recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Søværnets Taktiske Stab** (**STS**) er en operativ stab i Søværnet som har til formål å styre, utdanne og trene maritime styrker i fred, krise og krig.

STS ble opprettet 1. oktober 2000 for å øke Danmarks kompetanser og materiellstatus ved deltagelse i internasjonale marineeoperasjoner. Ved flere tilfelle har STS hatt kommandoen over sådanne operasjoner, for eksempel i forbindelse med antipiratoperasjonene i farvannene utenfor det nordøstlige Afrika.

Sjefen for STS en kommandør som midlertidig er utnevnt flotiljeadmiral og selve staben er – avhengig av oppgaven – bemannet av mellom 15 og 20 personer fra alle nivåer og alle tre forsvarsgrener, med eventuelt bidrag fra andre nasjoner. Det internasjonale miljø betyr at STS er bedre kjent i NATO som *Danish Task Group*, hvilket er det navn som STS benytter når staben overtar kommandoen over en internasjonalt sammensatt gruppe marineavdelinger.

Referanser
----------

1. ↑  STS' oppgaver Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  Om STS Arkivert 18. februar 2009 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Danish Task Group – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Reidar Hans Severin Martinsen** (født 14. august 1922 i Eidsberg, død 7. mai 1976 i Oslo) var en norsk politimann, jurist og politiker (H).

Han hadde examen artium fra 1942, ordenspolitikurs fra Sverige fra 1944 og kriminalteknisk kurs fra Statens polisskola i Stockholm fra 1944 og juridisk embedseksamen fra 1948. Martinsen var etterforsker for Norges militærattaché til Sverige 1944–1945, kriminalbetjent i Sarpsborg i 1945, ekstrabetjent hos sorenskriveren i Rakkestad 1946–1947 og sakfører med egen forretning i Mysen 1949–1953. Deretter jobbet han i Høyres partiapparat som fylkessekretær i Østfold Høyre 1951–1953, organisasjonssekretær i Oslo Høyre 1953–1956 og sjefssekretær i Oslo Høyre fra 1956. Han var en av Oslo Høyres lengstsittende sjefssekretærer gjennom tidene. Martinsen var styremedlem i Høyres Hus Kalbakken A/S fra 1959 og styremedlem i Høyres kurs- og konferansested Reistad A/S fra 1971.

Martinsen var formann i Østfold Cyklekrets i 1950, formann i Østfold Unge Høyre i 1950, medlem av Østfold Høyres fylkesstyre i 1950, styremedlem i Norges Cykleforbund (NCF) i 1951, formann i Høyres Sekretærforening 1959–1968 og innehadde diverse tillitsverv i Kongelig Norsk Automobilklub (KNA) 1965–1972.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Digitalarkivet, oppført som Reidar Hans S Martinsen, www.digitalarkivet.no, besøkt 6. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Bjørn Steenstrup (1973). «Martinsen, Reidar Hans Severin». *Hvem er Hvem?*: 371.

  

Portal: Konservatisme
**Militærstab** (kan være **generalstab**, **hærstab**, **marinestab**, eller **luftstab** innen de ulike forsvarsgrenene) er en gruppe offiserer, vernepliktige og sivilt personell som har ansvar for administrative, operative og logistiske funksjoner i den militære avdelingen som staben virker for. Militærstaben styrer informasjon mellom avdelingssjefen og underlagte enheter. Motsatt vil også informasjon fra sensorer og underlagte enheter bli filtrerte til avdelingssjefen og ledelsen slik at bare viktige data som basis for beslutninger som sjefen skal ta, kommer frem.

Tall fra 1 til 10 nedenfor er ikke prioriteter, men en vanlig oppdeling i militære staber som skriver seg fra gammel fransk praksis: **1** har ikke høyere status enn 2. Eksempelet er hentet fra SHAPE strukturen:

* **1**, for militært personell og administrasjon
* **2**, for militær etterretning og militær sikkerhetstjeneste
* **3**, for militæroperasjoner
* **4**, for militær logistikk
* **5**, for militære operasjonsplaner
* **6**, for militært samband
* **7**, for militær utdannelse og øvelse
* **8**, for militærøkonomi og kontrakter *resource management*.
* **9**, for sivil-militær forbindelse (CIMIC) eller *civil affairs*.
* **10**, Langsiktig plan og utvikling

Norske staber
-------------

I Norge nyttes bokstavene som følger: J (*Joint*) på operasjonelt nivå, C (*Combined staff*) på operasjonelt, flernasjonalt nivå, G (*General staff*) på divisjons, brigade- og regimentsnivå og S (*Staff roles*) på bataljonsnivå og lavere. I Sjøforsvaret benyttes N (*Navy*) og i Luftforsvaret A (*Air force*).

### Heimevernet

I Heimevernet brukes S-X på kommandonivå. Dvs staben i en innsatstyrke eller et HV-område. På distriktsnivå og høyere brukes G-X.

### Se også

Kommandostruktur i Heimevernet

Referanser
----------

1. ↑  «NATO SHAPE structure». Arkivert fra originalen 9. januar 2010. Besøkt 2. mars 2019.
2. ↑  Department of the Army (1997). *Staff organization and Operations (FM 101-5)* (PDF). s. 4–16. Arkivert fra originalen (PDF) Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 2. mars 2019.  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 22. november 2011. Besøkt 2. mars 2019.
3. ↑  Forsvarets Høgskole (2010). «Håndbok i stabstjeneste for Forsvaret» (PDF). Besøkt 3. desember 2022.
**Yuma** er en by og fylkessete for Yuma County i den amerikanske delstaten Arizona. Byen ligger i det sørvestlige hjørnet av Arizona, ved grensene mot California og Mexico. I 2010 hadde Yuma 93 064 innbyggere.

Geografi
--------

Yuma ligger rett ved grensen til California og Mexico, med Coloradoelva som en naturlig grense mellom dem. Nordøst for Yuma renner elva Gila sammen med Colorado. Yuma ligger i Yumaørkenen, en del av Sonoraørkenen

Yuma har varmt ørkenklima på grunn av sin beliggenhet i ørkenen, og byen er derfor svært varm om sommeren, og varm om vinteren. Yuma har også rekord i å være den mest solfylte byen i verden, og er offisielt USAs mest solfylte by.

Transport
---------

Yuma internasjonale lufthavn er byens flyplass, og ligger sørøst for sentrum av byen. Motorveien Interstate 8 passerer byen, U.S. Route 95 kommer nordfra, går gjennom sentrum av Yuma, og fortsetter sørover til grensen mot Mexico ved grensebyen San Luis.

Referanser
----------

1. 1 2  «Yuma city, Arizona». American FactFinder. 2010. Arkivert fra originalen 8. januar 2015. Besøkt 17. september 2018.
2. ↑  «Climate». Visit Yuma. Besøkt 17. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yuma, Arizona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Alajávri** (finsk: *Alajärvi*) er den tredje største innsjøen langs Torneälven i Sverige, og den ligger 25 km nedstrøms fra Torneträsk. Innsjøen er om lag ti km lang og er på det dypeste 20 meter. Den 170 000 hektar store øyen nord for Alajávri er siden 1980 **Alajávri naturreservat**, og dessuten et Natura 2000-beskyttet område.

Alajávris innløp er Jiegaguoika (Jiekakoski), mange bekker og kilder, og utløpet er Váhkuguoika (Vakkokoski). *Alajávri* er nordsamisk og har blitt benyttet på kart siden 1983, mens innsjøen lokalt kalles *Alajärvi*, som er finsk for «nedre sjøen». Alajávri, Jiegajávri og Dárrájávri har egen bestand av røye som har tatt seg ned fra Torneträsk, men denne er i ferd med å bli utryddet av sik, som dominerer innsjøen. Innsjøen har lange tradisjoner med fiske. I området finnes et titalls hytter, og en av de første til å bygge en var Hans Rikard Stöckel i 1929. Helt siden 1600-1700-tallet har folk reist hit fra Kurravaara for å fiske.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** VISS
 |


1. ↑   Vattendirektivet - 2016 rapportering, cdr.eionet.europa.eu, utgitt 31. mars 2017, besøkt 16. juni 2017[Hentet fra Wikidata]
**Finn Nørgaard** (født 27. mai 1959, skutt og drept 14. februar 2015 på Østerbro i København) var en dansk filmmann som var involvert i flere dokumentar- og spillefilmer.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Nørgaard vokste opp i Gladsaxe og var utdannet cand.phil. i film og kommunikasjon fra Københavns Universitet i 1991.

### Karriere

Fra 1989 til 2001 arbeidet han i DR. I 2001 ble han medeier av firmaet Filmselskabet.

Nørgaard var klipper på den danske dokumentarfilm *Soul to soul* fra 1986. Han fungerte som produsent på *Kun for forrykte*, en dokumentarfilm fra 1988 om Eik Skaløe og Steppeulvene. Senere instruerte han dokumentarfilmen *Boomerang drengen* fra 2004 og stod for produksjonen av dokumentarfilmen om restaurantkjeden Lê Lê: *Lê Lê - De jyske vietnamesere* fra 2008. Videre hadde han roller i danske spillefilmer: foran kameraet i Thomas Borch Nielsens film fra 1998 *Skyggen* og bak kameraet som clapper i Peter Eszterhás' film fra 1989 *En afgrund af frihed*.
For TV 2 instruerte og produserte Nørgaard *En anden vej: Historien om fire nydanskere og en koncernchef*, som fulgte direktør Stine Bosse og fire unge nydansker med kriminell bakgrunn på pilegrimsruten El Camino.
Han er på IMDb kreditert i den tyske filmen *Die Terroristen!* fra 1992.

Nørgaard instruerte og produserte også film for blant annet Mærsk, SAS og Microsoft.

Nørgaard ble drept under terrorangrepet i København februar 2015 i et attentat mot debattmøtet *Kunst, Blasfemi og Ytringsfrihed* arrangert av Lars Vilks-komiteen og avholdt på Kulturhuset Krudttønden på Østerbro. Ifølge et vitne gikk Nørgaard mot den skytende mannen og forsøkte å overmanne ham ved å gripe ham bakfra. 
Gjerningsmannen snudde imidlertid rundt og skjøt ham på nært hold.

Referanser
----------

1. ↑  Per Mathiessen, Annelise Pedersen, Thomas Gösta Svensson, Christian Kloster (15. februar 2015). «Den myrdede var kendt filminstruktør». Ekstra Bladet. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  «Finn Nørgaard». Det danske filminstitut.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. februar 2015. Besøkt 15. februar 2015.
4. 1 2  Marie Joo Kim Jensen, Astrid Søndberg, Jan Lauridtsen (15. februar 2015). «Dræbt ved terrorangreb var filminstruktør». TV 2. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
5. ↑  IMDb, Finn Nörgaard
6. ↑  Natali Braagaard, Karin Cruz (19. februar 2015). «Øjenvidne: Finn Nørgaard forsøgte at overmande attentatmand». TV 2.

Eksterne lenker
---------------

* Finn Nørgaard hos danskefilm.dk
* (en) Finn Nørgaard på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Finn Nørgaard på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Finn Nørgaard på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Finn Nørgaard på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata
* Finn Nørgaard hos Danmark Nationalfilmografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hanna Mathilda Winge** (født *Tengelin* 4. desember 1838 i Göteborg, død 9. mars 1896 i Göteborg) var en svensk maler, tegner og tekstilkunstner, gift 1867 med Mårten Eskil Winge (1825–1896)

Hennes far var Johan Thimotheus Tengelin, klensmed og mester, og mor var Anna Maria Hultman. I 1859 ble hun elev ved J. J. Ringdahls målarskola i Stockholm. Som lærer hadde hun Johan Christoffer Boklund (1817–1880) og da hun studerte i årene 1864–1867 var hun en av de første kvinnelige elevene ved Konstakademien.

Hun interesserte seg særskilt for barneskildringer og komponerte sammen med sin ektemann Mårten Eskil Winge allegoriske barnegrupper i taket på Kulla Gunnarstorps slott i Skåne. I et hefte samlet hun skikker i akvarell og blyant fra ulike deler av Sverige. Sammen med Sophie Leijonhufvud-Adlersparre (1823–1895) og Molly Rohtlieb (1836–1914) grunnla hun i 1874 Föreningen Handarbetets vänner. Hanna var dessuten dens første kunstneriske leder og i løpet av flere år også den største drivkraft. Hun var inspirert av mønstre og dekor fra vikingtiden og skapte dragedekor for broderi. Carl Peter Curmans’ fornordiske villa i Lysekil, dessverre ødelagt av brann i 1878, var hun og ektemannen engasjert i innredningen og dekorasjonen. Hun komponerte også en «reformdrakt» preget av sin interesse for de fornordiske.

Hanna besøkte gjerne etnografiske museer og ble inspirert av eldre tiders tekstilkunst. Hun hadde også studiereiser til Tyskland og Italia. Disse ga henne ideer til ny utformning av kirkelige tekstiler. En alterduk som hun komponerte for Uppsala domkyrka i 1882 har siden med små endringer blitt spredt også til andre kirker rundt om i Sverige.

Verker
------

Utvalg:

* Tyska kyrkan, Stockholm: Antependium.
* Uppsala domkyrka, Uppland: Altarduk og alterbokdyner (1882).
* Sankta Clara kyrka, Stockholm: Altarduk
* Maria Magdalena kyrka, Stockholm: Altarduk.

Verk av Hanna Winge finnes også i Nationalmuseum og Nordiska museet i Stockholm samt i Norrköpings konstmuseum og Östergötlands länsmuseum i Linköping.

Referanser
----------

1. 1 2   «Göteborgs Kristine församlings kyrkoarkiv, Födelse- och dopböcker, förda av den tyske kyrkoherden, SE/GLA/13187/C I/7 (1819-1860), bildid: C0040915\_00260, sida 505», besøkt 7. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Benezit Dictionary of Artists, oppført som Hanna Winge, Benezit-ID B00197826, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   ЭСБЕ / Винге, Мартен-Эскиль[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Svenskt konstnärslexikon*, bind V, side. 700, Allhems förlag, Malmö 1967
* *Nationalencyklopedin*, multimedia 2000 plus

Eksterne lenker
---------------

* Handarbetets vänner (Nordisk familjebok, Uggleupplagan, 1924)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LIBRIS **·** KulturNav
 |
**Konrad Magnus Havig** (født 6. desember 1905 på Herøyholmen i Nordland, død 3. mai 1996) var rådmann og ordfører i Arendal.

Havig var sønn av ingeniør Einar Havig (f. 1876) og Anna Cathrine Hansen (1872-1953). Han giftet seg i 1937 med Emmie Elisabeth Jensen (1908–1950) datter av Ingvald Emil Jensen (f. 1870) og Kirsten Jensen (1875-1960). Han giftet seg senere med lærerinne Elsa Omland Pedersen (1918-1996), datter av handelsfullmektig Svend. B. Pedersen (1884–1958) og Bergliot Omland (1891–1941).

Havig tok Candidatus juris i 1928, var sakførerfullmektig frem til 1929, dommerfullmektig frem til 1932 og sekretær hos ordføreren i Arendal frem til 1934 da han ble ansatt som rådmann. Han satt som rådmann i Arendal til 1975. Han var med i en rekke styrer og utvalg i Arendal, blant annet som formann i havnestyret og fattigstyret. Han satt også som ordfører i Arendal en kort periode i 1941.

Se også
-------

* Liste over ordførere i Arendal

Arkivet
-------

Arkivmateriale etter Konrad M. Havig befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet omfatter bl.a. korrespondanse, taler og avisutklipp.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Konrad Magnus Havig, (06.desember 1905 - 03.mai 1996).»[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Bjørn Steenstrup: *Hvem er hvem? 1948*
* Bjørn Steenstrup: *Hvem er hvem? 1973*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Konrad M. Havig på Arkivportalen


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Niels Sødring Barth** | **Ordførere i Arendal**(1941–1941) | Etterfølger:**Sigurd Saxlund** |
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**Hans Christian Henriksen** (født 25. juni 1909, død 26. august 1983) var en norsk skipsreder.

Efter examen artium 1927 studerte Henriksen økonomi i sveitsiske Neuchatel (eksamen 1931) og tok et år med shipping-studier i London i 1932. Han fikk 1933 jobb hos Den Norske Amerikalinje som faren Gustav Henriksen (1872–1939) ledet fra etableringen i 1911 til sin død i 1939. Først var han sekretær et par år, før han gifter seg i 1934 og i perioden 1935–1939 er sjef for dets kontor i New York City. I 1939 dør faren, og Hans Christian rykker tilbake til hjembyen først som kontorsjef, og fra 1948–1973 som administrerende direktør. Fra 1948 var han også adm.dir. i *Den Skandinaviske Øst-Afrika Linje A/S*. Ellers var han adm.dir. i *Skips A/S Malmtransport*, president i Norges Rederiforbund i 1956, samt formann i Oslo Børskomité 1956–70 og president i Norsk Selskab til Skibbrudnes Redning 1956–61, utover en rekke styreverv.

Hans Christian Henriksen var sønn av skipsreder Gustav Henriksen (1872–1939) fra Oslo og Elise (Lisken) Dall (1882–1974), opprindelig fra Kristiansund. Industrimannen Rein Henriksen (1915–1994) var hans bror (ledet Borregaard). Selv giftet Hans seg i 1934 med Agnes Cecilie Egeberg (1915–1976), datter av den meget rike Einar Westye Egeberg (1883–1946) som ledet Westye Egeberg & Co. frem til Krakket i 1929. Nils og kona bebodde Thomas Heftyes gate 38 og hadde sitt sommerhus på Larkollen ved Moss. De overtok også Tannæs og Stormo skoger oppi Nord-Odal som svigerfaren (han Einar) hadde ervervet seg i 1930. I 1962 ble det kjent at han Nils Christian to ganger om året dro til Gloppen for å fiske laks. Sønnen Hans Gustav Henriksen (født 1940) disponerer i dag fremdels Rørvikvegen på Larkollen og Stormo og Tannæs, men rederiet gikk jo inn på slutten av 1980-tallet.

Utmerkelser
-----------

* St. Olavs Orden, ridder i 1. klasse 1956
* St. Olavsmedaljen, svenska Vasaordenen, danske Dannebrogordenen og offiser i den franske Æreslegionen

Referanser
----------

1. ↑  gravstedsinfo
2. ↑  Christian, Hans Henrik i Hvem er Hvem 1973
3. ↑  Næringslivets menn
4. ↑  Gloppeelva og folket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Muhammad ibn Jābir al-Battānī** eller **Abū Abd Allāh Muḥammad ibn Jābir ibn Sinān al-Raqqī al-Ḥarrānī al–Ṣābiʾ al-Battānī** også latinisert som **Albategnius** og **Albatanius** (født 850 i Harran i Mesopotamia, død 929 i Qasr al-Jiss) var en arabisk astronom og anses som en av arabernes største astronomer.

Albategnius er hovedsakelig kjent for sine iakttagelser av solens apogeum, hvor han vesentlig bidro til oppdagelsen av dette punktets bevegelse og for sine bestemmelser av vårjevndøgnpunktets tilbakegang. Han beregnet solårets lengde til 365 dager, 5 timer, og 46 minutter – kun et par minutter for kort. Han medvirket også til trigonometriens utvikling; for eksempel innførte han bruken av sinus i stedet for halve korden.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   A Short History of Astronomy[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* «el-Battani, Mohammed ibn Djabir». Nordisk familjebok.

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** MacTutor **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
Beliggenhet for S:t Michels län.
**S:t Michels län** (finsk: *Mikkelin lääni*) er et historisk len i Finland. Lenet bestod i tidsrommet 1831–1997 og 
omfattet det nåværende landskapet Södra Savolax samt kommunene Gustav Adolfs, Heinola og Sysmä, som nå ligger i Päijänne-Tavastland. Før 1960 hørte også kommunene Joutsa, Leivonmäki og Luhanka, som nå ligger i Mellersta Finland, til S:t Michels län. 
Administrasjonssete i lenet var S:t Michel fra 1843. Før den tid var Heinola administrasjonssete. 

I 1960 ble kommunene Joutsa, Leivonmäki og Luhanka overført til det nydannede Mellersta Finlands län (svarende til landskapet Mellersta Finland). 

Etter landskapsreformen i 1997 ble S:t Michels län (unntatt kommunene Gustav Adolfs, Heinola og Sysmä) en del av det nye Östra Finlands län.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel om S:t Michels län i Nordisk familjebok, bind 18, spalte 411, 1913

| * v
* d
* r
Finlands len 1831–1997 |
| --- |
| Finlands riksvåpen | 
* Kuopio län (1831–1997)
* Kymmene län (1945–1997)
* Lapplands län (1936–2009)
* Mellersta Finlands län (1960–1997)
* Norra Karelens län (1960–1997)
* Nylands län (1831–1997)
* Petsamo län (1921–1922)
* S:t Michels län (1831–1997)
* Tavastehus län (1831–1997)
* Uleåborgs län (1775–2009)
* Vasa län (1775–1997)
* Viborgs län (1812–1945)
* Åbo og Björneborgs län (1634–1997)
* Ålands län (1918–2009)

 | Finlands flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Vincents Budde** (født 31. desember 1660, død 13. april 1729) var en norsk offiser, født i Fredrikshald i en offisersfamilie. Han ble oberst 1710, generalmajor 1716. Under den store nordiske krig 1716 slo han i det andre slaget om Moss den svenske styrken i byen, og bidro til at Karl XIIs angrep på Oslo ble avbrutt. Budde ble i 1721 utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.

Som kommanderende general nordenfjells ledet han forsvaret av Trondheim under de svenske styrkenes innfall i Trøndelag i 1718 under general Armfeldt. Budde valgte en defensiv strategi ved å forskanse sine undertallige styrker i den godt befestede byen, selv om dette medførte at deler av byen utenfor befestningene måtte raseres. Strategien ble kritisert i samtiden, men lyktes i sitt mål, idet Armfeldt oppga beleiringen av Trondheim uten å gå til noe større angrep.

Budde forble i aktiv tjeneste til sin død i 1729, nesten 70 år gammel. Han fikk gaten General Buddes gate på Møllenberg i Trondheim oppkalt etter seg i 1915.

Se også
-------

* Karolinernes dødsmarsj

Litteratur
----------

* Audun Dybdahl, Ida Bull (2005). *Trøndelags historie; bind 2. 1350–1850*. Tapir Akademisk Forlag. ISBN 9788251920025.

Eksterne lenker
---------------

* Om Vincents Budde, fra *Dansk biografisk Lexicon*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ove Wind** | **Kommanderende generalNordenfjellske generalkommando**(1718–1729) | Etterfølger:**Hartvig Huitfeldt** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Geni
 |
**Folketidende** var et norsk ukeblad som ble utgitt av bonden og stortingsmannen Søren Jaabæk fra 1865 til 1879, og var organ for «bondevennene».

20. februar 1865 ble bondevennselskapet stiftet. Dette selskapet fikk senere en bestyrelse med sete i Mandal og med Søren Jaabæk som formann. «Folketidende» begynte å utkomme 5. juli 1865 som bondevennselskapets organ. Bondevennselskapenes program ble formulert slik av Jaabæk: «a) Sparsommelighed i Statshusholdningen og Forsigtighed hjemme i Herrederne; b) Frihandel, frit Arbejde, fri virksomhed, fri Hjælpsomhed».

Til å begynne med utkom bladet ukentlig, men en kortere tid utkom det hver fjortende dag. Det fikk etter hvert stor utbredelse i alle deler av Norge, særlig blant mindre bønder og arbeidere. I bladet trykket Jaabæk kommentarer til Stortingets bevilgninger, statistiske betraktninger over de stigende statsbudsjettene og agitasjon for bønders, fiskeres og arbeidsfolks selvstyre med alminnelig stemmerett, helst i en republikk, uten statskirke og med en konfesjonsløs folkeskole, mens høyere undervisning skulle være privat. Jaabæk selv skrev det meste av bladet. Det siste nummeret utkom 31. desember 1879.

Kilder
------

* *Salmonsens konversationsleksikon, Anden Udgave*, bind VIII, «Folketidende». København, J. Schultz, 1919.
**Henrik Christian Borchgrevink Rørholt** (født 11. januar 1883 i Hamar, død 4. desember 1954) var kaptein og skogeier i Sør-Odal. Han bodde på Disenå og var disponent og medeier i AS Odalens Torvstrøfabrikk, medinnehaver av Disenaaen Landhandleri og AS Ole Moss' Bruk.

Familie
-------

Christian Rørholt var sønn av overlærer Arnold Andersen Rørholt (1842–1915) og Anna Marie Laurentze Borchgrevink (1854–1919). Han ble student i 1900, offiser (premierløytnant) i 1904 og tok eksamen på militær høyskole i 1907. Fra 1907 til 1909 var han detaljør i Norges geografiske oppmåling. Ved siden av sin militære karriere studerte han og ble cand.philos. i 1911, samme år som han giftet seg med Astrid Maarud Moss, datter av skogeier Ole Moss og Andrea Maarud, og bosatte seg i Sør-Odal hvor han ble gårdbruker og skogeier. I 1916 fikk han avskjed som offiser, han var da blitt kaptein og kompanisjef. Men da Norge ble okkupert i 1940, måtte han igjen i uniform: Som adjutant hos kaptein Larsen var han med og organiserte forsvaret Skarnes-Kongsvinger og deltok i felttoget Solør-Odalen og videre opp gjennom Østerdalen til Tynset.

Politiske verv
--------------

Det ble Bondepartiet som fikk nyte godt av Christian Rørholts samfunnsengasjement. Fra 1916 til 1934 var han med i formannskapet i Sør-Odal og av en rekke kommunale utvalg. I perioden 1925 til 1927 var han første varamann til Stortinget for partiet og han møtte for Johan Mellbye 29. januar -11. februar, 12. - 18. juni og 18. - 24. juni 1926. Han var medlem av Bondepartiets fylkesstyre i Hedmark fra 1921 til 1946, tre år var han også formann.

Andre verv
----------

Fra 1924 var han formann i Vinger og Odal Skogeierforening og i styret for Hedmark Skogselskap. I perioden 1925 til 1927 var han viseordfører i Norges Skogeierforbunds representantskap og fra 1927 til 1929 ordfører der. Fra 1931 til 1946 var han formann i Vinger, Eidskog og Odals krets av Norges Bondelag (1931–1946) og fra 1934 til 1946 var han medlem av Bondelagets landsstyre. Han var også medlem av styret for Norges Varemesse og styret for AS Østlendingen. Tid brukte han også på Borregaard, hvor han var medlem av representantskapet fra 1931 og kontrollkomiteen fra 1942. I 1940 ble han medlem av representantskapet i Skogbrand og fra 1945 var han også ordfører der. Fra 1946 var han også ordfører for Nationens representantskap.

I perioden 1. januar 1949 til 31. desember 1951 var han andre varamedlem til Den norske Nobelkomite. Han fikk Kongens fortjenstmedalje i gull i februar 1953.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 618[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Hvem er Hvem 1938 side 442

Eksterne lenker
---------------

* (no) Henrik Christian Rørholt hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Einar Hoffstad: *Merkantilt biografisk leksikon* 1935 side 660

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Føyka stadion** er et idrettsanlegg i Asker som åpnet 1. juli 1950. Senere ble det modernisert med fullverdig friidrettsanlegg og tribune (500 seter) og flomlys som ble åpnet 1. juni 1999. Anlegget eies og driftes av Asker Skiklubb.

Stadionanlegget i 1950 utvidet idrettsplassen fra 1923, som nå er omgjort til tre 7-kunstgress (2017)/([2020]), to sandhåndballbaner (2020) og fem sandvolleyballbaner (2020) (3 bygget i 2010). Tidligere var dette skiklubbens grusbaner for 11er og 7er-fotball. Det var en enkel løpebane rundt idrettsplassen. I 1967 åpnet klubbhuset, som senere er påbygget tre ganger og i dag rommer administrasjonen for Asker Skiklubb. 14. desember 2004 åpnet klubben kunstgressbane med undervarme. I tilknytning til 11-kunstgressbanen bygget og finansierte Asker skiklubb tribune med 820 sitteplasser. I 2011 bygget klubben sammen med Asker kommune (50/50) garderobe og kontorbygg for fotballen, samt utvidet tribunen til 1450 plasser, samt speaker og kioskbygg i tilknytning til tribunen. 

Anlegget har også 1 kilometer lysløype og i 2016 ble deler av denne også rulleskiløype. (1050 meter). Det er også to mindre hoppbakker med plast for helårsbruk (K5 og K10) med slette på gresstreningsfeltet i øvre del av Askerparken, samt skileik. 
Grusbanen ble tidligere brukt som naturisbane om vinteren til skøyteløp (333 meter) frem til og med 1990/91-sesongen, for Asker skøyteklubb. Asker Skiklubb åpnet i november 2021 kunstisbane på den nye 7-banen. I 2022 har anlegget også fått treningstrapp, Freesbeegolfbane med 9-hull, 4 petanquebaner, og i 2023 åpner en stor aktivitetspark i anledning 100-årsjubileumet til Føyka. 
Asker skiklubb finansierer driften av anlegget med utleie av 240 parkeringsplasser, medlemskontingent og tilskudd fra Asker kommune.

Eksterne lenker
---------------

* Asker kommunes nettside om Føyka idrettspark
* (en) Føyka stadion – Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
* «Asker F – Føyka» **(engelsk)**. Skatebase.com. Arkivert fra originalen 31. mars 2004.
* «Asker Stadion, "Føyka"». Asker og Bærum leksikon. Arkivert fra originalen 21. november 2011.
**Mathias Sigwardt** (født 20. oktober 1770 i Borre, død 8. oktober 1840) var en norsk teolog og biskop i Christiansand stift 1832–40.

Sigwardt tok teologisk embetseksamen i 1795. Han hadde forskjellige lærer- og prestestillinger før han i 1816 ble sokneprest i Tune. I 1820 ble han stiftsprost i Christiania, og i 1832 biskop i Christianssand.

Som teolog var han rasjonalist.

I 1814 var Sigwardt prest i Christiania, og en preken han holdt ble utgitt. Der beskrev han adskillelsen fra Danmark som en stor ulykke, men fant trøst i Christian Frederik: «Han er endnu hos os, han forlader os ikke, ingen Magt skal formaae at vriste ham ud av vor Favn.» (Nilsen)

Presten Claus Pavels sier i sin dagbok fra 1814 om Sigwardt:

> 
> «baade han og andre Prædikanter, som i denne Tid lade deres Taler trykke, forekommer mig at tale mere til Nationaldeputerede og Medborgere end til Medchristne. Talene indeholde for megen Politik og for liden Religion. Jeg er selv ikke ankefri i dette Stykke.» (Nilsen)
> 
> 
> 

Sigwardt var gift to ganger, første gang med Louise Catharine Juliane Hopstock (d. 1815). I 1822 giftet han seg igjen med Karine f. Næschill, enken etter sin forgjenger som stiftsprost i Christiania, Nicolai Lumholtz.

Kilder
------

* Nilsen, Ragnar Anker: *Hva fikk nordmennene å lese i 1814?* Attenfjorten nettsted besøkt 20. mai 2007
* Biografi i *Dansk biografisk leksikon* fra 1905 (på dansk)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Johan Storm Munch** | **Luthersk biskop av Kristiansand Stift**(1832–1840) | Etterfølger:**Jacob von der Lippe** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
Lillesand-Grimstadposten trykkeri ca.1912.
***Lillesand-Grimstad-Posten** – blad for Vestre Nedenes* var en avis som utkom to ganger i uken i perioden 1894 til 1901. Formålet med avisen var å utgi en venstreavis for Vestre Nedenes.

Etableringen i 1894 var i praksis en utvidelse av den eldre avisen *Lillesands-Posten*. Den nye avisen ble trykket ved Hartmanns boktrykkeri i Grimstad, og representerte en konkurrent til *Grimstad Adressetidende*. I 1898 ble interesseselskapet som utga avisen omgjort til aksjeselskap. i 1901 ble avisen delt opp i *Grimstad-Posten* og *Lillesands-posten*, men aksjeselskapet Lillesand-Grimstad-Posten fortsatte som trykkeribedrift frem til 1960-årene.

Redaktører
----------

Avisen hadde følgende redaktører:

* Olai Hartmann
* Henrik Gauslaa
* John A. Schefte
* B. Fuglestved[]

Referanser
----------

1. ↑  Universitetsbiblioteket i Oslo (1924). *Norske aviser 1763-1920 : fortegnelse over aviser som finnes i Universitetsbiblioteket og andre samlinger*. Oslo. s. 16.
2. 1 2 3 4 5 6  «Lillesands-Postens historie». Lillesands-Posten. 2. september 2012. Besøkt 5. oktober 2012. [*død lenke*]

Portal: Litteratur
**John Mourly Vold** (født 24. august 1850 i Trondhjem, død 1. juli 1907 på Modum) var en norsk filosof.

Vold ble student i 1868 og *cand. theol.* i 1873. 1873–75 oppholdt han seg i Kristiania, hvor han manuduserte i filosofi. 1876–81 var han bestyrer for en amtsskole i Smaalenenes amt. Somrene 1878 og 1883 studerte han filosofi i Tyskland, og i 1881 fikk han Kronprinsens gullmedalje for prisavhandlingen «Om telelogiens begreb». I 1888 tok han doktorgraden med en avhandling om «Spinozas erkjendelsestheori».

I 1889 ble Vold dosent og i 1890 professor i filosofi ved universitetet i Kristiania. Han drev i mange år eksperimenter over lovene for drømmelivet, og utga flere artikler om emnet. Han skrev også mange mindre artikler, for eksempel om spiritismen.

Hans avhandling «Ideal-realistisk Verdensbetragtning» ble gjenutgitt i serien «Norsk filosofi i det 19. århundre» i Thorleif Dahls kulturbibliotek i 1977.

Verker
------

* *Spinozas erkjendelsestheori* (1888)
* *Verdensbetragtning, Sokrates og fantasi* (1889)
* *Über den Traum* (1910–12)

Referanser
----------

1. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Salmonsens konversationsleksikon, Anden Udgave*, bind XXV, s. 343. København: J. H. Schultz, 1928.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Marquard Gude** (født 1. februar 1635 i Rendsburg i hertugdømmet Holstein, død 26. november 1689 i Glückstadt) var en boksamler, bibliotekar og klassisk filolog fra Holsten.

Han var sønn av Rendsborgs rådmann Peter Gude, og studerte i Jena og Leipzig. Han ble hertugelig gottorpsk bibliotekar og råd, samt første medlem av regjeringskanselliet på Gottorp. Gude var kjent for sine store kunnskaper, og han eide en berømt bok- og håndskriftsamling på ca. 10 000 bind.

Etter hans død ble det i flere år ført forhandlinger om samlingen, da den dansk-norske kongen gjerne ville kjøpe den. Håndskriftene endte dog i Wolfenbüttel, mens boksamlingen ble splittet og solgt ved auksjoner, hvorav noen kom til Weimar. Gjennom filologen Johann Albert Fabricius (1668–1736) endte noen av bindene også i Det Kongelige Bibliotek.

Referanser
----------

1. ↑  *Gudesche Bibliothek im Kirchenkreisarchiv*, Handbuch der historischen Buchbestände in Deutschland, Österreich und Europa. Besøkt 12. oktober 2013
2. ↑  *Gude, Marquard*, Dansk biografisk Lexikon

Eksterne lenker
---------------

* Håndskrift i Det Kongelige Bibliotek som tidligere har tilhørt Gude

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE
 |
**Johan Edvard Holand** (født 22. oktober 1919 i Stavanger, død 21. desember 2009 på Nøtterøy) var en norsk redaktør og politiker (H).

Han hadde examen artium fra 1939, bifagseksamen i tysk fra Universitetet i Oslo fra 1941 og studier i norsk og historie. Han var journalist i *Stavangeren* i Stavanger 1945–1948, stortingsjournalist i *Morgenbladet* i Oslo 1948–1950, redaktør i *Nordlandsposten* i Bodø i 1950, redaktør i *Larvik Morgenavis* i Larvik 1951–1955 og redaktør i *Varden* i Skien 1955–1988. Holand var forøvrig sekretær i Stavanger Presselag 1946–1948, formann i Telemark Presselag 1957–1959, medlem av Norsk Presseforbunds hovedstyre 1958–1962, styremedlem i Den Konservative Presses Forening fra 1965 og styremedlem (og etterhvert styreformann) i Høyres Pressebyrå 1967–1983. I 1994 ble han utnevnt til æresmedlem av Den Konservative Presses Forening, hvor han også hadde vært viseformann en tid.

Blant hans politiske verv kan regnes varamedlem av Stavanger bystyre 1947–1949, formann i Stavanger Unge Høyre i 1948, medlem av Unge Høyres landsstyre 1949–1951, medlem av Larvik bystyre og skolestyre 1951–1955, formann i Larvik Høyre og medlem av Vestfold Høyres fylkesstyre 1953–1955, medlem av Skien skolestyre fra 1956, medlem av Skien bystyre fra 1959, formann i Skien Høyre 1963–1966, viseformann i Telemark Høyre fra 1969 og medlem av Telemark fylkesskolestyre fra 1972. Som pensjonist bosatte han seg på Nøtterøy, hvor han var aktiv i Nøtterøy Senior Høyre og hyppig bidragsyter til den politiske debatt i *Tønsbergs Blad*.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Bjørn Steenstrup (1973). «Holand, Johan Edvard». *Hvem er Hvem?*: 246–247.

Portal: Konservatisme

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Prabook
 |
**Realph Immanuel Ottesen Norland** (1903–1963) var en norsk pressemann og politiker (H).

Han vokste opp i en apotekerfamilie i Bergen og Sandnessjøen. Faren, John Norland, var også kommunepolitiker, og storebroren Andreas Norland var fylkessekretær i Nordland Høyre og formann i Unge Høyre.

Han tok artium i 1921 og juridikum ved universitetet i 1925. Han var styremedlem i Det Norske Studentersamfund i 1924 og formann i Den Konservative Studenterforening i 1925.

I 1927 skrev han et dikt kalt «Vi» i *Minerva*, hvor han tok til ordet for en mektig kirke, sterk stat og reaksjon, og hvor han gikk til angrep på liberalismen og «alle dens friheter». Det er uklart om diktet var alvorlig ment eller ikke.

Norland var generalsekretær i Fedrelandslaget fra 1926 til 1932. Han ble deretter ansatt som sekretær for Høyres sentralstyre. Etter okkupasjonen var Norland sentral i gjenoppbyggingen av partiet. Fra 1947 til 1949 var han sekretær for Høyres by- og fylkesorganisasjoner i Vestfold (Vestfold Høyre).

Norland var ansvarlig redaktør i *Tønsbergs Blad* fra 1945 til 1946 og på nytt fra 1954 til han avgikk ved døden i 1963, den siste perioden med Norland og Sverre Mitsem som sidestilte redaktører. Norland var medlem av Tønsberg bystyre fra 1955 og frem til sin død, og medlem av Høyres programkomité fra 1956.

Han var frimurer og ordførende mester i St. Johanneslogen St. Michael til det Lysende Kors fra januar 1963 og til han døde brått i oktober samme år.

Realph Norland var far til pressemannen Andreas Norland og bankmannen Otto R. Norland.

Referanser
----------

1. ↑  Tandberg, Elisa (1950). *Ottesen, slekten fra Rødby på Lolland*. Oslo. s. 54–56.
2. 1 2 3 4  «Dødsfall». *VG*. 7. oktober 1963.
3. ↑  Elden, John (1966). «Minerva». *Den Konservative Studenter-Forening 1891–1966*. Oslo: Den Konservative Studenterforening. s. 61–88.
4. ↑  Halle, Ranik (1976). «Et studenterblad blir til». I Groth, Lars. *Minerva gjennom 50 år*. Den Konservative Studenterforening. s. 26–9. ISBN 82-990426-0-7.
5. ↑  Steenstrup, Bjørn (1948). *Hvem er Hvem?*. Oslo: Aschehoug. s. 395.
6. ↑  «Høyres historie 3: Folkepartiets gjennombrudd». Aftenposten. 27. september 1984.
7. ↑  Helberg, Leif (1958). *Høire i Vestfold. Fra omkring 1870 til 1958*. Tønsberg.
8. ↑  Davidsen, Øyvin (1970). *Tønsbergs Blad: historie og forhistorie*. 2. s. 481–484.
9. ↑  Thyness, Paul (2003). «Andreas Norland». *Norsk biografisk leksikon*. Kunnskapsforlaget.
10. ↑  Steenstrup, Bjørn (1973). «Norland, Otto Realf». *Hvem er Hvem?*. Oslo: Aschehoug. s. 419.

Portal: Konservatisme

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Ernest Arthur Gardner** (født 16. mars 1862 i London, død 27. november 1939) var en engelsk arkeolog og kunsthistoriker. Han var broren til Percy Gardner.

Gardner var direktør for den engelske arkeologiske skolen i Athen fra 1887 til 1895 og deretter professor ved University College London til 1902.

Han foretok noen utgravinger i Hellas, på Kypros og i Egypt (Naukratis), og han skrev tallrike studier over gresk kunst og arkeologi. Han forfattet blant annet *Introduction to Greek Epigraphy* (1887), *A Handbook of Greek Sculpture* (1896-97), *Ancient Athens* (1902), *Religion and Art in Ancient Greece* (1910). Gardner var fra 1880 til 1896 medutgiver av *Journal of Hellenic Studies*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Verk av eller om Ernest Gardner i bibliotekene i (WorldCatkatalog)
* Ernest Arthur Gardner i Nordisk familjebok

Portaler: Arkeologi | Storbritannia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** BNE **·** CiNii
 |
**Carl Wilhelm Andreas Falck** (født 27. mai 1907 i Tønsberg, død 23. juli 2016 i Oslo) var en norsk forretningsmann.

Falck tok juridisk embetseksamen i 1931 ved Universitetet i Oslo. Han flyttet tilbake til Oslo i 1937 etter å ha jobbet i Tønsberg og Fredrikstad. Deretter bodde han i Bærum fra 1949 til 1985 og var som pensjonist blant annet formann i Voll Vel. Falck giftet seg i 1941 med Marie von Tangen Lampe (1918–2010), datter av Marie født von Tangen og Gunnar B. Lampe, administrerende direktør i Landslaget for Reiselivet i Norge.

Fra 1948 til 1975 var han administrerende direktør i Norges Grossistforbund som senere er blitt en del av Virke. Organisasjonen var sentral i arbeidet med å øke engroshandelens produktivitet. Falck var i flere år formann i Fagutvalget for omsetningen i Norsk Produktivitetsinstitutt og Produktivitetskomitéen i International Wholesale Center, og Det internasjonale Handelskammers komité for markedsføring 1952. Han var medlem av Konkurslovutvalget fra 1953 til 1972 og formann i norske komité for markedsføring 1968.

Han skrev et stort antall artikler i dags- og fagpressen og holdt en rekke foredrag i inn- og utland. Han var president i Oslo Rotary Klubb fra 1962 til 1963. Han var utnevnt til Paul Harris Fellow. Han var medlem av representantskapet i Kristiania Folkebank/Realbanken/Andresens Bank og styremedlem i SOS-barnebyer.

Han var sønn av Laura Falck og Carl Falck, som var bokhandlere i Tønsberg.

Fra 15. oktober 2012 til sin død var han Norges eldste mann.

Publikasjoner
-------------

* (no) Publikasjoner av Carl Falck i BIBSYS
* *Engroshandelen i USA*
* *Strukturendringer i varehandelen*, 1969

Referanser
----------

1. ↑   historygreatest.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.tb.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.vg.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* «Lagersjefen Carl Falck» *Aftenposten*, 13. april 2013
* «Noen tanker fra Norges eldste mann» *NRK*, 12. juni 2013
* «Carl Falck»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Søren Monrad** (født 1744 i Tjæreby på Sjælland, død 29. mai 1798 i Trondhjem), kalt **Søren Latiner**, var en dansk-norsk skolemann.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Søren Monrad var sønn av sogneprest i Tjæreby på Sjælland Jørgen Monrad (1704–1772) og Engelke Cathrine Ørsted (død 1797). I 1758 ble faren forflyttet til Våle i Jarlsberg grevskap, og sønnen kom på skole i Christiania. Han gikk ut av skolen i 1758 og tok teologisk eksamen ved Københavns Universitet i 1768. I 1772 ble han dekan ved Kommunitetet.

### Karriere

#### Det norske selskab

I København var Monrad en av grunnleggerne av Det norske selskab og et ivrig medlem av dette, selv om han ikke skrev stort selv. Ifølge Israel Levin var han «næst Treschow uden Tvivl det stærkeste Hoved i Selskabet, og dets eneste Lærde». I selskapets trykte skrifter finnes det bare et satirisk dikt av ham: «Damynt eller den forulykkede Digter», som var et angrep på Ewalds «Balders Død».

#### Pedagog

I 1779 ble Monrad utnevnt til rektor ved skolen i Kristiansand. I 1783 fikk han dessuten tittelen professor. I Kristiansand måtte han klare seg uten konrektor; derfor søkte han seg bort og ble i 1789 rektor for skolen i Trondhjem.

Monrad ble kalt «Søren Latiner» på grunn av sine ualminnelige kunnskaper i latin. Derimot hadde han ikke særlig store kunnskaper i gresk, og hebraisk kunne han slett ikke. Han var en motstander av prylestraffen, men kunne til gjengjeld bruke skjellsord og sarkasmer overfor elevene. I Kristiansand skal han ha fylt skoleprotokollen med sarkastiske bemerkninger, mens den trondhjemske skoleprotokollen skal ha blitt funnet blank etter hans død. En av Monrads beste elever var Claus Pavels, som har skildret ham i sin *Autobiographi*. Monrad sendte Pavels av sted til Københavns universitet med et overstrømmende latinsk vitnesbyrd, skjønt Pavels tørt bemerker at Monrad neppe hadde kompetanse til å uttale seg om annet enn latinkunnskapene hans.

Verker
------

* *Disputatio de scripturæ sacræ lectione omnibus commoda* (1766)
* *Philautias brevis delineatio* (1768)
* *De prudenti sermonis usu in communi vita* (1770)
* *Prosopopeia filii prodigi* (1771)
* *Vita Einari Tambeskjelver* (1772)
* *Vita Thangbrandi* (1775)
* *Judicium de translata nuper (a Badenio) in lingvam vernaculum Tacito* (1774)
* *Oratio in natalem Regis* (1782)
* «Damynt eller den forulykkede Digter» (1794)

Referanser
----------

1. ↑   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Israel Levin, i Johan Herman Wessel: *Digte*, s. LXXIII. Kjøbenhavn: C. A. Reitzels Forlag, 1861.
3. ↑  Claus Pavels: *Autobiographi*, s. 24–26. Christiania: J. W. Cappelens Forlag, 1866.

Kilder
------

* D. Thrap: «Monrad, Søren», i *Dansk biografisk Lexikon*, XI. Bind, s. 467–68. Kjøbenhavn: Gyldendal, 1897.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND
 |
**Norges statskalender** var en fortegnelse over kongehus, regjering, domstoler, Stortinget og statsforvaltningen, som ble utgitt fra 1815 til 2012.

Statskalenderen inneholdt en komplett oversikt over statsinstitusjoner, adresser og korte biografiske data om alle ansatte, deriblant embetsmenn. Den inneholdt også opplysninger om mottagere av ordner og stipendier, og styresammensetning for statsetater.

Utgivelsen av Norges statskalender hadde sin hjemmel i kgl.res. 27. november 1875 og 14. desember 1928. Departementenes servicesenter hadde ansvaret for utgivelsen. Boken utkom første gang i 1815. Fra 1877 utkom den årlig, unntatt under andre verdenskrig. I de første årene kom den med to til fire års mellomrom. Kalenderen gikk over fra gotisk skrift til antikvafont i 1869. På 1980-tallet gikk statskalenderen over til å liste de statsansatte alfabetisk i stedet for etter ansettelsestidspunkt. Fra 1997 kom den ut i internettutgave, med identisk innhold med papirutgaven. Statskalenderen var også en abonnementstjeneste på internett som var driftet av Kommuneforlaget.

I 2011 besluttet Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet å legge den ned begrunnet i lite behov for tjenesten, og at innholdet var tilgjengelig fra andre steder på internett.

Redaktører
----------

**Ufullstendig liste**: Denne listen er ufullstendig og du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.

* Ditlev Wilhelm Falkenberg Peckel – 1815, 1816, 1820, 1824, 1826, 1829, 1832, 1834, 1837, 1840
* Hans Lassenius Bernhoft – 1842
* Bernt Moe – 1844, 1846, 1848, 1850
* Peter Brechan Walsøe – 1853
* Christian Conrad Bugge – 1856, 1858
* Siegvart Petersen – 1859
* David Monrad Vogt – 1859, 1860
* Carl Christian Conrad Ruge – 1859, 1860, 1862, 1864, 1866, 1867, 1869, 1871
* Nils Rosing Bull – 1873, 1875, 1877–1911, 1912
* Nicolai Franciscus Leganger – 1912–

Referanser
----------

1. ↑  regjeringen.no Norges statskalender legges ned 23.11.2011
2. ↑  Haagen Krog Steffens, *Den norske Centraladministrations Historie 1814-1914* (1914), sid. 323

Eksterne lenker
---------------

* Chaffeys blogg: Norges Statskalender fikk sitt «iTunes-moment» 24. november 2011
**Sverre Kongshavn** (født 15. juli 1926 i Haugesund) er en tidligere norsk forretningsmann og politiker (H).

Han tok examen artium i 1945 og handelsgymnasium i 1946. Han var kontormann 1946–1949, sekretær i Nordland Unge Høyre i 1949, sekretær for Høyres stortingsgruppe 1950–1952, fylkessekretær i Nordland Høyre 1952–1954 og sekretariatsleder for Høyres stortingsgruppe 1954–1961. I Trio Fabrikker A/S var han direktørens sekretær i 1961, assisterende direktør i 1962 og administrerende direktør fra 1963. Kongshavn var også formann i Industridepartementets konfeksjonsutvalg i 1970 og Statens representant og styreformann i Persilfabrikken A/S 1967–1968.

Kongshavn var medlem av Oslo Høyres hovedstyre og arbeidsutvalg 1964–1967, medlem av Oslo bystyre 1964–1967, statssekretær i Industridepartementet under Per Bortens regjering 1970–1971 og formann i Høyres distriktspolitiske utvalg 1971–1972.

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, NORAF-ID 90727896, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Bjørn Steenstrup (1973). «Kongshavn, Sverre». *Hvem er Hvem?*: 316.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sverre Kongshavn hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  

Portal: Konservatisme

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI
 |