recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
To sølvrandede høner
**Wyandott** er en tung hønserase som stammer fra Amerika.

Den er oppkalt etter indianerstammen med samme navn som visst nok skal bety øyboer og den ble kjent på 1880-tallet. Det er en kombinasjonsrase som er god egglegger og gode kjøttdyr. Dvergvarianten ble framavlet i Tyskland, Nederland og Storbritannia. Eggene veier 55-60 gram for stor og 35 gram for dverg. Eggfargen er rosa til brun. Hanen veier 3,8 kg og hønen veier 3,1 kg. Når det gjelder dvergvarianten veier hanen 1,2 kg og hønen veier 1 kg. Det er den hønserasen som har flest godkjente farger, 29 stk.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Wyandotte (chicken)* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Tunge hønseraser |
| --- |
| 
* Amrocks
* Asil
* Araucanaer
* Australorps
* Barnevelder
* Brahma
* Dorking
* Faverolle
* Indiske kamphøns
* Jerseykjempe
* Kochin
* Maran
* Malayer
* New hampshire
* Orpington
* Plymouth rock
* Rhode island red (R.I.R)
* Sussex
* Welsumer
* Wyandott

 |  |
**Jørgen Ravneberg** (født 1992) er en norsk kokk, forfatter, miljø- og matforkjemper som fokuserer på bærekraftig mat, matsystemer og livsstil. Han har skrevet to bøker, *Sankeboka* og *Spis mer grønt*, som oppfordrer leserne til å ta del i sanking og spise mer plantebasert kosthold.

*Sankeboka* er en guide til sanking av ville planter, bær og sopp i Norge. Boken inneholder informasjon om hvordan man kan identifisere og høste ulike planter på en bærekraftig måte. Ravneberg gir også tips om hvordan man kan bruke disse ingrediensene i matlaging og konservering for å lage smakfulle og næringsrike retter. *Sankeboka* oppfordrer leserne til å forstå og sette pris på naturen og dens ressurser.

*Spis mer grønt* fokuserer på å inkludere flere grønnsaker og plantebaserte ingredienser i kostholdet. Boken inneholder tips om hvordan man kan spise sunnere, mer bærekraftig og miljøvennlig ved å legge til flere grønnsaker, frukt og andre plantebaserte matvarer i måltidene. Ravneberg deler også oppskrifter og ideer for å lage smakfulle og næringsrike retter som fokuserer på ville grønnsaker og planter.

Jørgen Ravneberg har fått anerkjennelse for sitt arbeid med å fremme bærekraftige og miljøvennlige matvalg, ved nominasjoner som «DNs 30 under 30 Ledestjerner» og årets formidler hos Matprisen.

Bibliografi
-----------

* 2019 *Sankeboka*, Cappelen Damm
* 2022 *Spis mer grønt* (foto: Espen Hagestrand), Cappelen Damm
* 2022 *Sankeboka Vår*, Cappelen Damm
* 2022 *Sankeboka Sommer*, Cappelen Damm
* 2022 *Sankeboka Høst og Vinter*, Cappelen Damm

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Ravneberg, Jørgen 1992–, besøkt 28. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Jørgen Ravneberg hos Cappelen Damm

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Ullevålsleiren** var en brakkeleir i Oslo med tyske SS-soldater og sovjetiske krigsfanger under andre verdenskrig. Den var plassert mellom Rektorhaugen, Konvallveien og Store ringvei i Sogn Hageby. Leiren var en underavdeling av Stalag 303 som var plassert på Jørstadmoen, Lillehammer.

Organisation Todt var en del av leiren. De engasjerte en rekke nordmenn til militære utbyggingsarbeider. Leiren var bygd opp av over 20 grønne trebrakker. De såkalte «tyskerbrakkene» var en type bygning som hadde stor utbredelse i alle tyske leire, og ble i stor grad brukt som innkvartering, nyttebygg for lager og verksteder. Disse enetasjes bygningene, gjerne med smårutete vinduer, er det folk oftest forbinder med begrepet «tyskerbrakke». I deler av leiren var russiske krigsfanger stuvet sammen i trange brakker, der de nærmest ble holdt som slaver for Organisation Todt.

Nærmeste øvelsesfelt strakte seg inntil Rektorhaugen over Rektorhaugen barnehage og ballfeltet mot Store Ringvei. Om sommeren var løvkrattet på Rektorhaugen et kjent tilholdssted for elskovssyke soldater og tyskerjentene.

I mai dagene 1945 flyttet det en vaktbataljon inn i leiren. HM Kongens Garde gjenoppstod som en slik vaktbataljon med navnet gardebataljonen. Gardebataljonen flyttet høsten 1945 til Huseby leir på Hovseter. Brakkene ble brukt til boliger etter krigen. Mange av de som bodde der var av engelsk/skotsk avstamning. Norske soldater som var stasjonert i Storbritannia under krigen, og som giftet seg der fikk leilighet i leiren via Nortraship.

Rester etter leiren kan fremdeles sees bla:  

Kommandantboligen som i dag er Konvallveien 5.  

En kjellerbunker som i dag ligger under Konvallveien 13.  

Avlusningshuset som i dag er annekset til Konvallveien 21.

  

*Kart over leiren fra 1954*

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 26. juli 2009 hos Wayback Machine. M. Solheim: Soviet Prisoners of War in Norway 1941-1945
2. ↑  Stang, Johan L. (1980). *Sogn - en del av Oslo*. Oslo: Bydelsutvalg 34 - Sogn/Tiden norsk forlag. s. 162. ISBN 82-10-02012-9.
3. ↑  Hennum, Sigurd B. (2001). *Hagebygutter*. Oslo: Chr. Schibsteds Forlag. s. 110. ISBN 82-516-1858-4.

Bilder
------

* Norske polititropper blir mottatt av lokalbefolkningen da leiren ble overtatt etter tyske tropper[*død lenke*]
* Leiren slik den var ved overtagelsen av de norske polititroppene i mai 1945[*død lenke*]
* Flyfoto fra vest. 1951

Portal: Andre verdenskrig
**Anne Margrethe Strømsheim** (født Bang 4. desember 1913 i Trondheim, død 6. oktober 2008) var en norsk motstandskvinne under den andre verdenskrig, kjent som «Lotten fra Hegra».

