recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Berta Zahourek-Blaha** (født 3. januar 1896 i Wien, død 14. juni 1967) var en østerriksk kvinnelig svømmer som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Zahourek vant en olympisk bronsemedalje i svømming under OL 1912 i Stockholm. Hun var med på det østerrikske laget som kom på tredjeplass på 4 x 100 meter fri bak Storbritannia og Tyskland. De andre på laget var Margarete Adler, Klara Milch og Josephine Sticker. Det var fire lag som deltok på stafetten.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse i svømming, 4 x 100 meter fri damer Habsburgs flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berta Zahourek – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Berta Zahourek – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Berta Zahourek – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Berta Zahourek – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Berta Zahourek – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*For dyreslekten med det latinske navnet «Lutra», se Otere.*

**Lutra** (sørsamisk: *Bissiedurrienjohke*) er ei elv i Lierne kommune i Trøndelag. Den er en del av Sanddøla-vassdraget, og øverste del av vassdraget ligger innenfor Lierne nasjonalpark. Elva er 23,08 km lang, og har et nedbørfelt på 123,23 km². Middelvannføringen ved munningen er 5,42 m³/s.

Elvas løp
---------

Elva har sine kilder i Hestkjølen lengst øst i Lierne. Herfra renner den i nordvestlig retning gjennom den brede og åpne Luterdalen. Landskapet langs elva er slakt og skogkledt med store myrstrekninger. Elva veksler mellom stilleflytende partier og mindre fosser og stryk, bortsett fra på den siste strekningen ned mot Sandsjøen, hvor elva har et sterkere fall og danner ei markert elvekløft med bratte skråninger på begge sider, enkelte steder med bergskrenter og rasmark. Her ligger også den rundt 20 meter høye Storfossen, som er det eneste større fossefallet i Lutra. På den siste halve kilometeren før munningen flater dalen ut igjen, og elva danner her flere løp, med små øyer og grusøyrer.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 13. desember 2014

Eksterne lenker
---------------

* Lutra i NARIN - Lokalitetsdatabase for skogområder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Malawis sentralbank** (Reserve Bank of Malawi) er sentralbanken i Malawi. 

Banken ble vedtatt i 1964, og startet driften i juni 1965. Den erstattet en filial av Federal Bank of Rhodesia and Nyasaland, som fungerte som sentralbank i Føderasjonen av Rhodesia og Nyasaland. Denne føderasjonen bestod av det som i dag er sørlige Rhodesia (i dag Zimbabwe), nordlige Rhodesia (i dag Zambia) og Nyasaland (i dag Malawi). Føderasjonen ble oppløst i 1963. 

I 1981 flyttet banken sitt hovedkontor fra Blantyre til Lilongwe. I 1989 ble sentralbankloven revidert, og endret slik at sentralbanken ikke lenger var underlagt Finansdepartementet, men ble en selvstendig enhet, løsrevet fra regjeringen. Med dette ble også pengepolitikken skilt fra finanspolitikken, som fortsatt utøves av Malawis Finansdepartement. Sentralbanken må sørge for at disse to økonomiske virkemidlene er i overensstemmelse med hverandre. 

Sentralbanken er pr februar 2021 Wilson Banda, han overtok etter Dalitso Kabambe i juli 2020.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  RBM - *About Reserve Bank Of Malawi* Arkivert 3. februar 2021 hos Wayback Machine. besøkt 11. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Det tidligere setet til Ludwik Geyers aksjeselskap** (polsk *Dom Towarzystwa Akcyjnego Ludwika Geyera*) ligger ved Piotrkowska-gaten 74 i Łódź. 

Bygningen har form som bokstaven «L». Elevasjonens elegante og rike utsmykning er utformet i moden italiensk renessanse. Hjørnetårnet har kariatidmotiver og dekkes av en kuppel. Taket har en balustrade, og under gesimsen finnes en girlandefrise. Bygningens andre etasje har to balkonger.

Historie
--------

Ludwik Geyer kjøpte tomten på hjørnet av Piotrkowska-gaten og Meyers passasje (i dag Stanisław Moniuszkos gate) fra Ludwik Meyer, og bygde i årene 1882–1886 et neobarokt palass etter tegninger av Hilary Majewski. Bygningen huset setet til Ludwik Geyers aksjeselskap. I første etasje lå dessuten den berømte restauranten til Andrzej Stępkowski. Mot slutten av 1800-tallet åpnet Bank Handlowy («Handelsbanken», i dag Citibank Handlowy) fra Warszawa sin filial her.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dom Towarzystwa Akcyjnego Ludwika Geyera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Malayer** er en tung hønserase innenfor kategoerien kamphøns. Rasen er også kjent som malay, malaye, karum (indisk) og lari (iransk).[]

Malayer er den høyeste av alle hønseraser og kan bli opp til 90 cm, de har lange bein og lang hals. Haner blir opp til 6,5 kg i sitt andre år, høner opp til 4,2 kg. Dyrene har grove knokler og brede skuldre, og kjøttet må henge lenge før det blir mørt. Malayer regnes som en tung rase fordi kroppen er mye større og tyngre enn de lette rasene fra middelhavsområdet. Kroppen har sparsomt med fjær slik at den fremstår som halvnaken. Hanekammen er liten. De er så stridbare at det er vanskelig å ha mange individer sammen. Før cochin-rasen kom til ble malayer regnet som kjempen blant hønserasene.

Malayer er en gammel rase som trolig stammer fra Nord-India. Opphavet til rasen er usikker, men i Sør-Asia har den vært kjent i minst 3000 år. Den kom til England fra Malaysia i 1830 og i England ble det drevet avlsarbeid på rasen. Malayer ble brukt til å avle frem rasen rhode island red og den engelske hønserasen cornish.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Johansson, Ivar (1953). *Husdyrrasene : hester - storfe - sauer og geiter - svin - kaniner og pelsdyr - fjørfe : internordisk håndbok for landbruksundervisningen og den praktiske husdyravl*. Oslo/Stockholm: LTs förlag/Grøndahl.
2. 1 2  Chris Graham (2006). *Choosing and Keeping Chickens*. London: Hamlyn. ISBN 9780600614388. p. 158–59.
3. ↑  Victoria Roberts (2008). *British poultry standards: complete specifications and judging points of all standardized breeds and varieties of poultry as compiled by the specialist breed clubs and recognised by the Poultry Club of Great Britain*. Oxford: Blackwell. ISBN 9781405156424. p. 169–71.

Kilder
------

https://web.archive.org/web/20131002155743/http://kamphons.no//index.php?p=2\_15\_Malayer

| * v
* d
* r
Tunge hønseraser |
| --- |
| 
* Amrocks
* Asil
* Araucanaer
* Australorps
* Barnevelder
* Brahma
* Dorking
* Faverolle
* Indiske kamphøns
* Jerseykjempe
* Kochin
* Maran
* Malayer
* New hampshire
* Orpington
* Plymouth rock
* Rhode island red (R.I.R)
* Sussex
* Welsumer
* Wyandott

 |  |
**Africa One** var et privateid pan-afrikansk flyselskap. Det var opprinnelig basert i Entebbe, Uganda, med fly på wet lease fra **Africa One Holdings**, som er registrert i Irland. **Africa One Congo** var et datterselskap basert i Kinshasa, Den demokratiske republikken Kongo. Det er ikke klart om det samme et annet flyselskap eller med samme navn var operatør for An-26 som krasjet som resulterte i et høyt antall dødsfall i Den demokratiske republikken Kongo i 2007, men mest sannsynlig ble det drevet av selskapets kongolesiske datterselskap, ettersom virksomheten ble stengt like etter hendelsen. **Africa One** ble drevet i årene 2002-2004 og **Africa One Congo** operert i årene 2002-2007.

Selskapet er på listen over flyselskaper er nektet adgang til Europeisk luftrom.

Referanser
----------

1. ↑  *www.aerotransport.org* World Airline Databank |accessdate=07.04.2014
2. ↑  «List of airlines banned within the EU - Transport» (PDF). Arkivert fra originalen 7. februar 2016. Besøkt 07.04.2014.
**Stefan (Dobroslav) I Vojislav** var hersker i den serbske staten Duklja i høymiddelalderen, fra 1018 til 1043. Han var fetteren til Jovan Vladimir av Zeta, og grunnla Huset Vojisavljević.

Stefan kom til makten etter en midlertidig bysantinsk gjenerobring (960–1042) av serbiske områder, hvor prins Stefan var i bysantinsk fangenskap. Men han lyktes i å flykte å vant en total militære seier over bysantinerne, og gjenskapte Duklja's selvstendighet som fyrstestat. Bysants hadde stått på høyden under keiser Basileios II i 1025, men den harde skattepolitikken førte til at flere folkeslag på denne tiden gjorde opprør mot bysantinsk styre.

Stefan regjerte først fra byen Breznica, men snart fra Skadar helt i sør, som flere ganger skiftet mellom montenegrinsk og bysantinsk herredømme. Innen 1050 inkluderte staten hele kyststrekningen fra Skadar til Split. hans sønn, Mihailo, balanserte før og etter farens død mellom øst og vest ved å gifte seg med en gresk prinsesse i 1052. Balansekunsten under hans styre som prins (1050–1077) brakte midlertidig fred og økonomisk oppgang, og sikret på den måten videre vekst for den staten faren Stefan hadde gjenerobret og styrket vesentlig foør 1043.

Se også
-------

* Montenegros historie
**Luting av møbler** er en metode for å fjerne overflatebehandlingen og for å få frem trehvitt preg på møbelet. Det benyttes en litt sterk blanding med kaustisk soda og vann som strykes på møbelet. Når lutblandingen har virket noen minutter blir gammel lakk, maling eller beis løsere og kan gnies av. Ved tykkere lag kan det være nødvendig å påføre lut i flere omganger; alternativt kan luten (for ikke å renne av eller «dampe av») blandes ut i tapetklister som påføres med kost.

Etter at overflatebehandlingen er ferdig er det viktig å skylle godt med rent vann for å fjerne rester av lut, maling, lakk og beis. Prosessen med luting og skylling bør ikke ta for lang tid siden treverket og sammenføyninger i møblet kan skades ved å bli mer gjennomtrukket av vann.

Det er sannsynlig at mange gamle møbler med tidsriktig utseende og historisk verdi ble ødelagt av luting, spesielt i en periode på 70- og 80-tallet da luting var populært i flere miljøer.

Luting gir en jevn trehvit overflate. Et alternativ til luting er sandblåsing. Ved å blåse luft med stor fart med sandkorn slites overflatebehandlingen av møbelet mekanisk. Dette gir en mer ujevn overflate siden treets årringer består av en løsere, mykere del som lettere fjernes av sanden, og en fastere, hardere del som blir stående som en "åskam" med 1–2 mm bredde.

Luting av møbler har vært brukt i flere perioder Norge.
*For guddommen, se Fanes (mytologi)*

**Fanes** (tysk også *Kreuzkofelgruppe*) er en fjellkjede i Dolomittene i de italienske provinsene Syd-Tirol og Belluno. Kjeden begrenses av Val Badia i vest og Val da Tamersc i nord. I syd danner Valparolepasset forbindelsen til Col di Lana-gruppa og Falzaregopasset til Croda di Lago. I øst skilles Fanes av Tofane fra Cortina d'Ampezzo. Travenanze-bekken danner skillelinjen mellom disse to fjellkjedene. I nordøst berører Fanes også Senes (Prags-Dolomittene). Fanes’ høyeste fjell er *Piz dles Cunturines* (tysk *Cunturinesspitze*, 3064 moh.).

Fanes ligger midt i det ladinske språkområde og har en sentral plass i ladinernes mytologi. Deres «nasjonalepos» handler om *Fanesfolket*, som skal ha holdt til i dette fjellandskapet. Fanesfolket lever ifølge dette sagnet i dag underjordisk sammen med murmeldyrene, etter at de ble forrådt av sin egen konge. Han ble som straff forvandlet til en stor steinblokk, som fremdeles kan tas i øyensyn rett ved Falzaregopasset (*falza rego* = «falsk konge»).

Viktige topper i Fanes er:

* Piz dles Cunturines (tysk *Cunturinesspitze*, 3064 moh.)
* Piz de Lavarela (italiensk *Lavarella*, 3055 moh.)
* Sas dles Diesc (tysk *Zehner*, 3026 moh.)
* Fanis (2989 moh.)
* Munt Ciaval (italiensk *Monte Cavallo*, 2912 moh.)
* Sas dla Crusc (tysk *Heiligkreuzkofel*, 2911 moh.)
* Col Becchei (tysk *Pareispitze*, 2794 moh.)
* Lagazuoi (2778 moh.)
* Croda Ciamin (2610 moh.)
* Cima di Limo (2562 moh.)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Malayahalvøya
**Malayahalvøya**, tidligere **Malakkahalvøya**, er en halvøy i Sørøstasia. Halvøya er det sørligste punktet på det asiatiske kontinentet og det er den sørligste delen av regionen Indokina. Malayahalvøya ligger i hovedsak mellom Sørkinahavet og Thailandbukta i øst og Bengalbukta og Andamanhavet i vest. I sørvest skiller Malakkastredet, et av verdens mest trafikkerte havområder, Malayahalvøya fra Sumatra. I sør avgrenses halvøya av Singaporestredet og Johorestredet, som skiller øystaten Singapore fra Malaysia.

Malayahalvøya har et samlet areal på cirka 230 000 kvadratkilometer. Politisk er halvøya delt mellom tre land:

* det nordvestre området utgjør den sørligste delen av Myanmar
* det sentrale og nordøstre området utgjør den sørlige delen av Thailand
* det sørlige området utgjør den vestlige delen av Malaysia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Malay Peninsula – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LIBRIS **·** GeoNames
 |
**Fang Fang** (kinesisk: 方方, pinyin: *Fāng Fāng*, født 11. mai 1955 i Nanjing i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk forfatterinne og vinner av Lu Xun-litteraturkunstprisen i 2010. 

Hun studerte kinesisk ved Wuhanuniversitetet. I 1975 begynte hun å skrive poesi, og i 1982 kom hennes første roman, *Da Peng Che Shang* (大篷车上). I 1987 utgav hun *Feng Jing* (风景) som hun vant en nasjonal litteraturpris for. Hun fikk også god mottagelse for verkene *Qin Duan Kou* (琴断口), *Xing Yun Liu Shui* (行云流水), *Jiang Na Yi An* (江那一岸) og *Yi Chang San Tan* (一唱三叹).[] Hennes verker reflekterer særlig livet blant de fattige.

Referanser
----------

1. ↑   www.bbc.com, besøkt 24. november 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Sina.com, Article on Fang Fang (in Chinese, Google English translation)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** CiNii **·** CiNii
 |
**Africaøyene** (engelsk: *African Banks*, fransk: *Bancs Africains*) er en del av øygruppa Amirantene. Den ligger i Indiahavet og tilhører Seychellene.

Geografi og naturforhold
------------------------

Rosenterne hekker på Africaøyene
Africaøyene er den nordligste delen av Amirantene og ligger 220 km vest for Seychellenes hovedøy Mahé. Øyene regnes som en del av De ytre øyene i Seychellene, også kalt Outer Islands eller Zil Elwannyen Sesel.

Det var opprinnelig to øyer i gruppen. Den sørligste øya, South, hadde imidlertid innen 1976 forsvunnet i havet, slik at bare en liten kalksteinsformasjon er synlig ved lavvann.

Øya som er tilbake, North, er lav og flat og med en høyde på opp til fire meter over havnivå. Det finnes for det meste bare gras og annen lav vegetasjon. I 1995 ble det registret én kokospalme på North.

North er hekkested for svartnakketerne, sotterne og brunnoddy. En av Seychellenes tre forekomster av hekkende rosenterne finnes her. Tidligere er det registrert at hinduterne har hekket på North. Strendene er ynglested for suppeskilpadde og karett.

Det er ingen fastboende på Africaøyene. Området er vernet, men er likevel utsatt for tyvjakt og ulovlig eggsanking.

Referanser
----------

1. ↑  Schedule 1, *Constitution of the Republic of Seychelles*. WIPO.
2. 1 2 3  Gérard Rocamora og Adrian Skerett: «Important Bird Areas in Africa and associated islands – Seychelles», i L.D.C. Fishpool og M.I. Evans (red.): *Important Bird Areas in Africa and associated islands: Priority sites for conservation*, (BirdLife Conservation Series, nr. 11), Newbury/Cambridge: Pisces Publications og BirdLife International, 2001, s. 763.
3. ↑  «African Banks», Seychelles Tourism Board. Lest 4. mars 2018.
**Luther Dixon** (født 7. august 1931 i Jacksonville, Florida, død 22. oktober 2009, Jacksonville, Florida) var en amerikansk låtskriver og sanger. Dixon flyttet tidlig til Brooklyn, New York der han lærte å synge i kirken. Hans periode som sanger var relativt kort, og besto av deltakelse i en doo-wop-gruppe ved navn «The Four Buddies». Dixon var baryton og gitarspiller i tillegg til låtskriver sammen med Larry Harrison. Da bandet ble oppløst, fortsatte de to som låtskrivere, og fikk i 1957 en hit med Pat Boone med låten «Why Baby Why», som nådde femteplass på hitlistene. 

Dixon ble etter hvert låtskriver for en rekke kjente stjerner på 1950-tallet, ofte i samarbeid med andre. Sangere som sang sanger han hadde skrevet inkluderte Perry Como, Bobby Darin, Elvis Presley og The Crests. Fra 1960 ble han låtskriver for The Shirelles. To av sangene han var delforfatter på, «Boys» og «Baby It's You» (under psevdonymet Barney Williams), ble innspilt av The Beatles.

De neste årene prøvde Dixon seg som produsent og låtskriver for forskjellige band, inkludert The Platters, men det ble etter hvert klart at musikkstilen hans var utdatert. Etter hvert som enkelte av sangene hans har kommet tilbake i popularitet, har Dixon har en kortvarig popularitetsbølge. Han ble nominert til Songwriters Hall of Fame kort tid før han døde i 2009.

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Broadway Database, oppført som Barney Williams, Internet Broadway Database person-id 497231, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 87585, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.theguardian.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luther Dixon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Luther Dixon på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Luther Dixon hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

* (en) Luther Dixon hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata
* (en) Luther Dixon på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Luther Dixon på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Luther Dixon på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Luther Dixon på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Luther Dixon på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Luther Dixon på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Luther Dixon på AllMusic Rediger på Wikidata
* Opbituary: Luther Dixon, songwriter and producer responsible for a slew of hits including 16 candles

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic **·** AllMusic **·** AllMusic
 |
**Slaget ved Milazzo** ble utkjempet den 15. oktober 1718 nær byen Milazzo på Sicilia i Italia mellom Spania og Østerrike som en del av kvadrupelalliansekrigen.

Bakgrunn
--------

Kong Filip V av Spania var frustrert etter tapene av de italienske områdene sine etter den spanske arvefølgekrigen og hadde invadert Sardinia, som nå tilhørte Østerrike i august 1717 og Sicilia, som hadde blitt gitt til hertugen av Savoie, i juli 1718.

Han tok benyttet det maktvakum som oppsto i Frankrike etter at Ludvig XIV døde, og det at Østerrike var opptatt med den østerriksk-tyrkiske krigen 1716-1718. Den 21. juli 1718 endte derimot krigen mot Tyrkia med freden i Passarowitz og den 2. august førte dette til at kvadrupelalliansen mot Spania ble opprettet, mellom Østerrike, Storbritannia, De forente Nederlandene og Frankrike.

Samtidig hadde 30 000 spanjoler under markien av Lee tatt hele øya, utenom området rundt Messina, som ble beleiret 18. juli.

Den 11. august gikk en britisk flåte under George Byng til angrep og ødela den spanske flåten uten en krigserklæring i Slaget ved Kapp Passaro. Den 13. oktober satte denne flåten i land en østerriksk armé, samlet ved Napoli av den østerrikske stattholderen grev Wirich Philipp von Daun nær Milazzo, for å oppheve beleiringen til de spanske styrkene. Dette førte til slaget den 15. oktober.

Slaget
------

Østerrikerne gikk til angrep grytidlig om morgenen, og overrasket spanjolene. De to spanske dragonregimentene (Batavia og Lusitania) stoppe angrepet, slik at resten av den spanske arméen fikk tid til å komme i stilling. Begge regimentene ble desimert, men tapene deres ga Lee muligheten til å gjøre et motangrep. Østerrikerne ble presset tilbake og spanjolene jaget den flyktende arméen, og påførte de store tap.

Østerrikerne tapte 1 500 mann og 300 ble tatt til fange. Spanjolene mistet også 1 500 mann og 200 ble tatt til fange. Messina ble erobret av spanjolene, men markien de Lee benyttet ikke muligheten til å drive østerrikerne fullstendig bort fra øya, og ga de et brohode rundt Milazzo. Dette brohodet og den overlegne makten til sjøs etter slaget ved Kapp Passaro, ga østerrikerne muligheten til å sende flere soldater året etter, noe som førte til [[Slaget ved 
Francavilla|slaget ved Francavilla]]

Kilder
------

* Chandler, David G. *The Art of Warfare in the Age of Marlborough.* Spellmount Limited, (1990). ISBN 0-946771-42-1
* BATALLA DE MELAZZO (15 de octubre de 1718)
***Fange 325*** (originaltittel *Prisonnier 325, camp delta*) er en dokumentar skrevet av Nizar Sassi.
Boken beskriver hvordan Sassi, som er fransk statsborger, havner som fange på Interneringsleiren på Guantánamo bay.

Han beskriver oppveksten sin i Frankrike, og hvordan han etter hvert utvikler en brennende interesse for våpen. Denne interessen fører han til en av al-Qaidas treningsleirer i Afghanistan. Da krigen i Afghanistan bryter ut, som en følge av terrorangrepet mot USA 11. september 2001, rammer dette Sassi. Han blir tatt til fange av pakistansk militær og derfra overlevert til amerikansk fangenskap.

Fanger på Guantanamobasen der Sassi satt fengslet.
Sassi beskriver forholdene for fangene både i Kandahar i Afghanistan og på Guantanamo på Cuba. Han beskriver hvordan de blir utsatt for både vold, krenkelse av Islam, ydmykelse, sanseberøvelse og andre former for tortur.

Sassi har blitt kritisert for å fremstå som naiv, og for å gi en lite sannsynlig forklaring på hvordan han havnet i en Al Qaidaleir, men boken er samtidig blitt rost for å gi et viktig innblikk i hva de som sitter i amerikansk fangenskap blir utsatt for.

Se også
-------

* Krigen mot terror

Referanser
----------

1. ↑  Dagsavisen - *Der mennesker er uten navn*[*død lenke*]
2. ↑  Fredrikstad Blad - *Nizar Sassi: "Fange 325"*[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Aftenposten- *Livet som USAs fange*
* Forlaget om boken[*død lenke*]
***Lucanus villosus*** er en billeart i famillien hjortebiller (*Lucanidae*).

Kjennetegn
----------

En stor (hannen ca. 50-60 millimeter, hunnen ca. 30 millimeter), slank, blank, brunsvart hjortebille. Mandiblene hos hannen er store og kraftige, med en kraftig tann rundt to tredjedeler ut, spissen er kløvet, forøvrig er det små tenner langs mye av innersiden. Hodet har en liten, Y-formet "tunge" i midten. De knebøyde antennene har vanligvis en fire-leddet vifte. Hodets side og bakhodet har markerte, høye kjøler hos store hanner, det er også en markert rand på det innbuktede partiet mellom disse kjølene i midten. Hodet er litt innbuktet over fasettøyet og forhjørnet foran dette er skarpt framstikkende. Pronotum er rektangulært, mye bredere enn lanhgt, med grågul bestøvning på sidene. Dekkvingene er ganske blanke. Beina er mørkbrune, leggene litt lysere. Hunnen er svart og blank, kjevene forholdsvis store og kraftige, med en kjøl på oversiden. Hodet er tett og fint punktert.

Levevis
-------

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Kina (Yunnan) og Nepal.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Insekter, Insecta
	+ Ordenen biller, Coleoptera
		- Underordenen Polyphaga
			* Overfamilien Scarabaeoidea
				+ Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
					- Underfamilien Lucaninae Latreille, 1806
						* Stammen Lucanini Latreille, 1806
							+ Slekten *Lucanus* Scopoli, 1763
								- ***Lucanus villosus*** Hope, 1831

Eksterne lenker
---------------

* Lucanidae du Monde, bilder av arten
* (en) *Lucanus villosus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Lucanus villosus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Lucanus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
| Slaget ved Metaurus |
| --- |
| Konflikt: den andre punerkrig |
| Slagsteder under den andre punerkrig |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 207 f.Kr. |
| Sted | Metaurus-elven, Marche, Italia43°46'56,543"N 13°0'52,225"Ø |
| Resultat | Romersk seier |

 |
| Stridende parter |
| Karthago | Romerske republikk |
| Kommandanter og ledere |
| Hasdrubal† | Marcus Livius Salinator, Gaius Claudius Nero |
| Styrker |
| 30 000 | 37 000 |
| Tap |
| rundt 10 000 | ukjent |

| Andre punerkrig |
| --- |
| Ticinus – Trebia – Trasimene – Cannae – Nola 1 – Nola 2 – Nola 3 – Capua 1 – Silarus – Herdonia 1 – Øvre Baetis – Capua 2 – Herdonia 2 – Numistro – Asculum – Baecula – Grumentum – Metaurus – Ilipa – Crotona – Bagbrades – Zama |

**Slaget ved Metaurus** var et slag i den andre punerkrigen mellom Roma og Karthago utkjempet i 207 f.Kr. nær Metaurus-elven i Italia. De karthagenske styrkene ble ledet av Hannibals bror Hasdrubal som skulle føre beleiringsutstyr og forsterkninger til Hannibal slik at han kunne beleire Roma. De romerske styrkene ble ledet av konsulene Marcus Livius Salinator og Gaius Claudius Nero.

Claudius Nero hadde akkurat kjempet mot Hannibal ved Grumentum, noen hundre kilometer sør for Metaurus-elven og nådde Salinator med en rask marsj som ikke ble oppdaget av hverken Hannibal eller Hasdrubal slik at karthagerne plutselig fant seg tallmessig underlegne.

Hasdrubal forsøkte å kopiere taktikkene hans bror hadde brukt i slaget ved Cannae og satte sine mest erfarne menn på sidene, med sine ferskeste soldater i sentrum. Men hans sentrum falt før de erfarne troppene kunne gjøre noe som helst. Romerne vant slaget og Hasdrubal døde sammen med sine soldater.

Hannibal visste ikke at hans bror hadde kommet til Italia, før hodet til Hasdrubal ble kastet inn i leiren til Hannibal.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
| Slaget ved Minne |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | sommeren 1137 |
| Sted | Minne ved Minnesund, sørenden av Mjøsa |
| Resultat | Kong Inge Haraldssons vikske lendmenn vant over Magnus Blinde |

 |
| Stridende parter |
| Kong Inge Haraldssons kongedømme | Kong Magnus Blinde som gjentok sitt krav på den norske tronen |
| Kommandanter og ledere |
| Ukjent, trolig Tjostolv Ålesson | Ukjent |
| Styrker |
| Ukjent | Ukjent, bestod av opplendinger |
| Tap |
| Ukjent | Meget stort, blant annet tre lendmenn |

**Slaget ved Minne** fant sted sommeren 1137 etter at de opplandske stormennene sluttet seg til opprørspartiet ledet av Sigurd Slembe og den tidligere kong Magnus Blinde mot den mindreårige kong Inge Haraldsson. De vikske lendmennene som sluttet seg til formynderstyret på vegne av kong Inge, møtte og beseiret hæren fra Opplandene under et blodig og hardt slag. Flest menn falt på Magnus' side. Under slaget skal en av Inges høvdinger, Tjostolv Ålesson, ha båret barnekongen i en pose. Ifølge Snorre sa «folk» at det var slik Inge fikk skadene som gav ham tilnavnet Krokrygg.

Referanser
----------

1. ↑  Snorre, Haraldssønnenes saga, kap. 2

Kilder
------

* Snorre Sturlasson, Haraldssønnenes saga. I: *Norges kongesagaer*, oversatt av Anne Holtsmark. Gyldendal, Oslo 1979
**Geraille nasjonalpark** (også stavet **Geralle** eller **Gerale**) er en nasjonalpark som ligger sør i Etiopia. Parkens areal er 3 858 km2, og den ligger i forvaltningssonen Liben i regionen Somali. Geraille nasjonalpark ble opprettet i 2006 og omfatter det som tidligere var *Borana Controlled Hunting Area*. Opprettelsen av parken var et initiativ fra regionen Somali, men den er administrert og drevet på føderalt nivå. Terrenget er forholdsvis flate savanner med småtraær og buskvekster. Årlig nedbørsmengde ligger normalt omkring 500 mm. Parkens terreng ligger på mellom 800 og 1 380 moh. Beliggenheten er omtrent 900 kilometer sør-sørøst for hovedstaden Addis Abeba, og 120 kilometer nordøst for grensebyen Moyale - ikke langt fra grensen til Kenya. Parkens nord- og østgrense utgjøres av elven Dawa som også er en viktig kilde til overflatevann i det tørre området.

Omtrent 7 300 husholdninger bor i og i umiddelbar nærhet til Geraille nasjonalpark. Dette betyr anslagsvis 60 000 mennesker hvorav omkring 65% driver med husdyrhold. Området er derfor ikke spesielt tett befolket, men tegn på nedbeiting av vegetasjonen har vært sett. I tillegg til gjentatte tørkeperioder er krypskyting og våpensmugling et problem i det vanskelig tilgjengelige området.

Dyreliv
-------

Parken ble opprettet for å beskytte dyrearter som lever på savannen. Minst 36 arter av større pattedyr er registrert. Av de mest tallrike planteetere kan nevnes oryxantilope, grantgaselle, sjiraffantilope (gerenuk), liten kudu og dvergantilopen dik-dik. Noen få kjøttetere finnes også i parken, blant annet afrikansk villhund og gepard. Noen få individer av elefanter og sjiraffer er også registrert. Lokalbefolkningen har hevdet å ha sett individer av det kritisk truede spissneshornet i parken, men påstandene er ikke bekreftet pr. 2014. Over 164 fuglearter er registrert på en foreløpig artsliste for Geraille nasjonalpark, blant annet hvithalesvale og jubavever.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Norske artsnavn på fuglene er i henhold til listen *Norske navn på verdens fugler* utarbeidet av Norsk Ornitologisk Forening / Norsk navnekomité for fugl

Referanser
----------

1. 1 2  Ethiopian Wildlife and Natural History Society: A Glimpse at Biodiversity Hotspots of Ethiopia - side 68. (pdf) - (publisert 2011) Arkivert 16. april 2012 hos Wayback Machine. Besøkt 9. oktober 2014

Kilder
------

* Ethiopian Wildlife Conservation Agency: Geraille National Park Besøkt 9. oktober 2014

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i Etiopia |
| --- |
| Nasjonalparker | Abijata-Shala • Alatish • Awash • Bale Mountains • Chebera-Churchura • Gambella • Geraille • Kafta Sheraro • Mago • Maze • Nechisar  • Omo • Simien Mountains • Yabello • Yangudi Rassa | Etiopias flagg |
| Vilteservater | Babile elefantreservat • Senkelle kuantilopereservat |
**Joshua Fry Speed** (født 14. november 1814 i Louisville i Kentucky i USA, død 29. mai 1882 samme sted) var en nær ungdomsvenn av USAs president Abraham Lincoln.

Han var sønn av dommeren John Speed og Lucy Gilmer Fry Speed. Begge foreldrene var fra betydelige slaveeierfamilier. Hans bror James Speed tjenestegjorde som USAs justisminister årene 1864–1866.

Joshua Speed studerte ved St. Joseph's Academy i Bardstown i Kentucky. Han flyttet i 1835 til Springfield i Illinois.

Speed hadde en butikk i Springfield dit Lincoln i 1837 kom for å kjøpe en seng. Lincoln hadde nettopp ankommet byen for å arbeide der som advokat. Samtalen sluttet med at Lincoln og Speed bestemte seg for å dele rom med hverandre og Lincoln delte også seng med Speed, ettersom det bare fantes én seng i rommet. Lincoln og Speed delte rom i noen år.

Etter faren John Speeds død i 1840 dro Joshua Speed hjem til Kentucky. Han giftet seg i 1841 med Fanny Henning. Lincoln, som hadde brutt sin forlovelse med Mary Todd på den planlagte bryllupsdagen, nyttårsdag 1841, ombestemte seg, og bestemte seg for å gifte seg han også. Lincoln giftet seg med Mary i 1842. Speed hadde i sine brev bedyret at ekteskapet gjorde ham lykkeligere.

Lincoln og Speed fortsatte sin korrespondanse i mange år. De var nære brevvenner og diskuterte sine private problemer i sine brev til hverandre. Speed takket nei til en rekke tilbud om ministerposter i Lincolns administrasjon, men hans bror James takket i 1864 ja til å bli Lincolns justisminister.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 6940169, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6nz8crt, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Mr. Lincoln and Friends: Joshua F. Speed Arkivert 12. mars 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Lincoln** er et lite tettsted på Canterbury Plains 22 km sør for Christchurch på Sørøya i New Zealand. I 2006 bodde det 2727 mennesker her.
Området rundt er preget av intensivt jordbruk, med grønnsaksdyrking, fruktdyrkning og husdyrhold. Man har god utsikt både til Banks Peninsula og Southern Alps fra Lincoln. 
Nærheten til Christchurch gjør at mange bor i Lincoln og jobber i Christchurch og omvendt. Busstilbudet er godt.

Beskrivelse
-----------

Lincoln er en typisk newzealandsk "town". Folk bor i eneboliger spredt utover flatlandet i gater som går på tvers av Main Street. Det er tre kirker i byen i forskjellige trosretninger, brannstasjon, fødestue, barnehage, skoler, golfbane, matbutikk, postkontor, apotek, jernvarehandel, to gatekjøkken, kosmetikkbutikk og to frisørsalonger. På Famous Grouse Hotel finner man også den lokale puben. Hillyer’s Cottage Café and Bakery er berømt for sine gode kjøttpaier.

Lincoln er også beliggenheten for Lincoln University, som er hjørnesteinsbedriften. Det er også en rekke vitenskapelige bedrifter som har etablert seg i nærområdet til universitetet; Agresearch, Crop and Food Research, Hort Research, FAR (Foundation for Arable Research), og Landcare Research. Over 400 mennesker jobber på disse bedriftene. 
Ved Lincoln University ligger også New Zealand Cricket Academy.

Historie
--------

Den 26. april 1975 ble en sidelinje åpnet til Lincoln fra «Main South Line» i Hornby. Denne linjen ble kalt Southbridge Branch. Etterhvert kom det også et sidespor til Little River fra Lincoln. Jernbanene ble etterhvert nedlagt og den 1. desember i 1967 var det foreløpig slutt for jernbanen i Lincoln. Pr dags dato blir det på ny etablert jernbane langs den gamle Little River Branch.

Referanser
----------

1. ↑  ; utgiver: New Zealands statistikkbyrå.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lincoln, New Zealand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Joshua Abraham Norton** (født 4. februar 1819 i England, død 8. januar 1880 i San Francisco i California i USA), også kjent som Hans Kongelige Høyhet **Keiser Norton I**, var en kjent innbygger i San Francisco som erklærte seg «Keiser av disse Forente Stater og Beskytter av Mexico» i 1859. 

Norton slo seg opp som kjøpmann i California, men tapte hele sin formue etter noen mislykkede investeringer i peruansk ris. Det var etter dette at han utropte seg selv til keiser. 

10 Norton-dollar
Han var alminnelig godt likt for sin humoristiske sans og for sine keiserlige dekreter. Et av de mest kjente var befalingen om at Den amerikanske kongress måtte oppløses med makt, noe som ble ignorert både av kongressen og av det amerikanske forsvaret. Han forordnet også bygging av en bro over San Francisco-bukten. Selv om han ikke hadde noen politisk makt ble han ærbødig behandlet i San Francisco, og en egen valuta ble utstedt i hans navn som kunne brukes på stedene han frekventerte. Det var delte meninger om han var forrykt eller kanskje bare svært eksentrisk. 

Da Norton I døde var dette førstesideoppslag i lokalavisene, og opptil 30 000 fulgte gravferden hans.

Nortons oppførsel/embedsførsel inspirerte Mark Twain ved beskrivelsen av *kongen*, som er en av personene i boken *Huckleberry Finn* (1884). Norton ble også modell for keiseren i Lucky Luke-heftet *L'Empereur Smith* (1974, *Keiser Smith*).

Referanser
----------

1. ↑   www.nypl.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norton, Joshua Abraham (1818 or 1819–08 January 1880), merchant and self-proclaimed emperor of the United States and protector of Mexico, oppført som Joshua Abraham Norton, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, oppført som Emperor Norton, SNAC Ark-ID w65b14nc, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joshua Abraham Norton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Joshua Abraham Norton – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nekrolog i San Francisco Chronicle

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** BNE
 |
Topplokk fra en Ford
Et **topplokk** er avslutningsdelen i en sylinder i en forbrenningsmotor. I stjernemotorer finnes like mange topplokk som sylindre, mens en V- eller boksermotor har to som vanligvis betjener flere sylindre, i likhet med hva en finner i en rekkemotor. Motorer med variabel kompresjon mangler ekte topplokk. Dette er erstattet med bevegelig motstempel.

Topplokkets funksjon er primært å utgjøre en vegg for brennkammeret i motoren, men der er flere tilleggsfunksjoner som utføres ved en sinnrik kombinasjon av hulrom. Der kan være gjennomstrømning av kjølevæske, smøreolje og drivstoff, samt føringshull for motorens ventilsystem, som i så fall også har ventilsetene i topplokket.

Utforming av topplokkets brennkammer er gjort slik at der oppnås maksimal utskifting av forbrenningsgass mot ny luft-brennstoffblanding.

Toppakningen er tetningen mellom sylinderdelen (motorblokken) og topplokket.

I hverdagsspråk er topplokk også brukt om hjernekassen/issen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**«Joshua Fit the Battle of Jericho»** (eller alternativt **«Joshua Fought the Battle of Jericho»**) er en velkjent negro spiritual. 

Sangen antas å ha bli komponert av slaver i første halvdel av 1800-tallet. Noen referanser antyder at den ble copyrightet av Jay Roberts i 1865.

Tidlig publiserte versjoner (og også enkelte senere, f.eks. av Dailey & Vincent) innbefatter noen deler på dialekt, slik som *fit* og *fit de battle* istedenfor *fought* og *fought the battle*. Teksten henspiller på den bibliske historien om slaget ved Jeriko, hvor Josva ledet israelittene mot Kanaan, og hvor Jerikos murer skal ha falt for Josvas trompeter (Josva 6:15-21). I likhet med mange andre spiritualer hadde imidlertid teksten en skjult mening og alluderer til den endelige flukten fra slaveriet - i tilfellet med denne sangen: *«And the Walls came tumblin' down»*. Den livlige melodien og rytmen bidro også med energi og inspirasjon. Anmelderen Robert Cummings skrev: *«Det muntre livlige temaet lyder knapt som et produkt fra før-borgerkrigseraen og ville ikke lyde malplassert i en ragtime eller endog i en jazzmusikal fra det tidlige 20. århundre. Avslutningsdelen til låten, sunget til teksten som er sitert ovenfor, er den mest minneverdige delen: notene stuper empatisk og formidler en gloriøs følelse av kollaps, av triumf».* Sangen har også fått innpass i senere gospelmusikk og (kanskje forholdsvis nylig) bluegrass gospel, f.eks. ved Punches Family og Wanda Vick. Den første innspilte versjonen var med Harrod's Jubilee Singers og ble utgitt på 78-platen Paramount Records 12116 i 1922 eller 1924.

Senere innspillinger (i utvalg)
-------------------------------

* Paul Robeson (1925)
* Ralph Flanagan tilpasset den under tittelen «Joshua». Ralph Flanagan and His Orchestra spilte inn spiritualen i New York City 1. mars 1950. Den ble utgitt på 78-platen RCA Victor 20-3724 og singlen RCA Victor 47-3724 (i USA) samt på 78-platene His Master's Voice B 9938 og IP 604.
* Mahalia Jackson (1958)
* Elvis Presley (1960)
* Cassandra Wilson (1995)
* Wanda Vick (på albumet *Wanda Vick*, 2008)
* Hugh Laurie (2011)
* Duck Hunter's Bluegrass Gospel (2013)

Svensk versjon
--------------

Melodien er brukt i den svenske sangen «Dansa Twist».

### Innspilling

* Marianne. Utgitt på EP-platen *Dansa Twist* (Philips PE 433 417) i 1962.

Norsk versjon
-------------

Vokalgruppen Bjelleklang spilte inn en norsk utgave med tittel *Josva & Jeriko* på albumet *Synger svart*, utgitt 1995.

Referanser
----------

1. ↑  Elvis Presley: original versions of songs he sang Arkivert 23. mai 2010 hos Wayback Machine.
2. 1 2  Artikkel av Robert Cummings på Allmusic
3. ↑  Sweet Chariot: *Spirituals as a Source of Inspiration and Motivation* Arkivert 23. oktober 2007 hos Wayback Machine.
4. ↑  Paramount Race Series Catalogue
5. ↑  RCA Victor Records in the 20-3500 to 20-3999 series
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Lyrics

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Toppidrettssenteret i Granåsen** ble satt opp på initiativ fra Olympiatoppen Midt-Norge, som er den sentrale aktøren i senteret. Toppidrettssenteret samler fagkompetanse som er relevant for toppidrett og er et naturlig møtested for toppidrettsutøvere i Midt-Norge. Senteret ligger ved Granåsen skisenter ved Bymarka i Trondheim, og åpnet i 2013.

Senter for toppidrettsforskning (SenTIF) har også lokaler i Toppidrettssenteret. Forskningssenteret er etablert som et samarbeid mellom NTNU og Olympiatoppen Midt-Norge, og har kunnskapsutvikling innen toppidrett som sitt mål. I tillegg leier Trondheim Idrettsklinikk, Granåsen legesenter, Trondhjems Turnforening og Impulse treningssenter lokaler i bygget. Toppidrettssenteret inneholder en turnhall, en mindre treningshall, et treningssenter, kontorer og konferanselokaler. Senteret har også en testlab med blant annet en stor tredemølle, bevegelsesanalysesystem og kraftplattform.

Utbygger av Toppidrettssenteret var Hans Jørgen Wedø. Etter hans død i 2015 ble AHA Bolig og Sparebank 1 SMN nye eiere av bygget. AHA Bolig eier 90 prosent Sparebanken 10 prosent.

Referanser
----------

1. ↑  Endelig åpner Toppidrettssenteret, NRK 4. oktober 2013
2. ↑  Åpning av Toppidrettssenteret i Granåsen, Olympiatoppen.no (siden er besøkt 18.september 2015)
3. ↑  Sikrer hjertebarnet før han dør, Adressa Pluss, 4. mars 2015
***Brev til Ensom*** er en roman av Margit Sandemo fra 1965. Det var opprinnelig en kortroman med tittelen *Svar till Ensam*, men Sandemo laget en lengre versjon av romanen i 1983. Den har blitt publisert i en rekke ukeblad i Norden, og ble også utgitt som bok nr. 22 i «Sandemoserien» i 1984.

Romanens hovedperson Christine Lyngom har to venninner, som begge blir kjent med en mann ved navn Harry Berg, gjennom en «brevspalte» i en avis. Da Christine skjønner at begge blir svindlet for penger, og den ene dessuten begår selvmord, bestemmer Christine seg for å finne Harry Berg. Ved hjelp av politiet og kriminaletterforsker Bakken i spissen, settes komplottet opp med Christine som lokkedue. Hun får riktignok tak i Harry Berg, men et spill på liv og død begynner.

Utgivelser i utvalg
-------------------

* «Margit Sandemos beste føljetonger nr.22», Bladkompaniet 1984 ISBN 82-509-1434-1
* «Margit Sandemos beste dobbeltbok», Schibsted 2006 ISBN 978-82-509-5602-5

Kilder
------

* «Kjære Margit», Bladkompaniet 1994
**Cherie Lunghi** (født 4. april 1952 i Nottingham, Storbritannia) er en britisk skuespillerinne som har opptrådt i filmer, på TV og teater. 

Hun er nok mest kjent for sin rolle som den fiktive karakteren Guinevere i filmen *Excalibur* fra 1981, filmen The Mission fra 1986 og som Bestyrerinnen Gabriella Benson i 1990-årenes TV-serie Bestyrerinnen og for hovedrollen i en serie annonser og reklame-kampanjer for Kenco kaffe. 

Hennes far, Alessandro Lunghi, hadde italiensk blod i årene og hennes mor var britisk. Etter at hennes far reiste tilbake til Italia, vokste Cherie opp i Vest-London sammen med sin mor og hennes tanter og onkler. 

Hun ble blant annet utdannet ved The Arts Educational School i London, der spilte Lunghi i roller som f. eks. Hedvig i stykket «Vildanden» av Henrik Ibsen og som karakteren Alice i stykket Alice in Wonderland. Etter endt eksamen fra Homerton College, Cambridge University og London Central School of Speech and drama, ble hun en del av The Royal Shakespeare Company på slutten av 1970-tallet, der hun fikk flere ledende roller som karakterene Perdita, Cordelia og Viola. 

Lunghi forlot The Royal Shakespeare Company for å forfølge sin karriere innen film. Mest sannsynligvis er hennes mest kjente rolle på film med karakteren Guinevere i 1981 med filmen Excalibur. 

Hun er mamma til den kjente britiske skuespillerinnen Nathalie Lunghi som stammer fra hennes forhold med regissør og filmprodusent Roland Joffé som hun møtte da hun spilte inn filmen The Mission på 1980-tallet.

Referanser
----------

1. ↑   Roglo, Roglo person ID p=cherie;n=lunghi[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   High Profile Alumni, www.cssd.ac.uk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cherie Lunghi på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Cherie Lunghi i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Cherie Lunghi på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Cherie Lunghi på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Cherie Lunghi på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Cherie Lunghi på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Cherie Lunghi hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Cherie Lunghi hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**TreSenteret** ligger på Norges teknisk-naturvitenskapelige universitets campus Gløshaugen, og er en medlemseid forening som arbeider for økt bruk av tre. TreSenterets hovedvirksomhet er å jobbe for at flere studenter skal fordype seg i trefag. TreSenteret har siden opprettelsen gitt viktige bidrag til et økt fokus på innovasjon og utvikling innen skog- og trenæringen.

TreSenterets arbeid er en del av den nasjonale tresatsingen.

Historie
--------

Kompetansesenteret TreSenteret ble opprettet 6. desember 2000, etter initiativ fra bl.a. Trondheim kommune, NTNU og skog- og trenæringen. Spiren til opprettelsen av et eget senter for bruk av tre var engasjementet til en gruppe treentusiaster ved daværende NTH, som i 1992 lanserte tanken om en koordinert satsing på tre på høgskolen. I 1997 ble ideen om et frittstående senter tatt videre, og Landbruksdepartementet bevilget penger til en utredning av behov og interesse i næringen for et slikt tresenter.

På bakgrunn av utredningen ble det foreslått å opprette TreSenteret, parallelt med å innføre et eget professorat på tre og et undervisnings- og forskningsprogram (TreUnd, 2000-2005). Disse tiltakene skulle sammen sørge for økt innovasjon og kompetanse. For å realisere prosjektet forpliktet ulike aktører seg til å bidra til en stiftelseskapital, og slik delta med en eller flere medlemsandeler i TreSenteret.

Medlemmer
---------

TreSenteret har medlemmer innen det offentlige, skog-, tre- og byggenæringen og forsknings- og utdanningsinstitusjoner. Felles for medlemmene er at de har en interesse for økt bruk av tre. De største medlemmene i TreSenteret er Norges Skogeierforbund, Treteknisk og Treindustrien.

Kilder
------

* "TRE – i bygninger, konstruksjoner, produkter. Videre satsing på NTNU" NTNU-rapport desember 2010
* Tresenter.no

Referanser
----------

1. ↑  Kundetilfredshetsundersøkelse Tresenteret i Trondheim ØF-notat nr.: 12/2006[*død lenke*]
2. ↑  "Konkrete planer utformes", Skogindustri 4/2000
3. ↑  "Fem års framgang for tre", Universitetsavisa.no 29.11.05 Arkivert 24. juni 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |