recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sven Viktor Davidson** (født 13. juli 1928 i Borås, død 28. mai 2008 i California, USA) var en svensk tennisspiller.

Davidson var på 1950-tallet blant verdens ti beste amatørspillere og som best var han nummer tre (1957) på rankingen. Han var den første svenske vinneren av en Grand Slam-tittel i single. I finalen i French Open i 1957 beseiret han amerikaneren Herbert Flam med 6–3, 6–4, 6–4.

Han har også vunnet en Grand Slam-turnering i double. Sammen med landsmannen Ulf Schmidt vant han Wimbledon-finalen i 1958, de møtte Ashley Cooper og Neale Fraser fra Australia og vant med 6–4, 6–4, 8–6. 

I løpet av tenniskarrieren vant han 26 svenske mesterskap og han spilte 86 Davis Cup-kamper for Sverige hvorav han vant 62.

Grand Slam-titler
-----------------

* Frankrikes flagg **French Open:**
	+ Single herrer – 1957 (han beseiret Herbert Flam med 6–3, 6–4, 6–4 i finalen.
* Storbritannias flagg **Wimbledon:**
	+ Double herrer – 1958 (sammen med Ulf Schmidt)

Referanser
----------

1. 1 2   100 years of Wimbledon, side(r) 197[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sven Davidson – ATP-touren Rediger på Wikidata

* (en) Sven Davidson – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Sven Davidson – Davis-cupen Rediger på Wikidata

* (en) Sven Davidson – International Tennis Hall of Fame Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin
 |
Lappekodisillen
Grensekart fra 1765 over grensen mellom Danmark-Norge og Sverige ved Kautokeino prestegjeld.
Lappekodisillen overrekes offisielt til sametingspresident Aili Keskitalo av statssekretær Gry Haugsbakken 19. oktober 2021. Foto: Åse M.P. Pulk/Sametinget 
**Lappekodisillen** (egentlig «*Første Codicil og Tillæg Til Grendse-Tractaten imellem Kongerigerne Norge og Sverrig Lapperne betræffende*»), eller «*Samenes Magna Charta*» som avtalen også har blitt kalt, er et tillegg til Grensetraktaten av 1751 mellom Sverige (inklusive Finland) og Norge (Danmark-Norge).

Lappekodisillen ble til som følge av de behov grensetrekningen mellom Norge og Sverige i 1751 reiste for å avklare rettssituasjonen for samene som bodde i området. Den handler om retten samene hadde til å drive med reindrift på kryss av de nye grensene. Foranledningen var situasjonen som oppsto etter at Sverige tapte den store nordiske krigen. Samene, i det som nå kalles Nordkalotten, er et urfolk, med en historie som går langt bak den tid da de nåværende stater ble dannet og fikk sine nåværende grenser.

Det samiske området ble i løpet av 1700-tallet stykket opp mellom de nordiske stater og Russland. Området fra Börgefjell og nordover var inntil 1751 delvis grenseløst land som ikke var fullt ut underkastet noen stats jurisdiksjon. I 1751 utvidet Norge (som den gang var en del av Danmark) og Sverige (som Finland den gang tilhørte) sine statsgrenser til områder som hadde vært utenfor noen av disse lands fulle territoriale jurisdiksjon, og de etablerte dermed suverenitet over områdene, samtidig som grensene mellom Norge og Sverige ble fastlagt der. Særlig gjaldt dette det som nå betegnes som indre Finnmark, med tilgrensende områder.

Litteratur
----------

* Pedersen, Steinar (2006) *Lappekodisillen i nord 1751–1859 : fra grenseavtale og sikring av samenes rettigheter til grensesperring og samisk ulykke*. Avhandling (dr. philos.) - Universitetet i Tromsø. ISBN 82-91636-23-0 (pdf)
* Kirsti Strøm Bull. «Reindriftssamene og 1905»; *Plan*, nr 3–4, 2005

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lapp Codicil of 1751 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lappekodisillen; lovdata.no
* (no) Lappekodisillen i Store norske leksikon
* Lappekodisillen på Arkivverkets sider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Veinettet i Bhutan, 2011.**Samferdsel i Bhutan** er påvirket av Bhutans høye og trange dalfører. Mange bygder har liten eller ingen veiforbindelse, og halvparten av innbyggerne har en halv dags gange til bilvei. Det er et politisk mål at dette skal reduseres til 25% innen 2012. Det er ingen jernbane i Bhutan.

Bhutan er et kupert land, hvor veibygging er vanskelig

Veier
-----

Den første veien i Bhutan ble bygget i 1962 fra Phuntsholing ved den indiske grensen, til Paro og Thimpu, videre til Trongsa, Trashigang og Samdrup Jongkhar. Veien ble bygget med en bredde på bare 2,5 meter.

Landet har 8 000 km veier. 3 750 km av dette er hovedveier. 62% er asfaltert. Landet har 24 000 biler. (2001) Det er godt organiserte, men ofte overfylte, bussruter.

Luftfart
--------

Paro lufthavn er landets eneste internasjonale flyplass. Den ligger 6 km fra Paro by, på 2 235 moh.. Flyplassen hadde i 2015 268.000 reisende.

Eksterne lenker
---------------

* Worldbank.org
* Flyplassinformasjon om VQPR hos World Aero Data
* (en) Transport in Bhutan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

| * v
* d
* r
Bhutans flagg Emner om Bhutan |
| --- |
| Bhutans historie **·** Bhutans politiske system **·** Alle artikler om Bhutan |
| Konge **·** Statsminister **·** Dzongbygningene **·** Flagg **·** Folk og språk **·** Valuta **·** Samferdsel **·** Nasjonalsang **·** Språk **·** Nepalere i landet |
***Lapara coniferarum*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne arten, som lever i Nord-Amerika, er en av relativt få svermere som har larver på bartrær.
Den ligner sterkt på *Lapara bombycoides* men har en mer sørlig utbredelse enn denne.

Utseende
--------

En forholdsvis liten (vingespenn 50 – 57 mm), grå svermer. **Brystet** har en klokkeformet, svart tegning, bakkroppen en smal, diffus, mørkegrå midtsripe og mørkere bakkanter på hvert ledd. **Forvingen** er grå med en buet, mørk tverrlinje ca. 1/3 ut i vingen og en siksak-tverrlinje ca. 3/4 ut i vingen. Mellom disse to tverrlinjene går det en kraftig, svart lengdestrek. Langs vingens ytterkant er det trekantede, mørkegrå flekker der vingeårene munner i kanten. **Bakvingen** er ensfarget grå. Larven er grønn med hvite lengdestriper, brunrød langs ryggen. Den mangler hornet på bakkroppen som de fleste svermerlarver har.

Levevis
-------

Larven lever på forskjellige slags furu (*Pinus* spp.). Arten har én generasjon per år lengst i nord, i Florida har den flere generasjoner hvert år.

Utbredelse
----------

Arten lever i det østlige Nord-Amerika, fra Nova Scotia og Maine i nord til Florida i sør, vestover til Louisiana og Indiana.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Lapara coniferarum*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lapara coniferarum* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Lapara coniferarum* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Lapara coniferarum* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Lapara coniferarum* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lapara coniferarum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Lapara coniferarum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lapara coniferarum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Fylket Xinjin ved Chengdu i Sichuan.
**Xinjin** (kinesisk: 新津县; pinyin: *Xīnjīn Xiàn*) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under den subprovinsielle by Chengdu.

Befolkningen var i 1999 på 288.198 innbyggere.

Kulturminner
------------

Funnstedene for noen forhistoriske byer på Chengdusletten (*Chengdu Pingyuan shiqian chengzhi*, 成都平原史前城址) og det stedlige Guanyintempelet (*Guanyin si*, 观音寺) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.

Litteratur
----------

* *Sichuan Xinjin xian Baodun yizhi 1996 nian fajue jianbao*. 1996 (Preliminary report on the 1996 excavations at the site of Baodun in Xinjin County)

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan. 

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Xinjin District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Beskrivelse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Focaccia
**Focaccia** er et forholdsvis flatt brød som assosieres med pizza. Ofte er det pyntet og smaksatt med krydder og grønnsaker. Grunnoppskriften er antatt å ha utviklet seg hos etruskerne eller grekerne, men brødet er i dag mest kjent som en delikatesse i det nord-italienske kjøkkenet. 

Focaccia er populært både i og utenfor Italia, og blir nytt som en rett i seg selv, som tilbehør til andre retter eller til smørbrød. 

Focaccia-deigen ligner pizzadeig i konsistens, og består av mel med høyt gluteninnhold, olivenolje, vann, salt og gjær. Vanligvis blir brødet før steking dryppet med olivenolje og smaksatt med havsalt, urter eller grønnsaker, stundom også ost og kjøtt.

Se også
-------

* Fougasse
* Pizza

Eksterne lenker
---------------

* (en) Focaccia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Oppskrift på focaccia på dagbladet.no
* Oppskrift på focaccia på Wikibooks

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** TasteAtlas **·** LCCN
 |
**Behn** er et nedertysk navn som hovedsakelig forekommer i Nord-Tyskland. Ifølge navneforskeren Jürgen Udolph har navnet i de aller fleste tilfellene sin opprinnelse i en kortform for et fornavn, vanligvis mannsnavnet Bernhard, men alternativt mannsnavnet Benedikt. Som etternavn betyr navnet at den opprinnelige navnebæreren var sønn av en person med dette navnet; det vil si det er å forstå som patronym.

*Duden Familiennamen* oppgir at navnet er en nedertysk kortform av mannsnavnet Bernhard, i seg selv dannet av de gammelhøytyske ordene bero, «bjørn», og harti, «sterk». Navnet har også blitt forklart som en kortform av Benedikt, fra latin *Benedictus* («den velsignede»). Navnet Benedikt og en rekke diminutivformer var særlig populære i Europa i middelalderen. Ifølge *The Surname Database* ble navnet Behn ble introdusert i England på 15–1600-tallet gjennom tyske og nederlandske innvandrere, og tilsvarer det mer vanlige engelske etternavnet *Benn*.

Det finnes en rekke lignende skriveformer for navn med samme opprinnelse, eksempelvis *Been*, *Bente*, *Benne* og *Bein(e)*. 

I Sør-Norge er det kjent flere personer med røtter fra Nord-Tyskland med navnet Behn, Been og lignende skriveformer. Blant annet er det kjent en slekt Been eller Behn i Moss, som stammer fra Henrich Jürgensen Been (født ca. 1680 i Schleswig-Holstein, død i 1747). Han kom til Norge i 1710 og ble premierløytnant ved Smaalehnske Nationale Infanterie Regiments Reserve. Han var farfar til matrosen Henrich Hansen Been. Ari Behn, som tok sin mormors pikenavn i voksen alder, var en etterkommer av sistnevnte.

Referanser
----------

1. ↑  Namen: Die Übersicht für den Buchstaben B, Norddeutscher Rundfunk
2. ↑  «Behn», i *Duden Familiennamen: Lexikon der Familiennamen: Herkunft und Bedeutung von 20 000 Nachnamen*, Bibliographisches Institut, 2005
3. ↑  Behn i The Surname Database
4. ↑  Østfoldmuseene
**Benito Nava** (født 16. juli 1936 i Forlì i Italia, død 17. oktober 2011 i Trondheim) var en opprinnelig italiensk restauratør, musiker (trompet, kontrabass og sang) og kulturpersonlighet bosatt i Trondheim.

Han ankom byen i 1960 for å være en del av det italienske orkestret Ceccoli som opptrådte i Palmehaven, den eksklusive restauranten i Britannia Hotel. Orkestret hadde engasjementer flere steder i Norge i tillegg til en omfattende virksomhet i Sveits og flere andre land. Benito Nava skrev flere låter som ble gitt ut på plater, mest kjent er kanskje «Mere, mere, mere» som også ble en radio-hit. Tore Johansen beskrev ham som «Trondheims første pop-stjerne» og la til at han hadde vært en bauta i trøndersk kulturliv i flere tiår.

Benito Nava sluttet som heltidsmusiker i 1978 for å starte sin egen restaurantvirksomhet med restaurantene Benitos og Zia Teresa bak Vår Frue kirke. Samtidig som han var restauratør fortsatte han å opptre som sanger og konferansier, han deltok også i operaforestillinger, skrev sanger og komponerte. Etter nærmere 30 år ble de to restaurantene avviklet julen 2007. I april 2011 startet Benito Nava restauranten daBenito på Fosenkaia like ved Trondheim sentralstasjon.

I januar 2010 deltok Nava i en kampanje for REMA 1000 der han presenterte italienske matoppskrifter. Ved Navas bortgang understreket konsernsjef Odd Reitan i REMA 1000 hvor viktig Nava hadde vært for Trondheim gjennom mange år.

Referanser
----------

1. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Slik var Benito (Arkivert kopi)». *web.archive.org*. adressa.no. 18. oktober 2011. Archived from the original on 18. oktober 2011. Besøkt 12. januar 2022. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
3. 1 2  Sved, Børge (18. oktober 2011). «- Han var en flott fargeklatt». *adressa.no*. Besøkt 12. januar 2022.
4. ↑  NESS, KJERSTI FIKSE (18. oktober 2011). «- Benito var vår første pop-stjerne». *adressa.no*. Arkivert fra originalen 28. mai 2022. Besøkt 12. januar 2022.
5. ↑  «Italiensk til under hundrelappen (Arkivert)». *web.archive.org*. Handelsbladet FK. 20. januar 2010. Arkivert fra originalen 2. mai 2010. Besøkt 12. januar 2022. «Rema 1000 tar «Middag til under hundrelappen» ett skritt videre. Sammen med den italienske kokken Benito Nava satser Rema nå på 50 nye italienske produkter og oppskrifter.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda
 |
Foajeen i Gaumont State Cinema i Kilburn i London
En **foajé** er et stort og åpent oppholdsrom (eventuelt flere) i et teater, opera, konsertsal, kino eller utstillingslokale, i nærheten av auditoriet. Det er et hvileområde, eller *vrimleområde* for tilskuere og et møtested, som normalt brukes før forestillinger og i pauser. Det kan også være egnet som festlokale, eksempelvis til bruk etter forestillinger. Begrepet nyttes også for samlingssalen for skuespillerne bak scenen.

Ordet er omskrevet fra fransk *foyer*. Normalt er en foajé en stor, spesialdesignet hall, men noen ganger er det en korridor som omgir hovedhallen. Den er møblert og stor nok til at tilskuere kan vandre, komme sammen og hvile. Foajeer er vanligvis prydet med kunstverk, enten permanente eller midlertidige utstillinger relatert til stedets aktiviteter, og en restaurant eller en buffet. I tillegg kan den brukes til vernissasje, møter med artistene etc.

I et hus er en foajé tilsvarende *en gang*, normalt et mindre område eller rom i nærheten av inngangsdøren, hvor gjester ankommer og trappene begynner eller slutter. Den er tilknyttet rom som f.eks. kontorer, spisestuer, baderom og oppholdsstuer. Det er ikke uvanlig med et vindfang mellom husets foajé og inngangsdøren.

Se også
-------

* Lobby
* Vestibyle

Kilder
------

* «foajé – forhall», fra *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Egil Sten Abel** (født 18. november 1899 i Oslo, død 30. desember 1989 i Bærum) var en norsk offiser og seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Bakgrunn
--------

Abel tok eksamen ved krigsskolens nedre avdeling, infanterilinjen i 1919 og ble premierløytnant i 1928.

Olympiske leker
---------------

Abel vant en olympisk sølvmedalje i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass sammen med Johan Faye, Christian Dick og Niels Nielsen i 7 meter-klasse med den norske båten «Fornebo». Det var kun to båter i denne klassen, britiske «Ancora» som vant og «Fornebo» som kom på andre og sisteplass.

### OL-medaljer

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv Sølv i seiling, 7-metersklassen

Felttoget i Norge i 1940
------------------------

Under kampene på Ringerike i april 1940 ble det opprettet et kompani av frivillige i Nordmarka under ledelse av Abel. Kompaniet som lå under gruppen Mork som kompani 11 i IR 6 (11/IR 6) ble også kalt Det Abelske skikompani. Kompaniet kjempet på østsiden av Mjøsa og ble først oppløst da de norske styrkene kapitulerte etter kampene i Gausdal den 29. mai. Abel selv kom bort fra sitt kompani  og ble tatt til fange samme dag. I periodene juni
1940 og senere i 1941 satt han fengslet på Møllergata 19.

Referanser
----------

1. ↑  Alf Petersen (1936). *Den norske hærs vernepliktige officerer : 1864-1933*. Oslo: Hanche. s. 45.
2. ↑  Hans H. Engebrigtsen (1991). *Seierens bitre frukter : en soldats beretning 1940-1945*. Oslo: Aschehoug. s. 99.
3. ↑  Med innledning av Kristian Ottosen (1995). *Nordmenn i fangenskap 1940-1945 : alfabetisk register*. Oslo: Aschehoug. s. 78.

Litteratur
----------

* Niels Hertzberg: Operasjonene på Ringerike og Hadeland
* Krigen i Norge 1940. B. 1 : Operasjonene gjennom Romerike, Hedemarken, Gudbrandsdalen, Romsdalen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sten Abel – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Sten Abel – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Sten Abel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sten Abel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sten Abel – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Må ikke forveksles med Fonofobi eller Fotofobi.

Wiktionary har ordbokoppføringer om ***fobofobi***

**Fobofobi** (fra greske φόβος, *phobos* som betyr *redsel*; også skrevet **phobofobi**) eller **fobiskrekk** er en fobi og en angstlidelse definert som frykten for fobier, eventuelt «fobien mot fobier». Mer spesifikt handler fobofobi om frykten for den følelsen av å være redd for en eller flere ting. En fobi er en følelse av redsel uten at fenomenet som skremmer har noen objektiv fare forbundet med seg. Fobofobi er dermed knyttet til frykten for å få slike irrasjonelle opplevelser. Angstlidelsen kan føre til alvorlige psykiske lidelser og panikk, men kan på lik linje med andre fobier bli forsøkt behandlet hos psykologer.

Symptomene en pasient med fobofobi utvikler ligner mange andre angstlidelsers symptomer og kan blant annet være svimmelhet, høy puls, hyperventilering, fremmedliggjøring av nære bekjente og overdreven svetting.

Se også
-------

* Panikklidelse

Referanser
----------

1. ↑  «Phobofobi» **(norsk)**. Fobier.net. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 22. februar 2012.
2. ↑  Griez, E. J. & Van den Hout, M. A. (1983): «Treatment of Phobophobia by Exposure to CO2-Induced Anxiety Symptoms» i: *The Journal of Nervous and Mental Disease* **171**, s. 506-508. ISSN 00223018.
**Sten Runar Ludvigsen** (født 1959) er en norsk pedagogikkforsker. Han er professor ved Institutt for pedagogikk Universitetet i Oslo.

Ludvigsen tok hovedfag i spesialpedagogikk i 1989 og doktorgrad i 1998 om læring i helsevesenet. Han har vært leder av programstyret for evalueringen av Kunnskapsløftet og Nasjonal forskerskole i utdanningsvitenskap. 

Fra 2013 til 2015 var han leder av det såkalte Ludvigsen-utvalget som skulle vurdere grunnopplæringens fag opp mot krav til kompetanse i et fremtidig samfunns- og arbeidsliv. Utvalget leverte to NOU-rapporter *Elevenes læring i fremtidens skole - Et kunnskapsgrunnlag* og *Fremtidens skole - Fornyelse av fag og kompetanser* som skulle være beslutningsgrunnlag for endring i innhold i fagene i norsk skole.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Sten Ludvigsen *Kunnskapsutvikling og normativt lederskap : en teoriorientert evaluering av et lederutdanningsprogram* Hovedoppgave i sosialpedagogikk - Universitetet i Oslo, 1989
3. ↑  regjeringen.no NOU 2014:7 Elevenes læring i fremtidens skole - Et kunnskapsgrunnlag
4. ↑  regjeringen.no NOU 2015:8 Fremtidens skole - Fornyelse av fag og kompetanser

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Sten Ludvigsen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Sten Ludvigsen i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Sten Bugge** (født 29. mars 1885 i Hen i Ådalen, død 22. juli 1977) var en norsk prest og misjonær.

Sten Bugge var sønn av ingeniøren Harald Bugge (1854–1938). Han ble *cand. theol.* i 1908 og var misjonsprest i Kina fra 1910. I 1915 ble han bestyrer av Det norske misjonsselskaps skole i Taohwalun, og var fra 1928 til 1934 rektor for den lutherske presteskolen i Shekou. Fra 1934 var han tilbake i Norge og kom med i Oxford-bevegelsen. Han underviste i Det nye testamente ved Universitetet i Oslo fra 1942 til 1943.

Bugge utga en bok om den kinesiske filosofen Konfusius i serien *Religionens stormenn*.

Referanser
----------

1. 1 2   Misjonsarkivet, «Josef Laurentius Sten Bugge», besøkt 27. mai 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Reidar Bolling: *Norges prester og andre teologiske kandidater*. Oslo: Hanche, 1949.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Sten Bugge i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
«Rubicon» har flere betydninger.

**Rubicon** (lat. *Rubico*, it: *Rubicone*, til 1933 kalt *Fiumicino*) er navnet på en grunn elv i Nord-Italia.
Elven er trolig den samme som den historiske Rubicon.

Historie
--------

I romertiden løp den fra Appenninene og ca 80 kilometer til Adriaterhavet i det sørlige Emilia-Romagna mellom Ariminum og Caesena.

Elven er kjent fra romersk lovgivning som forbød noen å krysse den med militærstyrker. Dette var for å hindre interne militære trusler mot det romerske senatet, og ville bli ansett som et opprør. Julius Cæsar krysset elven i år 49 f.Kr. angivelig den 10. januar ifølge den romerske kalenderen, og brøt slik denne loven, og innledet Cæsars borgerkrig. Siden elven gjennom århundrene senere har endret løp flere ganger, er det umulig i dag å fastslå nøyaktig hvor Rubicon rant da Cæsar og legionene krysset den. Den er for ettertiden mest kjent for Cæsars berømte utsagn da han krysset elven: *alea iacta est*, – «terningen er kastet».

Uttrykket «å gå over Rubicon» eller «å krysse Rubicon» henviser til å ta det avgjørende skrittet uten mulighet til å endre på det i ettertid.

Elva *Fiumicino* ble identifisert som Rubicon i 1933 og deretter omdøpt av Benito Mussolini. Denne teorien ble bekreftet i 1991. Identifiseringen er imidlertid fortsatt omstridt. Elvene Pisciatello og Uso er også foreslått som kandidater.

Norsk historie
--------------

Avisa *Verdens Gang* skrev i 1880 om statsrådssaken at «Stortinget står ferdigt til at gaa over Rubikon». Stortinget var i ferd med å vedta en promulgasjon i saken om hvorvidt regjeringens medlemmer skulle ha adgang til Stortingets møter. Dette var et viktig steg på veien mot parlamentarisme i Norge.

Agnar Mykles siste roman het *Rubicon*, utgitt 1965.

Referanser
----------

1. ↑  Andersen, Øivind (22. november 2016). «Rubico». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 24. mars 2018.
2. ↑  «Crossing the Rubicon FOLLOWING HADRIAN». *FOLLOWING HADRIAN* **(engelsk)**. 10. januar 2016. Besøkt 1. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rubicone – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Furiant** (tsjekkisk «begeistret», av lat. *furians*) er en hurtig og ildfull bøhmisk folkedans, som i likhet med den sydtyske dansen zwiefacher kjennetegnes av en veksling mellom 2/4- og 3/4-takt. I tsjekkisk kunstmusikk går den oftest i 3/4 med typiske hemioler (rytmiske aksentforkyvninger), eksempelvis hos Smetana og Dvořák. Furiant ble først beskrevet i Daniel Gottlob Türks klaverskole fra 1789, da som *«Furie»*.

Kjente eksempler fra kunstmusikken på 1800-tallet er furianten fra Smetanas opera *Den solgte brud* og flere komposisjoner av Dvořák, deriblant første og siste sats av *Slaviske danser* op. 46, tredje sats av 6. symfoni i D-dur med satsbetegnelsen «*Scherzo, Furiant, Presto*», finalesatsen av *Tsjekkisk suite* op. 39, samt to klaverstykker op. 42, kalt *«To furianter»*.

