Vulgata Sixtina
Johannesevangeliet i *Vulgata Clementina* , en latinutgave fra 1922.
**Biblia Vulgata**, *den alminnelige Bibel* eller *folkets Bibel*, er navnet på den latinske oversettelse av Det gamle testamente fra hebraisk og Det nye testamente fra gresk. Oversettelsen ble utført av Hieronymus i tidsrommet 382-405 etter foranledning av pave Damasus. Formålet var å samle de forskjellige bibelversjonene til en enkelt enhet. Det er imidlertid tvilsomt om Hieronymus faktisk behersket hebraisk godt nok til å foreta en oversettelse, slik han selv hevdet. Mest sannsynlig bygget han videre på gammelgreske oversettelser av Septuaginta, som i all hovedsak omfatter Det gamle testamentet.

Siden 1546 har Vulgata vært anerkjent som Den romersk-katolske kirkes offisielle bibeltekst, dog fra 1979 i en revidert utgave, *Nova Vulgata*.

Før *Vulgata* fantes et utall forskjellige latinske oversettelser av Bibelen, som nå samlet går under navnet *Vetus Latina* – *det gamle latin*. Da disse oversettelsene var foretatt av flere forskjellige og av hverandre uavhengige oversettere, var kvaliteten ikke tilfredsstillende, og man hadde derfor behov for en mer autorisert og ensartet oversettelse til bruk i kirken.

Hieronymus begynte arbeidet med den nye oversettelsen i Roma, men flyttet senere til Betlehem hvor oversettelsen ble fullført. Etter en litt motstrebende mottakelse ble *Vulgata* med tiden akseptert, og det finnes i dag mer enn 8000 bevarte avskrifter.

Disse avskriftene var ikke alle like vellykket, og det er blitt gjort mange forsøk på å forbedre *Vulgata*. I det 13. århundre ble den gjennomgått og revidert av teologer ved universitetet i Paris, og det var denne utgaven som lå til grunn for Gutenbergs første trykte bibel i 1456.

Da man i 1546 ved kirkemøtet i Trient besluttet at *Vulgata* skulle være den offisielle bibel i den katolske kirke ble den enda en gang revidert og omskrevet. Resultatet ble *Vulgata Clementina* i 1592, som ble den autoriserte katolske bibel.

Arbeidet med *Nova Vulgata*, 'den nye Vulgata', ble påbegynt i 1907.

Blant de mer vellykkede utgaver av Vulgata gjennom tidene kan nevnes Codex Amiatinus i Firenze, Codex Cavensis i Salerno, Codex Dublinensis (*Book of Armagh*) i Dublin, Irland, Codex Fuldensis i Fulda, Tyskland, samt Lindisfarne Gospels i British Library og Codex Sangallensis i Sankt Gallen i Sveits.

*Fader Vår* i Nova Vulgata
--------------------------

Pater noster, qui es in caelis,
sanctificetur nomen tuum,
adveniat regnum tuum,
fiat voluntas tua,
sicut in caelo, et in terra.
Panem nostrum supersubstantialem da nobis hodie;
et dimitte nobis debita nostra,
sicut et nos dimittimus debitoribus nostris;
et ne inducas nos in tentationem,
sed libera nos a Malo.

Noter
-----

1. ↑  I liturgien brukes *quotidianum* i stedet for *supersubstantialem.*

Referanser
----------

1. ↑  Pierre Nautin (1986). «Hieronymus». *Theologische Realenzyklopädie* **(tysk)**. 15. Berlin: Verlag Walter de Gruyter. s. 309–310.

Eksterne lenker
---------------

* C. H. Turner, *The Oldest Manuscript of the Vulgate Gosopels* (The Clarendon Press: Oxford 1931).
* *The Vulgate New Testament, with the Douay Version of 1582. In Parallel Columns* (London 1872).
* *Biblia Vulgata* på Katolsk Minileksikon
* Vetus Latina – Resources for the study of the Old Latin Bible
* BibleTexts.com – Glossary of Terms: Vulgate
* Vatikanets autoriserede oversættelse til latin
* Mer om Vulgata på Bibelselskapets nettbokhandel[*død lenke*]
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (la) Vulgata – originaltekster fra den latinskspråklige Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |

Portal: Litteratur