recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The East Village Other*** (ofte forkortet til ***EVO***) var en amerikansk undergrunnsavis i New York i løpet av 1960-tallet. Det ble grunnlagt på slutten av 1965 av Walter Bowart, Ishmael Reed (som ga navn til avisen), Allen Katzman, Dan Rattiner (av den ukentlige lokalavisen *Dan's Papers*), Sherry Needham og John Wilcock. Avisen hadde en fargerik psykedelisk layout som ble et særegent trekk på tidens amerikanske undergrunnsaviser. EVO gikk inn tidlig på 1972.

Avisen var blant de første motkulturelle nyhetsaviser som oppsto etter *Los Angeles Free Press* som hadde kommet i omløp noen få måneder tidligere. EVO var en av de grunnleggende medlemmer av Underground Press Syndicate, et nettverk som tillot andre medlemsaviser fritt å trykke hva som helst fra hverandres aviser. I Norge var undergrunnsavisen *Gateavisa* medlem av det samme forbundet.

EVO var en viktig publikasjon var undergrunnens tegneseriebevegelse, og trykket striper og serier av tegnere som Trina Robbins, Spain Rodriguez, Art Spiegelman og Kim Deitch før undergrunnshefter med serier oppsto som et eget medium i San Francisco med den første utgivelsen av Robert Crumbs *Zap Comix*. I 1968 utga EVO en tabloid bestående av tegneserier av Spain, *Zodiac Mindwarp*.

*Gothic Blimp Works*
--------------------

I løpet av 1969 utga EVO åtte utgaver av Gothic Blimp Works, en tabloid som utelukkende besto av tegneserier og en del fargetrykk. Det markedsførte seg som "the first Sunday underground comic paper", noe som på norsk blir "det første søndagsundergrunnstegneserieavis". Det henspiller på den amerikanske tradisjonen med et tegneseriebilag i farger som ble trykket i søndagsavisene. Vaughn Bodé var grunnleggeren og redaktør av de to første heftene som hadde serier av Bodé, Deitch, Spain, Spiegelman, Joel Beck, Roger Brand, Crumb, Jay Lynch, Larry Todd og S. Clay Wilson. Da Bhob Stewart tok over som redaktør med det tredje heftet introduserte han en rekke av tegneserietegnere, blant annet Larry Hama, Michael Kaluta, George Metzger, Ralph Reese, Steve Stiles og Bernie Wrightson. Etter Stewarts korte innhopp overtok Kim Deitch redigeringen og bestemte utvalget i de gjenværende heftene.

*Kiss*
------

Avisen utga en annen kortvarig tittel, *Kiss*, en sexorientert avis som var beregnet å konkurrere med Al Goldsteins tabloid *Screw*.

Referanser
----------

1. ↑  Fox, Margalit (14. januar 2008): «Walter Bowart, Alternative Journalist, Dies at 68». *The New York Times*.

Eksterne lenker
---------------

* *EVO* (8/20/69): John Hilgerdt om Woodstock (full tekst)
«**De fem familiene**» er et samleuttrykk for de fem store kriminelle familiene av den italiensk-amerikanske mafiaen som har dominert den tradisjonelle organiserte kriminaliteten i New York.

Tilblivelsen av mafiaen strekker seg helt tilbake til 1860-tallet. Men det var ikke før på 1900-tallet at mafiaen etablerte seg i USA. Internt ble mafiaen splittet til to deler, og det ble kraftig spenning mellom disse partene. Dette ble først lagt merke til 1928, når den ene siden ofte kapret den andres alkohollastebiler (alkohol var den gang ulovlig i USA). Denne interne krigen ble kalt Castellammarese krigen i 1930 og 1931. Grunnen til navnet er fordi den ene siden bestod i begynnelsen av immigranter sendt av den mektige Sicilianske mafiosoen Don Vito Cascio Ferro ifra nærheten av byen Castellammare del Golfo i Sicilia. Denne delens leder var Salvatore Maranzano. Motstanderdelen var ledet av Joe "The Boss" Masseria.

Etter at Joe Masseria ble drept 15. april 1931 la Salvatore Maranzano frem strukturen over mafiaen i USA, denne strukturen har siden det vært uforandret. I grove trekk ble familien styrt av en *Boss*, assistert av en *underboss* og delt opp i grupper, alle ledet av en *capo* og bemannet med *soldater*. Strukturens tredje-rangerte er en *consiglieri* (rådgiver), en rolle som ble etablert noe senere.

De store byene nordøst og midtvest i USA ble organisert med en familie pr by. New York ble organisert med fem forskjellige familier, som alle hadde sine respektive bosser som ble utvalgt av Maranzano, disse var: **Luciano**, **Profaci**, **Gagliano**, **Bonanno**, og **Mangano**. Det er trolig at det var her ordtaket Cosa Nostra (vår sak) ble til.[]

Maranzano satte seg selv over de fem familiene i New York, og ga seg selv tittelen "*capo di tutti capi*" (Sjef over alle sjefer). Uansett ble hans regjering kortvarig, da han ble skutt og knivstukket 10. september 1931 av gangstere leid av Luciano og Genovese fordi mente han hadde planer om å få dem drept.

De fem familiene er:

* Bonanno, den eneste familien hittil av de fem som har hatt navnet til sin første Boss, tidligere Joe "Bananas" Bonanno
* Colombo, tidligere kjent som Profaci-familien under Joe Profaci
* Genovese, tidligere kjent som Luciano-familien under Lucky Luciano
* Gambino, tidligere kjent som Mangano-familien under Vincent Mangano
* Lucchese, tidligere kjent som Gagliano-familien under Gaetano "Tom" Gagliano

Noen av familiene har gått under andre navn, eller er kjent under andre navn. For eksempel er Colombofamilien noen ganger kalt *Profacifamilien* (etter Joe Profaci, en tidligere boss).

De fem familiene på film
------------------------

I filmen *Gudfaren* fra 1972 dominerer fem familier byens La Cosa Nostra, men familiene har andre navn enn de virkelige. De mest sentrale familiene i filmen inkluderer Corleone, Tattaglia og Barzini. De to andre, Cuneo og Stracchi, opptrer i bakgrunnen.

| * v
* d
* r
De fem familiene |
| --- |
| Bonanno **·** Colombo **·** Genovese **·** Gambino **·** Lucchese |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Padanias flagg, *Alpesolen*, som foreslått av Lega Nord
**Padania** er navnet partiet Lega Nord bruker om den delen av Nord-Italia de ønsker uavhengighet eller selvstyre for. Det inkluderer blant annet regionene Piemonte, Lombardia, Veneto, og fortsetter sydover til Appenninene.

Navnets opprinnelse
-------------------

*Padus* er det latinske navnet på elven Po, Italias største elv.
Geografisk er den store sletten som omgir elven kalt *Valpadana* (Po-dalen).

Adjektivet *padano* (femininum *padana*) er ikke politisk ladet, og var i alminnelig bruk før Lega Nord ble stiftet, som den berømte osten Grana Padano eller den geografiske betegnelse *pianura padana* (Po-sletten).

Navnene *cispadansk* og *transpadansk* forekom i historien i betegnelsene til noen kortvarige republikker (Den cispadanske republikk og Den transpadanske republikk) i Napoleons tid.

Politisk betydning
------------------

Selve navnet *Padania* forble relativt ubrukt fram til dagen da Umberto Bossi, lederen for Lega Nord, erklærte i en tale at partiets mål var å dele opp Italia i tre stater, som han betegnet som Padania (norden), Etruria (midten) og syden (som fikk senere navnet Ausonia).
Navnene skal ifølge den talen ha blitt gitt av Gianfranco Miglio, Lega Nords datidens hovedideolog.

Etter dette har Lega Nord prøvd å bygge et felles kulturelt grunnlag, bl.a. med forbindelse til angivelige keltiske røtter, og noen fremtredende politikere i Lega Nord (som tidligere justisministeren Roberto Castelli) giftet seg etter hedensk vis.
Det ble også organisert valg til et padansk parlament i Mantova, som ikke ble tatt på alvor av andre italienske politiske partier og aldri fikk noen reel makt.
Et flagg ble også laget ved å bruke alpesolen, et symbol som forekommer på flere keltiske ruiner.
Nasjonalfargen ble fastslått til å være grønn, og den dag i dag går de fleste Lega Nord-politikere iført grønt slips, enda om de er blitt ministre i den italienske staten.

Å hevde at Padania i det hele tatt eksisterer som en politisk eller kulturell enhet er typisk et tegn på tilhørighet til Lega Nord, da de aller fleste andre partier og bevegelser avfeier dette.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Padania – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Stefan Daniel Patryk Liv**  (født 21. desember 1980 i Gdynia, Polen, død 7. september 2011 i en flyulykke i nærheten Jaroslavl i Russland), var en svensk ishockey landslagsmålvakt. 
Liv ble født i Gdynia i Polen, men ble gitt bort til barnehjem i Gdańsk og senere adoptert av en svensk familie da han var nesten to år gammel. Han ble deretter kalt Patryk Śliz, hvor han holdt det første navnet som tredje navn.

I mai 2006 skrev Livet kontrakt med Detroit Red Wings, men spilte 2006/2007 sesongen for Red Wings' reservelag Grand Rapids Griffins i AHL. Han ble hovedlagsspiller i NHL klubben 17. november 2006 og var reservemålvakt i et par NHL kamper. Den 26. november 2006 var han tilbake i Grand Rapids og spilte mot Houston Aeros. To dager senere ble Liv overført til Toledo Storm i ECHL, da målvakten Logan Koopmans ble overført til Grand Rapids. Liv kom senere tilbake til Grand Rapids, der han avsluttet 2006/2007 sesongen.

Sammen med Henrik Zetterberg, Kenny Jönsson, Jörgen Jönsson, Ronnie Sundin, Niklas Kronwall, Mika Hannula og Mikael Samuelsson ble Stefan Liv en av de første spillerne, og den første målvakten, som har vunnet OL-gull og VM-gull i samme sesong (2006).

For 2011/2012 sesongen ble Liv overført til Lokomotiv Yaroslavl i KHL.

Den 7. september 2011 omkom Liv i flyulykken i Jaroslavl 2011, da flyet som laget var ombord i styrtet.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stefan Liv – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Stefan Liv – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Stefan Liv – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Stefan Liv – Kontinental Hockey League (KHL) Rediger på Wikidata

* (en) Stefan Liv – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Stefan Liv – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Stefan Liv – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Elena Hrenova** eller **Khrenova** (russisk: Елена Хренова; født 14. januar 1950 i Kamysjlov i Sverdlovsk oblast i den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk i Sovjetunionen, død 22. november 2020) var en russisktalende moldovsk politiker som fra 2014 til 2019 var medlem av Moldovas parlament som representant for Republikken Moldovas sosialistiske parti (*Partidul Socialiștilor din Republica Moldova*, PSRM). Hun var medlem av parlamentskomiteen for sosial beskyttelse, helse og familie. 

Frem til 29. november 2012 var hun medlem av Det moldovske kommunistiske parti (*Partidul Comuniștilor din Republica Moldova*, PCRM). Mellom 2011 og 2015 var hun medlem av byrådet i hovedstaden Chisinau, slik at hun skiftet partigruppe i byrådet til PRSM.

Hun ble innvalgt i parlamentet under valgene i november 2015 for partiet PRSM. 

Hrenova var også organisator av og president for oganisasjonen «Equitate». Hrenova talte ikke rumensk/moldovsk og talte kun på russisk i parlamentet.

Den 22. november 2020 døde Hrenova av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑  «Consilierul municipal Chişinău Elena Hrenova a aderat la socialişti / partide.md». *www.e-democracy.md*. Besøkt 22. november 2020.
2. ↑  «De la PCRM la PSRM! Consiliera Hrenova schimbă partidul în Consiliul Municipal Chișinău». Arkivert fra originalen 13. desember 2020. Besøkt 23. november 2020.
3. ↑  «Voteaza». *cec.md*. Besøkt 22. november 2020.
4. ↑  «Lista deputaţilor aleşi la 30 noiembrie 2014 în Parlamentul Republicii Moldova / Alegeri 2014». *www.e-democracy.md*. Besøkt 22. november 2020.
5. ↑  «Fosta deputată PSRM Elena Hrenova a murit din cauza infecției cu noul coronavirus». *JurnalTV.md*. Besøkt 22. november 2020.
Dinosaurmodellene under konstruksjon ved Benjamin Waterhouse Hawkins studio i Sydenham.
Iguanodonskulpturer i parken
**Crystal Palace-dinosaurene** (også kjent som **Dinosaurusparken**) er en serie skulpturer av dinosaurer og andre utdødde dyr i Crystal Palace i London. Skulpturene ble utformet og stilt opp i perioden fra 1852 til 1854 og er de første skulpturelle avbildninger av dinosaurer, som på dette tidspunktet nettopp var oppdaget. Skulpturene er designet og utformet av billedkunstneren Benjamin Waterhouse Hawkins med hjelp av Richard Owen og de har vært fredet siden 1973.

Selve utformningen av skulpturene anses i dag for unøyaktige i forhold til den aktuelle viten om dinosaurer, men de anses som betydningsfulle for å gi et bilde av datidens vurdering av dinosaurenes utseende på det tidspunkt hvor deres eksistens nettopp var oppdaget.

Etter at den store Verdensutstillingen i London i 1851 stengte i oktober samme år, ble utstillingsbygningen Krystallpalasset kjøpt av det nydannede Crystal Palace Company og bygningen ble flyttet til Sydenham Hill i den sydlige delen av London. Området rundt bygningen var renovert og lagt ut til offentlig park med ornamentale haveanlegg, oppstilling av statuer og skulpturer og utforming av to nyanlagte kunstige innsjøer. Som en del av dette prosjektet ble Benjamin Waterhouse Hawkins anmodet om å utforme de første modellene av forskjellige utdødde dyr i naturlig størrelse til oppstilling i parken. Han hadde opprinnelig planlagt bare å avbilde utdødde pattedyr, men aksepterte å bygge skulpturer av dinosaurer under rådgivning av Richard Owen, en av datidens mest anerkjente biologiske eksperter innenfor området.

Eksterne lenker
---------------

* *Dinosaurs at Crystal Palace Park* – fra IHBC om restaurering av dinosaurene i 2002
* *The Dinosaurs, Discover the Victorian 'Jurassic Park' in South London*
**Verena Scholz** (født 1975 i Hamburg) er en tysk-norsk videokunstner. Hun jobber ved "AUGO-verksted for leitande kunst" i Larvik. Dessuten er hun formidler for Nasjonalmuseets vandrerutstilinger DKS Vestfold.

Utdannelse
----------

* Studium Kunst & Medien und Biologie ved Carl von Ossietzky Universität i Oldenburg, Tyskland, (1996–2001)

* Kunstlinje ved Walddorfer Gymnasium, Abitur, Tyskland

Utstillinger (utvalg)
---------------------

* Videoprojeksjon i steinbrudd i Tjølling (2002)

* Østlandsutstillingen (2005) og (2006)

* Høstutstillingen (2006)

Stipend og støtte
-----------------

* Statens arbeidsstipend for unge/nyetablerte kunstnere fra Norsk kulturråd (2004)

* Støtte fra Norsk filminstitutt for DKS-prosjektet *Makro* (2007)

* Vestfold fylkeskommunes kulturstipend (2008)

I en melding fra Vestfold fylkeskommune fremgår det at "Scholz bruker landskapet og naturen som lerret. Naturen møter medial
teknikk uten at det etterlater spor". Hun kommer nå til å forske på projeksjon av bevegelige bilder på vann (foss, elv, hav). Dette skal bli utforsket på steder med kulturell verdi i Vestfold: Lardal, Kjærra Fossepark; Horten, Karljohansvern og Larvik, Hammerdalen.

Scholz er nå bosatt på Engelstad i Lardal.

Kilder
------

* "Vann som lerret" (Østlands-Posten 26. april 2008)

Eksterne lenker
---------------

*
**Vergemålsloven** eller **Lov om vergemål** er en norsk lov som ble kunngjort 26. mars 2010 og som trådte i kraft 1. juli 2013. Loven definerer den offentlige forvaltningen av midlene til den som er erklært som umyndig. Den regulerer organiseringen av vergemålsmyndigheten, forvaltning av midlene til umyndige og personer med verge, og kontrollen av verger og deres regnskaper.

Ved ikrafttredelsen ble Lov om umyndiggjørelse av 1898 og Vergemålsloven av 1927 opphevet. Essensen i den nye lovgivingen er at vergemålsmyndigheten er statliggjort og hører under statsforvalteren (tidligere fylkesmannen), mens det tidligere var et kommunalt organ. Den nye loven er også i harmoni med FN-konvensjonen om funksjonshemmedes rettigheter av 30. mars 2007, som Norge ratifiserte 1. juli 2013.

Ifølge den nye lovgivningen kan man gi en *framtidsfullmakt* om hvem som skal representere en dersom man ikke lenger kan klare seg selv.

Forskriftens § 26 angir at «Grensen for hvilke midler som forvaltes av statsforvalteren» er satt til «to ganger folketrygdens grunnbeløp (G)».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  NTB/Julie Strand Offerdal: Kvitter seg med overformynderiene, Haugesund Avis, 30. juni 2013
2. ↑  Barne-, Likestillings- og Inkluderingsdepartementet: Ratifisering av FN-konvensjonen, pressemelding, 11. mai 2012

Eksterne lenker
---------------

* LOV 2010-03-26 nr 09: Lov om vergemål (vergemålsloven)
* FOR-2013-02-15-201: Forskrift til vergemålsloven (vergemålsforskriften)
**Stort engfly** (*Apamea monoglypha*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne store, gråbrune arten er vanlig nord til Nordland i Norge.

Utseende
--------

Et stort (vingespenn 43–54 mm) og kraftig, brunt nattfly, forvingen vanligvis med skarpe og markerte tegninger. Den kan ligne på flere av de andre *Apamea-*artene, men kjennes lett på størrelsen. **Forkroppen** (thorax) er brunlig med smale, mørke lengdestriper. Hannen har lange hårpensler på bakkroppsspissen. **Forvingen** er lyst gråbrun til mørkbrun, tegningene er tydelige unntatt hos svært mørke eksemplarer. Den har alle de vingetegningene som er karakteristiske for nattfly: mørk-kantede nyre- og ringmerker litt foran midten av vingen, bak disse en kort, svart lengdestrek (tappmerke) som er gaffeldelt i den indre enden, framoverbøyd i den ytre. To smale, siksak-tverrlinjer (mellomlinjer) avgrenser et trekantet midtfelt der nyre- og ringmerkene sitter. Mellomlinjene møtes nesten ved bakkanten. Ved vingeroten er det en kort, bølgete, svart lengdestrek (rotmerke), dessuten en svart lengdestrek langs bakkanten. Langs ytterkanten går den en smal, hvit, siksak-tverrlinje (bølgelinjen), denne har tre mørke, innover-rettede pileflekker i midten. Området mellom bølgelinjen og tappmerket er ofte lyst. **Bakvingen** er silkeaktig brungrå, lysere ved roten. Ved bakhjørnet er det et lite, trekantet, lyst felt. Larven er lyst brungrønn med spredte, svarte vorter som bærer ganske lange, hvite børster.

Levevis
-------

Stort engfly er en god flyger som kan påtreffes nær sagt hvor som helst, men hyppigst i åpne områder. Larvene lever på røttene av ulike gras (Poaceae). De klekkes i september, overvintrer og fullfører utviklingen sin i mai. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli–september.

Utbredelse
----------

Den er utbredt over hele Europa og i det nordlige Asia østover til de sentrale delene av Sibir. I Norge er den vanlig nord til det sørlige Nordland, bortsett fra de nordlige delene av Østlandet der den er sjelden.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Stort engfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Apamea monoglypha* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *stort engfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *stort engfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *stort engfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *stort engfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *stort engfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *stort engfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Apamea monoglypha* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Apamea monoglypha* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Apamea monoglypha* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**«Rurik»** **(Рюрик)** var en hjuldrevet dampfregatt med dampmaskin som framdrift i tillegg til seilføring i den keiserlige russiske marinen. Bygd på foranledning av den finske senatet i det russiske storfyrstedømmet Finland (1809–1917) for det finske militærvesenets maritime enhet *Soumen Meriekipaasi*. Dette skipet fikk navnet *Rurik* til ære for den legendariske væringen Rurik (ca 830 – ca 879) som er sagt å ha grunnlagt begynnelsen på det russiske riket.

«Rurik» var konstruert av Johan Eberhard von Schantz. Bygd i verftet eide av *Gamla Warfsbolaget* i Åbo etter å ha blitt kjølstrukket i 1850, deretter sjøsatt den 30. oktober 1851. Den skotske skipsbyggeren William Crichton var invitert til verftet for å overvære bygningen av et skip som var det største fartøy som hittil var bygd i Finland. Han skulle senere bygge seg et nytt skipsverft i Åbo som vil bli kjent som Crichton-Vulcan fram til 1966. Dette skipsverftet skulle bygge krigsskip for den selvstendige Finland etter 1917.

De første dampdrevne fregattene i den russiske flåten var forsynet med skovlhjul montert på hver side av skroget som større havgående hjuldampere, tilsammen ble femten fartøyer sjøsatt i årene 1831 til 1860. Den første fregatten var «Gerkules», alle utenom tre skip var bygd i verfter innenfor det russiske riket. I tillegg til «Rurik» var også «Olaf» på 1 796 tonn deplasement sjøsatt i Finland fra slippen i Helsingfors i 1852. «Rurik» ofte fungerte som eskortefartøy for den keiserlige jachten.

Se også
-------

* «Rurik» (1892) – panserkrysser senket under slaget ved Ulsan i 1904.
* «Rurik» (1906) – panserkrysser bygd av britisk Vickers for den russiske marinen.

Referanser
----------

1. ↑  Russian Warships s. 406-407
2. ↑  Russian Warships s. 418

Litteratur
----------

* Sozaev, Eduard og Tredrea, John: *Russian Warships in the Age of Sail 1696-1860* Seaforth Publishing, 2010 ISBN 978-1-84832-058-1
**«Rurik» (Рюрик)** var en panserkrysser bygd for den russiske keiserlige flåten i 1906. Skipet, som er en av de siste panserkryssere i historien, var døpt til ære for den legendariske væringen Rurik (ca 830 – ca 879) som er sagt å ha grunnlagt begynnelsen på det russiske riket. Det har blitt beskrevet som en av de beste panserkryssere som noensinne hadde vært bygget, som i tillegg var uvanlig ved å ha vært konstruert av Vickers i Barrow in Furness, England. Den russiske marinen var ikke en alminnelig kunde for britiske skipsverfter.

Design
------

Det første utkastet på den fremtidige panserkrysseren i juli 1904 var av MTK (*Morskoi Tekhnicheskii Komitet*, den maritime komiteen for teknikk) om et skip på 14 000 tonn som en fortsettelse fra Baian-klassen, men med større artilleristyrke i en blandet bestykning. Baian-klassen hadde to 203 mm kanoner i hver tårn og åtte 152 mm kanoner i kasematter, men på den nye panserkrysseren ble kaliberet på det sekundære skytset forstørret til 203 mm og montert i tvillingstårner mens hovedskytset med et kaliber på ti tommer (254 mm) monteres i forre og aktre kanontårn. Planleggingen var i forbindelse med byggingen av Andrei Pervozvannyi-klassen på to nye pre-dreadnoughter som også skulle ha blandet bestykning. Vickers vant kampen om kontrakten ved hjelp av sin agent Basil Zaharoff som hadde gode kontakter med admiraliteten, og kunne legge fram «design no. 160» for MTK som allerede hadde utarbeidet spesifikasjonene. Britene kunne tilpasse deres design med Zaharoffs hjelp etter hvert som prosessen fortsatte fram til 13. juni 1905 da kontrakten var underskrevet. Man hadde først tenkt seg om å ha en «all-big-gun» design med tolv 254 mm kanoner i et heksagonalt tårnarrangement, men komiteen som forresten var forstyrret av urolighetene i året 1905, besluttet seg om å velge blandet bestykning og et deplasement på 13 000 tonn.

Se også
-------

* Slaget ved Gotland
* «Rurik» (1851) Hjuldrevet dampfregatt
* «Rurik» (1892) Panserkrysser

Referanser
----------

1. 1 2 3  McLaughlin, s. 69

Litteratur
----------

* McLaughlin, Stephen: "From Riurik to Riurik" s. 44-79, *Warship 1999-2000* Conway Maritime Press 1999 ISN 0-85177-724-4
* Gardiner, Robert: *Conway`s All the Fighting Ships 1860-1905* Conway Maritime Press 1979 ISBN 0-85177-133-5
**William Albert Smith** (født 11. mai 1877, død 12. mars 1953) var en canadisk skytter som deltok i de olympiske leker, 1908 i London.

Smith vant en olympiske bronsemedalje i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det canadiske laget som kom på tredjeplass i lagskytingen med armégevær, bak USA og Storbritannia. Det var åtte lag med seks mann på hvert som deltok i konkurransen som ble gjennomført 10. og 11. juli 1908. Smith skjøt 421 poeng som var det beste resultatet på det canadiske laget. De andre på laget var Charles Crowe, Harry Kerr, Dugald McInnis, William Eastcott og Bruce Williams.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London – Bronse Bronse i skyting, armégevær lagskyting Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) William Smith – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) William Smith – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) William Smith – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) William Smith – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Ålands polismyndighet** er en selvstendig ålandsk politimyndighet som i henhold til självstyrelselagen er uavhengig av politiet i Finland. Det ålandske politiet er en del av Ålands landskapsregering og er underlagt *kansliministern*s ansvarsområde.

Ålands polismyndighet ble til i 2001, da Ålands polisdistrikt skiftet navn. I 1980 ble lensmannsdistriktene og 
*polisinrättningen* i Mariehamn slått sammen til Ålands polisdistrikt. Fra 2011 hører også Landskapsalarmcentralen under Ålands polismyndighet. 

Ålands polismyndighet har (pr. 2015) 90 ansatte, hvorav 64 er polititjenestemenn. Hovedkvarteret ligger i Strandgatan 27 i Mariehamn. Det finnes lokalkontorer på Föglö og Kumlinge.

De riksdekkende enhetene i det finske politiet, som Rörliga polisen, Centralkriminalpolisen og Skyddspolisen, skjøttes på Åland av Centralkriminalpolisens enhet på Åland. Denne enheten er en del av Statens ämbetsverk på Åland.

Polisen på Åland har samme uniformer som i Finland og politiutdannelsen skjer på samme akademi som i Finland.

Kilder
------

* Ålands polismyndighet
* *Ålands polismyndighets årsberättelse - 2012*
* *The Finnish Police*
***Zeugonota*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Middelsstore, ovale, brunlige skjoldbille. Oversiden er ujevn, med grov, nettaktig skulptur. Hodet er dekket av pronotum, men denne arten er ikke påfallende bred, dekkvingenes "brem" er ganske smal. Antennene er tynne. Dekkvingenes forhjørner er ikke framskutte, tvert i mot er pronotums bakhjørner trukket litt bakover.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse lever på ulike tofrøbladete planter.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Goniocheniini** Spaeth, 1942
						* slekten ***Zeugonota*** Spaeth, 1913
							+ *Zeugonota aurolimbata* (Boheman, 1850)
							+ *Zeugonota quadrinodoaa* (Boheman, 1856)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Zeugonota* på ITIS
* Oversikt over slekten

  

* (en) *Zeugonota* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Zeugonota* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Crystal Renn** (født 18. juni 1986 i Miami, Florida) er en amerikansk modell og forfatter.

Personlig
---------

Renn startet modellkarrieren som 14-åring etter å ha blitt bedt om å gå ned en tredjedel i vekt. Dette vekttapet forårsaket en helsekrise, som medførte at hun gjenopptok hennes diet og treningsvaner. \*etter å ha lagt på seg 32 kg og fått tilbake sin 12-størrelse (US), ble hun markedsført som en tykk modell «plus-size model».

Den 30. juni 2007 giftet Renn seg med hennes mangeårige kjæreste Gregory Vrecenak på St. Ignatius Loyola Church i Manhattan, New York. I midten av 2009 avsluttet paret deres giftemål. Hun bor for tiden i Brooklyn, New York

Karriere
--------

I tillegg til å arbeide med kjente motefotografer som Ruven Afanador og Steven Meisel, samt være den eneste tykke modell til å bli avbildet på forsiden av Harper's Bazaar, og være i fire internasjonale Vogue-utgaver, har Crystal fått mange lukrative kontrakter med høyprofilerte store størrelser-klesfirmaersom Lane Bryant, Evans og Torrid. Hun har også vært representert ved motevisninger for Vena Cava, Heatherette, Elena Miro og Jean-Paul Gaultier i hans vår/sommer prêt-à-porter-2006-kolleksjon i Paris, som ga positiv og stor medieoppmerksomhet.

Referanser
----------

1. ↑  Russisk utgave, 2007
2. ↑  U.S. Vogue, Vogue Italia, Vogue Germany og Vogue Paris

Eksterne lenker
---------------

* (en) Crystal Renn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Crystal Renn på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Crystal Renn på Instagram Rediger på Wikidata
* (en) Harper's BAZAAR-Australia-fotoserie tatt i mai 2009
* (en) Modell-intervju
* (en) Intervju med *The Guardian*
* (en) Link to Crystal Renns Glamour-plakater

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Fylkets beliggenhet i Sichuan
**Beichuan** autonome fylke for qiangfolket (kinesisk: 北川羌族自治县; pinyin: *Běichuān Qiāngzú Zìzhì Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Mianyang i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.

Det har et areal på 2867,83 kvadratkilometer og hadde i 2004 en befolkning på 160 000.

Beichuan ligger ved elven Tongkou He (通口河), en sideelv til Fu Jiang (涪江). Også elvene Jianjiang (湔江), Baicao He (白草河), Qingpian He (青片河), Duba He (都坝河), Subao He (苏宝河) og Pingtong He (平通河) strømmer gjennom området. Her er fire store dalfører: Xiaozhaizigou (小寨子沟), Taibaigou (太白沟), Houyuangou (后园沟) og Bainigou (白坭沟).

Jordskjelvet i Sichuan den 12. mai 2008 utløste et lordskjelv ovenfor Beichuan som blokkert en elv aslik at det dannet seg en innsjø. Faren for dambrudd førte til at mange tusener av innbyggere ble evakuert.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Qushan 曲山镇, Leigu 擂鼓镇, Tongkou 通口镇.

**Kommuner:**

* Xiangquan 香泉乡, Chenjiaba for qiang 陈家坝羌族乡, Guixi 桂溪乡, Duguang for qiang 都贯羌族乡, Yuli for qiang 禹里羌族乡, Xuanping for qiang 漩坪羌族乡, Baini for qiang 白坭羌族乡, Xiaoba for qiang og tibetanere 小坝羌族藏族乡, Piankou for qiang 片口羌族乡, Kaiping for qiang og tibetanere 开坪羌族藏族乡, Badi for qiang og tibetanere 坝底羌族藏族乡, Baishi for qiang og tibetanere 白什羌族藏族乡, Qingpian for qiang og tibetanere 青片羌族藏族乡.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Spiegel Online vom 17. Mai 2008: Tausende fliehen aus Angst vor Riesen-Flutwelle

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell webside for Beichuan fylke

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Fosfen** kalles de signaler fra netthinnens nerveceller til synssentrum i hjernebarken som tolkes av hjernen som synsopplevelser i form av mønstre og punkter av lys, men som ikke forårsakes av visuelt lys. De kan produseres ved at nervecellene aktiveres tilfeldig (på samme måte som muskelsammentrekninger) og av flere andre årsaker.

En enkel måte å fremkalle fosfener på er å presse håndflatene mykt mot lukkede øyne en liten stund. Ulike typer lysfenomener kan da dukke opp og bli kraftigere jo lengre man holder øynene lukket. Om man befinner seg i mørket og åpner øynene, blandes fosfenene opp i det normale synsfeltet. Fosfener kan også forårsakes av mindre vanlige sykdommer på netthinnen og i nervesystemet.

Fosfener er eksempel på entoptiske fenomener, det vil si visuelle bilder som oppstår internt i det menneskelige synsfeltet, og som ikke gjenspeiler omverdenen. Ulike typer hallusinasjoner er andre eksempler på entoptiske opplevelser.

I 1988 publiserte J.D. Lewis-Williams og T.A. Dowson en artikkel om fosfener og andre entoptiske fenomener. De hevdet blant annet at nonfigurativ steinalderkunst gjengir faktiske opplevelser av fosfener og nevrologiske «formkonstanter», trolig forsterkte av hallusinogene rusmidler.

Eksterne lenker
---------------

* (engelsk) *Entoptic Phenomena*: Suzanne Cars heltäckande genomgång av fosfenforskning inom olika vetenskapsområden
* (engelsk) *Altered States*: Eric Pettifors kritikk av den ovennevnte artikkel Arkivert 9. juli 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Fosfonatgruppen
**Fosfonater** eller  **fosfonsyrer** er organiske forbindelser som inneholder en eller flere C-PO(OR)2 (hvor R = hydrogen for fosfonsyrer og alkyl eller aryl for fosfonater). Fosfonater er lettløselige i vann, mens syrene er tungtløselige.

Egenskaper og anvendelser
-------------------------

Fosfonater er gode komplekseringsmidler for di- og trivalente metallioner samtidig som de er stabile under tøffe kjemiske forhold. De har også sterk interraksjon med mange overflater, noe som gjør at mobilitet i miljøet blir lav. Dette gjør de anvendlige i mange industrielle prosesser som antiscaling, vaskemiddeladditiv og blekeriadditiver.

Fosfonater anvendes i medisiner til behandling av diverse skjelettsykdommer.

Fosfonater forekommer i naturen, da hovedsakelig i cellemembraner.

Fosfonater
----------

* DMMP Dimetylmethylfosfonat
* NTMP Nitrilotris(metylenfosfonsyre)
* PBTC Fosfonobutantrikarboksylsyre
* Bisfosfonater er de forbindelser med to fosfonatgrupper bundet til samme karbonatom.
	+ HEDP 1-Hydroksyetan(1,1-diylbisfosfonsyre)
* Aminofosfonater (-NH2-C-PO(OH)2)
	+ EDTMP 1,2-Diaminoetantetrakis(metylenfosfonsyre)
	+ DTPMP Dietylentriaminpentakis(metylenfosfonsyre)
	+ AEPn 2-Aminoetylfosfonsyre
Fosfolipider er oppbygd av et polart hode og en hydrofob hale, slik at hodet er vannløselig, og halen fettløselig.
**Fosfolipider** er en gruppe fettstoffer, som sammen med nøytrale lipider er de to vanligste lipidene (fettstoffene) i menneskekroppen. Fosfolipider er bygd opp av et hydrofilt hode og en hydrofob hale. Fosfolipidene er en viktig bestanddel i cellemembranens struktur.

Fosfolipider i cellemembranen
-----------------------------

Det vanligste bruksområdet for fosfolipider i kroppen er ved oppbyggingen av cellemembraner. Cellemembranen er oppbygd av fosfolipider hvor de polare delene vendes ut, mens de hydrofobe delene vendes innover. På den måten blir permeabiliteten (hva som slippes igjennom) for molekyler veldig liten. Det polare hodet slipper igjennom polare molekyler, hvilket stoppes av de hydrofobe (upolare) delene. Upolare molekyler stoppes allerede ved hodet. En membran av fosfolipider kan forstørres ved å endre pH samt tilsette et sterkt organisk løsningsmiddel. Det endrede pH-et løser de polare delene av fosfolipiden, altså hodet, og det organiske løsemiddelet kan benyttes til å løse de hydrofobe halene.

Dess flere dobbelbindinger som finnes i halen, dess mykere blir den, og dess lavere blir smeltepunktet.

Kjemisk struktur
----------------

Fosfolipider er fosfatester av glyserol. De er estrer med to funksjonelle grupper, en fettsyre og en fosforsyre. Fosforsyren har dessuten dannet ester med ytterligere en alkoholgruppe, som vanligvis også inneholder en aminogruppe.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Phospholipids – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
ATR 72 og ATR 42
**ATR 42** er et tomotors turbopropfly som produseres av den fransk/italienske flyprodusenten *Aerei da Trasporto Regionale* eller *Avions de Transport Régional (ATR)*. Dette selskapet ble dannet i 1981. ATR 72 er en lengre utgave av flyet.

I Norge brukes flyet av selskapene Danish Air Transport og Helitrans. Coast Air opererte også denne flytypen.

Varianter
---------

### ATR 42-200/300

ATR 42-200/300 var den første versjonen av ATR 42, produsert til 1996. Flyet hadde to Pratt & Whitney PW120-motorer.

### ATR 42-320

ATR 42-320 var en oppgradert versjon av ATR 42-300.

### ATR 42-500

ATR 42-500 er en ytterligere oppgradert versjon, produsert fra 1995. Den har nye PW127E motorer, nye propellerer, en nydesignet kabin og tillater mer last.

### ATR 42-600

Har sterkere motorer, ny cockpit, lettere, mer komfortable seter, produsert fra 2007.

### ATR 42-600S

En variant tilpasset for kortbaneflyplasser med 800 meter rullebane. Leveres fra 2023.

Litteratur
----------

* Jackson, Paul. *Jane's All The World's Aircraft 2003–2004*. Coulsdon, UK: Jane's Information Group, 2003. ISBN 0-7106-2537-5.
* Taylor, Michael J. H. *Brassey's World Aircraft & Systems Directory 1999/2000*. London: Brassey's, 1999. ISBN 1-85753-245-7.

Eksterne lenker
---------------

* ATR 42

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
AV1AV1
**AV1** er en robot utviklet av No Isolation for å bekjempe ufrivillig ensomhet og sosial isolasjon for barn og unge voksne med langtidssykdom. Den består av kamera, høyttaler og mikrofon som gjør at man kan følge undervisningen i klassen, samt holde kontakt med familie og venner uten å være fysisk tilstede. Roboten har to motorer, batteri og innebygd 4G som gjør at den kan brukes hvor som helst, og alt kan styres fra en telefon eller et nettbrett ved bruk av en applikasjon.

Bruk
----

Gjennom en app på en mobiltelefon eller et nettbrett har man mulighet til å koble seg på roboten til enhver tid. Den kommuniserer via 4G eller trådløst internett, som gjør at man kan følge med på alt som skjer i nærheten av roboten. Man vil kunne se, høre og snakke. Om man ønsker å svare på et spørsmål, kan man signalisere at man rekker opp hånden og robotens hode avgir et blinkende lys. Om man ikke ønsker å delta aktivt eller motta henvendelser fra andre, vil hodet lyse svakt blått. Når roboten ikke er i bruk står den med hodet senket uten lys, slik at det er synlig for medelever og andre rundt. Den kan også plukkes opp og bringes med ut.

Spesifikasjoner
---------------

AV1 har dimensjonene 26,8 cm x 17,5cm x 12,9cm og en vekt på cirka 1 kg. Batteriet regnes for å vare i cirka 8 timer, som er omkring lengden på en skoledag. Kameraet er 13 megapiksler i 77,6 graders vinkel med autofokus, og roboten kan roteres 360 grader rundt og 40 grader opp eller ned. Den består også av en høyttaler og har 4G og WiFi innebygget.

Utvikling
---------

AV1-roboten er en norsk oppfinnelse utviklet av bedriften No Isolation i samarbeid med Kreftforeningen, Universitetet i Oslo, Sykehusskolen ved St.Olavs Hospital og Sunnaas sykehus. AV1-roboten er No Isolations første produkt og ble lansert høsten 2016.

Referanser
----------

1. ↑  «No Isolation». *No Isolation* **(norsk)**. Besøkt 3. september 2017.
2. 1 2 3  «Karen (26) med gründersuksess: - Jeg ville jobbe med noe som utgjør en forskjell». *Tu.no* **(norsk)**. Besøkt 22. januar 2018.
3. 1 2 3 4 5  «Helnorsk oppfinnelse hjelper syke barn til å delta på skolen». *DinSide.no* **(norsk)**. 3. september 2016. Besøkt 22. januar 2018.
4. ↑  Bævre, Ann Iren (23. august 2016). «Robot i klasserommet». *adressa.no*. Besøkt 22. januar 2018.
5. ↑  «AV1». *No Isolation* **(norsk)**. Besøkt 3. september 2017.

Eksterne lenker
---------------

* AV1
**HTC HD2**, også kjent som HTC T8585 eller HTC «Leo» er en Windows Mobile-basert mobiltelefon (smartphone) som blir produsert av HTC. Den ble lansert i oktober 2009. 

HD2 er en etterfølger av HTC Touch HD, og er den første windowsbaserte mobiltelefonen som har brukergrensesnittet HTC Sense. Den har en 4,3 tommers kapasitiv berøringsskjerm med multitouch.
Telefonen er videre kjent for å ha et stort utviklermiljø som ennå(Februar 2013) er aktivt. Det kan, pga. innsatsen til dette miljøet, kjøre følgende operativsystem på mobilen hvis man modifiserer den: Ubuntu (skrivebordsutgave), Windows mobile (originalt og modifiserte versjoner), MeGoo, Android(mange forskjellige varianter fra 1.6 til 4.2 Jelly Bean), og versjonene av Windows Phone 7.

Spesifikasjoner
---------------

* Skjerm: 4,3 tommer
* Skjermoppløsning: 480 x 800 (WVGA)
* Styring: kapasitiv berøringsskjerm
* Batteri: 1230 mAh
* Taletid: 380 minutter (GSM), 320 minutter (WCDMA)
* Standbytid: 490 timer (GSM), 390 timer (WCDMA)
* Kamera: 5 megapiksler, autofokus, LED blits
* GPS
* 1 GHz Qualcomm prosessor
* RAM: 448 MB
* ROM: 512 MB
* Quadband
* microSD minnekort (max 32 GB)
* Operativsystem: Windows Mobile 6.5
* Wi-Fi (IEEE 802.11 b/g)
* Bluetooth 2.1
* Standard Micro-USB
* Størrelse: 120,5 mm (h), 67 mm (b) 11 mm (d)
* Vekt: 157 g med batteri

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) HTC mobile phones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Dajian Huineng** eller **Huineng** (kinesisk: 慧能 eller 惠能; pinyin: *Huìnéng*; japansk: *Daikan Enō*; koreansk: *Hyeneung*, født 638 i Xing i Guangdong i Kina, død 713) var en kinesisk munk og chanmester. Han er **den sjette patriark** og samtidig den siste offisielle patriark; senere fulgte det en rekke uoffisielle «patriarker» innen forskjellige skoleretninger av chan-buddhismen. Mange legender er knyttet til hans navn.

Etter farens tidlige død skal gutten fra ung alder av ha samlet ved for å støtte opp om familiens livsunderhold, og lærte verken å lese eller å skribe. Da han en dag leverte brensel til et herberge fikk han høre en gjest resitere fra Diamantsutraen. Dette ble hans oppvåkningsopplevelse. Han sørget for at moren ble vel tatt hånd om av andre, og brøt opp mot nord for å bli disippel under en buddhistisk læremester. Han ble opptatt i Hongrens kloster, og ble der satt til kjøkkentjeneste. Etterhvert manifesterte han sin innsikt i livets hemmeligheter, og ble selv en stor åndelig leder. 

Huineng regnes som en av de aller viktigste av de tidlige chan-læremestre. Det ble sagt om ham at han gikk inn for en direkte og umiddelbar tilnærming til buddhistisk praksis og opplysning, og anses som grunnlegger for den sørlige skole («brå opplysning»; 頓教). 

Han gjelder som forfatter av *plattformsutraen* (六祖壇經). Den inneholder også selvbiografiske opplysninger.

Hans fremste disipler var Nanyue Huairang, Qingyuan Xingsi, Nanyang Huizhong, Yongia Xuanjue og Heze Shenhui.

Referanser
----------

1. 1 2   BDRC Resource ID P3CN21884[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Heinrich Dumoulin: *Der Erleuchtungsweg des Zen im Buddhismus*. Frankfurt a.M. 1976.
* Gao Xingjian: *Snø i august*, teaterstykke, 1997
* Hui Neng (Wei Lang): *Das Sutra des sechsten Patriarchen*. O.W. Barth Verlag (oder Origo Verlag)

Eksterne lenker
---------------

* Bilder av Huinengs tempel og mumie
* fler ebilder av Huineng-mumien
* Legends in Chan:the Northern/Southern Split, Hui-neng and the Platform Sutra
* Plattformsutraen Arkivert 9. mars 2009 hos Wayback Machine.
* The Platform Sutra of the Sixth Patriarch: the text of the Tung-Huang Manuscript translated by Philip B Yampolsky (introduction and notes omitted)
* Hui Neng Page

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Luis Andrés Caputo** (født 21. april 1965) er en argentinsk økonom, som fra januar 2017 til juni 2018 var Argentinas finansminister. Deretter var han sentralbanksjef i Argentinas sentralbank (BCRA) i tre måneder fram til september 2018.

Han har bachelorgrad i samfunnsøkonomi fra Universitetet i Buenos Aires og har vært professor i samfunnsøkonomi og finans ved Pontificia Universidad Católica Argentina Santa María de los Buenos Aires.

Yrkeskarriere
-------------

Fra 1994 til 1998 var han *Chief of Trading* for Latin-Amerika i JPMorgan Chase, og fra 1998 til 2003 hadde han samme stilling for Latin-Amerika og Øst-Europa i Deutsche Bank.

I desember 2015 begynte han å jobbe finanssekretær i Mauricio Macris regjering. I desember 2016 ble finansdepartementet delt i to, og ministeren for dette departementet, Alfonso Prat-Gay ble avsatt. Caputo ble da utnevnt til ny finansminister. Han var finansminister fra 10. januar 2017 til 14. juni 2018, da han ble utnevnt til sentralbanksjef. Stillingen som sentralbanksjef hadde han i litt over tre måneder, men trakk seg fra stillingen i september 2018. Guido Sandleris overtok da stillingen som sentralbanksjef.

Referanser
----------

1. ↑   Q60578594, side(r) 375[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Beyond Investments Group - *Luis Caputo*, besøkt 18. februar 2021.
3. ↑  Reuters - *Argentina names Sandleris as new central bank chief - statement*, besøkt 18. februar 2021.
**Tbilisis Hellige Treenighetskatedral** (georgisk: თბილისის წმინდა სამების საკათედრო ტაძარი, *Thbilisis cminda samebis sakathedro tadzari*), kjent som **Samebakatedralen** (სამება, georgisk for «treenighet»), er Den georgiske ortodokse og apostoliske kirkes hovedkatedral i Tbilisi. Den ble bygd i perioden 1995 til 2004. Med sine 84 meter er det den tredje høyeste østortodokse katedralen i verden.[]

Arkitekturmessig er Samebakatedralen en blanding av tradisjonell georgisk kirkearkitektur fra ulike tidsepoker med bysantinske undertoner. Domen er gullbelagt. Katedralen befinner seg på ei høyde i bydelen Avlabari like ved elva Kura i Gamle Tbilisi.

Referanser
----------

1. ↑  «Sameba Holy Trinity Cathedral (Tbilisi, Georgia)». Orthodoxwiki. Besøkt 6. mai 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sameba Cathedral, Tbilisi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**RFA «Sir Galahad»** (L3005) var et britisk landgangsfartøy av Round Table-klassen, tilhørende Royal Fleet Auxiliary (RFA). Fartøyet kunne frakte 340 soldater komfortabelt eller 534 i kritiske situasjoner. Det hadde lastekapasitet til 16 stridsvogner, 34 kjøretøy, 120 tonn petroleumsprodukter og 30 tonn ammunisjon. «Sir Galahad» ble opprinnelig disponert av British-India Steam Navigation Company for Storbritannias hær. I 1970 ble hun overført til RFA.

«Sir Galahad» ble bombet og ødelagt under Falklandskrigen, og 48 mennesker mistet livet.

Fartøyet var oppkalt etter Galahad, ridder av det runde bord i de arthurianske legendene.

Falklandskrigen
---------------

«Sir Galahad» var aktiv i Falklandskrigen, og seilte fra HMNB Devonport 6. april 1982. Hun ankom San Carlos Water 21. mai, og ble tre dager senere angrepet av argentinske A-4 Skyhawk angrepsfly. Hun ble truffet av en bombe som ikke detonerte, for deretter å bli beskutt i påfølgende flyangrep. Med bare mindre skader, var hun i stand til å fortsette i tjenesten og gjennomførte forsyningsturer til Teal Inlet.

Den 8. juni ble hun igjen truffet, denne gang av to eller tre bomber ved Fitzroy der hun sammen med RFA «Sir Tristram» satte i land soldater fra Welsh Guards. «Sir Galahad» tok fyr og ble ødelagt. Til sammen 48 soldater og sjømenn ble drept i eksplosjonene og den påfølgende brannen. Senere ble skroget tauet ut på havet og senket av HMS «Onyx». Det er nå en offisiell krigsgrav.

RFA «Sir Galahad» (1987)
------------------------

Et erstatningsskip med samme navn og pennantnummer kom i operativ tjeneste i 1988.

Litteratur
----------

* Raymond Blackman, *Ships of the Royal Navy* (Macdonald and Jane's, London, 1973)
* SI 2008/0950 Designation under the Protection of Military Remains Act 1986
* Geoff Puddefoot, *No Sea Too Rough* (Chatham Publishing, London, 2007.)

Eksterne lenker
---------------

* (en) RFA Sir Galahad (ship, 1966) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) RFA «Sir Galahad» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Round Table-klassen |
| --- |
| RFA «Sir Bedivere» **·** RFA «Sir Galahad» **·** RFA «Sir Geraint» **·** RFA «Sir Lancelot» **·** RFA «Sir Percivale» **·** RFA «Sir Tristram» **·** RFA «Sir Galahad» (1987) **·** HMAS «Tobruk» |