Hun var datter av kirurg, sanitetskaptein og stortingsmann Joakim Sveder Bang, og fikk noe innsikt i sykepleie gjennom ham. Som medlem av lotteforeningen fikk hun også sanitetsopplæring. Faren var overbevist om at en mulig krig var forestående.

Anne Margrethe meldte seg til straks til motstandsarbeid da tyskerne okkuperte Norge i april 1940. Hun deltok i evakuering av barn ut av Trondheim, og ble senere med en transport til Selbu. Herfra kom hun seg videre til Stjørdalen, der hun sluttet seg til de frivillige mannskapene som bemannet Hegra festning. Da hun meldte for kommandanten, major Hans Reidar Holtermann, sjef for 250 mann, meddelte han at «Vi har ikke plass for hysteriske kvinnfolk!» Etter 26 dager i kamp hadde hun gjort seg fortjent til hederstittelen «Lotten fra Hegra». Hun er også omtalt som Norges eneste kvinnelige soldat i 2. verdenskrig. Etter overgivelsen ble Hegras besetning internert en periode på Berkåk. Senere gikk hun inn i motstandsbevegelsen i Trondheim.

For sin krigsinnsats er Strømsheim hedret med Krigsmedaljen, Deltakermedaljen med rosett pluss ytterligere fire medaljer, deriblant en amerikansk. Hun fikk Krigsmedaljen først 10 år etter sine mannlige medsoldater.

For arbeidet hun i årene etter krigen har nedlagt for blinde barn, krigsinvalider og nordsjødykkere er hun i 1965 hedret med Kongens fortjenstmedalje i gull "for innsats i krig og fred". Hennes hederstegn ble donert til museet på Hegra i 2006.

8. mai 2005 ble hun hedret ved at en gate i Stjørdal fikk navnet Anne Margrethe Bangs gate.

Referanser
----------

1. ↑   www.bladet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Lottebladet 2005-2[*død lenke*]

Litteratur
----------

* Johan Berg: *Lotten fra Hegra* Cappelen, Oslo 1991 ISBN 82-02-13327-0

Eksterne lenker
---------------

* Lottebladet med innlegg om Hegra Lotten[*død lenke*]
* Foto ved 85-årsdagen Arkivert 20. februar 2012 hos Wayback Machine.
* Trondheim turistinformasjon om Anne Margrethe Strømsheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Kristian Matre** (født 25. januar 1877 i Lindås, død 5. mars 1943) var en norsk forfatter.

Han var nest eldst i en søskenflokk på ti, og vokste opp i Åsane. Han gikk på Garnes folkehøyskole 1892-93, tok underoffiserskole - uten å arbeide i det militære, og hadde ulike strøjobber. Fra 1902 bodde han i Skien, fordi helsa ikke tålte vestlandsklima. I Skien deltok han i etableringen av arbeiderforeningen i 1904 og var forretningsfører for avisen Bratsberg-Demokraten. I det sivile liv var han fra 1918 frukthandler.

Han debuterte i 1926 med den første av fem bøker med handling fra heimbygda i perioden 1850-80. De tre bøkene 1930-33 er en trilogi om ekteparet Anders og Randi Rabben, om kald kjærlighet og om Anders' møte med vestlandspietismen; og har blitt karakterisert som «har si litterære verd anten ein ser det som realistisk heimstaddikting, eller psykologisk menneskeskildring». Forfatterskapet har blitt karakterisert som «sitat». Han var påvirket av psykoanalysen i sine folkelivsskildringer. Matres sjette og siste bok skildrer skilsmisse og troskrise i en prests liv. I dag har bøkene først og fremst historisk og kulturhistorisk interesse.

Forfatterskap
-------------

> Vi ser at desse bøkene har sprengt seg fram frå hans eigen livsstrid, og det var bøker som han måtte skrive. Her opplevde han på nytt heimbygda frå sine barneår, og vi ser at han hadde ei sterk evne til å bere disse minna med seg og oppleve dei på nytt både sant og ekte
> 
> 
> Olav A. Loen
> 
> 

* 1926: *Folkje i Botn*, roman
* 1929: *I bast og band*, roman
* 1930: *Denne jammerdal*, roman
* 1931: *Den harde striden*, roman
* 1933: *Millom eldar*, roman
* 1934: *Det nye bodet*, roman

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Olav A. Loen. *Bygda gav diktarsyn*. Rune forlag, 1970 (ebok)
2. 1 2  (no) Kristian Matre i Store norske leksikon
3. ↑  Olav Hetlevik. «Kristian Matre» i *Frå Fjon til Fusa*, 1956 og 1957
4. ↑  «Nordhordland Bibelsenter. Glimt frå kulturlivet». Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 4. desember 2012.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Sinopharm/Beijing-vaksinen** er en vaksine under utprøving til bruk mot Covid-19. Den testes gjennom det kinesiske statseide legemiddelfirmaet Sinopharm. Den utvikles i to versjoner; den ene i ved Sinopharms underavdeling Sinochems produksjonssteder i Beijing, og det andre i Wuhan. 

Sinochem utvikler i 2020 Covid-19-vaksine i to versjoner. Selskapet har også i 2020 for dette endemål bygget to produksjonsanlegg for vaksine i Beijing respektive Wuhan, hvert av dem med en årskapasitet på over 100 millioner doser. I juni 2020 ble det meldt om lovende resultater vedrørende fase 1|2-forsøk med den vaksinekandidat som China National Biotec Groups laboratorium *Wuhan Institute of Biological Products* hadde frembragt.

Fase 3-utprøving startet juli 2020 i De forente arabiske emirater. Av opptil 15.000 frivillige skulle 5000 få Wuhan-vaksinen, 5000 få Beijing-vaksinen og 5000 få *placebo*.

Referanser
----------

1. ↑  *China's Sinopharm unit completes new COVID-19 vaccine plant, doubles capacity* på Reuters den 1. juli 2020
2. ↑  *Vaccines China's Sinopharm touts 100% antibody response for COVID-19 vaccine it's already giving to workers* på www.fiercepharma.com den 16. juni 2020
3. ↑  VGs spesialsider om corona, lest 7. september 2020
**Kristian Lian** (født 7. juni 1895, død 3. oktober 1931) var en norsk herredsagronom, stortingsrepresentant for Arbeiderpartiet, og ordfører i Engerdal 1929–31.

