkjent flylege. Han var distriktslege i Lofoten 1971–1975, før han ble distriktslege i Hemsedal. I perioden 1975–1986 var han den eneste legen i Hemsedal. Han var den siste nordmannen som kunne kalle seg distriktslege, ettersom han jobbet på overgangsordning etter at det statlige embedet som distriktslege ble erstattet av kommunelegestillingen i 1984.

Lystad er også en ivrig privatflyver og fikk tildelt det aller første mobiltelefonnummeret i Norge i 1981. Telefonen, som veide seks kilo og kostet omregnet over 100 000 kroner, er nå en del av Telenors historiske samlinger. Han var medstifter av Hemsedal Golfklubb og har vært klubbens styreleder siden etableringen. Han er bror av tidligere arbeids- og velferdsdirektør Joakim Lystad og barnebarn av Harald Lystad (1875–1950) som var president i Den norske lægeforening.

Utmerkelser
-----------

Lystad fikk i 1985 Fylkeslegens pris for forebyggende helsearbeid. Han ble i 2007 kåret til «Årets Løvetann» av Norsk forening for allmennmedisin. Han fikk i 2014 Hemsedal kommunes kulturpris. Han ble i 2016 tildelt Kongens fortjenstmedalje for sitt arbeid med å forebygge skiulykker.

Referanser
----------

1. ↑  Marit Tveito, Intervjuet: Harald Lystad; Skiskadeeksperten, Tidsskrift for Den norske lægeforening
2. ↑  Godkjente flyleger – Østlandet Arkivert 2015-04-12, hos Wayback Machine. Luftfartstilsynet
3. ↑  Førstemann med automatisk mobiltelefon, VG 12.01.05
4. ↑  – Mobilen var mer slepbar enn bærbar; Harald Lystad fikk landets aller første mobilnummer i 1981 – foran kongen, Telenor Norge
5. ↑  Hemsedøl ble «Årets Løvetann» Arkivert 24. mars 2014 hos Wayback Machine. Dagens Medisin
6. ↑  Kulturprisen 2014 til Harald Lystad[*død lenke*], hemsedal.kommune.no
7. ↑  Lystad hedret med Kongens medalje, NRK

Litteratur
----------

* Biografi i *Norges leger*, 1986, s. 774
**José Palma y Velasquez** (født 3. juni 1876 i Tondo i Manila på Filippinene, død 12. februar 1903 i Manila) en av de tre mest fremstående patriotiske filippinske diktere under og etter den filippinske revolusjon. De to andre var Fernando Ma. Guerrero (1873–1929) og Cecilio Apostol (1877–1938).

Palma, som var yngre bror til dr. Rafael Palma, var også redaksjonsmedlem i avisen *La Independencia*. Han kjempet som soldat under den filippinske revolusjon.

Han skrev *Filipinas*, et patriotisk dikt på spansk, som skulle bli teksten til den filippinske nasjonalsang (1899).

Filipinas
---------

Filipinas ble offisiell nasjonalsang i 1899

*Tierra adorada*
*Hija del sol de Oriente,*
*Su fuego ardiente,*
*En ti latiendo está.*
*¡Patria de amores!*
*Del heroismo cuna,*
*Los invasores*
*No te hollarán jamás.*
*En tu azul cielo, en tus auras,*
*En tus montes y en tu mar*
*Esplende y late el poema*
*De tu amada libertad.*
*Tu pabellón, que en las lides*
*La victoria iluminó,*
*No verá nunca apagados*
*Sus estrellas y su sol.*
*Tierra de dichas, del sol y de amores,*
*En tu regazo dulce es vivir.*
*Es una gloria para tus hijos,*
*Cuando te ofenden, por ti morir.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
*Artikkelen omhandler idrettsmannen Harald Maartmann (1926). Se annet sted for Harald Sigvart Maartmann (1917–1999), dir. for Oslo Guttehjem eller Harald S. Maartmann (1854–1926), som var direktør i Ringnes Bryggeri.*

**Harald Rolf Maartmann** (født 5. januar 1926 i Oslo, død 1. januar 2021) var en norsk langrennsløper som gikk for Idrettslaget Heming i Oslo. Han ble norgesmester på 17 km og 50 km i Norgesmesterskapet på ski 1950, var på Akers lag som tok sølv på 4 x 10 km stafett i NM i 1949, og tok bronse på 50 km i NM i 1951 og NM i 1952. I 1950 i Lake Placid ble han nummer 5 på 50 km og nummer 7 på 18 km. Han kom på 8.-plass på 50 km i vinter-OL 1952 i Oslo.

I 1952-53 var han forstmann i Oregon i USA. Hans far var fotballspilleren Rolf Maartmann (1887–1941).

Referanser
----------

Kilder
------

* Hans Lysaker: NM 1938-1952 (besøkt 5. desember 2012)
* Hermann Hansen, Knut Sveen: *VM på ski '97 Trondheim*. Adresseavisens Forlag, Trondheim 1996. ISBN 82-7164-044-5, s. 66 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Sports Reference: Harald Maartmann Arkivert 10. november 2012 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 5. desember 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harald Maartmann – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harald Maartmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Harald Maartmann – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* Aftenposten: Tidens elv (5. desember 2012)
***Terpsis*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En middelsstor, bredt oval, gul (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille, hver dekkvinge med fire brede, svarte lengdestriper, den innerste langs sømmen og den ytterste langs ytterkanten. Dekkvingene framhjørner er ikke framskytende. Hodet er ikke synlig ovenfra, antennene omtrent så lange som pronotums bredde. Pronotum er avrundet, noe smalere enn dekkvingene, danner ikke en kontinuerlig kurve med dem. Dekkvingene er rundede, nesten sirkelrunde. Beina er nokså korte.

Levevis
-------

Arten lever på planter i vindelfamilien.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Nicaragua, Costa Rica og Panama.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Mesomphaliini** Hope, 1840
						* slekten ***Terpsis*** Spaeth, 1913
							+ *Terpsis quadrivittata* (Champion, 1893)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Nettside om slekten
* *Terpsis* på ITIS
* (en) *Terpsis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Terpsis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Terpsis* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Terpsis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Stefan av Liechtenstein**, med tiltaleformen *Hans Høyvelbårenhet* (tysk: *Seine Durchlaucht Prinz Stefan von und zu Liechtenstein*) (født 14. november 1961 i Klagenfurt) er fyrstelig prins av Liechtenstein. Han var fyrstedømmets ambassadør i Berlin fra 2007 til 2017.

Han utdannet seg til siviløkonom ved Universität Innsbruck, hvor han i 1987 tok magistergraden. Etter studiet arbeidet han et år på familiegodset. Han ble i 1988 gift med grevinne Florentine av Thun-Hohenstein, som gjennom ekteskapet fikk tittelen prinsesse av Liechtenstein. Ekteparet har fire barn.

Fra 1988 arbeidet han for Schweizerische Bankgesellschaft i Zürich, og fra 1991 til 1995 arbeidet han for samme bank i Frankfurt am Main. Han brøt over tvert i 1995, og sammen med sin bror drev han frem til 2001 turistorientert virksomhet på familiegodset.

I juni 2001 ble han utnevnt til Liechstensteins ambassadør i Bern. Sommeren 2007 ble han utnevnt til ambassadør i Berlin.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage, The Peerage person ID p9536.htm#i95352, oppført som Stefan Carl Prinz von und zu Liechtenstein[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
**ID3** er en metadata-container som hovedsakelig blir brukt med MP3-lydfiler.
To forskjellige typer av ID3 eksisterer: ID3v1 og ID3v2. ID3v1 bruker et segment på 128 byte på slutten av en MP3-fil. ID3v2 er plassert i starten av filen og hvert felt kan være opptil 16 megabyte eller totalt 256 megabyte.

ID3v1
-----

MP3 hadde i utgangspunktet ingen mulighet for å lagre metadata. ID3v1 ble utviklet i 1996 for å løse denne utfordringen. Seks predefinerte kategorier kan fylles ut med metadata. Det første feltet vil alltid inneholde "TAG".

| Felt | Lengde | Beskrivelse |
| --- | --- | --- |
| header | 3 | "TAG" |
| title | 30 | 30 tegn for tittel |
| artist | 30 | 30 tegn for artist |
| album | 30 | 30 tegn for album |
| year | 4 | Årstall bestående av fire tall |
| comment | 30 | Kommentarfelt |
| genre | 1 | Markerer sjanger fra en predefinert liste |

### ID3v1.1

I denne versjonen er de to siste tegnene i comment-feltet satt av til å definere hvilket nummer et lydspor har på et album. Dette fungerer kun dersom kommentarfeltet har 28 tegn eller mindre.

ID3v2
-----

Til tross for at navnet er likt, har ID3v2 lite til felles med ID3v1. Man er ikke lenger begrenset til kun tekst og det er derfor mulig å legge til grafikk for å illustrere album. Antallet av felt som kan inneholde metadata er også kraftig økt.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. november 2015. Besøkt 29. november 2015.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. november 2015. Besøkt 29. november 2015.
**Stefan VI** (død 897) var pave fra mai 896 til juli eller august 897. Han var romer, sønn av Johannes, en prest. Han hadde blitt vigslet til biskop av Anagni, kanskje mot sin vilje, av pave Formosus. 

Stefan VI er mest kjent for at han i sin korte tid som pave gjennomførte Kadaversynoden, en rettssak mot pave Formosus, i januar 897. Liket av Formosus ble gravd opp og satt på en trone, hvorpå Stefan VI fremførte anklagene mot ham. Han ble funnet skyldig, fratatt paveklærne og kastet i Tiber. 

Siden tvang han flere av de som hadde blitt ordinert av Formosus til å fratre sine embeter. Han gav også noen få privilegier til noen kirker før han selv ble drept ved kvelning sommeren 897.

Eksterne lenker
---------------

* Stephen VI i Catholic Encyclopedia

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Bonifatius VI** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Romanus** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
***In Folly's Trail*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Rollin S. Sturgeon og med Carmel Myers i hovedrollen. Filmen er basert på en historie av Katherine Leiser Robbins som ble publisert i magasinet *Snappy Stories* i 1920.

Handling
--------

Charles Howard, en ung artist, som blir overtalt av en venn til å delta på en helgefest - planlagt av en millionær ved navn Max Goldberg. På dette arrangementet blir han med på forseggjorte middager, maskerade-danser og lignende. Han møter en sangerinne ved navn Lita O' Farrell, en venn av Goldberg. Verten for anledningen elsker Lita, men hun er usikker på om hun i det hele tatt respekterer ham.

Lita blir snart romantisk tiltrukket av Howard, og han gjengjelder disse følelsene. Selv om begge er tvilende, bestemmer de seg snart for å gifte seg med hverandre. Men de krangler ofte, og hun tilbyr ham en mulighet til skilsmisse ved å gå tilbake til Goldberg. Den misunnelige Howard følger etter dem, og truer med å drepe Goldberg.

Skuespillere
------------

* Carmel Myers som Lita O'Farrell
* Thomas Holding som Charles Howard
* Arthur Clayton som Ronnie
* George B. Williams som Max Goldberg
* Viola Lind som Mavis
* W.H. Bainbridge som Houston
* Beth Ivins som Pattie Houston

Referanser
----------

1. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*
2. ↑  «Snappy Stories». *www.pulpmags.org*. Besøkt 12. april 2023.
3. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 12. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) In Folly's Trail – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *In Folly's Trail* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *In Folly's Trail* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *In Folly's Trail* på Silent Era Rediger på Wikidata
Wergelandsveien 23 B der instituttet nå holder hus.
**Finsk-norsk kulturinstitutt** ble opprettet i 1997 og arbeider for å styrke kontakten mellom Finlands og Norges kultur- og samfunnsliv og for å øke kunnskapen om Finland i Norge og omvendt. Kulturinstituttets bakgrunnsorganisasjoner er de bilaterale kulturfondene Kulturfonden för Finland och Norge og Norsk-finsk kulturfond. Fondsstyret utpeker instituttets styre som har medlemmer fra Norge og Finland. Undervisnings- og kulturministeriet i Finland står for instituttets basisfinansiering. 

Kulturinstituttet er et informasjons- og kontaktsentrum og tar imot spørsmål og henvendelser fra publikum. Kulturinstituttet har en omfattende utadrettet virksomhet med et variert program som består bl.a. av utstillinger, konserter, forfatterbesøk, seminarer og forelesninger i samarbeid med norske institusjoner.

Kulturinstituttet er lokalisert i Oslo med sentral beliggenhet i sentrum Wergelandsveien 23 B i Oslo men hele Norge hører til instituttets virksomhetsområde.

Finsk-norsk kulturinstitutt står i nær forbindelse med andre institusjoner som fremmer kontakt mellom våre to land og folk.

Finland har et nettverk av 17 kultur- og vitenskapsinstitutter rundt i verden.

Eksterne lenker
---------------

* Instituttets hjemmeside på web

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Rommen Sportsklubb** (stiftet 20. august 1970) er et norsk idrettslag fra Rommen i Bydel Stovner i Groruddalen i Oslo. Klubben ble til 24. november 1997, etter en sammenslåing av Stovnerkameratene Ballklubb og Smedstua Idrettslag.

26. november 2007, ble det klart at Rommen fikk innvilget ny kunstgressbane.

Fotball
-------

Fotballaget rykket i 2010 ned fra 3. divisjon til 4. divisjon. Klubben var tidligere en del av samarbeidsklubben Groruddalen Ballklubb, men laget ble lagt ned i 2008.

Sesongen 2016 gav Petter Skogsletten seg som trener og Kjell Sverre Hansen Wold tok over som hovedtrener, sammen med Petter Halvorsen som assistent. Klubben fusjonerte med Vestli IL og slo seg sammen til Stovner Sportsklubb, i 2020. Begge trenerne ble med videre etter sammenslåingen med Stovner Sportsklubb.

Håndball
--------

Referanser
----------

1. ↑  Lover for Rommen Sportsklubb[*død lenke*]
2. ↑  Rommen jubler for kunstgress *Aftenposten.no*
3. ↑  Hofoss, Espen (17. desember 2008). «Gir opp satsingen». *Aftenposten Aften*. s. 19.
4. ↑  «Rommen SK og Vestli IL = Stovner Sportsklubb».

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF
 |
**InFiber AS** er et teleselskap som leier ut mørk fiber på Østlandet til teleoperatører, tjenesteleverandører og bedrifter. Selskapet disponerer over 2000 km fibertraseer.

Selskapet er heleid av private equity fondet EQT V, har 24 ansatte og ledes av adm.dir. Ole Edvard Pedersen.

Selskapet omsatte i 2010 for 181 millioner kroner og hadde et driftsresultat før skatt på 94 millioner kroner.

Aksjeselskapet ble dannet i 2009 etter en fisjon av Hafslund Telekom AS. Selskapet startet televirksomheten i 2003. 

Hafslund inngikk avtale med EQT i desember 2010 om å selge aksjene i selskapet for 1477 MNOK. Transaksjonen ble gjennomført i januar 2011.

EQT inngikk avtale med eierne av Ventelo om å overta dette selskapet i februar 2012. EQT har etter overtakelsen kommunisert at InFiber og Ventelo vil bli restrukturert under det felles merkevarenavnet Broadnet, nåværende GlobalConnect.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**ID-porten** også kalt **ID-porten/MinID** er en felles innloggingsløsning for en rekke offentlige nettjenester i Norge. ID-porten er utviklet og forvaltet av Direktoratet for forvaltning og IKT (Difi). 

ID-porten er ingen egen innloggingsløsning, men videreformidler innlogging gjennom flere  elektroniske ID'er. 

Foreløpig er det fire forskjellige innloggingsløsninger i ID-porten:

* MinID – felles offentlig innloggingsløsning for innlogging på sikkerhetsnivå 3
* BankID - felles samordnet infrastruktur som er utviklet av banknæringen gjennom BankID Samarbeidet på sikkerhetsnivå 4.
	+ Fra høsten 2015 inkluderer dette også BankID på mobil
* Buypass – kommersiell aktør for innlogging på sikkerhetsnivå 4
* Commfides – kommersiell aktør for innlogging på sikkerhetsnivå 4

Per september 2017 rapporterer Difi at ID-porten gir tilgang til mer enn 1100 nettjenester fra over 600 offentlige virksomheter. MinID sto for 28,4 % av innloggingene, BankID 68,9 % (hvorav BankID på mobil 20,4 %), Buypass 2,7 % og Commfides 0,02 %.

Historikk
---------

MinID ble lansert i desember 2008. Avtale med Buypass og Commfides ble inngått i 2010. BankIDs tilbud ble da avvist på grunn av manglende støtte for meldingskryptering. Innlogging med Buypass var mulig fra desember 2010 og med Commfides eID fra mars 2011. I ny anskaffelse i 2012 kom BankID inn, i tillegg til at kontrakten med Buypass og Commfides ble fornyet. Innlogging med BankID var deretter mulig fra november 2012.

Teknisk
-------

ID-porten er basert på Open AM fra ForgeRock, og offentlige virksomheter federer med ID-porten via SAML

Referanser
----------

1. ↑  «Enklare innlogging i ID-porten med BankID på mobil | Difi.no». *www.difi.no*. Arkivert fra originalen 19. juli 2017. Besøkt 25. februar 2016.
2. ↑  «ID-porten | Difi». *www.difi.no*. Besøkt 9. november 2017.
3. ↑  Difis pressemelding april 2010 Arkivert 29. juni 2011 hos Wayback Machine.
4. ↑  Difis bruk av konkurransepreget dialog i et ikt-prosjekt, presentasjon på frokostseminar
5. ↑  Pressemelding Regjeringen 14.11.2012
6. ↑  Difis bruk av konkurransepreget dialog i et ikt-prosjekt (se tidligere referanse)
7. ↑  «Spesielle bruksvilkår for ID-porten | Samarbeidsportalen - Difi». *samarbeid.difi.no*. Arkivert fra originalen 19. september 2015. Besøkt 25. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Slik bruker du MinID
* ID-porten – Hjelp og brukerstøtte
* Om ID-porten
**Finsbury** er et område i distriktet Islington i sentrale London, like nord for City. Det ligger øst og nord for Clerkenwell, vest for St Luke's, og sør for Islington og City Road. Eiendommen Finsbury Estate ligger i den vestlige delen av distriktet. Området må ikke forveksles med Finsbury Park, et offentlig grøntområde i underkant av 5 km nord som også har gitt sitt navn til det omliggende boligområdet.

Etymologi
---------

Stedsnavnet er første gang dokumentert i 1231 som nedtegnet som Vinisbir (første bokstav uttales som «f»), og har således betydningen gården til en mann ved navn Finn, «Finns gård». En annen forklaring er at det kom fra *fen* («våtmark»).

Historie
--------

Fram til 1600-tallet var Finsbury et myrete område som tilhørte St Paul's Cathedral. I forbindelse med anlegget av vannforsyningskanalen New River i 1613 – som ble ført fram til New River Head i Finsbury – ble området opparbeidd for boligbygging. Det meste av Finsbury ble bebygd med boliger av en meget enkel standard; bare omkring Pentonville Road kom det opp hus for middelklassen. Finsbury ble et utprega arbeiderstrøk, og har i lange perioder vært et av de mest arbeiderpartidominerte og radikale områdene i London.

Finsbury var egen kommune fra 1900 fram til 1965, da det ble en del av Islington. Finsbury ser ut til å gå stadig mer ut av bruk som bydelsnavn, til fordel for Clerkenwell og St Luke's, men det finnes eksempelvis i lokalavisa *Clerkenwell & Finsbury Advertiser*.

Det kjente operaselskapet Sadler's Wells ligger i Finsbury.

Det finnes også et Finsbury Park et stykke lengre nord i London. Navnelikheten henger sammen med at begge stedene en gang hørte til samme administrative enhet (division) i grevskapet Middlesex.

Bilder
------

* Finsbury Town Hall, rådhusetFinsbury Town Hall, rådhuset
* Finsburys helsesenter, designet av Berthold LubetkinFinsburys helsesenter, designet av Berthold Lubetkin
* Finsbury krigsminnemonumentFinsbury krigsminnemonument
* Finsbury Bank for SavingsFinsbury Bank for Savings

Referanser
----------

1. ↑  Mills, A.D. (2000): *Oxford Dictionary of London Place Names*. ISBN 0-19-860957-4.

Eksterne lenker
---------------

* «Finsbury», Encyclopædia Britannica (11. utg.), 1911.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |