recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Portal: Oslo

**Broen i Vigelandsanlegget** er den monumentale broen i Gustav Vigelands utendørs skulpturanlegg i Frognerparken i Oslo. Broen er i granitt og 100 meter lang. Den er utsmykket med lykter og i alt 58 skulpturer i bronse på rekkverket. Skulpturene forestiller nakne barn, kvinner og menn i ulike positurer og sammenstillinger, deriblant den populære «Sinnataggen». I hjørnene av rekkverket er det reist fire åttekantede søyler med øglegrupper i granitt fra 1918–1930.

Brolegemet ligger over en eldre bro som ble anlagt over nordre og søndre Frognerdam i forbindelse med Jubileumsutstillingen på Frogner i 1914. Skulpturene ble modellert fra 1925 til 1933 og montert i 1940. .

«Industrihallen» og broen over Frognerdammen som ble bygd i forbindelse med Jubileumsutstillingen på Frogner i 1914. Hallen ble revet, og broen ble erstattet av Vigelands skulpturbro i løpet av 1930-tallet. Foto: Fra Nasjonalbibliotekets bildesamling 
* Skulpturer på nordre side  Foto: Ignaz Wiradi, 2011Skulpturer på nordre side  Foto: Ignaz Wiradi, 2011
* Skulpturer på søndre side  Foto: Ignaz Wiradi, 2011Skulpturer på søndre side  Foto: Ignaz Wiradi, 2011
* Foto: Hans A. Rosbach, 2009 Foto: Hans A. Rosbach, 2009
* 
* 
* 

* «Sinnataggen»«Sinnataggen»
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Barneplassen
------------

Barneplassen sør for brua. Foto: Mittet & Co. 1952 
På sørsida av brua, ved den søndre dammen, ligger den sirkelformede Barneplassen med ni små barnefigurer i bronse, hvorav den midterste viser et ufødt barn. «Fosteret» ble stjålet i 1978.

* Foto: 2010 Foto: 2010
* 

Vigelandsanlegget består av «Hovedportalen» i øst (utenfor bildet), «Broen» med «Barneplassen», «Fontenen», «Monolittplatået» og «Livshjulet» i vest langs en 850 meter lange akse i Frognerparken. Luftfoto: 1965 
Vigelandsanlegget omfatter 320 mål i Frognerparken og inneholder tilsammen 214 skulpturer i bronse og granitt, tretten smijernsporter og to bronsedører, med i alt nærmere 600 figurer. Parken er 850 meter lang, og skulpturene er gruppert i fem større enheter: «Hovedportalen», «Broen» med «Barneplassen», «Fontenen», «Monolittplatået» og «Livshjulet». Anlegget stod først ferdig rundt 1950.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bridge in Vigeland Sculpture Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Vigeland-museets presentasjon av «Broen»

| * v
* d
* r
Gustav Vigeland og Vigelandsanlegget i Frognerparken |
| --- |
| **Vigelandsanlegget**: Hovedportalen **·** Broen (med Sinnataggen) **·** Fontenen **·** Monolitten **·** Livshjulet **·** Slekten  **Andre Vigeland-verk**: Abelmonumentet **·** Collett-monumentet **·** Snorremonumentet |
| Vigelandmuseet i Oslo **·** Vigeland hus i Mandal **·** broren Emanuel Vigeland |
**Bordtomt** er et område hvor det bedrives handel med trelast. Betegnelsen ble brukt om områder ved Ila i Trondheim, i Drammen,
i Borge i Østfold og i det gamle Christiania.

I Christiania lå planketomtene innerst i Bjørvika ved munningen av Akerselva, syd for det som er Vaterland i Christiania. Området tilkom ved utfylling, solgt av kongen (1765) til trelasthandlerne. Store verdier forsvant i en flere dager lang brann (4. mai 1819). Disse var da eid av blant annet Peder Anker, Hans Thoresen og Paul Olsen Thrane. Man fant her den i 1960-årene bortsanerte Tomtegaten fra jernbanetorget til Schweigaards gate, såvel som Tomtestredet.

Referanser
----------

1. ↑  Trondheim byleksikon Arkivert 24. oktober 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  riksantikvaren
3. ↑  «Drammens Museum». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 4. mars 2008.
4. ↑  Sorgenfri Arkivert 23. februar 2007 hos Wayback Machine.
5. ↑  «Slekten Sommer». Arkivert fra originalen 10. februar 2007. Besøkt 4. mars 2008.
***Broen over Drina*** (serbisk: Na Drini ćuprija) er en historisk roman skrevet av den jugoslaviske forfatteren Ivo Andrić. Det dreier seg om Mehmed Paša Sokolović-broen i Višegrad som strekker seg over elven Drina og står som en stille vitne til historien fra byggingen som ble iverksatt av osmanerne i midten av det 16. århundre til sin delvis ødeleggelse under første verdenskrig. Historien spenner over fire århundrer og dekker okkupasjon fra ottomanske og østerriksk-ungarske styrker i regionen, med særlig vekt på liv, skjebne og relasjon mellom de lokale innbyggerne, spesielt serbere og bosnjaker.

Fortellingen begynner med å beskrive den brutale avstraffelsen av de lokale serbiske livegne bønder som prøvde å sabotere byggingen.

Boken kan være nyttig bakgrunn for å forstå Jugoslavias sammenbrudd og dagens virkelighet i området.

Sammendrag
----------

Mehmed-paš Sokolović
En ung serbisk gutt fra området Višegrad blir tatt fra sin mor av Det osmanske rike som en delvis rekrutteringsavgift, en av mange kristne gutters skjebne under Det osmanske rikets 500 års lange okkupasjon av Balkan. Guttens mor følger gråtende sin sønn til hun når elven Drina, hvor han blir satt over med ferge og hun ikke lenger kan følge med. Den unge gutten konverterte til Islam og ble tildelt det tyrkiske navnet Mehmed. Han blir senere kjent som Mehmed-paš Sokolović, og stiger gjennom de osmanske militære gradene under Det osmanske rikets ekspansjon inn i Sentral-Europa. Han er fortsatt hjemsøkt av minnet om å bli tatt med makt fra sin mor og beordrer bygging av en bro på den delen av elva der de to ble skilt.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* *Broen over Drina* oversatt av Lovett F. Edwards
* Profil Hos Ivo Andrić Foundation


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** OCLC **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Lego Marvel Super Heroes*** er et Legovideospill utviklet av Traveller's Tales og publisert av Warner Bros. Interactive Entertainment, for PlayStation 3, Xbox 360, Wii U, PlayStation 4, Xbox One og Microsoft Windows, og publisert av Feral Interactive for OS X. Den håndholdte versjonen av spillet av TT Fusion var utgitt under navnet ***Lego Marvel Super Heroes: Universe in Peril*** for iOS, Android, Nintendo DS, Nintendo 3DS og PlayStation Vita den 22. oktober 2013.

Presidenten i Warner Bros. Interactive Entertainment, David Haddad har sitert at *Lego Marvel Super Heroes* er det mest solgte legovideospillet gjennom tidene.

Handling
--------

Spilleren har mulighet til å kontrollere 180 forskjellige karakterer fra Marvel-universet, hver med deres egne unike krefter. For eksempel kan Spider-Man svinge rundt med sine tynne edderkopp-nett og bruke sine andre edderkopp-sanser. Hulken er sterk nok til å kaste enorme gjenstander, samt krympe til Bruce Banner-størrelse for å få tilgang til datamaskiner. Galactus ble valgt som den viktigste antagonist i spillet. Spilleren kan også utforske Marvel-versjonen av New York City, selv om de bare kan bruke en bestemt karakter og få tilgang til bygninger etter at hele kampanjen er fullført.

Side-oppdrag blir fortalt av Deadpool, og foregår i bygninger med sine egne historier. Det er totalt 15 oppdrag i den viktigste single player-kampanjen, etterfulgt av 11 mindre side-oppdrag. Mange av de viktigste figurene er basert på utseendet fra Marvel Cinematic Universe. Tony Stark ble modellert etter skuespiller Robert Downey Jr. og Nick Fury ble modellert av Samuel L. Jackson. Loki ble modellert etter Tom Hiddleston, og Thor var en modell av Chris Hemsworth.

Referanser
----------

1. ↑  «‎LEGO Marvel Super Heroes». *Mac App Store* **(engelsk)**. Besøkt 18. mars 2019.
2. ↑  «LEGO Marvel Super Heroes: Universe in Peril». *GameSpot* **(engelsk)**. Besøkt 18. mars 2019.
3. ↑  «LEGO Marvel Super Heroes Is the Best Selling LEGO Game To Date». *DualShockers* **(engelsk)**. 16. juni 2017. Besøkt 18. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lego Marvel Super Heroes* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Lego Marvel Super Heroes* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Lego Marvel Super Heroes* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Lego Marvel Super Heroes* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Lego Marvel Super Heroes* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Lego Marvel Super Heroes* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Lego Marvel Super Heroes* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Lego Marvel Super Heroes* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Lego Marvel Super Heroes* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Lego Marvel Super Heroes* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Timothy Kane Sheehy** (født 3. september 1948 i Fort Frances i Ontario i Canada), amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo.

Sheehy vant en olympisk sølvmedalje under Vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen bak Sovjetunionen. Det var seks lag som spilte i A-gruppen, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia som begge fikk seks poeng. USA kom foran Tsjekkoslovakia til tross for svakere målforskjell fordi de vant kampen mot Tjekkoslaovakia med 5-1. Sheehy spilte alle seks kampene, inklusive kvalifiseringskampen til A-gruppen, og scoret fire mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1972 Japans flagg Sapporo - Sølv Sølv i ishockey USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Timothy Sheehy – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Timothy Sheehy – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Timothy Sheehy – National Hockey League (NHL) Rediger på Wikidata

* (en) Timothy Sheehy – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Timothy Sheehy – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Timothy Sheehy – Legends of Hockey Rediger på Wikidata

* (en) Timothy Sheehy – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Timothy Detudamo** (født i Uaboe, død 11. april 1953) var en naurisk politiker og lingvist. Han var faren til Buraro Detumado. Han er kjent for å ha stiftet det moderne nauriske samfunnet. I sine tidlige år jobbet han som prest.

I 1917 reiste Detumado sammen med Philip Delaporte, som han hjalp med å lage en naurisk ordbok, til USA for å hjelpe ham å oversette religiøse tekster til naurisk. For å finansiere reisen trengte han 500 dollar (mye penger på den tiden), som han fikk tak i ved hjelp av donasjoner. Han ble i USA til 1921, da han dro tilbake til Nauru for å bli politiker. I 1928 ble han valgt til Naurus overhode, noe han forble til 1942.

Rundt 1940 forsøkte han å reformere det nauriske språket ved å gjøre det lettere å forstå for europeere og amerikanere. Hans reformer var ikke stabile, så i dag er den gammeldagse ortografien mer vanlig. Uansett regnes han som en av Naurus viktigste lingvister. Han snakket fem språk: naurisk, tysk, engelsk, marshellesisk og kiribatisk.

Detudamo var guvernør på Nauru fram til 30. juni 1943, da han ble deportert til Truk (nå Chuuk) av de japanske okkupantene, sammen med de fleste nauruere. Den 31. januar 1946 ble han igjen høvding over Nauru. Denne stillingen beholdt han til 18. desember 1951, da Naurus politiske system ble profesjonalisert og modernisert. Detudamo var deretter Naurus administrasjonspresident til han døde i april 1953.

Portal: Nauru

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Hamdan Qarmat ibn al-Aschath** (arabisk: حمدان قرمط بن الأشعث, *Ḥamdān Qarmaṭ b. al-ʾAšʿaṯ*) var en betydelig misjonær for ismailittene i Irak ved slutten av 800-tallet.

Hamdan Qarmat var en svært tidlig tilhenger av ismailittene i Irak. Han anerkjente ledelsen i det syriske Salamya (de senere fatimidene), som gjorde krav på å representere den okkulterte syvende imam Muhammad ibn Ismail. I siste kvartal av 800-tallet overtok han ledelsen av misjonen og kunne finne en stor tilhengerskade blant Iraks bønder og i kretser innen Bagdads hoffaristokrati og riksforvaltning.

Under al-Jannabi kunne han utvide ismailittenes innflytelse i Golfregionen i al-Hasa og Bahrain. Likesom misjonærene Ibn Haushab og Abu Abdallah al-Shi'i begynte også Hamdan Qarmat å bevæpne sine tilhengere, og etablerte i 892 med Mahtamabad ved Kufa et første befestiet støttepunkt.

I 899 kom det imidlertid til et skille, idet Said (Abdallah al-Mahdi) og ikke den forventede Muhammad ibn Ismail i Salamya åpenbarte seg som ismailittenes imam. At Said gjorde krav på imamatet for seg selv og sin etterslkt, ble ikke godtatt av mange ismailitter, fremfor alt i Irak. Også Hamdan Qarmat holdt fortsatt fast ved den opprinnelige mahdi-figur. Også etter at Hamdan Qarmat forsvant etter splittelsen, beholdt hans tilhengere stor innflytelse i Irak og fremfor alt i østre Arabia til inn på 1000-tallet. Etter Qarmat wurden skulle de bli kalt qarmater.

Litteratur
----------

* Heinz Halm: *Das Reich des Mahdi*, C. H. Beck München, 1991

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Bow** er et sted i Tower Hamlets i London. Det ligger 7,4 km nordøst for Charing Cross. Området har fått sitt navn etter den svingen som elva Lee – som avgrenser området mot øst – gjør her.

Victoria Park, som ofte kalles «East Ends lunger», ligger i Bow. Stedet blir ofte feilaktig knyttet til *Bow Bells*, som henger i St Mary-le-Bow-kirken i Cheapside i City of London. North London Railway hadde sitt hovedkvarter i Bow.

I henhold til folketellingen i 2011 hadde stedet en befolkning på 27 720 innbyggere.

Historie
--------

**Stratforde** ble første gang dokumentert som en bosetning i 1177. Stedsnavnet er avledet fra angelsaksisk i betydningen «brolagt vei til et vadested/elvekryssing» (*ford*).

Bow ble bymessig bebygd fra 1700-tallet, da skitne industrier som garverier og stampeverk ble forvist fra City. Etter hvert som industrialiseringen skjøt fart på 1800-tallet, trakk Bow til seg nye og minst like forurensende såpe-, gummi- og fyrstikkfabrikker. Fyrstikkpikestreiken i 1880-årene, som var en del av suffragettebevegelsen, fant sted på fyrstikkfabrikk som nå er ombygget til leilighetskomplekset *Bow Quarter*.

Mye av Bows særpreg som veletablert industriarbeiderstrøk gikk tapt under andre verdenskrig, da området ble hardt rammet av tyske bomber. Den første V1-raketten som traff London, falt ned nær jernbanebroen over Grove Road 13. juni 1944.

Kommunikasjoner
---------------

De nærmeste undergrunnsstasjonene er:

* Mile End
* Bow Road
* Bow Church

Referanser
----------

1. ↑  Tower Hamlets wards population 2011
2. ↑   Mills, D.A. (2000): *Oxford Dictionary of London Place Names*, Oxford University Press, ISBN-13: 9780199566785.
3. ↑
4. ↑  Minneplate

Eksterne lenker
---------------

* Gamle Bow
* Coborn Street i Bow

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Sozialistisches Patientenkollektiv** (sosialistisk pasientkollektiv), fra 1973 også kjent som **Patientenfront** (pasientfronten), var en venstreradikal organisasjon i Vest-Tyskland som ble dannet i 1970 av legen Wolfgang Huber og 52 psykiatriske pasienter. Organisasjonens mål var å bekjempe «legeklassen», som ble sett på som fiender av «pasientklassen», og organisasjonen så på «kapitalismen» som årsaken til sykdom og ville bruke «sykdom som våpen» mot det «kapitalistiske» samfunnet.

Litteratur
----------

* *SPK – Aus der Krankheit eine Waffe machen. Eine Agitationsschrift des Sozialistischen Patientenkollektivs an der Universität Heidelberg*. Med forord av Jean-Paul Sartre. Trikont Verlag, München 1972. ISBN 3-920385-47-0.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. november 2007. Besøkt 9. september 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sozialistisches Patientenkollektiv – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Bow Creek helt til venstre møter kanalen Limehouse Cut til høyre ved slusene Bow Locks.
**Bow Creek** er navnet på de siste 3,6 kilometerne av elven Lee i London og er en del av Bow Bac-elvene. Dette stykket av elven skiller seg ut fra resten ved at det er påvirket av tidevann fra Themsen, som den renner inn i. Den regnes derfor i praksis ofte som en egen elv. Nedenfor slusene Bow Locks danner elven en grense mellom Londons bydel (borough) Newham og Tower Hamlets i østlige London.

Tidligere var det skipsverft ved Orchard House Yard, og skipene ble sjøsatt på elven slik at de kunne seile nordover på Lee Navigation via slusene Bow Locks, eller sørover til Themsen. I 1810 ble det bygget en jernbro over elven.

Referanser
----------

1. ↑  «Bow Creek History». *Waterscape*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bow Creek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Iron Bridge and Ironbridge Tavern — A Chronology — Bow Creek/River Lea Arkivert 5. august 2004 hos Wayback Machine.
* British Waterways history of the Bow Back Rivers
* The Lee Navigation - Intro and Bow Locks to Old Ford
**Boverket** er et svensk statlig forvaltningsogan med hovedkontor i Karlskrona.

Boverket er en myndighet for samfunnsplanlegging, byutvikling, bygging og boliger. Det gir ut ulike regelverk og håndbøker, som er mer eller mindre bindende, kalt Boverkets byggregler (ofte forkortet BBR). Det tlsvarer det som tidligere var *svensk byggnorm*. Boverket gir også ut Boverkets konstruktionsregler (BKR), Bestämmelser för stålkonstruktioner (BSK), Bestämmelser för betongkonstruktioner (BBK) og Europeiska konstruktionsstandarder (EKS) med utgangspunkt i den svenske plan- og byggeloven og energideklarasjonsloven.

Riksarkitekt
------------

Riksarkitekten er siden 2018 en virksomhet i Boverket med oppgave å inspirere og drive frem utviklingen for at offentlige og private aktører skal høyne den arkitektoniske kvaliteten i det som bygges og skape gode livsmiljøer. Riksarkitekten skal også veilede landsting, kommuner og private aktører for å skape en god gestaltning av helsevesenets samt skolers og førskolers fysiske miljø.

Boverket ble opprettet i 1988 gjennom en sammenslåing av Bostadsstyrelsen og Statens planverk.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. september 2018. Besøkt 8. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Boverket – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** EU mva-nr.
 |
**Bow Brickhill stasjon** er en jernbanestasjon i Bow Brickhill i Milton Keynes. Den betjener London Midlands lokaltog på Marston Vale Line. 

Stasjonen åpnet i 1900-årene, langt senere enn de fleste andre stasjoner på linjen. Den var bemannet frem til 1980-årene, men har siden da kun hatt to sikkerhetskameraer. Frem til 2004 var den unik blant engelske jernbanestasjoner ved at den har to plattformer som ikke ligger side ved side. Årsaken til dette er at det skal være mulig å ha to tog stående der uten at biltrafikken i plankrysset stoppes. Fra 2004 har en rekke andre stasjoner på linjen også fått tilsvarende plattformer. 

Plankrysset er også spesielt, ved at det ligger en rundkjøring på Brickhill Street fra Milton Keynes rett utenfor jernbanelinjen. Dette fører ofte til trafikkorker som er svært vanskelige å løse opp når rundkjøringen fylles opp fordi bommene er stengt. 


| **Forrige stasjon** |   | National Rail |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Woburn SandsBedford |  | Marston Vale Line |  | Fenny StratfordBletchley |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Omsetningsavgift** (forkortet **OMS**) er en avgift på omsetning av varer og tjenester. Den beregnes vanligvis som en prosentsats av varens eller tjenestens pris.

Omsetningsavgift i Norge
------------------------

Allmenn omsetningsavgift ble innført i Norge i 1935. I 1970 ble omsetningsavgiften avløst av merverdiavgift (MVA). Omsetningsavgiften ble opprinnelig beregnet på hvert omsetningsledd, og var kumulativ. Samlet avgift var altså avhengig av antall omsetningsledd fra produsent til forbruker. Fra 1. september 1940 ble avgiften endret til en sisteleddsavgift. 

Omsetningsavgift spesielt vedtatt ved lov for enkelte navngitte vareslag (f.eks. sukker) fantes i Norge før 1935, og eksisterer fremdeles etter 1970.

### Satser for omsetningsavgift i Norge 1935–1970

* Fra 1. juli 1935: 1 %
* Fra 1. mars 1940: 2 %
* Fra 1. juli 1940: 3 %
* Fra 1. september 1940: 10 %
* Fra 1. juli 1947: 6,25 %
* Fra 9. april 1951: 10 %
* Fra 1. desember 1964: 12 %

Under gjenoppbyggingen etter andre verdenskrig, i perioden 1. februar 1946 til 14. februar 1955, var bygge- og anleggsarbeid unntatt fra omsetningsavgift.

### Omsetningsavgift på landbruksvarer

På melk, egg, kjøtt, korn og pelsdyrskinn er det en omsetningsavgift som innkreves av slakteri, meieriselskap, eggpakkeri eller auksjonsfirma for pelsskinn og som tar i mot varer for salg eller videre foredling fra den som har produsert varen. Omsetningsavgiften disponeres av Omsetningsrådet for å fremme omsetningen av de respektive varene.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om omsetningsavgift på jordbruksvarer, og om overproduksjonsavgift på mjølk

Eksterne lenker
---------------

* «Lov til å fremja umsetnaden av jordbruksvaror». Lovdata. 10. juli 1936.
* «Forskrift om innkreving av omsetningsavgift og overproduksjonsavgift». Lovdata. 20. desember 1996.
* «Forskrift om omsetningsavgift på jordbruksvarer, og om overproduksjonsavgift på mjølk». Lovdata. 29. juni 1999.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Christen Thorsen Christensen** (født 27. august 1802 i Drammen, død 10. mai 1874 i Tønsberg) var en norsk agronom og senere statsagronom i tidsrommet 1856 til 1860. Christen var sønn av kjøpmann Lars Christensen Holter og Margrete Holter. Han ble utdannet ved Sverdrups landbruksskole på Semb og var en av de første til å starte organisert jordbruksundervising i Norge, senere var han en av de som drev statlig veiledning for jordbruket. Christensen eide i tidsrommet fra 1826 til 1831, Lille Reistad, deretter i 1835 kjøpte han den store gården Søndre Linnes i Lier. Her starta han en privat landbruksskole i 1837, som han drev frem til 1843. Christensen startet også en betesirupsfabrikk på gården. I 1846 ble skolen gjenåpnet av Buskerud amt med Christensen som bestyrer frem til 1849. Christensen var i tillegg ordfører i Lier kommune fra 1844 til 1845. I 1850 makeskiftet han gården mot Vollebekk i Ås. Fra 1852 til 1856 jobbet han som reisende agronom for Selskapet for Norges Vel, deretter ble han i 1856 statsagronom. Fra 1861 var han overtollbetjent i Larvik tolldistrikt. Christensen var gift med Elise Sofie Rist som sammen fikk syv barn. Etter Elises død i 1860, ble han bosatt i Tønsberg fra 1866 og frem til sin død i 1874.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Christen\_Thorsen\_Christensen[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Christen\_Thorsen\_Christensen[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Store norske leksikon-ID Christen\_Thorsen\_Christensen[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Christen Thorsen Christensen». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 8. mars 2023. Besøkt 7. mai 2023.
5. ↑  «SØNDRE LINNES». *www.lier.kommune.no*. Besøkt 7. mai 2023.
6. ↑  Borgen, Per Otto (1997). *Lier bygdeleksikon* **(norsk)**. Drammen: Forlag for by- og bygdehistorie. s. 30. ISBN 8291649030.
7. ↑  Tveite, Stein (29. juni 2022). «Christen Thorsen Christensen». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 7. mai 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Bowdoin College** er et privat universitet i Brunswick, staten Maine i USA. Det ble grunnlagt i 1794. Skolepengene (2006) er US$ 34 640, høyere enn ved Harvard University, og høyeste gradsnivå er Bachelor. Biblioteket har én million titler.

Det undervises i mer enn 40 fag innen humaniora, språk, samfunnsvitenskap og klassisk naturvitenskap. Det er også et interdisiplinært fokus på miljø- og oseanografiske studier, med utgangspunkt i et eget *Arctic Studies Centre* og et *Coastal Studies Centre*, samt forskningsstasjon på Kent Island i New Brunswick, Canada.

Blant tidligere studenter finner vi polarforskerne Robert Peary og Thomas H. Hubbard, derav bruken av isbjørnen som skolens maskot.

Rangeringer
-----------

*U.S. News & World Report* rangerte Bowdoin College som nummer 5 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, *Forbes* plasserte det på 21.-plass blant alle colleger i USA, mens *Washington Monthly* rangerte det som nr. 44 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.

Bowdoin College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

Bowdoin College, campus ca. 1910.

Referanser
----------

1. ↑   www.clir.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sparcopen.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Bowdoin College Arkivert 9. oktober 2012 hos Wayback Machine. - U.S. News & World Report
4. ↑  America's Top Colleges - Forbes
5. ↑  2014 Liberal Arts College Rankings Arkivert 29. juni 2015 hos Wayback Machine. - Washington Monthly
6. ↑  World University Rankings 2014-15 - THE World University Rankings
7. ↑  QS World University Rankings® 2014/15 - QS Top Universities
8. ↑  Academic Ranking of World Universities 2014 Arkivert 19. januar 2015 hos Wayback Machine. - Academic Ranking of World Universities

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bowdoin College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BNE **·** GeoNames
 |
**Christen Tidemand** (født 24. januar 1779 i Mandal, død 27. april 1838 i Mandal) var tollinspektør i Mandal. Han arvet embedet etter sin far. Han er mest kjent som far til maleren Adolph Tidemand, og var stortingsrepresentant høsten 1814.
Som ung mann ble Tidemand sendt til København for å studere. Han tok juridisk eksamen ved Københavns Universitet. Han ble privatsekretær for kronprins Frederik og fikk tittelen kammerråd. Han ble gift i Danmark med Johanne Henriette Haste. Ved sin fars død i 1805 ble han bare 26 år gammel utnevnt til tollinspektør i Mandal. Han virket i denne stilling frem til sin død i 1838, kun avbrutt av to reiser til København og representasjon på Stortinget i 1814 hvor han møtte som første representant for Mandals amt.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 892[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Christen Tidemand hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Dausjøelva** er en del av det østre Nordmarksvassdraget i Oslo, og renner fra Dausjøen (154 meter over havet) til Maridalsvannet (149 meter over havet). Selve Dausjøelva er 1,5 kilometer lang, mens hele vassdraget fra kildene nord for Gaupekollen er 20,8 km. Elva har et nedbørfelt på 49,39 km² og naturlig middelvannføring ved munningen er 1,53 m³/s, men vassdraget er regulert og normal sommervannføring ved utløpet i Maridalsvannet er på 0,6–1 m³/sek.

Øvre del av elva er en blanding av dype loner og grunnere strykpartier ned til Sagdammen. Bunnen i strykpartiene er dominert av blokk og grovere stein med noe grus. Fra Sagdammen og ut er elva stilleflytende og bred, nærmest å betrakte som en del av Maridalsvannet, og fallhøyden er neppe mer enn 1,5 meter. Elvas bredde varierer mellom 8 og 12 m, den er gjennomgående meget grunn med dybder mellom 10 og 50 cm og med enkelte dypere partier (kulper) med dyp opp til 2 m og mer.

Elva renner gjennom granskog, og langs bredden vokser det frodig lauvskog med bjørk, or, selje og lønn iblandet gran.

Dausjøelva har bestand av ørret, gjedde, abbor, mort, harr, ørekyt og bekkeniøye. Her er dessuten en livskraftig bestand av edelkreps, og det finnes elvemusling. Elvemuslingen ble fredet 1. januar 1993, men bestanden er likevel fortsatt i tilbakegang.

Se også
-------

* Liste over elver i Oslo

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 5. april 2015
2. 1 2  «NVE Atlas». *Nedbørfelt.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 5. april 2015
3. ↑  Forskrift om fangst av elveperlemusling
4. ↑  Kjell Sandaas og Jørn Enerud: Elvemusling i Dausjøelva, Oslo kommune, Miljø- og næringsmiddeletaten Rapport nr. 9/98[*død lenke*]

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Dausjøen». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 135. ISBN 978-82-573-1760-7.
**Evan Cheverie** (født 6. mai 1980) er en kanadisk pensjonert profesjonell ishockeyspiss.

Spillekarriere
--------------

Cheverie ble født i Charlottetown, Prince Edward Island. Cheverie fikk fire sesonger på Miami University før han ble profesjonell i 2002 med ECHL s Cincinnati Cyclones. Han hadde også magi i American Hockey League (AHL) med Bridgeport Sound Tigers og United Hockey League (UHL) med Columbus Stars før han kom tilbake til ECHL med Long Beach Ice Dogs i 2004. Hans prestasjoner på 29 mål og 68 poeng på 72 kamper hjalp ham til å bli en ECHL All-Star.

I 2005 flyttet Cheverie til Storbritannia, signerte med Coventry Blaze, scoret 20 mål og 52 poeng, og spilte mest som en forsvarer for å dekke for skader. Hans enestående prestasjoner ga ham en plass i First Team Elite League All-Star-utvalgteamet. Cheverie flyttet deretter til Frankrike og spilte for Pingouins de Morzine-Avoriaz og deretter i Norge for  Vålerenga hvor han fortsatte å produsere imponerende tall. I 2008 kom Cheverie tilbake til Storbritannia og signerte med Belfast Giants og gjenforente seg med Stevie Lyle, som var lagkamerater i Frankrike.

6. juni 2010 signerte han for Lillehammer IK i Get-Ligaen for sesongen 2010–11.  Cheverie kom tilbake til Belfast i løpet av sesongen 2013.

Referanser
----------

1. ↑  «Evan Cheverie klar for L.I.K.» **(norsk)**. Lillehammer IK. 6. juni 2010. Arkivert fra originalen 24. juli 2011. Besøkt 6. juni 2010.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. juli 2011. Besøkt 2. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Evan Cheverie – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Evan Cheverie – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Dreadnought-klassen** er en klasse av undervannsbåter som er under utvikling og konstruksjon for tjeneste i Royal Navy. Den skal avløse Vanguard-klassen som gikk inn i tjeneste på 1990-tallet.

Det er planlagt å bygge fire båter i Dreadnought-klassen, slik at én av båtene er i operativ sjøgående tjeneste til enhver tid og klar til å avfyre Trident II D-5 SLBM, som er Storbritannias atomvåpensystem.

Klassens navn, som er det samme navnet som er gitt til den første båten i klassen, ble kunngjort på Trafalgar Day 21. oktober 2016.

Blant endringene fra Vanguard-klassen er en reduksjon i antall vertikale missiloppskytingsrør fra 16 til 12. Båtene blir også tre meter lenger, totalt 152,9 meter. Dessuten blir klassen den første i Royal Navy som er utviklet med hensyn til at mannskapet vil bestå av både menn og kvinner.

Referanser
----------

1. ↑  «Defence Secretary announces massive £2.5bn investment in UK nuclear submarines». *GOV.UK* **(engelsk)**. Besøkt 12. juni 2022.
2. ↑  «First of Barrow's new Successor submarines given historically celebrated name». *The Mail* **(engelsk)**. Besøkt 12. juni 2022.
***Sphinx perelegans*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae).

Utseende
--------

En stor (vingespenn 85 – 110 mm), slank, grå svermer med lange vinger. Kroppen er spoleformet, brystet er lysegrått i midten og gråsvart på sidene, antennene er lyse og omtrent 1/3 så lange som forvingene. Forvingene er mørkegrå med diffuse, lysere felt i midten og langs ytterkanten og 3-4 korte, svarte lengdestriper. Bakvingene er mørkegrå med to lysegrå tverrbånd. Bakkroppen har en bred, grå midtstripe, på sidene er den tverrstripet i svart og hvitt.

* Sphinx perelegans ♂*Sphinx perelegans* ♂
* Sphinx perelegans ♂  △*Sphinx perelegans* ♂ △
* Sphinx perelegans ♀*Sphinx perelegans* ♀
* Sphinx perelegans ♀ △*Sphinx perelegans* ♀ △

Levevis
-------

*S. perelegans* lever i skogene i fjellene, og i tørt busklandskap (chaparral) langs vestkysten av Nord-Amerika. Larvene lever på ulike busker, blant andre *Arctostaphylos manzanita* og *Arbutus menziesii*. De voksne svermerne flyr fra skumringen og utover natten. De besøker sjelden blomster og tar for det meste lite eller ingenting næring til seg.

Utbredelse
----------

Denne svermeren finnes langs vestkysten av Nord-Amerika, fra det nordlige Baja California gjennom USA til det sørlige Britisk Columbia. Streifere er påtruffet lenger øst.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Sphinx perelegans*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sphinx perelegans* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx perelegans* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx perelegans* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx perelegans* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Sphinx perelegans* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx perelegans* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Sphinx perelegans* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Fasaden mot Skeppsbron
**Clason-Hebbeska huset** var en bygning i *Diana-kvartalet* på Skeppsbron 18 i Stockholm. Bygningen ble revet i 1909 og forretningsbygget Skeppsbron 18 ble oppført på samme sted.

Historikk og arkitektur
-----------------------

På Skeppsbron 18 lå på begynnelsen av 1700-tallet noen mindre bygninger som ble revet i 1744 av konsul Johan Clason. Han fikk bygget et enda større, 3 ½ etasjer høyt palass til seg selv etter tegninger av arkitekt J. Körrners. Bygningen var utformet med nisjeportal og rustika hjørnekjeder. Johan Clasons sønn, Isak Clason overtok eiendommen og omkring 1760 nyinnredet han den og solgte den omtrent samtidig til Christian Hebbe d.y.

Under Hebbes eierskap ble huset pusset opp ytterligere; veggene var prydet med malte tapeter og døroverstykkene var rikt utsmykket. Interiøret i soverommene var utført med alkove i elegant napoleonsk empire og stuene var prektig innredet.

Huset eides senere av Bernard von Beskow og til slutt av Svenska Akademien. I huset bodde da akademiens faste sekretær, poeten Carl David af Wirsén.

I 1909 ble bygningen revet og arkitektfirmaet Hagström & Ekman tegnet ett moderne forretningsbygg for Svenska Handelsbanken, Skeppsbron 18, som finnes også i dag. Åke Ohlmarks, medforfatter av jubileumsskriftet *Boken om Gamla stan* (utgitt i 1953), mente at den nye bygningen ble *«...ett stort, högt och fult affärshus med burspråk och falska former.»*

Interiørbilder
--------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Interiør i stue | Interiør i stue | Interiør i soverom |

Referanser
----------

1. ↑  Boken om Gamla stan, side 525

Litteratur
----------

* Ohlmarks, Åke; Vera Siöcrona, Oscar Wieselgren (1953). *Boken om Gamla stan: en jubileumsskrift.* Stockholm: Förlagsaktiebolaget Boken. Side 507. Libris 1445167

Eksterne lenker
---------------

* (en) Clason-Hebbeska huset – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Skeppsbron |
| --- |
| Bygninger | 
* Stockholms slott
* 2: Stockholms telegrafstation
* 4: Ruuthska palatset
* 6: Wittmarckska huset
* 8: Skeppsbron 8
* 10: Sjöfartshuset
* 12–14: Hotel Reisen
* 16: Sutthoffska palatset
* 18: Skeppsbron 18
* 20: Brandstodsbolagets hus
* 22: Hobelinska huset
* 24: Dångerska huset
* 26: Pauliska huset
* 28: Schönska huset
* 30: Brandenburgska huset
* 32: Hebbeska huset
* 34: Nordström & Thulins hus
* 36: Thuenska huset
* 38: Tullhuset
* 40: Küselska huset
* 42A: Norra Bankohuset
* 42B: Södra Bankohuset
* 44: Skeppsbron 44
* 46: Skeppsbron 46
* 48: Räntmästarhuset

 |  |
| Tidligere bygninger | 
* 2: Saltkompaniets hus
* 8: Kadous hus
* 18: Clason-Hebbeska huset
* 20: Tottieska huset

 |
| Annet | 
* Gustav III:s staty
* Logårdstrappan
* Räntmästartrappan
* Carl Milles *Sjöguden*

 |
| Gamla stan Stockholm |
Dunderbukta på kartet over SvalbardDunderbuktaDunderbuktaDunderbukta på kartet over Svalbard
**Dunderbukta** er en 4 km bred bukt nordvest i Wedel Jarlsberg Land på Spitsbergen, Svalbard. Bukta er avgrenset av Tunodden nedenfor Dunderfjellet (748 moh.), videre med avgrensningene Dunderholmen i nord, og Ispynten i sør. 

I botnen av bukta når den isfrie Dunderdalen med Dunderelva ut til sjøen. Her ved deltaet av elva ligger estene av en russisk pomor-fangsthytte fra 1800-tallet.

Flyfoto av Dunderdalen i april, med Dunderbukta øverst til høyre i bildet.  Foto: Erlend Bjørtvedt 
Litt nord i Dunderbukta ligger en tidligere fangsthytte Ibistasjon) ved stranden - ved Beisodden under fjellet Dundrabeisen (436 moh.).

Området tilhører Sør-Spitsbergen nasjonalpark.

Eksterne lenker
---------------

* Dunderbukta *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt
* Dunderbukta (A), russisk pomor-hustuft, beskrivelse[*død lenke*] i Riksantikvarens kulturminnedatabase.
* Dunderbukta (B), norsk fangsthytte, beskrivelse[*død lenke*] i Riksantikvarens kulturminnedatabase.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
***Clastocnemis simulus*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

Utseende
--------

En middelsstor, avlang, langbeint, blankt svart gullbasse. Dekkvingene er blekt brungule med fire svarte lengdeflekker som ofte er grodd sammen til to streker, av og til er dekkvingene nesten helt svarte. Dekkvingene har grove punktrader. "Snuten" er litt forlenget, i midten dypt U-formet innskåret.

Levevis
-------

Larvene lever i morkent treverk eller hule trær, utviklingen tar gjerne flere år. De voksne billene besøker ofte blomster.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
					- Stammen Trichiini Fleming, 1821
						* Slekten *Clastocnemis* Burmeister & Schaum, 1840
							+ ***Clastocnemis simulus*** Janson, 1885

Kilder
------

*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Clastocnemis simulus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Clastocnemis simulus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Skrueuttrekkere i ulike dimensjoner
En fingjenget skrueuttrekker.
En **skrueuttrekker** (også kalt **skrueutdrager** og **skrueekstraktor**) er et redskap som brukes for å få ut skruer, dersom skruen er knekt eller skruehodet er ødelagt. Verktøyet er også kjent under den folkelige betegnelsen **grisepikk**.

Skrueuttrekkeren er en spiss og links gjenget skrue, det vil si at gjengene går motsatt vei av det som er vanlig på skruer. Skrueuttrekkeren er tynn ytterst, og blir gradvis tykkere. De finnes i ulike størrelser, og selges ofte i sett med forskjellige standarddimensjoner. 

Når man bruker en skrueuttrekker borer man først et tynt hull midt i skruen man skal ha ut. Deretter skrur man skrueuttrekker ned i hullet. Siden den er links gjenget vil den trekkes stadig hardere til, helt til skruen løsner og skrus ut. Hullet man borer må være stort nok til at uttrekkeren entrer og får skikkelig tak, men samtidig klart mindre enn skruen. I praksis betyr det at metoden er lite egnet for svært små skruer. For skruer med tykkelse 6 mm. eller mer kan skrueuttrekker benyttes.

Referanser
----------

1. ↑  Bergland, Håvard (1935-) (1994). *Montering og reparasjonsteknikk*. Oslo: Universitetsforl. s. 74. ISBN 8200412830.
2. ↑  Hvordan få ut ødelagte skruer?; dinside.no, 22.1.2011
**«Haugatun»**, **Strandebarm Ungdomshus** ligger ved riksvegen, Strandebarmsvegen 314, Strandebarm, Kvam i Hordaland. Bygningen ble oppført for Strandebarm ungdomslag og er tegnet av Torgeir Alvsaker i 1927, innviet i 1929. Bygget ligner en liten kirke uten tårn og kor, men med takrytter, våpenhus og tverrskip. Bygget er preget av vestlandsk byggeskikk og bergensarkitekturens bruk av barokk-klassistiske elementer. I perioden 1925-1940 tegnet Alvsaker også 7 andre ungdomshus i Hardanger. Som det best bevarte ungdomshuset i distriktet ble bygget fredet som et nasjonalt kulturminne i 1993. Formålet med dette er å ta vare på bygningen som et «arkitektonisk og kulturhistorisk verdifullt eksempel på denne type forsamlingshus». I nyere tid har huset blitt brukt til en del forskjellige aktiviteter som f.eks. kino, bingo, basar, danser, teater, kurs og utleie.

Se også
-------

* Noregs Ungdomslag

Referanser
----------

1. ↑  «Freda i Hordaland». *Bergens Tidende*. 23. august 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Haugatun
* «Haugatun». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Gate** (norsk: grind, port, styre) er en eller flere terminaler som kontrollerer elektriske strøm i en transistor av felteffekttype, og er typisk skapt ved å lage et elektrisk felt som forbinder to dopede brønner. Terminalen kontrollerer strømmen som går fra *source* (norsk: kilde) og til *drain* (norsk: dren, sluk, utløp) ved å skape en tunnel av frie elektroner mellom disse terminalene. De fysiske egenskapene til source og drain er ofte identiske, de er begge *dopet* med atomer som har tilsvarende egenskaper, selv om de ikke trenger være det. Det er også vanlig med en fjerde terminal som gjerne omtales som *body*, *base*, *bulk*, eller *substrate*. Denne er nødvendig for å etablere en referansespenning for transistoren, og ikke minst operasjon av gate er avhengig av denne.

Transistorer med *source*, *gate*, og *drain* er som oftest felteffekttransistorer (FET, JFET, MOSFET). Dette er imidlertid ikke entydig, og benevnelsene brukes også ofte om terminaler på integrerte kretser. Tilsvarende terminaler på bipolare transistorer (bipolar junction transistors, BJT) blir omtalt som *emitter*, *base*, og *collector* hvor base tilsvarer gate. Det finnes en egen type bipolare transistorer som har en gate, disse kalles insulated-gate bipolar transistor (IGBT). Tilsvarende for radiorør er *katode*, *gitter*, og *anode*, hvor gitter tilsvarer gate. Radiorør har ofte flere gitter.

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Ordbok for elektronikk: med definisjoner og termer på norsk og engelsk*. [Oslo]: Rådet for teknisk terminologi. 1998. s. 68, 123, 156,. ISBN 8275660378.
2. 1 2 3 4  Simonsen, Leif (1936-) (1982). *Grunnbok i integrerte kretser*. [Oslo]: Universitetsforl. s. 210. ISBN 8200279308.
3. ↑  Schröder, John (1970). *Elektronikk*. Oslo: Teknologisk forlag. s. 419–420.

Litteratur
----------

* *Halvlederteknikk: halvlederfysikk, fremstillingsteknikk, halvleder-kretsteknikk*. Oslo: Teknologisk Forlag. 1977. s. 50–64. ISBN 8251201403.
**Gateprest for ungdom** er en spesialpreststilling i Den norske kirke. Stillingens formål er å gjøre kirken mer tilgjengelig for ungdom i Oslo.

Prøveprosjekt
-------------

Gateprest for ungdom var et prøveprosjekt igangsatt 17. desember 2007 av Oslo bispedømme i Den norske kirke. Prøveprosjektet ble tilhørte bispedømmets "Gud i storby"-prosjekt, som handlet om å utvikle nye former for kirkelig nærvær i storbyen Oslo. Jan Christian Nielsen ble engasjert i prosjektet.

Våren 2008 ble prosjektet forlenget ut august 2008, og siden ut desember 2008. Prosjektet fortsatte med gradvis forlengelse fram til det i april 2010 ble gjort til en fast stilling og en strategisk satsning i Oslo bispedømme.

Tjenestens profil
-----------------

Tjenesten skal være på ungdoms premisser. Dette er uttrykt gjennom fem garantier:
- Forutsigbarhet | Jeg snakker ikke om kristen tro før du tar det opp.
- Myndighet | Det er bare du som skal bestemme over ditt liv. Jeg hverken kan eller vil bestemme hva du skal tro eller gjøre. Men vi kan gjerne tenke høyt sammen.
- Taushet | Det du sier til meg, kommer ikke videre med mindre det er fare for liv og helse.
- Prioritet | Når du tar kontakt og ønsker å snakke, har jeg tid til deg.
- Ekthet | Jeg kan bare være meg selv, og det kan du også få være.

Arbeid
------

Gateprest for ungdom arbeider gjennom MSN, Norway Cup med tiltaket "Det stille teltet", ukentlige refleksjonsinnlegg om tro og liv som publiseres på wordpress, hjemmesiden, blogg.no og Facebook, besøk hver høst rundt 20 videregående skoler i Oslo med stand for å informere om tjenesten, som fast skribent i gatemagasinet =OSLO, og et "drop-in" i Dronningensgate, på utsiden av Kirkeristen.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside:
* Facebook:
***Sjunde himlen*** er en svensk filmkomedie fra 1956, i regi av Hasse Ekman.

Hovedrollene spilles av Sickan Carlsson, Hasse Ekman og Gunnar Björnstrand.

Handling
--------

Willy Lorens er veldig kjent på radio. Men alle brevene og oppmerksomheten fra tilhengerne hans blir etter hvert for mye for Lorens. Han opplever derfor en mindre kollaps, og blir tatt med til et sykehus hvor han møter Dr. Lovisa Sundelius. Men hun er praktisk talt den eneste kvinnen i hele Sverige som ikke beundrer Lorens. Det visert seg snart at hun forakter ham.

Ettersom radio-programmet hans fremdeles må sendes, får Lorens ifølge radio-selskapet en vitamin-innsprøytning og får sende det neste programmet fra sykehus-sengen sin. Men dette fungerer dårlig. For å komme vekk fra det hele kjøper Willy Lorens en buss-billett for en reise gjennom Europa, med Italia som endelig destinasjon. Men tilfeldigvis har Dr. Lovisa Sundelius også en billett til den samme buss-turen. Med på denne turen er også Lovisa Sundelius sin utrolig kjedelige forlovede...

Rolleliste
----------

* Sickan Carlsson - Lovisa Sundelius
* Hasse Ekman - Willy "Etershejken" Lorens
* Gunnar Björnstrand - major Ernst C:son Kruuse
* Stig Järrel - Sture Turesson
* Sigge Fürst - radioforfatter
* Inga Gill - frøken Jonasson
* Torsten Winge - Torsten Tidström
* Gunnar Sjöberg - Bernhard Svanström
* Bellan Roos - Inez
* Doreen Denning - Lisa Brattström
* Solveig Svensson - frøken Jonasson
* Ulla-Britt Svensson - frøken Jonasson
* Lars Kåge - Liljekvist

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sjunde himlen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Sjunde himlen* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Sjunde himlen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Sjunde himlen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Sjunde himlen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

Portaler: Film | Sverige
***Gates of Fire*** er en roman fra 1998 skrevet av Steven Pressfield som gjenforteller slaget ved Thermopylene gjennom Xeones, en spartansk væpner og den eneste overlevende i slaget.

Ved Thermopylene satte de allierte greske nasjonene ut en liten styrke på mellom fire og syv tusen greske tunge infanterister mot den invaderende persiske hæren som Pressfield setter til to millioner. En styrke på tre hundre spartanere, krigere som var valgt ut både fordi de var dyktige, men også fordi de var fedre til mannlige barn som kunne føre deres slekt videre etter det som var et selvmordsoppdrag.

Thermopylene ble valgt for sin strategiske posisjon, et trangt pass som var avgrenset av en fjellvegg på den ene siden og en klippe ned til havet på den andre siden, for å begrense fordelen perserne hadde i sitt antall og for å gi de greske allierte nok tid til å gjøre klar en større hovedstyrke for å forsvare seg mot perserne.

Xeones blir kritisk såret i slaget, men den persiske kong Xerxes I beordrer sine leger om å gjøre alle forsøk på å holde den fangede væpneren i live.

Mye av fortellingen utforsker det spartanske samfunnet, agogen og heltedådene til flere dusin spartanere, inkludert deres kong Leonidas I, den olympiske mesteren Polynikes, en ung spartansk kriger som het Aleksandros og den spartanske offiseren Dienekes. Pressfield bruker detaljerte beskrivelser av den spartanske falanksen i slaget, i tillegg til den overlegne treningen og disiplinen til de spartanske krigerne.

Portal: Litteratur