recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Galesburg** er en by i Knox County i Illinois i USA som ligger 60 kilometer nordvest for Peoria. Det er fylkessetet i Knox County. Byen har 32 195 innbyggere (2010). 
I Galesburg ligger Knox College, et privat fire-års liberal arts college, og Carl Sandburg College, et to-års offentlig college.

Historie
--------

Et BNSF-tog passerer gjennom det sentrale Galesburg, nær stedet for det tidligere Santa Fe-depotet ligger.
Galesburg ble grunnlagt av George Washington Gale, en presbyteriansk prest fra deltaten New York som drømte om å etablere et college i byen, som senere ble Knox College. I 1935 kjøpte en komité fra New York tomter i Knox County til de første 25 bosetterne som kom i 1836. De bygget midlertidige hytter i en hytteby som lå nær Lake Storey, nord for Galesburg. De besluttet at ingen hytter skulle bygges innen byens grenser.

I 1837 ble den første anti-slaveribevegelsen i Illinois grunnlagt i Galesburg i 1837, som var en av «stasjonene» på den underjordiske jernbanen.

Galesburg var hjemmet til Mary Ann Bickerdyke, som ga sykehusbehandling for Unionens soldater under den amerikanske borgerkrigen. Galesburg er fødestedet til forfatteren og historikeren Carl Sandburg, poeten og kunstneren Dorothea Tanning og baseballstjernen Jim Sundberg. Carl Sandburgs barndomshjem blir drevet av Illinois Historic Preservation Agency som Carl Sandburg State Historic Site.

Galesburgs historie har vært nært knyttet til jernbaneindustrien. Lokale forretningsmenn var viktige støttespillere for å få den første jernbanen forbundet med Chicago og Quincy i Illinois. Chicago, Burlington og Quincy-jernbanen (CB&Q) anla en skiftestasjon i Galesburg, som blant annet var den første til å bruke pukkelsortering. CB&Q bygde også et stort depot på Sør-Seminar Street[*klargjør*] som var kontroversielt og ble revet og erstattet av en mye mindre stasjon i 1983. Stasjonsbygget brukes fortsatt av BNSF Railway.

Bilprodusenten Western Tool Works produserte en periode biler som hadde navn etter byen..

Referanser
----------

1. ↑  United States. Bureau of the Census (2016) (på en), *2016 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q32859555,
2. ↑  ; *folketellingen I USA 2020*; redaktør: Bureau of the Census; besøksdato: 1. januar 2022.
3. ↑  Gannett, Henry. *The Origin of Certain Place Names in the United States*. Govt. Print. Off.
4. ↑  Underground Freedom Railroad Station Arkivert 1. juni 2010 hos Wayback Machine.
5. ↑  Clymer, Floyd.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Galesburg, Illinois – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Ancona** er en lett hønserase som stammer fra byen Ancona i Italia.

Den er avlet fram av en italiensk landhønsrase beslektet med den kjente verperasen leghorn. Fuglen har et prikkete utseende med den særegne Anconafargen. Rasen har gode produksjonsegenskaper, og er en god verper, også om vinteren. Hønene har imidlertid meget dårlig utviklet rugelyst. Anconakyllinger er hardføre og vokser fort. Kyllingene får fjær ganske tidlig, og hønene begynner å verpe i 5-månendersalderen. Rasen trives best med god plass, og man må har høyt gjerde dersom man vil ha den inne i hønsegården. Rasen er lett og livlig, og den er lett å få tam og tillitsfull. Det finnes også en dvergvariant som stammer fra England. Eggene er hvite og veier 60 g. Hanen veier 2,5 kg og hønen veier 2 kg. Dvergvarianten sine egg er hvite og veier 35 g. Hanen veier 750g og hønen veier 650 g.

Farger
------

* Anconafarget
* Blå/anconafarget

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Ancona (chicken)* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* 
* Arkivert 26. oktober 2008 hos Wayback Machine.
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Hassler-Consort** er et ensemble grunnlagt av organisten og cembalisten Franz Raml i 1992. Ensemblet har spesialisert seg på musikk fra renessanse og barokk og spiller på originalinstrumenter eller originalt klingende instrumenter. Navnet har ensemblet hentet fra den sørtyske komponisten Hans Leo Hassler. Ensemblet består av profesjonelle musikere og man spiller i klostre og kirker i regionen omkring Ulm i Baden-Württemberg, helt sør i Tyskland. Ensemblet spiller foruten Hans Leo Hassler særlig komponister som Claudio Monteverdi, Johann Sebastian Bach, Antonio Vivaldi og Georg Friedrich Händel, men også mer ukjente komponister fra sørtysk og østerriksk kulturområde. De har opptrådt på en rekke festivaler i området og også spilt mye i radio og fjernsyn.

Diskografi i utvalg
-------------------

* *Der Komponist Johann Caspar von Kerll*
* *Claudio Monteverdi: "Vesperae in Nativitate Sti. Joannis Baptistae"*
* *Michael Praetorius: Mehrchörige Choralkonzerte und Motetten zur Weihnachtszeit*
* *Johann Caspar von Kerll: Missa pro defunctis*
* *Giacomo Carissimi: Oratorien und Motetten*
* *Josef und Michael Haydn: Weihnachtsmotetten, Lieder, Orgelkonzert, C-Dur*
* *Johann Beer: Die Ersteinspielung der doppelchörigen Missa S. Marcellini von Johann Beer (1655–1700)*
* *Justin Heinrich Knecht: zum 250. Geburtstag – Psalmvertonungen für Soli, Chor und Orchester*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hassler-Consort på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Hassler-Consort på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (de)

Hjemmesiden til Hassler-Consort

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Kongeparken i Nybergsund** i Trysil kommune ble åpnet 16. juni 1946 av kong Haakon VII. Parken står i det skogholdet der Kongen, kronprins Olav og deler av den norske regjering søkte tilflukt mot et tysk bombeangrep 11. april 1940.[] Parken rommer en byste av kong Haakon, en byste av kong Olav V (reist i 1990), en minnebauta og en informasjonstavle på norsk, engelsk og tysk (satt opp i 2015).

Bakgrunn
--------

Natt til 11. april 1940 tilbrakte kong Haakon VII og statsminister Johan Nygaardsvold på Hegg gård utenfor Nybergsund. Den britiske ambassadøren Cecil F. J. Dormer, andre diplomater og noen journalister var også kommet til Nybergsund. Formiddagen 11. april var det statsråd i Nybergsund. Følget oppholdt seg i Nybergsund utover dagen. I en times tid fra kl. 17.00 angrep elleve tyske fly av typen Heinkel He 111 med sprengbomber, brannbomber og mitraljøser. Kongen, kronprinsen og regjeringsmedlemmene unnslapp såvidt bombingen etter at de hadde løpt til et skogholt fra Nybergsund turiststasjon der de spiste middag. De ble varslet av en ung gutt som hørte flyene komme.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. september 2017. Besøkt 1. september 2017.
Ingeborgfjellet på kartet over SvalbardIngeborgfjelletIngeborgfjelletIngeborgfjellet på kartet over Svalbard

**Ingeborgfjellet** er et fjell på Spitsbergen på Svalbard. Det består av en rekke topper hvorav den høyeste er 714 moh. Fjellet er massivt og ligger som et landemerke omgitt av viktige biologiske bestands- og trekkområder: Bellsund, Akselsundet og Fridtjovhamna bidrar til å skape stort biologisk mangfold i denne sørligste delen av Nordenskiöld Land. Fjellet avgrenser Nordenskiöldkysten som strekker seg videre nordvestover opp til Isfjorden.

Ingeborgfjellet har fuglefjell med mer enn 10 000 hekkende individer. Det er særlig bestander av alkefugl, krykkje og havhest. Fjellet inngår i Nordenskiöld Land nasjonalpark. Sammen med Nordenskiöldkysten i nordvest ble fjellet i 2011 utpekt til ramsarområde, og står dessuten på BirdLife Inter­nationals liste over viktige, europeiske fuglefjell.

Under Ingeborgfjellet i sørvest ligger Camp Bell og Camp Millar.

Se også
-------

* Liste over ramsarområder i Norge

Referanser
----------

1. ↑  Svalbard Reiseliv AS: «Svalbard», brosjyre, Longyearbyen 2008.
2. ↑  (no) Nordenskiöld Land nasjonalpark i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  «Norge har fått 14 nye Ramsar-områder». DN. Arkivert fra originalen 6. august 2011. Besøkt 30. september 2011.
4. ↑  Kart over ramsarområdet Arkivert 2015-09-27, hos Wayback Machine. - Direktoratet for naturforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Carl Gustav Sparre Olsen** (født 25. april 1903, død 8. november 1984) var en norsk fiolinist og komponist.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Sin første musikkundervisning fikk han av Herman van der Vegt i Oslo. Deretter studerte han med Fartein Valen fra 1926 til 1930, da han reiste til Berlin og studerte med Max Buttin ved musikkhøgskolen der. I 1936 var han i London og studerte med Percy Grainger. 

I seks år fra 1934 underviste Sparre Olsen ved Musikk-konservatoriet i Bergen. I denne tiden dirigerte han også Bergens arbeiderforenings sangforening. Før dette hadde han også erfaring som orkestermusiker. Han var også musikkritiker i Bergens Tidende fra 1939 til 1940. Sparre Olsen mottok Statens kunstnerlønn fra 1936 og ble Ridder av St. Olavs Orden i 1968.

Sparre Olsen har et særpreget tonespråk som avspeiler kjærlighet til norsk natur, men også religiøse lengsler og følelser. Han har spesielt hatt betydning for norsk korsang, idet han komponerte svært mange vokalverk for kor til tekster av blant annet Olav Aukrust, Jan-Magnus Bruheim, Tor Jonsson, Inge Krokann og Tore Ørjasæter.

Sparre Olsen-konkurransen
-------------------------

Gjøvik kunst- og kulturskole arrangerer en landsdekkende musikk-konkurranse for barn og unge inntil 19 år. Det deles ut en første pris i hver av de fire aldersbestemte klassene, pluss en Ærespris til den deltaker som uansett klasse gir den beste helhetlige og kunstneriske tolkning av sitt program. Programmet skal bestå av et verk av Sparre Olsen eller en annen nyere norsk komponist, en sats fra et syklisk verk (sonate, konsert) og et selvvalgt stykke. Programmet bør til sammen ikke ta mer enn 20 minutter.

Litteratur
----------

* Øystein Gaukstad, Sverre M. Halbo, Rolf Bækkelund, red. (1983). *Metamorfose : festskrift til C.G. Sparre Olsen 80. årsdag 25. april 1983*. Norsk musikforlag. ISBN 8270930245. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
* Lange, Kristian (1977). *Norske komponister*. Tiden. ISBN 8210015494.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, «Carl Gustav Sparre Olsen», SNAC Ark-ID w6dv1t48[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Sparre\_Olsen[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Carl Gustav el. Karl-Gustav Sparre Olsen, Norsk biografisk leksikon ID Sparre\_Olsen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sparre Olsen i Norsk biografisk leksikon
* Biografi og komposisjoner hos Musikkhuset
* Omtale ved 100 årsminnet
* Brev til Sparre Olsen finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** CiNii **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Cumulus congestus
**Cumulus congestus** eller **opptårnede haugskyer** oppstår i ustabile områder av atmosfæren med mye konveksjon. De har ofte skarpe og klare konturer og kan av utseende minne om blomkål. Skyene har stor vertikal ustrekning, og på grunn av kraftige vertikale luftbevegelser blir de som oftest høyere enn de er brede. Skytoppene kan nå høyder på 5000 meter, men siden skybasen er under 2500 meter, hører de til skygruppen «lave skyer». Cumulus congestus blir oftest videreutviklet fra cumulus mediocris, men kan også dannes fra altocumulus castellanus eller stratocumulus castellanus. Cumulus congestus kan produsere kraftige regn- eller snøbyger, og den kraftige konveksjonen i disse skyene kan føre til en god del turbulens for flytrafikk. Det kan medføre en del humping og risting, men er vanligvis ufarlig. 

Av og til kan man se flere «tårn» som reiser seg fra samme skytopp, noe som indikerer kraftige, vertikale luftbevegelser. Denne typen cumulusskyer kalles «*cumulus castellanus*». Hvis atmosfæren er ustabil nok vil skyen fortsette å utvikle seg vertikalt til «*cumulonimbus calvus*», som er en moderat høy cumulonimbussky som ikke ennå har utviklet seg til «cumulonimbus incus» (som har amboltformet topp). Denne overgangen kan man se ved at de skarpe konturene på toppen av skyen blir mer slørete, fiberaktige og strimlete. Disse skyene kan føre til kraftigere regnbyger. Tiden på dagen er derimot viktig for om cumulus congestus kan videreutvikles vertikalt, fordi konveksjonen over land blir svekket når temperaturen minker sent på ettermiddagen. Hvis den høyeste skyen på himmelen er congestus på ettermiddagen, er det tvilsomt at den vil utvikle seg videre. 

* Opptårnet cumulusOpptårnet cumulus
* Cumulus congestusCumulus congestus
* Cumulus castellanusCumulus castellanus
* Cumulus calvusCumulus calvus
* 
* 
* 
*

Se også
-------

* Cumulus
* Cumulonimbus

| * v
* d
* r
Skyer |
| --- |
| Høye skyer (Type A) | Cirrus (Ci) **·** Cirrus uncinus **·** Cirrus Kelvin-Helmholtz **·** Cirrostratus (Cs) **·** Cirrocumulus (Cc) **·** Pileus **·** Kondensstriper |
| Mellomhøye skyer (Type B) | Altostratus (As) **·** Altostratus undulatus **·** Altocumulus (Ac) **·** Altocumulus undulatus **·** Altocumulus makrellsky **·** Altocumulus castellanus **·** Altocumulus lenticularis |
| Lave skyer (Type C) | Stratus (St) **·** Orografisk stratus **·** Nimbostratus (Ns) **·** Cumulus humilis (Cu) **·** Cumulus mediocris (Cu) **·** Stratocumulus (Sc) |
| Konvektive skyer (Type D) | Cumulonimbus (Cb) **·** Cumulonimbus incus **·** Cumulonimbus calvus **·** Cumulonimbus med mammatus **·** Cumulus congestus  **·** Pyrocumulus |
| Andre skyer | Perlemorskyer **·** Lysende nattskyer |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***An Amateur Orphan*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Van Dyke Brooke.

Handling
--------

Marcia Schuyler er datteren til et velstående ektepar, som savner selskap fra jevnaldrene barn. Når moren og faren hennes må reise til Japan, ber Marcia sin Guvernante om å la henne bytte plass med sistnevntes niese og reise til et barnehjem for foreldreløse barn. Guvernanten sier seg enig. Etter en stund ved barnehjemmet, blir Marcia adoptert av en bonde-familie.

Men snart kommer foreldrene hennes uventet hjem, og oppdager hva som har skjedd. Men på grunn av en ulykke ble registreringen av Marcias adopsjon ødelagt, og faren hennes tilbyr en stor belønning dersom noen kan fortelle ham hvor datteren hans befinner seg. Marcias venn, Dave, sønnen til bonde-familien, forteller ham dette og belønningen gjør at han kan få råd til å få en utdannelse.

Mange år senere har Dave blitt en ung forretningsmann. Han elsker fremdeles Marcia, og ber henne om å gifte seg med ham. Hun lover å gå med på dette - men bare hvis han går med på å gi opp hans karriere i storbyen, og returnere til gården hvor han vokste opp slik at Marcia endelig kan få det livet hun ønsket seg.

Skuespillere
------------

* Gladys Leslie som Marcia Schuyler.
* Isabel Vernon som Quincy.
* Thomas A. Curran som faren til Marcia.
* Jean Armour som moren til Marcia.
* Chester Morris som Dick.
* Ray Hallor som Dave Benton.
* Justus D. Barnes som faren til Dave.
* Carey L. Hastings.
* Grace DeCarlton.

Referanser
----------

1. ↑  An Amateur Orphan
2. ↑  AN AMATEUR ORPHAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *An Amateur Orphan* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Ingebrigt Vik museum** er et museum i Øystese i Kvam kommune i Hordaland som viser arbeidene til billedhuggeren Ingebrigt Vik (1867–1927). Det åpnet i 1934 og er i dag en avdeling av Hardanger og Voss museum.

Bakgrunn
--------

Da Ingebrigt Vik døde i 1927 testamenterte han sin kunstneriske produksjon, tilsammen over hundre skulpturer, til hjembygden sin. Museet ble opprinnelig utformet av arkitekt Torgeir Alvsaker som et mausoleum, et sentralbygg med en oktogonal rotunde. Museet ble innviet i 1934.

Endringer
---------

Siden åpningen har museet blitt ombygget to ganger. I 1954 ble de to nisjene ved inngangspartiet bygget. I forbindelse med etableringen av kunsthuset Kabuso, ble museet påbygget etter tegninger av Hille Strandskogen Arkitekter. For å knytte de to byggene sammen har en brukt samme materialtype som på Kabuso.

Museet er i dag en del av stiftelsen Hardanger og Voss museum.

* Bygget ble tegnet av Torgeir Alvsaker og stod ferdig i 1934. I 1954 ble de to nisjene ved inngangspartiet bygget. Foto: 2009Bygget ble tegnet av Torgeir Alvsaker og stod ferdig i 1934. I 1954 ble de to nisjene ved inngangspartiet bygget. Foto: 2009
* Museet ble opprinnelig utformet som et mausoleum, et sentralbygg med en oktogonal rotunde. Foto: 2009Museet ble opprinnelig utformet som et mausoleum, et sentralbygg med en oktogonal rotunde. Foto: 2009
* Foto: 2009 Foto: 2009

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ingebrigt Vik Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**An-Nil al-Azraq** («Blå-Nilen»), arabisk: النيل الأزرق, er en av de 15 delstatene i Sudan. I årene 1991–1994 het den *Al Wustá*.

Delstaten ble etablert gjennom presidentdekret nr 3 i 1992 og har navnet etter elven Den blå Nil. Delstaten dekket et areal på 45 844 km² og har en nberegnet befolkning på 1 193 293 (2006). Delstatshovedstaden er Ad-Damazin med en antatt befolkning på 212 782 (2007). Andre byer innen delstaten er Ad-Damazin, Baw, Geissan, Kurmuk, Roseires og Tadamon. Delstaten har blant annet Roseires-dammen, som er den viktigste produsenten av vannkraft-elektrisitet i Sudan.

I 2011 skal innbyggerne bestemme gjennom det noe uklare begrepet «folkelige konsultasjoner» om delstaten skal være en del av Sør-Sudan eller forbli i Sudan, dersom velgerne i Sør-Sudan gjennom folkeavstemningen om uavhengighet i Sør-Sudan stemmer for uavhengighet..

Det er rundt 40 ulike etniske grupper i delstaten. Økonomien er basert på landbruk, husdyrhold og en økende gruvevirksomhet.

Referanser
----------

1. ↑

| * v
* d
* r
Sudans delstater |
| --- |
| Den blå Nilen | Al Jazirah **·** Den Blå Nilen **·** Sennar **·** Den Hvite Nilen | Sudans flagg |
| Darfur | Nord-Darfur **·** Sør-Darfur **·** Vest-Darfur |
| Kassala | Kassala **·** Al Qadarif **·** Rødehavet |
| Khartoum | Khartoum |
| Kordofan | Nord-Kordofan **·** Sør-Kordofan |
| Northern | Northern **·** River Nile |
| ISO 3166-2:SD |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Kurt Wulff** (født 1881, død 1939) var en dansk lingvist og orientalist. Han var dosent i østasiatiske språk ved Københavns Universitet 1928-39. 

Han begynte som klassisk filolog og virket som det i flere år. Men Vilhelm Thomsens sentralasiatiske arbeider og de av Wilhelm Schmidt (1868–1954) og August Conrady fremsatte austriske og austrisk-indokinesiske slektskapsteorier vakte hans interesse for Østasias språk, noe han utbygget under et forskningsopphold i Kina og Malaysia 1922-24. 

Hovedverker er disputasen *Den oldjavanske Wirâṭaparwa og dens Sanskritoriginal* (1916), *Chinesisch und Tai* (1934) og *Über das Verhältnis des malayo-polynesischen zum indochinesischen* (1942). 

Wulffs tese om urslektskap mellom kinesisk, tai og malayisk er ikke bevist, men hans vitenskabelige oppdagelser har vært banebrytende for forståelsen av forholdet mellom særlig tai og kinesisk.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som WULFF, Kurt, Persons of Indian Studies ID 5574, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Hans Majestet Kongens Gardes medalje**, også kalt **Gardemedaljen**, er en norsk medalje innstiftet i 1970 til belønning av innsats for Hans Majestet Kongens Garde. Medaljen tildeles av sjefen for Hans Majestet Kongens Garde. Den er godkjent til bruk på norsk militær uniform og behandles som tilhørende «Gruppe 4: Andre norske dekorasjoner».

Utforming
---------

Medaljen finnes i tre valører: gull (forgylt sølv), sølv og bronse. På adversen bærer den et motiv av en gardist plassert i medaljens venstre del, med fasaden av Det kongelige slott i bakgrunnen og med en laurbærgren i forgrunnen i medaljens nedre del. Reversen har en laurbærgren nederst. Over denne er det plass til inngravering av mottagerens grad og navn, avdelingens navn og dato for tildeling.

Medaljen er opphengt i et hvitt bånd med en bred svart midtstripe. En spenne som smalner nederst tjener til oppheng. Båndet er videre utstyrt med en metallklemme på toppen. Denne har som motiv avdelingsmerket for Hans Majestet Kongens Garde flankert av laurbærgrener. Avdelingsmerket er i emalje. Sepnnen nederst og klemmen øverst har samme metallfarge som medaljens valør.

Båndstripen for medaljen i bronse er hvit med svart midtfelt. For medaljen i sølv påsettes båndstripen en sølvstjerne på det svarte feltet. For gullmedaljen er stjernen forgylt.

| Båndstriper for Hans Majestet Kongens Gardes medalje |
| --- |
| Gull | Sølv | Bronse |
|  |  |  |
|

Tildeling
---------

Medaljen kan tildeles personer som har gjort en fortjenestefull innsats i eller for Hans Majestet Kongens Garde, eller som har utført en fremragende prestasjon.

Forslag om tildeling av medaljen kan framsettes av personell på alle nivåer, sivile såvel som militære, som tjenestegjør eller har tjenestegjort i Hans Majestet Kongens Garde. Forslag behandles av et medaljeråd som avgir innstilling til Gardesjefen, som fatter endelig beslutning om tildeling.

Referanser
----------

1. ↑  For Forsvarets rekkefølge av 2009 se *f-xtra*, nr. 1, 2009, s. 15, bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 11, 2009.
2. 1 2  *Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge* Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine. bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 5, 2012, Oslo: *Forsvarets Forum* / Forsvarets Veterantjeneste, 2012, s. 72.
3. 1 2 3 4  Harald Hallberg: *Norske dekorasjoner. Tildelt med bånd til å bæres på uniform eller sivilt antrekk*, Ålgård: Dreyer bok, 2012, s. 341–343.
4. ↑  Statutter for Hans Majestet Kongens Gardes medalje (Gardemedaljen) Arkivert 1. juni 2009 hos Wayback Machine. webstaff.
**Kurt Sulzenbacher** (født 29. oktober 1976 i Innichen) er en italiensk tidligere alpinist.

Under junior-VM 1995 på Voss vant den da 18 år gamle gull i utfor. Kurt Sulzenbacher regnes som en ren utforspesialist, og tok et poeng allerede i sin første verdenscupstart.

Han har jevnlig plassert seg blant de 15 beste. Vinteren 2001/02 oppnådde han sine beste utforresultater, og endte på 8.-plass sammenlagt i utforcupen:

* 2.-plass i Val-d’Isère
* 3.-plass i Gröden
* 4.-plass i Kitzbühel

Han greide ikke å følge opp disse resultatene i de neste sesongene. Han deltok i OL 2002 i Salt Lake City, samt i VM 2003 i St. Moritz og VM 2005 i Bormio, uten å overbevise.

Tidlig i sesongen 2007/08 gjorde han et vellykket comeback ved å bli nummer 5 i Lake Louise.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kurt Sulzenbacher – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kurt Sulzenbacher – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kurt Sulzenbacher – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Kurt Sulzenbacher – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Janus Kamban** (født 10. september 1913 i Tórshavn, død 2. mai 2009 i Tórshavn) var en færøysk billedhugger og grafiker. Han regnes blant øygruppens fremste billedkunstnere.

Mann og kvinne (1971, bronse) i Niels Finsens gøta, Tórshavn
Som de fleste andre færøyske billedkunstnere i sin generasjon reiste Kamban til København, hvor han 1932-35 og 1938-40 var elev på kunstakademiets Billedhuggerskole hos professor Einar Utzon-Frank. Etter 2. verdenskrig vendte Janus Kamban tilbake til Tórshavn, hvor han hadde en aktiv rolle i det øyenes kunstmiljø, blant annet som leder av Listaskálin (Kunstforeningens utstillingsbygning) 1969-78. 

Janus Kambans skulpturer er preget av en forenklet naturalisme, med en rolig personskildring. Hans arbeider finnes på en lang rekke offentlige plasser og bygg rundt omkring på Færøyene. I Listasavn Føroya finnes *Sau med to lam* 1955 og *Fire hvaler* 1986, i tillegg til byster av forfatteren H.A. Djurhuus 1936 og av Vensil á Velbastað 1951. Andre hovedverk er *Morsmålet* 1948, utført i basalt ved Færøyenes landsbibliotek i Tórshavn, og figurgruppen *Færøysk dans* 1956, i bronse, i Føroya Banki. 

I grafikken, som ofte er linoleumssnitt i flere farger, er havet, sjøfuglene og livet ved stranden et hovedtema. 

Janus Kamban har blitt tildelt en rekke priser og utmerkelser for sin kunst, og har deltatt i utallige utstillinger av færøysk billedkunst bl.a. i København, Bergen, Helsingfors og Orknøyene. I 1993 arrangerte Færøyenes kunstmuseum en stor retrospektiv utstilling av Kambans skulpturer og grafikk i anledning kunstnerens 80 års fødselsdag. I 1995 utga kunstmuseet en bok om Janus Kambans liv og verk, skrevet av forfatteren og kunstkritikeren Gunnar Hoydal med fotografier av Ole Wich og Ole Jensen.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   arkiveringsdato 6. mai 2009, arkiv-URL web.archive.org, www.portal.fo[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Janus Kamban – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Janus Kamban – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Art.fo Færøyenes kunstmuseum om Kamban
* Wichgrafik.dk Fotos af Kambans verk

  

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Miltiades** var pave i perioden 2. juli 311 til 10. januar 314.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Miltiades kom fra Afrika. Intet annet är kjent om hans liv innen han besteg pavestolen. Etter pave Eusebius sto pavestolen tom i en lang til, muligens som følge av vanskeligheter rundt spørsmålet om hvordan kirken skulle forholde seg til apostater. 

### Pave

Det finnes motstridende opplysninger om når Miltiades ble pave; *Catalogus Liberianus* angir at han ble konsekrert den 2. juli 311. Samtidig oppgir samme kilde at han døde sen 11. januar 314, og at pontifikatet skulle ha vart i tre år, seks måneder og åtte dager, noe som sannsynligvis kan forklares med at skriveren har kommet i skade for å forveksle "ann. II" med "ann. III".

Under den tid da Miltiades var pave, utferdiget Romas keiser noen toleranseedikter vedrørende de kristne, noe som fikk bragt til opphør de tidligere århundrers forfølgelser. De kristne kunne nå restaurere sine religiøse inretninger og bygninger. Forfølgelsene fortsatte bare i de deler av Orienten som ble regjert av Maximinus Daia. I Roma fikk Miltiades tilbake de eiendommer som tidligere var blitt konfiskert, noe som man kan lese om hos Augustin av Hippo. Ved de forhandlinger mellom paven og byen Roma som fant sted i anledning av dette, gjenoppstod psvedømmets forvaltning.

Pave Miltiades lot føre pave Eusebius' levninger tilbake til Rom fra Sicilia, og begravde dem i Calixtus' katakomber. Året deretter fikk Miltiades oppleve kristendomens store seier, da Konstantin den store beseiret Maximinus. Konstantin den store gav kirken Lateranpalasset under Miltiades' pontifikat, dom siden da for en lang tid ble paveresidens og sete for pavedømmets forvaltning. Basilikaen som på Miltiades' oppdrag ble reist ved siden av palasset, San Giovanni in Laterano, ble bygd med det for øya at den skulle bli Romas moderkirke.

Pave Miltiades fikk et brev fra Konstantin den store om donatistene; de hadde appellert til keiseren om å få utnevne egne dommere i en sak mot biskopene i Afrika. For å løse saken tilkalte Miltiades til en synode i Lateranpalasset den 2. oktober 313, der 18 biskoper fra Gallia og Italia deltok. Etter tre dagers forhør falt dommen til Cæcilianus' fordel.

*Liber Pontificalis* skriver at Miltiades innførte tradisjonen at paven skulle velsigne alle oblater til nattverden i alle Romas kirker. Men denne opplysnings historiske sannhetsgehalt er temmlig tvilsom.

Pave Miltiades er begravd i Calixtus katakomber.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* (de) Adolf Lumpe: «Miltiades» i *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Bind 5, Herzberg 1993, ISBN 3-88309-043-3, sp. 1537–1538.

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Eusebius** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Sylvester (St. Sylvester I)** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Kurtby*** er en skjønnlitterær bok fra 2008 forfattet av Erlend Loe med illustrasjoner av Kim Hiorthøy.

Handling
--------

Dette er en av flere bøker der Loe og Hiorthøy skildrer truckføreren Kurt og hans familie. I denne boken legger Kurt og familien ut på tur til Mummidalen i trucken til Kurt. Kurt sovner ved rattet og familien kommer på villspor. De lander i en svensk elv som fører dem til Kurtby. Der blir Kurt pastor, til familiens fortvilelse.

Mottagelse av boken
-------------------

Da boken utkom i 2008 så mange lesere klare paralleller til virkelighetens Knutby-samfunn i Sverige, som nylig hadde vært gjenstand for betydelig medieoppmerksomhet i forbindelse med at en pastor i en ytterliggående menighet i småbyen Knutby hadde blitt tiltalt og senere dømt for drap (Knutby-saken).

Referanser
----------

1. 1 2  «Kurtby - Boksøk». *Boksøk*. Leser søker bok. Besøkt 22. juni 2018.
2. ↑  «Skole advarer mot Loes Kurtby-bok». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 20. mai 2009. Besøkt 22. juni 2018.
**Adrianus «Janus» Cornelis Theeuwes** (født 4. april 1886 død 7. august 1975) var en nederlandsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, han konkurrerte i bueskyting.

Theeuwes ble olympisk mester i bueskyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det nederlandske laget som vant bevegelig fugl 28 meter. De andre på laget var Joep Packbiers, Piet de Brouwer, Driekske van Bussel, Jo van Gastel, Tiest van Gestel, Janus van Merrienboer og Theo Willems. Det var tre lag som deltok i lagkonkurransen og det var åtte deltakere på hvert lag. Nederland fikk 3087 poeng det belgiske laget 2924 og Frankrike 2328.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Gull **Gull** i bueskyting, bevegelig fugl 28 meter lagkonkurranse Nederlands flagg NED

Eksterne lenker
---------------

* (en) Janus Theeuwes – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Janus Theeuwes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Janus Theeuwes – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
Wanghailoukirken i Tianjin
Fra det tyske Bundesarchiv, foto fra 1898 met kirken i bakgrunnen.
Postkortbilde, ca. 1900
**Wanghailoukirken** (fransk: *Cathédrale Notre-Dame-des-Victoires*) i er en katolsk kirke i bydistriktet Hebei i storbyen Tianjin øst for Beijing i Folkerepublikken Kina. Den ble bygd i 1773 på et sted som tidligere hadde vært en keiserlig residens, **Haihelou**, som den ble kalt av Qianlong-keiseren under Qing-dynastiet.

Historie
--------

I 1861 ble Haihelou lagt inn under det franske konsesjonsområdet, og i 1869 var kirken reparert og fikk som nytt navn *Vår Frue av Seieren*. I etterkant av Tianjin-hendelsen ble den brent ned den 21. juni 1870 av en rasende folkemengde. Den ble gjenreist uendret i 1897. Tre år etter kom bokseropprøret, og kirken ble på nytt ødelagt. I 1904 ble den katolske kirke i henhold til bokserprotokollen gitt skadeserstatning, og kirken ble gjenreist for annen gang. I tillegg kom en skole for gutter og piker, og den katolske bispegård hit. Biskopen flyttet imidlertid allerede i 1914 til en annen kirke. 

Under kulturrevolusjonen ble kirken alvorlig skadet nok en gang. Noen gjenoppbygning var ikke kommet i gang innen den i 1976 ble ytterligere rammet av Tangshan-jordskjelvet. 
I 1984 ble den sterkt skadede bygningen returnert til katolikkene, som straks begynte på reparasjonsarbeidene. Kirken ble gjenåpnet den 8. desember 1986. 

Kirken ble i 1996 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Den ble stengt igjen i desember 2006, og gjenåpnet etter seks års oppussinger og reparasjoner i desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Die große Kathedrale Notre Dame des Victoires
* Wanghailou Church Arkivert 10. juni 2015 hos Wayback Machine.
* Wanghailou Church[*død lenke*]ch
* Chine - L'activité de la Société des Missions Etrangères de Paris en Chine de 1840 à 1911[*død lenke*]
* Giga-Catholic Information
**Firouz Gaïni** (født 1972) er en færøysk sosialantropolog.

Han har færøysk mor og iransk far, og vokste opp i Norge og på Færøyene. Firouz Gaïni er bror av lyriker og skuespiller Sigri Mitra Gaïni,[] dattersønn av politiker og advokat Sigurð Joensen og journalist Sigrið av Skarði Joensen samt oldebarn av rektor Símun av Skarði.[]

Gaïni er cand.mag. i sosialantropologi fra Universitetet i Oslo fra 1996 og cand.scient.anth. i antropologi fra Københavns Universitet fra 1999, og tok doktorgrad i sosialantropologi ved Fróðskaparsetur Føroya i 2007. Han har gjort feltarbeid i det sørlige Frankrike og på Færøyene, og særlig forsket på barne- og ungdomskultur, kulturell identitet, fritidsaktiviteter, utdannelse og maskulinitet. Gaïni var forsker ved Fróðskaparsetur Føroya 2001–2007, lærer i samfunnsfag ved Føroya Studentaskúli og HF-skeið 2007–2008 og timelærer ved Føroya Læraraskúli 2006–2011. I 2011 ble han lektor i antropologi og samfunnskunnskap ved Fróðskaparsetur Føroya. Fra 2012-15 var han engasjert i tre år som postdoktor ved Norsk senter for barneforskning ved NTNU.

Gaïni var formann i Føroya Fróðskaparfelag 2010–2012 og formann i Amnesty Internationals avdeling på Færøyene 2007–2009.

Bibliografi
-----------

* Gaïni, Firouz (2013). *Lessons of Islands. Place and Identity in the Faroe Islands* **(engelsk)**. Faroe University Press. ISBN 978-99918-65-51-5.
* Gaïni, Firouz (red.) (2011). *Among the Islanders of the North. An Anthropology of the Faroe Islands* **(engelsk)**. Faroe University Press. ISBN 978-99918-65-34-8.
* Gaïni, Firouz (2008). *Miðlar, mentan og seinmodernitetur. Ein antropologisk lýsing av føroyskum ungdómi* **(færøysk)**. Faroe University Press. ISBN 978-99918-65-19-5.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Firouz Gaïni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Firouz Gaïni» **(færøysk)**. Fróðskaparsetur Føroya. Arkivert fra originalen 2. februar 2014.
* «Firouz Gaïni» **(norsk)**. NTNU.

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Den som er ilagt **konkurskarantene** kan ikke stifte aksjeselskap, næringsdrivende stiftelse, boligbyggelag, borettslag eller samvirkelag.

Konkurskarantene kan ilegges hvis det foreligger skjellig grunn til mistanke mot en person for en straffbar handling i forbindelse med konkurs eller den virksomhet som har ført til insolvensen. De straffbare forhold som kan begrunne karantene må altså ha tilknytning til virksomheten eller være begått i forbindelse med konkursen.

Reglene om konkurskarantene følger av konkursloven §§ 142, 143 og 143a.

Er det et selskap eller en stiftelse som er konkurs, kan personer som i løpet av det siste året før konkursen har vært ansvarlig deltaker i et ansvarlig selskap eller kommandittselskap settes i karantene. Det samme gjelder personer som formelt eller reelt har vært styremedlem, varamedlem av styret eller administrerende direktør i aksjeselskap, næringsdrivende stiftelse, boligbyggelag, borettslag eller samvirkelag. Skyldnere som har gått personlig konkurs kan også ilegges karantene.

Konkurskarantenen varer, dersom ikke annet er bestemt av skifteretten, i 2 år fra konkursåpningen.

Eksterne lenker
---------------

* Lov om gjeldsforhandling og konkurs (konkursloven) – hos lovdata.no
* Les mer om konkurskarantene på Konkursrådets sider.
**Firmin Flamand** var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, han konkurrerte i bueskyting.

Flamand ble olympisk mester to ganger i bueskyting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på tredjeplass i den individuelle konkurransen i *sittende stor fugl*. Det var seks deltakere alle fra Belgia. I den individuelle konkurransen i *sittende liten fugl* kom han på fjerdeplass. De var de samme seks belgierne som deltok i denne konkurransen.
I lagkonkurranse i både stor og liten sittende fugl var det kun et lag som deltok og besto av de seks belgierne som var med i de individuelle konkurransene. Uansett plassering var de seks deltakerne garantert to olympiske gullmedaljer i lag.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Gull **Gull** i bueskyting, sittende liten fugl lagkonkurranse (Belgia)
* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Gull **Gull** i bueskyting, sittende stor fugl lagkonkurranse (Belgia)
* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Bronse Bronse i bueskyting, sittende stor fugl

Eksterne lenker
---------------

* (en) Firmin Flamand – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Firmin Flamand – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**China Global Television Network (CGTN)** (tidligere kjent som **CCTV-9** og **CCTV News**) er en engelskspråklig kinesisk nyhetskanal med hovedkontor i Beijing. Den er eid av det statseide CCTV og startet sine sendinger i 2000 under navnet CCTV-9, men endret navn til CCTV News i 2010. I 2012 ble CCTV America, CCTV Europe og CCTV Africa etablert som separate kanaler myntet på henholdsvis USA, Europa og Afrika. I 2016 gjennomgikk alle kanalene et navneskifte til CGTN.

I mesteparten av Europa ble kanalen distribuert via britisk Ofcom, men siden de nektet å forlenge avtalen måtte de ordne ny lisens via den franske kringkasteren CSA for å kunne fortsette å sende i Europa. Som en konsekvens av britenes uvilje mot å forlenge lisensen ble BBCs sendinger blokkert fra å sende i Kina.

Kanalen startet å sende i HD fra 1. juli 2021.

Referanser
----------

1. ↑  NTB (5. februar 2021). «Kina anklager britene for fordommer etter at kinesisk TV-kanal mistet lisens». *journalisten.no* **(norsk)**. Besøkt 12. juli 2021.
2. ↑  AP, NTB / AFP / (11. februar 2021). «BBC World News forbys i Kina». *journalisten.no* **(norsk)**. Besøkt 12. juli 2021.
***Her og Nå*** er et norsk ukeblad som hovedsakelig tar for seg kjendis- og kongestoff. Det ble lansert i 2001 av bladforlaget Hjemmet Mortensen i Oslo som konkurrent til *Se og Hør*, men til lavere pris. Innholdet er først og fremst bildestoff, kjendisnyheter og TV-guide som hos hovedkonkurrenten, men samtidig har ikke *Her og Nå* krimstoff og mer tradisjonelle reportasjer slik *Se og Hør* har.

I 2010 var *Her og Nå* Norges tredje største ukeblad.

Sjefredaktør er Rino Rådahl.

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| * 2005: 184 780
* 2006: 176 595
* 2007: 179 422
* 2008: 146 964
* 2009: 135 002
* 2010: 116 441
* 2011: 100 986
* 2012: 87 670
* 2013: 76 668
* 2014: 72 818
* 2015: 68 259
* 2016: 65 136
* 2017: 63 755
* 2018: 59 370
* 2019: 54 733
* 2020: 49 429
* 2021: 46 454
 | 

|  |
| --- |
|  |
| Utviklingen i opplag fra 2005 |

 |

Referanser
----------

1. ↑  Tall fra nettsidene til Mediebedriftenes Landsforening Arkivert 17. juli 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
*Heradsplassen sett fra Firdavegen mot vest*  
 Foto: C. Hill, 2008 
**Heradsplassen** er Gloppen kommunes tusenårssted. Plassen ligger mellom kommunehuset Gloppen Heradshus og Sparebanken Sogn og Fjordanes avdeling på Sandane. Heradsplassen er brosteinsbelagt og et bilfritt område.

Midt på plassen står monumentet *Tankeringen*. Det er en forstørret kopi av en tregjenstand som ble funnet i graven til storbonden, «Eidehøvdingen», på gården Eide, og er fra 400-tallet. Gjenstanden har i ettertid fått navnet *Tankeringen* og er skåret fra et stykke bjørk. Den er dynamisk, og kan trekkes til å endre form og ulike geometriske figurer, samt legges sammen til et rektangel. Tankeringen er dekorert med linjer, geometriske mønstre og figurer. Den originale tankeringe oppbevares på Historisk Museum i Bergen. Dette er den eneste treutskjæring av denne typen som er funnet i Norge. De eneste lignende gjenstander er to som er funnet i Iran og Afghanistan. Ingen vet hva «tankeringene» var til. Noen mener de var symboler med magisk kraft, til spådom.

Heradsplassen har også en fontene. Mot banken står en statue av en fjordhest, eller «fjording», som er kommunens offisielle symbol, også gjengitt i kommunevåpenet. Plassen er beplantet med trær og blomster, og utplasserte benker gjør plassen til et naturlig og fredelig møtested.

Eksterne lenker
---------------

* *Heradsplassen - Gloppen sin 1000-årsstad*
*For det tysk-svenske automotive konsernet, se Norma Group.*
**AS Norma** er et estisk selskap innen automotiv industri, som produserer maskindeler, bildeler og sikkerhetsutstyr til kjøretøyer – først og fremst setebelter. Selskapet er majoritetskontrollert av det svenske selskapet Autoliv AB. Norma leverer både til svenske bilfabrikker, og til Russland og Ukraina. Selskapet har hovedkvarter i, og er registrert på børsen i Tallinn.

I 2008 hadde Norma et salg på 88,3 millioner euro. I februar 2009 måtte selskapet si opp ansatte som følge av krisen i verdens bilindustri, og spesielt de nakutte krisen i russisk bilproduksjon i januar. I første kvartal 2009 falt salget fra 331 til 148 mill euro, en mer enn halvering.

Referanser
----------

1. ↑  The Baltic Course - «Norma of Estonia to cut 52 jobs as carmakers halt production», 19, februar 2009.
2. ↑  DGAP Arkivert 17. mai 2009 hos Wayback Machine. - Markedsoppdatering, 20.april 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Norma – Årsrapport 2008, euro-regnskap.

Portal: Estland
Wangdue Phodrang i mørkere gult
**Wangdue Phodrang** (eller *Wangdi Phodrang*) er et av de 20 dzongkhag (fylkene) i Bhutan.

Wangdue Phodrang grenser til Dagana og Tsirang i sør, til Trongsa i øst, Thimpu og Punakha i vest. I nord grenser det til Gasa dzongkhag og dels riksgrense mot Tibet. 

Fylket deler navnet med fylkets dzong fra 1638, og med markedsplassen utenfor dzonget. Navnet sies å stamme fra Shabdrung Ngawang Namgyal, som lette etter et egnet sted å anlegge et dzong for å forhindre angrep sydfra. På dette stedet møtte han en gutt ved navn Wangdi som lekte ved elva, og han kalte dzonget "Wangdi's Palass". 

Fylket ligger mellom 800 og 4000 moh. og 65% av arealet er skogkledd. Fylket berøres av to nasjonalparker: **Jigme Dorji National Park** i nord, og **Black Mountain National Park** som dekker store deler av fylket.

Det er tre asfalterte veier i Wangdue Phodrang dzongkhag. Hovedveien vest-øst kommer inn i fylket ved **Dochu La**-passet, krysser elva **Pana Tsang Chhu** ved Wangdue Phodrang dzong, og fortsetter østover til Tongsa. En sidevei går nordover fra Wangdue Phodrang til Punakha dzong og et stykke videre, dette fortsetter som ganveien til Gasa fylke. En annen sidevei tar av sydover fra hovedveien øst for fylkeshovedstaden og går til klosteret **Phobji** og til **Gangteydalen** hvor man kan se den sjeldne svarthalstranen (*Grus nigricollis*).

Gewog
-----

Wangdue Phodrang består av *gewog*, underdistrikt:

* Athang Gewog
* Bjena Gewog
* Daga Gewog
* Dangchu Gewog
* Gangte Gewog
* Gasetsho Gom Gewog
* Gasetsho Om Gewog
* Kazhi Gewog
* Nahi Gewog
* Nyisho Gewog
* Phangyuel Gewog
* Phobji Gewog
* Ruepisa Gewog
* Sephu Gewog
* Thedtsho Gewog

Eksterne lenker
---------------

* Wangdue Dzongkhag[*død lenke*]
* General Information Arkivert 24. mai 2006 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Dzongkhag (fylker) i Bhutan |
| --- |
| Bumthang **·** Chukha **·** Dagana **·** Gasa **·** Haa **·** Lhuntse **·** Mongar **·** Paro **·** Pemagatshel **·** Punakha **·** Samdrup Jongkhar **·** Samtse **·** Sarpang **·** Thimpu **·** Trashigang **·** Trashiyangtse **·** Trongsa **·** Tsirang **·** Wangdue Phodrang **·** Zhemgang | Bhutans flagg |
| ISO 3166-2:BT |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Norma: International Journal for Masculinity Studies*** (tidligere *Nordisk tidsskrift for maskulinitetsstudier* eller *Nordic Journal for Masculinity Studies*) er et internasjonalt fagfellevurdert akademisk tidsskrift innen mannsforskning utgitt av Routledge. Det ble etablert i 2006 av forskningsmiljøene innen mannsforskning i Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige, og ble opprinnelig utgitt av Universitetsforlaget som et flerspråklig tidsskrift (skandinaviske språk og engelsk). Det er nå et rent engelskspråklig tidsskrift. Det har blitt bekrevet av NIKK som «det ledende forum for maskulinitetsforskning i de nordiske landene». Det utkommer på papir og er elektronisk tilgjengelig gjennom Taylor & Francis' hjemmesider.

Sjefredaktører er Ulf Mellström og Lucas Gottzén, og medredaktører er Ann-Dorte Christensen, Raewyn Connell og Jeff Hearn.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 22. august 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Utgavene 2006–2013 Arkivert 23. februar 2013 hos Wayback Machine. idunn.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** ISSN **·** ISSN
 |
Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl
**Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl** er et historisk astronomisk observatorium som ligger nær toppen av Königstuhl, en ås i byen Heidelberg i Tyskland. Observatoriet er en del av Senteret for astronomi ved Universitetet i Heidelberg.

Historie
--------

Instrumentene i observatoriet skriver seg fra observatoriet i Mannheim, grunnlagt i 1774. I 1880 ble observatoriet midlertidig flyttet til Karlsruhe fordi de atmosfæriske forholdene for astronomiske observasjoner var blitt vanskelige. I tiden etter ble det vurdert tre alternative plasseringer for et nytt observatorium, før valget endelig falt på Heidelberg og Königstuhl.

Den 20. juni 1898 ble «Großherzogliche Bergsternwarte», «det storhertuglige fjellobservatoriet» høytidelig åpnet av Storhertug Fredrik I av Baden. Det astronomiske instituttet besto av to avdelinger. Den astrofysiske avdelingen, ledet av Max Wolf, og den astrometriske avdelingen under ledelse av Karl Wilhelm Valentiner. Valentiner var direktør for observatoriet i Mannheim, og var den som sto bak flyttingen til Karslruhe. Etter at Valentiner gikk av med pensjon i 1909 ble Max Wolf leder for begge avdelingene.

Max Wolf klarte å skaffe private givere, blant andre den amerikanske Catherine Wolfe Bruce, slik at det kunne kjøpes inn nye kraftige teleskop.

Hovedområdet for aktiviteten ved observatoriet var undersøking av stjernetåker og leting etter asteroider. Wolf, hans stab og deres etterfølgere oppdaget over 800 asteroider, blant annet den første trojanske asteroiden, 588 Achilles, som ble oppdaget i 1906. Karl Wilhelm Reinmuth oppdaget mellom 1912 og 1957 nesten 400 asteroider fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl.

I 1967 åpnet Max Planck-instituttet for astronomi like ved observatoriet.

Siden 2005 er observatoriet ikke lenger et institutt underlagt delstaten, men ble slått sammen med «Institutt for teoretisk astrofysikk» og «Institutt for astronomiske kalkulasjoner» ved Universitetet i Heidelberg, til det nye «Senter for astronomi», og er dermed del av universitet.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
 (tysk og engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |