recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Denne artikkelen omhandler kunstverket.  For supernovaen kjent som «Keplers stjerne», se SN 1604.

**Keplerstjernen**, **Fredsstjernen** eller **Gardemostjernen** er en 45 meter høy kunstinstallasjon ved Oslo lufthavn, utformet av kunstneren Vebjørn Sand. Den er plassert nord for krysset der europavei 16 møter europavei 6 ved Gardermoen Business Park.

Gardermoen Næringspark AS ba i 1999 kunstneren Vebjørn Sand om å skape et landemerke i den planlagte næringsparken på Gardermoen.

Stjernen består av 102 stålrør og 13 stålkuler som er skrudd sammen ved hjelp av forborede gjengehull i kulene og bolter i hver stavende. Stjernespissene er sveist sammen. På stålskjelettet er det på de 20 stjernearmene montert krakelerte glassplater. Stjernens diameter er 15m. Stjernen er boltet til en betongsokkel bestående av tre trekantede 30 meters høye etterspente betongsøyler. Skulpturens høyde er totalt 46m. Det kraftige lyset gjør at stjernen er synlig flere kilometer unna i mørket.

Selve stjernen er basert på en utforming av Johannes Kepler, og er en videreutvikling av ikosaederet, som er ett av de fem platonske legemene og består av 20 trekanter, og er laget av et skjelett av stål med krakelert glass.

Stjernen er plassert på tre tretti meter høye betongsøyler; inspirasjonen til disse hentet Sand fra nunataken Arnesteinen i Dronning Maud Land, som han så under en ekspedisjon i Antarktis i 1996. Stjernen ble brukt under utdelingen av Nobels fredspris til Leger uten grenser i 1999, som er grunnen til navnet *Fredsstjernen*. Kunstverket ble offisielt tent ved årsskiftet 1999/2000.

Referanser
----------

1. ↑  «Kunstprosjekt med Vebjørn Sand». Besøkt 11. mai 2020.
2. ↑  SIW GRINDAKER (22. desember 1999). «Tente på stjerna». Dagbladet. Besøkt 11. mai 2020.
3. 1 2 3  Ole Kristian Ellingsen (januar 2015). «En tåre for fred». *Passasje* **(norsk)**. Flytoget: 12–15.
4. ↑  Marius Wærhaug Madsen (5. oktober 2014). «Derfor er Keplerstjernen rosa» **(norsk)**. *Romerikes Blad*. Besøkt 4. mars 2015.
5. ↑  «Keplerstjernen, Gardermoen Park» **(norsk)**. Hille Melbye Arkitekter. Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 3. mars 2015.
**Martin Helme** (født 24. april 1976 i Tallinn) er en estisk nasjonalkonservativ politiker og journalist. Han er fra 4. juli 2020 leder for Det estiske konservative folkepartiet (EKRE) og var fra 29. april 2019 til 26. januar 2021 Estlands finansminister i Jüri Ratas andre koalisjonsregering.

Familie og privatliv
--------------------

Helme er sønn til tidligere partileder Mart Helme. De var begge statsråder i regeringen Ratas. Helmes tvillingsøster er litteraturviteren Maarja Vaino og forfatteren Peeter Helme er hans fetter.

Politiske posisjoner
--------------------

Helmes politikk regnes som EU-skeptisk, nasjonalkonservativ og høyrepopulistisk. Han er en av partiets mest toneangivende politikere og er imot seg Estlands EU-medlemskap og euro som Estlands valuta. Han har også kritisert FNs migrasjonspakt. Han har kritisert brukt av russisk som offisielt minoritetsspråk i Estlands utdanningssystem, og motsatte seg medvirkning av russiske sanger i den estniske sangfestivalen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Martin Helme – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Jose Burgos
**José Apolonio Burgos y Garcia** (født 9. februar 1837 i Vigan i Ilocos Sur på Filippinene, henrettet 15. februar 1872 i Manila) spansk-filippinsk katolsk prest som del av «Gomburza»-trioen ble urettmessig dømt for opprør av de spanske kolonimyndigheter og henrettet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

José Antonio Burgos var sønn av den spanske offiser Don José Tiburcio Burgos og mestizaen Florencia Garcia. Han var således delvis ilocano. Han fikk en omfattende og solid utdannelse med to mastergrader og to doktorgrader fra *Colegio de San Juan de Letran* og Santo-Tomás-universitetet i Manila.

### Prest

Han ble presteviet og celebrerte sin første messe i *Intramuros*, Manilas indre by. 

Hans liberale og nasjonalistiske ble vel kjente blant annet gjennom avisartikler, skjønt noen av dem var anonyme, der han gikk inn for politiske og kirkelige reformer. Hans engasjement for at de filippinskfødte i presteskapet skulle innrømmes høyere embeder som sogneprester og en større rolle ved kirkelige beslutninger, gjorde ham upopulær i de kirkelige ledende kretser, som var dominert av spanjoler eller *insulares* (spanjoler født utenfor Spania). Han vendte seg mot antifilippinsk rasisme og gjorde sitt beste for å avsanne utfall mot hans folk fra enkelte spanske geistlige. Samtidig kritiserte han hvordan mange av disse munker og prester beriket seg og bedrev utukt. 

Da det fant sted et mytteri i Cavite den 20. januar 1872,ble kronens og kirkens lederskap raskt enige om at fader José Burgos og to andre filippinske prester, f. Mariano Gómez og f. Jacinto Zamora var involvert og skyldige i separatisme. 

De tre prestene ble stilt for retten og utsatt for en rekke fabrikkerte påstander og falske vitneutsagn, og deres egne forsvarsadvokater forrådte dem. Den 5. februar 1872 ble de henrettet ved garottering på Bagumbayan-feltet (nå Luneta Park) i Manila. Burgos, da 35 år, den yngste av de tre, var den siste som døde.

Henrettelsen av de tre var en skjellsettende begivenhet for de nasjonalistiske strømninger i landet, blant annet fordi dr. José Rizal ble inspirert til å skrive sin annen nasjonalistiske roman der han enda klarere enn før inn for den nasjonale sak.

Oppkallinger
------------

En rekke byer og kommuner er blitt oppkalt etter José Burgos:

* Burgos, Ilocos Norte
* Burgos, Ilocos Sur
* Burgos, Isabela
* Burgos, La Union
* Burgos, Pangasinan
* Padre Burgos, Quezon
* Padre Burgos, Southern Leyte
* Burgos, Surigao del Norte

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Jose-Burgos, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Spansk biografisk leksikon, oppført som José Apolonio Burgos, Spanish Biographical Dictionary ID 85180/jose-apolonio-burgos, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.britannica.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.vigan.ph[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Zaide, Gregorio F. (1984). *Philippine History and Government*. National Bookstore Printing Press.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Annette Sjursen** (født 28. april 1962) er en norsk regissør, dramatiker, journalist og forfatter.

Sjursen har arbeidet som journalist i *VG*, *Dagbladet,* *Dagsrevyen og Morgenbladet*, senere som film- og teateranmelder. Hun har også jobbet for som informasjonssjef for Festspillene i Bergen.

Etter dette begynte hun i filmbransjen. Sjursen har skrevet og regissert flere kortfilmer, deriblant «Dublin i regn». Hun skrev sammen med Lars Saabye Christensen manuset til spillefilmen *Min misunnelige frisør*, som hun også regisserte. Filmen hadde kinopremiere i 2004, og Sjursens regi vant juryens spesialpris ved Filmfestivalen i Mannheim-Heidelberg. Hovedrolleinnhaver Bjørn Sundquist vant prisen for beste skuespiller under den nordiske filmfestivalen i Rouen i 2005. Sjursen skrev og regisserte deretter spillefilmen *Pax*, som hun også omarbeidet til en roman utgitt på Kagge Forlag. Sjursen startet senere rådgivningsfirmaet Mental Power, som hun driver ved siden av arbeidet med nye filmprosjekter.

Filmografi
----------

* 1991: *Gjenkjennelse*
* 1993: *Tid*
* 2001: *Dublin i regn*
* 2004: *Min misunnelige frisør*
* 2011: *Pax*

Bibliografi
-----------

* *Pax*, Kagge Forlag, ISBN 978 82 489 0940 8

Referanser
----------

1. 1 2  Bikset, Lillian (18. januar 2021). «Annette Sjursen». *Store norske leksikon*. Besøkt 7. februar 2021.
2. 1 2  «Annette Sjursen | Nordic Women in Film». *nordicwomeninfilm* **(svensk)**. Besøkt 7. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Annette Sjursen Arkivert 15. april 2016 hos Wayback Machine. hos Norske Dramatikeres Forbund
* (en) Annette Sjursen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Annette Sjursen hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Annette Sjursen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Annette Sjursen i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Annette Sjursen på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Annette Sjursen på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Annette Sjursen på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Annette Sjursen på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Annette Sjursen hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Portrett i Dagbladet i forbindelse med *Min misunneliige frisør*
* Omtale av boken *Pax*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
***Psephenotarsis*** er en slekt av biller med larver som lever i rennende vann. Det er larvene som er best kjent i denne gruppen – de er flate og hele oversiden er dekket at brede ryggplater som danner et skjold. Sett ovenfra kan de minne om mynter, og de er kjent som "water pennies" på engelsk. De voksne billene, som kan minne om hårbiller (Scirtidae), er skjøre og kortlivede.

Utseende
--------

De voksne billene er nokså små, avlange, matt brunlige biller. I motsetning til en del andre Psephenidae er de ikke påfallende flate. Antennene er perlekjede-formede, litt lengre enn hode + thorax. Palpene er forholdsvis kraftige, hodet lite med ganske store fasettøyne. Pronotum er trapesformet, kraftig innsmalnet forover. Dekkvingene er litt rundede. Beina er middels lange, lårene litt fortykkede. Larvene, såkalte "water pennies", er flate og ovale og ligger tett presset mot steinene i den strie strømmen.

Levevis
-------

Larvene lever på steiner i raskt rennende elver og bekker. Den flate formen og glatte overflaten gjør at de unngår å bli tatt av strømmen når de kryper rundt og beiter på alger som vokser på steinene. De voksne billene er nokså kortlivede, og finnes gjerne i vegetasjonen nær bekkene der larvene lever. De flyr bra og kan komme til lys om natten.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien Psephenidae – ca. 210 arter fordelt på 29 slekter
				+ Underfamilien Psepheninae
					- Slekten ***Psephenotarsis*** Arce-Pérez & Novelo-Gutiérrez, 2001
						* *Psephenotarsis shepardi* Arce-Pérez, 2004
						* *Psephenotarsis triangularis* Arce-Pérez, 2001

Referanser
----------

1. ↑  Arce-Pérez, R.; Novelo-Gutiérrez, R. 2001: A new genus and species of Psepheninae (Coleoptera: Dryopoidea: Psephenidae) from Mexico. *Proceedings of the Entomological Society of Washington* 103: 389–395.
2. ↑  Arce-Pérez, R. 2004: A new species of *Psephenotarsis* Arce-Pérez (Coleoptera: Byrrhoidea: Psephenidae) from Guatemala. *Proceedings of the Entomological Society of Washington* 106: 826–829.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Psephenotarsis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Psephenotarsis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Psephenotarsis* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Psephenotarsis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Den gylne ape*** var en norsk TV-serie skrevet av forfatteren Eyvind Skeie og produsert av filmselskapet Penelope Film AS for NRK, Barne TV. Serien ble sendt sommeren som en del av sommerkinoen i Barne-TV og innimellom programmet ble det vist innslag av tegneserier. Musikken er skrevet av komponist Ragnar Bjerkheim. Regi:Trine Bjørnæs Aune

TV-serien handlet om Den gylne ape som var en fiktiv ape som ble innlemmet i den da nye attraksjonen Tåkeskogen i Kristiansand Dyrepark. Budskapet med serien var at barn skulle forstå at vi skulle være snill mot alle dyrene.

Det ble også utgitt spin-off-produkter som bok og lydbok i kjølvannet til TV-serien.

Handling
--------

Lotte har fått sommerjobb som dyrepasser. Lillebroren Lars er for ung til å få jobb, men blir et plagsomt og masete påheng til søsteren.
Men Dyreparken er ikke bare dyr, Kaptein Sabeltann, politimester Bastian og Kardemomme by. Der finnes også en kjempemystisk skog -Tåkeskogen. Der bor en mystisk figur som er omringet av gåtefull røyk. Den hårete figuren, som etter hvert viser seg å være en ape, har en gullbok der den skriver ned et lite budskap til barna. Lars begynner å forstå etterhvert at Den gylne ape vil ha kontakt. I skyggene lusker de to skurkene Gulrot og Lakris rundt fordi de vil fange apen for så å selge den for flere millioner. Samtidig jakter de på Kaptein Sabeltanns-skatt.

Medvirkende
-----------

* Debbie Hempel som Lotte
* Nikolai Høibo som Lars
* Rina Kelly som Synne
* Olav H. Benestvedt som Den gylne ape

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 22. januar 2016. Besøkt 20. mai 2016.
Antonivkabroen sett fra Antonivka
**Antonivka** (ukrainsk: Антонівка, russisk: Антоновка, frem til 1917: *Sjirokoje* Широкое) er en forstad til havnebyen Kherson i sørlige Ukraina.

Antonivka ligger noen kilometer østnordøst for det sentraea Kherson oppstrøms Dnipro på flodens høyre (vestre) side. I Antonivka ligger det nordlige brofeste til den nord-sørgående Antonivkas landeveisbro som er hovedbroen for kjøretøystrafikk over søndre del av Dnipro. Den eneste øvrige landeveisforbindelsen over sørdelen av floden er den som går over Kakhovkademningen ved Nova Kakhovka, 50 kilometer nord for Antonivka. 

Seks kilometer nord for Antonivkabroen ligger Antonivkas jernbanebro,, som forbinder Cherson med jernbane til Krimhalvøya og Melitopol. Jernbanebroen ble innviet i 1954 og landeveisbroen i 1985.

Ved Russlands invasjon av Ukraina i 2022 ble Kherson inntatt dagen etter invasjonens begynnelse. Området omkring Kherson var imidlertid det eneste område vest for Dnipro som russerne erobret. I juli 2022 innledet Ukrainas armé en motoffensiv i sørlige Ukraina med Kherson som mål. Antonivka, og spesielt broene, fikk dermed en stor betydning.

Billedgalleri
-------------

* Jomfru Marias fødsels kirkeJomfru Marias fødsels kirke

Kilder
------

* *Antonivka* i Encyclopedia of Modern Ukraine

Referanser
----------

1. ↑  *Стаття «Херсонской мечте — 25 лет* på mycity.kherson.ua (på ukrainska)
2. ↑  «Антоновский мост» **(ukrainska)**. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 27. februar 2022.
**Francisco Lachowski** (født 13. mai 1991 i Curitiba i Brasil) er en brasiliansk modell. Lachowski startet sin karriere i 2008 da han 17 år gammel vant modellkonkurransen «Supermodel of the World» i São Paulo. For dette ble han tildelt en kontrakt fra Ford Models. I 2009 gjorde han sine første runway show i Milano og Paris, hvor han gikk for designere som Gucci og Dior Homme. Lachowski er den høyest rangerte brasilianske unge mannen på sekstendeplass på en topp-femti-liste over mannlige modeller.[]

Han har gått for en rekke show inkludert Versace, Dolce & Gabanna, Dsquared2, Gucci, Roberto Cavalli, Thierry Mugler, Armani og mange flere. Lachowski har også vært på flere forsider av blader som *Vanity Fair*, *Homme Essential*, *Carbon Copy*, *Made In Brazi]* og *Chaos*. Parallelt med dette har han dukket opp i high fashion lederartikler for GQ, V, Vogue og FHM. Lachowski har også vist seg å være populær i kampanjer for DKNY Jeans, Lacoste, Armani Exchange, Etro, Dior, Dsquared og Mavi Jeans.

I mars 2013 fødte hans kone Jassiann Gravel (også en modell), deres første sønn, Milo Lachowski.

  

Erm, what the sigma

Eksterne lenker
---------------

* (en) Francisco Lachowski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Francisco Lachowski på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Francisco Lachowski på Twitter Rediger på Wikidata

* Francisco Lachowski på Instagram Rediger på Wikidata
**International Council on Monuments and Sites** (**ICOMOS**) ble grunnlagt i 1965 som et resultat av UNESCOs møte i Venezia 1964, hvor Veneziacharteret ble forfattet. Charteret er blitt beskrevet som organisasjonens grunnlov.

ICOMOS oppgave er å arbeide for å bevare verdensarven og være rådgivere til UNESCOs verdensarvkomité.

Organisasjonens medlemmer er til forskjell fra UNESCOs ikke selvstendige nasjoner, men består av organisasjoner, institusjoner og personlige medlemmer som er profesjonelle aktører innen kulturminnefeltet. I dag har organisasjonen rundt 7 500 medlemmer.

Se også
-------

* ICOMOS Norge

Referanser
----------

1. ↑   UNESCO, whc.unesco.org, besøkt 20. januar 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) ICOMOS – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* ICOMOS Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Det **Slaviske Korps** (russisk: Славянский Корпус) er en Hong Kong registrert, privat militær kontraktør som er brukt i den Syriske borgerkrigen.

Etablering
----------

Ifølge medieoppslag, ble Det slaviske Korps registrert i Hong Kong med to ansatte i privat sikkerhetsselskap, *Moran Security Group*, russiske statsborgere: Vadim Gusev og Jevgenij Sidorov.

I løpet av våren 2013,dukket det opp stillingsannonser fra det Hong Kong-baserte selskapet på ulike russiske militært relaterte nettsteder. Annonsene lovet 5.000, - i USD per måned for vaktmannskaper som skulle beskytte syriske energianlegg i den Syriske borgerkrigen. Annonsene tiltrakk seg oppmerksomheten til tidligere medlemmer av OMON, SOBR, VDV og Spetsnaz, og mange av dem hadde tidligere militær erfaring fra borgerkrigen i Tadsjikistan, så vel som i den andre Tsjetsjenia-krigen.

Se også
-------

* Wagnergruppen

Referanser
----------

1. ↑  «Registration Document». Hong Kong Companies. Arkivert fra originalen 6. juli 2014. Besøkt 25. august 2014.
2. ↑  Проект "Мясорубка". Рассказывают три командира "ЧВК Вагнера" Radio Liberty, 7 March 2018.
3. ↑  «Last battle of the Slavic Corps». Besøkt 25. august 2014.
Åpnet Twix
Innholdet i en Twix
**Twix** er en sjokolade som er laget av Mars, Inc.. Sjokoladen består av en kjerne av kjeks som er toppet med karamell, og det hele er belagt med melkesjokolade. Siden en Twix har en noe mindre diameter enn en vanlig sjokolade i stangform, blir den vanligvis pakket i par. Twix ble introdusert i 1979.

Twix ble kalt **Raider** i Belgia, Frankrike, Nederland, Portugal, Tyskland og Østerrike i mange år før navnet ble forandret i 1991 (2000 i Finland, Danmark, Norge og Sverige) til det internasjonale merkenavnet. Dette navnebyttet ble møtt med forakt i Tyskland, og slagordet *«Raider heißt jetzt Twix, ... sonst ändert sich nix»* («Raider heter nå Twix, ... ingenting annet blir forandret») er blitt en metafor for slurvete forsøk på å gjøre noe mer moderne ved å gi det et nytt, «tøft» navn.

Smak- og produktvariasjoner
---------------------------

Twix er tilgjengelig som iskrem.

I perioder har en Twix med hvit sjokolade, Twix White, vært tilgjengelig.

I USA selges Twix med peanøttsmør, der peanøttsmøret erstatter karamellen. Fra 2005 ble også en Twix med mørkt sjokoladetrekk istedenfor melkesjokoladetrekket tilgjengelig. Spesielle smaker som *«Double Fudge»* (dobbel karamell) og *«Cookies n Cream»* (kaker og fløte) har også vært tilgjengelig, men selges ikke lenger.

Twix i *Seinfeld*
-----------------

Twix er et hovedelement i en episode av *Seinfeld*. En sulten George prøver å kjøpe en Twix i en automat. Da maskinen ikke fungerer som den skal og Twixen ikke kommer ut, begynner George å lete etter en salgsmann. Han kommer tilbake og finner ut at noen andre har fått tak i sjokoladen hans og spist den, noe som fører til at han setter en felle som han håper vil få tyven til å innrømme sin handling, og kanskje til og med fører til at George får tilbake Twixen sin. Når det også feiler, ser George mot himmelen og roper «TWIX!».

Skjult melding i logoen
-----------------------

I Twix-logoen er det en skjult melding som du kanskje ikke har lagt merke til?

I prikken over I’en i «Twix», er det noe som ser ut som en pauseknapp. Det er to vertikale linjer ved siden av hverandre. Symbolikken daterer seg tilbake til tidlig 2000-tall da sjokoladeprodusenten kjørte en reklamefilm for Twix der slagordet var «Need a moment», altså trenger en pause…(Kilde: Sosialnytt)

Eksterne lenker
---------------

```
Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
```

* (en) Twix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Twix – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Sigrun Svenningsen** (født 23. juni 1902 i Kristiania, nåværende Oslo, død 24. februar 1971) var en norsk skuespiller. 

Hun hadde stor suksess på scenen, blant annet som primadonna på Chat Noir i 1920-årene. Blant annet hadde hun en av hovedrollene i suksessrevyen *Ikke mas, alle får* i 1925-26.

Hun medvirket kun i to stumfilmer. Svenningsen debuterte i 1924 i Harry Ivarsons *Til sæters*, hvor hun spilte den større rollen som Sigrid. I 1927 medvirket Svenningsen i Ivarsons *Den glade enke i Trangvik*.

Sigrun Svenningsen var gift med Per Kvist. og tidligere ordfører i Stavanger, Bertram C. Middelthon.

Filmografi
----------

* 1924 – *Til sæters*
* 1927 – *Den glade enke i Trangvik*

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bang-Hansen, Odd (1961). *Chat Noir og norsk revy*. Oslo: Cappelen. s. 139–141.
3. 1 2  «Sigrun Svenningsen». IMDB.com. Besøkt 11. juni 2016.
4. ↑  Stavanger Aftenblad: "NAVN OG NYTT FRA DAG TIL DAG", 25. februar 1971 s.4.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sigrun Svenningsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Sigrun Svenningsen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Dalsroa** er et pensjonat i Sandefjord kommune i Vestfold.

Dalsroa ble bygget av brødrene Hynne i 1936 og drevet som turisthytte fra 1936 til 1973. Tønsberg Turistforening (senere Tønsberg og Omegn Turistforening) overtok samtlige aksjer i 1946. Bestyrerparet Steinung kjøpte stedet i 1964, og holdt driften i gang noen år. Kapasiteten i de første driftsårene var 28 sengeplasser, men dette ble snart utvidet til 40.

Under krigen
------------

Anlegget ble okkupert og brukt som forlegning for tyske offiserer under krigen[] – i forbindelse med den nærliggende fangeleiren for russere. Det er i dag et minnesmerke nede på leirområdet i form av en informasjonstavle og et gjenreist vakttårn.

Fra august 2015 driftes Dalsroa Pensjonat som rusbehandlingsplass av Alfa stiftelsen.[]

Referanser
----------

1. ↑  Asplin, Tore (2005). *TOT i hundre*. Foreningen.
2. ↑  *Turisme gjennom 70 år*. Foreningen. 1976.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Øystein Røssevold** (født 1971) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte for Brann.

Røssevold hadde erfaring med spill på guttelandslaget og seniorlaget til Bjarg, da Brann hentet ham i 1989. Samme år var han del av Branns juniorlag som ble juniornorgesmestre da de slo Start i finalen i junior-NM.

Knappe nitten år gammel fikk Røssevold sin seniordebut for Brann da han 17. juni 1990 spilte de åtte siste minuttene som innbytter for Marek Motyka i en tremålsseier over Tromsø. Røssevold fikk én ytterligere opptreden på Branns seniorlag da han 16. september 1990 spilte det siste kvarteret som innbytter da Brann røk ut av NM i semifinalen mot lokalrivalen Fyllingen. En uke senere var Røssevold lagkaptein for Branns juniorlag da de røk ut av junior-NM i semifinalen mot Lyn i en straffesparkkonkurranse hvor han brant sitt straffespark.

I 1991-sesongen var han innlemmet i seniorstallen til Brann uten at han fikk notert seg for noen opptredener i obligatoriske kamper. På høsten var han på utlån til moderklubben Bjarg.

Røssevold ble 19. november 1991 klar for spill for 2. divisjonsklubben Fram Larvik på en utlånsavtale. Et halvt år senere hadde forholdet til klubben skåret seg, og Røssevold returnerte hjem igjen. Sesongene 1993 og 1994 spilte han for 2. divisjonsklubben Os, før han igjen returnerte til Bjarg.

Karriereoversikt
----------------

| Sesong | Klubb | Land | Nivå | Liga | Kamper | Mål
  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Brann
  | Norges flagg | 1
  | Eliteserien | 1
  | 0
  |
| 1991 | Brann
  | Norges flagg | 1
  | Eliteserien | 0
  | 0 |

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Öystein Rössevold, Transfermarkt spiller-ID 476658, besøkt 13. april 2024[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Brann juniormestre». *Nationen*. 9. oktober 1989. s. 14.
3. ↑  «Fram får Brann-spiller». *Østlands-Posten*. 20. november 1991. s. 13.
4. ↑  Tom Erik Andersen (12. juni 1992). «Hjem igjen». *Østlands-Posten*. s. 10.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Øystein Røssevold – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Øystein Røssevold – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* Profil hos historie.brann.no
31. mai er «verdens tobakksfrie dag»
**Verdens tobakksfrie dag** er en FN-dag som markeres 31. mai hvert år for å rette global oppmerksomhet mot tobakksrelaterte dødsfall og sykdommer. 
Det er Verdens helseorganisasjon (WHO) som står bak markeringen og som hvert år fastsetter tema for dagen. Organisasjonen begrunner behovet med at tobakk tar livet av 5,4 millioner mennesker hvert år på grunn av lungekreft, hjerte- og karsykdommer og andre lidelser. Hvis ingenting gjøres, vil dette tallet øke til mer enn 8 millioner innen 2030.

WHOs medlemsland vedtok i 1987 at man skulle markere en *World no-smoking day* 7. april 1988. Senere i 1988 ble det besluttet at man fra da av skulle feire *World No Tobacco Day* hvert år den 31. mai. Også i Norge har Verdens tobakksfrie dag blitt markert hvert år siden 1988. Det er Helsedirektoratet som organiserer den norske markeringen. Det finnes mange måter å slutte å røyke på, og fleste har flere forsøk bak seg med ulike metoder før de endelig blir røykfrie.

Tema
----

* 2018 – «Tobacco breaks hearts – choose health, not tobacco»

Referanser
----------

1. ↑  «Tobacco breaks hearts – choose health, not tobacco» (PDF) **(engelsk)**. WHO. 2018. Besøkt 6. desember 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) World No Tobacco Day – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) World No Tobacco Day, via Verdens helseorganisasjon
* Verdens tobakksfrie dag Arkivert 28. oktober 2020 hos Wayback Machine. via FN-sambandet
* Verdens tobakksfrie dag, via Landsforeningen for hjerte- og lungesyke
* Stopptober og andre tobakkskampanjer via Helsedirektoratet
***Telefon*** er en amerikansk action-thriller fra 1977 regissert av Don Siegel. Filmen handler om en KGB-agent som må samarbeide med en amerikansk agent for å forhindre at en avhopper aktiviserer flere sovende agenter som ble utplassert i USA for 20 år siden. Disse sovende agentene lever som ordinære amerikanere og er selv uvitende om at de er agenter. Hovedrollene spilles av Charles Bronson, Lee Remick og Donald Pleasence. Filmen er basert på en roman med samme navn skrevet av Walter Wager i 1975.

Handling
--------

KGB-agenten Grigori blir sendt til USA for å forhindre at en avhopper aktiviserer flere agenter som ble plassert i landet for 20 år siden. Agentene har som formål å iverksette terror og sabotasjeoppdrag når de får et bestemt signal. De er i utgangspunktet helt vanlige amerikanske borgere som ikke vet at de er sovjetiske agenter. Dette fordi de for flere år tilbake, under dyp narkose, ble hypnotiserte til å tro at de var vanlige borgere. Det hemmelige programmet hadde navnet TELEFON. Kun ved hjelp av et kodeord via telefon blir de aktivisert til å gjennomføre sitt mål – tilsynelatende helt fjernstyrt og uten omtanke for familie og omgivelser. Stalinisten Nicolai Dalchimsky har tilranet seg en hemmelig adressebok med opplysninger om hvem disse agentene er. Han er i USA og har begynte aktivert flere av dem. Samtidig med dette har han fått Grigori i hælene. Han får hjelp av den kvinnelig amerikansk agenten Barbara. Hun har som oppdrag å veilede ham inntil han har drept Dalchimsky. Deretter er ordren hennes å drepe Grigori.

Om filmen
---------

*Telefon* har fått 33 % på Rotten Tomatoes. Leonard Maltin gav den 3 av 4 stjerner.

*VG* gav den terningkast tre.

Den har en del fellestrekk med *Ruterdame dreper.*

I rollene
---------

(utvalg)

* Charles Bronson – Major Grigori Borzov/Greg
* Lee Remick – Barbara
* Donald Pleasence – Nicolai Dalchimsky
* Tyne Daly – Dorothy Putterman
* Alan Badel – Colonel Malchenko
* Patrick Magee – General Strelsky
* Sheree North – Marie Wills
* John Mitchum – Harry Bascom
* Frank Marth – Harley Sandburg
* Ed Bakey – Carl Hassler
* Hank Brandt – William Enders
* Åke Lindman – løytenant Alexandrov
* Ansa Ikonen – Dalchimskys mor
* Kathleen O'Malley – Fru Maloney
* Michael Byrne – Sovietisk militæroffiser

Referanser
----------

1. ↑  «Telefon (1977)». *Rotten Tomatoes* **(engelsk)**. Besøkt 3. mai 2019.
2. ↑  Maltin, Leonard (2. september 2014). *Leonard Maltin's 2015 Movie Guide* **(engelsk)**. Penguin. ISBN 9780698183612.
3. ↑  «VGs filmbarometer». *VG*. 1. mars 1978. s. 34.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Telefon* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Telefon* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Telefon* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Telefon* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Telefon* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Telefon* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Telefon* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Telefon* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Telefon* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Boknafisk på hjell i Norge
**Boknafisk** eller **boknafesk** (fra *bokne*; halvtørr, sammenskrumpet) er en variant av tørrfisk og er fisk som er delvis tørket av sol og vind på hjell eller vegg. 

Boknafisk henges ut i vintermånedene til tørking. Fisken er oftest usaltet, men stedvis brukes også saltet fisk. Hengetiden varierer alt etter tørk og smak/behag, som regel noen dager eller rundt i 1-2 uker, til den er ganske tørr utenpå, men fortsatt bløt og litt syrlig inni. Den skal fortsatt være myk ved ryggbenet. Man sier da at fisken er *bokna*.

Det er mest vanlig å bruke torsk til boknafisk, men andre fiskeslag kan også benyttes. Dersom man bruker sild, snakker man om *boknasild*. 

«Boknafesk» er en delikatesse i Nord-Norge, og serveres gjerne med stekt bacon, grønnertestuing, dopp og kokte poteter. «Dopp» (også kalt «duppe» andre steder i landet) er ukrydret tykk hvit saus laget av margarin, mel og melk. Boknafisk serveres også med syrsuppe (av vann, byggmel, salt og noe syrlig) eller melkesuppe.

Boknafisk er mest brukt i Nord-Norge, men er kjent langs hele kysten sørover til Bergen.

Se også
-------

* Tørrfisk

Referanser
----------

1. ↑  Søk etter *Bokne* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok   på verbet «bokne». Besøkt 16. november 2014.
2. ↑  (no) «Boknefisk» i *Store norske leksikon*. 14. februar 2009. Besøkt 16. november 2014.
3. 1 2  Steinslett, Kjellaug (1999). *Kystfolkets kokebok*. Oslo: Bladkompaniet. ISBN 8250941829.
4. 1 2  *Vårt norske kjøkken*. Kristiansund: KOM forl. 1993. ISBN 8290823215.
5. ↑  *Norsk mat: tradisjoner og gamle matretter*. [Oslo]: Landbruksforlaget. 1992. ISBN 8252914772.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** TasteAtlas
 |
***McGuire of the Mounted*** er en amerikansk stumfilm fra 1923 regissert av Richard Stanton.

Handling
--------

Bob McGuire er en offiser fra Royal Canadian Mounted Police følger etter en gruppe kriminelle som smugler opium. Han mistenker Bill Lusk står bak denne operasjonen. Men Lusk planlegger å gi McGuire skylden for dette ved å dope ham ned og gifte ham med Katie Peck, som kjenner til denne planen.

Når McGuires overordnede offiser blir myrdet, blir McGuire anklaget for å stå bak dette mordet. Men Katie, som virkelig har forelsket seg i McGuire, avslører at Lusk er den egentlige morderen og hun avslører endelig smuglernes komplott.

Skuespillere
------------

* William Desmond som Bob McGuire
* Louise Lorraine som Julie Montreau
* Willard Louis som Bill Lusk
* Vera James som Katie Peck
* J. P. Lockney som André Montreau
* William Lowery som Maj. Cordwell

Referanser
----------

1. ↑  «McGuire of the Mounted (1923)» **(engelsk)**. Besøkt 11. april 2024.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 11. april 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *McGuire of the Mounted* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *McGuire of the Mounted* på AllMovie Rediger på Wikidata
Bahamas' nasjonalflagg. Flaggets størrelsesforhold: 1:2
Bahamas' orlogsflagg. Flaggets størrelsesforhold: 1:2
Bahamas' handelsflagg. Flaggets størrelsesforhold: 1:2
**Bahamas' flagg** ble tatt i bruk 12. juli 1973. Den svarte trekanten på venstre side representerer fellesskapet mellom Bahamas' 300 000 innbyggere, som hovedsakelig nedstammer fra Afrika. De blå båndene øverst og nederst på flagget representerer Atlanterhavet og Det karibiske hav. Den gule stripen representerer landet mellom havene, Bahamas' sandfylte strender.

Øvrige flagg
------------

Bahamas har et flaggsystem etter britisk mønster, men med nasjonale særtrekk. Orlogsflagget er en *white ensign*, det vil si hvitt med rødt kors og med nasjonalflagget i kantonen. Et tilsvarende flagg, men med blått kors i den hvite duken, føres av sjøforsvarets reserveskip. Handelsflagget kan kalles en *red ensign*, siden flaggduken er rød, men har det uvanlige trekk at flaggduken er delt i fire av et hvitt kors, igjen med nasjonalflagget i feltet øverst ved stangen. Ingen annen *red ensign* er utformet på denne måten. Handelsflagget med splitt føres som gjøs av handelsflåten. 

Statsministeren fører eget flagg basert på nasjonalflagget, men med et septer i flaggets frie ende. Andre ministere har riksvåpenet i en hvit skive i flaggets frie ende.

Generalguvernøren fører blått flagg med det kongelige heraldiske merket krone med løve over og med landets navn innskrevet på et bånd under. Dette følger mønsteret for generalguvernørers flagg i land som deler statsoverhode med Storbritannia.

Litteratur
----------

* *Album des pavillons nationaux et des marques distinctives. National flags and distinctive markings*, Service hydrographique et océanographique de la marine, Brest, 2000
* Whitney Smith: «Bahamian Symbols, the First Five Centuries», *The Flag Bulletin*, XV:2-3, 1972

Eksterne lenker
---------------

* Flags and Coat of Arms (Regulation) Act

| * v
* d
* r
Nordamerikanske flagg |
| --- |
| Selvstendige land | 
* Antigua og Barbuda
* Bahamas
* Barbados
* Belize
* Canada
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* Den dominikanske republikk
* El Salvador
* Grenada
* Guatemala
* Haiti
* Honduras
* Jamaica
* Mexico
* Nicaragua
* Panama
* Saint Kitts og Nevis
* Saint Lucia
* Saint Vincent og Grenadinene
* Trinidad og Tobago
* USA

 |
| Territorier | 
* De amerikanske Jomfruøyer
* Anguilla
* Aruba
* Bermuda
* Bonaire
* De britiske Jomfruøyer
* Caymanøyene
* Curaçao
* Grønland
* Guadeloupe
* Martinique
* Montserrat
* Puerto Rico
* Saba
* Saint-Barthélemy
* Saint-Martin
* Saint-Pierre og Miquelon
* Sint Eustatius
* Sint Maarten
* Turks- og Caicosøyene

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Flytting:** Det er foreslått at denne siden blir flyttet til artikkelnavnet **Air Combat Command**.
**Denne artikkelen bygger på én eller flere primærkilder og/eller kilde(r) som er nært knyttet til artikkelens emne.** Du bør forsyne enkeltpåstandene i saken med referanser med kildehenvisninger som lar seg verifisere gjennom pålitelige, uhildede sekundær- eller tertiærkilder.

**Air Combat Command** (**ACC**) er en av 10 hovedkommandoer i det amerikanske flyvåpenet. 

ACC har hovedkvarter på Langley Air Force Base, øverstkommanderende er general Ronald E. Keys. Luftkampkommandoen var opprinnelig kjent som «den taktiske luftkommando», og er ansvarlig for jagerflyene i det amerikanske flyvåpenet.

Eksterne lenker
---------------

Air Combat Commands hjemmeside

| * v
* d
* r
USAs forsvar |
| --- |
| Forsvarsdepartementet  **·** Den militære sjefsnemndArmédept. **·** Marinedept. **·** Flyvåpendept. |
| Grener | Hæren  **·** Flyvåpenet  **·** Romvåpenet  **·** Marinen  **·** Marinekorpset  **·** Kystvakten | USAs flagg |
| Hovedkommandoer | 

|  |  |
| --- | --- |
| Geografiske | NORTHCOM  **·** SOUTHCOM  **·** CENTCOM  **·** EURCOM  **·** AFRICOM  **·** INDOPACOM  **·** SPACECOM |
| Funksjonelle | CYBERCOM **·** STRATCOM  **·** SOCOM  **·** TRANSCOM |

 |
| Etater | DARPA  **·** DeCA  **·** DCAA  **·** DCMA  **·** DFAS  **·** DHA  **·** DISA  **·** DIA  **·** DLSA  **·** DLA  **·** DSCA  **·** DCSA  **·** DTRA  **·** MDA  **·** NGA  **·** NSA  **·** PFPA |
| Portal:USA  **·** Kategori |
***Anhoraemorphus*** er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.

Utseende
--------

Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er tykkere og danner en smal klubbe. Hodet er stort, rundet, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er hvelvet, rundt, uten påfallende groper, hos mange arter med påfallende kraftig, oppstående behåring. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten, blanke. De dekker hele bakkroppen. Lårene, særlig framlårene, er tykke og kølleformede, beina ellers slanke.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae
					- Stammen Glandulariini
						* Slekten ***Anhoraeomorphus*** Franz, 1986
							+ Underslekten *Alloconophron* Franz, 1986
								- *Anhoraeomorphus grucheti* (Franz, 1986)
								- *Anhoraeomorphus impressifrons* (Franz, 1986)
							+ Underslekten *Anhoraeomorphus* (i snever forstand)
								- *Anhoraeomorphus assimilis* Franz, 1986
								- *Anhoraeomorphus obscurus* Franz, 1986

Referanser
----------

1. ↑  Franz, H. 1986. Monographie der Scydmaeniden (Coleoptera) von Madagascar (mit Ausschluss der Cephenniini). *Denkschriften - Österreichische Akademie der Wissenschaften, Mathematisch-Naturwissenschaftliche Klasse* 125: 1–393.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Albert Gran** (født 4. august 1862 i Bergen, død 16. desember 1932) var en norskfødt amerikansk filmskuespiller. Han blir mest forbundet med sine opptredener i drama- og lette komediefilmer.

Liv
---

Tidlig i 1880-årene hadde han blitt en velkjent sceneskuespiller både i Stockholm og i Det kongelige teater i Danmarks hovedstad.

I 1891 erobret Gran England på turné med Sir Henry Irving og debuterte på West End som en del av the Richard Mansfield Company. Skuespillerne fra Mansfields selskap ankom USA i 1894 og Gran bestemte seg for å bo der.

I 1896 debuterte han som sceneskuespiller i USA. Gran startet sin filmkarriere i 1915, da han sa ja til et tilbud fra the World Film Corporation. Hans motspiller var Margaret Wycherly. Filmens tittel var *The Flight*. Han opptrådte som karakterskuespiller i 44 filmer mellom 1915 og 1933. Gran var en mester i å portrettere nytelsessyke groteske rollefigurer og spilte uanstrengt alt fra bønder til aristokrater.

Han spilte Hertug Travina sammen med Marion Davies i MGM-filmen *Beverly of Graustark* fra 1926, Paul Boul sammen med Janet Gaynor i Fox-filmen *Syvende himmel* fra 1927, B. Bickering Brown sammen med Joan Crawford i MGM-filmen *Unge syndere* fra 1929. Gran mistet livet i en biluykke i Los Angeles, California, 70 år gammel.

Delvis filmografi
-----------------

* *Civilian Clothes* (1920)
* *Syvende himmel* (1927)
* *Dry Martini* (1928)
* *Fire sønner* (1928)
* *Unge syndere* (1929)

Referanser
----------

1. 1 2   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hans J. Wollstein (1994). *Strangers in Hollywood: the history of Scandinavian actors in American films from 1910 to World War II*. Scarecrow Press. s. 125–7. ISBN 978-0-8108-2938-1.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Albert Gran på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Albert Gran hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Albert Gran hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Cyrnaonyx antiqua*** er en utdødd oterart.

Fossiler er funnet i Frankrike, Nederland, Tyskland og England. De er datert til perioden fra Holstein-interglasialen til overgangen mellom Eem-interglasialen og Weichsel-glasialen. I eldre litteratur blir ofte et funn fra Korsika inkludert i denne arten, men det fossilet tilhører en annen art, *Algarolutra majori*.

*Cyrnaonyx antiqua* var ganske forskjellig fra den nålevende europeiske oteren (*Lutra lutra*) og lignet mer på de nålevende artene i slekta *Aonyx* fra tropisk Afrika og Asia. Skallen var kort og bred, snuten var bred og tennene var kraftigere enn hos *Lutra*. Den levde i elver, og føden omfattet både fisk og muslinger.

Det er funnet få fossiler av den nålevende oteren fra pleistocen, men den vandret sannsynligvis inn i Europa i begynnelsen av yngre pleistocen. *Cyrnaonyx antiqua* og *Lutra lutra* levde kanskje side om side og fylte ulike økologiske nisjer, på samme måte som *Amblonyx* og *Lutrogale* gjør i dag i Sør-Asia.

Referanser
----------

1. ↑  B. Kurtén (1964). *Istidens djurvärld*. Stockholm: Aldus/Bonniers. s. 73.
2. 1 2  G.F. Willemsen (1992). «A revision of the Pliocene and Quaternary Lutrinae from Europe». *Scripta Geologica*. 101: 1–115. ISSN 0375-7587.
3. ↑  B. Mecozzi m.fl. (2021). «Rediscovering *Lutra lutra* from Grotta Romanelli (southern Italy) in the framework of the puzzling evolutionary history of Eurasian otter». *PalZ*. ISSN 1867-6812. doi:10.1007/s12542-021-00553-y.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cyrnaonyx antiqua* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cyrnaonyx antiqua* hos Fossilworks Rediger på Wikidata
**Regina Taylor** (født 22. august 1960 i Dallas i Texas) er en amerikansk skuespiller, regissør og dramatiker. 

Taylor har vunnet flere priser gjennom hele sin skuespiller-karriere, inkludert en Golden Globe Award og en NAACP Image Award. Siden da har hun hatt noen kritiker-roste suksesser for sine mange ulike roller i forskjellige filmer, blant annet i regissør Spike Lees film Clockers, Courage Under Fire, A Family Thing, The Negotiater, og for TV-filmen Losing Isaiah og Strange Justice.

Taylor er blitt regnet som en svært dyktig skuespiller, og hun var den første svarte kvinnen til å spille karakteren som Julie i det kjente og populære skuespillet Romeo og Julie som ble spilt på Broadway. Hennes andre skuespill på Broadway inkluderte blant annet Macbeth og As You Like It. Hun har også dukket opp i flere off-Broadway skuespill og en rekke andre produksjoner, blant annet i Jar The Floor, Machinal, A Map of the World, og The Tempest, som hun ble tildelt en Dramalogue Award for.

Referanser
----------

1. ↑   archive.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Regina Taylor Bio at CBS – The Unit
* (en) Regina Taylor på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Regina Taylor i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Regina Taylor på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Regina Taylor på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Regina Taylor på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Regina Taylor hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Regina Taylor hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata
* New Plays And Playwrights – *Working in the Theatre Seminar* video at American Theatre Wing.org, January 2004
* Regina Taylor bio, Amer. Theatre Wing as of 2003

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE
 |
**Senter for cyber- og informasjonssikkerhet** (CCIS) ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) er et nasjonalt senter for forskning, utdannelse og trening i å håndtere kritiske situasjoner knyttet til informasjonssikkerhet. Senterets mandat er «å styrke samfunnets kompetanse og ferdigheter når det gjelder å beskytte mot, oppdage, respondere på og etterforske kriminelle handlinger som skjer ved bruk av teknologi tilknyttet cyber- og informasjonssikkerhet». Senteret driver forskning og undervisning både ved NTNU i Gjøvik og i Trondheim.

CCIS er et offentlig-privat samarbeid, som omfatter 28 private og offentlige partnere fra industri, akademia, privat næringsliv og sikkerhet (2020-tall). Blant aktørene finnes Norges domstoler, Nasjonalt ID-senter, Datatilsynet, Cyberforsvaret og Politidirektoratet. CCIS mottar også finansiell støtte fra Justis- og beredskapsdepartementet og Helse- og omsorgsdepartementet. Institutt for informasjonssikkerhet og kommunikasjonsteknologi ved NTNU er vertskap for senteret.

Senteret åpnet ved daværende Høgskolen i Gjøvik 15. august 2014. Ved oppstarten var det etablert ti professorater ved senteret. Pr. 1. januar 2020 hadde senteret 100 ansatte forskere, inklusive ph.d.-kandidater.

Senteret er medlem av the European Cyber Security Organization (ECSO).

Senterets ledere
----------------

* 2015–2017: Sofie Nystrøm
* 2017–2018: Sokratis Katsikas
* 2018– 2024 : Nils Kalstad
* 2024 - : Peggy Sandbekken

Se også
-------

* Simula UiB

Referanser
----------

1. ↑  «Åpner nytt kraftsenter for kybersikkerhet». Arkivert fra originalen 15. august 2014. Besøkt 14. august 2014.
2. 1 2  N.N. (21. mars 2016). «Styreleders og direktørs beretning; Innledning» (PDF). *Årsrapport 2015 CCIS*.
3. 1 2  «Center for Cyber and Information Security - NTNU». *www.ntnu.edu*. Besøkt 23. januar 2020.
4. ↑  «ECSO - European Cyber Security Organisation». *ECSO - European Cyber Security Organisation* **(engelsk)**. Besøkt 23. januar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
IKT-sikkerhet i Norge |
| --- |
| Cyberforsvaret **·** Nasjonal sikkerhetsmyndighet **·** Norsk senter for informasjonssikring **·** Senter for cyber- og informasjonssikkerhet **·** Simula UiB |
Johannes Brahms' **Symfoni nr 3 i f-dur, op 90** ble skrevet sommeren 1883 i Wiesbaden, nesten seks år etter at han fullførte sin annen symfoni. I mellomtiden hadde Brahms rukket å komponere noen av hans største mesterveker, inkludert hans fiolinkonsert, de to overturene og hans annen pianokonsert.

Symfonien består av fire satser, og tar i sin helhet om lag 40 minutter å fremføre:

* *Allegro con brio*
* *Andante*
* *Poco allegretto*
* *Allegro.*

Symfonien hadde premiere 2. desember 1883, fremført av Wienerfilharmonikerne under ledelse av Hans Richter, som proklamerte at symfonien var Brahms' Eroica.

Det berømte temaet fra tredje sats ble brukt i filmen *Aimez vous Brahms?* av Anatole Lidvak, og i BBC dokumentaren *The Century of the Self* av Adam Curtis. Serge Gainsbourg brukte det også i sin sang *Baby alone in Babylone*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Symphony No. 3 (Brahms) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things
 |