recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«Duguay-Trouin»** var en fransk krysser.

«Duguay-Trouin»-klassen av kryssere var basert på den amerikanske «Omaha»-klassen som Frankrike hadde fått kopier av planene til. Ved slutten av 1920 hadde man utarbeidet fire utkast og i april 1921 falt valget på den ene av dem.

Pansringen var svært tynn, bare 30 mm på det meste, og gav liten beskyttelse for annet en granatsplinter. Hovedbestykningen bestod av åtte M1920 155 mm kanoner med en rekkevidde på opptil 26 100 m plassert to og to i fire elektrisk-hydraulisk drevne tårn. Annenbestykingen var fire M1922 75 mm kanoner. I tillegg hadde skipet fire triple torpedorør.

«Duguay-Trouin» var utstyrt med en katapult på akterdekket og to fly. Disse var opprinnelig av typen Gordon-Leseurre GL-812, senere Gordon-Leseurre GL-832 og fra midten av 30-tallet Loire-Nieuport 130. I 1943 ble katapulten og flyene fjernet sammen med torpedorørene, og «Duguay-Trouin» og hun fikk i stedet 15 20 mm maskinkanoner og tre 2×13,2 mm mitraljøser. I 1944 ble hun utstyrt med radar, og ytterligere endringer i bestykningen ble gjennomført.

Operativ historie
-----------------

«Duguay-Trouin» tjenestegjorde som flaggskip for henholdsvis 3. lette divisjon fra 1929 og 2. skvadrn mellom 1932 og 1935. Fra 1936 tjenestegjorde hun som treningsskip til hun i juni 1939 sluttet seg til 6. krysserdivisjon. Den første perioden av den andre verdenskrig var hun på jakt etter tyske handelsskip og raiderei Atlanterhavet, og senket det tyske skipet «Halle» 16. oktober 1939. I mai 1940 ble hun overført til Adriaterhavet og etter at Frankrike falt ble hun demilitarisert.

I juli 1943 sluttet hun seg til de allierte og etter en overhaling og noen endringer som beskrevet ovenfor ble hun brukt for troppetransport den første halvdelen av 1944. Deretter tok hun del i landgangsoperasjoner i Sør-Frankrike og senere andre kamphandlinger helt frem til april 1945.

Etter den andre verdenskrig støttet hun franske styrker i Indokina i operasjoner mot Viet Mihn frem til hun ble tatt ut av tjeneste 29. mars 1952.

Referanser
----------

M.J. Whitley (2002). «Duguay-Trouin Class». *Cruisers of World War Two*. London: Arms and Armour Press. s. 27-29. ISBN 1-86019-874-0. 

Portal: Andre verdenskrig
**Beginerhusene i Kortrijk** (ned.: *Het Sint-Elisabethbegijnhof van Kortrijk*) er et av de best bevarte beginerhusene i Flandern. Komplekset består nå av 41 små barokke, hvitmalte hus fra det 17. århundre, et «bydelshus» og et kapell bygget i 1465. Beginerhusene ble stiftet av Joanna av Konstantinopel, grevinne av Flandern i 1238.

Historikk
---------

Husene lå mellom grevens residens, bymurene og *Sint-Maarten-kirkegården* ikke langt fra «Vår Frue av Pameles» kirke. De har flere ganger blitt redusert til ruiner, rundt gyldne sporer-slaget i 1302, etter slaget ved Westrozebeke i 1382 og av franskmennene i 1684. Huset med den doble trappegavlen ble bygget i 1649 og var bosted for beginernes «priorinne» (*grootjuffrouw*). Det er nå innredet til museum. Beginerhusenes kapell ble oppført i 1464 og var opprinnelig gotisk men ble ombygget i det 18. århundre.

Erkjennelse
-----------

* 1998 På UNESCOs verdensarvliste sammen med tolv andre flamske beginerhus

Eksterne lenker
---------------

* (en) Beguinage of Kortrijk (St Elisabeth) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettsted om beginerhusene (nederlandsk)

* InngangsportenInngangsporten
* BegijnhofmuseetBegijnhofmuseet
* Sørøstlig delSørøstlig del

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
**Ronny Kjelsberg** (født 14. juni 1977) er en norsk politiker (Rødt). Han var Rødts førstekandidat til Stortinget fra Sør-Trøndelag til Stortingsvalget 2013. Han har vært Fylkestingsrepresentant og gruppeleder for Rødt i Sør-Trøndelag fylkesting i perioden 2007–2015. Kjelsberg satt i Opplæringskomiteen i Sør-Trøndelag, og hadde også en rekke andre verv og roller i fylket, blant annet nestleder i Integreringsutvalget i Sør-Trøndelag og Fylkeskommunens klagenemnd

Ronny Kjelsberg har også flere roller som tillitsvalgt i fagbevegelsen. Han var hovedtillitsvalgt i LO-forbundet Norsk Tjenestemannslag (NTL) ved Høgskolen i Sør-Trøndelag og sekretær i NTL universiteter og høgskoler fram til Høgskolen i Sør-Trøndelag ble fusjonert med NTNU i 2016.

Kjelsberg er utdannet fysiker fra NTNU, og underviser ved ingeniørutdanningen ved NTNU (tidligere HiST). I tillegg til den politiske debatten har Kjelsberg også markert seg i offentlig debatt rundt vitenskap og pseudovitenskap, med en kritisk holdning til blant annet alternativ medisin og konspirasjonsteorier og med forsvar for den vitenskapelige konsensusen om globale klimaendringer.

I 2014 ga Kjelsberg ut boken *Sosialisme på norsk* på forlaget Rødt!.

I 2017 ga han ut boken *Teknologi og vitenskap - Historie, metode, etikk og miljø* på Universitetsforlaget.

Referanser
----------

1. ↑  Rødts valgliste hos stfk.no Arkivert 2016-03-04, hos Wayback Machine..
2. ↑  Politisk kontaktinfo - stfk.no Arkivert 6. juni 2013 hos Wayback Machine..
3. ↑  Oversikt over styrer, råd og utvalg i Sør-Trøndelag fylkeskommune Arkivert 7. juni 2013 hos Wayback Machine..
4. ↑  Høgskoleavisa Arkivert 11. februar 2017 hos Wayback Machine.
5. ↑  NTL universiteter og høgskoler[*død lenke*].
6. ↑  HiSTs ansattside Arkivert 2. november 2012 hos Wayback Machine..
7. ↑  Kronikk i Dagbladet
8. ↑  Kronikk i Adresseavisen
9. ↑  Kronikk i Adresseavisen[*død lenke*]
10. ↑  Kronikk i Adresseavisen
11. ↑  Forlagets nettside
12. ↑  «Forlagets nettside». Arkivert fra originalen 16. august 2017. Besøkt 16. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Ronny Kjelsbergs blogg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Beggars Opera** var et progressivt rockeband fra Glasgow, Skottland. Bandet ble lagd i 1969 av gittaristen Ricky Gardiner. Bandets medlemmer var Ricky Gardiner (gitar/sang) (født Richard Gardner, i 1948, Edinburgh, Lothian, Skottland), Alan Park (tangentinstrumenter) (født 10. mai 1951, Glasgow, Strathclyde, Skottland), Martin Griffiths (sang), Marshall Erskine (bass/fløyte) og Raymond Wilson (trommer).

I 1970, etter at de signerte på Vertigo Records, spilte bandet inn sitt første album *Act One*, og en singel *Sarabande*, som gikk inn på hitlistene i flere europeiske land. På det andre albumet *Waters of Change*, det ble utgitt året etter, så ble bandet forsterket  med Gordon Sellar (bass) (født 13. juni 1947, Glasgow, Strathclyde, Skottland). Singelen *Time Machine* fra albumet hadde suksess i Tyskland, og bandet hadde omfattende turnéer der.

Erskine forlot bandet før de spilte inn sitt tredje album *Pathfinder* (1972), som inkluderte en coverversjon av Richard Harris' sin hit «MacArthur Park». Senere ble det flere utskiftinger, med Pete Scott som erstattet Martin Griffiths i 1972, og Linnie Paterson som erstattet Pete Scott i 1973. Med utgivelsen *Get Your Dog Off Me* i 1973 var Beggar's Opera redusert til en trio bestående av Gardiner, Park og Sellar.

I 1975/76 ble det innspilt to album med Beggars Opera, men nå hadde bandet en ny form. Disse utgivelsene kom på Jupiter Records i Tyskland. Albumet *Sagittary* ble utgitt med Ricky Gardiner (gitar), Pete Scott (sang), Virginia Scott (Mellotron) (født 1948, Glasgow, Strathclyde, Skottland) og Mike Travis (trommer). Albumet *Beggars Can't Be Choosers* ble utgitt med Clem Cattini som erstattet Mike Travis på trommer.

Ricky Gardiner spilte deretter med David Bowie på *Low*, og med Iggy Pop på *Lust for Life* og senere også på *Idiot* og turnéen  i 1976. Han skrev også «The Passenger» sammen med Iggy Pop.

Alan Park (organist) samarbeidet med Cliff Richard over flere år som «musical director».

En coverversjon av Beggar's opera sin hitlåt «Time Machine» ble publisert i 2011 av det tyske bandet Alias Eye på deres album *In-Between*. På utgivelsen var den tidligere sangeren Martin Griffiths fra Beggar's Opera med, sammen med hans sønn Philip Griffiths, som var leder for dette bandet.

Diskografi
----------

* 1970 *Act One*
* 1971 *Waters of Change*
* 1972 *Pathfinder*
* 1973 *Get your Dog off Me!*
* 1974 *Sagittary*
* 1979 *Beggars can't be Choosers*
* 1980 *Lifeline*
* 1996 *The Final Curtain*
* 2007 *Close to My Heart*
* 2009 *Touching the Edge*

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Larkin C 'Virgin Encyclopedia of Sixties Music' (Muze UK Ltd, 1997) ISBN 0-7535-0149-X) p45

Kilder
------

* *Big Noise: The History of Scottish Rock 'n' Roll as Told by the People Who Made It* by Martin Keilty.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Beggars Opera (band) på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Beggars Opera (band) på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Beggars Opera (band) på Songkick Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Vidmyr naturreservat** er et 9583 dekar stort naturreservat i Bykle kommune. Det ble opprettet 5. september 1986 og ligger nord for bebyggelsen på Hovden og strekker seg fra riksvei 9 sør for Lislevatn naturreservat vestover til det møter Setesdal Vesthei Ryfylkeheiane landskapsvernområde. I øst grenser det til Hovden landskapsvernområde.

Området er et stort myrkompleks med bakkemyrer og strengemyrer. Lengst øst er det flatmyr. Vegetasjonen er fattigmyrvegetasjon med bjørneskjegg og blåtopp som de vanligste arter, men det finnes også rik vegetasjon. Store deler av Vidmyr var slåttemark til etter 2. verdenskrig, og det var planer om å dyrke opp deler av området før det ble fredet.

Forvaltningsmyndighet for området var opprinnelig Fylkesmannen i Aust-Agder, men er fra 2015 blitt endret til verneområdestyret for Setesdal Vesthei Ryfylkeheiane landskapsvernområde.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om Vidmyr naturreservat
2. ↑  (no) Vidmyr naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  Om endringen hos nasjonalparkstyre.no[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Begavelse** er en intellektuell eller kunstnerisk evne betydelig over gjennomsnittet.

Begavede barn, vidunderbarn, utvikles asynkront; deres sinn er ofte foran den fysiske utviklingen og spesifikke kognitive og emosjonelle funksjoner utvikles ofte forskjellig i de ulike utviklingsstadiene. Et vanlig eksempel er Albert Einstein, som ikke snakket før han var tre, men som senere hadde andre egenskaper som mer enn veiet opp for denne tidlige forsinkelsen. Med hensyn til denne observasjonen hevdet psykologen Steven Pinker at heller enn å anse Einsteins (og andre berømte «gifted late-talking» personer) voksne prestasjoner som å være adskilt fra eller på tross av hans tidlige språkforstyrrelser, og heller enn å anse Einsteins forsinkede språkutvikling som en «forstyrrelse», kan det være at Einsteins geni og hans forsinkelse i snakking var uavhengig av hverandre.

Referanser
----------

1. ↑  Steven Pinker Arkivert 11. desember 2006 hos Wayback Machine.

Se også
-------

Talent

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Siegfried Powolny** (født 20. september 1915, død 19. juli 1944) var en østerriksk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Powolny vant en olympisk sølvmedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i håndballturneringen bak Tyskland. Det var første gang som håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Østerrike vant fire av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, beseiret de Sveits med 11-6 og Ungarn med 11-7 og tapte kampen mot Tyskland med 6-10. Powolny spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Sølv Sølv i håndball Østerrikes flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Siegfried Powolny – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Siegfried Powolny – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Siegfried Powolny – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Siegfried Powolny – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Siegfried Powolny – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Raymond E. Lawler** (født 22. februar 1888 i St. Louis i Missouri, død 28. juni 1946) var en amerikansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Lawler vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget *Christian Brothers College* som kom på andreplass i fotballturneringen bak det canadiske laget *Galt Football Club*.
*Christian Brothers* tapte første kampen med 0-7 til det canadiske laget som også vant over det andre amerikanske laget, *St. Rose Parish*, med 4-0 og ble olympiske mestere i fotball.

De amerikanske lagene *Christian Brothers College* og *St. Rose Parish* spilte siden tre kamper innen de kunne kåre en sølvvinner. De to første kampene endte 0-0 og den tredje kampen vant *Christian Brothers College* med 2-0. Det var kun tre lag som deltok i fotballturneringen som ble gjennomført 16. til 23. november 1904. 
Lawler var angrepsspiller og spilte alle fire kampene.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i fotball, USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Raymond Lawler – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Lawler – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Lawler – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Siemens Schuckert VIII
**Siemens-Schuckert R. VIII** var et bombefly som var konstruert og bygget i Tyskland fra 1916.

Etter å ha sluttet å bygge *Steffen* R-serien, planla Siemens-Schuckert å bygge et seks motors Riesenflugzeug for Det tyske flyvåpen. I likhet med mange av de andre moderne R-prosjekter hadde R. VIII alle seks motorer på innsiden av skroget, hvor de drev to traktor og to pusher propeller montert mellom vingene, via skinnremmer og girkasser. To fly ble bygget, men bare det første ble fullført. Det ble prøvel på bakken i 1919, etter våpenhvilen, men ble avbrutt av en girkassefeil som resulterte at en propell røk og forårsake omfattende skader. Den andre fly ble aldri fullført, og det første ble ikke reparert etter ulykken på grunn av Versaillestraktatens restriksjoner. På tidspunktet da det ble bygget var Siemens-Schuckert R. VIII det største komplette fly i verden; (Mannesman-Poll triplane ville ha blitt mye større, men det ble ikke ferdig før Versaillestraktatens restriksjoner ble tatt i bruk).

Eksterne lenker
---------------

* Siemens-Schuckert R.VIII
Frihetsstøtten i København som feiret opphevelsen av Stavnsbåndet, reist i 1797.
**Landbokommisjonen**, **Den store landbokommisjonen**, (dansk; **Den store Landbokommission**) var et dansk utvalg nedsatt den 25. august 1786 av daværende kronprinsregent Frederik. Formålet med kommisjonen var å utarbeide forslag til forbedringer i landbruket og sette opp klare retningslinjer for forholdet mellom godseierne og festebøndene. Formelt sett virket kommisjonen frem til 1816, men den trådte ikke sammen etter 1802.

Bakgrunn
--------

Opplysningstidens tanker om likhet og frihet hadde lenge ligget i tiden og etter kronprins Frederiks palassrevolusjon i 1784 åpnet det seg nye muligheter for reformer i det danske samfunn. Kronprinsen var opptatt av nye ideer og skulle bli en av drivkreftene bak landboreformene.

Mandat
------

Kommisjonenens mandat var vidtgående, noe som medførte at den kunne ta for seg alle sider av bondestandens levekår og situasjon. Opphevelsen av stavnsbåndet var formulert som en av arbeidsoppgavene. Dette ledet til forordningen av 20. juni 1788 hvor stavnsbåndet ble opphevet.

Markante medlemmer
------------------

* Christian Colbjørnsen, norskfødt jurist, embetsmann, sekretær og leder for kommisjonen.
* Andreas Peter Bernstorff, dansk greve og statsmann
* Christian Ditlev Frederik Reventlow, dansk greve og statsmann

Se også
-------

* Landboreformene

Eksterne lenker
---------------

* Den store Landbokommission – Aarhus universitet Arkivert 5. oktober 2021 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark
**Chandrawati** (hindi: चन्द्रावती, punjabi: ਚੰਦਰਾਵਤੀ; født 8. januar 1928 i landsbyen Dalawas i distriktet Bhiwani i Øst-Punjab i Britisk India, død 15. november 2020 i Rohtak i Haryana i India) var en indisk politiker. 

Hun var sønn av Hazarilal Sheoran som tjenestegjorde i hæren.

Hun var det første kvinnelige medlem av Haryanas Vidhan Sabha,[] det vil si delstatens parlament. I årene 1964–1966 og 1972–1974 var hun delstatsminister i Haryana. Fra 1977 til 1979 var hun president i Janata Party.[] Hun var fra 1977 til 1979 den første kvinne parlamentsmedlemmet fra Haryana.[] Fra 1982 til 1985 var hun leder av opposisjonen og senere senior kongresspartileder i Haryana.

Hun var viseguvernør i Puducherry fra 19. februar 1990 til 18. desember 1990.

Chandrawati døde av covid-19 på et sykehus i Rohtak i Haryana den 15. november 2020 i en alder av 92 år.

Referanser
----------

1. ↑  «PONDICHERRY LEGISLATIVE ASSEMBLY». National Informatics Centre. Besøkt 22. desember 2012.
2. ↑  «Haryana’s first woman MP Chandrawati, 92, dies of Covid». Hindustan Times. 15. november 2020.
Reagan taler foran Brandenburger Tor
**«Tear down this wall»** («riv denne muren») er en berømt utfordring til å rive Berlinmuren fra USAs president Ronald Reagan til den sovjetiske lederen Mikhail Gorbatsjov.

I en tale holdt foran Brandenburger Tor ved muren den 12. juni 1987 utfordret Reagan Gorbatsjov til å rive muren, for å demonstrere at han mente alvor med sitt ønske om mer frihet i østblokken. Selv om muren formelt var ansvaret til myndighetene i DDR, anså USA DDR som en sovjetisk marionettstat.

Reagan holdt talen til tross for innsigelser fra utenriksdepartementet og det nasjonale sikkerhetsrådet. Sikkerhetsrådgiver Colin Powell var en av de viktigste motstanderne av talen.

Den 18. oktober 1989 gikk DDRs leder Erich Honecker av og 9. november samme år falt muren. Det er uenighet om hvor stor betydning, hvis noen, Reagans utfordring hadde for murens fall.

På 20-årsdagen for talen i Berlin ble Victims of Communism Memorial avduket i Washington.

Se også
-------

* Berlinmuren
* *Ich bin ein Berliner*

 Wikiquote: Ronald Reagan – sitater
**Siemens-Schuckert D.I** var en tysk kopi av det franske jagerflyet Nieuport 11. Tyske myndigheter hadde etter at dette franske jagerflyet dukket opp på vestfronten, i erkjennelse av at Tyskland selv ikke hadde noe under utvikling som kunne måle seg med Nieuport 11, beordret Albatros Flugzeugwerke, Euler-Werke og Siemens-Schuckert Werke om å bygge en kopi. Siemens-Schuckert D.I skilte seg således ikke fra Nieuport 11 i stort annet enn motor og bestykning.

En kontrakt på 150 fly ble gitt 25. november 1916. Men på grunn av problemer med motoren ble produksjonen forsinket, og ved midten av 1917 var bare 95 fly produsert. Da var flyet allerede utdatert, og produksjonen ble stanset.

Spesifikasjoner
---------------

| Dimensjoner | D.I |
| --- | --- |
| Vingespenn | 7,50 m |
| Lengde | 6,00 m |
| Høyde | 2,59 m |
| Vingeareale | 14,40 m² |
| Nettovekt | 444 kg |
| Ytelser |  |
| Topphastighet | 155 km/t |
| Klatrehastighet | 4,8 m/s |
| Lastet vekt | 654 kg |
| Annet |  |
| Mannskap | 1 |
| Motor | 1× Siemens-Halske Sh.I (110 hk) |
| Bestykning | 1× synkronisert 7,9 mm LMG 08/15 mitraljøse |

Eksterne lenker
---------------

* Siemens-Schuckert D.I

Portal: Første verdenskrig
| 10n | Prefiks | Symbol |
| --- | --- | --- |
| 1024 | yotta | Y |
| 1021 | zetta | Z |
| 1018 | exa | E |
| 1015 | peta | P |
| 1012 | tera | T |
| 109 | giga | G |
| 106 | mega | M |
| 103 | kilo | k |
| 102 | hekto | h |
| 101 | deka | da |
| 10n | Prefiks | Symbol |
| 10−1 | desi | d |
| 10−2 | centi | c |
| 10−3 | milli | m |
| 10−6 | mikro | µ |
| 10−9 | nano | n |
| 10−12 | pico | p |
| 10−15 | femto | f |
| 10−18 | atto | a |
| 10−21 | zepto | z |
| 10−24 | yokto | y |

«Kilo» har flere betydninger.
**Kilo** (symbol **k**) er et SI-prefiks i SI-systemet som representerer 103 eller 1 000.

Det ble tatt inn i systemet i 1795. Kilo kommer fra gresk χίλιοι, som betyr *tusen*.

Kilo brukes ofte alene som et forkortet uttrykk for kilogram. Det er også vanlig å bruke symbolet *k* i betydning tusen for ikke SI-enheter. Dette gjelder spesielt penger, folk og år.

**Kilo** er også bokstaven K i det internasjonale fonetiske alfabetet.

I EDB har kilo blitt brukt til å referere til både **1 024** (210) og den korrekte betydningen 1 000. Selv om det er vanlig å bruke betegnelsen **kilobyte** om 1 024 bytes, er denne bruken av prefikset kilo sterkt frarådet i SI-standarden. For å unngå tvetydighet bør kibibyte (KiB) brukes for binærprefiks-betydningen 210 byte.

Referanser
----------

1. ↑  The International System of Units (SI) Arkivert 28. juli 2013 hos Wayback Machine. 7. utgave, 1998, avsnitt 3.1, side 103, notat i margen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Dag Andersen** (født 14. april 1947 i Kristiansand) er en norsk forfatter, rådgiver og frittstående tenker. Forfatter av bøkene *Det 5. Trinn*, *Veien til et nytt samfunn*, *Emosjonell Kompetanse, innsikter og ferdigheter* og *Virkeligheten er større, et holistisk paradigme.* Han har tidligere vært daglig leder av Institutt for byutvikling, INBY, kulturhuset Gamle Logen og Lithuania Norway Corporation, den landsomfattende idedugnaden 100-årsmålene og kompetansesenteret Norsk Dialog.

Dag Andersen er cand. polit. med hovedfag statsvitenskap fra Universitetet i Oslo. 

Hans hovedverk, boken Det 5. trinn, er en bredt anlagt analyse av vår sivilisasjons utvikling frem til i dag og en visjon for en fremtid på et høyere utviklingstrinn. Boken fikk en god mottagelse og er senere utgitt på engelsk. Blant anmelderne var professor i moderne historie ved Universitetet i Oslo, John Peter Collett, som hevdet: «at det i Norge sjelden er gjennomført et så bredt anlagt intellektuelt resonnement som er lagt frem på en så levende og medrivende måte» (Flux nr 3, 2003)

Boken *Virkeligheten er større, et holistisk paradigme* utkom i 2020 på Elvehøy forlag. Boken skisserer konturene av det som synes å bli det neste paradigmet. Dette ville gi: En mulig felles plattform for naturvitenskap, humaniora og samfunnsvitenskap. En teori som kan bidra til å løse vår tids krise og en modell som kan forklare både det naturlige og det såkalt overnaturlige.

Andersen har en bred yrkesbakgrunn, han startet som journalist, fylkesplanlegger og politisk sekretær (H). På 1980-tallet tok han initiativet til og ledet Institutt for byutvikling, INBY. Han var rådgiver for økonomiministeren og for president Landsbergis under Litauens løsrivelse fra Sovjetunionen. Gjennom Lithuania-Norway Corporation formidlet han kontakt mellom norsk og baltisk næringsliv. I varierende roller som prosjektleder, styreformann og daglig leder har han gjennom en årrekke arbeidet med å gjenreise, restaurere og revitalisere kulturhuset Gamle Logen. Han tok initiativet til og ledet den landsomfattende idedugnaden 100-årsmålene og senere kompetansesenteret Norsk Dialog, hvor sekretariatet i dag er lagt til Universitetet i Bodø.

Han har tidligere utgitt antologien *Et hus i Europa* og har bidratt til flere antologier.

Bibliografi
-----------

* *Det 5. trinn : veien til et nytt samfunn* – sakprosa (2005)

Eksterne lenker
---------------

* www.femtetrinn.no
* www.hundrearsmalene.no Arkivert 4. august 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Killingworth**, tidligere *Killingworth Township*, er en by nord for Newcastle upon Tyne i distriktet North Tyneside i grevskapet Tyne and Wear i England. Byen ble bygget som en planlagt by på 1960-tallet, ved siden av landsbyen Killingworth (nå uformelt omtalt som «Old Killingworth») som har eksistert i århundrer før Township. Andre steder i nærheten er landsbyene Forest Hall, West Moor og Backworth. De fleste innbyggerne er pendlere til Newcastle. Killingsworth har et større handelsområde med gode bussforbindelser til resten av Tyne and Wear. Byen har også stasjon tilknyttet Tyne and Wear Metro. I henhold til folketellingen i 2011 har Killingworth en befolkning på 9 746 innbyggere. Gjennomsnittsalderen er 40 år.

Den nye byen
------------

Konstruksjonen av Killingworth som en «ny by», eller planlagt by, begynte i 1963. Målet var 20 000 innbyggere og byggingen ble igangsatt av myndighetene i Northumberland. Planleggerne hadde en radikal tilnærming i formgivningen av byplanleggingen, noe som førte til relative høye bygninger i en avantgardisk og brutalistisk stil som vant priser for sin arkitektur, dynamisk industri og attraktive miljø. De fleste hus besto av forhåndsstøpte sementblokker, 5 til 10 etasjer, ofte bestående av en kunstnerisk ikke-funksjonell karaktertrekk.

De mest øyenfallende og radikale aspekter i byen var 3 store boligblokker kalt Killingworth Towers som ble bygget tidlig på 1970-tallet. De ble framstilt i grå sementblokker og kalt henholdsvis Bamburgh, Kielder og Ford Tower, og var ment å minne om moderne utgaver av eldre tiders festninger med en ytre mur og et indre gårdsrom. Ved å være ti etasjer høye hadde de storslått utsikt. Opplegget var eksperimentell og tidstypisk for sin tid. Formgivningen levde ikke opp til forventningene, og beboerne klagde på at det føltes mer som et fengsel framfor en festning ved innføring av ulike virkemidler for å hindre antisosial oppførsel fra ungdommer. Blokkene ble aldri populære og ble revet i 1987.

Referanser
----------

1. ↑  «Exhibit for 50th year» Arkivert 9. mars 2016 hos Wayback Machine. *News Guardian* 1. juni 2012
2. 1 2  «Killingworth Demographics (North Tyneside, England)», Qpzm
3. 1 2  «Ten interesting facts about Killingworth», *Chronicle Live*. 1. januar 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Killingworth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Killingworth lake

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Arnafjorden sett fra Nese og ut mot Sognefjorden.
**Arnafjorden** er en fjordarm av Sognefjorden på sørsiden av fjorden i Vik kommune. Den er 8,5 kilometer lang og har en sørvestlig utstrekning. Indre del av fjorden er delt i to fjordarmer, Framfjorden og Indrefjorden. Den lengste av disse er Indrefjorden.

Fjorden har innløp mellom Husstavenes i vest og Eitreneset i øst og ligger mellom fjellene Fagerdalsnipi (1245 moh) og Jambueggi (1145 moh). Et stykke inne i fjorden ligger grenden Arnafjord på vestsiden. Her stuper Breidfossen ned til fjorden. Like forbi Arnafjord deler fjorden seg i Framfjorden og Indrefjorden. Framfjorden går innover til bygden Framfjord. Indrefjorden går inn til gårdene Tenne, Frettheim og Åse. 

Fv92 følger fjorden rundt hele den indre delen og opp til Arnafjord på vestsiden, der veien slutter.

Referanser
----------

1. ↑  Arnafjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Erik gir grid til Vagn etter slaget ved Hjørungavåg. Illustrasjon av Christian Krohg.
**Vagn Åkesson** var en legendarisk dansk kriger på slutten av 900-tallet som har en betydelig rolle i *Jomsvikingenes saga*, og nevnes også i andre sagaer.

Vagn var sønn av Åke Tokesson og Torgunn Vesetesdatter fra Bornholm. Allerede i 12-årsalderen var Vagn en bråmoden kriger som søkte å bli opptatt blant de legendariske jomsvikingene, et antatt broderskap av leiesoldater med strenge regler. Imponert over den unge mannens mot og selvhevdelse lot jomsvikingenes høvding Palnatoke ham bevise sin dyktighet i en duell mot Sigvalde jarl, som Vagn beseiret. Vagn fikk da lov til å bli jomsviking til tross for regelen om at ingen mann under 18 år kunne bli medlem. 

Palnatoke adopterte således Vagn som sin fostersønn. Kanskje var Palnatoke allerede en slektning av Vagn, kanskje til og med hans farfar.[] Forfatteren av *Jomsvikingadråpa* nevner ved to tilfeller at Vagn eide en falk, noe som kanskje er et bilde på tapperhet.

Vagn blir beskrevet som en av de mest fryktesløse i *Jomsvikingenes saga* og hans mot står i skarp kontrast til den pragmatismen eller den feigheten som blir vist av Sigvalde jarl. Når Palnatoke dør blir Sigvalde jarl jomsvikingenes nye leder. I slaget ved Hjørungavåg i 986 gir han ordre om retrett når nordmennene går fram, en ordre som en rasende Vagn nekter å følge. I henhold til sagaen kaster Vagn sitt spyd etter Sigvalde, men treffer ikke. I slaget blir det kamp direkte mot Eirik Håkonsson, sønnen til Håkon jarl: 

*Nå la Eirik jarl seg mot skipet til Vagn, og da ble det et hardt basketak, men til slutt ble skipet ryddet, Vagn ble tatt til fange sammen med tretti andre, og de ble ført opp på land og bundet.*
Tanken var å halshugge alle de jomsvikingene som overlevde, men Eirik jarl viser sitt storsinn og gir Vagn  grid til tross for at faren hans, Håkon jarl, var svært misfornøyd med det. Vagn overlever slaget med ære mens Sigvalde jarl blir latterliggjort.

Ifølge Snorre Sturlason lot Eirik jarl Vagn Åkesson gifte seg med Ingebjørg Torkelsdatter, datteren til Torkjell Leira (som Vagn har drept) og utstyrte ham med et godt skip og mannskap. De skiltes som gode venner og «Vagn drog hjem, sør til Danmark; han ble en stor mann siden, og mange storfolk stammer fra ham».

Etter dette forsvinner Vagn ut av sagaene, og vi kjenner ikke til Vagns barn, bortsett fra en datter, Torgunn Vagnsdatter som giftet seg med Thrugot Ulvsson Fagerskinna (som igjen var i slekt med Håkon jarl). Torgunns datter blir senere gift med kong Erik Eiegod, og Snorre har således sitt ord i behold at mange storfolk stammer fra Vagn.

Referanser
----------

1. ↑
**Dag-Henrik Sandbakken** (født 17. august 1957) er en norsk politiker som representerer Senterpartiet. Han var statssekretær i kommunal- og regionaldepartementet fra stortingsvalget 2005 til 1. februar 2013. Før det var han ordfører i Tynset.

Sandbakken er utdannet agronom og har drevet som bonde. Han har også utdanning i innovasjon, entreprenørskap og foretaksøkonomi fra Høgskolen i Hedmark.

Sandbakken har vært engasjert i kommunepolitikken i Tynset, der han fra 1995 til 1999 var gruppeleder for Senterpartiet i kommunestyret. I 1999 ble han ordfører i Tynset, en post han holdt til 2005.

I statsråd 21. oktober 2005 ble Sandbakken utnevnt til statssekretær for kommunal- og regionalminister Åslaug Haga. Etter statsrådsskifter fortsatte han i 2007 i samme departement som statssekretær for Magnhild Meltveit Kleppa, og i 2009 som statssekretær for Liv Signe Navarsete. I januar 2013 ble det kunngjort at han skulle gå av som statssekretær fra 1. februar, og erstattes av Eli Blakstad.

Referanser
----------

1. 1 2  «Statssekretær Dag-Henrik Sandbakken», regjeringen.no, besøkt 4. juli 2012.
2. ↑  «Offisielt fra statsråd 21. oktober 2005», regjeringen.no, besøkt 4. juli 2012.
3. ↑  «Offisielt fra statsråd 21. september 2007», regjeringen.no, besøkt 4. juli 2012.
4. ↑  «Offisielt fra statsrådet 20. oktober», regjeringen.no, 20. oktober 2009, besøkt 4. juli 2012.
5. ↑   Sandbakken går av som statssekretær

Eksterne lenker
---------------

* (no) Dag Henrik Sandbakken hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Dag Henrik Sandbakken hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger: | **Tynsets ordfører**(1999–2005) | Etterfølger:**Borgar Valle** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Kilowog** er en superhelt som opptrer i amerikanske tegneserier publisert av DC Comics. Han er et medlem av Green Lantern Corps. Kilowog gjorde sin første opptreden i *Green Lantern Corps* #201 i juni 1986. Karakteren er skapt av Steve Englehart og Joe Staton.

Biografi
--------

### Opprinnelse

Kilowog er et svært romvesen med et bull-dog-lignende utseende, som har i oppgave å trene Green Lantern Corps sine nyeste rekrutter. The Guardians of the Universe rekrutterte Kilowog fra planeten Bolovax Vik, lokalisert i **Space Sector 674**. I tillegg til å tjene som denne sektorens Green Lantern, startet Kilowog også å tilbringe lange perioder på Green Lantern Corps' hjemplanet, Oa, der han trener opp nye rekrutter i hvordan de skal håndtere og best utnytte deres power-rings. Kilowog var den første treneren til en ung Hal Jordan.

### *Crisis*

Under hendelsene i *Crisis on Infinite Earths*, ble Bolovax Vik ødelagt. Dette var et kraftig slag mot Kilowog, siden rasen hans levde en svært sammenkoblet livsstil, og det å være alene var en av de verste tingene som var tenkelig blant hans folk. Men Kilowog klarte å redde hele befolkningen på hjemplaneten sin (milliarder av vesener) ved å lagre deres kollektive livsessenser inne i power-ringen hans før verdenen ble utslettet.

Krefter og evner
----------------

Som en Green Lantern har Kilowog den samme power-ringen og power-batteriet som brukes av alle andre Green Lanterns. Ved å bruke viljestyrke og konsentrasjon, er ringen i stand til å oppnå hva som helst som dens bærer måtte ville, og den er derfor så begrenset eller ubegrenset i antall evner som ringens innehaver selv er. I Kilowogs tilfelle har han vist en stor evne til å skape forbløffende kompliserte maskinerier ved hjelp av ringen.

I tillegg til kreftene fra ringen, har Kilowog den naturlige superstyrken og holdbarheten til sin art av romvesener, samt et kraftig intellekt.

Referanser
----------

1. ↑  «How Did Kilowog Survive Being Killed in Emerald Twilight?». Besøkt 2. mai 2019.
2. ↑  «When Did Kilowog Become a Green Lantern Drill Sergeant?». *CBR*. 30. april 2019. Besøkt 2. mai 2019.
3. ↑  Cowsill, Alan; Irvine, Alex; Korte, Steve; Manning, Matt; Wiacek, Win; Wilson, Sven (2016). *The DC Comics Encyclopedia: The Definitive Guide to the Characters of the DC Universe*. DK Publishing. s. 166. ISBN 978-1-4654-5357-0.
*Malthodes brevicollis* Kiesenwetter 1852 – er synonym for *Malthodes pumilus*

***Malthodes brevicollis*** (Paykull, 1798) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse
----------

*Malthodes brevicollis* finnes i Europa, østover i Asia. Finnes vanlig i Norge.

Utseende
--------

*Malthodes brevicollis* er mellom 2-2,8 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er like langt eller knapt lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. .

Slekten *Malthodes* har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

* Hannens nest siste bukledd er tydelig forlenget bakover og siste bukledd er formet som en togrenet gaffel. Det siste ryggleddet er uten vedheng og har en litt innbuktet bakkant.
* Hunnens dekkvinger mangler en gul flekk i spissen. Antennens tredje leddet omtrent dobbelt så langt som det er bredt og det femte til sjuende leddet er ikke mer enn tre ganger så lange som de er brede. Brystskjoldets sidekant klart kantet.

Levevis
-------

De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 63-64. ISBN 8712166936

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Malthodes brevicollis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Malthodes brevicollis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Malthodes brevicollis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Malthodes brevicollis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Malthodes brevicollis* hos NCBI Rediger på Wikidata
* *Malthodes brevicollis* - Fauna Europaea - engelskspråklig
**Arnatveit** er et befolkningstett område i bydelen Arna i Bergen. Her har det skjedd en større boligutbygging og fortetting siden midt på 1960-tallet, hovedsakelig med tilflytting fra bergensområdet.

På Arnatveit gård i Oppetveiten ligger er en av landets få bevarte, profane tømmerhus fra middelalderen.

Tidligere lå en av Norges største møbelfabrikker, – Arna Bruk. Denne fabrikken var også blant Norges største produsenter av busser. Arna Bruk drev produksjon av Arna Busser i 50 år fra 1947 til 1997. I dag drives utleie av disse næringslokalene og utearealet er videreført som bussoppstillingsplass for Tide Buss. 

På Arnatveit er det også et steinindustrifirma som produserer gravstein og hagestein.

Arnatveit var en holdeplass på Vossebanen frem til Bergensbanens forkortelse 1. august 1964.

På Arnatveit lå en verneverdig låve som var tegnet og bygget i amerikansk stil rundt 1900-tallet. Låven brant ned til grunnen i april 2007.

Barnehage
---------

* Arnatveit barnehage på Arnatveit

Barneskole
----------

* Ådnamarka skule på Arnatveit

Eksterne lenker
---------------

* Gamle Vossebanen
***Nenavist*** (originaltittel: *Ненaвисть*) er en sovjetisk film fra 1977, regissert av Samvel Gasparov.

Handling
--------

Historien finner sted i en liten landsby i Ukraina, hvor den døende mannen Bulgja prøver å forsone sine tre fremmedgjorte sønner, som har blitt spredt som følge av den russiske borgerkrigen. Den eldste sønnen, Stepan, tjenestegjorde i Den hvite armé. Den mellomste sønnen Fjodor tjenestegjorde i Den røde armé. Mens den yngste sønnen, Mitja, forlot familiens hjem uten noen anelse om hvor han skulle reise. Når Bulgja dør, blir de tre brødrene igjen trukket sammen. De begraver faren deres, og planlegger straks å forlate landsbyen.

Men kort tid senere kommer noen ryttere i uniformer, tilsynelatende fra den røde armé, inn i landsbyen deres. Soldatene myrder en rekke landsbyboerne, og brenner ned hjemmene deres. De tre brødrene setter av gårde etter rytterne, men uten noen anelse om hvem de egentlig jager på. De vet ikke om det er snakk om offiserer fra den røde armé, eller om det var medlemmer fra den hvite armé i forkledning.

Men etter hvert gjenkjenner Stepan en av disse soldatene fra den hvite armé, og han innser at hans lojalitet er delt - mellom landsbyen hvor han kommer fra, og den militære avdelingen han var en del av. Han forsøker deretter å spille på begge sider. Han forråder først sine egne brødre til fienden, men han hjelper dem snart med å komme seg unna igjen. Fjodor og Mitka tar deretter en oberst til fange.

Skuespillere
------------

* Jevgenij Soljakov som Fjodor
* Ivan Matskevitsj som Stepan
* Jevgenij Leonov-Gladysjev som Mitja
* Jelena Tsyplakova som Njura
* Elgudzja Burduli som Prokhor

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 22. juni 2016.
2. ↑  НЕНАВИСТЬ (1977)
3. ↑  Ненависть (1977)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nenavist* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Nenavist* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Arnasaq** (født ca. 1716, død etter 1778) var en grønlandsk misjonshjelper.

Hun er den eneste kvinnen som nevnes i tidlige skriftlige grønlandske kilder. Bl.a. skriver Poul Egede om henne i sine beretninger. Poul Egede var sønn av Hans Egede, og var Nord-Grønlands første misjonær. Han tjenestegjorde i Qasigiannguit i Diskobukten. Arnasaq var også fra dette området. 

Arnasaq jobbet sammen Poul Egede i hans misjonærvirksomhet, og lot seg etter tre måneder døpe som kristen. Da Egede begynte med oversettingen av Bibelen til grønlandsk hjalp Arnasaq og en av hans andre elever, Hans Punngujooq, ham i dette arbeidet. Hun påvirket ham sterkt i dette arbeidet, og argumenterte bl.a. imot å oversette 1. Mosebok på grunn av den virkningen denne ville ha på grønlenderne. Han startet derfor i stedet med Det nye testamentet. Poul Egede vendte tilbake til Danmark på grunn av en øyesykdom, og tok da Arnasaq med seg. Hun ble i Danmark i kun to år. 

Hun jobbet også senere for misjonærene H. C. Glahn og J. Sverdrup. 

Arnasaq nevnes i B. S. Ingemanns roman *Kunuk og Naja* fra 1842, der hun nevnes som en snill kvinne, men som mistenkes å være en ilisiitsoq, dvs en heks.

Kilder
------

* Dansk Kvindebiografisk Leksikon – Arnasaq

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon
 |
***Malthodes fibulatus*** (Kiesenwetter, 1852) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse
----------

*Malthodes fibulatus* finnes i Europa, men er ikke så vanlig helt i sør. Finnes i Norge, ganske vanlig.

Utseende
--------

*Malthodes fibulatus* er mellom 3,3-4 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene mangler en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 

Slekten *Malthodes* har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

* Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover og det tredje siste ryggleddet har på hver side et vedheng, en forlengelse bakover.
* Hunnens antenner har rotledd som er lysere, rødgul.

Levevis
-------

De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 62-63. ISBN 8712166936

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Malthodes fibulatus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Malthodes fibulatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Malthodes fibulatus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Malthodes fibulatus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Malthodes fibulatus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Malthodes fibulatus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Malthodes fibulatus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Malthodes fibulatus* - Fauna Europaea - engelskspråklig
***Xylotrupes gideon*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Arten er oppkalt etter den tidlige hebreerlederen Gideon, som er omtalt i Dommernes bok.

Utseende
--------

En stor (35–70 millimeter), mørk rødbrun til svart, blank bille. Som vanlig hos hornbiller (Dynastinae) er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er mye større og har kraftige horn på hodet og pronotum som hunnene mangler. Denne arten har et smalt horn på hodet som er gaffeldelt ytterst, og et bredt og kraftig horn på pronotum, også dette delt i spissen.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtnende plantemateriale og tar trolig vanligvis to år på utviklingen, de voksne billene lever 2-4 måneder. En hunn kan legge ca. 50 egg. De voksne hannene kjemper mot hverandre ved hjelp av hornene, hver prøver å vippe motstanderen over på ryggen.
De voksne billene er mest aktive om natten og flyr gjerne til lys. De kan også samles i store grupper på trær av arten *Delonix regia* (erteblomstfamilien).

Billekamper
-----------

Som mange andre hornbiller er hannene av denne arten svært aggressive overfor hverandre. I noen områder, særlig i det nordlige Thailand, arrangeres det kamper mellom billehanner, gjerne forbundet med veddemål om utfallet. Arten gjelder for å være lett å avle opp i fangenskap.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i Sørøst-Asia (blant annet Thailand og Filippinene), der den er en av de vanligste hornbillene.
Mot øst går den helt til Salomonøyene og Australia.

Systematisk plassering
----------------------

 Hunn
**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Dynastini MacLeay, 1819
						* Slekten *Xylotrupes* Hope, 1837
							+ *Xylotrupes gideon* (Linnaeus, 1767)
								- *Xylotrupes gideon borneensis* Minck, 1920
								- *Xylotrupes gideon gideon* (Linnaeus, 1767)
								- *Xylotrupes gideon lakorensis* Silvestre, 2002
								- *Xylotrupes gideon sawuensis* Silvestre, 2002
								- *Xylotrupes gideon sondaicus* Silvestre, 2002
								- *Xylotrupes gideon tanahmelayu* Rowland, 2006

Kilder
------

* Rowland, J.M. (2011): Notes on nomenclature in *Xylotrupes* Hope (Scarabaeidae: Dynastinae: Dynastini). *Insecta mundi*, (**0176**): 1-10. PDF Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine.
* naturalworlds.org - *Xylotrupes gideon*
* brisbaneinsects.com - *Xylotrupes gideon*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Xylotrupes gideon* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Xylotrupes gideon* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Xylotrupes gideon* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Xylotrupes gideon* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Xylotrupes gideon* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Seierssøylen i Berlin

  

**Seierssøylen** (tysk *Siegessäule*) er en av Berlins mest berømte severdigheter. Den står på plassen Grosser Sterni midten av den store parken Tiergarten. Rundt søylen er det en rundkjøring hvor gatene Straße des 17. Juni, Altonaer Straße, Spreeweg og Hofjägerallee møtes. 

Søylen ble oppført mellom 1864 og 1873 til minne om Preussens seire i Den østerrikske arvefølgekrig mot Østerrike og mot Frankrike, og i Første slesvigske krig mot Danmark i Schleswig-Holstein. Bronseskulpturen av den romerske seiersgudinnen Victoria ble tilføyd til minne om den endelige seieren mot Frankrike, noe som ledet til den tyske riksgrunnleggelse. Søylen ble innviet på Sedandagen 2. september 1873; 3-årsdagen til minne om slaget ved Sedan i den fransk-prøyssiske krig.

Opprinnelig var søylen 50,66 meter høy og stod på Platz der Republik (tidligere kjent som Königsplatz*)*foran Riksdagen. Men i 1939 ble den demontert og flyttet til sin nåværende plassering i Tiergarten. Samtidig fikk den en sokkel som øket høyden til dagens 66,89 meter. Etter 2. verdenskrig ønsket Frankrike å få søylen fjernet, men USA og Storbritannia godtok ikke dette.

Inni søylen fører en vindeltrapp med 285 trinn opp til utsiktsplattformen 50 meter over bakken.

Lignende byggverk er El Ángel de la Independencia i Mexico by, Fredsengelen i München og Julisøylen på Place de la Bastille i Paris.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin Victory Column – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berliner Siegessäule – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Seierssøylen på Structurae
* Berlin.de

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames
 |