Han ble født i Benson County i Nord-Dakota i USA som sønn av gårdbrukeren Enok Lian (1866–1952) og Gunhild Kristine Lian (1867–1949), opprinnelig fra Rissa. Han var elev ved Skjetlein landbruksskole ved Leinstrand fra 1915 til 1916, og deretter ved Statens Småbrukslærerskole i Asker fra 1917 til 1918. Av tidlig yrkeserfaring arbeidet han blant annet som gruvearbeider i Røros og som anleggsarbeider ved Statens elektrisitetsverk i Hasselvika. Etter dette fungerte han som agronom, og ble ansatt som herredsagronom i Engerdal i Hedmark fra 1922. Han var formann i Engerdals jordstyre i perioden 1922 til 1928. 

Fra 1925 var han medlem av Engerdal herredsstyre, og i perioden 1928 til 1931 var han kommunens ordfører. Lian ble valgt inn på Stortinget som 7. representant etter valget i 1930 fra valgkretsen *Hedmark fylke*, hvor han fungerte som medlem av landbrukskomiteen. Han døde 36 år gammel på Elverum sykehus av en alvorlig blindtarmbetennelse i oktober 1931, tidlig i stortingsperioden, og kort tid før ordførerperioden var fullført. Han ble erstattet som ordfører av Knut Omang, og som stortingsrepresentant av Karsten Fonstad. Han er gravlagt ved Hasselvika kirke i Rissa i Trøndelag.

Stortingskomiteer
-----------------

* Landbrukskomiteen 1931–1933

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 442[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Harald Hvattum. *Engerdal kommune gjennom 100 år : 1911-2011*. Utgitt av kommunen, 2011. ISBN 978-82-990025-7-8. Kapitlet «Ordførere i Engerdal»; side 285-293
3. ↑  «Kristian Lian» Arkivert 8. mars 2016 hos Wayback Machine. hos Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste.
4. ↑  Norsk småbrukskandidatlag (1939). *Jubileumsskrift for småbrukskandidatene: festskrift i samband med 25 års jubileet til småbruksundervisinga 5. juli 1939*. Jessheim.
5. ↑  *Norges ordførere: 1929-1931*. Oslo: Hanche. 1931.
6. ↑  Haffner, Vilhelm (1864-1959) (1934). *Stortinget: 1934-1936*. Oslo: Tanum. s. 38.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kristian Lian hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Émile J. Hanse** (født 10. august 1892, død 1981) var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene 1920 i Antwerpen.

Hanse var med på det belgiske fotballaget som ble olympiske mestere i OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. Belgia hadde 2-0 ledelse i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball for første gang.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Belgia - Gull **Gull** i fotball (Belgia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Émile Hanse – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Émile Hanse – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Émile Hanse – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Émile Hanse – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Émile Hanse – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Émile Hanse – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Émile Hanse – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Émile Hanse – Belgias fotballforbund Rediger på Wikidata
**Umbra** er et latinsk uttrykk, og betyr «**skygge**». I flertall sier man **umbrae** eller **umbræ**. Man kan også omtale et objekt eller et tema som umbralsk, som betyr at det er totalt eller delvis ukjent/tildekket.

Umbra, penumbra og antumbra.
Eksempel på umbra, penumbra og antumbra utenom astronomi.
Uttrykkene **umbra**, **penumbra** og **antumbra** er navn på tre deler av skyggen laget av en lyskilde. For en lyskilde som kommer fra ét punkt, består skyggen av bare umbra.

Uttrykkene brukes som regel i sammenheng med himmellegemer.

Umbra
-----

Umbra (Latin for "skygge") er det mørkeste punktet i en skygge. I skyggen er ingen del av lyset fra den gitte lyskilden tilstede. I astronomi vil en som ser en solformørkelse fra umbraen, se en total formørkelse.

Penumbra
--------

Penumbra (fra det latinske ordet *paenes* "nesten" og *umbra* "skygge") er området hvor bare en del av lyskilden er dekket til. En som ser en solformørkelse fra penumbra vil oppleve en delvis formørkelse.

Antumbra
--------

Antumbra er når objektet som lager skygge er helt omsluttet av lyskilden. Dersom en som ser en solformøfkelse fra antumbra beveger seg nærmere lyskilden, vil størrelsen på objektet øke helt til det oppnår full umbra, eller total formørkelse. En som ser en slik solformørkelse opplever en annulær formørkelse.

Jordens skygge (i rikitge proporsjoner) i forhold til månen (den gule prikken).

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Korsets Seier*** er et helgebilag fra avisen Dagen som utgis hver fredag.

I september 2019 ble avisen kjøpt opp av Dagen, og ble fra da av distribuert som et bilag til avisen hver fredag.

Før oppkjøpet var Filadelfiaforlaget AS konsernnavnet for selskapet *Korsets Seier Publikasjoner AS*. Hovedproduktet var da ukeavisen *Korsets Seier*, men også månedsbladet *LivsGlede*, samt tidsskriftet *Lederskap*.

Historie
--------

Metodistpresten Thomas Ball Barratt hadde under sin amerikatur i 1906 en sterk åndelig (kristen) opplevelse. Etter hjemkomst til Norge begynte en serie med vekkelsesmøter i Kristiania, våren 1907. Barratt måtte til sist bryte med metodistene og ble grunnlegger av den norske pinsebevegelsen. Allerede i 1904 hadde Barratt startet avisen *Byposten*, mens han var prest i metodistkirken. I 1910 skiftet avisen navn til *Korsets Seier*.

Tidsskriftet var lenge pinsebevegelsens hovedorgan i Norge.

I 2019 ble avisen kjøpt opp av Dagen.

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| * 2006: 6 812
* 2007: 7 248
* 2008: 6 541
* 2009: 6 377
* 2010: 5 955
* 2011: 5 499
* 2012: 4 812
* 2013: 5 041
* 2014: 4 908
* 2015: 4 786
* 2016: 4 817
* 2017: 4 736
* 2018: 4 451
* 2019: 4 545
 | 

|  |
| --- |
|  |
| Utviklingen i nettoopplag fra år 2006 |

 |

Referanser
----------

1. 1 2  Eskil Wie Furunes (24. september 2019). «Dagen kjøper Korsets Seier». journalisten.no. Besøkt 18. april 2021.
2. ↑  Karl Andreas Jahr (1. august 2021). «Korsets Seiers rolle i dag». dagen.no. Besøkt 1. april 2022.
3. ↑  Aviskatalogen, tall fra nettsidene til Mediebedriftenes Landsforening Arkivert 25. februar 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Pinsebevegelsen i Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Den etiske nemnda for patentsaker** skal gi Patentstyret råd i saker som reiser tvilsspørsmål knyttet til patentloven § 1 b. Bestemmelsen fastsetter at det ikke kan gis patent hvis kommersiell utnyttelse av oppfinnelsen ville stride mot «offentlig orden eller moral», det vil si grunnleggende etiske hensyn i det norske samfunn.

Dette gjelder teknikker for kloning av mennesker, teknikker for endring i arveanlegg på kjønnsceller, kommersiell utnytting av fostre og endring av genetisk identitet på dyr som fører til lidelse for dem.

Den etiske nemnda for patentsaker er lagt til Den nasjonale forskningsetiske komité for naturvitenskap og teknologi og består av fem personer med kompetanse innen etikk, medisin, bioteknologi og dyrevern.

Patentnemnda ble opprettet i 2004.

Eksterne lenker
---------------

* Den etiske nemnda for patentsaker Arkivert 26. april 2011 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
De nasjonale forskningsetiske komiteene |
| --- |
| 
* Den nasjonale forskningsetiske komité for medisin og helsefag
* De regionale komiteer for medisinsk og helsefaglig forskningsetikk
* Den nasjonale forskningsetiske komité for samfunnsvitenskap og humaniora
* Den nasjonale forskningsetiske komité for naturvitenskap og teknologi
* Nasjonalt utvalg for gransking av uredelighet i forskning
* Nasjonalt utvalg for vurdering av forskning på menneskelige levninger
* Den etiske nemnda for patentsaker

 |
**«Ulrik»** er et verk utført av den nederlandske kunstneren Jakob van Doordt rundt 1615. Det ble malt på Rosenborg slott. 
Maleriet viser Ulrik, Christian IVs tredje sønn med dronning Anna Kathrine. 

Ulrik var født i 1611 og var mellom 4 og 5 år på det tidspunkt han ble portrettert. Han er iført en rød- og gullbrodert kjole pyntet med bred, stående kniplingskrave. Hadde han vært eldre, ville han hatt på seg bukser. 
I hånden holder han en hvit svibel, en sjelden og eksklusiv blomst. 

Maleriet inkluderer også en hann-mops som står på bakbenene med forbenene opp mot kjolen til Ulrik. Mopsen var en sjeldenhet på 1600-tallet, men var begynt å bli populær i hoffene rundt i Europa. Christian IV hadde flere mopser og det var ikke uvanlig å treffe kongen i København sammen med en av dem.

Maleriet har tilhørt flere forskjellige kunstsamlere i Europa og ble for noen år siden identifisert av Steffen Heiberg.

Sommeren 2008 fikk en dansk student tilfeldigvis øye på det i Weiss Gallery i London hvor det var til salgs og han tok kontakt med De Danske Kongers Kronologiske Samling på Rosenborg slott for å prøve å få det tilbake til Danmark. Dette lyktes sommeren 2010 etter at Augustinus Fonden ga beskjed om at de ville betale prisen på 1,7 millioner kroner. I juli samme år kom maleriet til Rosenborg slott.

17. november 2010 ble maleriet offisielt avduket.

Eksterne lenker
---------------

* Prins Ulrik vender hjem til Danmark
* Hertug Ulrik vender hjem – Rosenborg slott Arkivert 14. oktober 2012 hos Wayback Machine.

  

Portaler: Danmark | Kunst
**Hedmarktoppen folkehøyskole** er en kristen folkehøgskole bygd i 1970, eid av Pinsebevegelsen i Norge. Skolen ligger på Hedmarktoppen ved Hamar.

Skolen
------

Skolens visjoner vektlegger seg på «å tenne, trene og sende!» Skolen ønsker også å vekke et engasjement for «arbeid i Guds rike», for menneskene rundt seg, og for at den enkelte elev skal vokse og modnes til alle livets utfordringer.
Skolen har 130 elevplasser, og har siden oppstarten i 1970 hatt mellom 90 og 130 elever hvert år. Skolen har 15 ansatte, og rektoren er Geir Byberg.

Fagtilbud
---------

Skolen tilbyr følgende faglinjer: X-sport, musikk, idrett og villmark, kreativ barista/foto, dans, flyt, disippeltrening sport/musikk og lederlinjen foruten fellesfagene, som består av "Aktuelt", kirkekaffe og kor. 

De fleste lørdager har skolen temadager som består av foredrag, eller av og til aktiviteter. 

Skolen tilbyr også valgfag. Da er det mulighet for undervisning i forskjellige temaer, som klatring, dans, jegerprøven, volleyball, kreative kurs og matlaging.

Fritidstilbud og utlandsturer
-----------------------------

Hedmarktoppen folkehøyskole har et omfattende fritidstilbud, med idrettaktiviteter, biljard, bordtennis, musikk, musikk, tur- og trimløyper, eget styrketreningsrom, cellegrupper, ungdomsopplegg i Hamar, Internett, ishockey i Nordlyshallen, med mer.

Skolen tilbyr en 3 – 4 ukers studietur til klassens valgte reisemål, for så å møte resten av skolen i Hawaii for fellesopplegg i 7 – 10 dager.

Referanser
----------

1. ↑  «Langtur - Hedmarktoppen.no». Arkivert fra originalen 21. februar 2014. Besøkt 15. februar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Hedmarktoppen folkehøyskole på Instagram Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Utdanning i Hamar |
| --- |
| **Høyere utdanning:** | Høgskolen i Innlandet | Hamars kommunevåpen |
| **Folkehøgskoler:** | Hedmarktoppen folkehøyskole **·** Toneheim Folkehøgskole |
| **Videregående skoler:** | Hamar katedralskole **·** Storhamar videregående skole |
| **Ungdomsskoler:** | Ajer ungdomsskole **·** Børstad ungdomsskole **·** Ener ungdomsskole |
| **Barneskoler:** | Greveløkka skole **·** Ingeberg skole **·** Lovisenberg skole **·** Lunden skole **·** Prestrud skole **·** Ridabu skole **·** Rollsløkken skole **·** Solvang skole **·** Storhamar skole |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
***Den engelske pasienten*** (***The English Patient***) er en roman av den canadiske/srilankiske forfatteren Michael Ondaatje som handler om en sterkt forbrent mann som lever ut sine siste dager mens annen verdenskrig går mot slutten, i et kloster i Toscana i Italia sammen med en kanadisk sykepleier, og om en dramatisk kjærlighetshistorie som avsløres gradvis etter hvert som han gjenvinner hukommelsen.

Ondaatjes roman er meget løst basert på den østerriksk-ungarske ørkenforskeren grev László de Almásys liv; mye av handlingen i romanen er fiksjon.

Romanen fikk Booker-prisen for beste skjønnlitterære verk i 1993. Den ble filmatisert av Anthony Minghella i 1996, og vant en rekke priser, bl.a. Oscar og Sølvbjørnen.

Handling
--------

Romanens historiske bakteppe var Felttoget i Nord-Afrika, og kampene i Italia, under andre verdenskrig. Historien fortelles ikke i korrekt rekkefølge, og beveger seg ofte frem og tilbake i tid. Deler av handlingen finner sted før en ulykke hvor en engelskmann blir alvorlig skadd, og tiden han tilbrakte ved et italiensk kloster - hvor han blir tatt hånd om av Hana, en ung sykepleier tilhørende det kanadiske militæret. Historien handler også om Kip, en indisk sikh, under hans tid i England for å trene til å arbeide som sappør og håndtere eksplosive blindgjenger som ikke har eksplodert.

Den engelske pasientens eneste eiendel var en slitt bok, som andre ved klosteret ofte leser høyt for ham. Pasienten kan gi detaljerte erindringer om konfliktene han var en del av i ørkenen under verdenskrigen, men han klarer ikke å huske sitt eget navn. I stedet velger han å tro på andres antagelser om at han er en engelskmann. Men pasienten heter egentlig László de Almásy, en ungarsk greve.

Caravaggio, en italiensk-kanadier i den britiske etterretningstjenesten siden slutten av 1930-tallet, er en venn av Hana og Patrick, morens kjæreste. Han var i Nord-Afrika for å spionere på de tyske styrkene. Deretter ble han overført til Italia. Han blir til slutt oppdaget, forhørt, og utsatt for tortur. Caravaggio bærer både fysiske og psykiske arr, etter sine mange smertefulle krigsopplevelser.

Se også
-------

* Den engelske pasienten (film)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** OCLC **·** GND **·** LCCN
 |
**Valentino Mazzola** (født 26. januar 1919, død 4. mai 1949) var en italiensk fotballspiller. Han var kaptein og playmaker på det store Torino-laget som dominerte italiensk fotball i årene rett etter andre verdenskrig, og regnes for å være en av Italias beste spillere gjennom tidene. Han fikk tilnavnet "Il Capitano dei capitani" (italiensk for kapteinenes kaptein), fordi han var en uvanlig markant lederskikkelse både på klubblag, landslag og utenfor banen.

Mazzola ble født i Milano, men startet sin fotballkarriere i Venezia rett før krigen. Før han ble proff spilte han for bedriftslaget til bilfabrikken Alfa Romeo. Han var med på å vinne den italienske cupen i 1941, og ble kjøpt av Torino i 1942. I hans første sesong i klubben, vant Torino «The Double». De to neste sesongene ble kansellert på grunn av krigen, men da ligaen startet opp igjen i 1945, vant Torino fire strake seriemesterskap. Sesongen 1946/47 ble Mazzola toppscorer i Serie A med 29 mål.

Torinos dominans fikk en brå slutt i mai 1949, da laget var på vei tilbake fra en oppvisningskamp i Portugal. Samtlige spillere, støtteapparat og lokale journalister mistet livet da flyet deres styrtet i Superga-høydene utenfor Torino. I de fire siste serierundene av 1948/49-sesongen måtte Torino stille med juniorlaget, og av respekt for storlaget som hadde blitt utslettet, valgte motstanderne å også stille med sine juniorlag. Mazzola vant det siste av sine fem ligamesterskap posthumt.

Totalt scoret Mazzola 109 mål i Serie A. På det italienske landslaget spilte han 12 landskamper, og scoret fire mål. Han ville nok fått langt flere landskamper hadde det ikke vært for krigen og flyulykken. Hans sønn Sandro Mazzola ble senere stjernespiller for Inter og Italia.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 291722, oppført som Valentino Mazzola †[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 12241261, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valentino Mazzola – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Valentino Mazzola – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Valentino Mazzola – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Valentino Mazzola – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Valentino Mazzola – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Valentino Mazzola – EU-Football.info Rediger på Wikidata
* Ukas legende: Valentino Mazzola

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Daniel «Dan» Wybert Mansel Smith** (født 17. september 1951) er en britisk statsborger som var direktør for Institutt for fredsforskning (PRIO) i perioden 1993–2001.

Liv og virke
------------

Dan Smith ble uteksaminert i engelsk litteratur fra Cambridge University i 1976. Smith påbegynte arbeidet som fredsforsker i 1976, da han fattet interesse for britisk forsvarspolitikk i 1976. Han kom til Norge som direktør for PRIO i 1993.

I hans direktørperiode (1993–2001) ekspanderte PRIO hurtig, og instituttets virksomhet ble utvidet til å omfatte mer anvendt forskning, ikke minst gjennom postkonflikt-prosjektene Balkan Dialogue og etableringen av det som senere ble PRIO Cyprus Centre i Nikosia. Etter at han gikk av som direktør, var Smith tilknyttet Det Norske Nobelinstitutt en periode, samt Hellenic Foundation for Foreign and European Policy. Han var også leder for the Institute for War and Peace Reporting.

Da Dan Smith forlot PRIO og Norge, gikk han i 2003 til stillingen som generalsekretær for International Alert i London. Fra 2015 er han direktør for Stockholm International Peace Research Institute (SIPRI).

Dan Smith har forfattet, medforfattet og redigert 16 bøker, blant annet flere utgaver av *The Atlas of War and Peace*. Han har også vært rådgiver for myndigheter og organisasjoner om fredsbygging, blant annet i egenskap av deltaker i rådgivergruppen for FNs fredsbyggingsfond, der han var leder til 2011. 

Dan Smith ble utnevnt til offiser (OBE) av den britiske ordenen Order of the British Empire i 2002.

Referanser
----------

1. ↑   www.prio.org, besøkt 14. juni 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Dan Smith's Blog – Analysis & commentary on world issues
* PRIO Cyprus Centre Arkivert 2. mai 2012 hos Wayback Machine.
* International Alert
* Institute for War and Peace Reporting
* Atlas of War and Peace

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Abdullah Qardash** (født i 1967 i Tal Afar i Irak) er en irakisk islamist og høyerestående medlem av terrororganisasjonen Den islamske stat (IS). Han var tidligere aktiv i den væpnede islamistgruppa Ansar al-Islam, men ble arrestert av amerikanske styrker og satt i det beryktede Camp Bucca-fengselet, et fengsel som ble beskrevet som et et drivhus for hevnlyst og islamsk ekstremisme. Da han slapp ut i 2007 sluttet han seg til jihadistgruppa Islamsk Stat i Irak som senere utviklet seg til Den islamske Stat (IS). Han fikk en viktig rolle i å forme organisasjonen og ble utnevnt til «guvernør» for området Hasakah i Syria som var under IS-kontroll. Han fikk flere sentrale posisjoner i IS og fungerte som nestleder av gruppa frem til Abu Bakr al-Baghdadi ble drept i 2019. Det er antatt at han tok over som leder etter Baghdadis død.

Lite er kjent om Qardash, som også skal ha gått under navnet Hajji Abdullah al-Afari. Det er antatt at han har studert islamske studier i Mosul.

Referanser
----------

1. ↑  «The American prison that became the birthplace of Isis». *The Independent* **(engelsk)**. 4. november 2014. Besøkt 14. november 2020.
2. ↑  NTB (28. oktober 2019). «Medier: Abdullah Qardash er IS' nye leder». *www.abcnyheter.no* **(norsk)**. Besøkt 14. november 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Dana Bash** (født **Dana Ruth Schwartz**; 15. juni 1971) er en amerikansk journalist og programleder i CNN som per 2017 fungerer som kringkasterens ledende politiske korrespondent og iblant ankerkvinne. Tidligere har hun vært CNNs korrespondent i Det hvite hus og på Capitol Hill.

Tidlig liv
----------

Bash ble født i Montvale i New Jersey, som datter av Frances (født Weinman) og Stu Schwartz. Hennes far er sjefsprodusent for ABC News med fokus på *Good Morning America*. Hennes familie er jødisk, og hennes mor er forfatter og pedagog i jødiske studier. Hun har en bror, David Schwartz, som er en New York-basert videoprodusent.

Personlige liv
--------------

Bash har vært gift to ganger. I 1998 giftet hun seg med Jeremy Bash; de ble skilt i 2007. I mai 2008 giftet Bash seg med CNN-korrespondent John King, som konverterte til jødedommen før bryllupet. Bash og King har en sønn, Jonas Frank King, født i juni 2011. I mars 2012 ble det kjent at Bash og King var separert.

Priser og utmerkelser
---------------------

I mars 2014 ble Bash kåret av *Elle*, sammen med andre, i Italias ambassade i USA i den årlige «Women in Washington Power List».

Referanser
----------

1. ↑   www.alumni.gwu.edu[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jewish Women's International Magazine: "10 Women to watch: "Dana Bash" By Susan Josephs Arkivert 11. juni 2012 hos Wayback Machine. retrieved November 1, 2015
3. ↑  «Weddings; Dana Schwartz, Jeremy Bash». The New York Times. 6. september 1998.
4. ↑  Huffington Post: "CIA Has a Bash, Jeremy Bash" by Jeff Stein April 3, 2009
5. ↑  Washington Examiner: "Bash, King s king-sized bash to take place on Cape Cod" March 26, 2008
6. ↑  «Love, etc.: CNN's Dana Bash and John King welcome son». 29. juni 2011.
7. ↑  «John King and Dana Bash separate; CNN stars were married four years». Washington Post. 20. mars 2012.
8. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
**Valentín González** (født 1909 i Malcocinado, Badajoz, Extremadura, død 1983 i Madrid), kjent som **El Campesino** (*Bonden*) var en spansk kommunist og høyt ansett republikansk geriljakommandant og offiser som tjente i Republikkans folkearmé (*Ejército Popular*) under den spanske borgerkrigen. 

González ble født i Malcocinado i Badajoz i Spania og jobbet før krigen som gruvearbeider. Han var også et medlem av det spanske kommunistpartiet, og han opprettet en av de første militsenhetene for å motstå Francisco Francos nasjonalistarmé ved borgerkrigens begynnelse i 1936. Som en brigadekommandant tok González del i alle de viktige hendelsene under nasjonalistenes angrep på Madrid i 1936. Han kommanderte også enheter i slag som slaget om Corunna-veien (desember 1936), slaget ved Jamara (februar 1937) og slaget om Guadalajara (mars 1937). Sommeren 1937, etter slaget om Brunete i juli, fikk González henrettet 400 nasjonalistiske krigsfanger som gjengjeldelse for nasjonalistenes grusomheter mot republikanske fanger. 

Videre ledet González sine menn i Aragónoffensiven, under slaget om Teruel og Cataloniaoffensiven før han måtte emigrere til USSR da nasjonalistene seiret i 1939. På grunn av sin selvstendige personlighet ble han snart sendt i eksil til Vorkuta, hvor han jobbet som en brigader for gruvearbeidere i en arbeidsleir. Senere flyktet han fra landet, visstnok etter å ha mottatt et oppdrag fra NKVD. 

Han flyttet senere til Frankrike hvor han utga en bok om sitt liv i Sovjetunionen. I 1963 lagde han flere geriljaangrep mot nasjonalistene i Spania, og etter Francos død dro han for å bo i Spania i 1978. González døde i Madrid i 1983.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** Munzinger (iba)
 |
**Abdulkassim Salat Hassan** (født i 1941) er en framtredende somalisk politiker. Han var president i Somalia fra 2001 til 2004, og tidligere var han innenriksminister og finansminister i regjeringen til president Mohamed Siad Barre. Han var en av grunnleggerne av Somalias Suhl som er en forspningsgruppe som tidligere utenriksminister Abdirahman Jama Barre også var en del av. Hassan har hatt flere viktige posisjoner i den somaliske regjeringen, mest kjent som Siad Barre siste innenriksminister. Som sådan var Hassan ansvarlig for alle interne sikkerhetsorganisasjoner inkludert National Security Service (NSS).

Etter utbruddet av den somaliske borgerkrigen i 1991 reiste Hassan til Kairo. Etter 1991 kontrollerte Hassan en regjering som styrte deler av den somaliske hovedstaden Mogadishu, mens resten av landet ble kontrollert av forskjellige krigsherrer og separatiske grupperinger. I 2001 deltok han i og vant valget om å bli den neste presidenten i Somalia. De neste tre årene bodde og jobbet Hassan i eksil i Djibouti fordi det ikke var trygt for ham å oppholde seg i Somalia under borgerkrigen. 

Etter at han tapte presidentvalget i 2004 mot Abdullahi Yusuf Ahmed har Hassan brukt mye av sin tid for å få til et tryggere Somalia. Han deltar i en rekke arrangementer i og rundt Somalia der han taler til sine landsmenn om hvordan de kan forandre sin nasjon til det bedre.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**Lars Wilhelmsen** (født 7. desember 1946) er en norsk sosialøkonom og embedsmann. Wilhelmsen er direktør i departementsrådens stab i Arbeids- og inkluderingsdepartementet.

Han tok Cand.Oecon eksamen ved Universitetet i Oslo i 1972. Etter eksamen ble han umiddelbart engasjert som andrekonsulent i *Planleggingsavdelingen* i Finansdepartementet, hvor han ble byråsjef i 1976.

Etter en karrière i departementene, sist som ekspedisjonssjef i Sosialdepartementet, var han administrerende direktør for Husbanken fra 1994 til 2001, og deretter arbeidsdirektør frem til han trakk seg fra stillingen i 2002.

Wilhelmsen ledet sekretariatet for utvalget bak *NOU2004:13, En ny arbeids- og velferdsforvaltning*, som ledet fram til danningen av NAV i 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Husbankdirektør Wilhelmsen: Staten må løsne grepet
* Lars Wilhelmsen, hos AID
* Kommentar om *NOU2004:13*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ivar Leveraas** | **Administrerende direktør for Husbanken**(1994–2001) | Etterfølger:**Geir Barvik** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Vera Illarionovna Galusjka-Dujunova** (russisk: Вера Илларионовна Галушка-Дуюнова født 11. april 1945 i Krasnodar, død 2. mars 2012 i Tasjkent i Usbekistan) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by og 1972 i München.

Galusjka ble olympisk mester i volleyball under OL 1968 i Mexico by. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Japan og Polen. Åtte lag deltok, det ble spilt en enkeltserie og alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant alle sju kampene. Galusjka spilte seks kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Gull **Gull** i volleyball damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1972 Tysklands flagg München - Gull **Gull** i volleyball damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vera Galusjka – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vera Galusjka – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
| Det andre slaget ved Kharkov |
| --- |
| Konflikt: Andre verdenskrig |
| Østfronten på tidspunktet for slaget |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 12. - 28. mai 1942 |
| Sted | Kharkovområdet i Ukraina49°13'47,971"N 37°7'41,236"Ø |
| Resultat | Tysk seier |

 |
| Stridende parter |
| Nazi-Tysklands flagg Tyskland | Sovjetunionens flagg Sovjet |
| Kommandanter og ledere |
| Nazi-Tysklands flagg Fedor von BockNazi-Tysklands flagg Friedrich Paulus | Sovjetunionens flagg Semjon Timosjenko |
| Styrker |
| 300 000 | 640 000 |
| Tap |
| 20 000 | 227 190 drept eller tatt til fange |

| Østfronten |
| --- |
| Barbarossa – Finland – Murmansk – Leningrad – Smolensk 1 – Kyiv 1 – Kharkov 1 – Moskva – Krim og Sevastopol – Rzjev – Kharkov 2 – Blau og Kaukasus – Stalingrad – Velikiye Luki – Kharkov 3 – Kursk – Smolensk 2 – Dnepr – Kyiv  2 – Kamenets-Podolsk – Bagration – Lvov-Sandomierz – Lublin-Best – Warszawa – Romania – Ungarn – Wisła-Oder – Berlin – Praha |

**Det andre slaget ved Kharkov** var et slag som ble utkjempet i dagene 12. til 28. mai 1942 på Østfronten under andre verdenskrig.

Etter en vellykket sovjetisk motoffensiv som slo de tyske styrkene tilbake fra Moskva, men også tappet de sovjetiske reservene, var den sovjetiske offensiven ved Kharkov et nytt forsøk på å ta initiativet i kampene på østfronten.

12. mai 1942 rykket det sovjetiske styrkene fram mot den tyske 6. armé. Etter en del innledende suksesser, ble offensiven stoppet av tyske motangrep. En rekke kritiske sovjetiske feilvurderinger av både sentrale sovjetiske offiserer og av Josef Stalin selv, ledet til vellykkede tyske knipetangsangrep rundt de fremrykkende sovjetiske styrkene og isolerte dem fra resten av fronten. Stalin undervurderte blant annet Wehrmachts styrke og muligheter og overvurderte sine egne, nyutdannede tropper.

Det blodige slaget medførte betydelige sovjetiske tap, både i personell og materiell. Det ga Friedrich Paulus en viktig seier i felt og førte Røde armé inn i en rekke nederlag og tilbaketog. Den tyske seieren ved Kharkov åpnet for de militære operasjonene som førte til Operasjon Blau og til slutt til slaget om Stalingrad.

Se også
-------

* Det første slaget ved Kharkov
* Det tredje slaget ved Kharkov

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
Falstadsenterets direktør Tone Jørstad viser en gruppe rundt i skogen hvor fangene ble drept. Relieffet «Arkebusering» er et krigsminnesmerke utført av Odd Hilt (1916–1986) og viser en tysk eksekusjonspeletong som henretter tre norske patrioter. Foto: 2007 
**Falstadsenteret** og **Falstad museum** ligger på Ekne i Levanger kommune i Nord-Trøndelag og er et minnested og senter for menneskerettigheter. Senteret består av Falstad fangeleir og Falstadskogen som ligger et steinkast unna og var rettersted for okkupasjonsmakten. Skogen er i dag krigsgravplass og fredet kulturminne.

Falstad Museum ble etablert i forbindelse med frigjøringsjubileet i 1995, og er innrettet i kjelleren i det som var hovedbygningen for SS-Strafgefangenenlager Falstad. Siftelsen Falstadsenteret ble opprettet 2000 og er et nasjonalt opplærings- og dokumentasjonssenter for krigens fangehistorie, humanitær folkerett og menneskerettigheter. Senteret ble åpnet 7. oktober 2006.

Se også
-------

* Falstad skolehjem
* Falstad fangeleir
* Norsk digitalt fangearkiv 1940–1945

Eksterne lenker
---------------

* Falstadsenteret
* Utenriksminister Jonas Gahr Støres tale under åpningen av senteret 7. oktober 2006
* Falstadsentret på kildenett.no
* Informasjon om Falstadsenterets faste og midlertidige utstillinger :  Arkivert 13. august 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** KulturNav
 |
Ulugh Beg-madrassaen i Samarkand, bygget under Abdullah Mirzas forgjenger Shah Rukh 1417-1420
**Abdullah Mirza ibn Ibrahim Sultan ibn Shah Rukh** (født 19. mars 1433, død juni 1451 i Samarkand) var emir (hersker) i Timuridriket i Transoxiana (tilsvarer omtrent dagens Usbekistan, Tadsjikistan og deler av Turkmenistan, Kirgisistan og Kasakhstan) fra 9. mai 1450 til juni 1451.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av Ibrahim Sultan, sønnesønn av den tidligere herskeren Shah Rukh og sønnesønns sønn av dynastiets grunnlegger, den tyrkisk-mongolske erobreren Timur Lenk. Han mor var Mihr Sultan Agha. Hans bror var Babur Mirza.

### Veien til makten

Han var av sin farfar Shah Rukh innsatt som guvernør i provinsen Fars, men da farfaren døde i 1447 ble hans posisjon truet av fetteren Sultan Muhammad (sønn av Ibrahim Sultans bror Baysunghur) og han ble tvunget til å forlate provinsen. Abdullah støttet sin onkel Ulugh Beg som nå var øverste hersker i Timuridriket, men Ulugh Begs sønn Abd al-Latif gjorde opprør mot sin far og fikk ham styrtet og drept i 1449. Abdullah ble fengslet av den nye herskeren som også drepte sin bror Abd al-Aziz.

### Emir

Abd al-Latifs regjeringstid ble av kort varighet. Allerede etter seks måneder ble han drept i en sammensvergelse av adelsmenn og klanledere, og de satte Abdullah Mirza fri og utropte ham til emir i Samarkand. Timuridriket var nå i praksis delt i flere regioner som følge av arvestriden etter Shah Rukhs død. Sultan Muhammad regjerte i Fars-provinsen, og Abu Sa'id Mirza (sønn av Shah Rukhs bror Miran Shah) hadde kontrollen i Bukhara.

I 1451 marsjerte Abu Sa'id Mirza med militær støtte fra Usbek-khanatets leder Abu'l-Khayr Khan mot Samarkand og beseiret Abdullah Mirza. Abdullah ble henrettet og Abu Sa’id Mirza overtok som hersker i Samarkand.

Referanser
----------

1. 1 2   iranicaonline.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Sykes 2015 s. 219

Kilder
------

* Percy Molesworth Sykes (2015). *A History Of Persia*. Andesite Press. ISBN 978-1296793777.
* H. R. Roemer (1986). *The Successors of Timur. The Cambridge History of Iran, Volume 6: The Timurid and Safavid Periods*. Cambridge University Press. ISBN 0-521-20094-6.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Abd al-Latif** | **Timurid-dynastiets hersker**(1450–1451) | Etterfølger:**Abu Sa'id Mirza** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Alliance of Liberals and Democrats for Europe Party** (**ALDE**) er et europeisk parti og en paraplyorganisasjon for liberale partier i Europa, inkludert Venstre. Den samler liberalere fra 55 medlemsorganisasjoner over hele Europa, både innenfor og utenfor EU, men har sitt hovedvirke innenfor EUs institusjoner. Organisasjonen ledes av Annemie Neyts-Uyttebroeck fra Belgia. 

Den politiske gruppen i Europaparlamentet som partiet er knyttet til, kalles Alliansen av liberale og demokrater for Europa.

ALDE ble stiftet den 17. mars 1976.

Organisasjon
------------

Venstre ble tatt opp som fullt medlem av ALDE i 2006.
ALDEs ungdomsorganisasjon er LYMEC hvor Unge Venstre er medlem.

Politikk
--------

ALDE jobber primært for å styrke den liberaldemokratiske bevegelsen i EU og hele Europa, for å hjelpe liberaldemokratiske politikere i Europa å utveksle idéer og utvikle en felles politisk visjon, og utarbeide og vedta et felles valgmanifest for valgene til Europaparlamentet.

ALDE
----

I Europaparlamentet inngår ALDE i en felles parlamentetsgruppe sammen med sentrumsdemokratene European Democratic Party (EDP) under navnet Alliance of Liberals and Democrats for Europe (ALDE). Med 106 av 785 mandater, er ALDE den tredje største grupperingen i Europaparlamentet. Ca. 2/3 av ALDEs europaparlamentarikere kommer fra ELDR. ALDE-gruppen ledes av Guy Verhofstadt fra Belgia. Syv av Europakommisjonens 27 kommissærer kommer fra ELDR.

Referanser
----------

1. ↑  «VVD-prominent Hans van Baalen (60) overleden» **(nederlandsk)**. Besøkt 30. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Alliance of Liberals and Democrats for Europe Party – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Alliansen av liberale og demokrater for Europa på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Alliansen av liberale og demokrater for Europa på Facebook Rediger på Wikidata

* (en) Alliansen av liberale og demokrater for Europa på Instagram Rediger på Wikidata

* (en) Alliansen av liberale og demokrater for Europa på LinkedIn Rediger på Wikidata

* (en) Alliansen av liberale og demokrater for Europa på YouTube Rediger på Wikidata

* (en) Alliansen av liberale og demokrater for Europa på Flickr Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |