recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jødedom, kristendom, islam samt bahai betegner Israel og Palestina som **Det hellige land**. I tillegg regnes gjerne også deler av Jordan, Libanon, Syria og Sinai-halvøya som en del av Det hellige land.

Det hellige drithøl. Gang på gang skal resten av verden ordne opp i deres dritt.

Abrahams land
-------------

Guds beslutning om å gi Abrahams etterkommere Det hellige land står ved makt. Gud åpenbarte seg for Abraham og sa: "Ditt avkom gir jeg dette land" ( 1.Mos.15:18) I kap. 17 vers 8 gjentar Gud sitt løfte til Abraham, og understreker, at det gjelder for alltid.

Kristen valfart
---------------

I mange århundrer har kristne valfartet til Det hellige land. Etter opprettelsen av staten Israel har denne virksomheten bare økt, dels i form av pilegrimsreiser eller tradisjonelle bibelturer, dels i form av studiereiser, men også i form av vanlige turistreiser.

Korstog
-------

Det var flere historiske grunner til å gå i korstog til Det hellige land:

a) Man ville befri Det hellige land fra de vantro muhamedanere.  

b) Man ville sikre handelsrutene, herunder Silkeveien til Østen.  

c) Man ønsket å misjonere og kanskje samtidig vinne nytt land.

**Når fant de sted – og hvem ledet dem?**

1. 1095–99 – Under Pave Urban II, Jerusalem erobres i 1099.
1145–47 – Initiativ av abbed Bernhard av Clairvaux.
1189–93 – Blant annet ledet av Rikard Løvehjerte.
1202–04 – "Kremmerkorstoget".

Kritikk på reiser
-----------------

Middelalderens reisebeskrivelser forteller at folk hadde ulike motiver for å besøke landet den gangen også. I senere tid har en del kritisert bibelturene til Israel, fordi de er lagt opp uten noen synlig interesse for politiske forhold som er brennende i dagens situasjon.

Hellige plasser
---------------

* Jerusalem: symbol for alle religionene, det aller helligste sted i jødedommen og kristendommen, og islams tredje helligste sted (etter Mekka og Medina).
* Karmelberget: her ligger bahaienes hellige plasser, Qiblih og Det universelle rettferdighetens hus.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** NDL
 |
**William Lajousky** (født 1913, død 1973) var en guard i amerikansk fotball som spilte én sesong med Pittsburgh Pirates i National Football League. Han spilte college football på Catholic University of America og gikk på Worcester Classical High School i Worcester i Massachusetts.

TIdlig liv
----------

Lajousky ble født i Vilnius til William Lajousky og Mary Raulinaitis Zionkowsky. Da faren ble kalt opp til militæret under første verdenskrig ble han boende alene med sin mor frem til moren også måtte tjenestgjøre i en ammunisjonsfabrikk for tyskerne. De ble internert i fangeleiren Leopoldshall i Staßfurt i Tyskland. Som barn ble Lajousky truffet av shrapnel i pannen før han ble internert, som etterlot seg et arr. Faren hans ble aldri funnet etter krigen, og i 1921 emigrerte Lajousky og moren til Worcester i Massachusetts etter anbefaling fra onkele, som tidligere hadde emigrart til USA.

Referanser
----------

1. ↑  «BILL LAJOUSKY». *ProFootballArchives.com* **(engelsk)**. Besøkt 5. april 2024.  Parameteren `|arkiv_=` støttes ikke av malen. (hjelp)
2. ↑  «William Lajousky». *Morning Sentinel* **(engelsk)**. Waterville, ME. 8. januar 1973. s. 2. Besøkt 5. april 2024 – via Newspapers.com.
3. 1 2 3 4  «Bill Lajousky, Catholic University Gridder, War Victim at Seven Years». *The Evening Sun* **(engelsk)**. Baltimore, MD. 1. november 1934. s. 32. Besøkt 5. april 2024 – via Newspapers.com.

Eksterne lenker
---------------

* Statistikker fra Stats Crew
***Belonnotus*** er en slekt av små, runde, mer eller mindre skjellkledte snutebiller.

Utseende
--------

Små (ofte 2 – 3 mm), sterkt hvelvede, ofte nærmest kulerunde biller. Disse artene er korte og brede med lang snute. Kroppen, særlig undersiden, er høyt hvelvet. Grunnfargen er mørkebrun eller svart, men denne er ofte nesten helt dekket av lyse skjell, særlig på undersiden. De mangler påfallende, oppstående hår. Hodet er temmelig lite, fasettøynene er store, men flate, snuten er lang, slank og krum. Normalt peker denne nedover eller bakover, og den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene. Antennene er knebøyde, ganske slanke med en markert kølle, og sitter festet på snuten i den ytre halvdelen. Brystskjoldet (pronotum) er mye smalere enn dekkvingene, fremst med en markert "krage", sidene er rundede. Det har ofte et par lave knøler på sidene og er sterkt punktert, men punkteringen er ofte mer eller mindre dekket av lyse skjell. Dekkvingene har markerte skuldre og tydelige punktrekker. Overflaten er gjerne ujevn med lave knøler eller grunne fordypninger. På sidene er dekkvingene bøyd ned slik at de dekker deler av dyrets sider. Beina er forholdsvis korte, og kan foldes tett inntil kroppen.

Levevis
-------

Småsnutebillene lever for det meste på ulike slags urter og småbusker. Larvene utvikler seg vanligvis i modnende frø i belger, frøkapsler eller lignende, eller i blomster. 
Om småsnutebillene blir forstyrret, folder de beina og snuten inntil kroppen og lar seg falle til bakken. De er da vanskelige å skille fra små frø eller sandkorn.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Asia, særlig Indonesia.

Systematisk inndeling
---------------------

Listen er ufullstendig.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **småsnutebiller, Ceutorhynchinae** Gistel, 1856
						* Stammen **Mecysmoderini** Wagner, 1938 – ikke i Norge
							+ Slekten ***Belonnotus*** Schultze, 1899
								- *Belonnotus floresanus* (Heller, 1940)
								- *Belonnotus nigriclava* Colonnelli, 1992
								- *Belonnotus riedeli* Colonnelli, 1992
								- *Belonnotus tibialis* Yoshitake & Noerdjito, 2004
								- *Belonnotus tricarinatus* Schultze, 1899
								- *Belonnotus yukawai* Yoshitake & Noerdjito, 2004

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  Hiraku Yoshitake og Woro A. Noerdjito (2004) Taxonomic Notes on the Indonesian *Belonnotus* Schultze (Coleoptera : Curculionidae), with Descriptions of Two New Species from Java. *Esakia* 44: 199-209.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Belonnotus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
HEC Paris Startup Launchpad Demo Day 2024
**Station F** er en bedriftsinkubator for startups, lokalisert i 13. arrondissement i Paris. Det er kjent som verdens største oppstartsanlegg.

Ligger i et tidligere jernbanegodsdepot tidligere kjent som la Halle Freyssinet (derav "F" på stasjon F). Anlegget på 34 000 m2 (370 000 sq ft) ble formelt åpnet av president Emmanuel Macron i juni 2017 og gir kontorinnkvartering for opptil 1000 oppstarts- og tidligfasebedrifter samt for bedriftspartnere som Facebook, Microsoft og Naver.

Stasjon F har en rekke partnerskap for oppstartsprogrammer rettet mot gründere. Partnere inkluderer Google, Ubisoft og Zendesk.

Campus er en partner av forskjellige skoler, som HEC Paris, den beste europeiske handelshøyskolen.

Referanser
----------

1. ↑  (en)Station F, the world's largest startup campus opens in Paris
2. ↑  (en)Emmanuel Macron thinks big in vision for French tech unicorn
3. ↑  STARTUPS
4. ↑  (en)Incubateur HEC Paris
5. ↑  (en)Business school rankings

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Station F – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Dicranthus*** er en slekt av biller som lever på vannplanter. De kan ikke svømme, men krabber omkring på vegetasjonen.

Utseende
--------

Små til middelsstore (4-8 millimeter) snutebiller. Kroppen er forholdsvis kort og hvelvet, oversiden er mer eller mindre kledt med skjell. På farge er de vanligvis brunlige eller svarte. Snuten er middels lang, og antennene er festet nær spissen av denne. Antennene er forholdsvis korte, antenneskaftet (det lange, første antenneleddet) er kølleformet, antenneklubben (som består av de tre ytterste leddene) er tilspisset ytterst. Pronotum rektangulært med mørle lengdestriper. Dekkvingene har lyse, opphøyde ribber, ender i en pigg og har en skarp lengderibbe på sidene som ender i en butt pigg litt foran spissen. Beina er kraftige, leggene (tibiae) er krumme, i spissen med en kraftig, innoverrettet pigg som hjelper dem å holde seg fast i vegetasjonen.

Levevis
-------

Vannsnutebillene er en av de ganske få gruppene innen infraordenen Cucujiformia som lever i vann. Som alle snutebiller er de planteetere, og larvene lever inne i stenglene til forskjellige vannplanter. De to artene lever henholdsvis på takrør (*Phragmites australis*) og kjempesøtgress (*Glyceria maxima*).

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Europa nord til det sørligste Sverige.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **vannsnutebiller, Bagoinae** Thomson, 1859
						* Slekten ***Dicranthus*** Motschulsky, 1845
							+ *Dicranthus elegans* (Fabricius, 1801) – funnet i Sverige og Danmark, ikke i Norge
							+ *Dicranthus majzlani* Kodada, Holecová & Behne, 1992

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae*. (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dicranthus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Lex Maria** er det gjengse navnet for den rapporteringsplikt som fremgår av Kapittel 3 paragraf 5 av den svenske Patientsäkerhetslagen. Loven krever at helsepersonellet rapporterer til Inspektionen för vård och omsorg hendelser som ført til, eller kunne ha ført til, alvorlig skade for pasienten.

Navnet har sitt utspring i en hendelse i 1936 da fire pasienter på Maria hospital i Stockholm døde etter å ha blitt injisert med et desinfekterende middel i stedet for et anestetikum.

Loven
-----

Lovparagrafen har  følgende ordlyd:

**3 kap. 5 §:**
*«Vårdgivaren ska, om inte något annat särskilt föreskrivs i enlighet med tredje stycket, till Inspektionen för vård och omsorg anmäla händelser som har medfört eller hade kunnat medföra en allvarlig vårdskada. Motsvarande anmälningsskyldighet har den som bedriver verksamhet som avses i 7 kap. 2 §. Anmälan ska göras snarast efter det att händelsen har inträffat.*
*Vårdgivaren ska samtidigt med anmälan eller snarast därefter till Inspektionen för vård och omsorg ge in den utredning av händelsen som föreskrivs i 3 § första stycket.*
*Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om anmälningar från vårdgivare inom Försvarsmakten och Försvarets materielverk.»*
Det er pleiegiveren som innmelder saker. Enkeltpersoner,pårørende eller almenheten jan således ikke foreta en *lex Maria*-melding. I 2015 foretok Inspektionen för vård och omsorg vedtak i 2823 lex Maria-saker.

Referanser
----------

1. ↑  «Lex Maria». *www.socialstyrelsen.se*. Inspektionen för vård och omsorg. Arkivert fra originalen 5. juni 2016. Besøkt 5. juni 2016.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. juni 2016. Besøkt 12. juli 2020.
2. ↑  Wennergren, Göran (2005). «Fyra dödande injektioner ledde fram till Lex Maria» (PDF). *Läkartidningen* **(svensk)**. Arkivert fra originalen (PDF) 30. august 2018. Besøkt 12. juli 2020.
3. ↑  Lag 2010:659
4. ↑  Lex Maria och lex Sarah; Statistik Arkivert 26. august 2016 hos Wayback Machine. Inspektionen för vård och omsorg
**Gwynne Evans** (født 3. september 1880, død 21. januar 1965) var en amerikansk svømmer og vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Evans vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske vannpololaget *Missouri Athletic Club* som kom på tredjeplass i vannpoloturnering. De tapte «semifinalen» til *New York Athletic Club* med 0-5. Det var kun tre lag, alle amerikanske som deltok i vannpoloturnering. *New York Athletic Club* vant finalen mot *Chicago Athletic Association* med 6-0. Det ble kun spilt to kamper i turneringen.