Litteratur
----------

* Carl Dahlhaus, Heinrich Eggebrecht (red.): *Brockhaus-Riemann Musiklexikon*, bind 2, 3. opplag 1995, ISBN 3-254-08400-4, s. 89

Eksterne lenker
---------------

* Enjott Schneider: *Furiant (für kleines Orchester)* (1999) Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Tschesska – Furiant, noter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NKC
 |
Rue de la Harpe
**Rue de la Harpe** i Paris er en av de eldste gater i byen. Den ligger i Quartier de la Sorbonne i 5. arrondissement og var i Middelalderen en av de vesentligste akser på Rive Gauche, til den på 1800-tallet misten denne funksjon til Boulevard Saint-Michel. Den er blitt til en av de mest påpulære turistgater i Quartier Latin.

Rue de la Harpe beginnt begynner ved Rue de la Huchette 31, få meter fra Place Saint-Michel, og ender opp etter 220 meter i Boulevard Saint-Germain 98. På sin vei krysser den Rue Saint-Sévérin.

Rue de la Harpe stammer - hva gjelder stykket sør for Rue Saint-Sévérin - fra galloromersk tid. Den gang begynte den formodentlig ved Petit som løp sør for de to broene i Cardo og fortsatte sørvestover til dagens kryss med rue Sévérin (og lar seg påvise herfra), var en parallelgate til Cardo, den nåværende rue Saint-Jacques, og het det dermed passende navn *via inferior* (lat. *via* = vei, gate - *inferus* = nedenfor; nedre gate), noe som senere ble forvansket til *Rue d'Enfer*.

Rue de la Harpe strakk seg i Middelalderen helt til bymuren, til Porte Gibard, Porte Saint-Michel eller Porte d’Enfer ved den nåværende Rue Soufflot, og løp derfra videre parallelt til fortsettelsen av rue Saint-Jacques, det vil si rue du Faubourg Saint-Jacques.

Ved byggingen av en annen overgang over Seinen, Petit Pont Neuf (1378), senere kalt Pont Saint-Michel, ble den nedre del av Rue de la Harpe anskåret fra Petit Pont og i stedet knyttet (over Rue Vieille Boucherie) med denne nye bro.

I 1850-årene lot Baron Haussmann under sine store gateomlegginger gradere gaten mellom Pont Saint-Michel og Termene, og i denne forbindelse ble den nedre del av såværende Boulevard Saint-Michel skapt; fortsettelsen av denne boulevard fikk det samme navnet, og Rue de la Harpe ble retning ut fra sentrum avkortet til sin nåværende lengde, men i nordlig ende,bord for Rue Saint-Sévérin, ble den forlenget med Rue Vieille Boucherie.

*Rue de la Harpe*s tidligere navn:

* Sør for *Rue Saint-Sévérin*:
	+ *Rue de la Juiverie*
	+ *Rue de la Vielle Juiverie*
	+ *Vicus Cithare in Judearia* (1247)
	+ *Vicus Judeorum* (1257),
	+ *Vicus Harpe* (1270)
	+ *Vicus Herpe*
	+ *Vicus de Cithara* (1254)
* Utenfor Filip Augusts bymur:
	+ *Rue Neuve Outre la Porte Saint-Michel*
	+ *Rue d'Énfer*.
* Mellom *Rue Saint-Sévérin* og Seinen
	+ *Vicus Reginaldi Citharatoris* (1247)
	+ *Vicus Reginaldi dicti le Harpeur* (1265)
	+ *Vicus Vetus Bouclearia*
	+ *Vicus Vetus Judearia*
	+ *Rue de la Vielle Boucherie* (1272)
	+ *Rue de la Petite Bouclerie*(1300)
	+ *Rue de l'Abreuvoir Mascon* (1391)
	+ *Rue Neuve Mâcon* eller *Rue de l'Abreuvoir Mâcon* (1401)
	+ *Rue de l'Abreuvoir Mâcon* eller *Rue Neuve Saint-Michel* (1409)
	+ *Rue Neuve du pont Saint-Michel* eller *Rue Neuve de la Bouclerie* (1406)
	+ *Rue de la Grant Bouclerie* (1405)
	+ *Rue Neuve Saint-Michel* (1469)
	+ *Rue de la Vielle Bouclerie*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rue de la Harpe (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Extrait de la nomenclature officielle des voies de Paris
Rue du Faubourg-Saint-Denis
**Rue du Faubourg-Saint-Denis** er en gate i 10. arrondissement i Paris. Den krysser arrondissementet fra nord til sør, fra Porte Saint-Denis til *La Chapelle*, og passerer Gare du Nord.

Rue du Faubourg-Saint-Denis har sitt navn etter det forhold at den er en forlengelse av rue Saint-Denis til et område (*faubourg*) utenfor Paris' murer (markert i dag med Porte Saint-Denis). Den markerer også østgrensen av *enclos* Saint-Lazare (senere et fengsel).

Gaten var lenge et markant overklasseområde, med juvelerer og tekstilhandlere, ettersom den var del av kongens prosesjonsrute til Saint Denis-besilikaen.[] Etter den franske revolusjon hadde gaten en kort tid navnet **rue du Faubourg Franciade** i 1793 (skjønt delen mellom rue Saint-Laurent og place de la Chapelle fikk navnene rue du Faubourg Saint-Lazare og rue du Faubourg de Gloire).

Lengde
------

* fra boulevard de Bonne-Nouvelle til boulevard de Magenta: 850 meter
* mellom boulevard de Magenta og rue Cail: 520 meter
* fra rue Cail til boulevard de la Chapelle: 300 meter

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rue du Faubourg-Saint-Denis (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**DeLisle Worrell** (født 1945 eller 1946) er en barbadisk økonom som fra 2009 til 2017 var sentralbanksjef for Barbados' sentralbank.

Han er gift med Monica Drayton.

Utdanning og yrkeserfaring
--------------------------

Han er utdannet bachelor of science i sosialøkonomi (*Economics*) fra University of the West Indies, og har filosofisk doktorgrad fra McGill University i Canada. Han har *fellowships* ved blant annet Yale University, Princeton University og University of the West Indies.

Worrell var ansatt i sentralbanken fra 1973 til 1998, hvorav de siste ti årene som visesentralbanksjef. Han var visesentralbanksjef under Barbados' økonomiske krise i 1991, og har fått æren for å hjelpe regjeringen til Erskine Sandiford med å lage en strategi for å få landet ut av krisen. Etter sin første periode i sentralbanken jobbet han som rådgiver i Det internasjonale pengefondets Monetary and Exchange Affairs Department, fra 1998 til 2008, og etter dette administrerende direktør i Caribbean Centre for Money and Finance (CCMF). 

I 2009 ble han utnevnt til sentralbanksjef, og i 2014 ble han utnevnt for en ny femårsperiode. I slutten av februar 2017 ble han fjernet fra stillingen, etter uenighet med både finansministeren og styret i sentralbanken. Cleviston Haynes overtok som fungerende sentralbanksjef etter DeLisle Worrell.

Utgivelser
----------

* *Small Island Economies: Structure and Performance in the English Speaking Caribbean since 1970* (New York: Praeger Publishers, 1987)
* *Policies for Stabilization and Growth in Small Very Open Economies* (Group of Thirty, Washington DC, 2012)
* *The Economy of Barbados, 1946-1980* (redaktør), (Bridgetown, Barbados, The Central Bank of Barbados, 1982)

Referanser
----------

1. 1 2  Jamaica Observer - *Barbados Central Bank Governor fired* (han var 72 år gammel i februar 2017), besøkt 12. april 2017.
2. 1 2  Barbados' sentralbank – *DeLisle Worrell, Governor Central Bank of Barbados*, besøkt 12. april 2017.
3. 1 2  Barbados Today - *Pressure mounting on Central Bank Governor*, besøkt 12. april 2017.
4. ↑  Carib Flame - *Barbadian Minister of Finance Fired the Central Bank Governor* Arkivert 13. april 2017 hos Wayback Machine. besøkt 12. april 2017.
5. ↑  Google Books - *Trade Issues in the Caribbean*, besøkt 12. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Barbados' sentralbank – *DeLisle Worrell, Governor Central Bank of Barbados*  (arkivert)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
**Atelier Oslo** er et arkitektkontor startet av Nils Ole Bae Brandtzæg, Thomas Liu, Marius Mowe, og Jonas Norsted.

I samarbeid med det franske arkitektfirmaet AWP vant Atelier Oslo i 2006 arkitektkonkurransen om overdekket torg og amfiscene i Sandnes. Konkurransen var en del av *Norwegian Wood Stavanger2008*, et av hovedprosjektene til Stavanger2008.

I samarbeid med Lund Hagem Arkitekter og Agence Ter landskapsarkitekter vant Atelier Oslo i 2009 konkurransen om nye Deichmanske bibliotek i Bjørvika i Oslo.

I samarbeid med det norske arkitektkontoret KIMA Arkitektur vant Atelier Oslo i 2012 Sparebankstiftelsen DNBs konkurranse om totalrenoveringen av Christiania Sparebank i Kvadraturen i Oslo som bygges om til kultur- og aktivitetshuset Sentralen, med ferdigstillelse vinteren 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Atelier Oslo – Offisiell hjemmeside
* Stavanger2008 kulturhovedstad

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Pogo** er en amerikansk tegneserie som ble skrevet og tegnet av Walt Kelly i årene 1949-73. Seriens hovedformat var avisstriper, og figurgalleriet bestod av dyr i "funny animals"-tradisjonen. Selv om serien virket uskyldig stilistisk sett, forekom det jevnlig innslag av satire; bl.a. ble senator Joseph McCarthy latterliggjort i 1950-årene. Forutenom satire var jevnlig bruk av nonsens-poesi et hovedtrekk i serien. I likhet med mange syndikerte serieskapere fikk Kelly flittig hjelp fra assistenter med tegning og tusjing, men han skal ha skrevet manus til serien mer eller mindre egenhendig. I sin storhetstid ble Pogo publisert i hundrevis av aviser i USA. Etter Kellys død ble serien videreført av skaperens assistenter i et par år, før den ble lagt ned i 1975. Den ble kortvarig gjenopplivet i årene 1989-92, med bistand fra Kellys familie.

Pogo i Norge
------------

På tross av sin store popularitet i USA, ble ikke Pogo noen stor suksess i andre land (dette kan muligens forklares med at serien, med sin hyppige bruk av nonsenspoesi og ordspill, var vanskelig å oversette, samt at mesteparten av satiren som forekom i serien først og fremst rettet seg mot amerikanske forhold). I Norge så serien dagens lys først i 1992, da den senere versjonen, laget etter Kellys død, ble publisert i seks nummer av månedsbladet *Tommy og Tigern*. Pogo ble igjen introdusert for norske lesere i 2008-2010, denne gangen i form av Kellys originalserie, da Egmont Serieforlaget tok over Tommy og Tigern-bladet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Hovedinngangen til Flinders Street, på hjørnet mellom Flinders og Swanston Street  Foto: Adam.J.W.C. 
Plattform 2
**Flinders Street** er en jernbanestasjon i Melbourne, og del av byens jernbanenettverk. Den er én av fem stasjoner i byens *City Loop*, som går rundt Melbournes sentrum. Stasjonen er plassert på hjørnet mellom Flinders og Swanston Street, like ved siden av Yarra River. Den første jernbanestasjonen plassert her ble åpnet i 1854. Den nåværende bygningen ble påbegynt i 1905, etter en arkitektkonkurranse i 1903, og ferdigstilt og offisielt åpnet i 1910. I 2014 ble det gjennomført 27 millioner reiser til og fra stasjonen, noe som gjør den til Melbournes mest brukte jernbanestasjon.

Referanser
----------

1. ↑  «Architecture — Flinders Street Station». Museum Victoria. Besøkt 13. juli 2018.
2. ↑  «Train Station Patronage FY2008-2014». Public Transport Victoria. 14. mai 2015. Arkivert fra originalen 30. mars 2016. Besøkt 13. juli 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Tegning av greker iført tradisjonell kappe, himation, uten andre klær under.
Efebos (yngling) med smalt, rødt bånd i håret, petasos (solhatt) i snor rundt halsen, kort himation i amkrokene og to spyd og et sverd i handa. Dekorasjon på en attisk rødfigur-amfora fra ca. 440 f. Kr.
**Himation** (gresk: ἱμάτιον) var en firkantet kappe av ulik størrelse i den greske antikken. Plagget ble båret av både kvinner og menn, oftest over en kort eller sid khiton, en enkel underkjortel, eller en fotsid peplos (for kvinner). Himationer ble båret på litt ulike måter. Vanligvis ble kappen drapert slik at den høyre armen var fri, mens et stykke av kappen ble lagt over den venstre skulderen og festet med ei spenne. De gamle mennenes kapper var lengre enn de unges, og kvinnenes var mer fargerike. Når himation ble båret aleine, altså uten khiton og tjente som både khiton og kappe, ble den kalt *akhiton*. 

Bruken av himation forsatte i Østromerriket, der den var vanlig som ikonografisk drakt på framstillinger av Jesus og andre bibelske personer. Der ble kappen trolig også båret som ytterplagg av gamle menn med lav posisjon i samfunnet.

* 
* Den greske guden Apollon framstilt på en attisk kylix (drikkeskål) fra ca. 460 f.kr. iført rød himation over en hvit peplos. Han har ellers laurbær- eller myrtekrans, sandaler og lyre (kithara) og sitter på en diphros med løveføtter.Den greske guden Apollon framstilt på en attisk kylix (drikkeskål) fra ca. 460 f.kr. iført rød himation over en hvit peplos. Han har ellers laurbær- eller myrtekrans, sandaler og lyre (kithara) og sitter på en diphros med løveføtter.

Liknende plagg
--------------

Himation tilsvarte romernes pallium, et langt klede som ble drapert rundt skuldrene på embetsmenn og seinere utviklet seg til en ullkrage for erkebiskoper og paver. Himation var mindre stoffrik og voluminøs enn togaen i Romerriket, en drapert ytterkappe som opprinnelig ble båret av frie borgere av begge kjønn, men seinere ble fornem mannsdrakt.

Se også
-------

* Toga, stoffrik kappe båret av frie borgere i Romerriket
* Khlamys, knekort mannskappe festet på venstre skulder og båret av jegere, reisende, krigere, ryttere og andre i det gamle Hellas
* Khiton, sylinderformet, oftest ermeløs underdrakt i oldtidas Hellas
* Peplos, gresk kvinnekjortel satt sammen av to side, rektangulære tøystykker
* Pallium, et langt klede som ble drapert rundt skuldrene på romerke embetsmenn

Eksterne lenker
---------------

* (en) Himation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Den Gule Villa, nå kvarterets kulturhus
**Flintholm** er en bydel i Frederiksberg som grenser opp mot Vanløse i Københavns kommune. Tidligere ble Flintholm benyttet av Frederiksbergs gasskraftverk, hvis to store gassbeholdere var et landemerke for området. Flintholm Sygehus lå også i nærheten. I 2004 ble gassverket revet ned (produksjonen opphørte 1964), og bydelen utviklet for kontor- og lagerformål.

Flintholm stasjon
-----------------

Utdypende artikkel: Flintholm stasjon

Flintholm er idag mest kjent som et av Danmarks største trafikknutepunkt, og målt i antall passasjerer er Flintholm st. Danmarks tredjestørste stasjon. S-togs-linjene C, H, og F samt Metro-linjene M1 og M2 stopper på Flintholm st. som idag er kjennetegnet ved et 5 000 m² stort glasstak. Ringbanen (linje F) løper nord-syd i gateplan, mens Frederikssundsbanen (linje C og H) mot Ballerup / Frederikssund og København H og Frederiksbergbanen (linje M1 og M2) mot Nørreport løper øst-vest i første nivå. Det er også en større holdeplass for Movias busser samt taxier på Flintholm st.

Portal: Danmark
**Nadia Styger** (født 11. desember 1978 i Zug) er en sveitsisk alpinist. Hun har spesialisert seg i fartsdisiplinene (Super-G og utfor).

Den første internasjonale suksessen oppnådde hun under junior-vM 1997 i Schladming, der hun fikk en bronsemedalje i utfor. Hun debuterte i verdenscupen i februar 1999, og har per februar 2007 vunnet tre renn.

Styger har deltatt i tre verdensmesterskap (2003, 2005 og 2007). Den beste plasseringen individuelt er en fjerdeplass i utfor fra Åre i 2007. Hun var med på det sveitsiske laget som tok bronse i lagkonkurransen.

VM-medaljer
-----------

* 2007 Åre – bronse i lagkonkurranse

Verdenscupseire
---------------

| **Dato** | **Sted** | **Land** | **Disiplin** |
| --- | --- | --- | --- |
| 11. mars 2004 | Sestriere | Italia | Super-G |
| 9. desember 2005 | Aspen | USA | Super-G |
| 3. mars 2006 | Hafjell | Norge | Super-G \* |

\* Delt seier med Michaela Dorfmeister og Lindsey Kildow

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nadia Styger – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nadia Styger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Nadia Styger – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Nadia Styger – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

* (en) Nadia Styger – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Nadia Stygers hjemmeside
**Anders Larsson** (født 3. oktober 1961) er en svensk tidligere langrennsløper. Han representerte Bondsjöhöjdens IK i Härnösand i Västernorrlands län.

Karriere
--------

I junior-VM 1981 i Schonach im Schwarzwald gikk Larsson andre etappe på Sveriges lag som ble nummer to på 3 × 10 km stafett. Lars-Göran Dahl og Gunde Svan gikk de øvrige etappene.

Larsson ble nummer 18 på 50 km i VM 1982 i Holmenkollen. Hans beste plassering i verdenscupen var fjerdeplass på 50 km i Lahtis i 1982. Han ble tildelt Sixten Jernberg-prisen i 1982.

Larsson representerte Sverige under vinter-OL 1984 i Sarajevo der han ble nummer 39 på 50 kilometer. 

Anders Larsson vant Vasaloppet i 1987.

Referanser
----------

1. ↑   sok.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anders Larsson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anders Larsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Anders Larsson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Anders Larsson – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Poesislam**, eller **slampoesi** (av engelsk *poetry slam*), er en konkurranseform der en poet eller dikter står på en scene og fremfører egne tekster eller poesi i konkurranse med andre poeter. Deltakerne er gjerne amatører, og det er publikum som kårer vinneren. Konkurransen befinner seg i krysningspunktet mellom diktopplesning, standup og spoken word.

Bakgrunn og regler
------------------

Poesislam har sin opprinnelse i Chicago i USA i 1984, da bygningsarbeideren og poeten Marc Smith startet en poesiopplesningsserie på en jazzklubb i byen. Målet var å folkeliggjøre poesien ved å flytte poesiopplesninger fra akademiske fora til mer folkelige scener. Den første ordentlige poesislamen fant sted 25. juli 1986 på jazzklubben Green Mill.

Opptredene blir som regel bedømt av et dommerpanel, bestående av fire–fem personer som velges fra publikum. Hver dommer bedømmer opptredenene med poeng fra 1 til 10, men den laveste og høyeste poengsummen strykes, slik at det kun er de tre midterste poengsummene som blir gjeldende. En kan også kåre en poesislam-vinner ut fra applaus eller annen respons fra publikum.

Utbredelse
----------

Siden starten i 1980-årene har poesislam spredt seg til store deler av verden og i Norge ble den første poesislamen arrangert i 2005 av Foreningen !les i samarbeid med De norske bokklubbene. I Norge har konkurranseformen blitt populær utover i 2010-årene, særlig blant yngre. Årlig arrangeres det norgesmesterskap og flere slampoesi-konkurranser rundt om i landet, i tillegg til nordiske mesterskap og verdensmesterskap.

Referanser
----------

1. ↑  «Poesislam i andre land – Poesi slam». Besøkt 28. januar 2019.
2. ↑  Henanger, av Karoline (20. september 2015). «Summen av slampoesi». *Kulturutvalget*. Besøkt 28. januar 2019.
3. ↑  «Om Poesislam – Poesi slam». Besøkt 28. januar 2019.
4. ↑  «Slam Poetry: A Brief History from Chicago to Seattle». *www.historylink.org*. Besøkt 28. januar 2019.
5. ↑  «Regelverk – Poesi slam». Besøkt 28. januar 2019.
6. ↑  Roan, Ingrid Skjold (2012). «Poesi på scenen: En studie av poesislam i Norge». *88*. Besøkt 28. januar 2019.
7. ↑  Selmer-Anderssen, Per Christian (1. juni 2017). «– Slampoesien er vår tids motkultur». Aftenposten. Besøkt 28. januar 2019.
8. ↑  Monrad-Krohn, Vilde Alette (28. november 2015). «Poesi som smeller». *NRK*. Besøkt 28. januar 2019.
9. ↑  Haugtrø, Beate (28. mai 2018). «Sofie Frost er nordisk meister i slampoesi». *Framtida* **(engelsk)**. Besøkt 28. januar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Postkort av ukjent kunstner fra 1914 med diktet "Norge, Norge!" av Bjørnstjerne Bjørnson fra perioden diktere var sentrale i nasjonsbygging
**Poetokrati** er et ord som ble gjort kjent av den norske historikeren Ernst Sars for å beskrive et samfunn der diktere og forfattere har stor innflytelse.

Ordet ble brukt av Ernst Sars i 1902 i «Bjørnson Plads» for å beskrive Bjørnstjerne Bjørnsons betydningsfulle rolle i norsk politikk. Sars pekte på et fenomen han mente var spesielt for Norge, nemlig at dikterne og forfatterne hadde hatt så stor innflytelse helt siden 1814. Forfatterne hadde ikke bare vært forfattere, men også politikere. Den første dikter-politikeren var Henrik Wergeland, men det mest framtredende eksempelet er Bjørnstjerne Bjørnson, som i tillegg til å være en berømt forfatter spilte en betydningfull rolle som ideolog for Venstre i andre halvdel av 1800-tallet.

Selv om 1800-tallet regnes som poetokratiets største tid i Norge, hadde forfatterne fremdeles stor prestisje i samfunnsdebatten utover 1900-tallet. Gunnar Skirbekk mener at poetokratiet først døde ut på 1960-tallet sammen med kulturradikalerne fra 1930-tallet: Sigurd Hoel, Helge Krog og Arnulf Øverland. Fram til da hadde forfatterne uttalt seg om og blitt lyttet til også når det gjaldt fagområder der de ikke hadde ekspertkunnskap. Fra 1960-tallet tok derimot fagekspertene over samfunnsdebatten, som siden er blitt dominert av nye yrker som for eksempel sosiologene.

Referanser
----------

1. ↑  Narve Fulsås (1999). *Historie og nasjon: Ernst Sars og striden om norsk kultur*. Oslo: Universitetsforl. s. 254. ISBN 8200129853.
2. ↑  Sars (1913).
3. ↑  Skirbekk (1984).

Litteratur
----------

* Geir Gulliksen: *Poetokrati*. Oslo: Spartacus, 2003.
* Ernst Sars: «Bjørnsons Plads i Norges politiske Historie», i Bjørnstjerne Bjørnson: *Artikler og Taler*. Gyldendal, 1913.
* Gunnar Skirbekk: «‘I refleksjonens mangel…’ Om vekslande intellektuelle elitar i norsk etterkrigstid», i *Nytt Norsk Tidsskrift* 1/1984.

Eksterne lenker
---------------

* Bodil Stenseth: Bjørnson og poetokratiet
* Poetokrati; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
**Anders Lysgaard d.y.**, **Anders Thomassen Jørstad Lysgaard** (født 28. mars 1814 på Lunde i Gausdal, død 26. juli 1890) var gårdbruker, ordfører og stortingsrepresentant.

Han var sønn av lensmann Thomas Tostensen Jørstad 1787-1880 og Sønnøv Olsdatter Undset (Biri) 1791-1866. På morssiden var han søskenbarn med konen til lensmann og eidsvollsmann Anders Lysgaard på Biri, og ble opptatt som deres pleiesønn og innsatt som arving til gården Svennes, som han overtok i 1840. Anders d.y. var døpt 'Anders Lysgaard' og brukte Lysgaard som familienavn. Anders d.y. var gift med Dorthea Marie Engø født 1816 i Borre.

Lysgaard var elev av Jacob Sverdrup på Sem landbruksskole. Han ble valgt til ordfører i Biri i 1848-1849 og i 1852-1855. Han var også varamedlem til Stortinget i 1848, stortingsmann fra 1857 og i årene 1859-1860.

Et økonomisk sammenbrudd førte i 1862 til at han måtte forlate Svennes og Biri, og han ble undertollbetjent i Skien i 1864, deretter overtollbetjent i Bergen fra 1871 der han var frem til sin død i 1890.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 569[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Anders Lysgaard d.y. hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata