recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den.

**Lasswell-formularet** er en huskeregel for kommunikasjon som er en muntlig fremstilling av den enkleste prosessorienterte kommunikasjonsmodellen vi har: «Hvem sier hva gjennom hvilken kanal/medium til hvem med hvilken virkning (effekt)». 

Harold Lasswell kom med denne berømte huskeregelen i 1948, da egentlig som en antitese til matematikeren Claude Elwood Shannon sin ide om «avsender, medium og mottaker», som er en annen kjent modell som ble offentliggjort først høsten 1947. 

Lasswell-modellen blir ofte fremstilt slik:

Teorien får stor oppmerksomhet innen kommunikasjonsteoretiske fag, særlig fordi en realfaglig modell ble anvendt og adaptert av humaniora. Det er her Laswell kommer inn og flytter fokuset fra de mer tekniske aspektene ved kommunikasjon til de mer sosiale og psykologiske sidene. «Hvem sier hva gjennom hvilken kanal/medium til hvem med hvilken virkning (effekt)».[*klargjør*]
**Høle & Forsand Dampskibsselskab** var et ruteselskap på Vestlandet i perioden 1922–1937. Selskapet ble etablert på Høle i Ryfylke og trafikkerte fra juli 1922 strekningen Hølefjorden (Bergvik-Forsand-Høle-Ims-Bersagel)-Stavanger og retur om ettermiddagen med lokalrutebåten DS «Hølefjord». Det viktigste grunnlaget for ruten var melketransport til meieri i Stavanger. Ruten gikk godt og i 1930 ble den større og nyere DS «Hølefjord I» satt inn, mens gamle «Hølefjord» ble reserve.

I 1932 dannet rederiet datterselskapet Høle & Forsand Billag som drev bussrute Høle-Sandnes-Stavanger.

I Fossan lengre inne i Høgsfjorden drev AS Høgsfjord Ruteselskap en nokså identisk virksomhet med ruteforbindelse til Stavanger med lokalrutebåtene DS «Høgsfjord I» og DS «Lysefjord I». Det ble derfor tidlig klart for begge selskap at det var lite hensiktsmessig med to selskap innenfor samme nærområde. Selskapene tok derfor kontakt med fylkesmannen i Rogaland for at han skulle megle frem en enighet om fusjon. Dette resulterte i at de to selskapene ble enige om å fusjonere 27. mai 1937. Det nye navnet ble AS Høgsfjord Rutelag, mens bussrutene ble drevet videre under sitt gamle navn.

Flåteliste
----------

| Navn | Tidsrom | Type | Tonnasje | Annet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| DS «Hølefjord» | 1922–1937 | Lokalrutebåt | 48 brt |  |
| DS «Hølefjord I» | 1929–1937 | Lokalrutebåt | 86 brt | Overført til AS Høgsfjord Rutelag i 1937 |

Kilder
------

Artikkel om AS Høgsfjord Rutelag av Arne Ingar Tandberg og Per Alsaker i «Skipet» 2.1991.
**Kausmofjæra fuglefredningsområde** var et fuglefredningsområde i Verdal kommune, Trøndelag som eksisterte fra 2003 til 2016. I 2016 ble det slått sammen med det tilgrensende Ørin naturreservat til det nye, større Ørin naturreservat. 

Kausmofjæra er et fjære- og gruntvannsområde med ca 2 km strandlinje, på nordsiden av Verdalselvas utløp. Området representerer en type elvedeltalandskap som er i ferd med å bli sjeldne i Norge. Kausmofjæra ble fredet i 2003 for å «ivareta fuglelivet og dets leveområder i et viktig fjære-, land- og gruntvannsområde, med det naturlig tilknytta plante- og dyreliv som er viktig for fuglenes livsmiljø». I 2014 ble området innlemmet i ramsarområdet Trondheimsfjorden våtmarkssystem.

Området grenser i sør til Ørin naturreservat. I 2014 foreslår fylkesmannen i Nord-Trøndelag en utvidelse av Ørin, som også innebærer at Ørin og Kausmofjæra blir slått sammen. Sammenslåinga ble gjennomført i 2016.

Referanser
----------

1. 1 2  (no) Kausmofjæra fuglefredningsområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
2. ↑  Trondheimsfjorden Våtmarkssenter
3. ↑  Internasjonal anerkjennelse til våtmarksområder i Trondheimsfjorden Arkivert 2. november 2014 hos Wayback Machine.; miljodirektoratet.no, 29.10.2014
4. ↑  Endringsforslag for Ørin Arkivert 4. desember 2014 hos Wayback Machine. hos fylkesmannen.no; 29.1.2014
5. ↑  Forskrift om vern av Ørin naturreservat, Verdal kommune, Nord-Trøndelag; Fastsatt ved kgl.res. 17. juni 2016; lovdata.no
**AS Riskafjord** er et rederi fra Hommersåk i Sandnes kommune som ble stiftet i 1913. Rederiets båt «Riskafjord II», som lenge gikk i rute mellom Hommersåk og Stavanger, er blitt en kjent båt i nærmiljøet og begrepet "Riskafjord" blir av folk ofte assosiert med den koselige lokalrutebåten.

Historie
--------

Selskapet AS Riskafjord ble stiftet 1913. Dette var på et allmannamøte på et lokalt bedehus i Hommersåk 17. desember samme år AS Riskafjord ble et faktum. De hadde kun en båt på denne tiden. En motorkutter som ble omdøpt fra «Ly» til «Riskafjord». Denne kutteren skulle gå mellom Hommersåk og Stavanger og ha som oppgave å frakte både folk og varer (bl.a. melk) til og fra byen. Selskapet utstedte aksjer pålydende 25 kroner, som alle melkeleverandører skulle kjøpe minst en av. Rederiet fortsatte og ble viktig for riskabuen som på den tiden hadde mange forbindelser med Stavanger. I 1927 hadde rederiet 3 båter, men besluttet å kjøpe en til. Valget ble dampbåten «Olava» fra Halden bygget så tidlig som 1864. Båten ble omdøpt «Riskafjord II». Prisen var på 16 tusen norske kroner.

I 1950 hadde AS Riskafjord tre båter i trafikk. «Riskafjord» og «Tourist I» gjorde en god jobb og i tillegg var «Riskafjord II» totalrenovert og satt inn i fart. Båten hadde nå en kapasitet på 164 passasjerer, og hadde fått en dieselmotor på 165 hestekrefter, som gjorde båten raskere. Båten var nesten helt forandret og oppussingen kostet selskapet 120 tusen norske kroner. I 36 år gikk «Riskafjord II» i ordinær rute mellom Stavanger og Hommersåk, men så, i 1996 var det slutt. Da overtok et annet selskap og hurtigbåter ble satt i trafikk. Fra 1997 har «Riskafjord II» kun gått chartertrafikk. I dag arrangeres det åpne turer for folk flest. Båten kan også leies til private arrangementer.

Flåteliste
----------

| Navn | Tidsrom | Type | Tonnasje | Annet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| MK «Riskafjord» (1) | 1913-1930 | Lokalrutebåt | 28 brt |  |
| MS «Riskafjord I» (1) | 1917-1923 | Melkerutebåt | brt |  |
| MK «Riskafjord I» (2) | 1923-1952 | Lokalrutebåt | 37 brt |  |
| DS / MS «Riskafjord II» | 1927-1952-osv. | Lokalrutebåt | 70 brt |  |
| DS «Gulos» | 1930-1936 | Lokalrutebåt | 133 brt |  |
| DS / MS «Tourist I» | 1937-1946-1976 | Lokalrutebåt | 71 brt |  |
| MS «Riskafjord» (2) | 1949-1963 | Lokalrutebåt | 75 brt |  |

Eksterne lenker
---------------

* Riskafjords hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Fauske kirke
**Fauske prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Salten prosti. Det omfattet sogn i Fauske kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Fauske kirke.

Fauskes kirkesogn er nå en del av Fauske kirkelige fellesråd, og underlagt Salten prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

I Reformatsen 1589 var det ikke kirke i Fauske og kirkelyden sognet følgelig til Skjerstad kirke som var en del av Salten prestegjeld. Det vidløftige Salten prestegjeld ble ved kgl.res. av 8. juni 1770 delt og de tre residerende kapellaniene i prestegjeldet omgjort til pastorater. Derved ble Folden, Skjerstad og Saltdal skilt ut som egne sognekall, mens Bodin var eneste kirkesogn i Bodø prestegjeld.

Etter kgl.res. av 25. januar 1866 ble Fauske kapell oppført, hvilket ble sognekirke ved kgl.res. av 15. juni 1878. Ved kgl.res. av 28. oktober 1899 ble det tillatt å bygge et kapell i Sulitjelma, og kapellet fikk eget kirketilsyn ved kgl.res. av 2. mars 1901. Ved kgl.res. av 3. januar 1902 ble sognet skilt ut som eget sognekall, gjeldende fra 1. april 1902, og Valnesfjorden ble eget sogn og overført til det nye Fauske sognekall. Inntil det var bygd kirke i Valnesfjorden, skulle de kirkelige handlingene utføres i Fauske kirke. Kirken for Valnesfjorden sogn ble tillatt bygd på Kvitberget under gården Haug ved kgl.res. av 4. juni 1904.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Fauske
* Valnesfjord
* Sulitjelma

Referanser
----------

1. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 77-93. ISBN 8270612960.
2. ↑  Erlandsen, Andreas (1857). *Biographiske Efterretninger om Geistligheden i Tromsø Stift*. Chr. Tønsbergs Forl. s. 114.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
***Guaiacum*** er en slekt i leddbladfamilien (Zygophyllaceae).

Artene er trær og busker som er utbredt i tropiske og subtropiske deler av Amerika fra Texas og Florida i nord gjennom Mexico, Karibia og Mellom-Amerika til nordlige deler av Sør-Amerika. De har finnete blad og blomster med fem blå kronblad.

Artene *Guaiacum officinale* og *Guaiacum sanctum* er kjent for det tette, tunge og harpiksholdige kjerneveden som kalles *lignum vitae* eller *pokkenholt*. På grunn av harpiksen smører virket seg selv og er derfor blitt brukt til blant annet trinser, tannhjul og lager for akslingen til skipspropeller. Avkok av veden ble lenge brukt som medisin mot syfilis. Harpiksen brukes som tilsetningsstoff i matvarer. Den organiske forbindelsen guajakol ble først utvunnet fra slik harpiks. Den fremstilles nå på andre måter og brukes i medisinen og som et mellomprodukt for å lage vanillin.

Kilder
------

* «*Guaiacum*». *The Plant List*. Besøkt 6. mars 2016.
* «Pokkenholt». Urtekildens planteleksikon. Besøkt 6. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Guaiacum* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Guaiacum* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Guaiacum* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Guaiacum* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Guaiacum* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Guaiacum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Guaiacum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**MF «Vefallsund II»** (1958–1967) er en bilferje som trafikkerte det ca. 600 m. brede Vefallsundet mellom Kjenndalen og øvre Vefald i nedre Toke i Drangedal kommune i Telemark. Ferja, som var bygget i treverk, var 16 m. lang, 6 m. bred og flatbunnet. Den hadde plass til seks personbiler, eller én buss/lastebil og et par personbiler. Den ble plassbygget på Kjenndalen av ferjemann Karl Straume, i samarbeid med Statens vegvesen .

Opprinnelig motor var en dieseldrevet Harbormaster Fordson Major (Power) med hekkaggregat og en ytelse på 54 Hk. Motoren gikk 8000 timer før den ble byttet med den som sitter i ferja nå, en av samme slag som yter 50 Hk.

Strekningen var en del av Rv356 (i dag Fv356) som var hovedveien mellom Drangedal og Porsgrunn/Skien. Ferjetrafikken opphørte da ny vei langs østsiden av nedre Toke, over Straume bru, ble åpnet 15. desember 1967.
«Vefallsund II» var den siste innlandsferja som gikk i slik trafikk i Norge, og er i dag å se på Norsk vegmuseum ved Hunderfossen .

Ferjestrekningen ble betjent av ferjemann Karl Straume, først med prammer i økende størrelse, så med selvbygde ferjer. Den første ferja, «Trask», var i drift fra 1939 til 1948. Den var ifølge ferjemannen selv «både svak og dårlig». Deretter kom «Vefallsund» som var i drift fra 1948 til 1958. Disse to ferjene hadde ikke motor, og ble trukket av hjelpebåten «Napp». I 1958 overtok så «Vefallsund II» trafikken. Ferja hadde frakteplikt hele døgnet. Den var stasjonert ved Kjenndalsbrygga, hvor ferjemannen bodde, og hadde en slags «oppkallsinnretning» fra den andre sida.

Da ferjedriften opphørte overlot vegvesenet sin andel i «Vefallsund II» vederlagsfritt til Karl Straume. Ferja lå fortsatt i 30 år etter dette ved Kjenndalsbrygga, og ble sporadisk brukt til frakt av hyttematerialer og husdyr ut til øyene. I 1996 besluttet Karl Straumes arvinger å gi ferja tilbake til Statens vegvesen, og i 1998 ble den fraktet landeveis hele veien fra Drangedal til Norsk vegmuseum .

Eksempel på billettpriser
-------------------------

Pr. person; 50 øre. Sykkel; 25 øre. Lett motorsykkel; 1 kr. Personbil; 4 kr. Tilhenger; 1 kr. Lastebil; 5 kr.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Norsk vegmuseum».
2. ↑  «Geocaching».

Litteratur
----------

* Drangedal historielag, «Det var ein gong», bok nr. 31.
**Taishō Tripiṭaka, seksjon 27** er den 27. seksjonen av den øst-asiatiske buddhistiske tekstsamlingen Taishō Tripiṭaka. Seksjonen har tittelen 续论疏部, som er *xùlùnshū bù* på kinesisk og *zoronsho-bu* på japansk. Seksjonen består av kommentarer til buddhistiske avhandlinger (śāstraer og abhidharma) av japanske buddhister. Den befinner seg fra bind 63 til siste del av bind 70 i Taishō Tripiṭaka, og omfatter tekstene nr 2245–2295.

| Bind | Tekst nr | Tittel | Forfatter | Bokruller |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 63 | 2249 |  |  |  |
| 63 | 2250 |  |  |  |
| 64 | 2251 |  |  |  |
| 64 | 2252 |  |  |  |
| 64 | 2253 |  |  |  |
| 64 | 2254 |  |  |  |
| 65 | 2255 |  |  |  |
| 65 | 2256 |  |  |  |
| 65 | 2257 |  |  |  |
| 65 | 2258 |  |  |  |
| 65 | 2259 |  |  |  |
| 65 | 2260 |  |  |  |
| 65 | 2261 |  |  |  |
| 65 | 2262 |  |  |  |
| 66 | 2263 |  |  |  |
| 66 | 2264 |  |  |  |
| 66 | 2265 |  |  |  |
| 67 | 2266 |  |  |  |
| 68 | 2267 |  |  |  |
| 68 | 2268 |  |  |  |
| 68 | 2269 |  |  |  |
| 68 | 2270 |  |  |  |
| 68 | 2271 |  |  |  |
| 69 | 2272 |  |  |  |
| 69 | 2273 |  |  |  |
| 69 | 2274 |  |  |  |
| 69 | 2275 |  |  |  |
| 69 | 2276 |  |  |  |
| 69 | 2277 |  |  |  |
| 69 | 2278 |  |  |  |
| 69 | 2279 |  |  |  |
| 69 | 2280 |  |  |  |
| 69 | 2281 |  |  |  |
| 69 | 2282 |  |  |  |
| 69 | 2283 |  |  |  |
| 69 | 2284 |  |  |  |
| 69 | 2285 |  |  |  |
| 69 | 2286 |  |  |  |
| 69 | 2287 |  |  |  |
| 69 | 2288 |  |  |  |
| 69 | 2289 |  |  |  |
| 69 | 2290 |  |  |  |
| 70 | 2291 |  |  |  |
| 70 | 2292 |  |  |  |
| 70 | 2293 |  | Myōan Eisai [Yōsai](明菴栄西, 1141–1215) |  |
| 70 | 2294 |  |  |  |
| 70 | 2295 |  |  |  |
**Mateusz Rutkowski** (1986–2024) var en polsk skihopper som representerte LKS Poroniec.

Han konkurrerte internasjonalt i årene 2002-2006. Han deltok i junior-VM i 2002, 2003 og 2004, og ble juniorverdensmester i Stryn i 2004. I det samme mesterskapet var han på det polske laget som tok sølvmedaljer i lagkonkurransen. Samme sesong ble han nummer 26 sammenlagt i kontinentalcupen og nummer 58 i verdenscupen. Hans beste individuelle plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 15.-plass i Zakopane 18. januar 2004.

I VM i Oberstdorf i 2005 ble han nummer 39 i storbakken og 45 i normalbakken (begge av 50 deltakere), og han var på det polske laget som ble nummer 9 av 15 lag i lagkonkurransen. I VM i skiflyging i Planica i 2004 ble han nummer 28 i den individuelle konkurransen og var på det polske laget som ble nummer 8 av 10 lag i lagkonkurransen.

Mateusz Rutkowski var bror av skihopper Łukasz Rutkowski og døde 37 år gammel 7. januar 2024

Referanser
----------

1. 1 2   Prabook, Prabook-ID 2088155[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.pap.pl[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Redakcja Lubię Kraków, «Nie żyje Mateusz Rutkowski. Mistrz świata juniorów w skokach narciarskich i nadzieja polskich skoków», verkets språk polsk, utgitt 7. januar 2024, besøkt 7. januar 2024[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   FIS-databasen, FIS skihopper-ID 73227, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]
5. ↑

Kilder
------

* Skijumping.pl: Mateusz Rutkowski (polsk, besøkt 12. september 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mateusz Rutkowski – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Mateusz Rutkowski – skijumping.pl Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Bo Anders Sandberg** (1968–2024) var en svensk vokalist, kjent som medlem av bandet Rednex (under pseudonymet **Dagger**).

Anders Sandbergs musikalske karriere begynte i 1985 i hardrockbandet Arch, som i 1987 var finalister i det svenske mesterskapet i rock. Sandberg ble kåret til mesterskapets beste vokalist, men til tross for dette ble bandet oppløst to år senere. I 1990 vant han SM i karaoke med Bon Jovis låt «Livin’ on a Prayer». Han var i 1991 og 1992 medlem av det norske bandet Why for You og i 1994-1995 deltok han i europop-prosjektet Accagas fra Norrland. Accagas ga blant annet ut singelen «I'm Alive», som var med på den offisielle CD-en for VM i friidrett 1995 på Ullevi i Gøteborg. 1996 deltok han i en landsomfattende konkurranse for svenske Elviskopier med låten «Can't Help Falling In Love», hvor han kom på annenplass. 1996 til 1998 deltok Anders Sandberg i et nytt europop-prosjekt, Approx, hvor var han med og sang på singelen «High Level» som ble gitt ut i 1998.[]

I 2001 ble Anders Sandberg medlem i Rednex og han deltok på singlene «The Chase» og «Cotton Eye Joe 2002» samt albumet *The Best of the West* før han sluttet i bandet i 2006. I 2003 var han også med det russiske prosjektet Tourex, som ga ut singelen «Thanks for Loving Me». Låten finnes med på et antall russiske samlealbum og ble en mindre hit i Russland.[]

Fra årsskiftet 2008/2009 ble Anders Sandberg igjen med i Rednex og deltok på singelen «Devil's on the Loose» som Rednex la ut gratis på The Pirate Bay.[]

Diskografi
----------

### Singler

* 1994 - Accagas - «Loloa (Free Your Mind)»
* 1995 - Accagas - «I'm Alive»
* 1998 - Approx - «High Level»
* 2001 - Rednex - «The Chase»
* 2002 - Rednex - «Cotton Eye Joe 2002»
* 2003 - Tourex - «Thanks for Loving Me»
* 2010 - Rednex - «Devil's on the Loose»

### Album

* 2003 - Rednex - *The Best of the West*

### Videoer

* 1994 - Accagas - «Loloa (Free Your Mind)»
* 1995 - Accagas - «I'm Alive»
* 1998 - Approx - «High Level»
* 2001 - Rednex - «The Chase»
* 2002 - Rednex - «Cotton Eye Joe 2002»
* 2010 - Rednex - «Devil's on the Loose»
* 2017 - Anders Sandberg - «My Way»

Referanser
----------

1. ↑   www.aftonbladet.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Anders Sandberg på YouTube
* Anders Sandberg på Discogs
**Knut Tore Berland** (født 7. desember 1964 på Matre i Kvinnherad) er en norsk trener innen skiskyting. Han var selv aktiv skiskytter. 

Berland var trener ved Norges Toppidrettsgymnas (NTG) på Geilo, og trente der løpere som Ole Einar Bjørndalen og Liv Grete Skjelbreid Poiree. Har flyttet i 1994 til Lillehammer, og bidro til å bygge opp NTG der. Han fortsatte å trene frem norske skiskyttertalenter der. Emil Hegle Svendsen, Rune Brattsveen, Alexander Os og Stian Eckhoff var under hans ledelse på Lillehammer. En av de siste store skiskyttertalentene som utviklet seg under Berlands ledelse på Lillehammer var Tarjei Bø fra Stryn.

Etter 16 år ved NTG fikk han i 2008 jobb som trener for det norske kvinnelandslaget i skiskyting. I 2010 takket han ja til jobb som teknikktrener for det russiske skiskytterne.

Referanser
----------

1. ↑  Demokraten.no (16. februar 2008): *Mannen bak gullguttene*[*død lenke*], besøkt 20. mars 2011
2. ↑  NRK.no (11. mars 2011): *Var «ganske dårleg» i ungdommen*, besøkt 20. mars 2010
3. ↑  VG.no (24. april 2008): *Berland ny sjef for skiskytterjentene*, besøkt 20. mars 2011
4. ↑  Nettavisen (17. september 2010): *Han tok jobben Alsgaard ikke ville ha*, besøkt 20. mars 2010

Eksterne lenker
---------------

* (en) Knut Tore Berland – IBU Rediger på Wikidata
**Friis** er en norsk adelsslekt fra Landvik i Agder.

Ved makeskifte med kronen 1583 ble fogd Jacob Friis eier av gården Landvik i Grimstad. Slekten eide også Lundegård og Hananger i Vanse, Vest-Agder. Jacob Friis var farfar til admiral Jesper Friis til Landvik (ca. 1605–1670). Mannslinjen døde ut 1727 med hans sønnesønn Jesper Nicolaus Friis.

* Fredrik Friis
* Hans Wingaard Friis
* Jakob Friis
* Jens Andreas Friis
* Jens Mørk Friis
* Jesper Friis, lensherre på Akershus, 1551-6
* Jørgen Friis
* Otto Hjort Friis
* Peder Claussøn Friis
* Sigurd Friis
* Yan Friis
* Babbis Friis-Baastad
* Kai Friis Møller
* "Og masse, masse mer!"
	+ Sitat, Wenche i kantina på elvebakken

**Friis** kan også henvise til:

* Friis' gate (Oslo)
* H W Friis veg (Ålesund)

 Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Friis*.
**The Ronettes** var en amerikansk jentegruppe fra 1960-tallet som er mest kjent fordi sangene deres ble dels skrevet og produsert av Phil Spector. Gruppen bestod av Veronica Bennett (senere Ronnie Spector (1943-2022)), hennes søster Estelle Bennett og deres kusine Nedra Talley. Deres mest kjente sanger er «Be My Baby», «Baby I Love You» og «Walking In The Rain». Etter et opphold på midten av 1960-tallet gjenopptok The Ronettes og Spector samarbeidet, men uten å oppnå samme suksess som tidligere. Musikksmaken hadde utviklet seg bort fra slike vokalgrupper. Gruppen ble oppløst i 1966.

Phil Spector og Veronica Bennett giftet seg i 1968, men da de ble skilt i 1973, innledet Ronnie Spector en solokarriere.

The Ronettes ble tatt opp i Vocal Group Hall of Fame i 2004 og i Rock and Roll Hall of Fame 12. mars 2007. Da Ronnei Spector døde i 2022 var Nedra Talley (75) det siste gjenlevende medlemmet av gruppen.

Referanser
----------

1. ↑  Sisario, Ben (14. februar 2009). «Estelle Bennett, a Singer for the Ronettes, Is Dead at 67». *The New York Times* **(engelsk)**. ISSN 0362-4331. Besøkt 14. august 2022.
2. ↑  staff, Guardian (13. januar 2022). «Ronnie Spector: a life in pictures». *The Guardian* **(engelsk)**. ISSN 0261-3077. Besøkt 14. august 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Ronettes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) The Ronettes på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) The Ronettes på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) The Ronettes på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) The Ronettes på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) The Ronettes på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) The Ronettes på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) The Ronettes på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) 'The Ronettes' Vocal Group Hall of Fame Page

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Bastø Fosen** er et fergeselskap som siden 1996 har trafikkert fergesambandet Moss–Horten (Bastøferga). Selskapet er eid av Torghatten ASA. Selskapet har seks ferger: MF «Bastø I», MF «Bastø II», MF «Bastø IV», MF «Bastø V», MF «Bastø VI» og MF «Bastø Electric». Selskapet fraktet i 2018 over 1,8 millioner kjøretøy og 3,7 millioner passasjerer. Fergeruten Moss – Horten er i sammen med ferjesambandet Breistein-Valestrand i Vestland, de eneste innenlandske fergerutene som ikke er subsidiert av det offentlige, sambandet er også Norges største. Riksvei 19 bruker denne fergen.

Historie
--------

I 1996 overtok selskapet Bastø Fosen AS konsesjon på ruten etter Bjørn Bettums selskap Gokstad. I en overgangsperiode ble det benyttet to eldre fartøyer inntil de nybygde MF «Bastø I» og «Bastø II» ble levert i 1997 fra Fosen mekaniske verksted. De to Innkjøpte fartøyene, MS «Einar Tambarskjelve» og MS «Holger Stjern» var lite egnet for ruten, i dårlig teknisk stand og brukerne protesterte, tildels heftig.

Da de to nye pendelfergene kom i fart ble det igjen et godt fergetilbud. Trafikken fortsatte å stige, fra om lag 600 000 kjøretøy i 1996 til 1 400 000 kjøretøy i 2004 og i 2001 ble MF «Sogn» leid inn som et tredje ekstra fartøy. I 2003 søkte selskapet ny konsesjon og fikk denne frem til og med 2015, det la grunnlag for kontrahering av MF «Bastø III», levert fra Polen i februar 2005.

8. desember 2014 ble det kjent at anbudskonkurransen om Norges største ferjekontrakt for perioden 2017–2026 var vunnet av Bastø-Fosen. Det skal være fem ferjer i sambandet pluss en reserveferje. Tre av de fem skal bygges nye. Biler blir fra 2017 billettert med AutoPASS mens gående, syklende og bilpassasjerer reiser gratis. AutoPASS ordningen driftes av Skyttel AS.

Bastø Fosens elektriske bilferge, MF «Bastø Electric», ble satt inn i ordinær rutetrafikk mellom Moss og Horten i mars 2021, den var da verdens største elektriske ferge.

Referanser
----------

1. 1 2  «Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret»
2. ↑  «LEDERSKIFT I BASTØ FOSEN» Arkivert 20. desember 2016 hos Wayback Machine. fra Bastø Fosens nettsted
3. 1 2 3 4  «Seilte inn rekordoverskudd på 48 millioner kroner etter å ha fraktet "hele Horten" over fjorden 135 ganger», fra *Gjengangeren*, 23. august 2019
4. ↑  «Moss-Horten er Norges mest trafikkerte fergesamband innenlands og har levert millionoverskudd siden 1998.», fra «Skjær i sjøen for Bastø Fosen», artikkel i *Dagens Næringsliv* 19. juli 2011, side 19.
5. ↑  Stor miljøgevinst og økt kapasitet, besøkt 6. september 2016
6. ↑  «Ny elektrisk Bastøferge: Sparer 6 millioner liter diesel årlig». *elbil.no*. Besøkt 31. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bastø Ferry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**MS «Balholm»** var en sjøbuss, bygget i 1948 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen. «Balholm» gikk i turistruter i indre Sogn frem til 1974.

Historie
--------

Balholm ble sjøsatt den 23. juli 1948 og døpt av gudmor fru Røsberg. Båten ble klasset i Skipskontrollen og fikk sertifikat for 276 passasjerer. Den ble levert fra A/S Stord 26. april 1949. Sjøbussen «Balholm» ble umiddelbart etter overleveringen satt inn i ruten Flåm - Høyanger. Tur/retur på dagen med korrespondanse i Flåm med tog til Oslo.

I sommersesongen gikk «Balholm» turer med utenlandske turister på strekningen Flåm - Fjærland. Dette var en meget populær tur blant turistene.

I 1963 skiftet «Balholm» hovedmotor. Det ble 520 HK, 8 syl. diesel motor fra Bergens Mek. Verksted, som ytte 12,5 knop.

Trafikkmønsteret forandret seg etterhvert da det kom hurtigbåter hver dag fra Bergen til Årdalstangen. «Balholm» ble nå arbeidsledig om vinteren, men om sommeren fortsatte den ruten Flåm - Gudvangen. Så kom bilferjen på samme strekning og da ble det slutt for sjøbussen «Balholm».

I september 1974 kjøpte Tartan Arrow Ltd. London båten. Den skiftet navn til «Tartan Arrow V». Båten skulle blant annet brukes til lystturer og strandrestaurant.

I 1976 ble båten kjøpt av en reder i Nord-Irland og fungerte som hovedkvarter for en yachtklub. Den 26. januar 1979 forsvant «Balholm» under mystiske omstendigheter. Bladet *Sunday Express* av 11. februar 1979 skriver følgende: 

> M/S «Balholm» kom i vanskeligheter utenfor Prembrokeshirekysten. Den drev hjelpeløs omkring. De seks personene ombord ble tatt ombord i en livbåt etter at de hadde klart å ankre opp båten. Neste dag (26. januar 1979) var båten forsvunnet. Ingen kunne gi en rimelig forklaring på hvor M/S «Balholm» hadde tatt veien.
> 
> 
> 

Artikkelen i *Sunday Express* konkluderer med at «Balholm» forsvant under mystiske omstendigheter.

Kilder
------

* Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) **(norsk)**. Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012.
* *Hvor ble båtene av?* ISBN 82-995726-0-6

Eksterne lenker
---------------

* (en) MS «Balholm» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata

Portal: Sjøfart
En **røyert** eller rorskar er en roer og også en robåttype. Ordet røyert eller røiert ble brukt i både eldre dansk og norsk, men kommer fra nedertysk (roien - å ro, roier - roer).

Yrkestittelen ble brukt på de som rodde tollerne ut til skipene de skulle borde, tollrøyert, men ble også brukt på roerne som fraktet gods på Drammenselva, Vestfosselva og i Fiskum.

Langs Drammensvassdraget var det både sagbruk og teglverk som fikk fraktet tømmer og teglsteinen med røyerter. På Tyrifjorden ble enorme tømmervaser fraktet med røyerter fra utløpet av Storelva, der tømmer fra Begna og Randselva ble samlet i vaser, og rodd til Svangstrand i Sylling. Samtidig ble folk og varer som skulle til industrisamfunnet rundt Hønefossen tatt ombord i Svangstrand og rodd over fjorden og opp Storelva (der båtene måtte trekkes av hester og folk enkelte steder) til sundstedene ved Busund, Kverbergsund og Overmannsund.

Los og toller Johan Fredrik Andersen (1899–1944) på Tofte i Hurum fikk i 1938 godkjent å ta etternavnet Røyert.

Referanser
----------

1. ↑  Iver Krohn, O.F. Lagesen, Otto Christophersen, E.M. Færden, red. (1915). *Hønefoss – Byens historie*. Hønefoss kommune. s. 192–198. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
2. ↑  «Røyert – lokalhistoriewiki.no». *dev.lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 12. november 2021.
**Peter Thomas Ørebech** (1948–2024) var en norsk jurist som spesialiserte seg på hav- og fiskerirett. Han var professor ved Norges fiskerihøgskole ved Universitetet i Tromsø.

Ørebech fullførte juristutdannelsen (cand.jur.) ved Universitetet i Oslo i 1976, og fikk advokatbevilling i 1978. Han var forsker ved fiskerihøgskolen og juridisk fakultet i Tromsø fra 1977, avbrutt av advokatpraksis fra 1989 til 1994. Han interesserte seg særlig for hvordan EU-rett, EØS-rett og internasjonale handelsavtaler som GATT og GATS innvirker på norsk fiskeriforvaltning og suverenitet i nordområdene. Han skrev også bøker om fiskeri- og havbruksrett.

Ørebech var politisk aktiv i Senterpartiet og Nei til EU gjennom en årrekke, og var vararepresentant på Stortinget for Senterpartiet fra 2009 til 2013.

I 2021 publiserte han en artikkel i *Bulletin of the Moscow university* hvor han kritiserte blant annet Ukraina, USA og EUs syn på den ulovlige russiske anneksjonen av Krim-halvøya. Ørebech argumenterte i artikkelen for at folkeavstemningen som førte til formell løsrivelse fra Ukraina var lovlig. Artikkelen ble publisert på russisk og engelsk, med følgende engelske innledning:

> «This is an article on whether Crimea’s declaration of independence is illegal or not. Is it contradictory to international law? My working hypothesis is that "people’s" right to selfdetermination and selfgovernment are part of its "residual rights". Referendum confirms the authenticity of the popular will; declaring independence. The main topic is whether remedial secession is contrary to international law.»
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  Pedersen, Eline Grønvoll, Christer (14. januar 2024). «(+) Professor og forfatter Peter Ørebech er død». *itromso.no* **(norsk)**. Besøkt 14. januar 2024.
2. ↑  uit.no Ørebech, Peter Th[*død lenke*]
3. ↑  «Biografi: Ørebech, Peter». *Stortinget* **(norsk)**. 9. november 2021. Besøkt 18. januar 2024.
4. ↑  Peter Ørebech (2021). «INTERNATIONAL LAW AND CRIMEAN SECESSION FROM UKRAINE (part 2) (pdf)» (PDF). Universitetet i Tromsø. Besøkt 18. januar 2024. «Introduction. This is an article on whether Crimea’s declaration of independence is illegal or not. Is it contradictory to international law? My working hypothesis is that "people’s" right to selfdetermination and selfgovernment are part of its "residual rights". Referendum confirms the authenticity of the popular will; declaring independence. The main topic is whether remedial secession is contrary to international law.»

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Peter Ørebech i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Peter Ørebech i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Benn Harald Eidissen** (født 1958) er en norsk forretningsmann og politiker (H).

Han vokste opp i Vestvågøy i Lofoten. Han flyttet til Bodø for å studere økonomi og administrasjon ved Nordland distriktshøgskole.

Han var medlem av Nordland fylkesting fra 1980 til 1995 og medlem av fylkesutvalget fra 1985 til 1987. Som vararepresentant til Stortinget i to perioder fra 1981 til 1989 møtte han i 135 dager.

Eidissen var næringskonsulent og senere næringssjef i Andøy kommune fra 1983 til 1985, deretter bedriftsrådgiver på Andenes. Han flyttet tilbake til Bodø i 1996.

Siden 1990-årene har Benn Eidissen og Even Carlsen bygd opp en privat barnehagevirksomhet, som siden 2011 har inngått i Norlandia-konsernet sammen med brødrene Kristian og Roger Adolfsens pasienthotell- og sykehjemsdrift. I 1993 tok Eidissen initiativet til å stifte Private Barnehagers Landsforbund, der han har vært styreleder.

Eidissen var styreleder i Fotballklubben Bodø/Glimt fra 2006 til 2009.

I 2012 kom Eidissen tilbake til politikken som leder i Nordland Høyre, men tapte partiets stortingsnominasjon til Odd Henriksen samme år og varslet sin fratreden.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Benn Eidissen». Stortinget.no.
2. 1 2 3  Grønlie, Rune (6. september 2010). «Eidissen vil takke ja». *Avisa Nordland*. Besøkt 13. februar 2024.
3. ↑  Ruud, Solveig og Stenseng, Sverre (28. mai 2008). «Tjener millioner på barnehager». *Aftenposten*. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
4. ↑  Schultz, Jakob (2. november 2014). «Milliardærer på barn og eldre». *Dagens Næringsliv*. Besøkt 20. desember 2016.
5. ↑  Pedersen, Bjørn Tore (2. oktober 2012). «Trekker seg fra all politikk». NRK Nordland.
6. ↑  Olsen, Knut Eirik; Budalen, Andreas (10. november 2012). «Her tar han oppgjøret med sitt eget parti». NRK Nordland. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Benn Eidissen hos Stortinget Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Steinar Bjarne Brauteset** (født 28. oktober 1927 på Leinstrand, død 10. mai 2000 i Oslo) var en norsk journalist og programleder i NRK. Han var NRKs korrespondent i Paris fra 1969 til 1973, og arbeidet også i flere år som programleder i NRK-Radio, blant annet i *Dagsnytt* og *Landbrukshalvtimen*. Brauteset var ansatt i NRK i over 40 år.

Brauteset vokste opp på Skjetlein landbruksskole, der hans far var overlærer. Han tok hovedfag i nordisk ved Universitetet i Oslo i 1957. Han hadde en forholdsvis bred historisk orientering og var særlig interessert i norsk okkupasjonshistorie. I forbindelse med 25-årsmarkeringen for den tyske invasjonen av Norge lagde han en radioserie på i alt 58 episoder som ble radiosendt fra 1965 til 1970. Han var redaktør av NRK-programmet Landbrukshalvtimen mellom 1973 og 1993.

Brauteset var nynorskmann og fikk i 1984 Kringkastingsprisen for sitt «gode språk og fremføring». I 1994 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

Brauteset døde 10. mai 2000 etter flere års sykdom.

Bibliografi
-----------

* *Jacob Sandes lyrikk 1929-1956* (Hovedoppgave i nordisk, 1957)
* *Sett frå Paris* Samlaget (1973)
* *Landbrukshalvtimen* Samlaget (1983)
* *Gestapo-offiseren Fehmer: Milorgs farligste fiende* Cappelen (1986)
* *I kamp om Narvik 1940: Heinz, Peter, Cyril, Alain, Pierre, Ksawery, Nick, Rolf* Cappelen (1987)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Aftenposten - Nekrolog (19.5.2000, s.15)
2. ↑  «Jubilanter». Aftenposten, s. 14. 28. oktober 1997. Besøkt 7. oktober 2016.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ottar Odland** | **NRKs korrespondent i Paris**(1969–1973) | Etterfølger:**Gidske Anderson** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2024-02}}* etter påstanden. *2022-12*

**Kim Ljung** (født 17. oktober 1971) er en norsk rockemusiker fra Tønsberg, kjent fra bandene Seigmen og Zeromancer.

Ljung var bassist, vokalist og låtskriver (tekst og musikk) i det norske rockebandet Seigmen fra begynnelsen, men etter at Seigmen ble oppløst på slutten av 1990-tallet, var han med å stifte bandet Zeromancer sammen med Seigmen-medlemmene Alex Møklebust og Noralf Ronthi.

Ljung har vært kjent for sine spesielle, okkulte tekster.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Slutt med Seigmen ...men mer godt i vente». *VG*. 25. februar 2003.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kim Ljung på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Kim Ljung på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (no) Kim Ljung på Rockipedia Rediger på Wikidata
* Intervju i Dagbladet 2005

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rockipedia **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** KulturNav **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Etiopias flagg Etiopia |
| Friidrett: |
| Friidrett U20-VM i friidrett |
| Sølv | Bydgoszcz 2016 |  1500 m |

**Taresa Tolosa Bekuma** (født 15. juni 1998) er en etiopisk friidrettsutøver, som hovedsakelig løper 1500 meter. Han ble etiopisk mester på 1500 meter i 2017, og fikk sølv på samme distanse under 2016.

Idrettskarriere
---------------

### 2016

Tolosa fikk sølv på 1500 meter under det etiopiske mesterskapet i friidrett i 2016, bak Aman Wote. Han kom på femteplass på 1500 meter under Afrikamesterskapet i friidrett 2016, og fikk sølv på samme øvelse under U20-VM i friidrett 2016, bak Kumari Taki fra Kenya.

### 2017

Han vant 1500 meter under det etiopiske mesterskapet i friidrett 2017, og i FBK Games i Nederland kom han på tredjeplass på 1500 meter med ny personlig rekord på 3:34,47, og han kom på sjetteplass på 800 meter med ny personlig rekord på 1:50,74. Han deltok i VM i friidrett 2017, men fullførte ikke forsøksheatet.

### 2018

Innendørs vant han Copernicus Cup i Polen, og satte der ny personlig rekord på 1500 meter innendørs, med 3:37,41. Han kom på andreplass på 1500 meter under det etiopiske mesterskapet i friidrett 2018, bak Samuel Teferra. I Diamond League 2018 vant han 1500 meter i ett av stevnene, Qatar Athletic Super Grand Prix, og han kom på 12.-plass i Diamond League-finalen, som var Zürich Weltklasse. Han deltok i Afrikamesterskapet i friidrett 2018, og kom der på 11.-plass på 1500 meter.

### 2019

Han deltok i Copernicus Cup i februar 2019, og kom der på åttendeplass på 1500 meter.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 312680[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  AfricAthle - *Ethiopian Championships, Addis-Ababa 20-24/04/2016*, besøkt 21. februar 2019.
3. 1 2 3  IAAF - *Taresa Tolosa*, besøkt 21. februar 2019.
4. ↑  AfricAthle - *African championships, Asaba (Nigeria) 1-5/08/2018* Arkivert 24. april 2019 hos Wayback Machine. besøkt 21. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Taresa Tolosa – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Taresa Tolosa – Diamond League Rediger på Wikidata
*Ikke til å forveksles med fylket i USA, Loudoun County, Virginia.*

**Loudoun** (skotsk-gælisk: *Loghdan*) er et område i East Ayrshire som ligger i rundt 10-15 km Kilmarnock i Skottland. Stedet blir også referert til som Irvine-dalen. Navnet kommer fra den tidligere landsbyen Loudoun som lå nord for Galston. Sognet omfatter byene Newmilns og Darvel.

Stedet er fortsatt et eget sogn som deler grenser med seks andre sogn. I sør ligger Galston, som av alle de omliggende sognene, har de sterkeste lokale forbindelsene med Loudoun ved at de deler sterke historiske og sosiale bånd, foruten også offentlige tjenester. Ellers deler Loudoun grenser med Avondale (øst), Eaglesham (nord), East Kilbride (nordøst), Fenwick (nordvest) og Kilmarnock (vest).

Innenfor Loudoun finnes de nevnte byene Darvel og Newmilns, og foruten Loudoun Hill, også godset Loudoun Castle (nå i ruiner), kirken Loudoun Kirk (ikke lenger i bruk) og skolen Loudoun Academy (bygget i 1971). Påstander om at Greenholm, Priestland og selve byen Galston ligger innenfor Loudoun er feil, ettersom alle tre ligger sør for elven Irvine, i sognet Galston. Dette kan til en viss grad skyldes at Loudoun Academy og omliggende boliger har Galston-postnummer. Loudoun inneholdt også to landsbyer som ble forlatt i løpet av 1800-tallet, Alton og Loudoun Village.

Området var skueplass for flere dramatiske øyeblikk i Skottlands historie, spesielt den skotske uavhengighetskrig hvor blant annet slaget ved Loudoun Hill i 1206 og tilsvarende slag i 1307 sto. William Wallaces far, Malcolm Wallace, ble etter sigende drept i dette området, i henhold til dikteren Blind Harry. Hans kone kom for øvrig også herfra.

Etymologi
---------

Etymologi for stedsnavnet Loudoun er uklart. Det har blitt framsatt ulike teorier om opprinnelsen. En teori er at navnet opprinnelig ble brukt i referanse til Loudoun Hill, og er en kombinasjon av to skotske ord *law* og *dun*, som grovt sett oversettes som «Firehill», «Brannhøyden». En annen Loudoun Hill-teori er at navnet opprinnelig var gæliske *Lugudunon*, som grovt oversettes som «Lughs borg». Det har også blitt spekulert i at navnet ganske enkelt stammer fra det gæliske ordet, *Loddan*, som betyr «myrmark».

Referanser
----------

1. ↑   «Overview of Parish of Loudoun», *Gazetteer for Scotland*
2. ↑  Loudoun, Craufuird C. (1995): *A History of the House of Loudoun and Other Associated Families*, Virginia: Craufuird C. Loudoun, OCLC 37258324
3. ↑  «Wallace Connections: Loudoun Hill Scottland», *The Society of William Wallace*
4. ↑  «Sir William Wallace», *East Ayrshire Council*
5. 1 2  Loudoun (1995), s. 13-14
6. ↑  Mair, James (1989): *Pictorial History of Darvel*, s. 6

Eksterne lenker
---------------

* «Loudoun Parish», *Ayrshire Towns and Parishes*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain
 |
**Luigi Padovese**,  OFM.Cap. (født 31. mars 1947 i Milano i Italia, drept 3. juni 2010 i İskenderun i Tyrkia)[1] var en katolsk biskop og apostolisk vikar av det apostoliske vikariat Anatolia i Tyrkia. Fram til han ble myrdet var han formann for Den tyrkiske bispekonferanse.

Liv og virke
------------

### Prest

Luigi Padovese sluttet seg til kapusinerordenen i 1965, avla løftene i 1968 og ble presteviet den 16. juni 1973. Han studerte teologi ved Det pavelige universitet Antonianum og patristikk og ordenshistorie ved Det pavelige universitet Gregoriana, begge i Roma. I 1976 flyttet han til Julius Maximilian-universieteti Würzburg i Vest-Tyskland. I 1978 fikk han doktorgraden fra *Gregoriana* i Roma. 

Fra 1977 underviste han i patristikk og teologihistorie ved kapusiernes teologiske studiinstitusjon i Milano. I 1979 flyttet han til Det pavelige institutt for utenlandmisjonene. I 1995 ble han utnevnt til professor i patrologi ved *Antonianum*, og senere underviste han også i spiritualitetshistorie (patristikk og senantikk) ved *Gregoriana* som gjesteprofessor.

I tillegg til en rekke oppgaver i kapusinerordenen, ble han i 1990 president for Det fransiskanske institutt for spiritualitet.

### Apostolisk vikar for Anatolia, biskop

Pave Johannes Paul II utnevnte ham til titulærbiskop av *Monteverde* i 2004, til apostolisk vikar for det apostoliske vikariat Anatolia i Tyrkoa. Han ble ordinert til biskop den 7. november 2004 av den apostoliske nuntius til Tyrkia, erkebiskop Edmond Y. Farhat; medkonsekratorer var Francesco Gioia, erkebiskop av Camerino-San Severino Marche, og hans forgjenger og nye erkebiskop av Izmir, Ruggero Franceschini.

Fra 2008 til sin død var han formann for Den tyrkiske bisp4konferanse.

### Mordet på biskop Padovese

Biskop Padovese ble stukket i hjel med kniv den 3. juni 2010 foran sitt hjem i middelhavshavnen İskenderun[2][3] og deretter halshugget.[4] Sjåføren hans, Murat Altun, ble arrestert som mistenkt morder; han ble beskrevet som mentalt ustabil.[5] Tyrkiske myndigheter, apostolisk vikar Louis Pelâtre og pave Benedikt XVI uttalte at det ikke var bevis for politisk eller religiøs bakgrunn.[6][7]

Padoveses forgjenger, Ruggero Franceschini, erkebiskop av Izmir, klaget over at [[islam]9 ble praktisert i en stadig mer radikal form.[8]

En stor rekviemmesse fant sted i katedralen i Milano deb 14. juni 2010; gravleggingen fulgtr på familiens gravsted i Milano.[9]
Kopperstikk fra 1680.
Kirkefasaden
Arkadegården
**Schloss Tanzenberg** (*Slottet Tanzenberg*) er et renessanseslott i Tanzenberg i den østerrikskse delstaten Kärnten.

Historie
--------

Slottet nevnes i kildene første gang i år 1247. I 1515 begynte brødrene Siegmund og Wolfgang av Keutschach med byggingen av dagens anlegg. Slottet består av fire trakter omkring en firkantet indre gård.

På 1800-tallet forfalt bygningene. I 1891 kjøpte Georg av Gutmannsthal slottet og begynte med renovering og ombygning. De første to etasjene er fra 1500-tallet og har arkadeganger mot innergården. Deler av den nordøstlige trakten utgjøres av middelalderborgen. 

I 1898 ble slottet ervervet av olivetanerordenen som lot bygge en kirke der festsalen var. I 1942 eksproprierte nasjonalsosialistene klosteret og benyttet slottet som sentralbibliotek for sin partiskole. Etter andre verdenskrig fikk de gamle eierne klosteret tilbake. I 1946 innrettet bispedømmet Gurk et presteseminar og en internatskole der. I 1953 kjøpte stiftet klosteret og utvidet skolevirksomheten. I dag rommer slottet et forbundsgymnasium med daghjem og internat.

Kjente elever fra internatskoletiden
------------------------------------

* Peter Handke, Gustav Januš, Florjan Lipuš, Engelbert Obernosterer, Valentin Oman, Lukas Kraßnitzer, Karl Smolle.

Referanser
----------

1. 1 2  ; *Wiki Loves Monuments' database*; utgivelsesdato: 18. august 2017.

Litteratur
----------

* *Die Kunstdenkmäler Österreichs. Dehio Kärnten 2001.* Tanzenberg, Schloss, S. 941–942.
* Christian Cvetko: *Tanzenberg. Rennaissanceschloss – Olivetanerabtei – Gymnasium* (= *Archiv für vaterländische Geschichte und Topographie.* 105). Verlag des Geschichtsvereines für Kärnten, Klagenfurt am Wörthersee 2014, ISBN 978-3-85454-127-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |