**Luciano Pavarotti** (født 12. oktober 1935 i Modena i Italia, død 6. september 2007 samme sted) var en italiensk tenorsanger. Han var en av sin tids mest populære sangere i operaens verden og hans repertoar spente over mange musikalske genre, skjønt han fremst var kjent som en *bel canto*-sanger. Han ble særlig kjent for sine fjernsynsoverførte konserter, og som en av *De tre tenorer*. Pavarotti høstet også heder for sin innsats for flyktninger og Røde Kors og ble i 1998 ble tildelt MusiCares Person of the Year.

Liv og virke
------------

Pavarotti stammet fra en bakerfamilie, ville opprinnelig bli lærer og underviste også i to år på *Scuola delle Magistrale*. Hans mor arbeidet i en sigarettfabrikk sammen med moren til sopranen Mirella Freni, som ble en av de sangerinner som ofte sang mot Pavarotti på scener verden rundt.
Hans far var hovedsakelig baker, men var også velkjent som tenor i byen Modenas kor. Det var også her at Luciano Pavarotti gjorde sine første sangererfaringer. Pavarottis første musikalske impulser var farens grammofonplater med datidens populære tenorer som Beniamino Gigli, Giovanni Martinelli, Tito Schipa og Enrico Caruso. I niårsalderen begynte han å synge med sin far i et lite kirkekor på hjemstedet.

Fra 1954 studerte Pavarotti sang først hos den respekterte lærer og tenor Arrigo Pola i Modena, som var kjent med familiens kår og underviste gratis. Det var først da at han ble oppmerksom på at han hadde absolutt gehør. 

Luciano Pavarotti i St. Petersburg 2003
I 1955 opplevde han sin første suksess innen sang, da han som medlem av *Choral Rossini*, et mannskor fra Modena der også hans far var med, vant en førstepremie ved musikkfestivalen Den internasjonale eisteddfod i Llangollen i Wales. Han sa senere at denne opplevelsen var den viktigste i hans liv fordi den la grunnlaget for hans senere beslutning om å gå sangens vei. 

Det var også omkring denne tid at han for første gang møtte Adua Veroni, en operasangerske, som han giftet seg med i 1961. 

I 1956 bestemte han seg for sangerkarrieren. Ettersom Arrigo Pola var flyttet til Japan fant han seg en annen lærer; Ettore Campogalliani i Mantova. Ved siden av arbeidet han som forsikringsagent for å kunne finansiere de seks års studier det ble til.

Han fikk sin operadebut i 1961 under en internasjonal sangerkonkurranse i Reggio Emilia. Del av førstepremien som han vant var en debut som  *Rodolfo* i *La Bohème* i Modenas operahus. Forestillingen ble overført på den italienske fjernsynsstasjonen RAI. Så fulgte slag i slag invitasjoner til italienske og internasjonale operahus som Amsterdam, Covent Garden, Wiener Staatsoper, Zürich og Glyndebourne. Til å begynne med var Pavarotti en lett og lyrisk tenor – ideell for partier av Bellini, Donizetti og den unge Verdi. Med tidens løp utviklet stemmen seg i retning av mer dramariske partier helt hen til verismo, den operaform som ble grunnlagt av Pietro Mascagni og Ruggero Leoncavallo, som skildrer vanlige menneskers dagligliv og preges av svært dramatisk musikk.

Hans amerikanske debut fulgte i 1965 med The Greater Miami Opera i Donizettis *«Lucia di Lammermoor»* der han trådte inn for en annen tenor i siste øyeblikk. Det året samarbeidet han i USA med sopranen Joan Sutherland; ett år etter debuterte han ved La Scala i Milano. Han sang da i en nyoppsetning av Franco Zeffirellis produsjoon av *La bohème*, med sin barndomsvenn Mirella Freni som sang *Mimi*rollen om med Herbert von Karajan som dirigent. Det var Karajan som hadde bedt om at Pavarotti skulle få engasjementet. 

Etter en utvidet turné i Australia vendte han tilbake til La Scala der han tilføyde *Tebaldo* fra *I Capuleti e i Montecchi* til sitt repertoar den 26. mars 1966, med Giacomo Aragall som *Romeo*. Hans første opptreden som *Tonio* i Donizettis *La fille du régiment* fant sted i Royal Opera House på Covent Garden den 2. juni samme år. Det var hans prestasjoner i denne rollen som gav ham tilnavnet *Kongen av det høye C*. 

Så fulgte engasjementer i Barcelona, Paris, London, New York (Metropolitan Opera) og ved Festspillene i Salzburg. Under sin karriere har Pavarotti sunget ved alle de store internasjonale operascener og samarbeidet med nesten alle sin tids største dirigenter. 

I 1981 begynte han å redusere sine sceneopptredener, men opptrådte desto mere på konserter og på fjernsyn. I forbindelse med fotballverdensmesterskapet i 1990 dannet han sammen med José Carreras og Plácido Domingo sangertrioen *De tre tenorer*. Et høydepunkt var da de sang den berømte Puccini-arien *«Nessun dorma»* under mesterskapet. 

Blant hans kvinnelige sangerpartnere kan fremheves Joan Sutherland, Montserrat Caballé, Ileana Cotrubaș, Kiri Te Kanawa, Maria Chiara og Mirella Freni.

Pavarotti mottok i 2001 Nansenprisen av FNs høykommissær for flyktninger. 

I juni 1993 samlet Pavarotti over 500 000 tilhørere i Central Park i New York, mens han sang for 300 000 mennesker ved Eiffeltårnet i Paris i september samme år. Pavarotti har sunget fire ganger i Oslo – i Operaen i 1983, i Oslo Spektrum i 1992 fremførte han Verdis Requim sammen med World Festival Choir, 17. mai 1994 sang hele spektrum først «Ja vi elsker dette landet» før Pavarotti serverte han den ene svisken etter den andre og i Frognerparken i 1999.[] Hans planlagte «Farewell Tour»-besøk i Oslo Spektrum i 2006 ble først flyttet fra mai til september – men avlyst i etterkant av kreftoperasjonen i New York to måneder før. 

Sist gang Pavarotti holdt en konsert i Italia, var vinteren 2006. Da sang han *«Nessun dorma»* under åpningen av vinter-OL i Torino.

Pavarottis privatliv var komplisert, og ikke fritt for medieskandale. I 1996 oppdaget tabloidfotografer ham på en strand mens han kysset sin 26 år gamle sekretær Nicoletta Mantovani. Kort etter gikk han fra sin hustru gjennom 35 år, Adua Veroni (pikenavn), og flere års bitre skilsmisseforhandlinger fulgte. Han giftet seg med Mantovani i 2003. Han har tre døtre fra første ekteskap og en datter fra det annet. 

Han ble beskyldt for store skatteunndragelser, og da han gjorde opp for seg dreide det seg om en etterbetaling på mange millioner. I 2002 skilte Pavarotti lag med sin manager gjennom 36 år, Herbert Breslin. Oppbruddet var tumultuøst, og to år etter kvitterte Breslin med en bok med tittelen *The King & I* som kom med en rekke nedsettende påstander om Pavarottis musikalske ferdigheter.

Pavarotti døde i sitt hjem i Modena i Italia etter lang tids kamp mot kreft. Samme uke som han døde skulle han etter planen ha mottatt en pris fra den italienske regjeringen for sitt arbeid med fremme italiensk kultur. Rett etter dødsfallet ble kjent kunngjorde borgermesteren av Modena at byens teater skulle oppkalles etter Luciano Pavarotti.

Etter meldingen om dødsfallet kom, forandret kringkastingsselskaper i mange land sine programmer, og i flere dager fremover ble det sendt lange programmer med overføringer av pavarottis sang. Requiemmessen for Pavarotti den 8. september gjenspeilet Pavarottis verdensvide berømmelse. Messen, som ble overført direkte til en rekke land, ble celebrert av Modenas biskop Benito Cocchi og 18 prester, og et kondolansebudskap fra pave Benedikt XVI. Musikalsk bidro Modena bys kor, sopranen Rajna Kabaivanska, fløytisten Andrea Griminelli og tenoren Andrea Bocelli. Dessuten ble det vist et vidoutsnitt fra *Panis angelicus* av César Franck tolket av Pavarotti sammen med hans far.

Diskografi (utvalg)
-------------------

* O sole mio (1979)
* Mamma (1984)
* Passione (1985)
* Tutto Pavarotti (1989)
* The essential Pavarotti (1990)
* Ti amo – greatest love songs (1993)
* Pavarotti Plus (1997)
* Pavarotti greatest hits – the ultimate collection (1997)
* Luciano Pavarotti – Ti adoro (2003)

Priser, utmerkelser og annen anerkjennelse (utvalg)
---------------------------------------------------

* Asteroiden 5203 Pavarotti er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118592270, besøkt 22. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000015703, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   Archivio Storico Ricordi, Archivio Storico Ricordi person-ID 3164, besøkt 3. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 47103[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   RKDartists, «Luciano Pavarotti», RKD kunstner-ID 254835[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 79166, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
9. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
10. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 3107006, besøkt 12. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]
11. ↑   www.visitmodena.it[Hentet fra Wikidata]
12. ↑   «Journal de Monaco - Bulletin Officiel de la Proncipaute»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Luciano Pavarotti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Luciano Pavarotti på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Luciano Pavarotti på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Luciano Pavarotti hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Luciano Pavarotti på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Luciano Pavarotti på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Luciano Pavarotti på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Luciano Pavarotti på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Luciano Pavarotti på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Luciano Pavarotti på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Luciano Pavarotti på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Luciano Pavarotti på AllMusic Rediger på Wikidata
* Luciano Pavarotti på Facebook Rediger på Wikidata

* Luciano Pavarotti på YouTube Rediger på Wikidata

* Luciano Pavarotti på Myspace Rediger på Wikidata
* VIDEO NESSUN DORMA, TURANDOT – Last Luciano Pavarotti's performance – Torino 2006

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii **·** BBC Things
 |