recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Helge Solvang** (født 4. juni 1913 i Balsfjord, død 26. september 2013) var en norsk dekorert krigsveteran og politiker for Arbeiderpartiet. Han var kjent som Norges eldste folkevalgte, og møtte i Balsfjord kommunestyre som 100-åring.

Han sto som sistemann på lista til Arbeiderpartiet i Balsfjord i 2011 som 98-åring, og ble innvalgt i kommunestyret på personstemmer. Han var dermed Norges eldste kommunestyrepolitiker igjennom tidene.

Solvang var krigsseiler og seilte i Atlanterhavet og Stillehavet under andre verdenskrig. Mellom 1942 til 1945 var han med som skytter på seks konvoier fra New York til Liverpool. Fem av disse ble angrepet av tyske undervannsbåter. Han deltar i dokumentaren *Krigsseilerne - med æren i behold*.

For krigsinnsatsen ble han tildelt Krigsmedaljen, Haakon VIIs Frihetsmedalje og Deltagermedaljen. Av britene ble han dekorert med 1939-1945 Star, Atlantic Star, Pacific Star, og Defence Medal.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Krigsmedaljen | Haakon VIIs frihetsmedalje | Deltagermedaljen |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1939–1945 Star | Atlantic Star | Pacific Star | Defence Medal |

 |

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Helge (98) blir tidenes eldste kommunestyrepolitiker», *VG Nett*, 13. september 2011.

Kilder
------

* - Nordlys - Landets eldste politiker er gått bort
* NRK – Norges eldste og nest yngste politiker skal bestemme sammen
* VG - Helge (98) blir tidenes eldste kommunestyrepolitiker
* Forsvarets forum – Skuddene på Lesja

Eksterne lenker
---------------

* *Krigsseilerne – med æren i behold* fra NRK
* *I dag fyller kommunepolitiker Helge 100 år*[*død lenke*] fra Nordlys

Portal: Andre verdenskrig
**Glommen Mjøsen Skog SA** er et skogeiersamvirke som ble stiftet i 2019. Samvirket eies av nær 7200 skogeiere på Østlandet. Glommen Mjøsen Skog SA driver kjøp og salg av tømmer, og er en totalleverandør av skogbrukstjenester. Virksomheten omfatter også næringspolitikk, rådgiving og eierskap i skogindustri.

Per 2023 har samvirket om lag 130 ansatte, og kontorer fordelt over det meste av Innlandet, Akershus og Østfold. De største kontorene ligger i Elverum og Lillehammer, med forretningsadresse Elverum.

Samvirket har 7200 andelseiere, og Moelven Industrier ASA er majoritetseier i foretaket. Per 2023 omsetter samvirket for over 2 milliarder kroner årlig, og er et av Innlandets største selskaper.

Historikk
---------

Glommen Mjøsen Skog SA ble stiftet i 2019 ved en sammenslåing av skogeierandelslagene Glommen Skog og Mjøsen Skog. De to virksomhetene hadde begge en mer enn hundreårig historie, som startet med at skogeiere ved de store fløtningsvassdragene gikk sammen i egne foreninger. Glommens skogeierforening ble stiftet i 1903, som den første i landet. Mjøsdistriktenes Skogeierforening ble stiftet i 1909. Begge ble omdannet til samvirkeforetak i 2006.

Referanser
----------

1. 1 2  «Om oss». *Glommen Mjøsen Skog*. Besøkt 30. oktober 2023.
Ordet **didaktikk** kommer fra to greske ord, *didaskein*, som betyr å lære, undervise eller klargjøre, bevise og *didakti’ké techné*, som betyr undervisningskunst. Ordet blir derfor gjerne oversatt med undervisningslære. 

Didaktikken befatter seg med tre grunnspørsmål: Undervisningens *hva*, *hvordan* og *hvorfor*. I pedagogikken finner man en snever og en vid forståelse av didaktikkens innhold. Enkelte avgrenser didaktikk til å bare omfatte undervisningens *hva* og *hvorfor*, dvs. en drøfting av undervisningens mål, innhold og begrunnelser, mens *hvordan* man skal undervise reserveres for metodikken, slik at didaktikk og undervisningsmetodikk blir sideordnede begreper.[] I vid betydning inkluderer didaktikken ikke bare undervisningens mål, innhold og begrunnelser, mens også den praktiske tilretteleggelse og vurdering av undervisningen.[] Her blir med andre ord undervisningsmetodikken og evalueringen av undervisningen og læringen en del av didaktikken. Denne siste forståelsen er nok den mest vanlige i dag.[]

Enkelte opererer med en teoretisk orientert didaktikkforståelse. En kan finne didaktikk definert som teori om undervisning og teori som anvisning for undervisning, mens andre fokuserer mer på praksissiden og definerer didaktikk som praktisk-teoretisk planlegging, gjennomføring, vurdering og analyse av undervisning og læring.[]

En kan skjelne mellom en analytisk didaktikk og en normativ didaktikk. I den analytiske didaktikken legges det vekt på å forstå det som skjer i undervisningen. I den normative didaktikken er man opptatt av å drøfte idealene for opplæringen og foreskrive prinsipper for valg av innhold og framgangsmåter i undervisningen.

En kan også skjelne mellom allmenn didaktikk og spesiell didaktikk. Allmenn didaktikk omfatter problemer som gjelder undervisning generelt, mens den spesielle didaktikken konsentrerer seg om problemer knyttet til undervisning i bestemte fag (i historie, matematikk osv, også kalt fagdidaktikk, yrkesdidaktikk) eller undervisning rettet mot bestemte aldersgrupper (førskoledidaktikk, voksenpedagogikk).

I faglitteraturen kan en finne at enkelte inkluderer i didaktikken en drøfting av de spørsmål som i særlig grad er knyttet til oppdragelsen, mens andre skiller ut oppdragelsesteori som et eget fagfelt som krever en egen framstilling.[]

En modell for didaktisk analyse som er mye brukt i Norge de siste tiårene er den såkalte didaktiske relasjonsmodellen (Bjørndal og Lieberg, 1978).

Se også
-------

* Pedagogikk
* Norsk utdanningshistorie
* Europeisk utdanningshistorie
* Matetikk

Litteratur
----------

* Bjørndal og Lieberg: *Nye veier i didaktikken? : en innføring i didaktiske emner og begreper.* Oslo: Aschehoug 1978.
* Imsen, Gunn: *Elevenes verden. Innføring i pedagogisk psykologi*. Universitetsforlaget 2005.
* Imsen, Gunn: *Lærerens verden. Innføring i generell didaktikk*. 1997. Tano Aschehoug

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
***A Beard of Stars*** er det fjerde albumet av Tyrannosaurus Rex. På albumet spiller Marc Bolan (vokal, gitar, orgler, bass), i tillegg til Mickey Finn (perkusjon). Det var første albumet med Finn i T.Rex. Albumet kom ut i 13. mars 1970 i Storbritannia og nådde 21.-plass på den britiske albumlisten.

Beskrivelse
-----------

*A Beard of Stars* var den første utgivelsen med Marc Bolans nye musikalske partner Mickey Finn. Bolan selv var hjernen bak utgivelsen, han var både den som komponerte og sang på alle sangene, spilte gitar, orgel og bass mens Mickey Finn bidro på perkusjon. Albumet er kjent for å være det første hvor Bolan benyttet elektrisk gitar, skjønt dette instrumentet var også benyttet på gruppas singel fra 1969, «King of the Rumbling Spires»/«Do You Remember». I henhold til *AllMusic* var albumet et vendepunkt hvor Marc Bolan begynte «å utvikle seg fra en forherdet hippie og til den pågående og brautende rockestjernen han ble de neste få årene, skjønt for de som er kjent med hans tidligere sanger, høres det fortsatt ut som verket til en mann med sitt sinn plugget inn i tidsalderen for syrepåvirket henrykkelse.»

Sporliste
---------

1. «Preludium» - 1:04
2. «A Daye Laye» - 1:56
3. «Woodland Bop» - 1:39
4. «Fist Heart Mighty Dawn Dart» - 2:45
5. «Pavilions of Sun» - 2:49
6. «Orgel Blues» - 2:47
7. «By the Light of a Magical Moon» - 2:51
8. «Wind Cheetah» - 2:38
9. «A Beard of Stars» - 1:37
10. «Great Horse» - 1:42
11. «Dragon's Ear» - 2:37
12. «Lofty Skies» - 2:54
13. «Dove» - 2:06
14. «Elemental Child» - 5:33

Referanser
----------

1. ↑  «T. Rex | Artist | Official Charts». *Official Charts*.
2. ↑  Deming, Mark: «A Beard of Stars», *AllMusic*.

Eksterne lenker
---------------

* *A Beard of Stars* hos *Discogs* (liste over utgivelser)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Plantecellestruktur
**Planteceller** er eukaryote celler og utgjør den minste bestanddelen i vev hos organismer i planteriket. Planteceller skiller seg fra andre eukaryote celler i dyreriket ved at de har en cellevegg som består av cellulose, hemicellulose og pektin. Celleveggen ligger utenpå cellemembranen og er viktig for å gi plantecellene form og beskyttelse. 

Planteceller danner cellevev. De forskjellige typene vev kan deles inn i kategoriene hudvev, grunnvev (inkludert styrkevev) og ledningsvev avhengig av funksjonen de har. Nye planteceller dannes ved celledeling i et cellevev som kalles meristemer.

Cellevegg
---------

Celleveggen er en relativt fast struktur som avgrenser og gir form til de aller fleste planteceller. Celleveggen omslutter cellene og beskytter dem fra omgivelsene og fra et indre trykk som følger av vakoulens vannopptak. Cellen bruker mye energi på å produsere stoffene som cellene bruker for å lage cellevegger.

Referanser
----------

1. 1 2  Brøgger, Anton; Aarnes, Halvor: planteceller i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 27. mars 2021
2. 1 2  Berner jr. Endre: cellevegg - planter i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 27. mars 2021
3. ↑  Gregers, Tone Fredsvik: cellens oppbygning i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 27. mars 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Sigurd Pauss** (1873–1952) var en norsk ingeniør og administrerende direktør for Nylands mekaniske verksted, på den tiden Norges største verft, fra 1921. Han var sentralstyremedlem i Norsk Arbeidsgiverforening 1918–1949 og medlem av flere offentlige utvalg, herunder komiteen for revisjon av arbeiderbeskyttelsesloven (1916–22), komiteen til modernisering av marinens hovedverft (1926–28) m.fl.

Han var utdannet i Christiania og Hannover, og var administrerende direktør for Ørens mekaniske verksted i perioden 1908–1918. Han var medlem av Trondhjems bystyre 1913–1915. Han var formann for Trondhjems tekniske forening 1911–13. Han var medlem av Veritas' faste komité fra 1926.

Han var sønn av skipsfører i Drammen Ismar Mathias Paus' (1846–1879), som døde 33 år gammel ved barken «Thetis» forlis. Han var gift med Ruth Qvale, datter av grosserer Ulrik Fredrik Suhm Qvale og Anna Holst.

Utmerkelser
-----------

* Kongens fortjenstmedalje i gull, 1934
* Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden, 1948
* Deltagermedaljen

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Sigurd Pauss, (21.februar 1873).», besøkt 28. november 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Morgenbladet, type referanse dødsannonse, utgitt 3. april 1952[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3   Dagbladet, «Dødsfall», utgitt 3. april 1952[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Einar Qvale, *Slekten Qvale*, 1950

Litteratur
----------

* *Hvem er Hvem?* 1930 s. 330

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Konseptskisse av en KVM-svitsj, hvor datamaskinen til høyre er tegnet inn som den nåværende valgte maskinen.
Industriell rackmontert KVM-svitsj med DVI-tilkobling for skjerm og USB-tilkobling for tastatur og mus.
En **KVM-svitsj** eller **KVM-switch** er en maskinvareenhet som gjør det mulig å bruke étt sett med tastatur, skjerm og mus (altså én brukerkonsoll), og bytte mellom hvilken datamaskin denne brukerkonsollen er tilkoblet via et tastetrykk eller en bryter. På denne måten kan samme tastatur, skjerm og mus brukes til å interagere med flere datamaskiner, men bare én datamaskin om gangen. Navnet kommer fra den engelske forkortelsen for ***k**eyboard*, ***v**ideo*, ***m**ouse* og switch.

KVM-svitsjer har historisk blitt mye brukt i profesjonell sammenheng, eksempelvis i datasentre for tilkobling til servere, med mer. De kan også brukes til hjemmebruk dersom man har behov for å bytte på å arbeide mellom flere datamaskiner på en og samme pult.

Tradisjonelle KVM-konfigurasjoner finnes i varianter som kan kobles til fra 2 til 64 mulige datamaskiner, men det finnes også varianter som kan støtte opptil totalt 512 datamaskiner på en brukerkonsoll.

Typer
-----

Det finnes en rekke typer KVM-svitsjer etter hvilken teknologi som brukes,[*bør utdypes*] inkludert USB-hub svitsjer, emulerte USB-hub svitsjer, semi-DDM USB svitsjer, og DDM USB svitsjer. Noen av forskjellene mellom disse er hvorvidt USB-reopplisting kreves, støtte for hurtigtastkommandoer, spesielle tastatur- og musfunksjoner, hvorvidt tilkoblede USB-enheter vises på begge datamaskinene, ventetid ved deling av tilkoblede USB-enheter, støtte for innputt fra berøringsskjermer, støtte for tegnebrett, og støtte for trådløs mus og tastatur. [*bør utdypes*]

Protokoller
-----------

Skjermer koblet til KVM-svitsjer kan bruke protokollene Extended Display Identification Data (EDID) og Display Data Channel (DDC) for å identifisere seg til systemet. Microsofts anbefaler at KVM-svitsjer lar all I2C-trafikk mellom skjerm og PC passere uendret.

Se også
-------

* Synergy (programvare), et dataprogram som lar brukeren dele en mus og et tastatur mellom flere fysiske datamaskiner

Referanser
----------

1. ↑  «A Close Look at Modern Keyboard/Video/Mouse Switching» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 14 mars 2013. Besøkt 25. juni 2012.  Sjekk datoverdier i `|arkivdato=` (hjelp)
2. ↑  «Tripp Lite: KVM Buying Guide». Arkivert fra originalen 4. mars 2016.
3. ↑  «Cross-Platform Semi-DDM USB KVM device».
4. ↑  «Technology: USB DDM, DCC, KVMX, DualCoreKVM, FullTime DDC». Arkivert fra originalen 25. november 2020. Besøkt 17. januar 2022.
5. ↑  «WHDC: Graphics Guide for Windows 7». Microsoft.
6. ↑  «WHDC: Display Guidelines for KVM Switches in Windows 7». Microsoft.
**Grovane stasjon** (*Grovene*) i Vennesla kommune i Agder ble anlagt i forbindelse med åpningen av den smalsporede Setesdalsbanen fra Kristiansand til Byglandsfjord i 1896. Stasjonen ligger 20,41 km fra Kristiansand.

3-skinnespor med full 3-skinneveksel på Grovana st
I 1938, da Sørlandsbanen ble åpnet på strekningen fra Nelaug stasjon til Kristiansand, ble Grovane ny endestasjon, sporbruddstasjon, for Setesdalsbanen med omstigning og omlasting fra tog på smalspor til tog på normalspor. (1067/1435 mm). Fra 1937 og frem til åpningen ble stasjonen oppgradert med anlegg for stalling og vedlikehold av lokomotiver, ramper for omlasting av gods, og plattformer for omstigning av passasjerer. Store deler av dette er intakt. Det er besluttet at manglende deler skal rekonstrueres. Per 2018 er dette arbeidet godt i gang.

Ca 1970 ble Setesdalsbanens smale spor fjernet fra stasjonen, men dette er siden blitt gjenoppbygget slik at Grovane nå fremstår som landets eneste sporbruddsstasjon med treskinnespor på den ene siden av mellomplattformen mellom sporene 2 og 3 og på flere andre spor.

Etter at Setesdalsbanen ble nedlagt, har stasjons- og verkstedområdet på Grovane vært utgangspunkt for entusiastene som har fått i gang drift av en museumsjernbane på deler av den gamle traséen, i første omgang til Beihølen, fra 2004 på den 8 km lange strekningen frem til Røyknes stasjon. Grovane stasjon har landets eneste kullskur som fortsatt er i bruk. Det ble restaurert i 2017–2018.


| **Forrige stasjon** |   |  |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Oggevatnnedlagt:Vatnestrøm |  | Sørlandsbanen |  | Venneslanedlagt:Vennesla skole |

|  Museumsjernbane |
| Grovane holdeplass |  | Setesdalsbanen |  | *Endestasjon* |

Litteratur
----------

* Thor Bjerke, Finn Holom (2004). *Banedata 2004*. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 244–245. ISBN 82-90286-28-7.
* Aasmund Dahl, red. (1984). *NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt*. NSB Arkitektkontoret. s. 247–260.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Grovane stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
* (no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen Lunde-Grovane
* (no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Setesdalsbanen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Network Statement
 |
**Nøyaktighet:** ---Artikkelen stemmer dårlig overens med nettstedet det henvises til

**Det kongelige råd for Canada** (engelsk: *Queen's Privy Council for Canada*, fransk: *Conseil privé de la Reine pour le Canada*) er en seremoniell forsamling av rådgivere for kongen av Canada. Medlemmene utnevnes på livstid av generalguvernøren etter forslag fra statsministeren. Rådet ble etablert i 1867 etter mønster fra Det kongelige råd i Storbritannia.

Rådets formelle myndighet utøves av statsministeren og det canadiske kabinettet, som utgjør et mindretall av rådets medlemmer. Deres arbeid støttes av Kanselliet for Det kongelige råd. Alle kongelige anordninger vedtatt av generalguvernøren må fattes etter innstilling fra et rådsmedlem, i praksis alltid en minister.

For tiden består Det kongelige råd av alle nåværende og tidligere føderale kabinettmedlemmer og høyesterettsjustitiarier, samt alle tidligere generalguvernører og formenn for Underhuset. Lederen for opposisjonen, og andre medlemmer av opposisjonspartiene, innsettes også tidvis i rådet, enten som en æresbevisning eller for å kunne ta del i gradert informasjon under loven om statshemmeligheter. Også andre personer kan bli innsatt i Det kongelige råd som en æresbevisning. Ministre er de eneste som av seg selv er medlemmer i rådet.

Medlemmer i Det kongelige råd er berettiget til å bruke tittelen *The Honourable*/*l'honorable* (eller, hvis medlemmet er nåværende generalguvernør, statsminister eller høyesterettsjustitiarius, *The Right Honourable*/*le très honorable*). Medlemmer bruker også bokstavene «P.C.», «C.P.», etter navnet.

Generalguvernøren er ikke medlem av rådet før embedsperioden er over, med mindre han tidligere er blitt innsatt som kabinettminister eller av andre grunner.

Det kongelige råd for Canada har holdt møte i monarkens nærvær kun to ganger: i Ottawa i 1957 og i Halifax i 1959.

Det fullsatte rådet møtes for å proklamere nye monarkers tronbestigelse og for å gi samtykke til kongelige ekteskap. Den siste gangen rådet møttes fullsatt var i 1981 for å gi formelt samtykke til ekteskapet mellom fyrsten av Wales og Diana Spencer. Etter forlovelsen mellom prinsen av Wales og Camilla Parker Bowles bestemte imidlertid justisdepartementet at det ikke var nødvendig at Det kongelige råd ga sitt samtykke, fordi ekteskapet ikke ville medføre avkom, og dermed ikke ha innvirkning på tronfølgen.

Eksterne lenker
---------------

* Kanselliet for Det kongelige råd
Sitzsack: Piero Gatti, Cesare Paolini, Franco Teodoro (1968)
En **sekkestol**, ofte kalt **saccosekk** eller **sacco** (fra italiensk for «sekk»), er et sittemøbel med en enkel konstruksjon som består av et yttertrekk, gjerne i vinyl, tekstil eller hud, som er fylt med kuler av polystyren. Møbelet former seg etter personen som sitter i det, og er regnet som det første masseproduserte møbel med et uttrykk som ikke var statisk og formelt. Saccomøbelet ble første gang produsert i 1968 og ble raskt en suksess. Møbelet er kjent verden over og er et av ikonene fra 70-årene. 

Saccomøbelet blir ofte også kalt saccosekk eller saccostol.

Opphavspersoner
---------------

Tre italienske designere står bak produktet:

* Cesare Paolini [arkitekt], født 1937 i Genova
* Franco Teodoro, født 1939 i Torino
* Piero Gatti, født 1940 i Torino

De tre startet samarbeide innen design i 1965 og presenterte sacco i 1968.

Pietro Gatti, Cesare Paolini and Franco Teodoro, authors of Sacco

Produsenter
-----------

På verdensbasis er det det italienske selskapet Zanotta som er kjent for saccoproduksjon, men møbelet er blitt kopiert av mange produsenter opp igjennom årene. I Norden er det firmaet Sacco of Norway som innehar merkevarerettighetene til SACCO®. Dette selskapet produserer og selger saccosekker fra Innvik i Stryn kommune. Firmaet ble etablert i 2008 og kjøpte da rettighetene fra Ekornes ASA som hadde produsert saccosekker for det nordiske markedet i en årrekke.

Referanser
----------

1. ↑  sekkestol - Det Norske Akademis ordbok
2. ↑  Vitra Design Museum. «Sacco». Besøkt 25. september 2014.
3. ↑  MOMA New York. «Sacco». Besøkt 10. oktober 2014.
4. ↑  Centre Pompidou. «Sacco». Arkivert fra originalen 6. oktober 2014. Besøkt 10. oktober 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bean bag chairs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Bean Bag Chair – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Zanotta
* SACCO of Norway AS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**MP Motorsport** er et nederlandsk motorsportslag som konkurrerer i klassene Formel 2, Formel 3, FRECA, spansk Formel 4 og F1-akademiet.

Under Formel 2-sesongen 2022, vant laget både konstruktør- og førermesterskapet med brasilianske Felipe Drugovich. Nordmannen Dennis Hauger overtok plassen hans foran Formel 2-sesongen 2023.

Historie
--------

Nederlandske Kas Haverkort i sin MP Mortsport-bil under 2021-sesongen av FRECA på Red Bull Ring i Østerrike.
MP Motorsport ble grunnlagt i 1995, og deltok til å begynne med i Formel Ford i Benelux og Nederland.

I 2003 flyttet laget til Formel Renault 2,0 liter. MP Motorsport gjorde umiddlbart inntrykk under sin debut i Eurocup Formel Renault 2,0 liter 2008, ved å vinne på Spa-Francorchamps med nederlandske Paul Meijer. Teamet ble deretter et av topplagene i Formel Renault 2,0-kategorien, og oppnådde suksess med blant annet Will Stevens.

I 2011 avanserte laget til Auto GP. I desember 2012 ble det kunngjort at MP Motorsport også ville delta i GP2-serien, ved å overta plassen til Scuderia Coloni. Under sin første sesong i GP2-serien sikret MP Motorsport seg to pallplasser, én andreplass i Monaco og én andreplass i Abu Dhabi. Laget tok sin første GP2-seier i 2014, da danske Marco Sørensen vant sprintløpet i Sotsji foran Stoffel Vandoorne og Felipe Nasr.

Referanser
----------

1. ↑  «SUCCESS SINCE 1996». MP Motorsport. Arkivert fra originalen 1. februar 2014. Besøkt 30. januar 2014.
2. ↑  «MP Motorsport and De Jong join Auto GP». *AutoGP.org*. Auto GP. 23. februar 2011. Arkivert fra originalen 25. juli 2011. Besøkt 5. juni 2023.
3. ↑  «MP Motorsport joins GP2 Series». *GP2 Series*. GP2 Motorsport Limited. 25. november 2012.
4. ↑  Esler, William (12. oktober 2014). «Marco Sorensen took his maiden GP2 victory in the Russian Sprint Race». *skysports.com*. Sky Sports.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) MP Motorsport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Mongolias bank** (mongolsk: **Mongol Bank**) er sentralbanken i Mongolia. 

Sentralbanken definerer landets pengepolitikk, uavhengig av regjeringen, og hovedmålet er prisstabilitet. Til tross for en gjennomsnittlig økonomisk vekst på 6,8 % fra 2004 til 2009 hadde de inflasjon på bare 2% i 2009.

Historie
--------

Mongolia fikk sin uavhengighet fra Kina 11. juli 1921, med støtte fra Russland. En viktig del av omstruktureringen etter revolusjonen var å etablere sin egen sentralbank og et penge-kredittsystem. Den 2. juni 1924 åpnet den mongolsk-russiske «Trade and Industry Bank of Mongolia» (Bank of Mongolia) med én eneste filial i Altanbulag. Da den åpnet, hadde den en kapital på 260 000 *yanchaan*, og totalt 22 ansatte, hvorav 18 russiske spesialister og 4 mongoler. Banken hadde allerede fra starten av to navn, både «Trade and Industry Bank of Mongolia» og «Bank of Mongolia», men i offisielle dokumenter ble navnet «Bank of Mongolia» brukt.

De første 18 månedene slet banken med å oppfylle sine finans- og pengepolitiske forpliktelser, fordi det ikke hadde noen lokal valuta enda. Regjeringen utstedte derfor 22. februar 1925, etter beslutning fra parlamentet, en resolusjon for å gjennomføre en pengereform. Som en del av denne reformen utstedte sentralbanken en nasjonal valuta, *Togrog*. Denne hadde 25 % dekning i edle metaller og fremmed valuta, og 75 % i salgbare varer. 

I 1954 hadde andelen mongoler blant de ansatte økt til 98 %. Sovjetunionen overførte derfor sin eierandel av i sentralbanken til den mongolske stat. I 1991 ble et nytt banksystem innført i Mongolia; et to-nivåsystem med både sentralbank og kommersielle banker.

Sentralbanksjef
---------------

Per mai 2014 er Naidansuren Zoljargal sentralbanksjef, han har sittet i stillingen siden 2012. Første visesentralbanksjef er Bold Javkhlan, og visesentralbanksjef er Enkhbayar Batshugar.

Tidligere sentralbanksjefer er:

* V. I. Komar (1924–1931)
* D. I. Mikilman (1924–1931)
* N. I. Doichman (1924–1931)
* S. Dovchin (1931–1939)
* U. Tsedenbal (1939–1940)
* T. Baldan (1940–1955)
* G. Baljid (1955–1960)
* L. Lkhamsuren (1960–1965)
* P. Tumur (1965–1975)
* D. Danzan (1975–1981)
* G. Khuderchuluun (1981–1991)
* N. Jargalsaikhan (1991–1992)
* D. Molomjamts (1992–1996)
* J. Unenbat (1996–2000)
* O. Chuluunbat (2000–2006)
* A. Batsukh (2006–2009)
* Lkhanaasuren Purevdorj (2009-2012)

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  Mongolias bank - *Mongolia*[*død lenke*] (PDF)
2. ↑  Mongolias bank - *Board of Directors*, besøkt 12. mai 2014.
3. ↑  Mongolias bank – *Governors* (arkivert hos Wayback Machine)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Urho Kekkonen nasjonalpark** (finsk: *Urho Kekkosen kansallispuisto*) er en nasjonalpark i den nordøstre delen av landskapet Lappland i Finland.

Nasjonalparken ble opprettet i 1983 og er med et areal på 2 550 km² et av Finlands største vernede naturområder. Den er oppkalt etter Finlands tidligere president og statsminister Urho Kekkonen. Naturen veksler mellom snaufjell, myrer og vidstrakte skogsmarker. Reindrift og jakt har lange tradisjoner i området og drives fortsatt.

Inntil nasjonalparken ligger tettstedet og turistsenteret Saariselkä. Saariselkä er også navnet på det lave fjellområdet som for stor del ligger i nasjonalparken.

Dalen Paratiisikuru i den sentrale delen av fjellområdet Saariselkä, sett fra toppen av fjellet Ukselmapää

Referanser
----------

1. 1 2   finsk geografisk sted-ID 10892769, besøkt 12. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Kartplatsen, besøkt 12. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Urho Kekkonen National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Urho Kekkonens nationalpark på utinaturen.fi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Stasiland*** er en bok av den australske forfatteren, filmskaperen og advokaten Anna Funder om mennesker som gjorde motstand mot kommunistregimet i DDR og mennesker som arbeidet for den totalitære statens overvåkningstjeneste Stasi. Det er en bevegende undersøkelse av ekstraordinær menneskelig samvittighet og ekstraordinært mot i møtet med totalitarismen.

Funder har blitt rost for med stor kraft å bruke litterære teknikker for å skrive sakprosa, og boken har blitt beskrevet som *a dark, stylish narrative* (The Age Book of the Year Awards) og *a masterpiece of investigative reporting* (Sunday Times). I juni 2004 fikk boken Samuel Johnson Prize, en av de viktigste priser for sakprosalitteratur i verden. The National Theatre i London bearbeider nå boken for teater.

Boken har blitt oversatt til flere språk, blant annet norsk.

Anna Funder og Gesellschaft für Bürgerrechte und Menschenwürde
--------------------------------------------------------------

Foreningen «Gesellschaft für Bürgerrechte und Menschenwürde» (GBM), en organisasjon bestående for det meste av tidligere Stasi-offiserer og tidligere NVA-offiserer som jobber for rehabilitering av sitt rykte, anmeldte Anna Funder i 2004 for å ha kommet med falske anklager mot foreningen. Dette gjaldt partier i Stasiland der hun slo fast at GBM sjikanerte og forfulgte mennesker som fortalte om sin fortid som offer for Stasis forfølgelser i DDR-tiden. GBM fikk medhold av retten. Distribusjonen av boken måtte stanses. Den neste utgaven kom med endringer.

Referanser
----------

1. ↑

Litteratur
----------

* *Stasiland*, London: Granta 2003, ISBN 1-86207-580-8
* Norsk oversettelse: *Stasiland*, Oslo: Cappelen 2005, ISBN 82-02-24151-0

Portal: Litteratur
I kompleks analyse i matematikk betegner **Cauchy–Riemanns ligninger** to partielle differensialligninger, som blant annet angir nødvendige betingelser for at en kompleks funksjon skal være deriverbar. Ligningene har navnet sitt fra de to matematikerne Augustin Louis Cauchy og Bernhard Riemann, men ble også studert tidligere. De forekommer for første gang i arbeidene til d’Alembert i 1752, og i 1777 fant Euler en sammenheng mellom dette systemet og analytiske funksjoner. I 1814 brukte Cauchy ligningene til å konstruere sin funksjonsteori, mens Riemanns avhandling om funksjonsteori ble publisert i 1851.

Cauchy–Riemann-ligningene for to reelle funksjoner *u*(*x*,*y*) og *v*(*x*,*y*) er de to ligningene

{\displaystyle {\frac {\partial u}{\partial x}}={\frac {\partial v}{\partial y}}}
og

{\displaystyle {\frac {\partial u}{\partial y}}=-{\frac {\partial v}{\partial x}}}.
Som sagt angir ligningene en nødvendig betingelse for at en kompleks funksjon skal være deriverbar. La *f*(*z*) være en kompleks funksjon slik at *f*(*x* + *iy*) = *u*(*x*,*y*) + *iv*(*x*,*y*). Da er *f*(*z*) deriverbar i *z*0 = *x*0 + *iy*0 hvis og bare hvis de partielle deriverte til *u* og *v* eksisterer i (*x*0,*y*0) og Cauchy–Riemann-ligningene er tilfredsstilt i dette punktet.

Referanser
----------

1. ↑  J. d’Alembert (1752) *Essai d’une nouvelle théroie de la résistance des fluides*[*død lenke*], Paris
2. ↑  L. Euler (1777) *Nova Acta Acad. Sci. Petrop.* **10**: 3–19.
3. ↑  A. L. Cauchy (1814), *Mémoire sur les intégrales définies*, Œuvres compolètes Ser. 1, **1**, Paris (publisert 1882), s. 319–506.
4. ↑  B. Riemann (1851), «Grundlagen für eine allgemeine Theorie der Funktionen einer veränderlichen komplexen Grösse», i H. Weber, *Riemanns gesammelte math. Werke*, Dover, 1953, s. 3–48

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
«Red River» har flere betydninger.

**Red River** er ei høyre sideelv til Mississippi i USA. Den er 2 189 km lang, med et nedbørfelt på 187 944 km².[]

Den har sitt utspring i Texas Panhandle, og renner derfra mot øst. Red River danner over en lang strekning grensa mellom delstatene Oklahoma og Texas, og over en kortere del også mellom Arkansas og Texas. Elva snur nå mot sør og senere sørøst og renner inn i Louisiana, og munner ut i Atchafalaya og Mississippi rundt 70 kilometer nordvest for Baton Rouge. Elva har navnet etter det rødlige jordsmonnet som finnes i nedbørfeltet. 

Store deler av elva i Louisiana opprinnelig ikke seilbar, på grunn av en enorm samling av døde trær kalt «the Great Raft», som blokkerte elva over en strekning på opptil 260 kilometer. Kaptein Henry Miller Shreve ryddet opp i tømmerfloken i 1839, og elva var etter dette seilbar for mindre fartøyer nord til Natchitoches. 

I juni 2015 oversvømmet elven deler av Shreveport.

Referanser
----------

1. ↑  Bill Fuller (11 juni 2015). «With homes underwater in Louisiana, recovery teams head out» **(engelska)**. Associated Press. Besøkt 7. mars 2016.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)

Litteratur
----------

* Tyson, Carl N. *The Red River in Southwestern History*. Norman: University of Oklahoma Press, 1981. ISBN 0-8061-1659-5

Eksterne lenker
---------------

* (en) Red River of the South – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Exploration of the Red River*, av Randolph Marcy, 1852 (på Portal to Texas History)
* Handbook of Texas: Red River

Red River fra I-38, på grensa mellom Texas og Oklahoma

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** GNIS
 |
Losbylinja på et kart fra 1928
**Losbylinja** (*Losbylinna*) var et 6 km langt jernbanespor mellom Østmorksaga (Vasshjulet) ved Losby, og Hovedbanen ved Fjellhamar i Lørenskog kommune i Akershus.

Linja ble anlagt i 1861 for å frakte tømmer mellom saga og Hovedbanen. Før jernbanelinja ble bygd hadde tømmeret blitt transportert med hest og vogn, og delvis ved fløting i Losbyelva. Fra 1861 til 1885 ble det brukt lokomotiver fra Hovedbanen, men det ble for dyrt å holde jernbanen i god nok stand for lokomotivene, så man gikk over til å bruke hester som drivkraft. Losbylinja fikk imidlertid bruke Hovedbanens vogner fram til 1900.

I 1914 ble ei motordrevet tralle tatt i bruk som trekkraft. Tralla hadde ikke bremser, og det hendte ulykker på linja.

Losbylinja ble lagt ned rundt 1940/41. Tyskerne fjernet skinnene i 1944. 

I dag går det en traktorvei på deler av traséen til Losbylinja. Traktorveien mellom Sørli og Losby har blitt benyttet som tur- ski- og terrengsykkelløype mellom Sørli og Losby siden 1960-tallet.

Lørenskog kommune har i årene 2006-2008 opprustet veien og planlegger lysløype mellom Sørli og Losby i traséen til Losbylinja.

Linja knytter det sentrale Lørenskog til Losby bruk og Gårdskafe. Traséen passer for gåturer, jogging, og sykkel i sommerhalvåret, og skiturer (gjerne med små barn) i vinterhalvåret.

Artisten Trond Granlund har skrevet en sang om Losbylinja, «Losbylinna», som finnes på hans album *Østkantfolk*.

Kilder
------

* Ut på tur i Losbymarka
**Nesheimvann naturreservat** er et naturreservat i Farsund kommune, Vest-Agder. Området ble fredet i 1988, og har vært en del av ramsarområdet Lista våtmarksystem siden 1996.

Hensikten med verneområdet er å bevare et internasjonalt viktig våtmarksområde. Nesheimsvannet kan være den viktigste innsjøen i våtmarkssammenheng på Sørlandet, særlig som raste- og beiteområde for trekkfugler under vår- og høsttrekk. Sjøen er grunn og næringsrik, og i nordenden finnes det et stort sumpområde. I alt er det påvist 195 fuglearter og 5 underarter i området: gjess, grasender, vadefugl. Sjøen fryser sjelden igjen, og den brukes derfor til overvintring av f.eks. sangsvaner, grasender, dykkender, grågjess og riksefugler.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Nesheimvann naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

  


| * v
* d
* r
Lista våtmarksystem er et Ramsar-område i Norge |
| --- |
| 
* Einarsneset
* Fuglevika
* Hanangervann og Kråkenesvann
* Havika
* Kviljo
* Nesheimvann
* Nordhasselvika
* Prestvannet
* Røyrtjønn
* Steinodden

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Bukspyttkjertelen** (lat. *pancreas*) er et organ som inngår i fordøyelsessystemet. Bukspyttkjertelen kalles også for «Stylten», som kommer av det latinske navnet stylticus armaticus. Kjertelen befinner seg på bakre bukvegg. Kjertelen lager hormoner som slippes ut i blodet, og fordøyelsesvæsker som slippes ut i tolvfingertarmen. Bukspyttkjertelen strekker seg fra venstre del høyt i bukhulen ved milten, til tolvfingertarmen som går i en bue rundt andre enden av bukspyttkjertelen, som også kalles bukspyttkjertelens hode. Bukspyttkanalen åpnes inn i tolvfingertarmen like ved åpningen av gallegangen. Den siste delen av gallegangen går gjennom hodet av bukspyttkjertelen. Bukspyttet hjelper med orgasme.

Hormoner (endokrin funksjon)
----------------------------

Bukspyttkjertelen inneholder de langerhanske øyer som produserer de blodsukkerregulerende hormonene insulin og glukagon. Disse slippes ut i blodet.

Utskilling til tarmen (eksokrin funksjon)
-----------------------------------------

Det meste av kjertelen består imidlertid av celler som lager fordøyelsesvæsken bukspytt, som slippes ut i tolvfingertarmen like nedenfor magesekken. Denne væsken inneholder enzymer som hovedsakelig bryter ned proteiner, karbohydrater og fett, og er i tillegg basisk for å nøytralisere det sure mageinnholdet idet det forlater magesekken.

Sykdommer som involverer bukspyttkjertelen
------------------------------------------

* Pankreatitt – bukspyttkjertel-betennelse, kronisk eller akutt
* Cancer pancreas – kreft i bukspyttkjertelen
* Diabetes mellitus – sukkersyke

| * v
* d
* r
Fordøyelsessystemet |
| --- |
| 
* Munnhulen
* Svelget
* Spiserøret
* Magesekken
* Tynntarmen
* Tykktarmen
* Endetarmen
* Spyttkjertlene
* Bukspyttkjertelen
* Leveren
* Galleblæren

 | Fordøyelsessystemet |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Siri Beate Hatlen** (født 5. mai 1957) er en norsk leder. Hun er utdannet sivilingeniør fra Norges tekniske høyskole frem til 1980. Hun hadde ulike lederstillinger i Statoil fra 1984 til 1996, og jobbet etter det som konsulent og styremedlem ved en rekke virksomheter, særlig i offentlig sektor. Hun var styreleder i det statlige helseforetaket Helse Øst, og var ønsket som styreleder i Helse Sør-Øst, men takket nei da helseminister Sylvia Brustad ansatte toppsjefen på egen hånd. Fra 16. august 2012 er hun leder for Teknologirådet

Fra 2007 til 2009 var hun konserndirektør i Statkraft, og 6. mars 2009 ble hun ansatt som administrerende direktør ved Oslo universitetssykehus. Hun sa fra seg denne stillingen 6. juni 2011, da hun ikke fant det forsvarlig å legge frem en økonomisk langtidsplan i tråd med eier, Helse Sør-Øst, sine ønsker.

Styreverv
---------

Hatlen er President i Norges Røde Kors. Hun er styreleder i det statlige eiendomsselskapet Entra ASA, Sevan Marine, DNT Oslo og Omegn samt styremedlem i Unibuss.Hun er også styreleder for Universitetsstyret ved Norges miljø- og biovitenskapelige Universitet (NMBU). Hun har tidligere vært styreleder i det statlige Selskapet for industrivekst, Undervisningsbygg, Statens lånekasse for utdanning, Vinmonopolet og Samlaget. Hatlen har også vært styremedlem i Oslo Lufthavn AS, NTNU, Kongsberggruppen, Smedvig ASA og PGS ASA. 

Hun er gift med Birger Magnus, tidligere konserndirektør i mediebedriften Schibsted, som hun også har fire barn med. Hatlen har, som sin mann, også en Master of business administration fra INSEAD i Frankrike.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten: Sa nei til Brustad
2. ↑  teknologiradet.no Siri Hatlen skal lede Teknologirådet[*død lenke*]
3. ↑  Aftenposten: Siri Hatlen trekker seg som sykehusdirektør
4. ↑  Dagens Næringsliv: Siri Hatlen går av som sykehussjef
5. ↑  Kors, -10:25 Skrevet av Røde (8. oktober 2023). «Siri Hatlen valgt til ny president i Røde Kors». *Røde Kors* **(norsk)**. Besøkt 8. desember 2023.
6. ↑  E24.no: Hun skal lede Entra-styret, 15.05.2012
7. ↑  Sevan Marine: Minutes Extraordinary General Meeting[*død lenke*]
8. ↑  NRK: Tidligere sykehussjef skal redde skandaleselskap

| * v
* d
* r
Presidenter for Norges Røde Kors |
| --- |
| Frederik Stang **·** Christian Selmer **·** Johan Fredrik Thaulow **·** Ernst Motzfeldt **·** Andreas Martin Seip **·** Wilhelm Olssøn **·** Hans Jørgen Darre-Jenssen **·** Hieronymus Heyerdahl **·** Torolf Prytz **·** Jens Meinich **·** Fridtjof Heyerdahl **·** Nikolai Nissen Paus **·** Erling Steen **·** Ulf Styren **·** Torstein Dale **·** Hans Høegh **·** Bjørn Egge **·** Bjørn Bruland **·** Astrid Nøklebye Heiberg **·** Thorvald Stoltenberg **·** Sven Mollekleiv **·** Robert Mood **·** Thor Inge Sveinsvoll **·** Siri Beate Hatlen |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Øra naturreservat** er et naturreservat i Fredrikstad kommune, Østfold. Naturreservatet ligger øst for Glommas elvemunning, og har siden 1985 status som ramsarområde, på grunn av sin betydning for trekkfugler.

Reservatet ble opprettet i 1979 for å verne store grunne områder som blir ved lavvann får preg av mudderormråder, og som i fugletrekkperiodene vår og høst brukes som rasteplass. Området brukes også til hekking, myting og overvintring. Vegetasjonen består blant annet av takrør, pollsivaks, havsivaks og hjertetjønnaks, som er viktig føde for de vanligste artene, som blant annet omfatter sangsvane, knoppsvane, stokkand, krikkand, kvinand og myrsnipe.[]

Øra er den eneste faste hekkeplassen for skjeggmeis i Norge. Det er en koloni med over 700 par storskarv.[] Skarvene tilhører underarten mellomskarv, og skiller seg fra de mer vanlige storskarvene i Norge på at det er mer hvitt i fjærdrakten og på at de hekker i trær.

Reservatet er det eneste større bløtbunnsestuar i Norge med denne typen brakkvannsmiljø.[] Området består av strand, øyer og sjø, og har en særegen fiskefauna med forekomster av både saltvanns- og ferskvannsarter samtidig.

Referanser
----------

1. ↑   Naturbase, faktaark.naturbase.no, besøkt 20. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* J.I.I. Båtvik m.fl. (2005). *Naturfaglige undersøkelser i Øra naturreservat 2004* (PDF). Fylkesmannen i Østfold, Miljøvernavdelingen. ISBN 82-7395-173-1. Arkivert fra originalen (PDF) 9. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Øra naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Lovdata
* Norske naturperler – Øra ved Fredrikstad

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Naturbase
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Kronstad depot** omfattet frem til 2017 driftssentral, verksted, vaskehall, og oppstillingsområde for Bybanen i Bergen. Området hadde anlagt testspor og en forbindelse til Jernbaneverkets ordinære jernbanenett.

Oppstillingsområdet hadde plass til alle bybanevognene for byggetrinn en og to, totalt 17 stykker, samt to servicevogner. Verkstedet hadde plass til to vogner av første størrelse (32 m) og kontorer for Bybanen AS som er ansvarlig for drift av infrastrukturen. Vaskehallen hadde plass til tre vogner og enkle servicefunksjoner som blant annet sandpåfylling. Utenfor vaskehallen var det utstyr for utvendig vask av bybanevognene. Keolis Norge hadde kontorer i samme bygg som driftssentalen.

Fremtid
-------

I forbindelse med ferdigstillingen av bybanen til Flesland ble det etablert depot på en 88 000 kvadratmeters tomt øst for flyplassen. Det nye depotet har en kapasitet for 40 bybanevogner og overtar de fleste administrative funksjonene som tidligere har funnet sted på Kronstad. Depotområdet og jernbanesporet på Kronstad ble i 2018-2019 fjernet i forbindelse med utbyggingen av Bybanen til Fyllingsdalen. Der depotområdet lå før ligger nå nye Kronstad holdeplass for linje 2. 

Ved åpningen av Bybanens linje 2 åpnet også en ny vognhall i Fyllingsdalen med plass til 18 vognsett. Vedlikehold og servicefunksjoner finner fortsatt sted ved Kokstad

Historie
--------

Gamle Stasjonsbygningen i Kronstad, fra Vossebanen, brukt frem til 1964 - fra 2010 kontrollsenteret av Bybanen 
Området har en rik historie når det gjelder skinnegående transport. Driftssentralen er plassert i den gamle stasjonsbygningen fra den tiden Kronstad var jernbanestasjon på Vossebanen. Rett ved siden av hadde NSB verkstedsområde for vedlikehold av sitt materiell, i hovedsak brukt den tiden da damplokomotivene hadde behov for hyppig service. Deler av den bygningsmassen er gjenbrukt i Høgskolen i Bergen sitt nye bygg.

  


| * v
* d
* r
Bybanen i Bergen |
| --- |
| Linje 1 | 
* Byparken
* Nonneseter
* Bergen busstasjon
* Nygård
* Florida
* Danmarks plass
* Kronstad
* Brann stadion
* Wergeland
* Sletten
* Slettebakken
* Fantoft
* Paradis
* Hop
* Nesttun
* Nesttun sentrum
* Skjoldskiftet
* Mårdalen
* Skjold
* Lagunen
* Råstølen
* Sandslivegen
* Sandslimarka
* Kokstad
* Birkelandsskiftet
* Kokstadflaten
* Flesland

 |
| Linje 2 | 
* Kaigaten
* Nonneseter
* Bergen busstasjon
* Fløen
* Haukeland sjukehus
* Kronstad
* Mindemyren
* Kristianborg
* Fyllingsdalen

 |
| Annet | 
* Kokstad depot
* Kronstad depot
* Liste over holdeplasser på Bybanen
* Tide Buss og Bane

 |
**Lichtenberg** er en ortsteil i bydelen Lichtenberg i Berlin.

Etymologi
---------

Navnet Lichtenberg henspiller på at den første bosettingen lå på en høyde med gode solforhold. Det tyske ordet *Licht* betyr *lys*, og *Lichtenberg* kan slik sammenliknes med det norske stedsnavnet *Solberg*.

Historie
--------

En landsby ved navn Lichtenberg ble grunnlagt på 1200-tallet. Lichtenberg ligger i landskapet Barnim og var den gangen omgitt av et tynt befolket landbruksområde øst for byen Berlin. Først mot slutten av 1800-tallet steg innbyggertallet i takt med utbyggingen av industrivirksomheter i området. I 1907 var Lichtenberg blitt så stor at den ble gitt bystatus. Ved reformen i 1920 ble imidlertid Lichtenberg innlemmet i Stor-Berlin.

Etter murens fall i 1990 ble industrivirksomheten i området skrittvis nedlagt, da produktene som ble laget her ikke var konkurransedyktige. Det gjenværende næringsliv er mindre håndverksbedrifter. Etterhvert har det kommet til handelsbedrifter, bl.a. et IKEA-utsalg.

Zentralfriedhof Friedrichsfelde som tidligere tilhørte Friedrichsfelde kom etter en endring av ortsteilenes grenser i 2001 innenfor Lichtenbergs område. Her finnes *Gedenkstätte der Sozialisten,* hvor en rekke av Berlins og Tysklands kjente sosialister og kommunister ligger begravet.

Bildegalleri
------------

* Lichtenbergs våpenskjoldLichtenbergs våpenskjold
* Landsbykirken på LoeperplatzLandsbykirken på Loeperplatz
* Zentralfriedhof Friedrichsfelde finnes i Lichtenberg.  Foto: A. SavinZentralfriedhof Friedrichsfelde finnes i Lichtenberg.  Foto: A. Savin

Referanser
----------

1. ↑  Norsk Stadnamnleksikon ISBN 82-521-3477-7

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Lichtenberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Lichtenberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Lichtenberg |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Alt-Hohenschönhausen
* Falkenberg
* Fennpfuhl
* Friedrichsfelde
* Karlshorst
* Lichtenberg
* Malchow
* Neu-Hohenschönhausen
* Rummelsburg
* Wartenberg

 | Bezirkswappen Lichtenberg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
|  i langrenn: |
| Langrenn Junior-VM |
| Gull | 2015 Almaty | 10 km skiathlon |
| Gull | 2015 Almaty | Stafett |
| Langrenn Junior-NM |
| Gull | 2015 Hommelvik | 4 x 3,75 km stafett |
| Gull | 2013 Lillehammer | 4 x 3,75 km stafett |
| Sølv | 2015 Hommelvik | K 19/20 år 15 km fri |

**Sofie Nordsveen Hustad** (født 26. november 1996) er en norsk langrennsløper som representerer Nes Ski. Hun ble juniorverdensmester på 10 km skiathlon og på stafett i 2015.

Idrettskarriere
---------------

Hustad deltok i Junior-NM på ski 2013, der hun deltok på Akershus' lag som vant stafetten. De andre på dette laget var Emilie Kongsten, Lotta Udnes Weng og Tiril Udnes Weng. Det samme laget forsvarte stafettgullet også i Junior-NM på ski 2014.

I Junior-VM på ski 2015 vant hun 10 km skiathlon, foran tyske Victoria Carl og svenske Ebba Andersson. Norge vant også 4 × 3,3 km stafett, med Hustad på laget. På 5 km fri teknikk kom hun på fjerdeplass, 3,6 sekunder bak Natalja Neprjajeva som tok bronsen.

Hun vant 10 km i norgesmesterskapet på ski 2024 på Beitostølen.

Referanser
----------

1. ↑   www.fis-ski.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Romerikes blad - *Forsvarte NM-gullet*, besøkt 10. februar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sofie Nordsveen Hustad – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

* (en) Sofie Nordsveen Hustad – TheSports.org Rediger på Wikidata