Evans deltok også i svømming, han var med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass på 4 x 50 yards fri, bak to andre amerikanske lag.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse i vannpolo USAs flagg USA
* Bronse 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse i svømming USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gwynne Evans – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Gwynne Evans – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Gwynne Evans – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gwynne Evans – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Den norske dokumentarfilmfestivalen** (forkortet **Dokfilm**) er et årlig arrangement, arrangert i Volda av studenter ved Høgskulen i Volda, og regnes som norges eldste dokumentarfilm-festival arrangert første gang i 1997. Tidligere gikk festivalen under navnet *Volda filmfestival*. Det blir vist rundt 50-60 filmer under festivalen. Festivalen er idealistisk, og er basert på studenteres frivillige arbeid og sponsorer både lokalt og nasjonalt. I motsetning til de fleste andre festivaler betaler ikke *Dokfilm* noen regissører for å vise filmer, og på samme måte tar man heller ikke betalt for å vise filmer. 

Dokfilm viser først og fremst norsk dokumentarfilm. I 2013 ble det vist 33 norske dokumentarfilmer, 22 studentfilmer og 9 utenlandske filmer. Festivalen er en møteplass for dokumentarfilmbransjen i Norge i tillegg til en festival for tilreisende og lokalbefolkningen i Volda og omegn. Festivalpasset, som gir tilgang til alle filmer og seminarer, koster 100 kroner. 

Dokfilm har flere program rettet mot unge filmskapere. I konkurransen *KortSagt* blir unge filmskapere på videregående og ved folkehøgskoler utfordret til å lage en dokumentarfilm som ikke varer i mer enn ett minutt. Til festivalen i 2013 er temaet knyttet til ungdoms medbestemmelse i det norske demokratiet, rettet mot stortingsvalget 2013. KortSagt er blant annet støttet av Fritt Ord. Det blir også arrangert en Pitchetevling, der NRK og TV 2 deler ut midler til de prosjektene de ønsker å satse på. DokSnakk, DokPub, DokQuiz, BarneDok, Folkefest og Laurdagsfest er andre viktige arrangementer.

### Filmpriser

Fetsivalen deler ut fire priser:

* **Gullfluga**, for beste lange dokumentarfilm
* **Ildfluga**, for beste korte dokumentarfilm
* **Nymfeprisen**, for beste studentproduksjon
* **Publikumsprisen**, for beste dokumentarfilm kåret av publikum.

Åpnings- og avslutningsfilmer
-----------------------------

| År | Festivaldatoer | Åpningsfilm | Avslutningsfilm |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | 24.-28. april | *The Lost Children* | *Little World* |
| 2012 | 25.-29. april | *Fandens Virkelighet* | *Shadows of Liberty* |
| 2011 | 4.-7. mai | *Da skogen ble litt mørkere* | *Jenter med baller* |

Prisvinnere
-----------

| År | Årets dokumentarfilm | Publikumsprisen | KortSagt | Beste studentproduksjon | BIFFs talentpris |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | *De Andre* | *Little World* |  | *Tilbake* | *Ikke utdelt* |
| 2012 | *Brevet til Jens* | *Nordfor sola* |  | *Kokoto* | *The Betrayal* |
| 2011 | *Knut Sigve fra Folkestad* | *Gazas tårer* |  | *Under snøen* | *Delt ut første gang i 2012* |
| 2010 | *Fjellfinnhua* | *Uteliggernes sang* |  | *Guds datter* | *Delt ut første gang i 2012* |

Referanser
----------

1. ↑  «Teaser». *Dokfilm 2024* **(engelsk)**. Besøkt 30. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Torjus Hemmestveit** (1860–1930) var en norsk-amerikansk skihopper og kombinertløper. Han konkurrerte for sportsklubben Morgedal IL i Telemark, og for klubben *USA Red Wing Club*. I 1928 ble han tildelt Holmenkollmedaljen sammen med sin bror Mikkjel Hemmestveit. Familien i USA endret skrivemåten på etternavnet til **Hemmestvedt**.

Karriere i Norge
----------------

Sammen med sin bror Mikkjel dro han fra Telemark til Oslo i 1881 og startet Norges første skiskoler. Torjus vant kombinertrennet i Husebyrennet i 1883 og 1888. I 1888 vant han også 50 km, forøvrig den eneste gangen denne distansen stod på programmet i Husebyrennene.

Karriere i USA
--------------

Han reiste til Minnesota, USA i 1888 og møtte sin bror, som hadde dratt over et par år tidligere. Der ble de pionerer innen utvikling av amerikansk skiidrett, og spesielt skihopp. Hemmestveit-brødrene tok med seg ideene fra skiskolene i Oslo, og etablerte lignende skoler i USA. I 1893 slettet han sin brors bestenotering i hoppbakken med et hopp på 31,4 meter (103 fot).

Minnesmerker
------------

Hemmestveit har fått to veier på Montebello i Oslo oppkalt etter seg: Torjusbakken og Hemmestveitbakken. For sistnevnte må han dele æren med broren.

Eksterne lenker
---------------

* Skiforeningen.no med PDF-fil på vinnere av Holmenkollmedaljen
* Slektssøk etter Hemmestveit på norwayheritage.com
* Aurora Ski Club i Red Wing Minnesota


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Hagbart Haakonsen & Einar Lindboe | **HolmenkollmedaljenSammen med Mikkjel Hemmestveit**(1928) | Neste mottaker:Hans Vinjarengen & Ole Stenen |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Geni
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Eirik Dåstøl Langeland** (født 1984) er en norsk politiker (Ap), og tidligere medlem av kommunestyret i Kristiansand kommune i Vest-Agder. Fram til 2009 var han leder av Vest-Agder AUF. Ved Stortingsvalget 2009 var Langeland Arbeiderpartiets fjerdekandidat fra fylket.

Langeland er utdannet ved Universitetet i Agder. Han har skrevet for studentavisen Unikum, samt innehatt en rekke tillitsverv i ulike organisasjoner i Kristiansand.

Langeland ble innvalgt i Kristiansand bystyre i 2007, og var bystyrerepresentant fram til han flyttet til Oslo i 2021.

Bibliografi
-----------

* Eirik Dåstløø Langeland og Melissa Lesamana: *Et valg til salgs – silo, champagne og et sørlandsk valgbedrageri* (Bokhuset forlag, 2021) ISBN 9788293895022

Eksterne lenker
---------------

* (no) Eirik Dåstøl Langeland hos Stortinget Rediger på Wikidata
* «Eirik Dåstøl Langeland», kandidatpresentasjon TV2, 2009
* «Eirik Dåstøl Langeland», kandidatpresentasjon TV2, 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
En **statssekretær** i norsk politisk historie var et embete på 1800- og begynnelsen av 1900-tallet.

Da prins Christian Frederik 2. mars 1814 oppnevnte et regjeringsråd, ble det det opprettet et embete som sekretær for rådet. Innehaveren fikk tittel regjeringssekretær. Grunnloven av 17. mai 1814 fastsatte at kongens råd skulle hete «Statsrådet», og sekretærembetet fikk nå betegnelsen statssekretær. Statssekretærens stab fikk betegnelsen Statssekretariatet. Det fikk ved kgl. res. 16.10.1925 nytt navn Statsrådsekretariatet.

Under unionen med Sverige 1814-1905 hadde Statssekretariatet i Christiania/Kristiania også en avdeling ved den norske statsrådsavdelingen i Stockholm. Innehaveren av dette ble det meste av tida betegnet som ekspedisjonssekretær, men hadde fra 1822 til 1841 tittelen statssekretær.

I 1926 ble statssekretærens tittel endret til statsrådssekretær, og sekretariatets navn til Statsrådssekretariatet. Tittelen statssekretær hadde dermed ikke vært benyttet på tyve år da den i 1947 ble tatt i bruk om den nye politiske stillingen statssekretær.
**Paschasius Hermann Rettler** O.F.M. portugisisk: *Dom Frei Pascásio Rettler* (født 26. januar 1915 i Merklinde i Westfalen i kongedømmet Preussen i keiserdømmet Tyskland; død 16. september 2004 i Sorocaba i Brasil) var katolsk biskop av Bacabal i Brasil.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hermann Rettler ble født som det fjerde av åtte barn av skolerektor og organist Ferdinand Rettler fra Müschede og Louise Rettler (née *Hovemann*). Han gikk på barneskolen i Merklinde og gymnasium i Castrop.

Den 25. april 1933 begynte Hermann Rettler på fransiskanerseminaret ved *Garnstock*klosteret i Baelen (Belgia) og fikk ordensnavnet Paschasius. Seminaret i Garnstock var spesielt ment for fremtidige misjonærer til Brasil. Etter å ha blitt sendt ut som misjonær og ankommet Brasil den 3. mai 1935, studerte han ved seminaret i Rio Negro til 1936. Den 19. desember 1936 begynte han ved novisiatet i Rodeio (Santa Catarina). Han avla sine første ordensløfter den 20. desember 1937 og evige løfter den 20. desember 1940. I 1938 begynte han videre studier i filosofi, først i Rodeio og fra 1939 til 1940 i Curitiba. Fra 1940 til 1943 studerte han teologi i Petrópolis.

### Fransiskanerprest

Rettler ble ordinert til diakon i Petrópolis den 30. november 1941 og prest for sitt trossamfunn den 29. november 1942. Hans første posteringer var fra 1943 til 1947 som kapellan i Forquilhinha (Santa Caterina), i 1948 som seminarrektor, og i 1949 som sogneprest i Duque de Caxias. Deretter var han folkemisjonær i Florianópolis til 1956. Deretter underviste han som professor i moralteologi i Petrópolis (1957–1959) og pastoralteologi (1960–1965) i Rio de Janeiro. Fra midten av 1966 til han ble utnevnt til biskop, tjente han som provinsvikar for sin orden i São Paulo.

### Biskop av Bacabal

Pave Paul VI utnevnte ham den 24. juli 1968 til første biskop av bispedømmet Bacabal, som nylig var opprettet den 22. juni 1968. Han ble ordinert til biskop av kardinal Lorenz Jaeger, erkebiskop av hans hjembispedømme Paderborn, den 12. september 1968 i Merklinde; medkonsekratorer var biskopen av Tubarão, Anselmo Pietrulla O.F.M. og hjelpebiskop i São Paulo Lucas Moreira Neves O.P.

Den 1. desember 1989 aksepterte pave Johannes Paul II hans avskjed kort tid før han nådde den kanoniske aldersgrensen. 

Fram til 2003 virket han i en institusjon for spedalske i Pirapitingüi, nær São Paulo.

Rettler ble gravlagt i Sorocaba. Requiemmessen ble feiret av den emeriterte erkebiskop av São Paulo, kardinal Paulo Evaristo Arns og blant andre biskopen av Bacabal, José Belisário da Silva, og koadjutorbiskopen av Franca, Caetano Ferrari.

1. ↑  Jürgen Domjahn, Michael Fritsch, Heinz Kurtenbach: *Der lange Weg von Merklinde nach Sorocaba. Paschasius Hermann Rettler (1915 bis 2014)*. Castrop-Rauxel 2018.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sveits Sveits’ flagg |
| Orientering |
|  Seiere sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseiere, enkeltløp: 1
(to pallplasseringer)
*Per 30. september 2017* |
| Verdensmesterskap |
| Gull | 2018 Latvias flagg Riga |  Stafett |
| Sølv | 2018 Latvias flagg Riga  |  Sprintstafett |
| Bronse | 2017 Estlands flagg Tartu |  Sprintstafett |
| Europamesterskap |
| Gull | 2018 Sveits’ flagg Ticino |  Sprintstafett |
| Gull | 2021 Sveits’ flagg Neuchâtel |  Sprintstafett |
| Sølv | 2021 Sveits’ flagg Neuchâtel |  Sprint |

**Elena Roos** (født 1991) er en sveitsisk orienteringsløper. Hun representerer den norske orienteringsklubben Halden Skiklubb og det sveitsiske landslaget.

Sammen med Florian Howald og Martin Hubmann og Sabine Hauswirth tok Roos bronse for Sveits på sprintstafetten under VM i Estland 2017. Hun løp første etappe på det sveitsiske bronselaget. Hun oppnådde flere gode resultater i samme mesterskap. 5.-plass på langdistanse, 6.-plass på sprint og 4.-plass i stafett ble fasit etter Estland-VM.

I 2015 løp hun sisteetappen på Haldens 1.lag i Venla. Laget endte på 8.-plass. Den 15. oktober 2016 ble hun nummer to på langdistanse i verdenscupavslutningen på hjemmebane i Aarau.

Den 29. september 2017 tok Elena Roos sin første verdenscupseier da hun gikk til topps på langdistansen under verdenscupavslutningen i sveitsiske Grindelwald. Dagen etter ble hun nummer to i mellomdistanseløpet som var verdenscupsesongens siste løp.

Under EM i orientering 2018 var Roos ankerkvinne på det sveitsiske laget som ble europamestere på hjemmebane i Ticino. Roos løp siste etappe på laget som for øvrig bestod av Judith Wyder, Florian Howald og Martin Hubmann. 

Elena Roos løp første etappe på det sveitsiske laget som ble verdensmestere i stafett under VM i Latvia 2018.

Meritter
--------

### Verdenscupseire

| Nr. | Dato | Sted | Distanse |
| --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2017-09-2929. september 2017 | Sveits’ flagg Grindelwald | Langdistanse |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elena Roos – International World Games Association Rediger på Wikidata

* (en) Elena Roos – IOF Rediger på Wikidata

* (en) Elena Roos – World of O Rediger på Wikidata
**Nicolai Jenssen** (født 18. april 1857 i Trondheim, død 28. juni 1937 i København) var en norsk forretningsmann, som blant annet var den første lederen i Trondhjems Kvinnesaksforening.

Han tilhørte en av Trøndelags ledende handels- og brukseierfamilier og var sønn av brukseier Mathias Christian Jenssen og Henriette Katrine Kaasbøl, og sønnesønn av Nicolai Jenssen. Han arbeidet i det familieeide handelshuset N. Jenssen & Sønner og var bestyrer for det familieeide Værdalsbrukets kontor i Trondheim. Han var også sekretær og prokurist i Den Nordenfjeldske Kreditbank. Han var ugift og bodde de siste årene i København.

Politisk støttet han Venstre. Han var medlem av Klubselskabet Harmonien og Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab. I 1885, da han var 28 år gammel, var han blant stifterne av Trondhjems Kvinnesaksforening, og ble foreningens første formann (1885–1887) og senere dens sekretær. Foreningen var sterkt dominert av familiekretsen Jenssen/Løken. Hans svoger Håkon Løken, svogerens søstre Olaug Løken og Antonie Løchen (med ektefelle Olaf Løchen), og hans tremenninger Hans Peter Jenssen, Hanna Lindboe (med ektefelle Jacob Lindboe) og Mimi Spørck (med ektefelle August Spørck) var alle med i styret de første årene. Han engasjerte seg i filantropi i Trondheim og var styremedlem i Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum. Olaus Schmidt beskrev ham som en stillfarende, kultivert mann med mange interesser.

Referanser
----------

1. ↑  Marthe Lund Jensen: «Trondhjems Kvinnesaksforening» (s. 45–62). I *«Fra veldedighet til kvinnesak»*. NTNU, 2015
2. ↑  Gudrun Bergslid: *Trondhjems Kvinnesaksforening 1885–1967*, Trondheim, 1967
3. ↑  Schmidt, Olaus (1956). *Jenssen-slekten*. Oslo: Hellstrøm & Nordahls boktr.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Kunstindustrimuseet i St. Olavs gate i Oslo er fra 1903. Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) var fram til 2010 del av samme bygning, men med inngang mot Ullevålsveien. Foto: Anne-Sophie Ofrim 
**Statens håndverks- og kunstindustriskole** (forkortet **SHKS**) var en kunstfaglig høyskole i Oslo. Den ble i 1996 innlemmet i Kunsthøgskolen i Oslo (KHiO).

Den tidligere skolebygningen har blitt rehabilitert, og har fra høsten 2015 vært lokaler for Edvard Munch videregående skole. 

Også omtalt som **Statens kunst- og håndtverksskole (SKHS).**

Historie
--------

SHKS ble opprettet i 1818 og spilte en stor rolle for kunstmiljøet i Norge på 1800-tallet, ikke bare på grunn av undervisningen, men også gjennom utstillinger, rådgivning og andre aktiviteter knyttet til faget. Skolen har siden først og fremst hatt betydning for utdannelsen av kunsthåndverkere.

Opprinnelig het skolen Den foreløbige Tegneskole, men fikk i 1822 navnet Den kongelige Tegne- og Kunstskole i Christiania, til daglig bare Tegneskolen. I 1869 ble navnet forenklet til Den kongelige tegneskole og endelig Statens håndverks- og kunstindustriskole i 1911. Ofte ble skolen bare kalt Kunst- og håndverksskolen.

I 1903 fikk SHKS sitt eget bygg i Ullevålsveien 5 i bydel St. Hanshaugen i Oslo, der det fortsatt står. Skolen er samlokalisert med Kunstindustrimuseet. Bygget ble reist etter at Kristiania kommune i 1896 hadde besluttet å oppføre en ny bygning på det daværende *Brandts løkke*. I 1897 ble det lyst ut en arkitektkonkurranse, og blant 14 bidrag ble den da bare 26 år gamle arkitekten Adolf Bredo Greve kåret som vinner. På grunn av sin unge alder, søkte han hjelp hos den mer erfarne Ingvar Hjorth.

I 1996 ble skolen en del av Kunsthøgskolen i Oslo, og sommeren 2003 ble den delt i to enheter, *Fakultet for visuell kunst* og *Fakultet for design*. Skolen tilbyr utdanning innen fagene farge, tegning, form, grafisk design og illustrasjon, radér og litografi, tekstil, klær og kostyme, møbel- og innredningsarkitektur, metall og keramikk.

Høsten 2010 ble alle avdelingene flyttet til Seilduksfabrikken på Grünerløkka, der hele Kunsthøgskolen i Oslo ble samlet.

Litteratur
----------

* Hope, Marith (oversettelse) (1993) *SHKS : kunst & design i 175 år*. Oslo, SHKS. ISBN 82-7038-034-2
* Magnussen, Ragnhild (2004) *Historien om et hus 1903-2003*. Oslo, SHKS. ISBN 82-7038-205-1

Eksterne lenker
---------------

* Kunsthøgskolen i Oslo
* Digital bokkopi av *SHKS : kunst & design i 175 år* (1993)
* Nettutstilling fra Arkivverket

Portaler: Kunst | Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** Forvaltningsdatabasen
 |
Oslo astrologiske ur.
Ordfører Fabian Stang og Christian Ringnes i Eiendomsspar AS, som har bidratt til å finansiere uret.
**Oslo astrologiske ur** er en astronomisk klokke i Karl Johans gate 3 i Oslo. Uret er utformet slik at det aktuelle stjernetegnet vises ved at det på kveldstid lyser opp med en egen farve. Uret er utformet av kunstnerne Elena Engelsen og Per Ung.

Urets struktur
--------------

Uret er 346 cm i diameter, med en sirkulær urskive på 180 cm. Stjernetegnene er støpt i bronse og patinert. Ringene er i kobber og patinert. Platene i urskiven er belagt med 22 karat bladgull og den totale vekten på det astrologiske uret er ca. 1000 kg. Urverket er radiostyrt fra Mainflingen-senderen sydøst for Frankfurt am Main i Tyskland. Hvert stjernetegn har innvendig belysning.

Ekteparet Engelsen og Ung brukte over ett år på prosjektet. Engelsen sto for utformingen av dyrene, mens Ung designet menneskeskikkelsene i zodiaken. Dette prosjektet er det andre i rekken av samarbeidsprosjekter mellom kunstnerparet Engelsen og Ung.

Avdukningen
-----------

Uret ble avduket 20. oktober 2010. Ordfører Fabian Stang var til stede under seremonien: «Vi er utrolig stolte over at Oslo nå har et astrologisk ur, spesielt fordi det er designet av Elena Engelsen og Per Ung, to av Norges mest kjente kunstnere. Uret er godt synlig og vil sette et solid preg på bybildet.»

Referanser
----------

1. 1 2 3  
«Oslo astrological clock unveiled yesterday by Mayor Fabian Stang» **(engelsk)**. IceNews. 21. oktober 2010.
**Arvid Egil Syrrist** (født 13. mars 1905 i Kristiania, død 18. juni 1997 i Trelleborg) var en norsk idrettsutøver og tannlege.

Idrettsmannen
-------------

Syrrist representerte Frigg i fotball og bandy. 16 år gammel var han reserve da Frigg i 1921 vant sitt siste norgesmesterskap i fotball. Han ble kretsmester i Oslo i 1925. Han debuterte på det norske landslaget mot Sverige på Råsunda i 1924 og spilte totalt fem landskamper.

I bandy var han med på Norges første offisielle landskamp, mot Sverige på Frogner stadion i 1927. Han spilte én landskamp til etter dette. Fra 1934 til 1936 var han formann i Norges Bandyforbund.

Tannlegen
---------

Arvid Syrrist utdannet seg til tannlege i München og Oslo. En periode på 1930-tallet arbeidet han ved Guggenheim-barneklinikken i New York og ved Yale. Under krigen var han kapteinløytnant og marinetannlege i Storbritannia.

Etter krigen bosatte han seg i Sverige. Han tok doktorgrad i odontologi ved Lunds universitet i 1949 på avhandlingen *Experimental Studies on the Effect of Sodium Fluoride on Human Dental Enamel: Investigations into the Potentialities of Topical Application of Sodium Fluoride to Teeth as a Means of Caries Control*. Han var laborator i barnetannpleie på Tandläkarhögskolan i Malmö i perioden 1952–62 og professor i barnetannpleie ved Lunds universitet fra 1962–71. Han var leder av den svenske *Medicinalstyrelsens vetenskapliga råd* (fra 1968 *Socialstyrelsen*) fra 1965–71.

Referanser
----------

1. 1 2  Leif Husebye (13. mars 1995). «Med fluor, fotball og Frigg». *Aftenposten*.
2. ↑  Arne Riis (red.) (1970). *Norges Bandyforbund 1920-1970*. Oslo: Grøndahl & Søn.
3. ↑  Syrrist, Arvid E i *Vem är Vem? : Skåne, Halland, Blekinge* (2. utgave, 1966)
4. ↑  Syrrist, Arvid E i *Vem är det 1977*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arvid Syrrist – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Arvid Syrrist – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Arvid Syrrist – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Arvid Syrrist – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* Arvid Syrrist på worldfootball.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** BIBSYS
 |
**Norges Geotekniske Institutt** (**NGI**) er et uavhengig, internasjonalt senter for forskning og rådgivning innen ingeniørrelaterte geofag. Det opprettet i 1953, omdannet til en privat stiftelse fra 1985.

NGI har som samfunnsansvar å finne gode og bærekraftige løsninger for bygging av infrastruktur på land og til havs. De forsker og utvikler løsninger innen miljøteknologi, forurenset grunn og naturfarer – som jord- og snøskred. Kunnskapen og teknologien skal komme samfunnet til nytte og sikre at vi bygger samfunnet vårt på sikker grunn.

NGI er et internasjonalt ledende senter for forskning og rådgivning innen ingeniørrelaterte geofag, og Norges største geotekniske fagmiljø. Forskningen og utviklingen innen geoteknikk og tilhørende fag skal skape resultater i form av ny kompetanse, nye metoder og ny teknologi. NGI er en internasjonal aktør med prosjekt, og forskningsaktivitet i mange land. 

NGI har kontor og laboratorier i Oslo, avdelingskontor i Trondheim, datterselskap og laboratorium i Houston, Texas, USA, og datterselskap i Perth, Western Australia.

Terzaghi- og Peck-bibliotekene på NGI har artikler som blant annet omfatter komplett samling av Karl von Terzaghi og Ralph B. Pecks forfatterskap.

Se også
-------

* Norsk Geoteknisk Forening

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑   *Årsrapport*, Wikidata Q699735
4. ↑   GRID-ID grid.425894.6[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Norges Geotekniske Institutt». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 3. mars 2024. Besøkt 9. april 2024.
6. ↑  «NGI - Terzaghi-biblioteket». *NGI* **(norsk)**. Besøkt 9. april 2024.
7. ↑  «NGI - Peck biblioteket». *NGI* **(norsk)**. Besøkt 9. april 2024.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Brønnøysundregistrene
 |
*For den italienske kommunen se Storo (Italia)*

**Storo** er et bolig- og næringsstrøk helt nord i bydel Sagene i Oslo (det regnes som ytre, og ikke indre by). Deler av stedet ligger også i Bydel Nordre Aker.

Historie
--------

Den opprinnelige gården «Oo» (nevnt 1279) var etter navnet å dømme en av de eldste i Oslo. Den har sitt navn fra norrønt *ó*, en sideform av *á* (elv, her sannsynligvis Akerselva). Gården ble delt ca. 1550 i «Storo» og «Lillo». Gårdstunet på Storo lå like vest for Storokrysset, på det som i dag er Vitaminveien 2, i krysset mellom Vitaminveien og Grefsenveien 48.

Nyegaard & Co (Nyco) flyttet til nytt syv-etasjers nybygg i Nydalen (1940). Tilstedeværelsen i Nydalen /Storo-området førte til at Oslo kommune ga veien ved siden av Nycoveien i 1953.

Avgrensning
-----------

Storo avgrenses av Birch-Reichenwalds gate og strøket Sandaker i sør, Ring 3 (med navn Rolf Wickstrøms vei og Storoveien på denne strekningen) og strøket Grefsen (på andre siden av ringveien) i øst, og Nydalen i vest og nord.

Strøket i dag
-------------

I området ligger kjøpesenteret Storo Storsenter (åpnet 1984, senest utvidet og oppgradert i 2010). Det er generelt mye næringsvirksomhet i området, etterhvert også en del boliger. Strøket omkranses av strøk prega av bolighus: i nord småhusbebyggelsen på Grefsen, i sør blokkbebyggelsen på Sandaker og Søndre Åsen.

Trafikk- og transportmessig er Storo et knutepunkt i denne delen av Oslo. Storo stasjon betjenes av T-banelinjene 5 og 4. Det er dessuten mange trikkelinjer og en del busslinjer som stopper på Storo bru. Med tanke på privatbiltrafikk danner Ring 3 strøkets grense i nord. Storokrysset er en avkjørsel av denne ringveien. Gjøvikbanen har en stasjon like i nærheten - den såkalte Grefsen stasjon, som tross navnet ikke ligger på Grefsen. Grunnen som stasjonen står på har historisk vært knytta til gårdene Storo, Nordre Åsen og Sandaker. I dag er området imidlertid skilt fra Sandaker og Søndre Åsen med Gjøvikbanen, og fra Nordre Åsen med Ring 3. Stasjonen har derfor tettest forbindelse med Storo nå.

Galleri
-------

* Hovedkontoret til General Electric, herunder GE Healthcare, på Storo i Oslo. Opprinnelig var dette hovedkontor for farmasiprodusenten Nyco. Nycoveien midt i bildet.Hovedkontoret til General Electric, herunder GE Healthcare, på Storo i Oslo. Opprinnelig var dette hovedkontor for farmasiprodusenten Nyco. Nycoveien midt i bildet.
* Storokrysset, sett fra Grefsenveien. Foto: Helge HøifødtStorokrysset, sett fra Grefsenveien. Foto: Helge Høifødt
* Storogården.  Foto: Roman CieslakStorogården.  Foto: Roman Cieslak
* Storogården.  Foto: Roman CieslakStorogården.  Foto: Roman Cieslak

Referanser
----------

1. ↑  Nycomed og farmasoytisk forskning Arkivert 19. oktober 2007 hos Wayback Machine. fra teknisk museum

Eksterne lenker
---------------

* nab.no - *fra steinalderen til storo*

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
**Gediminas Grina** (født 3. mai 1965 i Anykščiai i Litauiske SSR i Sovjetunionen) er en litauisk offiser. Han er sjef for etterretningstjenesten *Valstybės saugumo departamentas* (VSD).

Liv og virke
------------

I 1990 fullførte han sin grad i fysikk ved Universitetet i Vilnius og arbeidet fra 1990 til 1992 ved forskningsinstituttet «Venta» som ingeniør og teknolog. 

Fra 1992 tjenestegjorde han i «Geležinis Vilkas»-brigaden og fra 1999 til 2001 i Litauens forsvarsdepartement som sjef for underavdelingen. I 1993 ble han forfremmet til premierløytnant, i 1997 til kaptein og i 1999 til major.[1] 

Fra 2001 til 2004 var han militærattaché ved den litauiske ambassade til USA og Canada. Fra 2004 jobbet han ved *Antrasis operatyvinių tarnybų departamentas* (AOTD), fra 2005 til 2010 var han visedirektør for spionasje av AOTD. Han har vært generaldirektør i VSD siden 9. april 2010.[2] Han ble forfremmet til sikkerhetsgeneral av Dalia Grybauskaitė.[3]

Grina er blant 89 personer fra EU som Russland innførte et innreiseforbud mot i mai 2015.[4][5]
***Solaris*** er en science fiction-roman av den polske forfatteren Stanisław Lem utgitt i 1961. Den er oversatt til norsk to ganger. Først ved Hans Braarvig og Olav Ihlen Sopp i 1974 via den tyske oversettelsen fra 1972, og senere i 2021 ved Julia Wiedlocha direkte fra polsk.

Handling
--------

Menneskeheten treffer en utenomjordisk intelligens i form av det tenkende havet på planeten Solaris. Forskere har gjort observasjoner som tyder på at bevegelsesmønstre er gjort med en hensikt og ikke bare er styrt av naturlover, men livsformen er så fremmed fra dem man kjenner fra før at det er vanskelig å slå endelig fast. Protagonisten i fortellingen, en psykolog ved navn Kris Kelvin, blir sendt til en romstasjon i bane om planeten. Det har vært et selvmord på romstasjonen, og de andre forskerne er også i psykisk ubalanse. Det virker som planeten leser tankene til menneskene, og prøver å kommunisere med dem ved hjelp av å legemliggjøre minnene deres. Kelvin befinner seg etter hvert overfor sin avdøde kone. Det fører til filosofiske og psykologiske overveielser hos ham.

Filmatiseringer
---------------

Boken er filmatisert minst tre ganger:

* *Solaris*, TV-film av Boris Nirenburg i 1968
* *Solaris*, en spillefilm av Andrej Tarkovskij i 1972
* *Solaris*, en spillefilm av Steven Soderbergh i 2002

Referanser
----------

1. ↑  Stanisław Lem: *Solaris* (Gyldendal Norsk Forlag, Oslo 1974) ISBN 8205067473, tittelbladet
2. ↑  Stanisław Lem: *Solaris* (Solum Bokvennen, 2021) ISBN 9788256020355, tittelbladet
3. ↑  Gary Wolf: «Solaris, rediscovered» i *Wired* 12. januar 2002

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Tor Ragnar Gramnæs Coward** (født 30. juli 1955, død 18. juni 2018) var en norsk musiker og lærer fra Drammen. 

Coward var blant annet kjent for å starte det Drammens-baserte bandet TuriStene i 1979 sammen med Espen Blattmann. Sammen ga de ut deres eneste album i 1981 ved navn «Hard Valuta» og fikk også produserte en av landets første musikkvideoer til sangen «Fri.» Etter *TuriStene* fortsatte han med musikk, sammen med andre, men den siste tiden også solo-karriere. 

Ved siden av musikken var han blanta annet produsent, produksjonssjef, leder for Barnas Grand Prix i Drammen og skrevet supportersanger for Strømsgodset. I 2002 begynte han som lærer for radiolinjen på Danvik Folkehøgskole i Drammen, der han arbeidet til oktober 2017. 

I oktober 2017 fikk han kreftdiagnose. Da bestemte han seg for å spille inn sitt siste studioalbum. Åtte måneder etter, 18. juni 2018, døde han.

Diskografi
----------

**Album**

* Hard Valuta - 1981
* Stille Før Stormen - 1991
* Mil Etter Mil - Rocka Norske Hits - Suzuki
* Ro i sjela - 2018

**Singler**

* Gråt ikke mer - 1981
* Jeg vil ha deg - 1991
* Sommer'n med Susanne - 2009
* Kom med meg - 2010
* Ingen skal se - 2011
* Endelig jul - 2011
* En skole for livet - 2013
* Ro i sjela - 2018

**Deltar på**

* Kassett-Avisen Musikk På Gang 3, med låta «Fri», 1981
* Blodige strenger, med låta «Fri», 1981

Referanser
----------

1. ↑  Dødsannonse i Drammens Tidende og Aftenposten 26. juni 2018
2. ↑  «Tor Coward er død». *www.dt.no* **(norsk)**. 19. juni 2018. Besøkt 28. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tor Coward på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Argaios I** (gresk: Ἀργαῖος Αʹ) var en konge av Makedonia som styrte i tiden fra rundt 678 f.Kr. og fram til rundt 640 f.Kr. Han etterfulgte sin far Perdikkas I på den makedonske tronen. Selv etterlot han tronen til sin sønn og arving Filip.

Argaios opptrer i fortellingen om Dionysos Pseudanor (den makedonske epitetet *Pseudanor*, pseudo- + anēr, «falsk mann», metaforisk en «svekket (kastrert) mann») som fortalt av Polyainos, henviste til kongen som sto imot en invasjon fra Illyria ved en Galauros ved hjelp av kvinner:

«I styret til Argaios, invaderte illyriske taulanterne under Galauros Makedonia. Argaios, som hadde en meget liten hær, ledet de makedonske jomfruer (*parthenoi*), da fienden avanserte, ved å vise seg selv fra fjellet Ereboea. De gjorde følgelig så; og tallrike veltet de ned, dekket av kranser, og svingte deres *thyrsi* istedenfor spyd. Galauros, skremt av deres antall, som han istedenfor å være kvinner trodde var menn, ga beskjed om å trekke seg tilbake...»
«Argaios som således hadde fått seier uten å risikere slag, reiste et tempel for Dionysos Pseudanor...»

Referanser
----------

1. ↑   Argaios 5 (Pauly-Wissowa), besøkt 6. april 2024[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Herodotos: *Historier*, 8, 139.
* Hieronymus: Chronicon (Merton-manuskriptet), Folio 83 recto.
* Junianus Justinus, 7, 2.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Perdikkas I** | **Konge av Makedonia**(ca. 678 f.Kr.–ca. 640 f.Kr.) | Etterfølger:**Filip I** |

| * v
* d
* r
Argeadedynastiet |
| --- |
| Karanos  **·** Koinos **·** Tyrimmas **·** Perdikkas I **·** Argaios I **·** Filip I **·** Aeropos I **·** Alketas I **·** Amyntas I **·** Aleksander I **·** Perdikkas II **·** Arkelaos I **·** Krateros **·** Orestes **·** *Aeropos II* **·** *Pausanias* **·** Amyntas III **·** *Argaios II* **·** Aleksander II **·** *Ptolemaios fra Aloros* (regent)  **·** Perdikkas III **·** Amyntas IV **·** Filip II **·** Aleksander den store **·** Filip III **·** Aleksander IV |
**Linn Mevold** (født 10. juni 1978 på Gossen i Aukra) er en norsk informasjonsarbeider og journalist, blant med mange års virke i NRK.

Mevold er utdannet ved Mediehøgskolen Gimlekollen. Hun jobbet i *Romsdals Budstikke* i 1997 og NRK Sørlandet i 1998. Hun har senere arbeidet som reporter, programleder og vaktsjef i NRK Hordaland, og også i Dagsrevyen (NRK1), Norgesglasset i NRK P1, Kaliber i NRK P3, Pokerfjes på NRK2, Norge i dag på NRK1 og Sveip på NRK2.

Fra 2009 til 2016 var hun først webredaktør, så kommunikasjonssjef i Sjømannskirken. Hun var partner og kommunikasjonsrådgiver i NOR PR i perioden 2016–2019. Frem til 2021 var hun kommunikasjonssjef i Bergen og Omegn Boligbyggelag. Hun ble deretter byråleder for innhold i byråfellesskapet Apriil, fra 2024 med tittelen Chief Awesomeness Officer.

Referanser
----------

1. 1 2  Notis i *Journalisten* nr. 4, 2009, side 23.
2. ↑  Linn er Sveips superreserve av Kjell Jøran Hansen, nrk.no 3. oktober 2008
3. ↑  Notis i *Vårt Land* 2. juli 2011, side 42.
4. ↑  «Kommunikasjonssjefen slutter i Sjømannskirken», *Dagen* 3. november 2016, side 10.
5. ↑  «Mye arbeid for å minimere skader», *Bergensavisen* 19. oktober 2019, side 14.
6. ↑  «Linn Mevold blir Chief Awesomeness Officer i Apriil: – En tittel det svinger av», *Kampanje* 8. mars 2024; besøkt 27. mars 2024.
**Dr. Babasaheb Ambedkar Open University**  er et statlig universitetssystem i India med campus i Ahmadabad i delstaten Gujarat, India. Det ble opprettet i 1994 og er oppkalt etter frigjøringshelten Bhimrao Ramji Ambedkar.

Undervisningen baserer seg på fjernundervisning og såkalt åpen undervisning, hvor studentene studerer fra sine hjemsteder over hele India og utlandet. Det tilbys 38 studieprogrammer. Det er tre campuser i Gujrat – i Ahmadabad, Rajkot og Patan, samt mer enn 250 spredte studiesentra. 

Skolene ved universitetet er:

* School of Humanities & Social Sciences
* School of Commerce and Management
* School of Education Distance Education & Education Technology
* School of Computer Science

Studiene gis i en rekke fag, opp til doktorgradsnivå. Studenttallet er 84 572 i 2007, men inklusive fjernundervisning er studenttallet om lag 450 000.

Referanser
----------

1. ↑   web.archive.org, besøkt 7. april 2024[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Dr. Babasaheb Ambedkar Open University