recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Benito Mussolini og Hermann Göring i bakgrunnen, Adolf Hitler med Julius Schaub til høyre, Joachim von Ribbentrop med ryggen delvis til, ved undertegningen av Münchenavtalen i 1938
**Julius Schaub** (født 20. august 1898 i München, død 27. desember 1967 i München) var en tysk nazist og SS-general som var Adolf Hitlers sjefsadjutant mellom 1940 og 1945. Han var en av de aller tidligste medlemmene av SS og fikk til slutt graden Obergruppenführer (1944).

Han angret ingenting etter andre verdenskrig og forble en overbevist nazist resten av livet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Schaub hadde gått på folkeskole, apotekfagskole og handelsskole i München og tjenstgjorde innen saniteten under første verdenskrig, men mistet her begge bena i en fallulykke og ble tatt ut av aktiv tjeneste.

Den 10. oktober 1920 gikk han inn i NSDAP med medlemsnummer 81. I 1923 deltok han i ølkjellerkuppet, men flyktet etter at dette hadde slått feil mot Kärnten I Østerrike. Han ble imidlertid arrestert på grensen ved Salzburg og ble i mai 1924 dømt til et år og tre måneders fengsel, noe som gjorde at han senere ble tildelt *Medaille zur Erinnerung an den 9. November 1923*. I 1924 ble han medlem av Schutzstaffel med medlemsnummer 7.

### I tjeneste for Hitler

Den 1. januar 1925 ble han ansatt privat av Hitler som hans personlige medarbeider, og kom i løpet av de neste 20 årene stadig nærmere ham, etter hvert også som hans personlige adjutant. Deres nære, personlige forhold kom blant annet till uttrykk da Hitler var Schaubs forlover ved Schaubs andre ekteskap.

Ved krigens slutt beordret Hitler Schaub til å brenne alle Hitlers personlige gjenstander i München og Obersalzberg. Han ble derfor beordret til å forlate Førerbunkeren, og forlot denne 22. april.

### Etter krigen

Han ble arrestert av amerikanske tropper i nærheten av Berchtesgaden, og satt internert fram til 1949. Det ble ikke reist noen krigsforbrytersak mot ham, da det ikke kunne påvises at han hadde noen personlig rolle i krigsforbrytelser. Avnazifiseringsprogrammene hadde ingen virkning på ham, og han anklaget de som senere beklaget sin nasjonalsosialistiske fortid for å være «medløpere».

Schaub tilbrakte resten av livet som apoteker i München.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000002492, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 13738016, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0770262, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Braunbuch: Kriegs- und Naziverbrecher in der Bundesrepublik: Staat, Wirtschaft, Armee, Verwaltung, Justiz, Wissenschaft[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2   Dienstaltersliste der Schutzstaffel der NSDAP, Stand vom 1. Dezember 1936[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Julius Schaub – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Andre verdenskrig
Det tradisjonelle grevskapet Yorkshire
**Yorkshire** er det største av de tradisjonelle grevskapene i England, med et areal på omkring 15 000 km² og omkring fem millioner innbyggere. Det ble fra gammelt av delt inn i tre deler, kalt West, North og East Riding. Ordet *riding* var en forvanskning av det norrøne þriðing, som betyr «tredjedel»; området hadde en lang periode et sterkt skandinavisk innslag. 

Det meste av det tradisjonelle Yorkshire utgjør nå regionen Yorkshire og Humber, som er delt inn i flere grevskap og enhetlige myndigheter. 

Emblemet for Yorkshire er huset Yorks hvite rose. 1. august feires *Yorkshire Day*, en lokal høytidsdag hvor det feires og holdes en samling av alle borgermestere og andre ledere. Under feiringen demonstrerer man flere lokale skikker som ikke finnes ellers i England, som f.eks. Long Sword Dance. 

Yorkshiredialekten kalles «Tyke», noe som også er et kallenavn for personer fra Yorkshire. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LIBRIS **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Må ikke forveksles med Julius M. Smith.

**Julius Marius Smith** (1885–1960) var en norsk maler, bosatt på Hisøy i Arendal kommune. Sammen med malere som Fred Terkelsen, William Andersen, Knud Haaning, Ants Lepson og Ole Aagesen, blir han regnet som en av Arendalsmalerne.

> Kampen om hvem som er Arendals fremste bymaler, står mellom Julius Smith og Fred Terkelsen. Smith malte gjerne scener fra gamle dager, Terkelsen falt for torgstemninger og smågater i skinnet fra det bleke gasslyset.
> 
> 
> *Sørlandet og malerne* av Gunvald Opstad, Aschehoug forlag (1991)
> 
> 

Smith bodde på Fagerheim på Hisøy; en stor sveitservilla, hvor barnehagen og His skole nå ligger.

Han var utdannet dispasjør, men livnærte seg som kunstmaler det meste av sitt liv. Han var kjent for å male i stort format og med kraftfulle farger. Motivene var ofte historiske med lokale motiver fra hjembyen Arendal, men motivene kunne også være av fiskere, arbeidsfolk, unger og travle hverdager. Flere av maleriene hans eies av institusjoner, blant annet Sparebanken Sør og Arendal Handelsstands Forening. 

I 2008 ble det arrangert en stor separatutstilling med 83 av Julius Smiths arbeider på Lindvedske hus i Arendal. Utstillingen ble en stor suksess, og bildene ble i Agderposten beskrevet som impresjonistiske, med stor hengivenhet til natur og lys. Maleriene gav et tidsbilde på hvordan Arendal og kystkulturen var på slutten av attenhundretallet og fram til første halvdel av nittenhundretallet.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1920, www.digitalarkivet.no, oppført som Julius M. Smith[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Julius M. Smith, (10.juni 1885 - 02.mai 1960).»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   (besøkt 24. mars 2015)
4. ↑  Nyhetsklipp: Kulturuka: «Vi over 60 etterlyser Julius Smith-bilder» i *Agderposten* 5. april 2008
5. ↑  Birte Hegerlund Runde: «Bilder med historie» i *Agderposten* 26. september 2008

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS
 |
***Lethal Weapon*** er en amerikansk actionserie basert på filmen *Dødelig våpen* fra 1987 og dens tre oppfølgere. Den hadde premiere 21. september 2016 på Fox. Hovedrollene som Martin Riggs og Roger Murtaugh spilles av henholdsvis Clayne Crawford og Damon Wayans. Andre roller innehas av Keesha Sharp, Jordana Brewster, Hilarie Burton, Tony Plana og Kevin Rahm. Crawford fikk ikke fornyet kontrakten til den tredje sesongen, og blir erstattet av Seann William Scott i en ny rolle.

Handling
--------

I de to første sesongene arbeider Roger Murtaugh, en aldrende detektiv med kone og tre barn, sammen med Martin Riggs. Men Riggs er en yngre og ustabil detektiv, hvis kone og ufødte barn nylig ble myrdet. Mens deres sammenstøt med kriminelle setter Riggs og Murtaughs liv i fare med jevne mellomrom. Men samtidig utvikler de respekt for hverandre, og de danner et nært vennskap.

Riggs dør i sesong to, og Murtaugh går inn i en seks måneder lang depresjon. I løpet av denne tiden møter han, og blir venn med, Wesley Cole. Men Cole er en tidligere CIA-agent som har vært overalt og sett alt, og og blir Murtaughs nye partner - samtidig som han forsøker å tilpasse seg sin nye tilværelse i Los Angeles.

Rollebesetning
--------------

* Roger Murtaugh … Damon Wayans
* Wesley Cole … Seann William Scott (sesong 3)
* Martin Riggs … Clayne Crawford (sesong 1–2)
* Maureen Cahill … Jordana Brewster
* Trish Murtaugh … Keesha Sharp
* Brooks Avery … Kevin Rahm (sesong 1–2)

Referanser
----------

1. ↑  Verge
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lethal Weapon* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Lethal Weapon* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Lethal Weapon* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Lethal Weapon* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Yosef Taieb** (יוֹסֵף טָיֶיבּ, født 15. februar 1981 i Paris i Frankrike) er en israelsk rabbiner og politiker, som er sitter Knesset for partiet Shas og er minister i Benjamin Netanyahus sjette regjering.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Yosef Taieb ble født i Paris' 15. arrondissement av foreldre av tunisisk jødisk bakgrunn. Han emigrerte til Israel som 17-åring for å studere ved Mir Yeshiva i Jerusalem. Under verneplikten i IDF tjenestegjorde han i Givati-brigaden.

Fra 2006 til 2008 virket han i Toulouse som rabbiner. Etter tilbakekomst til Israel tytyrte han prosjekter for franske immigranter drevbet av Wolfson Foundation fra 2009 til 2020.

### Politiker

Taieb ble valgt til bystyret i Kiryat Ye'arim. I 2018 ble han viseborgermester der.

Han ble oppført på 15.-plass på *Shas*`liste til Knesset-valgene i april 2019, men partiet vant bare åtte mandaters. For valgene i september 2019 stod han på listens 12.-plass, og da fikk Shas inn ni mandater. I april 2020 stod han på 11,-plass, men Shas vfikk inn bare ni av sine, skjønt Taieb kom inn som erstatning for Yoav Ben-Tzur, som trakk seg ut i pakt med Den norske lov etter å ha blitt utnevnt til regjeringen. Ved mars 2021-valgene var han den tiende på Shas' liste, men igjen vant de bare ni kandidater. Men da Aryeh Deri ble minister og trakk seg fra Knesset grunnet Den norske lov kom han inn igjen. Men så måtte Deri ut av regjeringen og gikk tilbake til Knesset, og ut måtte Taieb. Senere gikk Dari inn i regjeringen igjen, og kom tilbake til Knesset. Da Deri trakk sef fra Knesset i januar 2022, kom Taieb igjen inn i Knesset.

Referanser
----------

1. 1 2  French-born rabbi sworn in to Knesset *The Jerusalem Post*, 1. juli 2020
2. 1 2 3  Yosef Taieb: Public Activities Knesset
3. ↑  21st Knesset elections: Shas list Central Elections Committee
4. ↑  22nd Knesset elections: Shas list Central Elections Committee
5. ↑  Shaul, Ben (7. april 2021). «Three haredi MKs resign from the Knesset». *Arutz Sheva*. Besøkt 16. april 2021.
*(Bilde av yorkshire terrier med utstillings-pels)*

**Yorkshire terrier**, eller **yorkie** som den gjerne kalles, er en liten terrier som oppsto i grevskapet York i England på 1800-tallet.

Opprinnelsen var trolig krysninger mellom clydesdaleterrier eller paisleyterrier og watersideterrier som ble ført til distriktet i og rundt Glasgow i York på begynnelsen av 1800-tallet. Avkommet ble siden krysset med andre hunderaser, som cairn terrier, malteser og den nå utdødde broken haired-terrieren. Navnet stammer fra 1886 (The Kennel Club), og den første rasestandarden ble publisert i 1898. På 1900-tallet ble hunderasen bevisst avlet for å bli fysisk mindre, spesielt etter at den ble populær i USA og på det europeiske kontinentet.

**Pels**: Den har veldig langt hår og kan bli veldig flokete så den kan trenge en liten stuss noen ganger. Yorkshire terrieren har også vært en del av å utvikle andre hunderaser, som silky terrier.

Yorkshire terrier er en selskapshund med en skulderhøyde på ca. 20 cm og en vekt opp mot 5 kg, selv om rasestanden er på maks 3,2 kg. Det er en populær familiehund som er vanlig å se på utstilling, og som kan gjøre det greit på både lydighet og agility. Det er også mulig å bruke den som sporhund på jakt, men den lille størrelsen kan gjøre det litt krevende. 

Rasen har en forventet levealder på mellom 15 og 17 år. De kan også bli opptil 20 år gammel.[]

Yorkshire terrier er en av hunderasene som ofte fungerer for personer med pelsallergi, men det avhenger fra person til person. Ingen hunderaser er helt allergisikre. 

Det er en hunderase som røyter lite, men som til gjengjeld krever mye pelsstell. Det er mange som velger å klippe hunden hvis man ikke skal bruke den til utstilling.

Se også
-------

* Toy terrier
* Cairn terrier
* Jack russel terrier
* Silky terrier

Referanser
----------

1. ↑  «YORKSHIRE TERRIER». Arkivert fra originalen 13. april 2018. Besøkt 9. juni 2017.
2. 1 2 3  Nicklas (6. mars 2021). «Raseprofil: Yorkshire terrier». *Dyreliv.no*. Besøkt 8. mars 2021.
3. ↑  Mikalsen, Foto: Mildrid. «Yorkshire terrier - Norsk Kennel Klub». *www.nkk.no* **(norsk)**. Besøkt 8. mars 2021.
4. ↑  Nicklas (2. mars 2021). «Allergivennlige hunderaser: alt om å ha hund som allergiker». *Dyreliv.no*. Besøkt 8. mars 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Werner Kreipe** (født 12. april 1904 i Hannover, død 7. september 1967 i Badenweiler) var en tysk Luftwaffe-general. Han var sjef for Luftwaffes generalstab fra 2. august til 28. oktober 1944.

Biografi
--------

I august 1943 begikk Luftwaffes generalstabsjef Hans Jeschonnek selvmord og ble etterfulgt av Günther Korten. Da sistnevnte døde etter 20. juli-attentatet var det ventet at Karl Koller skulle etterfølge ham, men Hermann Göring utnevnte i stedet Kreipe til ny generalstabssjef. Adolf Hitler overtalte imidlertid Göring til etter en tid å bytte ut Kreipe mot Koller.

Fra den 1. november til krigsslutt den 8. mai 1945 var Kreipe sjef for Luftkriegsakademie.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6f79pg7, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000004119, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Adolph Jørgen Prante** (født 11. mars 1810 i Bergen, død 30. juni 1867) var en norsk kjøpmann, lærer og stortingsrepresentant.

Liv
---

Han var sønn av kjøpmann Johan Philip Prante og Sophie Marie Høeg. Etter å ha vært kjøpmann i mange år ble han lærer ved Bergen katedralskole og ved handelsskolen i Bergen. I 1854 var han en av initiativtakerne til å opprette det bergenske leseselskapet «Athenæum».

Prante var innvalgt på stortingene i 1859–60, 1862–63, på det ekstraordinære stortinget i 1864 og 1865–66. Han var en av de «nye mennene» som ble stemt inn fra Bergen ved valgene i 1859, da Bjørnstjerne Bjørnson deltok i valgkampen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 694[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Lindstøl, Tallak (1914). *Stortinget og statsraadet*. Kristiania: Steen'ske bogtrykkeri.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Adolph Prante hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Midtøsten-kvartetten i 2010: Tony Blair, Hillary Clinton, Ban Ki-moon, Sergej Lavrov og Catherine Ashton
**Midtøsten-kvartetten** er en gruppe land og organisasjoner som samarbeider om å megle i Midtøsten-konflikten. Gruppen består av Amerikas forente stater, Den russiske føderasjon, Den europeiske union og De forente nasjoner, som innledet samarbeidet i 2002 etter at konflikten i Midtøsten eskalerte.

James Wolfensohn, tidligere president i Verdensbanken, var gruppens spesialutsending for Israels tilbaketrekning fra Gaza mellom mai 2005 og april 2006. Spesialutsendingen fikk i mandat fra gruppen å lede, kontrollere og koordinere verdenssamfunnets tiltak for å støtte tilbaketrekningen.

Tony Blair, tidligere statsminister i Storbritannia, var gruppens offisielle utsending fra 27. juni 2007 til mai 2015.

Gruppens ledere består ellers av USAs utenriksminister Hillary Clinton, Russlands utenriksminister Sergej Lavrov, EUs høyrepresentant for utenrikssaker og sikkerhetspolitikk Catherine Ashton og FNs generalsekretær Ban Ki-moon.

Eksterne lenker
---------------

* Office of the Quartet Representative
**NOU 1996:17 «I Norge – for tiden? Konsekvenser av økt internasjonalisering for en liten åpen økonomi»** er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som ble oppnevnt av Finansdepartementet, Nærings- og energidepartementet og Utenriksdepartementet 15. mars 1996 og som avla sin innstilling 1. juli 1996. Utvalget ble ledet av Jarle Bergo, og det blir gjerne referert til som **«Bergo-utvalget»**.

I mandatet til Bergo-utvalget var det å komme med anbefaling om hvordan økende internasjonal mobilitet av kapital og arbeidskraft bør reflekteres i skattepolitikken. Det hjelper lite å beskatte kapital eller bedrifter hardt hvis resultatet er at de lokaliserer seg utenfor landet. Ifølge Haaland (2002) kan man møte denne utfordringen ved

1. enten gi spesielt gunstige skatteregler for de mest mobile næringer og innsatsfaktorer – dersom man kan identifisere disse
2. eller man kan velge et skattesystem som er lokaliseringsmessig nøytralt for alle bedrifter og all kapital.

Bergo-utvalget anbefalte den andre løsningen: En bedrifts- og kapitalbeskatning basert på residensprinsippet og en uttaks-modell vil sikre nøytralitet og gi incentiver til å investere og drive næringsvirksomhet der avkastningen er best.

Eksterne lenker
---------------

* 1996:17 «I Norge – for tiden? Konsekvenser av økt internasjonalisering for en liten åpen økonomi»[*død lenke*]
**Werner Icking Music Archive**, ofte forkortet *WIMA* er et webarkiv med noter i public domain. WIMA er fortsettelsen av det nedlagte *GMD Music Archive* og er oppkalt etter grunnleggeren Werner Icking. For tiden redigeres arkivet av Christian Mondrup[*død lenke*].

WIMA inneholder hovedsakelig europeisk klassisk musikk, men også jazz-noter. WIMA er dessuten hjemmesiden for MusiXTeX, et open source verktøy for framstilling av notetrykk basert på publiseringsverktøyet TeX.

De fleste komposisjonene som finnes på WIMA er av komponister fra renessanse/barokk-tiden. For en del av tidligmusikken er notene som er publisert på WIMA de første *moderne utgavene* av disse komposisjonene. En del samtidige komponister har valgt å publisere sine verk på WIMA.

Andre musikkprosjekt
--------------------

* Choral Public Domain Library – med fokus på kor- og vokalmusikk.
* Mutopia-prosjektet – notesatser produsert fra utgaver som nå er offentlig eiendom.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* WIMAs liste over musikkarkiv med gratis noter
* Project Gutenbergs musikkavdeling
**Magne Jordanger** (født 1953) er en norsk investor.

Jordanger eide i sin tid (sammen med Odd Rune Austgulen og Petter Raaholt) investeringsselskapet Investa. Dette selskapet var en av de største gjeldsforhandlingene i historien på begynnelsen av 1990-tallet. Forsikringsgiganten UNI Storebrand erklærte betalingsstopp i august 1992, noe som førte til at det kortsiktige lånemarkedet falt som dominobrikker, inkludert Investa med en kortsiktiggjeld på 2,4 milliarder kroner. Anders Wilhelmsen Gruppen kjøpte Investa i mai 1993 og har siden tjent milliarder på restene av Investa. Jordanger var mannen bak Oslo Plaza og utbyggingen i Hafjell (sammen med Knut Utstein Kloster senior) i forkant av OL.

Jordanger har i etterkant av dette vært en av pionerene i det polske eiendomsmarkedet med utbygning av kjøpesentrene som en primæraktivitet. Ifølge tidsskriftet Kapital er Jordanger god for ca. 1,8 milliarder kroner.

Referanser
----------

1. ↑  «Norsk milliardeventyr i Polen». *Nettavisen*. 16. januar 2006. «Med på laget er hans tidligere Investa-partner Odd Rune Austgulen og advokat Bjørn Kise. Jordanger har 89 prosent, mens Austgulen har seks og Kise fem prosent av nederlandske Monsun BV, som eier 100 prosent av det polske selskapet Klif.»
**Magne Magler Wiggen** (født 16. oktober 1965 i Oslo) er en norsk arkitekt, utdannet ved Arkitekthøgskolen i Oslo. Etter ett år som arkitekt hos Bernard Tschumi i New York, og tre år hos Niels Torp i Oslo, startet han sitt eget arkitektkontor, MMW, i Oslo i 1997.

Det første prosjektet hans som for alvor ble lagt merke til, var en bolig konstruert av to containere på stålbein. Senere har han og kontoret hans markert seg med en rekke avantgardistiske prosjekter, der et minimalistisk formspråk ofte er kombinert med mobilitet og fleksibilitet. Dette gjaldt ikke minst et prosjekt fra 1998; en mobil kino med plass til 50 personer, utført i PVC-stoff holdt oppe av lufttrykket fra en vifte. Når det gjelder hus, er Wiggen kanskje spesielt opptatt av lys og romløsninger.

Se også
-------

* MMW

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Magne Magler Wiggen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** ULAN **·** CRIStin
 |
**NOU 2008:6 «Kjønn og lønn. Fakta, analyser og virkemidler for likelønn»** er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 16. juni 2006. Kommisjonens mandat var avgrenset til å vurdere ulikheter i timelønn, mao. ikke problemstillinger knyttet til forskjeller i arbeidstid. Kommisjonen avga sin innstilling til Barne- og likestillingsdepartementet  21. februar 2008. Den ble ledet av Anne Enger og ble referert til som *«Likelønnskommisjonen»*.

Medlemmene i Likelønnskommisjonen var Anne Enger, Erling Barth, Anne-Jorunn Berg, Hege Brækhus, Tom Colbjørnsen, Oddbjørn Raaum, Torgeir Aarvaag Stokke og Hege Torp.

Likelønnskommisjonens forslag
-----------------------------

Kommisjonen foreslo at regjeringen bør bidra med omtrent 3 milliarder kroner for å skape «likelønn» mellom menn og kvinner. Bidraget var ment å bidra til et lønnsløft for rundt 100.000 kvinner. Lønnsøkningen skal først og fremst gis til kvinner i yrker hvor mer enn to tredeler er kvinner. Dermed er sykepleiere, førskolelærere og lærere i målgruppen.

Kommisjonen mener et annet tiltak for å utligne forskjellen i gjennomsnittslønn mellom kvinner og menn, er å sikre at mødre og fedre deler foreldrepermisjonen likere. Den foreslo å dele foreldrepermisjonen i tre like store deler, en tredel til mor, en tredel til far, mens den siste tredelen kan fordeles valgfritt.

Eksterne lenker
---------------

* NOU 2008:6 Kjønn og lønn Fakta, analyser og virkemidler for likelønn
**York Factory** var en bosetning og en handelstasjon beliggende på sydvestsiden av Hudsonbukta i det nordvestre Manitoba, Canada, ved munningen av Hayes River om lag 200 km. syd sydøst av Churchill. Bosetningen var hovedkvarteret til Hudson's Bay Companys nordlige avdeling fra 1821 til 1873. Det fortsatte å operere som en handelstsjon i over 270 år frem til 1957 da Hudsons stengte det.

Historie
--------

Rupert's Land, viser beliggenheten til York Factory
Veien til York Factory Express, 1820 -1840. Viser dagens politiske grenser.
Gjennom 1600-tallet og sent på 1800-tallet var York Factory og dets forgjenger en sentral base for Hudson's Bay Company's (HBC)'s kontroll med pelshandelen og andre forretninger i Rupert's Land og det enorme territoret som omfattet hele nedbørsområdet til Hudson Bay, det som nå danner mye av Canada.

Dette historiske stedet er nå bemannet av det canadiske parkvesen *Parks Canada* fra juni til september. Arkeologiske utgravninger fra 1700-tallets "octagon" har pågått siden 1991.

Referanser
----------

1. ↑  York Factory, The Canadian Encyclopedia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Pressostat** er en elektrisk kontakt, som er styrt av lufttrykk. Disse kan sitte i blant annet vaskemaskiner. En pressostat er utstyrt med en form for membran, som kan bli påvirket av lufttrykk. Når det kommer luft i pressostaten, presser lufttrykket opp membranen, som bryter kretsløpet, som igjen kan starte ett annet.

I en vaskemaskin (som har pressostat) kan pressostaten gjerne ha flere funksjoner. Det kan forklares slik: Når det ikke er trykk i pressostaten, kan pressostaten ha den funksjonen att den fyller vann i maskinen. Når trykket i pressostaten blir nok til å presse membranen opp, slik at den bryter kretsløpet, stopper maskinen å fylle vann. Samtidig som vanninntaket stopper, begynner kanskje varmeelementene i maskinen å varme.

Pressostater gir beskjed om trykket er ved set-verdi(etter ønsket trykkverdi), for høyt eller for lavt, høyt nok eller for lavt.

Virkningsmåte
-------------

Trykket blir ført inn på belgen, og belgen vil bevege seg i forhold til hvor mye trykk som gir den press. Belgen vil da dra med seg, for eksempel ned, og dra med seg kontakten tilkoblet reléet som vil dra igjen eller åpne(avhenging om det er no eller nc kontakter) brytere på reléet som vil bryte eller lukke kretsen som girbeskjed om det er for høyt eller for lavt trykk. For å justere trykkets set-verdi er det fjæren som må stammes eller slakkes.
En motorblokk med presstøpte detaljer av aluminium og magnesium.
**Presstøping** er en type metallstøping hvor smeltet metall presses under trykk inn i en støpeform. På denne måten kan man oppnå presisjon, bedre overflatefinish og tynnere godstykkelse enn ved bruk av sandform. Dermed trengs mindre bearbeiding, og man sparer bearbeidingskostnader. En ulempe er at utstyr for presstøping vanligvis er dyrere enn andre metoder, hvilket gjør at det kreves stor serieproduksjon for at det skal lønne seg økonomisk. Presstøpt gods får en overflate som er tett, men ved bearbeiding er det vanlig at man bearbeider frem porer. Dersom overflaten som skal bearbeides skal brukes til tetning bør man settet et porekrav på overføaten.

Det smeltede metallet er oftest en lettmetall-legering som inneholder bly, tinn, sink, aluminium og/eller magnesium.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Ariston fra Khíos** (fl. 250 f.Kr.) var en gresk filosof som virket rundt 250 f.Kr. Han må ikke forveksles med Ariston fra Keos («Peripatetikeren») som virket noen tiår før.

Ariston var sønn av Miltiades og elev av Zenon fra Kition. En periode fulgte han også forelesningene til Polemon fra Athen, lederen av Akademiet fra 314 til 269 f.Kr. 

Ariston var blant grunnleggerne av stoisk filosofi. Navnet «stoisk» kommer fra *στοά ποικίλη* (*Stoa poikile*, «den fargerike søylehallen»), som Zenon fra starten av samlet sine elever i. Den stoiske filosofien er grunnlagt på overbevisningen om at feilvurderinger ligger til grunn for emosjoner som misunnelse og raseri, og tilstreber intellektuell og moralsk fullkommenhet ved at livets viderverdigheter møtes med sinnsro. Stikkordene var *apatheia* (flegma), *autárkeia* (selvstendighet) og *ataraxía* (uutgrunnelighet).

Til tross for at Ariston tilhørte kretsen rundt Zeno, valgte han å konsentrere seg om de etiske aspektene ved stoisk filosofi, og avviste fysikk og logikk, to bestandeler som Zeno inkluderte. I stedet skisserte Ariston et system som på mange måter lå nærmere den tidligere kyniske filosofien. Ariston var en betydningsfull filosof i sin egen tid, men synspunktene hans ble etterhvert marginalisert av Zenos etterfølgere.

Blant Aristons mest innflytelsesrike elever var Eratosthenes.

Litteratur
----------

* Christian Guérard, François Queyrel: *Ariston de Chios*. I Richard Goulet (red.): *Dictionnaire des philosophes antiques*, bind 1, CNRS, Paris 1989, ISBN 2-222-04042-6, s. 400–404
* Diogenes Laërtius: «The Stoics: Ariston» fra Khíos i *Lives of the Eminent Philosophers*. **2:7**. Oversatt av Robert Drew Hicks. Loeb Classical Library.
* Diogenes Laërtius: «The Academics: Arcesilaus» i *Lives of the Eminent Philosophers* **1:4**. Oversatt av Robert Drew Hicks. Loeb Classical Library.
* Seneca den yngre: *Letter 94, On the value of advice* Senecas oversettelse (eller parafrasering) av Aristons synspunkter (§ 5-17), fulgt av Senecas tilsvar.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Ariston fra Khíos i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
Dragefjellets skole, nå Det juridiske fakultet, UiB), ble tegnet av Adolph Fischer i 1887–91.
Nygårdsparken
**Adolph Fischer** eller **Johan Adolph Fischer** (født 14. juni 1844 i Kopervik, død 22. november 1925 i Bergen) var en norsk arkitekt, lærer for arkitektstudenter og sakkyndig i restaureringsspørsmål. Adolph Fischer regnes som en av de ledende arkitektene i Bergen på slutten av 1800-tallet. Adolph Fischer var far til arkitekt Gerhard Fischer (1890–1977).

Utdannelse og praksis i Tyskland
--------------------------------

Fischer fikk sin arkitektutdannelse i Göteborg og senere hos professor Conrad Wilhelm Hase (1818–1902) i Hannover. Fischer arbeidet også en tid som Hases assistent. I Tyskland fulgte Fischer opp restaureringsarbeidene ved en rekke middelalderbygninger. Mellom 1866 og 1869 fulgte han istandsettingen av stiftskirken i Bassum, Niedersachsen. Årene 1870–73 var Fischer assistent hos arkitekt Gotthilf Ludwig Möckel (1838–1915) i Zwickau i Sachsen, og 1873–76 var han ansatt ved Stadtbaubureau i Lübeck. Her ledet Fischer restaureringen av rådhuset, Lübecker Rathaus. Årene 1876–1884 arbeidet han som arkitekt forskjellige steder i Tyskland og var lærer ved den kjente Baugewerbeschule i Holzminden i Westfalen.

Arkitektkontor i Bergen
-----------------------

I 1885 etablerte Fischer arkitektkontor i Bergen. I perioden 1886–1895 arbeidet Fischer som utførende arkitekt for restaureringen av Håkonshallen. Restaureringen ble ledet av arkitekt Christian Christie. Fischer hadde en rekke offentlige verv, bl.a. som medlem av den første tilsynskomitéen for restaurering av Nidarosdomen. I forbindelse med konkurransen om restaureringen av vestfronten var Fischer spesielt opptatt av å få gjennomført arkitekt Olaf Nordhagens siste utkast til frontfasaden.

Foruten en del villaer fikk Fischer tegnet en rekke offentlige bygg og kombinerte bolig- og forretningsgårder i Bergen. Fischers arkitektur er preget av historismen med særlig bruk av gotiske elementer.

I 1890 ble han ansatt som lærer i bygningstegning ved Bergens tekniske skole. Fisher fungerte som overlærer ved skolen tiden 1901–1910.

Bygninger (utvalgte)
--------------------

* Forretningsgård for Apoteket Ørnen, Nygårdsgaten 2, Bergen, 1885
* Bergens Telefonkompagni, Torvalmenningen 15, Bergen, 1885 (brent 1916)
* Nygårdsparkens smijernsgjerder og -porter, Bergen, 1885
* Dragefjellets skole (nå Det juridiske fakultet, UiB), Sydnesgaten 20, Bergen, 1887–91
* Hambros skole, Muségaten 7, Bergen, 1889 (brent 1916)
* Tuberkulosesanatorium, Os i Hordaland (1895)
* Utvidelse av Bergens Kreditbank, Vågsalmenning 14–16, Bergen, 1897
* Forretningsgård for Gerdt Meyers Vaksdal mølle, Vågsalmenning 3, Bergen, 1898–1901
* Møllebygninger, siloer m.m. for Vaksdal mølle, Vaksdal
* Lyster sanatorium for tuberkuløse, Harastølen, Luster, 1901–03

Eksterne lenker
---------------

* Fischer hos Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Aristobulos fra Kassandreia** (født ca. 375 f.Kr. død ca. 301 f.Kr.) var en gresk historiker, sønn av Aristobulos, antagelig opprinnelig fra Fokis som bosatte seg i Kassandreia, en by i Makedonia. Han var antagelig en godt voksen mann da han fulgte Aleksander den store på hans militære kampanjer i Asia. Han tjenestegjorde som arkitekt og som militær ingeniør foruten å være en av kongens følgesvenner, hadde kongelig tillit og fikk oppdraget med å reparere graven til Kyros den store i Pasargadae etter at den var blitt skjendet.

Aristobulos skrev en redegjørelse av sin tid med Aleksander, antagelig mens han var i India, i henhold til Lukian. Verket synes å være hovedsakelig geografisk og etnografisk i sitt vesen. Det har siden gått tapt, men ble i stor grad benyttet som referanse for Arrianos og Plutark i deres senere biografier av Aleksander. Aristobulos synes å ha vært en stor beundrer av Aleksander, og der hvor det finnes mer enn en kilde til en hendelse, synes Aristobulos å ha gitt en vennligere versjon. Eksempelvis hevder alle kilder at Aleksander festet hardt og drakk tett, men Aristobulos demper inntrykket ved å si at den makedonske kongen bare likte å være sammen med sine venner.

Aristobulos kan ha bodd i Alexandria, utgitt sitt verk i en alder av åttifire år, og døde i Kassandreia i Makedonia en gang i eller etter 301 f.Kr.

Referanser
----------

1. ↑  Hammond, N. G. L. (2007): *Sources for Alexander the Great: An Analysis of Plutarch's 'Life' and Arrian's 'Anabasis Alexandrou',* Cambridge University Press, s. 207
2. ↑  Pearson, Lionel (1952): «Aristobulus the Phocian» i: *The American Journal of Philology* **73** (1), s. 71-75
3. ↑  Phokis — Delphi — 252/1 BC, *Epigraphical Database*
4. ↑  Heckel, Waldemar (2008): *Who's Who in the Age of Alexander the Great: Prosopography of Alexander's Empire*, Wiley-Blackwell, ISBN 978-1-4051-1210-9
5. ↑  Wilcken, Ulrich (1967): *Alexander the Great*. W. W. Norton & Company. ISBN 978-0-393-00381-9. s. 146
6. 1 2  Lendering, Jona (2004): «Aristobulus», *Livius*

Eksterne lenker
---------------

* Chisholm, Hugh, red. (1911): «Aristobulus (of Cassandreia)» i: *Encyclopædia Britannica* (11. utg.). Cambridge University Press.
* «Aristobulus» Arkivert 19. desember 2005 hos Wayback Machine. *Wiki Classical Dictionary*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** ICCU
 |
**Aritana Yawalapiti** (født i 1949, død 5. august 2020 i Goiânia) var høvding for xingu-folket i Mato Grosso i Brasil og president for miljøforskningsinstituttet Xingu Ethno (IPEAX).

Han ble fra barnsben av forberedt på at han skulle bli høvding.[] På 1980-tallet ble han høvding for yawalapitifolket, og engasjerte seg for deres og andre urinnvåneres rettigheter, særlig hva angår landavgrensning, miljøvern, helse og utdanning.

Han ble på grunn av denne virksomheten også en lederskikkelse for langt flere urfolksgrupper, især for dem som bodde i Xingu nasjonalpark.

Yawalapiti døde 5. august 2020 i en alder av 71 år av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑   www.lemonde.fr, besøkt 6. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Aritana Yawalapiti visita Programa Indígena. Faculdade Indígena Intercultural, 11 de fevereiro de 2009
3. ↑  red, ORF at/Agenturen (5. august 2020). «Brasilianischer Umweltschützer Yawalapiti gestorben». *news.ORF.at* **(tysk)**. Besøkt 5. august 2020.
**Aristobulos III** av Judea (53 f.Kr. – 36 f.Kr.) var den siste ætling av den mannlige del av det hasmoneiske dynasti. Han var bror av Herodes den stores andre hustru, Mariamne, og sønnesønn av Aristobulos II og dattersønn av Johannes Hyrkanos II.

Aristobulos var populær hos folket grunnet sin kongelige avstamning og da han var kjekk og omgjengelig i sitt vesen. Av den grunn var han en mulig trussel for Herodes som forsøkte først å overse ham ved å stenge ham ute fra posisjonen som yppersteprest, selv om det var blitt en sedvane at medlemmer av hasmoneerne innehadde denne posisjonen. Hans mor Alexandra Maccabeus (63 f.Kr. – 28 f.Kr.), ved å gå i forbønn hos Kleopatra og Marcus Antonius, fikk overbevist Herodes til å fjerne Hananel fra posisjonen som yppersteprest og utpeke Aristobulos isteden.

For å sikre seg mot mulig trusler fra Aristobulos, fikk Herodes satt opp et nettverk med spioner rundt ham og hans mor. Denne overvåkningen viste seg å være så byrdefull at de søkte å oppnå sin frihet ved å søke tilflukt hos dronning Kleopatra i Egypt. Deres plan ble forrådt og avsløring fikk Herodes' mistanker til øke mot sin svoger. Da han ikke ville gå til åpen vold, sørget han for at Aristobulos ble druknet mens han tok et bad i Jeriko. Aristobulos ble rundt 17 år gammel. Med ham døde det hasmoneiske dynasti ut.

Eksterne lenker
---------------

* «Aristobulus III», *Jewish Encyclopedia* (1903), som er kilden til denne artikkelen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Håkon Paulsberg** (født 26. juli 1952) er en norsk musiker og visesanger.

Han kommer opprinnelig fra Hunndalen ved Gjøvik og er bosatt i Rygge i Østfold. Han har erfaring som trommeslager innenfor en rekke stilarter, og som jazzmusiker. Fra 1980 og fram til i dag har han vært aktiv i egne grupper, men har også samarbeidet med jazzartister som Arne Domnerus og Clifford Jordan. Mot slutten av 90- tallet skiftet Håkon rolle fra å være trommeslager til å bli gitarist og sanger med viser av Alf Prøysen. Dette har bl.a. ført fram til samarbeid med poeten Jan Erik Vold.

Diskografi
----------

* *Jinter* (1999) med tekster av Alf Prøysen
* *Kong J* (2005) etter tekster av Georg Johannesen
* *Ændre sia* (2014) med tekster av Alf Prøysen
* *Trøst for stusslige karer. Eldar Vågan på blå resept* (2016) med tekster av Eldar Vågan

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Håkon Paulsberg Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine. hos Rockpedia.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
*For idrett, se rytmisk gymnastikk eller turn*
Gymnastikk for damer i Stockholm
**Gymnastikk** er avledet av det greske ordet «gymnos» som betyr naken. Idretten ble drevet i naken tilstand i det gamle Hellas. *Gymnastikk* er brukt som begrep for systematiske øvelser for utvikling av styrke, smidighet og harmoni.

Gymnastikk (kort *gym*) er et skolefag i mange vestlige land. I Norge er gymnastikk et skolefag i en del privatskoler. I den offentlige skolen heter det tilsvarende faget kroppsøving.

Gymnastikk er utgangspunktet og bakgrunnen for idrettene turn, rytmisk gymnastikk (RG) og trampoline. Ulike former for vanngymnastikk har samme bakgrunn. Synkronsvømming er en organisert form for vanngymnastikk.

Militæret tok i bruk gymnastikk for å systematisere den fysiske treningen av soldatene så tidlig som på midten av 1800-tallet. Denne formen for *gymnastikk* ble utviklet til *linjegymastikk* og *troppsgymnastikk*, og etter hvert brukt i parader og oppvisninger. Troppsgymnastikk har vært en populær konkurranseform. Det var den militære formen med troppsgymnastikk som først ble innført som fysisk fostring i skolen.

Eksterne lenker
---------------

* Norges Gymnastikk- og Turnforbunds nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Banglapedia **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Hadeland** i grønt, i Oppland
**Hadelandsdialekt** er ei norsk dialekt som snakkes i distriktet Hadeland, et landskap som utgjøres av kommunene Gran i Innlandet og Lunner og Jevnaker i Viken.

Fonologi
--------

Hadelandsk har opprinnelig ganske store forskjeller i uttale i forhold til bokmål. Internt i de tre kommunene og de mange bygdene er det også store forskjeller.

Vanlige østlandsdialekttrekk finnes i hadelandsk, som jamning, tjukk l i både gammelnorsk *rð* og *l*. Mens opplandsdialekttrekk er i pronomene *je* for "jeg", *hænn* for "han", *hu* for "hun", *dekk* for "dere" i objekt-form, *domm* (*o* som i *stor*) for "de", og *denna* for "denne".

Typiske trekk for hadelandsdialekta er overgangen fra *a* og noen ganger *e* og *i* til *"æ"*, f.eks. og *mænn* for "mann", *mæster* for "mester", *lænn* for "land", "mædda" for *middag*, "rækti" for *riktig*, og *hæš* for "hals". I Gran kommune har *-er* endingen i sterke verb blir itakisert til *-ir*. Svak palatalisering er ikke vanlig på hadelandsbygdene, f.eks. i *kvæill* "kveld". Istedenfor "kommer", sier man, især i Brandbu, "kjemer". Trykklette ord som ender på *-el* blir til *-al*, som i "sykk[j]al", "nykkjal" og "sirkal". *-rn* blir assimilisert til *-nn* (*bjønn* og "bjørn").

Den gammelnorske "hv" gått over til *"gv"*, som i dialekter i Numedal og Øst-Telemark. I Jevnaker by og Bjoneroa, derimot, er formen *"v"* og *"kv"*, respektivt. Denne formen er på vei til å dø ut, og verningen av denne formen ønskes av språkforsker Jens Saxe Huseby.

Dativ
-----

Eldre hadelandsk benytter seg av dativ. Bruken av dativ er begrenset til presens, men kan i tidligere tider ha vært brukt i både entall, flertall og i andre bøyningsgrader.

Bruken av dativ i hadelandsk er så godt som borte i dagligtalen, men er bevart i få forbindelser.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  (no) dialekter på Hadeland i Store norske leksikon, hentet 3. mars 2015
2. ↑  (no) Hadelandsdialekt i Store norske leksikon, hentet 23. mars 2015
3. 1 2  (no) dialekter i Oppland i Store norske leksikon, hentet 3, mars 2015
4. ↑  Den Store Dialektboka, s. 113
5. ↑  Skramstad, T. s. 22
6. ↑  Skramstad, T. s. 171
7. ↑  Den Store Dialektboka, s. 105
8. 1 2  Det går så det gviner – eller til å grine av?, sprakradet.no, Jens Saxe Huseby, hentet 23. mars 2015.
9. ↑  Den Store Dialektboka, s. 112
10. ↑  Ord og Uttrykk fra Hadeland, faerder.net
11. ↑  Skogstad, Ola, s. 44
12. 1 2  Vest-Oppland og Valdres, s. 351
13. ↑  Kart 6: Utviklingen av norrøn *hv-* Arkivert 23. oktober 2019 hos Wayback Machine. its-learning.com, hentet 3. mars 2015
14. ↑  Den Store Dialektboka, s. 102
15. ↑  Ree, Håkon. s. 19

Litteratur
----------

* Alm, Jens M.: Vest-Oppland og Valdres.
* Beito, Olav T.: Norske målføretekster, s. 59
* Jahr, Ernst Håkon: Den Store Dialektboka.
* Ree, Håkon: Dativ i mellomnorske bondebrev fra indre og ytre Østlandet
* Skogstad, Ola: Austlandsmål : språkarv og språkbruk på indre Austlandet.
* Skramstad, T.: Oslocirkumferensen og språklig regionalisering.
**Håkon Daniel Nystedt** (født 12. juni 1980) er en norsk kor- og orkesterdirigent. Han har studert i København med Giordano Bellincampi, Michael Schönwandt og Giancarlo Andretta, og i Oslo med Ole Kristian Ruud.

Håkon Nystedt gikk ut fra diplomstudiet i orkesterdirigering ved Norges musikkhøgskole i 2007. På sin eksamenskonsert dirigerte han Dvořáks *Requiem* med Kringkastingsorkestret, og han mottok i etterkant orkestrets egen pris, KORK-prisen, i kategorien «Ung og lovende». Eksamenskonserten etter studiene i Danmark var med Tivoli Symfoniorkester, han dirigerte der Johannes Brahms' fjerde symfoni og operautdrag.

Han har blant annet dirigert Oslo Filharmoniske orkester, Bergen Filharmoniske Orkester, Århus Symfoniorkester, Trondheim Symfoniorkester, Kringkastingsorkestret, Tromsø Symfoniorkester, Kristiansand Symfoniorkester og Sønderjylland Symfoniorkester, samt forskjellige profesjonelle kor og korps.

I 2015 har han blant annet reengasjementer med Oslo Filharmoniske Orkester og Kringkastingsorkestret. Han skal dirigere Oslo Kammerkor med orkester i Carnegie Hall i New York, og være høstens gjestedirigent i Wonju Civic Chorale i Sør-Korea.

Tidligere har Nystedt studert kordirigering med Grete Pedersen. Han var dirigent for vokalensemblet  Ginnungagap fra 2005 til 2007, og han er siden 2005 kunstnerisk leder for Oslo Kammerkor.

Håkon Nystedt er barnebarn av den norske komponisten og dirigenten Knut Nystedt.

Referanser
----------

1. ↑  «KORK-prisen 2007». *ballade.no*. 24. oktober 2007. Besøkt 29. juni 2017.
2. ↑  NRK. «Nystedt: Apocalypsis Joannis». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 29. juni 2017.
3. ↑  «Ginnungagap portretterer Marcus Paus». *ballade.no*. 26. april 2007. Besøkt 29. juni 2017.
4. ↑  «Oslo Kammerkor | Håkon Daniel Nystedt». *www.oslokammerkor.net*. Arkivert fra originalen 3. oktober 2017. Besøkt 29. juni 2017.
5. ↑  «Håkon Daniel Nystedt fant veien inn i farfarens musikk». *www.vl.no* **(norsk)**. Besøkt 29. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Profil Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. på nettstedet til Tivoli & Crescendi Artists
* Intervju i Musikkultur 13. mai 2015
**Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen** er et tysk føderalt forvaltningsorgan som fører tilsyn med elektrisitets-, gass-, telekommunikasjons-, post- og jernbanesektorene. Det har sitt hovedkontor i Bonn og er underlagt det føderale økonomi- og teknologiministeriet.

Bundesnetzagentur ble opprettet 1. januar 1998 etter dereguleringen av post- og telekommunikasjonsmarkedene i Tyskland. Da tysk og europeisk lovgivning introduserte større konkurranse i energi- og jernbanemarkedene tidlig på 2000-tallet, fikk Bundesnetzagentur også ansvar for tilsyn med disse sektorene. Det har imidlertid ikke ansvar for tilsyn med de tekniske og sikkerhetsmessige sidene ved jernbanesektoren, da dette ivaretas av Eisenbahn-Bundesamt som er underlagt det føderale transport-, bygnings- og byutviklingsministeriet.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) Bundesnetzagentur – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Tyskland
**Magne Gjermundshaug** (født 27. august 1917, død 2010 i Alvdal), norsk kombinertløper som representerte Alvdal IL. Han ble norsk arbeidermester i kombinert i 1940 og tok i 1946 bronsemedalje i NM. Han ble også nummer 4 i Holmenkollens kombinertrenn i 1946.

Magne er bror av kombinertløperne Ottar, Olav og Ola Gjermundshaug. I NM i 1946 var de tre yngste Gjermundshaug-brødrene blant de fem beste, da Ottar vant, Magne tok bronse og Olav ble nummer 5. Disse tre vant Norges Skiforbunds kretspokal for 3-mannslag til odel og eie under NM i 1952, da de tok Nord-Østerdal skikrets' femte lagseier i kombinert. Magne var også på Nord-Østerdals lag som ble beste krets i 1946, 1947 og 1950.

Magne Gjermundshaug spilte også fotball for Alvdal IL og var fra 1946 også aktiv i skyting for Alvdal skytterlag.

Kilder
------

* Erling Ranheim (red.): *Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Nord*. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1955 (s. 104, 117-118, 120 og 389, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Thorbjørn Bakken (red.): *På ski i Hedmark i 100 år*. Trysil-forlaget 1999. ISBN 82-91352-31-3 (s. 49, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Hans Lysaker: NM 1938-1952
* Arne Brustad (red.): *Aktive fotballspillere. Bind 1*. Idrettsforlaget, Oslo 1952. (s. 310-311, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Willy Røgeberg: *Norske skyttere i ord og bilder. Østre del*. Kulturforlaget, Oslo 1953 (s. 298, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
**Håkon Pettersen** (født 3. november 1985) er en norsk politiker for (KrF). Fra 22. november 2018 er han byråd for finans, innovasjon og eiendom i Bergen kommune. Han er utdannet lærer, og har også en mastergrad i pedagogikk med vekt på ledelse fra Norsk Lærerakademi. Pettersen er gift og har tre barn. I forbindelse med kommunevalget 2019 ble Pettersen valgt som første- og byrådslederskandidat for Bergen KrF den 28. januar 2019. 

Pettersen var politisk rådgiver for byråd Dag Inge Ulstein i 2018 og for Rebekka Ljosland i 2017. I årene 2015-2017 var han nestleder i Tankesmien Skaperkraft. I 2012-2015 var han rektor ved Bergen bibelskole. 

I 2011-2015 var han vararepresentant til bystyret i Bergen for KrF.

Referanser
----------

1. ↑   www.bergen.kommune.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Håkon Pettersen er ny finansbyråd». *Bergen kommune* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 4. juni 2019. Besøkt 5. februar 2019.
3. ↑  Bergen kommune. «CV - Håkon Pettersen» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 7. februar 2019. Besøkt 05.02.2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |