recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kaveri**, også skrevet **Cauvery**, er en stor indisk elv. Elvens utspring blir generelt ansett som Talakaveri, Kodagu, i de vestlige Ghatfjellene i Karnataka, og elven renner så videre sørøstover gjennom Karnataka og Tamil Nadu, før den krysser Deccan og de sørøstlige lavlandene der, også så munner ut i Bengalbukten gjennom to hovedelvemunninger. Elven blir ekstensivt brukt som en kilde for vanningssystemer og for hydroelektrisk strømproduksjon, og elven har støttet gårdsbruk i århundrer, samt vært livnærende for mange eldgamle kongedømmer og moderne byer i Sør-India.

Kaveribassenget er estimert til å være rundt 81 155 kvadratkilometer, og har mange sideelver, som Shimsa, Hemaveti, Arkavati, Honnuhole, Lakshmana Tirtha, Kabini, Bhavani, Lokapavani, Noyyal, og Amaravati. Elvebassenget dekker fire stater og territorier i India: Tamil Nadu, 43 856 kvadratkilometer; Karnataka, 34 273 kvadratkilometer; Kerala, 2866 kvadratkilometer, og Puducherry, 160 kvadratkilometer. Etter å ha steget sørvestlige Karnataka strømmer elven videre 800 kilometer før den når Bengalbukta. Øst for Mysore danner elven øyen Shivanasamudra, hvorav man finner de billedlige Shivanasamudrafallene, med fossefall på omtrent 100 meter.

Referanser
----------

1. ↑  Cauvery.com Besøkt 23. april 2015
2. ↑  «Integrated Hydrological Data Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 24. september 2015. Besøkt 23. april 2015.
3. ↑  WorldWaterfallDatabase.com Besøkt 23. april 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Kaval** er et blåseinstrument, brukt i folkemusikk fra Balkan, spesielt Bulgaria, Makedonia og Tyrkia. Varianter er også i bruk i Hellas og Albania. Det er i Tyrkia også kjent som **kuval** eller **guval**. Man antar at kavalen stammer fra det gamle Persia, og tradisjonelt er den forbundet med hyrdene på marken, som benytter instrumentet rundt bålet.

Etymologi
---------

Ordet *kaval* eller *kavali* er i bruk på hele Balkan, i Hellas og Tyrkia. I de enkelte regioner kan det betegne forskjellige former for fløyter med et varierende antall fingerhull.

På albansk betyr *guval* eller *guha* «tunge» og *val-vaj* «blåser-lyd/sørge-gråte».[]

Funksjon
--------

Instrumentet er tredelt, har åtte hull og både ligner på, og brukes som en blokkfløyte. Den øverste delen (der innblåsingen skjer) er vanligvis lagd av horn fra dyr. Den midterste har åtte hull; syv foran og ett bak. Den nederste delen har fire hull som ikke brukes, men er nødvendig for å danne kavalens spesielle lyd. En kaval kan leveres i ulike skalaer (E, D, C, B, A) avhengig av instrumentets lengde (30–80 cm), og i ulike størrelser og med et par variasjoner i munnstykket for å forenkle innblåsingen. Kjente utøvere er den bulgarske Teodosii Spassov og den norske Stian Carstensen.

Referanser
----------

1. ↑  «MACEDONIAN MUSIC A Beautiful Synthesis of Present and Past DD SYNTHESIS» **(engelsk)**. Japan Foundation. Arkivert fra originalen 3. august 2019. Besøkt 9. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Lydfil med kavalmusikk (MP3)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Kavango** er en region i Namibia. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 223 352.

Med tanke på sin nokså høye mengde nedbør i forhold til andre deler av landet, har denne regionen potensial for kultivering av en rekke avlinger. Der er også potensial for organisert skogsdrift og dyrking av trær som kan stimulere møbelindustri og relatert industri.

Regionen karakteriseres av en ekstremt skeiv befolkningsfordeling. Det indre av området er svært sparsommelig befolket, mens den nordligste stripen, særlig langs Okavango-elven, har en høy befolkningskonsentrasjon. 

Der er særlig mangel på nord-sørgående veier i regionen, bortsett fra hovedveien mellom Rundu og Grootfontein. Runde har en flystripe til å ta seg av mellomstore fly, men kun i dagslys. Veienes dårlige tilstand og de lange avstandene har en negativ effekt på turismen. Denne situasjonen har blitt forbedret av fullføringen av transcaprivi motorveien.

Regionen består av seks valgkretser:

* Mpungu
* Kahenge
* Kapako
* Rundu
* Mashari
* Ndiyona

Referanser
----------

1. ↑  *Namibia 2011 population and housing census indicators* Arkivert 2. oktober 2013 hos Wayback Machine. Namibia Statistics Agency, s. 6.

| * v
* d
* r
Namibias regioner |
| --- |
| Caprivi **·** Erongo **·** Hardap **·** Karas **·** Kavango **·** Khomas **·** Kunene **·** Ohangwena **·** Omaheke **·** Omusati **·** Oshana **·** Oshikoto **·** Otjozondjupa | Namibias flagg |
| ISO 3166-2:NA |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Ricky Walden** (født 11. november 1982) er en engelsk profesjonell snookerspiller. Han ble U–21 verdensmester i 2001 og bor i dag i Flintshire, Wales.

Han startet sesongen 2004/2005 rangert som nummer 78 i verden, men klatret 30 plasser i løpet av året. Han kom til kvartfinale i China Open denne sesongen. Etter å ha vunnet seks kamper møtte han Steve Davis i åttendedelsfinalen. Davis måtte trekke seg fra kampen på grunn av hodepine etter at han hadde slått hodet i en dør tidligere på dagen. Han kom også til åttendedelsfinalen i UK Championship dette året.

Walden har etter dette holdt seg i topp 48 på verdensrankingen. Han spilte seg frem til åttendedelsfinalen i China Open igjen året etter og kom like langt i Grand Prix i 2007.

I Shanghai Masters 2008 vant han sin første rankingturnering etter 10–8 seier over regjerende verdensmester Ronnie O'Sullivan. Foran sesongen sesongen 2009/2010 ble han rangert på 20.-plass, som er hans beste rangering.

Referanser
----------

1. ↑  «Head injury forces Davis pull-out» **(engelsk)**. bbc.co.uk. 31. mars 2005. Arkivert fra originalen 15. oktober 2008. Besøkt 3. mars 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ricky Walden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Ricky Walden – AZBilliards Rediger på Wikidata

* (en) Ricky Walden – CueTracker Rediger på Wikidata

* (en) Ricky Walden – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Audencia**, tidligere **Audencia Business School**, er fransk handelshøyskole med hovedsete i Nantes og avdelinger i Paris og Beijing. Skolen ble etablert i 1900. Audencia ble rangert som den 63ende beste verden handelshøyskolen i 2015 av Finanical Times. I 2015 ble Audencias Master in Management program rangert som den 24ende i verden av Financial Times. Skolens ulike programmer er trippel-akkreditert av internasjonale AMBA, EQUIS, og AACSB. Skolen har bemerkelsesverdige alumni innenfor næringsliv og politikk, deriblant Fabien Vehlmann (fransk tegneserieforfatter). Skolen er den *École nationale de l'aviation civile* partner for en dobbel ingeniørutdannelse / manager.

Referanser
----------

1. ↑  «Audencia Business School». Arkivert fra originalen 25. desember 2015. Besøkt 19. desember 2015.
2. ↑  Audencia: La réaccréditation EQUIS pour 5 ans renforce la triple couronne d’Audencia
3. ↑  Vehlmann (Fabien)
4. ↑  Enac : Partenariat avec l'Ecole de Commerce de Nantes

Eksterne lenker
---------------

* (pt) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Audencia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**«Ricochet»** (Noen ganger kalt **Rick-O-Shay** og også **Ricochet Romance**) er en amerikansk populærmusikksang. Krediteringen viser at den ble skrevet av Larry Coleman, Joe Darion samt Norman Gimbel, uten å presisere hvem som skrev melodien og hvem som skrev teksten. Ettersom Coleman og Darion skrev «Changing Partners» samme år med Darion som tekstforfatter og Coleman som komponist, mens Gimbel skrev den engelske teksten til «Sway» samme år, kan det konkluderes med at Coleman skrev melodien og Darion og Gimbel teksten.

Sangen var med i filmen *Ricochet Romance* fra 1954.

Den best kjente versjonen ble spilt inn av Teresa Brewer 10. juli 1953 og utgitt av Coral Records med katalognummer 61043. B-siden var «Too Young to Tango».

«Ricochet» er én av de sangene Brewer gjeninnspilte til sitt Greatest Hits-album (Philips) i 1962, med et nytt Nashville-arrangement.

I Storbritannia hadde Joan Regan med The Squadronaires den best kjente versjonen. Andre versjoner ble laget av Alma Cogan og Billie Anthony.

Innspillingen med Joan Regan ble utgitt av britiske Decca Records med katalognummer F10193.

Innspillingen med Alma Cogan og Ken Mackintosh med orkester ble gjort i London 27. november 1953. Den ble utgitt av EMI på His Master's Voice-etiketten med katalognumrene B 10615 og 7M  173. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L. 3388. Den andre siden på alle utgivelsene var «The Moon Is Blue».

Norsk versjon
-------------

Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Si at du mener meg». Solveig Skramstad med Karl Westbys orkester utgav den på platen Columbia GN 1460 i 1954.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Teresa Brewer | USAs flagg Billboard-listen | # 2 |  | 1953 |
| Joan Regan med The Squadronaires | Storbritannias flagg Storbritannia | # 8 | 5 | 30. januar 1954 |

Referanser
----------

1. ↑  Se plateetiketten
2. ↑  Whitburn, Joel (1973): *Top Pop Records 1940-1955*. Record Research
3. ↑  Chart Stats - Joan Regan With The Squadronaires - Ricochet
Audi A4 Avant, Norges populære Audi-modell.
**Audi A4** er en mellomklassebil produsert av den tyske bilprodusenten Audi siden 1995. Den erstattet modellene Audi 80 og Audi 90.

Audi A4 ble solgt for første gang i 1995. Den modellen som kom da har B5 karosseriet. I 1998 ble det litt forandringer. Audi-merket på framskjermene var fjernet og interiøret fikk en liten ansiktsløftning. Seint i 1999 kom Audi A4 facelift-modellen. Den har andre støtfangere og interiøret ble forandra igjen. Den har også nye lykter. Denne modellen ble også levert med tåkelys, noe som ellers bare de amerikanske modellene ble levert med.

A4 med B6 karosseriet kom i 2000.

Audi a4 utover årene har hatt stor suksess i norge, både for tfsi og tdi motorene. Modellene kommer også med det beste firehjulstrekk systemet (Quattro).

Se også
-------

* Audi S4
* Audi RS4

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Audi A4 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Audi A4 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Internet Movie Cars Database: Audi A4 i film- og tv-serier

* Den norske websida for Audi A4
* Den offisielle websida for Audi A4
* Den offisielle websida for Audi A4 i USA
* Den offisielle wedsida for Audi A4 i Canada
* Billedgalleri over forskjellige A4 konfigurasjoner

Portal: Tyskland
**Skattum (Skatum)** er en gard i Nordlia i Østre Toten (gnr. 135). Garden har i perioder vært delt i to bruk, men sia 1965 har den igjen vært drevet som én eiendom. Skattum har ca. 230 mål dyrka jord og 200 mål beite og skau. Foruten Breili er Skattum den eneste gjenværende garden i Nordlia med mjølkeproduksjon (2007).

I boka *Om Husfliden i Norge* (1867/68) roser samfunnsforskeren Eilert Sundt bonden på Skattum, Ole. Sammen med en tjenestegutt gjorde Ole Skattum over 1000 dusin treskjeer i året, og salget av disse var ei god attåtnæring til en såpass liten gard som Skattum. 

Ole Skattums ene sønn, Haagen, var for øvrig en av de første som begynte handelsvirksomhet på Gjøvik. Han ble også ordfører i byen. Etterkommerne driver fortsatt handel på Gjøvik, blant annet byggevarehuset *Byggmakker Skattum*. Den gamle Skattumgården er brent ned, men det er bygd opp igjen en ny forretningsgård med samme navn.

Eksterne lenker
---------------

* Norske Gaardnavne
* Om Husfliden i Norge Arkivert 9. oktober 2006 hos Wayback Machine.
**Lamborghini Jarama** er en sportscoupé som ble bygget av Lamborghini mellom 1970 og 1976. Den ble designet av Marcello Gandini hos Bertone.

I 1970 ble Lamborghini tvunget til å redesigne Lamborghini Islero for å oppfylle nye sikkerhets- og utslippskrav i USA. Den nye bilen ble bygget på en nedkortet versjon av plattformen fra Lamborghini Espada. To forskjellige modeller ble laget, den originale GT (1970–1973)-modellen som hadde en V12-motor på 350 hk, og en GTS (1973–1976), som hadde den samme V12-motoren, men denne gangen med en ytelse på 365 hk. GTS fikk også noen små forandringer i utseende, samt at servostyring, avtagbart tak og automatisk girkasse ble tilgjengelig som ekstrautstyr.

Totalt 327 eksemplarer ble bygget.

I 1972 modifiserte Lamborghini-ingeniøren Bob Wallace en enkelt Jarama. Han fjernet alt unødvendig utstyr for å spare vekt, installerte et veltebur, byttet de aller fleste karosseridelene med tilsvarende i aluminium eller plast, flyttet motoren litt bakover for å forbedre vektfordelingen, og trimmet motoren for å få flere hestekrefter. Modifikasjonene ble ikke utført av noen spesiell grunn, og bilen ble etter hvert solgt. Arkivert 20. september 2006 hos Wayback Machine.

Fakta
-----

Ferruccio Lamborghinis personlige Jarama GTS er utstilt på det offisielle Lamborghini-muséet.

Eksterne lenker
---------------

* Lamborghini Registry – Jarama

| * v
* d
* r
Virksomheter i Volkswagen-konsernet |
| --- |
| 
* Audi
* Bentley
* Bugatti
* Lamborghini
* SEAT
* Škoda
* Volkswagen

 |

| * v
* d
* r
Lamborghini |
| --- |
| Nåværende modeller | 
* Gallardo
* Gallardo Spyder
* Murciélago
* Reventón

 |
| Tidligere modeller | 
* 350GT
* 400GT
* Countach
* Diablo
* Espada
* Islero
* Jalpa
* Jarama
* LM002
* Miura
* Silhouette
* Urraco

 |
| Konseptbiler | 
* 350GTV
* 400GT Monza
* Athon
* Bravo
* Cala
* Canto
* Cheetah
* Concept S
* Estoque
* Flying Star II
* Genesis
* Insecta
* LM001
* LMA002
* LM003
* LM004
* Marco Polo
* Marzal
* Miura Concept
* Portofino
* Raptor
* Sesto Elemento

 |
Diakront kart som viser centum- (blått) og satem-områdene (rødt). Satem-endringens antatte utgangspunkt vises i mørkerødt (Sintasjta/Abasjevo/Srubna-kulturene).
**Centum-satem**-skillet er en isogloss innenfor den indoeuropeiske språkfamilien. Det skyldes utviklingen av de tre dorsale konsonantrekkene som rekonstrueres for urindoeuropeisk, *\*kʷ* (labiovelarer), *\*k* (velarer) og *\*ḱ* (palatovelarer). Navnet stammer fra ordet for «hundre» i ett språk i hver gruppe (latin *centum* og avestisk *satəm*).

Centum-satem-isoglossen i moderne tid. Det indoeuropeiske språkområdet i oransje. Centum-språkene befinner seg vest for den røde linjen, satem-språkene øst for den.
**Satem**-språkene omfatter indoiransk, armensk, baltoslavisk, albansk og kanskje også et par knapt belagte utdødde språk, slik som trakisk-dakisk. I denne gruppen utviklet både de urindoeuropeiske velarene og labiovelarene seg til velarer, mens palatovelarene ble sibilanter.

**Centum**-gruppen regnes ofte som en «ikke-satem»-gruppe; den omfatter altså alle de andre dialektene. På den annen side gled de urindoeuropeiske velarene og palatovelarene her sammen til velarer gjennom en egen lydlov for centum-språkene, uavhengig av og forut for satem-lydendringen. Nærmere bestemt omfatter centum-gruppen italisk, keltisk, germansk, gresk og muligens et antall mindre og lite kjente utdødde språkgrupper (slik som gammelmakedonsk, venetisk og antagelig de illyriske språkene).

Det uranatoliske språket gjennomgikk tilsynelatende verken satem- eller centum-lydendringen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Skatteomgåelse** (engelsk *tax avoidance*) er å gjennomføre disposisjoner som har til hovedformål å spare skatt og hvor gjeldende skattelovgivning brukes på en måte som strider mot reglenes formål. Etter norsk skatterett vil skattemyndigheter og domstoler kunne skjære igjennom slike disposisjoner (ulovfestet gjennomskjæring). Spesielt multinasjonale selskaper kan organisere seg slik at de utnytter ulike lands skattesystemer og skatteavtalerett for få lavere skattebelastning.

Skatteomgåelse må skilles fra skatteplanlegging på den ene side, som vanligvis benyttes om tilpasninger som er lovlige og som ikke klassifiseres som omgåelse, og skatteunndragelse på den annen side, som er bruk av proforma-arrangementer eller feilaktige opplysninger.

Referanser
----------

1. ↑  *Skjult - Et hefte om skatteparadis, kapitalflukt og hemmelighold* Publisert: 2012

Litteratur
----------

* *Skjult - Et hefte om skatteparadis, kapitalflukt og hemmelighold* (PDF). Changemaker og Tax Justice Network - Norge. 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Cenxi** (kinesisk: 岑溪; pinyin: *Cénxī*) er et byfylke i byprefekuret Wuzhou helt øst i den autonome region Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 2 783 km². Administrasjonssenteret heter Cencheng (岑城镇).

Befolkningen var på 756 494 innbyggere i 1999.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 207 løper gjennom byfylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.

Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider Arkivert 15. mai 2020 hos Wayback Machine.
* Informasjonsside Arkivert 10. februar 2010 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Delius*** er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.

Utseende
--------

En liten (ca. 0.9 millimeter), avlang, nokså flat, matt rødbrun perlebille. Antennene er nokså lange (over halve kroppslengden), de tre ytterste leddene danner ev avlang klubbe. Pronotum er tønneformet, litt lengre enn bredt. Oversiden er fint hårete.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i USA og det sørlige Canada.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae
					- Stammen Glandulariini
						* Slekten ***Delius*** Casey, 1897
							+ *Delius robustulus* Casey, 1897

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Delius* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* *Delius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Breviarium Nidrosiense*** er et breviarium; en kort bønnesamling, for den norske kirkeprovinsen, Nidaros erkebispedømme. Boken inneholder blant annet liturgien for Olavsfeiringen. *Breviarium Nidrosiense* ble trykket i 1519, og er dermed en av de første trykte norske bøkene. Erkebiskop Erik Valkendorf tok initiativ til utgivelsen, som han selv bekostet. Breviariet ble satt sammen av dekan Peter Strut og erkedegn Eirik Jonsson. *Breviarium Nidrosiense* ble, sammen med *Missale Nidrosiense* (messebok) utarbeidet for å dekke den katolske kirkes behov for en standardisert liturgi i Norge. Disse skulle erstatte de gamle håndskrevne bøkene som var vanskelige å lese og som ofte hadde foreldet innhold. 

Boken er en del av Norges dokumentarv, og fire bevarte eksemplarer er valgt ut til dette. Disse er eid av henholdsvis Nasjonalbiblioteket, det Deichmanske bibliotek og Gunnerusbiblioteket ved NTNU Universitetsbiblioteket

Referanser
----------

1. ↑  Breviarium Nidrosiense. (2017, 31. januar). I Store norske leksikon. Hentet 31. januar 2017
2. ↑  Breviarium Nidrosiense og Missale Nidrosiense, de første bøkene trykt på norsk initiativ (1519), Nasjonalbiblioteket, besøkt 31.01.17
3. ↑  Fossen, Christian. «Missale Nidrosiense - Spesialsamlinger - UB». *www.ntnu.no*. Besøkt 5. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* *Breviaria ad usum ritumque sacrosancte Nidrosiensis ecclesie. Jam primum solerti optimorum artificum diligentia : impensis vero ac mandatis insignibus longe reverendi in christo patris et domini, domini Erici walkendorff, eiusdem ecclesie archiepiscopi dignissimi felix faustumque accipiunt exordium (Breviarium Nidrosiense)*, Paris 1519. Digitalt tilgjengelig hos Nasjonalbiblioteket.
***Brevet som ikke ble sendt*** (originaltittel: russisk: *Неотправленное письмо*) er en sovjetrussisk spillefilm fra 1960, regissert av Mikhail Kalatozov.

Handling
--------

En guide, Konstantin Sabin, og tre geologer – Tanya, Andrei og Sergei – blir brakt med fly til en boreal barskog på det sentralsibirske platå, for å lete etter diamanter. Under flyturen begynner Konstantin å skrive et brev til sin kone, og forsøker å beskrive følelsene hans rundt ekspedisjonen. Tidlig i undersøkelsene uttrykker Sergei misunnelse ovenfor Andrei, fordi han er gjenstand for Tanjas hengivenhet. Problemene øker mellom dem når de forsøker å skaffe mat, noe som resulterer i at Sergei slår Andrei i ansiktet. Etter å ha mislyktes i å finne diamanter i en elv, begynner gruppen en langvarig jobb med å grave ut en fjellside med hakker.

Når de har nådd punktet for fullstendig utmattelse, oppdager Tanya endelig diamanter i jorden – noe som fører til at alle sammen fortsetter med henrykt feiring. Andrei bruker en radio for å informere base-leiren i Petrov om oppdagelsen, og gruppen forbereder seg på å returnere til sivilisasjonen. Men midt på natten våkner de, og oppdager at det har oppstått en skogbrann. Sergei blir drept når et brennende tre faller over ham. Ved å bruke radioen forsøker de å kontakte en annen leir mye lenger unna, men mottakerne kan ikke høre dem.

Senere får de øye på et fly som søker etter dem, men de klarer ikke å få pilotenes oppmerksomhet. Gruppen forsøker å komme seg videre, men de blir tvunget til å bære en skadet Andrei på en provisorisk båre. Andrei, som føler seg som en byrde, spør Konstantin og Tanya om å forlate ham – men de nekter. Når de våkner fra søvnen, oppdager Konstantin og Tanya at Andrei har forsvunnet. Etter hvert som vær-forholdene forverres, bukker Tanya til slutt under – noe som etterlater Konstantin helt alene.

Skuespillere
------------

* Tatjana Samojlova som Tanya
* Innokentij Smoktunovskij som Konstantin Sabinin
* Galina Kozhakina som Vera
* Vasilij Livanov som Andrei
* Yevgeni Urbansky som Sergei

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Brevet som ikke ble sendt* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Brevet som ikke ble sendt* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Brevet som ikke ble sendt* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Brevet som ikke ble sendt* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Brevet som ikke ble sendt* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Brevet som ikke ble sendt* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Brevet som ikke ble sendt* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Brevet som ikke ble sendt* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Arnsdorf-Hilbersdorf på kartet over TysklandArnsdorf-HilbersdorfArnsdorf-HilbersdorfArnsdorf-Hilbersdorf på kartet over Tyskland
**Arnsdorf-Hilbersdorf** var en kommune som eksisterte fra 1970 til 1990 i den tidligere Kreis Görlitz i Den tyske demokratiske republikk og deretter fra 1990 til 1994 innenfor Landkreis Görlitz i Fristaten Sachsen etter Tysklands gjenforening.

Kommunen ble opprettet i 1970 gjennom en sammenslåing av kommunene Arnsdorf og Hilbersdorf. Under kretsreformen i Sachsen i 1994 og 1996 ble den slått sammen med kommunene Buchholz og Melaune til den nye kommunen Vierkirchen den 1. januar 1994.

Arnsdorf-Hilbersdorf hadde 945 innbyggere i 1971. Frem til 1988 sank innbyggertallet til 772 og til 722 i desember 1993. I samme periode sank folketettheten fra 86 til 66 innbyggere/km².

Arnsdorf kirke

Referanser
----------

1. ↑  Joachim Mühle: *Von der Muskauer Heide zum Rotstein. Heimatbuch des Niederschlesischen Oberlausitzkreises*, Lusatia Verlag, Bautzen, 2006, ISBN 978-3-929091-96-0, side 345
2. ↑  Regionalregister Sachsen, Angaben für 14 0 29 020 Gemeinde Arnsdorf-Hilbersdorf, SächsABl.S.35 vom 13.01.1994, besøkt 17. februar 2010

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Provinsen Hispania Tarraconcensis i år 120
**Hispania Tarraconensis** var en romersk provins i dagens Spania, samt deler av det nordlige Portugal. Den utgjorde en av tre provinser som eksisterte i Hispania, Den iberiske halvøy, etter 14 f.Kr.. Opprinnelig kolonisert av grekere, fønikere og kartagere. Under Roma var Tarraconensis større enn de andre to romerske provinsene til sammen, selv om den nøyaktige størrelsen er diskutabel.

Det sørlige Spania, dagens Andalucía, utgjorde provinsen Hispania Baetica.

Den hadde navn etter administrasjonssenteret, Tarraco i dagens Catalonia.

Historie
--------

Tarraconensis i 27 f.Kr.
Hispania Tarraconensis erstattet Hispania Citerior, som under senrepublikken hadde blitt styrt av en konsul. 
Etter felttoget mot kantabrierne fra 25 til 13 f.Kr. var hele Hispania kommet under romersk kontroll.

De to gamle konsulære provinsene kunne dermed deles i mindre områder. Hispania Tarraconensis ble da en keiserlig provins. 

Området ble styrt som del av Romerriket inntil vestgoternes invasjoner på 400-tallet, med begynnelse i 409. Dette førte til at baskerne og kantabrierne gjorde opprør, og endte med opprettelsen av det vestgotiske kongerike.

Referanser
----------

1. ↑  «Map of the Roman Empire - Tarraconensis» Arkivert 15. mars 2018 hos Wayback Machine. *Bible History*
2. ↑  y Edmondson, Jonathan (April 2009): «Early Roman Towns in Hispania Tarraconensis», *AJA Online*

| * v
* d
* r
Romerrikets provinser, 120 e.Kr. |
| --- |
| Achaea **·** Aegyptus **·** Africa **·** Alpes Cottiae **·** Alpes Maritimae **·** Alpes Poenninae **·** Arabia Petraea **·** Armenia Inferior **·** Asia **·** Assyria **·** Bitynia **·** Britannia **·** Commagene **·** Corsica et Sardinia **·** Creta et Cyrenaica **·** Dakia **·** Dalmatia **·** Epirus **·** Galatia **·** Gallia Aquitania **·** Gallia Belgica **·** Gallia Lugdunensis **·** Gallia Narbonensis **·** Germania Inferior **·** Germania Superior **·** Hispania Baetica **·** Hispania Baleares **·** Kappadokia **·** Hispania Lusitania **·** Hispania Tarraconensis **·** Italia **·** Iudaea **·** Kilikia **·** Kypros **·** Lycaonia **·** Lycia et Pamphylia **·** Makedonia **·** Mauretania **·** Moesia **·** Noricum **·** Numidia **·** Osroene **·** Pannonia **·** Pamphylia **·** Pisidia **·** Pontos **·** Raetia **·** Sicilia **·** Sophene **·** Syria **·** Thrakia | Romerrikets provinser |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Tomasjord** er en bydel i Tromsø, og ligger på østsiden av Tromsøysundet, like nord for Tromsdalen. Postadresse er 9024 Tomasjord. Ved stortingsvalget i 2013 omfattet valgkretsen Tomasjord 4004 stemmeberettigede. Villabebyggelse dominerer det meste av bydelen, men de siste årene er det bygget ca. 450 leiligheter i blokker på Tomasjordnes.

I november 1942 opprettet det tyske sikkerhetspolitiet (Sipo) en fangeleir på Krøkebærsletta. Denne avløste fangeleiren Sydspissen, som lå helt sør på Tromsøya. Leiren var i all hovedsak en gjennomgangsleir for fanger fra Nord-Norge (nord for Lofoten) som skulle til Falstad, Grini eller Tyskland. Man antar at ca. 2000 fanger passerte Krøkebærsletta.

Tromstun ungdomsskole og Tromsdalen videregående skole ligger begge på Tomasjord. Elever på barnetrinnet går på skole enten på Tromsdalen skole eller på Lunheim skole. Den eneste større bedriften med tilhold i bydelen er Troms Kraft, som har hovedkontoret sitt her.

Se også
-------

* Bydeler i Tromsø

Referanser
----------

1. ↑  Tabell: 07362: Stortingsvalg. Stemmeberettigede, etter kjønn, kommune og valgkrets (Valgkrets: 19020011 Tomasjord), Statistisk sentralbyrå
2. ↑  NOU 1998: 12, Alta Bataljon, 11.7.2 Fangeleirer

Portal: Tromsø
Staurkast, en obligatorisk øvelse under høylandsleker
**Høylandsleker** (engelsk *Highland games*) er tradisjonelle konkurranser som arrangeres i det skotske høylandet, og i andre områder hvor skotter er bosatt. Lekene er særlig kjent for tunge styrkeøvelser som fremstår som manndomsprøver.

Historie
--------

De mest kjente lekene er de som holdes i Lockness, Inverness, Braemar, Lonach, Ballater og Aboyne. De kan også spores tilbake til det 11. århundre, men det har vært en rekke avbrudd. De lekene som hevdes å være de eldste som har vært avholdt hvert år er de som avholdes i Ceres, som går tilbake til 1314. Lekene i Aboyne har vært holdt vært år siden 1867 utenom krigsårene 1914–1918 og 1939–1940. Det finnes et dokument fra 1703 som inviterte en klan til å delta i disse lekene, hvor det sto at de skulle møte «også med gevær, sverd, pistol og dolk». Dette blir tolket som at det også var skytekonkurranser og sverdkamp i tidligere høylandsleker.

De opprinnelige lekene ble arrangert av klanshøvdinger, og var både styrke- og kunstøvelser, man måtte vise seg som krigere ved å kunne kaste både stokker og tunge stener, og kvinnene måtte danse, og å være underholdning for høvdingen. Det var også et spørsmål om å kunne velge raske løpere; om man måtte bringe informasjon over lengre strekninger, så ville man ha den som var raskest til å løpe.

Men hovedpoenget var å kunne plukke ut de som var sterkeste i klanen, til å kunne forsvare klanshøvdingen i tilfelle overfall, og ved slag mot andre klaner.

Øvelser
-------

### Atletiske øvelser

* Staurkast (den viktigste øvelsen, som alltid er med)
* Sleggekast
* Kulestøt (med svært tung kule)
* Tautrekking
* Sekkekast (en ca. 8 kg tung sekk kastes ved hjelp av en høygaffel)
* Steinbæring (opptil ca. 200 kg)

### Musikk

Sekkepipekorps
De fleste høylandsleker har også kulturelle øvelser. De vanligste innen musikk er:

* Sekkepipekorps
* Sekkepipesolo
* Tamburmajorer

I tillegg er det vanlig at det band har mer uformelle konkurranser i folkemusikk. 

### Dans

Fra Skagit Valley Highland Games i Washington, USA, 2005
Konkurranser i tradisjonell dans er også vanlig. Inntil 1970-årene var det kun menn som kunne konkurrere i dette. En av de vanlige dansene er *skotsk sverddans*. Danseren står over et par korslagte sverd med eggen opp, og står på ett ben med det andre over et av sverdene. For hvert trinn skal han skifte på hvilket ben han har over eggen. Musikken som spilles er en strathspey. Den samme dansen, men uten sverdene, er vanlig på folkedanstilstelninger. 

### Andre øvelser

Det kan også være konkurranser med gjeterhunder og hundeutstillinger, og noen ganger arrangeres oppvisninger i sverdkunst og til og med rekonstruksjoner av historiske slag.

Eksterne lenker
---------------

* Inverness Highland Games

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Tomas Tranströmerprisen** (svensk navn: *Tomas Tranströmerpriset*) er en litteratur pris på 100 000 SEK som deles ut hvert annet år av Västerås by. Prisen ble innstiftet i 1997 og deles ut til en lyriker fra Norden eller annet land som grenser til Østersjøen.

Prisens siktemål er å «belønne et høytstående forfatterskap i Tomas Tranströmers ånd».

Forfatteren Per Wästberg er juryens leder og Tomas Tranströmer er stadig medlem.

Liste over prismottakere
------------------------

| Årstall | Prismottakere | Nasjonalitet | Ref. |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Lasse Söderberg | Sveriges flagg Sverige |  |
| 2012 | Durs Grünbein | Tysklands flagg Tyskland |  |
| 2010 | Kjell Espmark | Sveriges flagg Sverige |  |
| 2008 | Robert Bly | USAs flagg USA |  |
| 2006 | Lars Gustafsson | Sveriges flagg Sverige |  |
| 2004 | Inger Christensen | Danmarks flagg Danmark |  |
| 2002 | Bengt Emil Johnson | Sveriges flagg Sverige |  |
| 2000 | Adam Zagajewski | Polens flagg Polen |  |
| 1998 | Vizma Belsevica | Latvias flagg Latvia |  |
| Knuts Skujenieks |

Referanser
----------

1. ↑  Kjell Espmark får Tranströmerpriset forfatter: Kersti Bergold, Vestmalands Läns Tidning, utgitt av VLT.se, lest: 10. mars 2010
**Høylandteppet** er et brodert veggteppe fra Høylandet kirke i Trøndelag. Teppet stammer fra 1100- eller 1200-tallet. Det er en refil, et smalt, langt veggtekstil med bildefremstillinger. I dag måler teppet rundt 2 meter, men tidligere var det lengre. Det er nå på NTNU Vitenskapsmuseet i Trondheim, mens det finnes en kopi i Høylandet kirke.

Fotografiet viser originalen.  Foto: NTNU Vitenskapsmuseet 

Høylandteppet har en bunn av rødt ullstoff og figurer kantet med hvitt lingarn i konturting, fylt ut dels med blått, gult og grønt ullgarn og dels med lingarn i ulike smøygmønstre. Bildene viser scener fra historien om hellige tre konger: Kongene som rir til Betlehem, overrekking av gaver til Jesusbarnet og drømmen til kongene. Teppet er etter alt å dømme et profesjonelt atelierarbeid, kanskje utført på grunnlag av engelske forbilder.

Eksterne lenker
---------------

* Høylandteppet ved digitaltmuseum.no
* Høylandteppet i *Museum*, radioprogrammer ved NRK.no

Kilder
------

* «Høylandteppet» (14. februar 2009), *Store norske leksikon.*
University of Southern Californias School of Cinematic Arts' **Interactive Media & Games Division** begynte å ta opp Master of Fine Arts-studenter i 2002. Avdelingen tilbyr både undergraduate- (B. A.) og graduate- (M. F. A.) programmer i interaktive medier og spilldesign. Programmene inkluderer kurs i spilldesign, utvikling, lyd, animasjon så vel som eksperimentelt arbeid i engasjerende grensesnitt, transmedielt design, og interaktiv kino.

I 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, og 2015, ble USC kåret som det beste designprogramet for spill i Nord-Amerika av Princeton Review.

Prosjekter
----------

* *Cloud* - et eksperimentelt videospill fra 2005, delvis sponset av Electronic Arts.
* *flOw*
* *Darfur is Dying*
* PMOG - et stort sosialt metaspill som kan spilles ved å fullføre oppdrag på internett.
* *Reality Ends Here*
* *Journey of Jin*
* *Outer Wilds*
* *Chambara*

Referanser
----------

1. ↑  Degrees Information at USC SCA site Arkivert 26. november 2012 hos Wayback Machine. Cinema.usc.edu/interactive
2. ↑  Top Video Game Design Press Release, Princeton Review, March 11, 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Det Danske Akademi** er en dansk uavhengig institusjon med formål å «virke for dansk ånd og sprog, især inden for litteraturen». 

Det Danske Akademi ble stiftet 28. november 1960 på initiativ av forfatteren Karl Bjarnhof og kunsthistorikeren Christian Elling. Det har inntil 20 medlemmer som stort sett alle er forfattere, med unntak av enkelte litteratur- eller språkforskere. 

Opprinnelig skulle akademiet ha 12 medlemmer. Dette ble i 1961 utvidet til 16, og fra 1994 ble det åpnet for å ha inntil 20 aktive medlemmer. Medlemskapet er livsvarig.

I 2020 forlot Suzanne Brøgger, Astrid Saalbach, Ida Jessen og Jens Smærup Sørensen akademiet i protest mot Marianne Stidsens holdninger i Me too-debatten.

Priser
------

Det Danske Akademi utdeler følgende priser, hovedsakelig til forfattere:

* Det Danske Akademis Store Pris
* Selskabets Pris
* Kjeld Abells Mindefond
* Otto Gelsteds Mindefond
* Klaus Rifbjergs debutantpris for lyrik
* Beatriceprisen
* Akademiets Oversætterpris
* Hvass Prisen
* Silas Prisen

Dessuten deles det ut to medaljer:

* Selskabets medalje
* Blixen-medaljen

Referanser
----------

1. ↑  «Medlemmer» **(dansk)**. Det Danske Akademi. Arkivert fra originalen 28. september 2020. Besøkt 2. mai 2020.
2. ↑  
Bjerge, Rikke (17. april 2020). «Forfattere smækker med døren hos Det Danske Akademi: 'Jeg har aldrig set noget lignende'» **(dansk)**. DR. Besøkt 2. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF
 |

Portal: Danmark
**Frodo Lommelun** (engelsk *Frodo Baggins*) er en skikkelse i J.R.R. Tolkiens fantasiverden Midgard. Han ble født 22. september i året 2968 i det tredje tideverv. Han var en av hovedpersonene i *Ringenes Herre* av Tolkien. Han var sønn av Drogo Lommelun og Primula Brennibuk. Etter sine foreldres død (de døde i en båtulykke) da Frodo var 12 år levde han hos sin onkel, Bilbo Lommelun, som siden adopterte ham og gjorde ham til sin arving. Da Bilbo forlot Hobsyssel (Original *The Shire*) på sin eleftiførste (hundreogellevte) bursdag, etterlot han Frodo hele Lommekroken og alt som var i den, inkludert den ene ringen.

Mange år senere fikk Frodo vite av Gandalv hvilken ring dette virkelig var. Han la i vei med vennene sine Sam, Munti og Pippin, til Kløvendal (*Imladris*), for å beskytte ringen mot *nazgûl* og dets herre. På flukten ble Frodo nesten drept av en av nazgûlene på Blåstertopp, men med Aragorn og alven Glorfindels hjelp kom han frem til Kløvendal i tide og Elrond *Halvalv* fikk leget ham.

Han ble valgt ut av Elronds råd til å bringe ringen til Orodruin (*Dommedagsberget*). Det ble et følge på ni som drog avsted, og blant dem var det en alv, to menn, en dverg, fire hobbiter og en trollmann (istar). Der var Legolas Grønnløv, Aragorn sønn av Arathorn, Boromir av Gondor, Gimli sønn av Gloin, Samvis Gamgod (Sam), Muntiadok Brennibukk (Munti), Peregrin Tók (Pippin, Pip), Gandalv og Frodo.

Før han dro på denne reisen fikk han sverdet Brodd av Bilbo sammen med en *mithril*-brynje.

Etter at ringen er blitt ødelagt vender Frodo tilbake til Hobbsyssel skjer dramatikk som er utelatt i filmen *Ringenes herre*. Etter to år har han ennå ikke klart å bli kvitt tyngden av den ødelagte ringen, og derfor får han og Bilbo den ære å dra med alvene fra Gråhavnene over havet til de udødelige landene, til Valinor. 

Tolkien har gjort Frodo til hovedforfatter av sitt eget eventyr, men på slutten gir Frodo boken til Sam slik at han kan skrive den ferdig.

Rollen som Frodo blir i filmene *Ringenes Herre* spilt av Elijah Wood.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC
 |
Maharaja Gaekwad Sayajirao III av Baroda (1875–1939)
**Gaekwad**, også **Gaekwar** og **Gaikwar**, er en herskertittel knyttet til dynastiet som hersket over staten Baroda i India fra 1721 til 1949.
 Den benyttes også som navn på dynastiet og for å omtale den person som til enhver tid var maharaja av Bardoda.

Fra marathastat til fyrstestat
------------------------------

Staten Baroda i 1909
Opprinnelig betyr *gaekwad* kugjeter. Dynastiet oppsto blant marathaene i det vestlige India tidlig på 1700-tallet. Tilsvarende titler finnes i de tre andre viktigste marathastatene: Bhonsle i Nagpur, Holkar i Indore og Scindia i Gwalior. 

Herskerne av Baroda styrte over en stat bestående av flere områder i det som nå er delstaten Gujarat. Hovedområdet befant seg omkring hovedstaden Baroda, med flere spredte områder på halvøyen Kathiawar.

Regjeringsperioder
------------------

Flagg for Baroda
Fra staten Baroda ble etablert til den gikk inn i India i 1949 hersket disse medlemmer av dynastiet Gaekwad over staten:

* Damaji I av Baroda (–1721)
* Pilaji av Baroda (1721–1732)
* Damaji II av Baroda (1732–1768)
* Govindrao I av Baroda (1. periode 1768–1771)
* Sayajirao I av Baroda (1771–1778)
* Fatehsinh av Baroda (1778–1789)
* Manaji av Baroda (1789–1793)
* Govindrao I av Baroda (2. periode 1793–1800)
* Anandrao av Baroda (1800–1819)
* Sayajirao II av Baroda (1819–1847)
* Gangapatrao av Baroda (1847–1856)
* Khanderrao av Baroda (1856–1870)
* Malharrao av Baroda (1870–1875)
* Sayajirao III av Baroda (1875–1939)
* Pratapsing av Baroda (1939–1949)

Etter Indias selvstendighet
---------------------------

Etter at India ble selvstendig i 1947 ble de mange fyrstestatene innlemmet i India. Fyrstestaten Baroda ble 1. mai 1949 en del av delstaten Bombay. Herskeren mistet da sin makt. Etter dette benyttes *Gaekwad* som familienavn for medlemmene av dynastiet.

Medlemmer av Gaekwad-dynastiet har vært aktive i indisk politikk. Dynastioverhodet Fatehsinghrao Gaekwad (1930–1988) var, foruten cricketspiller, medlem av Lok Sabha og delstatsminister i Gujarat. Hans bror Ranjitsinh Pratapsinh Gaekwad, som overtok som familieoverhode i 1988, har også vært parlamentsmedlem.

Referanser
----------

1. ↑  Ivor Lewis: *Sahibs, nabobs, and boxwallahs. A dictionary of the words of Anglo-India*, Delhi: Oxford India Paperbacks, 1997, s. 113.
2. ↑  Roper Lethbridge: *Golden Book of India. A Genealogical and Biographical Dictionary of the Ruling Princes, Chiefs, Nobles, and Other Personages, Titled or Decorated, of The Indian Empire*, London: Macmillan, 1893, s. x, xii.
3. ↑  David Henige: *Princely States of India: A Guide to Chronology and Rulers*, Bangkok: Orchid Press, 2004, s. 23–24.
4. ↑  V. P. Menon: *Integration of the Indian States*, ny utgave, Hyderabad: Orient Longman, 1985, s. 424.

Eksterne lenker
---------------

* Baroda State, i *The Imperial Gazetteer of India*, bind 7, Oxford, Clarendon Press, 1908, s. 25–.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Derin Berkin** (født 31. august 2002) er en tyrkisk alpinist.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Berkin deltok i det sørafrikanske juniormesterskapet i alpint i august 2018, og kom der på sjetteplass i slalåm. Han deltok i sitt første FIS-renn i desember 2018, på Trysil, der han endte på 75.-plass i storslalåm. Den 21. desember 2018 fikk han sin første pallplass i et FIS-renn, med tredjeplass i slalåm i Erzurum. Han deltok i Vinter-EYOF 2019, og kom der på 39.-plass i slalåm og 57.-plass i storslalåm. Under Junior-VM i alpint 2019 kom han på 44.-plass i slalåm og 71.-plass i storslalåm.

### Sesongen 2019/20

Han deltok i ett av rennene i Søramerikacupen i alpint 2019, og endte der på 43.-plass i storslalåm. Berkin deltok i Alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Hans beste plassering ble 26.-plass i slalåm, der Adam Hofstedt fra Sverige vant. I super-G kom han på 55.-plass, og i kombinasjonen kom han på 34.-plass. I storslalåm kom han på 30.-plass.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FIS - *Derin Berkin - Results*, besøkt 9. mars 2020.
3. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Men's Slalåm* Arkivert 20. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 9. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Derin Berkin* Arkivert 14. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 9. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Derin Berkin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Derin Berkin – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Derin Berkin – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 14. januar 2020 hos Wayback Machine.
**Gaero av Baekje** (født 415, død 475) var 21. konge i det koreanske kongedømmet Baekje.

Han var eldste sønn av den 20. kongen, Biyu og døde i kamper om Baekjes hovedstad ved dagens Seoul, da denne falt etter angrep fra Goguryeo.

Kongemakt
---------

Gaero forsøkte å styrke kongens kontroll over aristokratiet ved å velge embedsmenn fra sin egen Yeo-klan på bekostning av de mektigere Hae- og Jin-klanene.

I 469 beordret han et overraskelsesangrep på byen Cheongmongnyeon (청목령, 靑木嶺) nær dagens Kaesong) og gjenerobret den fra Goguryeo. I 472 sendte han en tributtdiplomat til det nordlige Weidynasti der han bad om støtte for å stå imot Goguryeos angrep. Det ville ikke Weihoffet gi, fordi en forsøkte å unngå krig med Goguryeo som på denne tiden var en mektigere stat med en større hær, samtidig som en kjempet mot sørdynastiene.

*Samguk Sagi* skriver at Jangsu av Goguryeo tidlig på 470-tallet sendte buddhistmunken Dorim, som egentlig var en Goguryeoagent. Dorim utnyttet Gaeros lidenskap for spillet baduk for å få innpass og overtalte kongen til å ignorere landets forsvar til fordel for offentlige arbeider.

Hovedstadens fall
-----------------

Jangsu iverksatte sitt angrep i 475 med 30 000 soldater, slo seg igjennom Baekjes forsvar på sju dager, erobret Hanelva og områdene rundt samt Baekjes hovedstad Wiryeseong. Gaero ble tatt til fange og brakt til Achafestningen, der han ble drept av to Baekjeavhoppere til Goguryeo. Baekjes allierte Silla sendte 10 000 soldater men kom for sent.

Gaero var den siste av Baekjemonarkene som regjerte fra Baekjes historiske kjerneområde ved Hanelva. Etter kongens død ledet Hae Gu fra den undertrykte Hae-klanen et blodig opprør.

Referanser
----------

1. ↑   Samguk Sagi[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Three-Kingdom Era: Koreans bring culture to Japan The Korea Times 25. november 2011

| * v
* d
* r
Koreas monarkerBaekje |
| --- |
| 
* 1 Onjo 18 f.Kr.–29
* 2 Daru 29–77
* 3 Giru 77–128
* 4 Gaeru 128–166
* 5 Chogo 166–214
* 6 Gusu 214–234
* 7 Saban 234
* 8 Goi 234–286
* 9 Chaekgye 286–298
* 10 Bunseo 298–304
* 11 Biryu 304–344
* 12 Gye 344–346
* 13 Geunchogo 346–375
* 14 Geungusu 375–384
* 15 Chimnyu 384–385
* 16 Jinsa 385–392
* 17 Asin 392–405
* 18 Jeonji 405–420
* 19 Guisin 420–427
* 20 Biyu 427–455
* 21 Gaero 455–475
* 22 Munju 475–477
* 23 Samgeun 477–479
* 24 Dongseong 479–501
* 25 Muryeong 501–523
* 26 Seong 523–554
* 27 Wideok 554–598
* 28 Hye 598–599
* 29 Beop 599–600
* 30 Mu 600–641
* 31 Uija 641–660

 |

Portal: Korea
Den 12. november 2019, publiserte WikiLeaks tusenvis av dokumenter og e-postkommunikasjon mellom Samherjis ansatte, kalt Fishrot Filer på engelsk - som viste at selskapet hadde betalt hundrevis av millioner ISK til høytstående politikere og tjenestemenn i Namibia, i den hensikt å skaffe rederiet landets ettertraktede fiskekvote. Samme dag startet Jóhannes Stefánsson, tidligere daglig leder i Samherji i Namibia og en varsler (whistleblower) som jobbet med anti-korrupsjonsmyndigheter i Namibia, undersøkelser for TV-programet Kveikur på RÚV for å finne ut om Samherjis konsernsjef og største aksjonær, Þorsteinn Már Baldvinsson, hadde autorisert bestikkelsepenger til Namibias myndighetspersoner. Den 13. november ble Naminbias fiskeriminister, Bernhardt Esau, og justisminister Sacky Shanghala, tvunget til å trekke seg på grunn av deres engasjement i skandalen.

Som svar på disse påstandene, publiserte Samherji en uttalelse der Jóhannes Stefánsson, den tidligere daglige lederen i Samherji i Namibia, ble anklaget for å være bak den påståtte bestikkelser og at andre høyt rangerte ansatte var klar over slike handlinger. Selv om Jóhannes innrømmet å ha vært en del av bestikkelsesopplegget, viste ytterligere registreringer at han aldri hadde hatt kontroll over bankkonti på Kypros, der pengene strømmet gjennom, og at de påståtte bestikkelser fortsatte i tre år etter at han forlot selskapet.

Skandalen har også nådd Norge, da det ble avslørt at de største bank, Den Norske Bank, var involvert i overføring av penger brukt i den påståtte bestikkelser.
Økokrim henla saken i 2021.

Referanser
----------

1. ↑  Helgi Seljan; Aðalsteinn Kjartansson; Stefán Aðalsteinn Drengsson. «What Samherji wanted hidden». *RÚV* **(Icelandic)**. Besøkt 13. november 2019.
2. ↑  Ingi Freyr Vilhjálmsson (12. november 2019). «An Icelandic fishing company bribed officials in Namibia and used Norway's largest bank to transfer 70 million dollars to a tax haven». *Stundin* **(Icelandic)**. Besøkt 13. november 2019.
3. ↑  Steindór Grétar Jónsson (13. november 2019). «Namibísku ráðherrarnir segja af sér». *Stundin* **(Icelandic)**. Besøkt 13. november 2019.
4. ↑  Birgir Olgeirsson (12. november 2019). «Þorsteinn Már skellir skuldinni á uppljóstrarann». *Vísir.is* **(Icelandic)**. Besøkt 13. november 2019.
5. ↑  «Samherji kennir Jóhannesi um allt – Segjast ekkert hafa að fela». *Kjarninn* **(Icelandic)**. 12. november 2019. Besøkt 13. november 2019.
6. ↑  Ingi Freyr Vilhjálmsson (13. november 2019). «Félög Samherja á Kýpur greiddu 280 milljónir í mútur eftir að Jóhannes hætti». *Stundin* **(Icelandic)**. Besøkt 13. november 2019.
7. ↑  «Mistenkte bestikkelser betalt fra DNB-konto - sluset via Dubai til Namibia». *Dagens Næringsliv* **(norsk)**. 14. november 2019. Besøkt 14. november 2019.
8. ↑  Terje Solsvik; Gwladys Fouche; Stine Jacobsen (13. november 2019). «Norway's DNB to investigate allegedly improper Icelandic payments to Namibia». *Reuters*. Besøkt 14. november 2019.
9. ↑