recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pentagram** er et doom metal band fra Alexandria, Virginia, ledet av det eneste originalmedlemmet, Bobby Liebling (født 21. desember 1953). Bandet var tidlig på 1970-tallet innflytelsesrike i USA på det som da var en ny genre innen metal, til tross for at de ikke platedebuterte før 1985.

Tidlige år
----------

Liebling og trommeslageren Geof O’Keefe startet Pentagram høsten 1971, inspirert av Cream, Blue Cheer og Jimi Hendrix, samt særlig Black Sabbath. De holdt en mengde konserter, spilte inn tallrike demoer og vekket interessen i platebransjen og blant musiker-kolleger. De gikk imidlertid glipp av alle muligheter hovedsakelig på grunn av Lieblings heroin-avhengighet. Blant annet skal nysgjerrige medlemmer av Kiss ha forlatt øvingslokalet hoderystende. Trommeslageren Joe Hasselvander ble med i 1978, men forlot bandet til fordel for Raven.

Platedebut
----------

Platedebuten *Pentagram* fra 1985 (senere gjenutgitt i 1993 som *Relentless*) ble fulgt opp av *Day of Reckoning* i 1987. Hasselvander returnerte til bandet for en rekke utgivelser, men forlot dem igjen etter *Sub-Basement* (2001).

Diskografi
----------

* *Pentagram* (1985), gjenutgitt som *Relentless*
* *Day of Reckoning* (1987)
* *Be Forewarned* (1994)
* *Review Your Choices* (1999)
* *Sub-Basement* (2001)
* *Show 'Em How* (2004)
* *Last Rites* (2011s)
* *Curious Volume* (2015)

Referanser
----------

1. ↑  Biografi hos Metal Storm
2. 1 2  Chris Richards: «Doomed for life: How Pentagram became metal’s ultimate survivors» i *The Washington Post* 5. oktober 2015
3. 1 2 3  Om Pentagram hos Metal Blade Records
4. ↑  David Marchese: «Meet Dr. Doom: Pentagram’s Bobby Liebling Returns» i *Spin* 11. april 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Bryne Idrettslag** (**Bryne IL**), er en idrettsklubb fra Bryne i Time kommune i Rogaland. Laget ble stiftet 10. april 1926 som et rent fotballag, men utvidet etter det tilbudet med håndball, volleyball og friidrett ved et nytt stiftelsesmøte 4. mars i 1937. Fra 1991 ble klubben delt i egen lag for de ulike idrettene.

Fotball
-------

Utdypende artikkel: Bryne Fotballklubb

Fotballen i Bryne ble i 1991 samlet i Bryne Fotballklubb. Bryne IL ble cupmester i fotball 1987 da Brann ble slått 1–0 i finalen etter scoring av Kolbjørn Ekker. Cupfinalen 2001 tapte Bryne mot Viking. Klubben har to sølvmedaljer i serien (1980, 1982) og var sist på øverste nivå i 2003. De spiller sine kamper på Bryne stadion. 
Noen kjente spillere: Erling Braut Haaland, Arne Larsen Økland, Gabriel Høyland, Johannes Vold og Rune Ottesen.

Friidrett
---------

Utdypende artikkel: Bryne Friidrettsklubb

Friidretten kom inn i Bryne IL i 1937 og ble samlet i Bryne Friidrettsklubb fra 1991. Friidretten deler Bryne Stadion med fotballen og har sine vintertreninger i Timehallen.
Noen meritterte utøvere klubben er søstrene Rita Rosseland (mangekamp) og Anne Gro Rosseland (spyd), Monica Penne (mangekamp) og Torbjørn Briseid (sprint).

Referanser
----------

1. ↑  «*BRYNE FRIIDRETTSKLUBB*». bryne.no. Besøkt 25. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* *BRYNE FRIIDRETTSKLUBB*
Illustrasjon av epleskiver som vendes ut av en epleskivepanne fra Johan Krohns *Peters Jul*, 1866-utgaven. Illustrasjonen er skapt av broren Pietro Krohn.
**Johan Jacob Krohn** (født 9. august 1841 i København, død 5. januar 1925) var en dansk skolebestyrer, forfatter og dikter. Han var student fra Metropolitanskolen 1860, teologisk kandidat 1867 og sønn av billedhugger og medaljør F.C. Krohn og Sophie Susanne Købke. Han bestyrte den private (ennå eksisterende) gutteskolen Krebs' Skole i København 1880–1914.

Johan Krohn skrev en del fortellinger for barn, som på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet ble samlet i flere bind med fellestittelen *Fortællinger for Børn.* Han er dog mest kjent som forfatteren av barneboken *Peters Jul*, med blant annet julesangen «Du grønne, dejlige Træ». Denne sangen er med i *Norsk salmebok 2013*.

*Peters Jul* utkom anonymt i 1866, men boken er trykket om igjen flere ganger, med de originale illustrasjoner av broren Pietro Krohn og vennen Otto Haslund, senere med nye av forskjellige kunstnere som Mads Stage (2002). Johan Krohn redigerte også – som mange av tidens barnebokforfattere gjorde – barneblader, bl.a. det mye utbredte *Børnenes Juleroser.*

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 123662246, data.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dansk biografisk leksikon, oppført som J. Krohn, Dansk Biografisk Leksikon-ID J.\_Krohn[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johan Krohn på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Johan Krohn på Filmdatabasen Rediger på Wikidata
* (da) *Peters Jul,* bibliografi m.m. i Kalliope
* (da) Johan Krohn på bibliografi.dk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |

Portal: Danmark
**Johan Lausen Bull** (født 14. mai 1751 i Stod utenfor Steinkjer, død 29. juli 1817 i Christiania)  var en norsk magistratspresident.

Etter foreldrenes tidlige død jobbet Johan Lausen som *skriverkarl* hos slektningen Henrik Helkland Bull (1732–1797) som var sorenskriver i Lofoten og Vesterålen fra 1768 og i Moss fra 1773. Så ble det studier i København som ga juridikum i 1776, hvorpå Johan Lausen var hos høyesterettsadvokat Christian Colbjørnsen (1749–1814) en kort tid. Så var han sorenskriver flere steder i Søndmøre fogderi, først som etterfølger til Melchior Falch (1720–1791) fra 1779.

Fra 1798 til 1802 var han magistratspresident i i Kristiansand, det vil si den som ledet byens magistrat (byråd), en tittel som forsvant i 1828 da man begynte å si borgermester. Fra 1802 til 1815 var han det samme (magistratspresident) i Christiania (i dag Oslo) der han eide Tøyen hovedgård. Det var her han huset sin nyss utslippede venn Hans Nielsen Hauge (1771–1824). Tøyen solgte han i 1812 for å gi plass til Det Kongelige Frederiks Universitet. Men han eide mange andre gårder og led ikke for det. Ellers var han justisråd fra 1802 til 1812, en tittel man kunne kjøpe seg til.

Etter han ga seg som magistratspresident i 1815, kjøpte han Storøen gård (Hole) som ligger i Tyrifjorden, og flyttet hit med familien. Han døde i 1817 på besøk hos storebroren (Johan Randulf).

Storøen gård (Hole) der Bull bodde fra 1815 til sin død i 1817.

Familie
-------

Tøyen hovedgård der han bodde fra 1802 til 1812.

Han var sønn av kaptein Jørgen Andreas Bull (1703–1764) og Dorothea Catharina Wandal Randulf (1716–1763). Storebroren Johan Randulf Bull (1749–1829) var også jurist og den som i 1814 fikk i stand Høyesterett.

I 1781 giftet Johan (Lausen) seg med Charlotte Amalie Brix Bull (1763–1844), datter av sogneprest Jens Lemvig Bull (1727–1799) som var av samme Bullslekt. Deres sønn Jørgen Andreas Bull (1781–1816) var krigsassessor og druknet på isen i Tyrifjorden kort tid før Bull selv døde. Eiendommen (Storøen) forble i familiens eie til 1820.

Minne
-----

Sorenskriver Bullsgate i Ålesund er oppkalt etter han.

  

*Se Bull for mer om slekta*

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Odd Arvid Storsveen, Johan Lausen Bull i Store norske leksikon.
3. ↑  Bull, N.R. (1886). *Stamtavle over den trønderske Slægt Bull*. Kristiania: Cammermeyer.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Kildeskatt** (Withholding tax) er å holde tilbake skatt. Uttrykket brukes når myndighetene krever at skatt blir betalt av et beløp før det blir utbetalt eller brukt. I Norge gjøres dette for eksempel ofte i forbindelse med lønnsutbetalinger. 

I internasjonal sammenheng betyr det at myndighetene i en stat holder tilbake skatt som er opptjent av personer som ikke bor i denne staten. Skatten betales så videre til den staten der personen har bosted, eller den fordeles mellom begge statene. Vil typisk kunne omfatte renteinntekter, utbytte, lisensinntekter og royalties..

Referanser
----------

1. ↑  *Skjult - Et hefte om skatteparadis, kapitalflukt og hemmelighold* Publisert: 2012

Litteratur
----------

* *Skjult - Et hefte om skatteparadis, kapitalflukt og hemmelighold*. Tax Justice Network. 2012. [*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Johan Lauritzen** (1894–1958) var en jernbanearbeider og politiker (A) som i tre perioder var ordfører i Lier: 1935–40, 1945–47 og 1952–55. 

I 1914 startet han i jobb ved Lier stasjon og i 1915 ble han stasjonsbetjent ved samme stasjon. I 1920 tok han utdannelse som telegrafist ved Jernbaneskolen, deretter startet han som telegrafist i Lier, hvor han i 1930 ble kontorist. I 1938 ble han forflyttet til administrasjonen for vognkontoret i Drammen, der han ble stasjonsmesterfullmektig i 1947.

Lauritzen startet i politikken i 1922 da han ble varamann i Lier herredstyret, fra 1932 ble han fast medlem i herredstyret og formannskapet. Han var i tre perioder ordfører i Lier, først i tidsrommet 1935–40, deretter i 1945–47 og 1952–55. Han var også formann i styret for den fylkeskommunale Husmorskole på Sjåstad, medlem av elektrisitetsverkets styre, kommunens representant i Lierbanen og senere i det nystiftede A.s Lierruten. Han var formann i Lierbanen fra 1935 til 1943 og i styret for A.s Lierruten fra 1943 frem til sin død i 1894. Da han i 1955 gikk av som ordfører ble han hyllet og overrakt en æresgave som tilsvarte et års ordførergodtgjørelse.

I sin siste ordførerperiode ble han handikappet etter en lengre periode med sykdom. Lauritzen gikk av med uføretrygd nyttår 1957.

Referanser
----------

1. 1 2   Historisk befolkningsregister ID pf01073789006482[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   «Drammens Tidende», side(r) 3, besøkt 9. mai 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «Fremtiden», side(r) 2, besøkt 9. mai 2023[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  «Johan Lauritzen død». *Drammens Tidende*. Drammen. 22. september 1958. s. 3. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
5. 1 2  «Johan Lauritzen død». *Fremtiden*. Drammen. 22. september 1958. s. 2. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
6. ↑  Borgen, Per Otto (1997). *Lier bygdeleksikon*. no#: Forl. for by- og bygdehistorie. s. 164. ISBN 8291649030.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Bryne Mølle** er et minnesmerke og en kulturinstitusjon i sentrum av Bryne i Time kommune. Maling av korn til matmel er en virksomhet som har eksistert ved Bryneåna gjennom flere århundre. Det lå her to små kvernhus med tilhørende tørkeri. Datering på disse er vanskelig, men de har ligget her lenge.

I det tradisjonelle jordbruket på Jæren stod kvernhusene og senere møllene sentralt. Korndyrking var en viktig del av det tradisjonelle jordbruket i århundre før potetdyrkingen tok til.

Tidlig i 1870-årene ble kanalen utgravd og to nye, større kvernhus med to kverner i hvert ble bygd. I 1881 ble vannretten leid ut til en engelskmann i Stavanger som forlenget Mølledammen og bygde den første Bryne Mølle. Møllen skiftet eiere flere ganger frem til den i 1917 ble overtatt av L. Bellesen. Han bygde den nåværende Mølledammen som er en viktig del av den idag eksisterende parken i Bryne sentrum. L. Bellesen satte også inn et eget kraftverk i mølla.

I 1922 kjøpte Felleskjøpet Rogaland hele anlegget. Bygningen brant ned i 1928 og dagens møllebygning ble bygget i 1929. Bryne Mølle brukes idag som en kulturbygning f.eks. til konserter og utstillinger. I andre etasje utstilles arbeider av kunstneren Andreas Bøe.

Bilder
------

* Mølledammen i Bryne sentrum.Mølledammen i Bryne sentrum.
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Göte Almqvist** (født 25. juni 1921 i Skellefteå, død 21. desember 1994) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.

Almqvist vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3.

Almqvist ble verdensmester i ishockey 1953. Han spilte 52 landskamper for sveriges herrelandslag i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Norges flagg Oslo - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

VM-medaljer
-----------

* 1953 Sveits’ flagg Zürich/Basel - Gull **Gull** i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1954 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Göte Almqvist – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Göte Almqvist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Göte Almqvist – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Göte Almqvist – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Göte Almqvist – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**San Antonio River** er en 384 km lang elv i den amerikanske delstaten Texas.

Elveløp
-------

San Antonio-elven har utspring i *Brackenridge Park* i San Antonio. Derfra løper den, godt sikret av murer, gjennom bykjernen langs *River Walk*; her trafikkerer flate turistbåter. Fra San Antonio renner den i sørøstlig retning mot Mexicogolfen, og munner ut der sammen med Guadalupe River i San Antonio Bay. San Antonio har ikke særlig dybde man kan trafikkeres med mindre motorbåter. Elven har et nedbørsdfelt på 10 700 km².

Den krysser fem *counties*: Bexar, Goliad, Karnes, Refugio, and Wilson.

Sideelver
---------

San Antonio River har to større (Medina River og Cibolo Creek) og flere mindre sideelver, som – likesom sin egentlige kildeelv *Salado Creek* – til tider er tørre. Elven har ingen oppdemninger, men kan likevel tildels tjene til irrigasjon.

Kirken *La Espada*

Historie
--------

Kirken *The Alamo*
Som første europeer krysset Álvar Núñez Cabeza de Vaca elven i året 1535. Grunnleggelsen av byen San Antonio fulgte i 1718. Så ble det anlagt fem spanske misjonsstasjoner langs elven; den mest kjente er *The Alamo*.

Referanser
----------

1. ↑  (en) San Antonio River fra *Handbook of Texas Online*

Eksterne lenker
---------------

* (en) San Antonio River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* San Antonio River Authority

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
Göteborgs Handels- och Sjöfartstidnings gamle lokaler i Nordstaden, Göteborg

  

***Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning***, vanligvis forkortet til **GHT**, var en avis som ble utgitt i Göteborg fra 1832 til 1985. Avisen ble grunnlagt av Magnus Prytz som en fagavis for skipsfartsnæringen. Under sjefredaktør S. A. Hedlund fikk avisen en liberal plattform. Avisen er mest kjent for sjefredaktør Torgny Segerstedt som tiltrådte i 1917 og ledet avisen til han døde i 1945.

Torgny Segerstedt og GHT ble internasjonalt kjent for sin kritikk av Hitler og nazismen, en kritisk linje avisen sto ved fra 1933. Etter utbruddet av andre verdenskrig og besettelsen av Norge ble avisens kritikk tidvis sensurert av svenske myndigheter, av frykt for tyske represalier.

GHT dominerte avismarkedet i Göteborg til 1930-tallet, men mistet så etter hvert posisjonen til fordel for konkurrenten *Göteborgs-Posten*. Etter mange års synkende opplag ble avisen lagt ned som dagsavis den 8. september 1973, og utkom frem til 1985 som ukeavis.

Eksterne lenker
---------------

* «Herr Hitler är en förolämpning», Torgny Segerstedt i, GHT, 3. februar 1933

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** OCLC **·** ISSN
 |
**Kileengfly** (*Apamea crenata*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er vanlig nord til Nordland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 39 – 44 mm), kraftig, mer eller mindre brunlig nattfly. Arten er ganske variabel i farge, men det finnes to hovedformer (morfer), en lys og en mørk. Den lyse formen har forkropp og forvinger lyst gulgrå eller gulbrune. Nyre- og ringmerkene er tydelige og brunkantede, mens vingens tverrlinjer er nokså utydelige. Ved forvingens bakkant nær roten er den en svart lengdestrek. Ytterkanten har to kileformede brune flekker, disse er oftest forbundet ytterst. Den mørke formen er ganske mørkt rødbrun, de eneste tydelige vingetegningene er nyre- og ringmerkene som er lysere brunrøde og kantet med gult. Vingen kan ha andre, lysere brunrøde flekker, særlig ved bakhjørnet. Bakvingen er gråbrun hos begge former, lysere ved roten.

Levevis
-------

Denne arten er vanlig i mange slags åpne områder med gras. Larvene utvikler seg på røttene til ulike grasarter (Poaceae) fra august til mai. Denne arten har en lang flygetid og voksne individer kan påtreffes fra mai til september.

Utbredelse
----------

Kileengfly er utbredt over hele Europa og videre østover gjennom det nordlige Asia til Japan. I Norge er den vanlig nord til Rana i Nordland.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. juli 2020. Besøkt 24. juli 2020.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Vanlig engfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Apamea crenata* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vanlig engfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig engfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vanlig engfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vanlig engfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig engfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig engfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Apamea crenata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Den globale triade** ble lansert som begrep av Kenichi Ohmae i boka *Triad Power: the coming shape of global competition* fra 1985. Ifølge Ohmae består den globale triaden av Japan, USA og Europa. Disse stedene kjennetegnes ved at de har de største markedene, de er hverandres største konkurrenter og det er her nye teknologier oppstår.

Tetrahedron
-----------

Ohmaes innfallsvinkel er hvordan et flernasjonalt selskap bør gå fram for å lykkes i en verdensøkonomi strukturert rundt en global triade. I den forbindelse er han rask med å legge til at den globale triaden egentlig er «firehodet» på den måten at hvert høyteknologiske flernasjonale selskap primært deltar i hver av de tre triaderegionene pluss en region av utviklingsland. Japan utnytter billig arbeidskraft i Asia, europeerne utnytter sin historiske kontakt med Afrika og Midtøsten, mens USA selger sine varer i Latin-Amerika. Denne utvidede modellen av triaden kaller Ohmae en tetrahedron (pyramide). Han henviser til data som viser at hver av triaderegionene handler mest med de to andre triadeøkonomiene mens den aktuelle periferiregionen kommer på tredjeplass.

Kilder
------

* Dicken, Peter (2003). *Global shift*. London: SAGE Publications Limited.
* Ohmae, Kenichi (1985). *Triad Power: the coming shape of global competition*. New York: Free Press.
**Brynebekken,** offisielt også **Bryneåna**, er en 1,7 km lang bekk som går langs deler av tettstedet Vanse i Farsund kommune, Agder. Bekken har sitt navn fra Bryne, gårdsnummer 21, som er en av de svært gamle Lista-gårdene. I dag er store deler av området bebygd og mesteparten av Bryne utgjør i dag en del av tettstedet Vanse.

Bekken inngår i Nesheimvassdraget som har et nedbørsområde på 26,63 km2.

Bekkeløp
--------

Bekken starter ved utløpet av Prestvannet og følger østsiden av Bryne hvor den er en naturlig grense til Vanse Prestegard, gårdsnummer 103. Etter 35 meter går den under broen Prestvatn bru til Nordre vei, fylkesvei 43; og deretter under broen til gang og sykkelsti som går parallelt med fylkesveien. Bekken følger parallelt gaten Abraham Berges vei og når Selvaagparken hvor den passerer under tre gangbroer. Deretter går den videre forbi rutebilstasjonen i Vanse sentrum og gangbroen der. En halv kilometer fra Prestvannet går den under broen til Nordre vei, fylkesvei 651. Etter 0,6 km følger skiftet på andre siden av bekken mellom Vanse Prestegard, gårdsnummer 103; og Nedre Skeime, gårdsnummer 25. Her passerer den også under broen til Olav Selvaags vei, fortsetter så under gangbroen ved idrettsbanen sørover. Den passerer vest for Brynåsen i det den er 1 km fra Prestvannet og går skiftet mellom Bryne, gårdsnummer 21; og Austre Vatne, gårdsnummer 22. Siste gangbro som passeres går mellom Vatneveien og Tingvollen. Bekkens løp følger så inn i våtmarksområdet Løgan og ender sin 1,7 km lange ferd i Neshemvannet.

Dyreliv
-------

Bekken er et viktig gyteområde for fisken i vannet. Det er også observert sjøaure og laks i Brynebekken og et stykke opp i Åmdalsbekken.

Menneskelig påvirkning
----------------------

### Senking

I 1915 ble det foretatt drenering på deler av Hellemyra og Brynebekken ble senket for å få lavere vannivå. Prestvannet ble senket om lag to meter. Brastadvannet og Nesheimvannet ble også senket i forbindelse med dreneringsarbeidet. Bakgrunnen for arbeidet var blant annet for å forhindre at jordene ble flommet over om høsten. Det ble funnet flere arkeologiske funn under arbeidet.

### Forurensing

I 1919 ble legeboligen i Vanse oppført og det ble installert vannklosett. En av de første på Lista. Ulempen var at avløpet gikk rett ut i bekken og dermed kunne den ikke lenger brukes som drikkevannskilde. I dag finnes det fortsatt enkelte avløp som går rett ut i bekken uten slamavskiller.

Referanser
----------

1. ↑  «Brynebekken». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 20. oktober 2016.
2. 1 2  «naturbase.no». Miljødirektoratet. 2003. Arkivert fra originalen 25. januar 2016. Besøkt 8. januar 2016.
3. ↑  Prestvatn bru, Farsund; Sestedsnavn.no
4. ↑  «norgeskart.no». Kartverket.
5. ↑  Rudjord, Kåre (1993). *Listaboka III Bygdehistorie fra istid til 1800-tallet*. Farsund: Eige forlag. s. 104–105.
6. ↑  Syvertsen, Sverre (2000). «Vanse 1919». *Minner fra en svunnen tid*. Farsund: Snartrykk. s. 16.
**Kilden kjønnsforskning.no** er et nettsted som drives av Norges forskningsråd som gir informasjon om kjønnsforskning gjennom forskningsjournalistikk og andre formidlingsaktiviteter. Det ble etablert i 1998 som *Kvinne- og kjønnsforskningens InformasjonsLinje og Dokumentasjonsenhet i Norge* (forkortet KILDEN), og fikk senere navnet *KILDEN Informasjonssenter for kjønnsforskning* og deretter *Kilden kjønnsforskning.no*. I dag er det organisert som en avdeling i Forskningsrådet. Kilden har sju fast ansatte.

Virksomhet
----------

Kilden driver formidling av kjønnsforskning gjennom et nyhetsmagasin og nettsted, eier *Tidsskrift for kjønnsforskning* som redigeres av en uavhengig redaksjon og lager podkasten *Kjønnsavdelingen*. Kilden eier og drifter nettstedet kvinnehistorie.no. Kilden produserer kunnskapsoversikter og tar på seg eksterne oppdrag, som å drifte eksterne nettsteder. Dette gjelder nettstedene kifinfo.no og eeagender.org. I tillegg arrangerer de Kildens årskonferanse, samt andre seminarer og debatter, ofte i samarbeid med andre organisasjoner. Kildens nyhetsmagasin er underlagt redaktørplakaten og medlem av Fagpressen. Senteret har sju fast ansatte. Redaktør for nettstedet og leder for Kilden er Linda Marie Rustad; hun er cand.philol. i filosofi og har særlig interessert seg for queerteori. I 2019 fikk Kilden et mandat fra Forskningsrådets ledelse og begynte å omtale seg selv som et kunnskapssenter. Det formidler andres forskning gjennom kunnskapsoversikter, men gjør ingen egen forskningsvirksomhet og er ikke et av de nasjonale kunnskapssentrene etablert av regjeringen.

Kilden er sammen med Universitetsforlaget utgiver av *Tidsskrift for kjønnsforskning*, som redigeres av en frittstående redaksjon utenfor Kilden. *Tidsskrift for kjønnsforskning* er et fagfellevurdert vitenskapelig tidsskrift for det tverrfaglige feltet kjønnsforskning. Redaktører er fra 1. januar 2023 er Elisabeth Stubberud og Siri Øyslebø Sørensen.

I tillegg til forskningsjournalistikk, driver Kilden informasjonsarbeid gjennom nettstedet kjønnsforskning.no, arrangementer, publikasjoner osv. De drifter nettstedet kifinfo.no på oppdrag fra Komite for kjønnsbalanse og mangfold i forskning.

Referanser
----------

1. ↑  «Om Kilden». *Kilden*. Besøkt 30. januar 2023.
2. ↑  *Kvinneforskning* 1/05
3. ↑  «Om Tidsskrift for kjønnsforskning». *Kilden*. Besøkt 30. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

*
En brynestein
En slåttekar bryner ljåen. Oljemaleri fra 1904 av Raffaele Faccioli i Pinacoteca Nazionale di Bologna.
Bryner fra Eidsborg i Telemark, som ble utskipet fra Skien i middelalderen.
**Brynestein**, også kalt **bryne** eller **hein** (ljåhein), er av sandstein og brukes til å maksimere skarpheten på ulike skjærende verktøy og redskaper, for eksempel kniv og ljå. Etter en grovere sliping av et skjæreblad fjernes små ujevnheter med en mer finkornet brynestein. Dette fører til ytterligere skarphet. Ofte brukes først grovbryne og deretter finbryne.

Prosessen gir en del uønsket varmeutvikling grunnet friksjon. Dette motvirkes ved å tilføre vann eller spytt. For finere verktøy brukes ofte oljebryning til siste finpussen.

Brynesteiner kommer i mange former og grader, tilpasset bruksområdet. Den mest kjente er formet som en lang ellipse (sa. 20 cm), og er støpt sammen av to halvparter, én finkornet og en grovkornet. Den er lett å ta med på arbeidsstedet, og stor nok til å falle godt i hånden når ljåen skulle skjerpes. 

Før industrialiseringen av jordbruket foregikk slåtten med ljå, og den måtte stadig skjerpes ved hjelp av et bryne som slåttekaren hadde hengende i beltet. Både brynestein og ljåer er fortsatt i handelen, men slåttonna gjøres i dag maskinelt i det industrielle jordbruket.

Brynegruver i Norge
-------------------

Historisk ble det brukt naturlig forekommende finkornet stein, som ble brutt og tilvirket i funnområdet – gjerne som biprodukt ved produksjon av slipesteiner. Naturstein som egnet seg spesielt var viktig handelsvare. 

Eidsborgbryner fra Eidsborg i Tokke kommune i Vest-Telemark er kjent fra arkeologiske utgravinger i store deler av Nord-Europa, og har vært produsert gjennom fra vikingtid til midt på 1900-tallet.

Heingruva i Mostadmarka i Stjørdal kommune har hittil av arkeologer vært vurdert til å være fra nyere tid, men nyere undersøkelser viser at alderen er tusen år eldre. Det er påvist eksport av bryner herfra allerede på 700-tallet.

Hans Strøm skriver i *Søndmørs beskrivelse* (del 2, 1766, s.248, stedet han omtaler ligger ved Sunnylvsfjorden): 
«Røbberviig, som ligger strax inden for Skreednakken, i en liden Viig, og ved et Bierg, af hvilket den har faaet Navn; thi Bierget bestaaer af Sandsteen, som inden til seer blaa ud, men uden paa rødagtig, ligesom sædvanlig, og blive her i Mængde udhuggen og anvendt til Bryner eller Hvædsteene, hvortil den skal være meget tienlig.»

Industriell fremstilling
------------------------

Nyere bryner er fabrikkert med full kontroll av slipekorn og hardhet. Silisiumkarbid har på 1900-tallet vært et viktig materiale i bryner og andre slipematerialer. De nyeste er av Ceram – en slektning av kledningen på romferjene.

Se også
-------

* Slipestål

Referanser
----------

1. 1 2  Mattsson, Anders (1957-) (2000). *Tre og metall: materialer, verktøy, metoder*. [Oslo]: Landbruksforl. s. 121. ISBN 8252924255.
2. ↑  
www.kulturminnesok.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Bryn brannstasjon** lå i Tvetenveien 18 på Bryn i Oslo. 
 Stasjonen er i dag nedlagt og mannskapene holder til i en midlertidig brannstasjon på Eikenga ved Økern i påvente av at en ny hovedbrannstasjon skal bygges på tomten der Bryn brannstasjon lå i Tvetenveien 18.[]

Den første Bryn brannstasjon lå på Fyrstikkfabrikken på Helsfyr. Denne hadde bemannet døgnvakt fra 1927. 

Dagens brannstasjon sto ferdig i 1940 som en 1-etasjers bygning, men ble påbygd med to etasjer og fikk sitt nåværende utseende fra 1. september 1966. 

Stasjonen har kompetanse på farlig gods. Den er bemannet med åtte personer og har tre biler tilgjengelig; en mannskapsbil, en røyk- og kjemikalierdykkerbil og en krokløftbil med tilhørende diverse lasteflak og containere.

Stasjonen dekker et stort geografisk område og har ofte mange utrykninger i løpet av et døgn. Bryn brannstasjon har ansvaret for bydelene Alna, Østensjø, Nordstrand og Søndre Nordstrand, de to siste sammen med Kastellet brannstasjon. I tillegg dekker de Grorud sammen med Sagene og Grorud brannstasjon. Bryn dekker også store deler av E6 og Ring 3 ved trafikkulykker da stasjonen ligger i umiddelbar nærhet til disse veiene sammen med redningsbilen fra Hovedbrannstasjonen. Det er alltid røykdykkerbilen som blir sendt først ved brannmelding i Kastellet eller Grorud distrikt da både Kastellet og Grorud brannstasjon har mannskapsbiler.[]

I en episode av NRKs dokumentarserie Faktor følger de et vaktlag på Bryn brannstasjon.

Referanser
----------

1. ↑  Knut Are Tvedt (red): *Oslo byleksikon*, Kunnskapsforlaget 2010, side 102, ISBN 978-82-573-1760-7
2. 1 2  Brannstasjoner fra Oslo kommune, Brann- og redningsetaten

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
Universitetets hovedbygning
**Nongda-universitetet** (kinesisk: 农大, pinyin: *Nóng dà*, eller *Kinas jordbruksuniversitet*, offisielt engelsk navn: *China Agricultural University* , fullt navn på kinesisk: 中国农业大学, pinyin: *Zhōngguó nóngyè dàxué*) er et universitet i Beijing i Folkerepublikken Kina. Dets hovedorientering er høyere studier innom agronomi, men universitetet gir også utdannelse innen flere natur- og samfunnsvitenskapelige emner.

Historie
--------

En skole for høyere studier innen jordbruk (*College of Agriculture*) ble grunnlagt i 1905 på daværende *Jing Shi Da Xue Tang*, de et universitet lå under Qing-dynastiet og det nåværende Pekinguniversitetet ligger. I september 1949 ble Beijings jordbruksuniversitet åpnet (engelsk navn: *Beijing Agricultural University*); det var sammenslått av nevnte skole med institusjonene for agronomi hos Pekinguniversitetet, Tsinghua-universitetet og Nordkinas Universitet.

Under 1952 og 1953 ble dets mekaniske institusjon slått sammen med et par skoler for høyere studier innen mekanisert jordbruk, og dannet Beijings mekaniserte jordbruksinstitutt (engelsk: *Beijing Agricultural Mechanization Institute*, fra 1985 *Beijing Agricultural Engineering University*). Nongda-universitetet ble til da dette og Beijings jordbruksuniversitet ble sammenslått i 1995.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) China Agricultural University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Arabiske eventyrere*** (originaltittel: *Two Arabian Knights*) er en amerikansk stumfilm fra 1927 regissert av Lewis Milestone med William Boyd, Mary Astor og Louis Wolheim.

For denne filmen mottok Milestone Oscar for beste regi for 1927/1928.

Handlingsreferat
----------------

I løpet av første verdenskrig blir to amerikanske soldater fanget i ingenmannsland. W. Dangerfield Phelps III tror at han kommer til å dø, og bestemmer seg for å oppfylle hans aller største ønske: å slå ned en sersjant som han har kjent siden treningsleiren, Peter O'Gaffney. Men i løpet av dette bråket, sniker fiendtlige soldater seg inn på dem, og tar begge to til fange.

I en tysk fangeleir blir de to amerikanske soldatene etter hvert venner. De forsøker å unnslippe frafangenskap, og stjeler to hvite kapper tilhørende ett par arabiske fanger, for å lettere snike seg unna fienden. Imidlertid møter de (og blir tvunget til å bli med) en gruppe arabiske fanger som skal sendes med tog til Konstantinopel. Nær slutten av reisen skaper Phelps en distraksjon, og de to mennene hopper av toget. De kommer seg om bord på et skip som er på vei mot Arabia. Dette blir også oppdaget, men en skipper (spilt av Michael Visaroff) går med på å la dem seile med skipet hans.

De to soldatene møter en vakker arabisk kvinne Mirza (spilt av Mary Astor) og både de to soldatene og skipperen kjemper for den tilslørte kvinnens følelser. Phelps lokker til slutt kvinnen til å fjerne sløret fra ansiktet hennes, og han blir umiddelbart betatt av skjønnheten hennes. I mellomtiden observerer kvinnens eskorte denne utviklingen med misbilligelse. Men når de endelig kommer frem til en destinasjonen, oppdager de at Mirzas far allerede har planlagt at Mirza skal gifte seg med Shevket Ben Ali.

Medvirkende
-----------

* William Boyd - W. Dangerfield Phelps III
* Mary Astor - Mirza
* Louis Wolheim - sersjant Peter O'Gaffney
* Ian Keith - Shevket Ben Ali
* Michael Vavitch - emiren
* Michael Visaroff - skipperen
* Boris Karloff - purseren
* DeWitt Jennings - amerikansk konsul
* Nicholas Dunaew - Mirzas tjener
* Jean Vachon - Mirzas tjenestepike
* David Cavendish - emirens rådgiver

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Arabiske eventyrere* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Arabiske eventyrere* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Arabiske eventyrere* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Arabiske eventyrere* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Arabiske eventyrere* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Arabiske eventyrere* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Arabiske eventyrere* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Arabiske eventyrere* på Silent Era Rediger på Wikidata

* (en) *Arabiske eventyrere* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Bryne kompetansesenter, Torkel Maulands veg 2, 4340 Bryne
**Bryne kompetansesenter** er et interkommunalt voksenopplæringssenter på Bryne, Jæren, i Rogaland fylke.

### Historikk

Time språkstasjon ble starta i 2000, med om lag femti deltakere. Etter hvert ble språkstasjonen et samarbeid mellom kommunene Time og Klepp.

I 2015 ble navnet endra til Bryne kompetansesenter; tre kommuner samarbeider nå - Time, Klepp og Hå.

I 2017 er det om lag 300 deltakere og elever ved kompetansesentret, fra mer enn 30 land, med om lag 30 tilsatte i undervisning og administrasjon.

### Avdelinger

#### Avdeling norsk for barn - grunnleggende norskopplæring (GNO)

* for elever som hører til i Time kommune

Avdelinga underviser innvandrere i alder 6 til 16 år som nylig er kommet til Norge. De har undervisning her om lag et år før de går fulltid på hjemmeskolen i Time kommune. 

#### Avdeling norsk og samfunnskunnskap for voksne

* et samarbeid mellom kommunene Time og Klepp

Avdelinga gir opplæring i norsk og samfunnskunnskap til voksne innvandrere som nylig er kommet til Norge, og som bor kommunene Time og Klepp.

#### Avdeling grunnskole for voksne

* et samarbeid mellom kommunene Hå, Klepp og Time

Avdelinga tilbyr forberedende opplæring for voksne på grunnskolenivå. Vi underviser i norsk, matematikk, samfunnsfag, naturfag og engelsk, og eksamen kvalifiserer til videregående utdanning.

Bryne kompetansesenter tilbyr også spesialundervisning for voksne, med egen synspedagog og samarbeidende logoped.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Non abbiamo bisogno** (*Vi har ikke behov for*) er en pavelig encyklika av pave Pius XI datert 29. juni 1931. Den beskjeftiger seg med Den katolske aksjon, den italienske fascisme, og indirekte med den nasjonalsosialistiske bevegelse i Tyskland.

Historisk bakgrunn
------------------

Etter inngåelsen av Lateranoverenskomstene den 11. februar 1929 viste det seg raskt at det roligere forhold mellom Pavestolen og Italias fascistiske regjering var svært skjørt. Da fascistene begynte å utøve en sterkere innflytelse på oppdragelsen av de unge, og Den katolske aksjon *(Azione Cattolica)* forsøkte å motvirke disse strømningene, kom det til en rekke sammenstøt mellom pave Pius XI og Benito Mussolini. Da disse konfliktene nådde et høydepunkt kom offentliggjørelsen av encyklikaen *Non abbiamo bisogno*.

Innholdsmessige tyngdepunkter
-----------------------------

Encyklikaen uttrykker sterk takknemlighet og støtte til Den katolske aksjon. Det understrekes at Den katolske aksjon ikke er en politisk størrelse. Det advares så mot det fascistiske tankegods.

Virkninger
----------

Ingen av partene ønsket at striden skulle eskalere. Den katolske befolkning i Italia reagerte ikke meget på encyklikaen, men fascistene forstod at en eskalasjon kunne utløse en reaksjon som ville være skadelig for deres stilling i samfunnet. Etter en formell overenskomst ble de konkrete konfliktområdene regulert.

Litteratur
----------

* Werner Stein, Der große Kulturfahrplan, Franz Spiegel Buch Ulm, 1990, ISBN 3-7766-1476-5
* Bruno Moser (Hrsg.), Das Papsttum – Epochen und Gestalten, Südwest Verlag München, 1983, keine ISBN, Buch-Nr. 03205 2
* Carl Andresen/Georg Denzler, dtv-Wörterbuch der Kirchengeschichte, Deutscher Taschenbuch Verlag München, 1982, ISBN 3-423-03245-6

Eksterne lenker
---------------

Encyklikaens tekst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** OCLC
 |
Det gjenoppbygde Globe Theatre i London
**Globe Theatre** er et engelsk renessanseteater i London hvor blant annet flere av William Shakespeares skuespill ble uroppført. Teateret ble første gang reist i 1599, men brant ned 29. juni i 1613. Teateret hadde plass til 3000 gjester i to etasjer. Scenen var under åpen himmel.

Teateret ble gjenreist og sto ferdig i juni 1614 men stengte så i 1642. Et helt nytt og rekonstruert teater ble åpnet i 1997 og benyttes i dag til oppføring av skuespill, primært Shakespeares stykker.

Teateret ligger syd for Themsen, i samme område som flere av de andre berømte teatrene fra 1600-tallet lå.

Se også
-------

* Engelsk renessanseteater

Eksterne lenker
---------------

* (en) Globe Theatre, Southwark – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Litteratur | Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** LIBRIS **·** GeoNames
 |
**Blått ordensbånd** (*Catocala fraxini*) er en sommerfugl som tilhører familien praktfly (Erebidae). Den er det største nattflyet i Norge, med et vingespenn på opptil 93 mm. Arten finnes på Sørlandet og den sørlige delen av Østlandet, det er også noen få funn fra Vestlandet.

Utseende
--------

Et stort (vingespenn 82 – 93 mm), grått nattfly med store, brede vinger. Den kan ikke forveksles med noen annen europeisk art. Antennene er trådformede, kroppen kledt med grå hår. Forvingen er gråspraglete, med to lyse siksak-tverrbånd som avgrenser et V-formet midtfelt. Midt i dette feltet sitter en rund, hvit flekk. Begge vingepar er kantet med hvite hårfrynser. Bakvingen er svart, med et jevnbredt, jevnt krummet, blekblått tverrbånd. Larven er brun, lang og tynn, knudrete og ligner en tørr kvist.

Levevis
-------

Blått ordensbånd lever i løvskog, blandingsskog og skogbryn der det vokser osp (*Populus tremula*), som er larvenes næringsplante (ikke ask slik artsnavnet *fraxini* skulle tyde på). De voksne sommerfuglene fly om natten i august – september, og kommer gjerne til lys og sukkeråte. Eggene overvintrer før de klekkes. De norske bestandene av denne arten svinger sterkt med sommerværet, og arten kan forsvinne fra store områder etter en våt og kald sommer, men den ser ut til å ha stor evne til å rekolonisere områdene i varmere somre.

Utbredelse
----------

Arten finnes i det meste av Europa, videre østover til Japan. I Norge er den relativt vanlig på Sørlandet og den sørlige delen av Østlandet. Det finnes også spredte funn fra Vestlandet, men det er lite trolig at det finnes stabile bestander her. Et enkeltstående funn fra Tromsø skyldes trolig transport med mennesker.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Blått ordensbånd
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Nordk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *blått ordensbånd* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *blått ordensbånd* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *blått ordensbånd* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *blått ordensbånd* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *blått ordensbånd* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *blått ordensbånd* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Catocala fraxini* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Catocala fraxini* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Catocala fraxini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**George Aylwin Hogg** (født i 1915 i Harpenden i Hertfordshire i England, død 22. juli 1945 i Kina) var en engelsk eventyrer, journalist og økonom, med en kandidatgrad i økonomi fra Oxford University i England. Han skrev en bok om Kina, *I See a New China* (1944). Han var nevø av Muriel Lester (1885–1968), en velkjent britisk pasifist og venn av Gandhi.

Innsats under den annen sino-japanske krig
------------------------------------------

Hogg er mest kjent for sin rolle under den andre kinesisk-japanske krig, (1937 – 1945), da han sammen med den new zealandske kommunist og forfatter, Rewi Alley, reddet 60 foreldreløse barn ved å føre dem på en marsj på 1 100 kilometer over farlige fjellpass, fra krigsområder i provinsen Shaanxi (Huang Shi) til fredelige områder i fylket Shandan i provinsen Gansu. Tidlig i mars 1945 ankom Hogg og guttene i Shandan. Alley leide en del gamle templer som ble omgjort til klasserom og verksteder, og Hogg ble rektor. Fra begynnelsen ble skolen hjulpet av venner fra New Zealand som senere opprettet en vennskapsforening for New Zealand-Kina.

I juli 1945 ødela Hogg en tå mens han spilte basketball med guttene. Tåen ble infisert med stivkrampe og han døde tre dager senere. Han er gravlagt utenfor byen.

Film
----

Historien om barna og deres lange marsj er filmatisert i 2008 med tittelen *Children of the Silk Road* eller *Escape from Huang Shi*.

Bibliografi
-----------

* *I See a New China* (1944)

Referanser
----------

1. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som George Aylwin Hogg, FAST-ID 1914199, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Open Library, oppført som George Aylwin Hogg, Open Library-ID OL4632451A, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, oppført som George Alwyn Hogg, BNF-ID 16190453q[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Hogg, George Aylwin (1944): *I See a New China*, Little, Brown and Company, via Google Books
5. ↑  «Muriel Lester Collection». Arkivert fra originalen 1. august 2015. Besøkt 26. september 2014.
6. 1 2 3  «Shandan Bailie School» Arkivert 25. mars 2011 hos Wayback Machine.. *New Zealand China Friendship Society*

Litteratur
----------

* MacManus, James (2008): *Ocean Devil: The Life and Legend of George Hogg*, ISBN 0007270755
* Alley, Rewi (1967 ): *Fruition: The story of George Alwin Hogg*

Eksterne lenker
---------------

* «The heroic Englishman China will never forget», *The Sunday Times* (krever abonnement)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Scott Aaneby** (født 1947 i Arendal) er en norsk billedkunstner, bosatt i Åmli. Som kunstner er han mest kjent for sine landskapsmalerier, ofte med skog og natur som tema. Han har også arbeidet med grafikk. I tillegg har han arbeidet som lektor ved Tvedestrand videregående skole.

Aaneby sier i et intervju med *Fædrelandsvennen* 29. august 2007, at han bruker grafikken til å skildre mennesket i ulike livssituasjoner. Han bruker et enkelt formspråk og ulike grafiske teknikker. Om bildene sine sier han: - Det handler om mennesker og natur sett fra min vinkel, fra mitt vindu. De blir til inne i atelieret, og blir på den måten et minne om noe.

Han har deltatt på Sørlandsutstillingen flere ganger, siste gang i 2004. I september 2007 deltok han på en duo-utstilling på Hillestad galleri i Tovdal sammen med Ingelin Haugland. I 2011 deltok han på juleutstillingen ved Agder Kunstsenter sammen med blant annet Nils Belland, Barbro Raen Thomassen og Olaug Åsen.

Scott Aaneby er medlem av Norske billedkunstnere Agder (NBK-Agder).

Referanser
----------

1. ↑  Terje Gitmark Eriksen: «Høstutstilling på Hillestad» i *Fædrelandsvennen,* 29. august 2007, s. 9
2. ↑   (besøkt 16. juni 2015)
**Lars H. Smedsrud** (født 1969 på Kongsberg)

er en norsk oseanograf som er professor ved Geofysisk Institutt og Universitetet i Bergen
 
og professor II ved Universitetssenteret på Svalbard. Han er en fysisk oseanograf med fokus på Polhavet, Polynjaer, Weddellhavet, sjøis og isbremmer. Smedsrud har deltatt på vitenskapelige tokt mange ganger, både i Nordishavet, Barentshavet, i fjordene på Svalbard, og gjort feltarbeid på Fimbulisen i Antarktis. Flere av artiklene han har skrevet er sitert av FNs klimapanel. 

Han har publisert over 50 artikler i internasjonale vitenskapelige tidsskrift

og er omtalt i over 80 oppslag i nasjonal og internasjonal presse.

Referanser
----------

1. ↑   ORCID 0000-0001-7391-0740, besøkt 26. mars 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «CV - Smedsrud» (PDF) **(engelsk)**. Besøkt 19. februar 2021.
3. ↑  «Lars Henrik Smedsrud». *University of Bergen* **(engelsk)**. Besøkt 12. februar 2021.
4. ↑  «ORCID» **(engelsk)**. Besøkt 19. februar 2021.
5. ↑  «Media - Smedsrud». *University of Bergen* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 18. oktober 2021. Besøkt 19. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ORCID **·** CRIStin
 |
**Tadsjikene i Kina**, *tadsjiker* (kinesisk: 塔吉克族, pinyin: *Tǎjíkè zú*) er en etnisk gruppe i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. De er en av de 56 offisielle nasjonaliteter anerkjent av de kinesiske myndigheter.

Tadsjikene i Kina utgjorde ved folketellingen i 2000 41.028 personer. De bor vest i Xinjiang, og 60 prosent i det autonome fylket Tashkurgan.

Trass i at de kalles *tadsjiker* i Kina, taler de ikke tadsjikisk, og de ble av utenlandske reisende i de områder de bodde omtalt som **sarikoli** eller **fjelltadsjikere**, eller **ghalchah**.

Referanser
----------

1. ↑  Aurel Stein: *A Journey of Geographical and Archarological Exploration in Chinese Turkestan*, 1904: «... 15,800 feet above the sea), into Chinese territory on the Taghdumbash Pamir, using
the yaks of the Sarikoli herdsmen...»
2. ↑  The Heart of a Continent – Younghusband – ...an encampment belonging to a Sarikoli, who very kindly asked me to have some refreshment... (s. 242)
3. ↑  Ole Olufsen: *Through the Unknown Pamirs; the Second Danish Pamir Expedition 1898-99*

Eksterne lenker
---------------

* The Tajik ethnic minority (China) (engelsk)