recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Michael Eidsvold Dedekam** (født 17. mai 1841, død 28. november 1896) var advokat og overrettssakfører i Arendal. Han var sønn av kjøpmann og skipsreder Anders Dedekam.

Michael Dedekam ble utdannet cand.jur. i 1868 og ble året etter fullmektig hos sorenskriveren i Stjørdal og Verdal. I 1871 fikk han bevilling som overrettssakfører og praktiserte i Arendal fra 1875.

Arendalskrakket
---------------

Dedekam virket som bobestyrer i flere av konkursboene som oppstod i kjølvannet av Arendalskrakket i 1886.

Han gjennomførte også auksjoner, samt krevde inn utestående fordringer på vegne av kreditorer. Arkivet etter overrettssakfører Dedekam gir et unikt innblikk i krakkets konsekvenser.

Arkivet
-------

Arkivet etter Michael Dedekam befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet omfatter omfatter perioden 1871-1896 og består almanakker, kopibøker, inkasso- og auksjonsprotokoller, kassabøker over klienter og regnskapsbøker. Arkivet etter overrettssakfører Dedekam gir et unikt innblikk i krakkets konsekvenser.

Referanser
----------

1. ↑  Mardal, Magnus: Norges prokuratorer, saksførere og advokater 1660-1905, bind III, del 2. Sakførere 1848-1905
2. ↑  En pengeinnkrevers bekjennelser, *Avtrykk.no*, 20.04.2016
3. ↑  Overrettssakfører Michael Dedekam – Krakket i Arendal 1886 Arkivert 23. januar 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Michael Eidsvoll Dedekam på Arkivportalen
**Systrond** (iblant *Syrstrond* og *Syrstrand*) er et tradisjonelt navn på bygda som strekker seg fra Fatlaelva i øst til Hella lengst vest i Leikanger kommune. Navnet har ingen offisiell status og Statistisk sentralbyrå benytter benevnelsen Hermansverk/Leikanger på bygda og tettstedet. Innbyggernavnet på personer fra bygda er *systrending*.

Bygda har hatt flere storgårder. Den mest kjente av dem er Husabø, kongsgård på Halvdan Svartes tid. Bygda utgjorde et eget skipreide.

Tidligere hadde bygda to sentrumsdannelser 3 km fra hverandre, Hanahaug og Hermansverk, begge med butikker, hotell, rutebåtanløp, post o.l. Hanahaug hadde *Leikanger* som offisielt poststedsnavn. I siste halvdel av 20. århundre ble de fleste sentrumsfunksjonene på Hanahaug nedlagt. Hermansverk er nå Systrands eneste sentrum. Hanahaug har fortsatt anløp av hurtigbåt fra Bergen og ett hotell (Leikanger Fjord Hotel).

Arkeologiske undersøkelser har påvist jordbruk på Systrand eldre enn 4500 år.

Systrand med Leikanger til venstre og Hermansverk til høyre

Etymologi
---------

Navnet kan bety «Bygda som vender mot sør». Det finnes ingen tilsvarende «nordstrand» i området, men Balestrand, som ligger rett vest for Systrand og som fram til 1850 var en del av Leikanger kommune, kan tenkes å ha fungert som referanse for betegnelsen «sørstrand».

Referanser
----------

1. ↑  Språkrådet om innbyggernavn Arkivert 25. oktober 2008 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Leikanger kommune». Leikanger ungdomsskule. Arkivert fra originalen 30. september 2007. Besøkt 7. juli 2010.
3. ↑  «Fornminne frå Systrond». www.leikanger.kommune.no. Besøkt 7. juli 2010. [*død lenke*]
4. ↑  Øystein A. Vangsnes. «Systrond er namnet! Og sør er forklaringa!». Universitetet i Tromsø. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 7. juli 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Strömsholm** er et tettsted i Hallstahammar kommune i Västmanlands län i landskapet Västmanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 664 innbyggere.

Ridebanen i Strömsholm
Lengst i sør, ved Mälarstranden, ligger Strömsholms slott og Strömsholmsområdet som i dag er et hippologisk senter med blant annet årlige hestekonkurranser. Dette stammer fra det stutteriet som ble anlagt her i 1621 for å forsyne den svenske arméen med hester. Fram til 1968 hadde armeens skole for utdanning i ridning og kjøring her. Nå drives Ridskolan Strömsholm helt i sivil regi. Her ligger det blant annet en internatskole/gymnas med rideopplæring, samt en filial av Sveriges lantbruksuniversitet med hippologiutdanning. I juni hvert år arrangeres her galoppløpet Svenskt Grand National og de populære Strömsholmstävlingarna.

Natur
-----

Området har en meget rik flora og et interessant fugle- og dyreliv. Dette gjelder også engene ved Ladugårdssjön, der store mengder sangsvaner, ender, gjess og vadefugler raster på vårtrekket. Bak Strömsholms slott finnes det ride- og turstier.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 10. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Strömsholm rideskole

  


| * v
* d
* r
Hallstahammar kommune i Västmanlands län i Sverige |
| --- |
|  | Hallstahammar **·** Kolbäck **·** Strömsholm **·** Sörstafors |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Logo
**Grønt Flagg** er en miljøsertifisering for norske skoler og barnehager. Grønt Flagg eies av Stiftelsen FEE Norway, som er en del av det internasjonale nettverket Foundation for Environmental Education (FEE). FEE er blant annet ansvarlig for det globale arbeidet med Eco-Schools, som arbeider for bærekraftig utvikling gjennom miljøutdanning. Grønt flagg er del av og knyttet til Eco-Schools-nettverk.

Grønt Flagg ble lansert i Norge i 1998. Per januar 2020 var over 900 barnehager, barneskoler, ungdomsskoler, videregående og folkehøyskoler sertifiserte. Formålet med Grønt Flagg-sertifiseringen er å styrke bærekraftig utvikling gjennom miljøundervisning. Ordningen er et pedagogisk verktøy for å innføre temaene klima, miljø og bærekraft i undervisningen.

Sertifiseringen er knyttet til FNs mål om bærekraftig utvikling, gjennom samarbeidet med FNs miljøprogram (UNEP).

Referanser
----------

1. ↑  «Grønt Flagg». *FEE Norway* **(engelsk)**. Besøkt 10. februar 2020.
2. ↑  «Grønt Flagg». *Trondheim kommune* **(norsk)**. Besøkt 10. februar 2020.
3. ↑  «Grønt Flagg programmet». *Grønt Flagg* **(engelsk)**. Besøkt 10. februar 2020.
4. ↑  «Partnere». *Grønt Flagg* **(engelsk)**. Besøkt 10. februar 2020. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**St. Andreaslogen Kronen** er en St. Andreasloge (St. Andreasloge nr. 16) i Den Norske Frimurerorden som ble innviet den 2. november 2001 i Fredrikstad. Logen ble umiddelbart lagt under Den Norske Store Landsloge.

Logens valgspråk er *Sapientia et Intelligentia* (Visdom og Forståelse).

Logens historie begynner med Østfold St. Andreas broderforening, som ble grunnlagt den 26. oktober 1935, underlagt St. Andreaslogen Akershus. Den 7. november 1991 ble den opphøyd til deputasjonsloge, og arbeidet fra 4. september 1997 også med V º.

Ordførende Mestere
------------------

| # | Navn | Levetid | Innsatt | Avgikk |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Administrerende direktørKnut Arvid Astrup | 1927–2016 | 2. november 2001 | 8. april 2003 |
| 2 | Banksjef Øystein Andersen | 1942– | 8. april 2003 | 6. november 2007 |
| 3 | IT-konsulent John Oddvar Lundsbakken | 1937– | 6. november 2007 | 25. september 2012 |
| 4 | Jon Yngvar Andersen |  | 25. september 2012 | 12. November 2013 |
| 5 | Miljøarbeider Dag Roar Fjelldal | 1966 – | 12. November 2013 | - |

Litteratur
----------

* Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2007, Aktietrykkeriet i Trondhjem
Republikken Kinas sentralbank
**Republikken Kinas sentralbank** (eng: Central Bank of the Republic of China (Taiwan)) er sentralbanken i Republikken Kina (på Taiwan). Denne må ikke forveksles med Kinas folkebank, som er sentralbanken i Folkerepublikken Kina.

Historie
--------

Sentralbanken ble besluttet i 1923, og opprettet i 1924 av Sun Yat-sen, republikkens første provisoriske presidenten i denne republikken. Sentralbankloven ble formelt vedtatt i 1935. 

Hovedmålet ved opprettelsen var å finansiere nasjonale investeringer. Senere har banken utviklet seg til å bli en mer rendyrket sentralbank, med tilhørende oppgaver. I 1949 ble banken og regjeringen flyttet fra Fastlands-Kina til Taipei, etter at de mistet fastlandet til Folkerepublikken Kina (Kuomintang-styret) under den kinesiske borgerkrigen. Sentralbanken vr imidlertid ikke i full drift igjen før i 1961, med alle funksjoner. I mellomtiden var det Bank of Taiwan som fungerte som *de facto* sentralbank, og denne banken sto også for utstedingen av landets valuta (New Taiwan dollar inntil 2000, da Kinas sentralbank gjenopptok denne oppgaven. 

Sentralbankloven ble sist revidert i 1979. Da ble den underlagt kabinettet, som ligger under regjeringen, men beholdt en selvstendig rolle i å utforme landets pengepolitikk. Den fikk også som mandat å overvåke landets banknæring. Det ble også samtidig valgt å ha flytende valutakurs.

Oppgaver og målsettinger
------------------------

Bankens hovedoppgaver er å forme og utøve landets valuta- og pengepolitikk, utstede valuta, samt å være bankenes bank og regjeringens bank. Hovedmålsettingene er en finansiell stabilitet, en sunn banknæring, stabile valutaforhold og bidra til økonomisk utvikling innenfor rammen av de 3 første målsettingene.

Sentralbanksjef
---------------

Sentralbanksjef er pr august 2018 Chin-Long Yang. Han har hatt denne stillingen siden februar 2018. Som visesentralbanksjefer har han Tzung-Ta Yen og Nan-Kuang Chen.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  Kinas sentralbank - *Governor and Deputy Governors*, besøkt 4. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Møte ved milepelen*** er en roman av den norske forfatteren Sigurd Hoel, utgitt i 1947. Hoel ble belønnet med den første Takk for boken-prisen for boken i 1948.

Romanen er en studie i svik, først en drøfting av hvilke omstendigheter som førte til at noen nordmenn ble landssvikere under annen verdenskrig, etterhvert også en studie i kjærlighet og kjærlighetssvik. Hovedpersonen i romanen er en bankrevisor og hjemmefrontmann på 47 år – kjent som «den plettfrie». Han gjør opp regning med sitt eget og sine gamle omgangsvenners liv og utvikling. I en tilsynelatende springende, dokumentaraktig stil skuer han bakover i tid, og skildrer sine likemenn og -kvinner: ensomme bondestudenter i et samfunn i brytninger. 

Hans analyse av de andres svik, sett i lys av hans egen tilsynelatende tapperhet fører ham også inn i en analyse av sitt eget liv og sine egne verdier. Han, som kalles «den plettfrie» av vennene, erkjenner at hans eget kjærlighetssvik har vært medvirkende til andres nederlag og svik når han møter igjen sin egen sønn som torturist i nazistenes tjeneste. Han tar også opp til vurdering sin egen kjærlighetsevne.

Romanen regnes blant Hoels beste, og Philip Houm skriver om den at «Når det gjelder motiver og idéer er den den rikeste av alle norske bøker om krigsårene; ingen annen bok har tatt opp okkupasjonstidens psykologiske stoff med en slik intellektuell bredde og energi. Og den er blottet for skråsikkerhet.»

Referanser
----------

1. ↑  Marianne Tønnesen (våren 2012). *Men verst er vi når det gjelder fortiden. En psykoanalytisk tilnærming til Møte ved milepelen og Ut og stjæle hester.* (PDF) (Hovedfagsoppgave). Universitetet i Oslo. s. 5.
2. ↑  Møte ved milepelen; bokklubben.no
3. ↑  Møte ved milepelen Arkivert 17. august 2016 hos Wayback Machine.; sigurd-hoel.no
4. ↑  *Norges litteratur fra 1914 til 1950-årene*. Aschehoug, 1955. S 108ff

Eksterne lenker
---------------

* Sigurd Hoel (1999) [1947]. *Møte ved milepelen* **(norsk)**. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205257175.
**«Syttende mai er jeg så glad i»** (alt. «17. mai-sang for de små») er en norsk 17. mai-sang for barn. Den blir mye sunget i 17. mai-tog på Norges nasjonaldag. Teksten er skrevet av Margrethe Munthe.

Melodien er en gammel svensk folketone, og i Sverige brukes melodien til Julia Nybergs dikt «Den stackars Anna, eller Moll-toner från Norrland» (bedre kjent som «Vårvindar friska») fra 1828. I Norge ble en variasjon av melodien publisert av Agathe Backer-Grøndahl til Ivar Mortensson-Egnunds dikt «Østerdalsmarsjen» på slutten av 1800-tallet. Dette diktet fikk kort tid etterpå en ny og helt forskjellig melodi originalskrevet av Johan Halvorsen, og det er ikke lenger vanlig å bruke Backer-Grøndahls melodi til diktet. Når tidlige publikasjoner av «17. mai-sang for de små» bruker Egnunds dikt som melodireferanse, er det spesifikt Backer-Grøndahls melodi det refereres til.[]

Sangtekst
---------

Syttende mai er jeg så glad i,   

moro jeg har fra morgen til kveld!   

Da er det så du, om vi er små du,   

er vi med likevel.   

Jeg roper hurra dagen så lang,   

synger for Norge mangen en sang.   

Og jeg, jeg kan du elske mitt land du,  

det skal du se en gang.

  

Pent lite flagg du,  

fikk jeg i dag du,  

flagg med en stang så lang og så ny  

Nå skal jeg springe,  

løfte og svinge  

flagget mitt høyt mot sky  

Ser du den sløyfen som jeg har på,  

den er så gild, så rød, hvit og blå  

Jeg bare venter  

mor snart meg henter,  

så skal vi sammen gå  

  

Far skal bli med du,  

tenk, vi skal se du,  

barna som går i rekker og rad,  

se flagg og faner  

i lange baner!  

Å, du hvor jeg er glad!  

Høre musikk, trommer og sang  

Å den som kunne bli med en gang  

Kanskje jeg får du  

lov neste år du,  

da er jeg stor og lang!
**St. Andreaslogen Oscarsborg** er en St. Andreasloge (St. Andreasloge nr. 13) i Den Norske Frimurerorden som ble innviet den 10. mai 1996 i Narvik. Logen ble umiddelbart lagt under Tromsø Provincialloge.

Logens valgspråk er *Per Pugnam ad Victoriam* (Gjennom Kamp til Seier).

Logen er oppkalt etter bydelen Oscarsborg som Kong Oscar II besøkte ved ferdigstillelsen av Ofotbanen.

Logens historie begynner med Narvik St. Andreas broderforening, som ble grunnlagt den 8. desember 1978, underlagt St. Andreaslogen Hålogaland. Den 12. oktober 1995 ble det gitt tillatelse til å opphøyes til selvstendig loge, som deretter ble innviet i 1996.

Ordførende Mestere
------------------

| # | Navn | Levetid | Innsatt | Avgikk |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Hovedlærer Arvid Berg | 1922–2001 | 10. mai 1996 | 24. april 1998 |
| 2 | Tannlege Bjørn Strandenæs | 1936– | 24. april 1998 | 20. september 2003 |
| 3 | Sivilingeniør John Arvid Løvås | 1940– |  |  |
| 4 | Ole A.Mikaelsen |  |  |  |

Litteratur
----------

* Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 1996/97, Aktietrykkeriet i Trondhjem
* Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2007, Aktietrykkeriet i Trondhjem
St.-Georg-Schanze, januar 2011
**St.-Georg-Schanze** (norsk: *St. Georg-bakken*) er en hoppbakke ved Winterberg i Tyskland. Bakken ligger på sørvestsiden av fjellet Herrloh, like vest for Winterberg, og har K-punkt 81 meter og bakkestørrelse 87 meter. Hoppbakken er kjent for sitt spesielle tårn, tegnet av arkitekt Fritz Gladen i 1959. Den er eid av Skiklub Winterberg, som for øvrig har tårnets profil i sitt emblem.

Bakkerekorden er 89,5 meter, satt av Manuel Fettner (Østerrike) i kontinentalcupen (sommer) 26. august 2000.

En restaurant ligger i foten av tårnet i bakken. Oppe i tårnet er en utsiktsplattform. Like ved St.-Georg-Schanze har Skiklub Winterberg et treningsanlegg med fire mindre hoppbakker, med størrelse K44, K34, K24 og K8.

Historie
--------

Den første hoppbakken på Herrloh ble bygd opp av snø i 1907, og det ble hoppet opptil 18 meter der. I 1928 ble den første permanente hoppbakken bygd, kalt St.-Georg-Schanze. Den naturbakken ble i 1947-49 utvidet og fikk et 19 meter høyt tårn av tre. Rudi Köhler satte bakkerekord i åpningsrennet vinteren 1949 med 63 meter.

Tretårnet ble ødelagt under et uvær i 1958. Bakken ble bygd opp igjen året etter, og fikk et 22 meter høyt tårn i armert betong. Den nye St.-Georg-Schanze ble tatt i bruk i 1960, og hadde da K-punkt 64 meter.

Før den siste større ombyggingen i 1999 var bakkerekorden 74,5 meter, satt av Alfred Grosche i 1975. Ved ombyggingen i 1999 ble bakken utvidet til K81, og fikk plastmatter slik at den også kan brukes i sommerhalvåret. I 2008 fikk bakken et nytt sporsystem med mulighet for å kunstfryse sporet om vinteren.

Sommeren 2000 ble det arrangert kontinentalcuprenn i spesielt hopp i St.-Georg-Schanze. Det tyske mesterskapet i spesielt hopp og kombinert hopp ble arrangert der i 2002. I årene 2001-03 hadde bakken renn i Sommer Grand Prix i kombinert, og i årene siden har det vært holdt FIS-renn og renn i Alpen Cup i kombinert, senest sommeren 2009.

Kilder/andre eksterne lenker
----------------------------

* Skiclub Winterberg: Die Bereiche und Sportanlagen des Skiklub Winterberg
* Thomas Spohn: Die St.-Georg-Schanze von 1959/60 in Winterberg (i Denkmalpflege in Westfalen-Lippe, nr. 1/2006, s. 40-43)
* Schanzentreff Restaurant: St. Georg Schanze Arkivert 1. september 2005 hos Wayback Machine.
* Skisprungschanzen-Archiv: Winterberg (Sankt Georg)
* Winterbergernachwuchs.de: Winterberg
* Film om byggingen av St.-Georg-Schanze i 1959

Eksterne lenker
---------------

* (en) St. Georg Schanze – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Utsikt over Halsnøyfjorden fra Vikefjell ved Sunde.  Foto: Jostein Røstbø (2010) 
**Halsnøyfjorden** er en del av Hardangerfjorden i Sunnhordland mellom Halsnøya i Kvinnherad kommune i øst og Stord og Sveio i vest. Fjorden er en fortsettelse av Bømlafjorden og går østover til Husnesfjorden. I sør, mellom Tittelsnes i vest og Borgundøya i øst, går Bjoafjorden sørover, mens Klosterfjorden går 13 kilometer rett østover og inn til Halsnøya.

Fjorden har innløp i vest mellom Tittelsnes i Sveio i sør og verftet Aker Kværner Stord på Stord i nord. Like øst for verftet ligger Leirvik, kommunesenteret på Stord. Herifra går fjorden rett østover til Halsnøya. Den sørligste delen av fjorden, ved innløpet til Bjoafjorden, ligger akkurat innenfor kommunegrensen til Vindafjord i Rogaland fylke.

Det går et ferjesamband over fjorden mellom Fjelberg på Fjelbergøya og Skjersholmane på Stord.

Referanser
----------

1. ↑  Halsnøyfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Kinasamlingen** i Vestlandske kunstindustrimuseum i Nordahl Bruns gate 9 i Bergen er en av Europas største[] samlinger av kinesisk kunst og kunsthåndverk.

Samlingen er en gave fra eventyreren og generalen Johan Wilhelm Normann Munthe (1864–1935). Utstillingen viser alle typer kinesisk kunst, fra yngre steinalder til begynnelsen av 1900-tallet. Den antatt eldste gjenstanden er fra ca. 2000 år f.Kr. Blant høydepunktene i samlingen er gjenstander fra Den forbudte by i Beijing og buddhistiske marmorskulpturer og marmorsokler fra Yuanming Yuan, det gamle keiserlige sommerpalass utenfor Beijing.

Rundt 500 gjenstander er vist i utstillingen, men hele samlingen består av rundt 2500 gjenstander.

Litteratur
----------

* Johanne Huitfeldt: *General Munthe: eventyrer og kunstsamler i det gamle Kina*. Huitfeldt, 1990 ISBN 82-7003-096-1
* Johanne Huitfeldt: *The Munthe Collection*, C. Huitfeldt Forlag A.S, Oslo, oversatt av Elinor Ruth Waaler, 1996, ISBN 82-7003-158-5

Referanser
----------

1. ↑  «Slik fikk Bergen Kinasamlingen» i *Bergens Tidende*, 22. desember 2010

Eksterne lenker
---------------

* Kinasamlingen i Vestlandske kunstindustrimuseum
Tre ulike tartan-mønstre.
Produksjon av tartantekstiler i Edinburgh.
**Tartan** er mønsteret på vevde tekstiler i keltisk-britisk tradisjon. I gamle dager viste tartanen steds- eller tilhørighet i de skotske klanene, og fylte omtrent samme funksjon som andre tradisjoners våpenskjold.

I Skottland er det sedvane å bruke tartanen fra den klanen man tilhører, i Irland fra det stedet slekten kommer fra. Sør i Irland er tartanene ofte ensfarvede stoffer av lin, mens man lenger nord på øya i Nord-Irland og i Skottland gjerne bruker stoff av ull med rutemønster i flere farger.

Etymologi
---------

Det engelske ordet *tartan* er mest sannsynlig avledet fra det franske ordet *tartarin* i betydningen «tartarduk». Ordet henviste da til det asiatiske folket tatarer. En annen forklaring er at tartan kan være avledet fra skotsk-gæliske *tarsainn*, i betydningen «tvers over». I dag refererer tartan vanligvis til farget mønster, skjønt opprinnelig trengte ikke en tartan å være noe mønster i det hele tatt. Så sent som på 1830-tallet ble tartan tidvis beskrevet som «vanlig farget ... uten mønster». Tekstiler med mønster fra det gælisktalende skotske høylandet ble kalt for *breacan* i betydningen «mange farger». Over tid ble betydningen av tartan og breacan kombinert for å beskrive bestemte typer mønstre på en bestemt type tøy. Mønsteret på en tartan er kalt for et *sett*. Sett er framstilt av en rekke vevde tråder som krysses i rette vinkler.

I dag er tartan generelt benyttet for å beskrive mønsteret, og ikke begrenset til tekstiler. I Nord-Amerika er begrepet *plaid* vanligvis benyttet for å beskrive tartan. Ordet *plaid*, avledet fra skotsk-gæliske *plaide*, har betydningen «pledd», som på norsk, ble først benyttet for enhver form for rektangulært plagg, tidvis bestående av tartan, særskilt de som var før den moderne kilt. Med tiden ble *plaid* benyttet for å beskrive pleddene selv.

Referanser
----------

1. ↑  «tartan (n.)», *Online Etymology Dictionary*.
2. ↑  Banks, Jeffrey; de la Chapelle, Doria (2007): *Tartan: Romancing the Plaid*. New York: Rizzoli. ISBN 978-0-8478-2982-8, s. 57.
3. 1 2 3  «Submission From James D. Scarlett» (PDF), *Scottish Parliament*. Arkivert fra originalen (PDF) den 19. desember 2008
4. 1 2  «Frequently Asked Questions», *Scottishtartans.org*. Arkivert fra originalen den 17. april 2000.
5. ↑  «plaid (n.)», *Online Etymology Dictionary*
6. ↑  «pledd», *Bokmålsordboka*
7. ↑  MacBain, Alexander (1911): *An Etymological Dictionary of the Gaelic language*, Stirling: Eneas Mackay.

Se også
-------

* Kilt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
*Se også: Gitar*

En **halvakustisk gitar** er en type elektrisk gitar som stammer fra 1930-tallet. Den har både en resonanskasse og en eller flere elektriske pickupsystemer. Dette er ikke det samme som en el-akustisk gitar, som er en akustisk gitar med innebygd pickupsystem, lagt til enten av produsenten eller spilleren.

Om
--

Vanligvis vil den halvakustiske gitaren ha en grunnere resonanskasse enn den helakustiske, og i noen tilfeller også bare ha små resonansrom i en ellers massiv kropp (*semi-hollow*). Sistnevnte vil være en typisk elektrisk gitar hvor man ønsket å ta den i akustisk retning ved å gi den noe naturlig resonans i tillegg til den hovedsakelig elektriske forsterkingen av lyden.

Historie
--------

Den halvakustiske gitaren oppstod rundt 1930-tallet da den akustiske jazzgitaren archtop begynte å få plass i storbandmusikk, men druknet i de andre instrumentene. Den spesielle resonanskassen gav en karakteristisk lyd som hørte hjemme i sjangeren, men det ble nå nødvendig å forsterke den ved hjelp av mikrofoner.

Referanser
----------

1. ↑  Miller, A.J. The Electric Guitar: A History of an American Icon, Baltimore, MD, Smithsonian Institution, 2004.
2. ↑  «Acoustic Electric Guitar». Besøkt 13. november 2015.
3. ↑  Ingram, Adrian, A Concise History of the Electric Guitar, Melbay, 2001.

Eksterne lenker
---------------

* History of the Electric guitar, Nettstedet *guitaristsource.com*
**Leon Osman** (født 17. mai 1981 i Wigan, Stor-Manchester, England) er en engelsk tidligere fotballspiller som har spilt for tre engelske klubber. Han er midtbanespiller og spiller nå for Everton i Premier League.

Biografi
--------

Leon Osman, som har vært en del av Everton sitt fotballakademi, var med på å vinne FA Youth-cup for Everton i 1998. I oktober 2002 ble han lånt ut til Carlisle United, og han debuterte for denne klubben den 5. oktober 2002 i en ligakamp mot Torquay United. To uker senere laget han sitt første mål for *the Cumbrians* da de spilte 2-2 mot Macclesfield Town. I januar 2003 returnerte han til Everton, og 12. januar 2003 debuterte han for *the Toffees* da han ble byttet inn i det 89. minutt i en ligakamp mot Tottenham Hotspur. I april 2003 fikk han sin andre ligakamp for Everton, men også denne gang ble det et kort innhopp rett før slutt i en kamp mot Aston Villa. 

I første del av 2003/04-sesongen fikk han med seg 1 ligakamp og 1 cupkamp for Everton før han i januar 2004 ble lånt ut til Derby County. Hans første kamp for *the Rams* var den 28. januar 2004 mot Sheffield United, mens hans første mål kom 7. februar 2004 da Derby spilte 2-2 mot Cardiff City. Etter 17 kamper og 3 mål for klubben fra Derbyshire vendte Osman tilbake til Everton i april 2004, og 1. mai 2004 fikk han sin første kamp fra start for klubben fra Liverpool. Det var i en ligakamp den 1. mai 2004 mot Wolverhampton Wanderers, og i det 3. minuttet av denne kampen scoret Osman sitt første mål for Everton.

Den neste sesongen etablerte Leon Osman seg i Evertondrakten, og da 2004/05-sesongen var over hadde han spilt 29 ligakamper og scoret 7 mål. I 2005/06-sesongen ble det 35 ligakamper og 4 mål før han i første del av 2006/07-sesongen spilte 16 av de 19 første ligakamper for *the Toffees*.

Karriere som spiller
--------------------

|
|  |
|  | Klubb | Klubbforbindelse | Klubbkamper | Ligakamper | Klubbmål | Ligamål | Periode |
| Englands flagg | Everton | Kontrakt | 0 | 0 | 0 | 0 | 08/2000 - 10/2002 |
| Englands flagg | Carlisle United | Lån | 15 | 12 | 3 | 1 | 10/2002 - 01/2003 |
| Englands flagg | Everton | Kontrakt | 4 | 3 | 0 | 0 | 01/2003 - 01/2004 |
| Englands flagg | Derby County | Lån | 17 | 17 | 3 | 3 | 01/2004 - 04/2004 |
| Englands flagg | Everton | Kontrakt | 99 | 84 | 13 | 11 | 04/2004 - |

Kilder
------

* Rollin, Glenda & Rollin, Jack: *SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2006-07* (side 473).   
 Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Leon Osman – LÉquipe Rediger på Wikidata

* (en) Leon Osman – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Leon Osman – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Leon Osman – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Leon Osman – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Leon Osman – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Leon Osman – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Leon Osman – FBref Rediger på Wikidata
Holtet sett fra luften. Kongsveien kommer opp fra byen i nedre venstre bildekant og slynger seg som en *S* gjennom den sentrale bebyggelsen på Holtet før den møter Raschs vei som forsvinner opp i øvre bildekant og Ekebergveien som går videre mot Nordstrand øverst i høyre bildekant.
Holtet «sentrum», der Ekebergbanen krysser Kongsveien. Til høyre den gamle bevaringsverdige stasjonsbygningen.
**Holtet** er en av grunnkretsene i Oslo, og et senter i den tidligere bydelen Ekeberg-Bekkelaget, nå innlemmet i Bydel Nordstrand. Det regnes som sentrum i strøket Bekkelaget. Området er et trafikk-knutepunkt, hvor Ekebergbanen krysser Kongsveien, og hvor Kongsveien møter Ekebergveien og Raschs vei. Her ligger også Bekkelaget skole samt Holtet videregående skole. I området er det også en del forretninger, herunder dagligvarer med delikatesser, blomster, klær, jernvarer, elektrisk, kafé, storkiosk og gatekjøkken.

Området har sitt navn etter Holtet gård, som lå like vest for dagens senter. Gårdens våningshus er bygget i nybarokk/jugendstil, og står i Holtveien 9. Huset ble fra 1924 brukt som direktørbolig for Ekebergbanen, og brukes i dag som eldresenter/grendehus.

Lenger nord i området, nærmere Brannfjell skole, ligger Holtet hageby, som faktisk ligger på grunn som har tilhørt Ekeberg og ikke Holtet gård. Denne hagebyen består av 180 boliger fordelt over 59 hus, bygget for Fagforeningenes Kooperative Bolig og Byggelag i 1925–31.

Referanser
----------

1. ↑  Bekkelagshøgda Lokalhistoriske Forening om Holtet gård
2. ↑  Husbanken: Holtet Hageby[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
**Bhumibol-demningen** er en demning med vannkraftverk i provinsen Tak i det nordvestlige Thailand. Den regulerer elva Ping som renner ut i Thailands hovedvassdrag Chao Phraya. Demningen markerer sørenden av Mae Ping nasjonalpark. Installert vannkrafteffekt er 535 MW, fordelt på fem turbiner. 

Demningen er Thailands største betong buedam, og er 154 meter høy og 486 meter lang. Anleggsarbeidet ble igangsatt i 1958 og ferdigstilt i 1964, og gir også irrigasjon til store jordbruksområder via kanaler. Reservoaret er på inntil 13.462 millioner m³ og kan ha et areal på inntil 308 km². Fra demningen kan skip navigere 140 km oppover til Chiang Mai. Ovenfor reservoaret fortsetter elva via en slukt til en ny utvidet reservoardannelse, kalt Doi Tao-reservoaret.

Referanser
----------

1. ↑   www.egat.co.th, besøkt 21. november 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Thailands irrigasjonsmyndighet – «Bhumibol Dam».
* Multiply Pictures - bilder av anlegget.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Strålingståke
**Strålingståke** er tåke som oppstår som resultat av avkjøling av bakken og lufta umiddelbart over bakken. Slik tåke er typisk for innlandet – særlig om høsten. 

Strålingståke dannes om natta i klarvær og i luft med relativt høy fuktighet. Under skyfrie forhold avkjøles bakken og lufta over bakken raskt etter solnedgang. Hvis luftfuktighten dertil er høy, vil lufttemperaturen raskt falle til under duggpunktet, og det dannes tåke.

I stille vær blir strålingståke sjelden mer enn 1 m dyp, og vil heller ikke danne et sammenhengende lag over større områder. For at strålingståke skal bli av noen mektighet, er en lett bris på 3-4 km/t nødvendig. Vinden skaper nok turbulens til å bringe tåka opp til mellom 10 og 30 m uten å spre den.

Fordi luft som rommer strålingståke er relativt kald og tung, renner den ned i forsenkninger. Derfor er strålingståke tettest i dalsenkninger, mens høyereliggende områder omkring kan være klare. 

Normalt løser strålingståke seg opp 1–3 timer etter soloppgang – tåka letter. I virkeligheten «letter» ikke tåka; sola varmer bakken, som igjen varmer lufta over bakken. Dermed fordamper tåka nedenfra og opp, og tåka ser ut til å lette. De siste restene av strålingståke om morgenen arter seg som et tynt, hvitt skylag.

Se også
-------

* Smog
**Strålsjön** er en innsjø beliggende øst for Älta og innenfor de to naturreservatene Strålsjön-Erstavik og Älta mosse-Strålsjön i Nacka kommune i landskapet Södermanland, Sverige. Strålsjöns gjennomsnittsdybde er 2,4 meter, og innsjøen er på sitt dypeste 7,4 meter. Det er en næringsfattig skogssjø, og er sensitiv for forsuring. Innsjøens vann er mørk på farge på grunn av tilløpet fra humusrike Älta mosse.

Til tross for innsjøens beskjedne størrelse er det fisk som gjedde, abbor og mort her. I innsjøens sørvestlige del er det mye sjøkantvegetasjon, som blant annet pors. Utenfor sjøkanten er det både gul og hvit nøkkerose, samt dunkjevle.

Ved innsjøens nordøstre del er det kommunal badeplass med brygge det er populært å bade fra. Sörmlandsleden passerer også her.

Kilder
------

* , hentet 2011-04-15
* Nacka kommun (1995) «Strålsjön-Erstavik. Naturreservat i Nacka kommun»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Strålsjön – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Portrett fra 1600-tallet av Erik Knutsson fra graven i Varnhems kirke.
**Erik Knutsson** var konge av Sverige 1208–1216. Han var sønn av kong Knut Eriksson av Sverige og av hans hustru (navn ukjent), og døde 10. april 1216 i hastig feber på Näs borg på Visingsö.

I 1205 kom Erik levende fra slaget ved Älgarås hvor hans tre brødrene ble drept. Han bodde deretter hos slektninger i Norge og samlet en ny hær, kom tilbake midtvinters i 1208 og beseiret kong Sverker Karlsson den yngre i slaget ved Lena. Erik ble valgt til konge samme år, men kroningen skjedde først i november 1210, rett etter slaget ved Gestilren da Sverkers danske tropper igjen ble beseiret og Sverker selv ble drept. Kong Eriks kroning er den aller første kroningen som man kjenner til i Sverige og ble utført av biskop Valerius, som for øvrig var en tidligere tilhenger av kong Sverker.

Erik ble gift i 1210 med Rikissa av Danmark, datter til Valdemar I av Danmark og Sofia av Novgorod. Å gifte seg dansk hadde en politisk hensikt for å bedre forholdene til Danmark som tradisjonelt hadde støttet Sverkerætten,[] mens Eriksætten tradisjonelt var støttet i Norge.

I den første fasen av sin regjeringstid hadde kong Erik en jarl ved navn Folke og dennes tilhengere blant stormenn ble med tiden kalt for Folkunger. Denne Folke døde allerede i slaget ved Gestilren.

Pave Innocens III tok i 1216 Sverige under sin beskyttelse og bekreftet kong Eriks rett til Sverige, men også til de områder han kunne erobre fra «hedningene». Tidligere hadde pave Innocens III vært på kong Sverker den yngres side. Brevet fra paven nådde derimot aldri fram til kong Erik da han døde 10. april 1216 og ble begravd i Varnhems kirke.

Som så mange av de svenske kongene i middelalderen er det svært lite som er kjent om kong Erik. I Vestgøtalovens kongeliste står det at han var en god årkonge, det vil si at avlingene var gode i hans tid. Banneret som kongen hadde ført under slaget ved Gestilren ble oppbevart hos lagmann Eskil Magnusson  i Skara og som han i 1219 overrakte som en hedersgave til den islandske stormannen og forfatteren Snorre Sturlason.[]

Barn
----

* Sofia Eriksdatter av Sverige, død 1241. Gift med Henrik Burwin III av Rostock (von Mecklenburg-Rostock).
* Ingeborg Eriksdatter av Sverige, gift med Birger jarl.
* Erik Eriksson, nedsettende kalt for «Erik den lespete og halte» (født 1216 etter farens død (posthumt)).

Referanser
----------

1. ↑   Svenskt biografiskt lexikon, «Erik Knutsson», Svensk biografisk leksikon-ID 15401[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage person ID p4281.htm#i42801, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sverker Karlsson den yngre** | **Konge av Sverige**(1208–1216) | Etterfølger:**Johan Sverkersson** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
***Cypturus*** er en slekt av stumpbiller.

Utseende
--------

Små til middelsstore, noe flate, oftest blankt svarte stumpbiller. Noen grupper er nesten sirkerunde sett ovenfra, andre er mer langstrakte og jevnbrede. Hodet har forholdsvis kraftige, foroverrettede mandibler, middelsstore fasettøyne og korte, klubbeformede antenner. Pronotum har gjerne skarpe lengdefurer på sidene. Dekkvingene er vanligvis noe forkortede (dekker ikke hele bakkroppen), med få men skarpe punktstriper. Beina er korte og kraftige.

Levevis
-------

Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i India.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
			* Familien **stumpbiller**, **Histeridae**
				+ Underfamilien **storstumpbiller**, **Histerinae** Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
					- Stammen Exosternini Bickhardt, 1914
						* Slekten ***Cypturus*** Erichson, 1834
							+ *Cypturus aenescens* Erichson, 1834
							+ *Cypturus assamensis* Lewis, 1894
							+ *Cypturus bengalensis* Lewis, 1901
							+ *Cypturus perroti* Cooman, 1941
							+ *Cypturus thugi* Lewis, 1894

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. november 2020. Besøkt 12. november 2020.

Kilder
------

* Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cypturus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cypturus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cypturus* hos ITIS Rediger på Wikidata
Moské og biler i Tarsus.
*Andre betydninger – se hase.*

**Tarsus** er en by i Tyrkia, på slettelandet ved elva Seyhans utløp innerst i Middelhavet. Byen hadde 238 000 innbyggere, i 1997.

Historie
--------

Tarsus er en svært gammel by, og historien strekker seg tilbake til steinalderen. Byen har ligget i krysningspunktet mellom flere viktige handelsruter. Den har gjennom tidene vært underlagt hettitterriket, Assyria, Perserriket, Aleksander den store, Romerriket, Armenia, Bysants, seldsjukkene og Det osmanske riket.

I flere historiske perioder har Tarsus (Tarsos) vært administrasjonssenter; fra ca. 400 f.Kr. var den sete for den ene av Perserrikets fire satraper i Lilleasia, og etter romernes erobring ble byen i 66 hovedstad i provinsen Cilicia. Fra romersk tid er byen kjent som apostelen Paulus' fødeby. 

I nyere tid er Tarsus kommet noe i skyggen av nabobyen Adana.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om Tarsus fra Kultur- og turismedepartementet
* Om Tarsus' tidlige historie på PBS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

| * v
* d
* r
Mersins distrikter |
| --- |
| 
* Akdeniz
* Anamur
* Aydıncık
* Bozyazı
* Çamlıyayla
* Erdemli
* Gülnar
* Mezitli
* Mut
* Silifke
* Tarsus
* Toroslar
* Yenişehir

 | Tyrkias flagg |
**Erik Knutsen Lindstøl** (født 23. september 1844 i Søndeled, død 8. januar 1931) var en norsk forretningsmann som bygde opp og drev skipsbyggeri på Kokstø ved Sørfjorden.

Lindstøl hadde i barndommen liten formell utdannelse, for det meste ved omgangsskole. Han lærte imidlertid tidlig å lese av en nabo som var pensjonert lærer. Han måtte tidlig bidra på hjemgården, først med dyrepass og fra ti års alder med tømmerkjøring. I 1861 kom han i lære hos skipsbyggmester Knut G. Hanøen. Her var han i fem år.

Etter dette fikk han arbeid på et verft i Søndeled. Han hadde spart opp noe penger og gikk inn som deleier i ei skute som skulle bygges der. Dette var en lønnsom handel. I april 1870 kunne Lindstøl starte sitt eget verft på nabotomta til hjemgården (Lindstøls Skibs- & Baatbyggeri). I 1884 flyttet verftet til egen gård, som han hadde overtatt i 1875. Det første skipet de bygde, var barken «Frank» for skipsreder Bernt Olsen i Lyngør. Lindstøl tok eierandel også i dette og fikk gevinst. Andre slike handler gikk med tap.

Det største seilskipet verftet bygde var barken «Brødrene» på 665 registertonn, det største skipet som ble bygd i Risør-området. I 1895 gikk Lindstøl over til å bygge tredampskip og fra begynnelsen på 1900-tallet motorfartøy. særlig fangstfartøy og kuttere. I 1904 bygde de selfangstskipet «Bjørn», som gikk noen år i Nordishavet, deretter ved Sør-Georgia, før det ble solgt til den tyske regjering, som benyttet det til havundersøkelser under navnet «Deutschland». Det gjennomførte blant annet en antarktisk ekspedisjon samtidig med Roald Amundsens sydpolekspedisjon. Et annet isgående fartøy fra Lindstøl var «Foca I» (senere «Quest»), som sammen med «Braganza» fra samme verft deltok i søkene etter Umberto Nobiles eksepdisjon. For Bergens Museum bygde Lindstøl havforskningsfartøyet «Armauer Hansen».

I 1917 overtok yngstesønnen Arne ledelsen av firmaet, som da fikk navnet Lindstøl & Sønn. Tre eldre sønner ble skipsførere.

Erik Lindstøl var i rundt 30 år med i herredsstyret i Søndeled, tidvis også i formannskapet og likningsnemnda. Han var med å stifte Søndeled sparebank og satt i forstanderskapet i over 40 år. Han hadde stor interesse for husflidsaken.

På jubileumsutstillingen i 1914 fikk han sølvmedalje for sine skipsmodeller. I 1923 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull.

Referanser
----------

1. ↑  Jakobsen, Knut (1977). *Søndeled slektshistorie: Ytre Søndeled*. [Risør]: Søndeled historielag.
2. ↑  *Søndeled*. [Risør]: Søndeled historielag. 1973.
3. 1 2 3 4 5 6 7  «Veteranen blandt våre skibsbyggere – Erik Lindestøl i Søndeled 85 år», *Agderposten* 19. september 1929.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Amasonedronningen Omfale kjøpte Herakles som slave, og lot ham karde ull, spinne og veve. Bartholomäus Spranger.
**Omfale** (gresk: Ὀμφάλη, «navle») var i henhold til gresk mytologi dronning eller prinsesse av Lydia. Det blir også sagt at hun var amasonedronning og skal ha regjert i det sydlige imperiet i Libya. 

Den mest kjente historien om Omfale forteller at hun holdt helten Herakles som slave i tre år. Som straff for at Herakles drepte Iphitus (i noen versjoner drepte han sin kone og sønn), bestemte Zevs at han skulle selges som slave, og Omfale kjøpte ham og tok ham med seg hjem. Det sies at det var vanlig for amasoner i høy posisjon å kjøpe mannlige slaver med attraktivt utseende og sensuelle manerer. 

Historien forteller at Omfale fikk Herakles til å veve, spinne og karde ull, og ga ham i tillegg mange andre plikter. Hvis han feilet i oppgavene sine, slo hun ham med en gyllen sandal. For moro kledde hun ham i gjennomsiktige, rosa kjoler. Hun skal ha fått en sønn med ham, kalt Agelaos. Etter tre år ble Omfale lei av Herakles, og sendte ham tilbake til hjemlandet sitt.

Referanser
----------

1. ↑  I Sofokles' tragedie *«Kvinnene fra Thrakia»* holdtes han som slave i tolv måneder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Gamle elektro på Gløshaugen.
Loddeutstyr.
**Omega verksted** (**OV**) er et skaperverksted på NTNU Gløshaugen i Trondheim drevet av studenter som er medlemmer. Verkstedet ble startet i 1971, og er ifølge dem selv blant de skaperverkstedene på verdensbasis som har vært lengst i drift. Verkstedet holder til i kjelleren til elektrobygget («gamle elektro») hvor det har vært siden oppstarten.[]

Omega verksted begynte med å være et sted hvor man kunne drive med elektronikkprosjekter, men har siden utviklet seg til å også omfatte andre hobbyprosjekter og har i dag det meste av utstyr som det kan ventes å finne på skaperverksteder.

Omega verksted arrangerer årlig ulike kurs for sine medlemmer, innen for eksempel praktisk kretsteknikk, programmering av mikrokontrollere, sveising, lodding, bruk av diverse verktøy, med mer

Se også
-------

* Sanctus Omega Broderskab, en linjeforening på NTNU som Omega verksted er løst tilknyttet

Referanser
----------

1. ↑  «Omega Verksted». *omegav.no*. Besøkt 20. februar 2021.
2. ↑  Omega Verksted - HackerspaceWiki
3. ↑  Omega Verksted | Sanctus Omega Broderskab

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Omega verksted på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Omega verksted på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Omega verksted på Twitch Rediger på Wikidata
***The New World*** er et historisk drama fra 2005 skrevet og regissert av Terrence Malick, med Colin Farrell og Q'Orianka Kilcher i hovedrollene. Handlingen i filmen finner sted under grunnleggelsen av Jamestown, en av de første koloniene i USA, og følger forholdet mellom kaptein John Smith og Pocahontas.

Handling
--------

Filmen følger livet til Pochahontas, fra hennes barndom til hun treffer de engelske nybyggerne i Jamestown, der hun treffer og blir forelsket i kaptein John Smith. De innleder et forhold, men Smith blir sendt avgårde for å finne Nordvestpassasjen, og Pocahontas tror han dør under oppdraget. Dermed gifter hun seg med John Rolfe. Men Smith lever, og Pocahaontas distanserer seg fra ektemannen. De gjenforenes i London, før Pochahontas dør av kopper.

Navnet Pocahontas blir aldri brukt i filmen.

Roller
------

* Colin Farrell – John Smith
* Q'Orianka Kilcher – Ingenting/Rebecca (Pocahontas)
* Christopher Plummer – kaptein Newport
* Christian Bale – John Rolfe

Innspilling
-----------

Filmen ble spilt inn ved Chickahominy River og områdene rundt elven, som ikke ligger langt unna området der den virkelige historien utspilte seg. Filmcrewet bygde opp Jamestown, slik det engang var, basert på arkeologiske utgravninger. Scenene i London ble spilt inn på Hampton Court Palace og Hatfield House i London. 

Blair Rudes, professor i lingvestikk på UNC-Charlotte, gjenskapte det nesten utdødde språket algonquian for bruk i filmen.

Mottakelse
----------

Filmen ble sett frem mot, slik Malicks sjeldne filmer blir, men mange følte at denne ikke nådde opp mot hans tidligere filmer. Filmen ble regnet som imponerende lagd med flotte scenarier, men som ikke hjalp med å drive handlingen fremover. Q'Orianka Kilcher fikk mye skryt for sin debutrolle som Pocahontas.

Priser og nomineringer
----------------------

* Oscar-nominasjoner
	+ Beste cinematografi – Emmanuel Lubezki

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The New World* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *The New World* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (no) *The New World* på NRK TV Rediger på Wikidata

* (sv) *The New World* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *The New World* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *The New World* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *The New World* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *The New World* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The New World* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *The New World* på American Film Institute Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
Skjematisk figur av en muskel. Endomysium omgir muskelcellene, og samler de i lag eller muskelbunter. Disse er adskilt av lag av perimysium, mens epimysium igjen det hele.
**Endomysium** betegner den delen av støttevevet i den ekstracellulære matriksen som omslutter muskelcellene. Musklene og endomysiet danner videre lag, som igjen er adskilt av og omsluttet av perimysiet. Endomysiet er viktig for å overføre krefter generert av de enkelte cellene gjennom hele vevet, slik at hjertet kan pumpe slik det skal.

Endomysium består primært av type I-kollagen, og sekundært av type III-kollagen. Det antas at type I-kollagen tilfører vevet strekkstyrke og stivhet, mens type III-kollagen tilfører vevet elastisitet. Endomysiet er knyttet til cellemembranen gjennom en ytre membran, som hovedsakelig består av type IV-kollagen og laminin. Forholdet mellom disse komponentene varierer mellom ulike typer muskler.

Referanser
----------

1. 1 2  Csapo Robert, Gumpenberger Matthias, Wessner Barbara (2020). «Skeletal Muscle Extracellular Matrix – What Do We Know About Its Composition, Regulation, and Physiological Roles? A Narrative Review». Frontiers in Physiology. doi:10.3389/fphys.2020.00253.
2. ↑  Light N, Champion AE. (1984). «Characterization of muscle epimysium, perimysium and endomysium collagens.». Biochem J. doi:10.1042/bj2191017.

Eksterne lenker
---------------

* «Endomysium» hos Store medisinske leksikon