recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

Hus på Grunnfarnes.  
Foto: Simo Räsänen (2014)
**Grunnfarnes** er et fiskevær og en grunnkrets i Senja kommune i Troms og Finnmark, og er den bygda som ligger lengst nordvest i området Søndre Torsken på ytre Senja. Grunnfarnes er et relativt langstrakt samfunn, med bebyggelse langs det meste av nordsiden av den 4 km lange Grunnfjorden, fra Grunnfarnesbotn og utover til enden av Fv232.

Bygda, som har i underkant av 100 innbyggere, har postadresse 9395 Kaldfarnes, og nærmeste skole er i nabobygda Medby. Grunnfarnes bedehus er fra 1948. Grunnfarnesbotn har røtter tilbake til vikingtiden, og ble valgt til Torsken kommunes tusenårssted. I Grunnfarnesbotn er det dessuten kirkegård.

Til Grunnfarnes grunnkrets hører, i tillegg til fiskeværet og noe omland, også en rekke småøyer og øygrupper i havet utenfor, deriblant Ørja og Holmenvær. Areal: 19,12 km².

Folketall i Grunnfarnes grunnkrets:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- |
| 108 | 93 | 86 | 86 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Gyllenborg skole** er en barneskole i Tromsø sentrum med nær 300 elever.

Skolen holder til i et steinbygg oppført på 1910-tallet og ble sist renovert fra 2009–2011. Skolen ligger rett nord for Kongsbakken videregående skole, og er omgitt av Petersborggata, Kirkegårdsveien og Skolegata. 

Vestfasaden til Gyllenborg skole i Tromsø  Foto: Harald Groven 
Skolen er en av seks universitetsskoler tilknyttet som er tilknyttet Institutt for Lærerutdanning og Pedagogikk ved Universitetet i Tromsø. Ordningen innebærer at seks av skolens lærere er praksislærere og har lærerstudenter i praksis løpet av skoleåret.

Historie
--------

Skolen ble innviet under navnet Tromsø folkeskole i august 1900 og er således Tromsøs eldste nåværende barneskole. Det nåværende skolebygget ble bygd mellom 1909 og 1921.

Referanser
----------

1. ↑  «GSI - Grunnskolens Informasjonssystem». *gsi.udir.no*. Besøkt 22. juni 2020.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**Helgøya** er en øy i Karlsøy kommune i Troms og Finnmark. Øya ligger mellom Ringvassøya, Vannøya og Nordkvaløya. Helgøysundet i sør, Råsa i vest og Hamrefjorden i nordøst skiller øyene. Den har et areal på 42,82 km².

Navnet *Helgøy* kommer av *Helløy*, *Helgøy* eller *Heiløy*; «den hellige øya». Helgøya har hatt kirkested fra 1200-tallet. Kirkestedet var tidligere et aktivt handelssted og knutepunkt for fiskere i regionen. Helgøy var egen kommune fram til 1964, da kommunestyret flyttet til Karlsøy. Helgøy kommune bestod av den vestlige delen av dagens Karlsøy kommune. Kirkestedet Helgøy hadde eget posthus og fergeforbindelse fram til 1999. Nå er Helgøya fraflyttet og blir mest brukt som feriested. 

Keiser Wilhelm II av Tyskland besøkte Helgøy flere ganger før 1914. W II skjenket sin vert, Handelsmann Christian Figenschau på Helgøy, etter en jakttur i 1892, et sett mansjettknapper med edle skinn og edelt metall. Disse finnes fortsatt i slekta. 

Den kirken som står på Helgøy i dag, ble brakt hit fra Hamn i Senja i januar 1888. Den kom til Hamn ca. 1877, før dette hadde den stått på Hemnes i Helgeland, og var opprinnelig bygd i 1741. Kirken den erstattet på Helgøy hadde stått der i 225 år. Helgøy kirke blir fremdeles brukt ved spesielle anledninger, og da settes det opp ferge for passasjertrafikk.

Referanser
----------

1. ↑  Helgøya på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «100 største øyene i Norge». *kartverket.no*. Kartverket. 4. juni 2014. Arkivert fra originalen 13. februar 2016. Besøkt 16. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Satellittbilde over Helgøya
* Håvard Dahl Brattrein: Bygdebok for Karlsøy og Helgøy

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Ramberget naturreservat** (2 150 daa) er et markert åsparti opp mot Ramberget, på vestsiden av Sperillen i Vestre Ådal og cirka 5 km sør for Nes i Ådal, i Ringerike kommune i Buskerud. Høyden varierer omkring 150–542 moh. Det er få spor etter eldre hogster, og enkelte partier har urskognært preg. Reservatet ble fastsatt ved kgl.res. av. 9. juli 1993 og skal bevare et barskogområde som dekker et vidt høydespenn, med et bredt spekter av vegetasjonssamfunn. Lokaliteten inneholder en rik ligradient med barskog med tildels høy bonitet, fra 150 til 480 moh.

De øverste partiene består av karrig furuskogvegetasjon. Furuskogen avløses brått av kompakt granskog dominert av blåbær som går over i mer bregnerik utforming. Denne går raskt over i lågurtgranskog. Skogen har et urørt og naturlig preg.

Se også
-------

* Naturvernområder i Ringerike

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  (no) Ramberget naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
2. ↑  Forskrift om fredning av Ramberget naturreservat, Ringerike kommune, Buskerud. *Miljøverndepartementet*, 9. juli 1993.

Kilder
------

* Fylkesmannen i Buskerud

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Sokkeldirektoratet**, tidligere **Oljedirektoratet**, er et norsk statlig forvaltningsorgan med hovedkontor i Stavanger og et kontor i Harstad. Det har ca. 215 medarbeidere. 

Direktoratet er myndighetenes redskap for å regulere petroleumsvirksomheten i landet slik at petroleumsressursene forvaltes best mulig med minimale miljømessige konsekvenser. OD er underlagt Olje- og energidepartementet. Sammen fastsetter de rammevilkår, og regulerer utbredelsen av virksomheten i samsvar med stortingsvedtak og lovverk. Et viktig redskap er forvaltning av data- og informasjon om ressurser, aktivitet og avtaleverk.

OD ble opprettet i 1972 samtidig med Statoil. Fredrik Hagemann var direktør fra oppstarten fram til 1997. Direktoratet hadde tidligere en kombinert rolle som tilrettelegger for ressursforvaltningen og kontrollør i forbindelse med arbeidsmiljø og sikkerhet (HMS) på norsk kontinentalsokkel. Fra 2004 ble arbeidsmiljø og sikkerhets-funksjonene skilt ut og det nye Petroleumstilsynet (Ptil) opprettet. 
Gunnar Berge satt i stillingen som oljedirektør fra 1997 til 2007.

Bente Nyland ble konstituert som oljedirektør fra 26. juni 2007 og utnevnt for en åremålsperiode på 6 år i statsråd 21. desember 2007.
I januar 2009 fikk OD SSØ-prisen for 2009 fra Senter for statlig økonomistyring for sin dristighet i valg av organisasjonsform. OD har fra 1998-2009 utviklet en flat organisasjonsform som er lagbasert og fleksibel – i motsetning til det tradisjonelle hierarki. Ingrid Sølvberg var direktør fra 2019. Torgeir Stordal er direktør fra 2023.

Referanser
----------

1. ↑   *Enhetsregisteret*, Wikidata Q5380556,

Eksterne lenker
---------------

* Oljedirektoratets nettsted
* Artikkel i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Nordkjosbotn videregående skole** er en videregående skole på Nordkjosbotn i Balsfjord kommune i Troms. Troms fylkeskommune står som driver og eier av skolen. Skolen har hovedsakelig elever fra Balsfjord, Storfjord og Lyngen, men også elever fra både Finnmark og Nordland, spesielt gjelder dette VG2 og VG3 automatisering.

Skolen ble startet opp i 1983 med mekaniske fag. Hele skolen sto klar til bruk høsten 1985, og hadde da følgende studieretninger:

* AF (allmennfag)
* HK (handel og kontor)
* HH (husholdningsfag)
* HI (håndverk og industri)

Fagtilbud
---------

Hvilke utdanningstilbud skolen har pr i dag finner du på vår hjemmeside: 

Skolen har i dag et lite hybelhus like i nærheten for elever som bor langt unna skolen.

Skolens hovedmål
----------------

Nordkjosbotn videregående skole ønsker å være en ressurs for videregående opplæring i kommunene Balsfjord, Storfjord og Lyngen. Skolens mål er gode faglige resultat og høy kvalitet på alt arbeid. For å oppnå dette satser vi på ansvarsavklaring, samarbeid, trivsel og trygghet.

Eksterne lenker
---------------

* Nordkjosbotn videregående skole
* Balsfjord kommune

| * v
* d
* r
Videregående skoler i Troms og Finnmark |
| --- |
| Tromsø: | 
* Tromsdalen vgs
* Breivang vgs
* Ishavsbyen vgs
	+ Breivika
	+ Rambergan
* Kongsbakken vgs
* Kvaløya vgs
* Norsk Privatgymnas
* NTG Tromsø

 |  |
| Harstad: | 
* Stangnes Rå vgs
* Heggen vgs
* Harstad tekniske fagskole

 |
| Lenvik: | 
* Senja vgs
	+ Gibostad
	+ Finnfjordbotn
* Nordborg vgs

 |
| Målselv: | 
* Bardufoss Høgtun vgs

 |
| Balsfjord: | 
* Nordkjosbotn vgs

 |
| Kvæfjord: | 
* Rå vgs

 |
| Nordreisa: | 
* Nord-Troms vgs

 |
| Salangen: | 
* Sjøvegan vgs

 |
| Skjervøy: | 
* Nord-Troms vgs

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**Dragon Bridge** (Dragebrua) (vietnamesisk: Cầu Rồng) er en bru over elven Hàn ved Da Nang, Vietnam.

Arbeidet med brua startet i 2009 og den sto ferdig 29. mars 2013, på 38-årsdagen for frigjøringen av byen Da Nang.

Dragon Bridge er 666 m lang, 37,5 m bred og har seks kjørefelt. Denne moderne brua krysser Han-elven og gir den korteste veiforbindelsen fra Da Nang internasjonale lufthavn til flere av hovedveier i Da Nang.

Konstruksjonen og utformingen er spesiell fordi den inkluderer en drage. Drager er et symbol på makt, adel og velstand i hele Asia. De brukes som et dekorativt element i kunst og arkitektur over hele kontinentet. Dragen puster ild og vann hver lørdag og søndag kveld klokken 21.00 som en del av et spektakulært show. I tillegg er det 2500 LED-lysene som lyser opp brua hver kveld.

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «Vietnam’s longest suspension bridge inaugurated - VietnamNews.biz». *web.archive.org*. 4. mars 2010. Arkivert fra originalen 4. mars 2010. Besøkt 25. mars 2022.
3. ↑  «"Dragon Bridge" main span completed – Talk Vietnam». *www.talkvietnam.com* **(engelsk)**. Besøkt 25. mars 2022.
4. ↑  «Da Nang to build new Han River bridge - # 1714». *web.archive.org*. 17. juli 2011. Arkivert fra originalen 17. juli 2011. Besøkt 25. mars 2022.
5. ↑  «12 of the World's Most Unusual Bridges». *Bridge Masters* **(engelsk)**. 4. mai 2018. Besøkt 25. mars 2022.
**Rohkunborri nasjonalpark** er en norsk nasjonalpark i Troms og Finnmark fylke. Parken omfatter de indre delene av Sørdalen og fjellområdene østover med fjellmassivet Rohkunborri og innsjøen Geavdnjajávri og dekker et område på 571 km². 

Rohkunborri nasjonalpark ble opprettet i 2011, for «*å bevare et stort naturområde med et særegent landskap for å sikre biologisk mangfold med økosystemer, arter og bestander i et vidt spenn av naturtyper fra frodige gråor-heggeskoger, urskogspreget bjørkeskog og høgstaudeskoger, store våtmarksområder og ferskvannsmiljø med opprinnelig dyre- og plantesamfunn til alpine naturtyper med canyon i Sørdalen. Fjellreven er en art det skal tas spesielt vare på.*»

Nasjonalparken ligger i Bardu kommune og grenser i sør mot svenskegrensen og den svenske nasjonalparken Vadvetjåkka (nordsamisk: *Vádvečohkka*), som ble etablert allerede i 1920. 

Den 800 kilometer lange Nordkalottruta fra Karasjon til Sulitjelma går gjennom Rohkunborri, inn fra Altevatn og ut ved innsjøen Torneträsk til Sverige.

Fauna
-----

Nasjonalparken huser flere sjeldne og truede dyre- og fuglearter; jerv, bjørn, gaupe, jaktfalk og snøugle. På svensk side av grensen yngler også fjellrev, og man håper at fjellreven skal etablere seg i Rohkunborri.

Reindrift
---------

De norske reinbeitedistriktene Altevatn og Gielas har beiteområder i nasjonalparken. I tillegg har den svenske samebyen Talma rettigheter til sommerbeite her. 

Panorama med store deler av Sørdalen sett fra øst mot vest

Referanser
----------

1. ↑  regjeringen.no: Verneforskriften Arkivert 4. mars 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Rohkunborri nasjonalpark på Miljødirektoratets temasider om nasjonalparkene
* (no) Rohkunborri nasjonalpark i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* regjeringen.no pressemelding om etablering av nasjonalparken, 25.2.2011
* Faktaark om nasjonalparken – fra Regjeringen. Februar, 2011.
* Kart over verneområdet - fra Regjeringen, februar 2011.
* Bildeserie fra nasjonalparken - fra juli 2011

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i Norge |
| --- |
| 
* Anárjohka
* Blåfjella-Skjækerfjella
* Breheimen
* Børgefjell
* Dovre
* Dovrefjell-Sunndalsfjella
* Femundsmarka
* Folgefonna
* Forollhogna
* Fulufjellet
* Færder
* Gutulia
* Hallingskarvet
* Hardangervidda
* Jomfruland
* Jostedalsbreen
* Jotunheimen
* Junkerdal
* Láhko
* Langsua
* Lierne
* Lofotodden
* Lomsdal-Visten
* Møysalen
* Raet
* Rago
* Reinheimen
* Reisa
* Rohkunborri
* Rondane
* Saltfjellet-Svartisen
* Seiland
* Sjunkhatten
* Skarvan og Roltdalen
* Stabbursdalen
* Varangerhalvøya
* Ytre Hvaler
* Øvre Dividal
* Øvre Pasvik
* Ånderdalen

 | Norges flagg |
| Svalbard | 
* Forlandet
* Indre Wijdefjorden
* Nordenskiöld Land
* Nordre Isfjorden
* Nordvest-Spitsbergen
* Sassen-Bünsow Land
* Sør-Spitsbergen

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Naturbase
 |
**Rødsand** er et fiskevær på Senja. Det ligger ved Bunkefjorden, en fjordarm på sørsida av Selfjorden i Senja kommune i Troms. Til vanlig regnet som del av *Yttersida* med sin dramatiske natur og store nærhet til havbaserte næringer. Fiskeværet har opplevd dramatisk nedgang i folketallet de senere år, og mistet mer enn en tredjedel av innbyggerne de første 10 åra i det nye årtusenet. I dag har bygda om lag 65 innbyggere.

Fra gammelt av et fiskeriavhengig småsamfunn og i middelalderen del av Bjarkøygodset. Sjøsamisk bosetning helt fram mot slutten av 1700-tallet. Fra 1830-åra del av Torsken (Berg og Torsken) kommune og overført i 1964 til Tranøy kommune sammen med de nærliggende, og nå avfolka, bygdene Halvardsøya og Bunkan.

Geografien rundt bygda, eller gården som man omtaler lokalsamfunnet, er dominert av dramatisk fjelltopper som Fiskenestindan, Lomstinden, Bunkeskjolet og Kvænan. Sistnevnte er Senjas nest høyeste fjell.

Fiskeværet har en stort og entusiastisk engasjement for egen framtid. Mye av arbeidet foregår i Rødsand Vel. Velforeninga driver Grendahuset.

Steder på Rødsand
-----------------

**Ottarkaia**; i lokalbåtens tid var dette lokalsamfunnets sentrum, skipsekspedisjon og kontakt med omverdenen. Var og er tilknyttet til Jakobsen-familien og blei i alle år drevet i nær tilknytning til butikken.
**Butikken**; stor hvit bygning cirka 30 meter fra Ottarkaia. Hadde opprinnelig butikk i første etasje og bolig i andre. Huset har i dag to boliger.  

**Grendahuset**, også kalt **Skolen**. Opprinnelig oppført av Torsken kommune. Overført i 1978 til den nystifta foreninga Rødsand vel.  

**Havna**, med molo anlagt midt på 70-tallet. Havna er i ferd med å bli oppgradert og får i løpet av våren ny fiskerikai.

Grunnkrets
----------

**Rødsand** er også en arealmessig stor grunnkrets, som omfatter hele sørsiden av Selfjorden. Med til grunnkretsen hører også øygruppen Hallvardsøyan. Totalt dekker Rødsand grunnkrets et areal på 65,67 km². Grunnkretsen tilhører Delområde Stonglandet og grenser i sør, fra vest mot øst, til Mellemvik, Buvik, Å og Eidet. I øst har Rødsand grense mot Tranøybotn og i nord til Flakstadvåg. I vest ligger Andfjorden.

Alle grunnkretsens innbyggere bor på selve Rødsand.
Innbyggertall de senere år:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- |
| 105 | 87 | 57 | 63 |

Eksterne lenker
---------------

* velforeningen rødsandvel.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

Waverley Station
Waverley Station utsyn mot vest
Balmoral Hotel ved stasjonen
**Edinburgh Waverley stasjon** er Edinburghs hovedbanestasjon, og ligger i byens sentrum i en trang senkning mellom Old Town og New Town parallelt med Princes Street. Stasjonen åpnet i 1846.

Trafikk
-------

Stasjonen ligger ved møtet mellom East Coast Main Line og Edinburgh-grenen av West Coast Main Line. Den betjenes av jernbaneselskapene Avanti West Coast, TransPennine Express, ScotRail, LNER og CrossCountry.

Fra øst innkommer til Waverley Station fjerntrafikk fra England langs East Coast Main Line og regiontrafikk fra Newcraighall og North Berwick. Til 1969 og etter gjenåpningen i 2015 gjelder det også tog på Waverley Line. Fra vest mottar stasjonen tog på en sidegren fra West Coast Main Line – som direkte tog fra Aberdeen til Bournemouth eller Manchester – og dessuten ell annen trafikk fra Skottland, som fra Glasgow Central og Glasgow Queen Street.

Litteratur
----------

* Richard Deiss: *Flügelradkathedrale und Zuckerrübenbahnhof. Kleine Geschichte zu 200 europäischen Bahnhöfen*. Verlag Books on Demand, Norderstedt 2010, S. 71, ISBN 978-3-8391-2913-5.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Edinburgh Waverley railway station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames
 |
**Tove Ringereide** (1946–2011) var en norsk skuespiller og regissør. I 1976 grunnla hun Fyllingsdalen nye teater, som hun eide og drev helt frem til sin død.

Utdannelse
----------

Ringereide tok sin utdannelse ved den prestisjetunge skolen Guildford School of Drama and Performing Arts i England på 1960-tallet. Med dette ble hun den første norske studenten som tok teaterutdannelse i utlandet.

Fyllingsdalen nye teater
------------------------

I 1976 grunnla Ringereide Fyllingsdalen Teaterverksted, som senere skiftet navn til Fyllingsdalen nye teater. Dette teateret ble en viktig kulturinstitusjon i Bergen, spesielt innen teater av og for barn. I årene fra 1976 til 2011 stod teateret for nærmere 150 produksjoner, over 4000 forestillinger og hadde en halv million bergensere og fyllingsdøler innenfor dørene. 

Fra midten av 1980-tallet og frem til 2007 drev Ringereide teateret sammen med sin mangeårige samboer Stein Werner Rosenlund. Etter Rosenlunds død i 2007, drev Ringereide igjen teateret alene.

Bortgang i 2011
---------------

Ringereide døde i sitt eget hjem i Fyllingsdalen den 6. mars 2011 etter kort tids sykdom. Begravelsesseremonien fant sted i Fyllingsdalen kirke 15. mars 2011.

Referanser
----------

1. ↑   Slekt og Datas Gravminnebase, slektogdata.no, besøkt 22. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Bergensavisen, www.ba.no, utgitt 15. mars 2011, besøkt 22. juni 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tove Ringereide hos Sceneweb Rediger på Wikidata
**Senjens Nikkelverk** er et tidligere gruveverk på Senja i Troms og Finnmark, som var i drift i 14 år (1872–1886), og som nå ligger igjen som et kulturminne på stedet.

Nikkelverket ble bygget opp og drevet av Vivian & Sons, et walisisk foretak, etter at Eilert Brox fant nikkelmalm på gården sin i 1869. Etter datidens målestokk var det et av Norges største og mest moderne bergverk, som på det meste hadde 430 sysselsatte arbeidere. Nesten hele arbeidsstyrken var innflyttere, for det meste svensker og kvener; og mange kom fra den nedlagte gruven i Kåfjord. Som vanlig er ved gruvedrift, bygde bedriften opp et helt samfunn fra grunnen; og det ble reist mer enn 50 bygninger, som i tillegg til driftsbygningene inkluderte bl.a bolig til arbeidere og ingeniører, butikk, kirke, skole, bakeri og arrest.

Da det ble klart at driften ikke lenger kunne fortsette, demonterte firmaet maskiner, utstyr og andre eiendeler av verdi for dem, tok det med seg og dro. På et konsentrert lite område nede på neset, finnes det likevel mye gjenværende bygninger og lignede. Her er dagbrudd med to stoller, murer etter skeidehus, røstehus, smeltehytte og mange bolighus. Synlig er også jernbanetraséen, steinkaien og slaggfyllingen. Ved gruven finner man steinhalder og transportvei.

Deler av området som hørte til Senjens Nikkelverk.
I tilknytning til gruvedriften ble et vanndrevet elektrisitetsverk bygget i 1882. Dette vannkraftverk ble satt i drift samme høst som Edison Electric Illumenating Company 257 Pearl Street på Manhattan i New York. Anlegget var på 6,5 kW og energien ble kun brukt til belysning. Dette var det første vannkraftverket i Europa og muligens i verden.

Referanser
----------

1. ↑  [en:Vivian & Sons]
2. 1 2   Ann Christin Bøeng og Magne Holstad: *Fakta om energi - Utviklingen i energibruk i Norge* Statistisk sentralbyrå, 21. mars 2013. ISBN 978-82-537-8596-7
3. ↑  «Vasskrafta.no: Dei første vasskraftverka».

Kilder
------

* Berg kommune - Nikkelverket i Hamn Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Kraftverk i Troms |
| --- |
| **Kvænangen–Balsfjorden** | 
* Lassajavrre
* Småvatna
* Cårrujavrit
* Kvænangsbotn
* Langdalselva
* Kildalen
* Sikkajokk
* Guolas
* Trollvikelva
* Lavka
* Skibotn
* Bentsjord
* Bergselva
* Kjeldalselva
* Mortendalselva
* Rottenvik
* Forneselva
* Tyttebærelva
* Ellenelva
* Mellomjord 2
* Sveingård
* Ritaelva
* Saltdalelva
* Middagsbukt

 | Troms våpen |
| **Ringvassøya, Senja** | 
* Skarsfjord
* Simavik
* Lysbotn
* Nordelva
* Mjeldeelva
* Bergsbotn
* Osteren

 |
| **Malangen–Astafjorden** | 

|  |  |
| --- | --- |
| Målselvvassdraget | 
* Salvasskardelva
* Dividalen
* Innset
* Dittielva
* Straumsmo
* Krogstadelva
* Bardufoss

 |
| 
* Bukkskinn
* Tverrelva
* Bjørgelva
* Mølnelva
* Grønlielva
* Sørfjordkraft
* Skoddeberg
* Helleren
* Fossan
* Hesjeberg

 |

 |
| **Andørja, Rolla, Hinnøya** | 
* Storelva
* Nord-Forså
* Sør-Forså
* Gausvik III
* Gausvik I

 |
| **Andre** | 
* Fakken vindpark
* Kvitfjell Raudfjell vindkraftverk

 |
| **Nedlagt:** | 
* Senjens Nikkelverk
* Gamle Simavik
* Storfossen

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Line Rosvoll** (født 1967 i Oslo[]) er utdannet sceneinstruktør ved Statens Teaterhøgskole, og ved Akademi for figurteater / Divadlo Drak, Tsjekkia. Hun debuterte i 1994 med stykket «Amputasjon» av Jens Bjørneboe, i samarbeid med Thesbi-teatret. 

Hun har satt opp en rekke forestillinger, blant disse William Shakespeare og Jon Fosse. Hun dramatiserte Markus-bøkene 
til Klaus Hagerup for Radioteatret. Hun har hatt en rekke styreverv i teatersammenheng. 

Fra 1998 var hun leder, dramaturg og jurymedlem for Norsk Dramatikkfestval. Hun var juryleder for Ibsen Awards fra 2012–2015. Fra 2014 har hun vært ansatt som kunstnerisk leder ved Dramatikkens hus i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  
«Rosvoll, Line 1967-». Virtual International Authority File (VIAF). Besøkt 31. januar 2019.
2. 1 2  
Hild Borchgrevink (11. mars 2014). «Line Rosvoll ny kunstnerisk leder på Dramatikkens hus». Scenekunst.no. Besøkt 31. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Line Rosvoll hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Line Rosvoll hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Slettaelva skole** er en norsk offentlig barneskole som ligger i Slettaelva bydel på Kvaløya i Tromsø kommune. Skolen ble etablert i 1989. Slettaelva skole hadde 170 elever i starten av skoleåret 2013/2014.

Fra og med høsten 2019 ledes skolen av rektor Ann-Sissel Westgård.

Historie
--------

Slettaelva skole ble startet opp i 1989 i lokalene til A/L Slettaelva Grendehus etter initiativ fra foreldrene i området. Da var det bare 1.–3. klasse der, og først i 1995 ble skolen en full barneskole med to klasser for hvert klassetrinn. Gymsal og skolekjøkken m.m. var på plass i 1998. Rundt 2000 hadde skolen litt under 300 elever fra bydelen, og var den største skolen på Kvaløya. Senere har elevtallet gått ned, og høsten 2013 begynte skolen på et nytt skoleår med 170 elever.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Slettaelva skole». Tromsø kommune. Besøkt 18. august 2014.
2. 1 2 3 4  «Skolens historie». Slettaelva skole. Besøkt 29. januar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Slettaelva skole

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**Trenger oppdatering:** Denne artikkelen eller seksjonen er ikke oppdatert med ny utvikling eller ny informasjon. Du kan hjelpe Wikipedia med å oppdatere den.
**Frente Revolucionária de Timor-Leste Independente (FRETILIN)** er et venstre-sentrum politisk parti i Øst-Timor. Den har for tiden[*når?*] 23 av 65 seter i det nasjonale parlamentet. Fretilin dannet regjeringen i Øst-Timor frem til uavhengigheten i 2002. FRETILIN fikk presidentskapet i 2017 under Francisco Guterres, men tapte i det øst-timoriske presidentvalget i 2022.

FRETILIN begynte som en frigjøringsbevegelse som kjempet for Øst-Timors uavhengighet. Det ble etablert 20. mai 1974 i forbindelse med at Portugal igangsatte en prosess i retning selvstyre. 28. november 1975 proklamerte de[*hvem?*] den demokratiske republikken Øst-Timor, som motsvar til det pro-indonesiske kupp noen få dager tidligere. Etter at Indonesia intervenerte ni dager senere, fortsatte FRETILIN sitt arbeide, inntil i 1984 da det formelt sett ga opp.[*klargjør*] Et fåtall var utover 1990-tallet engasjert i geriljaarbeide, men en mer ikke-voldelig linje dannet seg senere, ledet av José Ramos-Horta og 
Carlos Filipe Ximenes Belo.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) FRETILIN – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

Buchanan Street fotografert fra nord. I forgrunnen er statuen av Donald Dewar, til venstre er Buchanan Galleries.
Viktoriansk arkitektur langs Buchanan Street.
**Buchanan Street** er en av hovedgatene i sentrum av Glasgow i Skottland, og er sammen med Argyle Street og Sauchiehall Street den viktigste handelsgaten i byen. Gaten går sydover fra enden av Sauchiehall Street og ender like sør for Argyle Street, ved St Enoch undergrunnsstasjon. Hele gaten er regulert som gågate, men flere av gatene som krysser Buchanan Street er trafikkerte. 

I 1999 ble hele gaten belagt med granitt og blir opplyst med blå neonbelysning, som gir en klar kontrast til den viktorianske stilen som bebyggelsen langs gaten har. Statsminister Tony Blair avduket samme år en statue av Donald Dewar nord i Buchanan Street. Samme år åpnet også kjøpesenteret Buchanan Galleries som også ligger i den nordlige delen av gaten. På grunn av den det store publikumspotensialet er gaten meget populær blant gateartister.

Gaten ligger sentralt i sentrum og har derfor flere offentlige transportmidler. Like nord for gaten ligger Buchanan busstasjon, som er Glasgows hovedbusstasjon. I øst ligger Queen street stasjon som betjener tog til nordlige og østlige deler av Skottland. Det er i tillegg to undergrunnsstasjoner i gaten, Buchanan Street undergrunnsstasjon i den nordlige enden og i den sørlige enden, St Enoch undergrunnsstasjon. Disse to stasjonene er de med størst trafikk på Glasgows undergrunnsbane.
**Øyangen** er en innsjø som ligger ved Ringkollen i Nordmarka, i Ringerike kommune i Viken. Vannet er populært som både fiske- og badevann. Abbor, ørret og røye er mest vanlig. Røye fantes ikke naturlig, men ble utsatt der i 1840. Den mest populære badeplassen er Jonsetangen, der mange dessuten har båtplass. Rundt tangen finnes en rekke smånaust. Det er bilvei fram til Jonsetangen, som også har parkering for noen biler og dessuten er en populær rasteplass og et godt utgangspunkt for turer i marka. Mange ferdes videre herfra på sykkel eller ski, avhengig av årstiden.

Jonsetangen
-----------

* JonsetangenJonsetangen
* JonsetangenJonsetangen

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 14. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 14. april 2015

Øyangen på Ringkollen. Foto: Tom Bjørnstad 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Sørrollnes** (nordsamisk: *Orjješ Rállegeahči*) er ei bygd i Ibestad kommune i Troms og Finnmark. Stedet ligger på sørvestspissen av øya Rolla. Sørrollnes har fergeforbindelse til Harstad (Stangnes) (fylkesvei 848, 40 minutter). Det er veiforbindelse østover til kommunesenteret Hamnvik.

På Sørrollnes ligger Sørrollnes kapell fra 1976. På Sørrollnes finnes også gravhauger og hustufter fra eldre jernalder. En tursti går fra snuplassen på Sørrollnes til Foldnes lenger nord på Rolla. Sørrollnes hørte opprinnelig til det daværende Trondenes herred og ble i 1926 en del av Skånland herred. Siden 1964 har Sørrollnes og dermed hele Rolla tilhørt Ibestad kommune.

Veien mellom Sørrollnes og Hamnvik ble bygd på slutten av 1950-tallet. Fergeforbindelsen til Harstad har vært i drift siden 1. januar 1966. Ny fergekai på Sørrollnes ble åpnet i 2006.

Referanser
----------

1. ↑  Harstad Tidende 4. januar 1966

Kilder
------

* Artikkel av Malvin Karlsen i Harstad Tidende 24. mars 2007

Eksterne lenker
---------------

* Arkivert 19. januar 2021 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Høydalsmo kirke
Høydalsmo skole og samfunnshus
**Høydalsmo** er et tettsted i Tokke kommune i Telemark. Stedet ligger ved E134, og fylkesvei 45 starter her og går til Dalen og videre til Setesdal. Stedet har en kombinert barne- og ungdomsskole med skolefritidsordning og Høydalsmo skule med 63 elever, som kommer fra Høydalsmo, Eidsborg, Smørklepp og Lårdal. I tilknytning til skolen er det samfunnshus og fotballbane. 

Høydalsmo har et svært aktivt idrettslag, Høydalsmo IL, som har vært vertskap for flere store arrangementer. I 2002 arrangerte man NM på ski nordiske grener og hopp. Året etter var NM i kombinert for lag lagt til stedet, de kom igjen i 2006. Idrettslaget og Tokke kommune har lagt forholdene godt til rette for langrenn på ski. 

På Høydalsmo vegkro stopper over 100 trailere hver dag på vei mellom Oslo og Haugesund. I 2007 ble det derfor etablert en bibliotekfilial der hvor sjåfører kan låne lydbøker så vel som vanlige bøker til kjøreturen. 

En person fra Høydalsmo kalles i Vest-Telemark for en "høysekk".

Kjente høysekker
----------------

* asgerd sandland noraberg
* Sanna Grønlid (1959–), skiskytter
* Magnus Krog (1987–), kombinertløper
* Steinar Aabø (1930–2006), først på nærradio i Norge, Mjøsradioen på Hamar.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Veibiblioteket på Høydalsmo


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Deltakere under feiringa av Berlin bys 750-årsjubileum i 1987: Herbert Mies, leder av Deutsche Kommunistische Partei (DKP), Carlos Rafael Rodriguez, sekretær i sentralkomitéen i det kubanske kommunistpartiet og Horst Schmitt, leder av Sozialistischen Einheitspartei Berlin-West (SEW).  Foto: Deutsches Bundesarchiv 
**Sozialistische Einheitspartei Westberlins** («Vest-Berlins sosialistiske enhetsparti») tidligere **SED Westberlin** var et kommunistparti i Vest-Berlin, som ble finansiert av Sozialistische Einheitspartei Deutschlands (SED) i DDR og uforbeholdent støttet kommunistregimet i DDR.

Partiet oppnådde aldri å bli representert i Berlins parlament. Det gjorde sitt beste valg i 1954, da det fikk 2,7 % av stemmene. Ved det siste valget under den kalde krigen, i 1989, hadde oppslutningen sunket til 0,6 %.

Til tross for marginal støtte kunne partiet opprettholde et stort partiapparat på grunn av støtten fra SED i DDR.

Partiet ble oppløst i begynnelsen av 1993 og gikk inn i Partei des Demokratischen Sozialismus.

Prosentandel av stemmene i valg til *Abgeordnetenhaus* (Vest-Berlins parlament)
-------------------------------------------------------------------------------

* 1954 – 41.375 (2,7 %, som SED)
* 1958 – 31.572 (2,0 %, som SED)
* 1963 – 20.929 (1,4 %)
* 1967 – 29.925 (2,0 %)
* 1971 – 33.845 (2,3 %)
* 1975 – 25.105 (1,8 %)
* 1979 – 13.744 (1,1 %)
* 1981 – 8.176 (0,6 %)
* 1985 – 7.731 (0,6 %)
* 1989 – 6.875 (0,6 %)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Clara Lachmann** (født 10. april 1864 i København, død 10. august 1920 i Snårestad i Skåne) var en dansk-svensk kunstmesén og legatstifter.

Liv
---

Hun var datter av Michael Meyer og Fromme Eichel og vokste opp i København. I 1891 giftet hun seg med Jacob Lachmann, som hadde et sukkerraffineri i Ystad i Sverige. Senere flyttet ekteparet til slottet Charlottenlund, som de restaurerte.

Clara Lachmann interesserte seg for kunst og musikk, kunne selv spille cello, og bidro til å gjøre Ystad til et musikksentrum.

Før sin død avsatte hun en del av formuen sin til «Clara Lachmanns fond för bemfrämjande af den skandinaviska samkänslan», som skulle bestyres av et styre på fem medlemmer med sete i Göteborg. To skulle være svenske, to danske og en norsk. Fondet skulle støtte forskning, stipender og studiereiser. Det ga også bidrag til Foreningen Norden og til utgivelsen av det nordiske samleverket *Nordisk Kultur*.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Svenskt biografiskt lexikon, «Clara Lachmann», Svensk biografisk leksikon-ID 10817[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Rune Kjellander: «Clara Lachmann», i *Svenskt biografisk lexikon*, bind 22

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Geni
 |
**Besøkssenter Rovdyr Flå** er et kunnskaps- og opplevelsessenter for de norske rovviltdyrene ulv, jerv, gaupe, bjørn og kongeørn. Besøkssenteret driver med frykt- og konfliktdempende arbeid rundt rovdyrdebatten ved å formidle politisk nøytral informasjon om rovdyrene. Senteret har en fysisk utstilling samlokalisert med Bjørneparken i Flå kommune i Buskerud. En viktig del av virksomheten til Besøkssenteret er å drive Rovdyrskole, et pedagogisk undervisningsopplegg som tilbys gratis til skoleklasser, barnehager og familiearrangementer.

Senteret er ett av fire autoriserte besøkssenter for rovdyr i Norge. De tre andre er Besøkssenter Rovdyr Namsskogan, Besøkssenter Rovdyr Bardu og et planlagt besøkssenter i Koppang.

Utstillingen
------------

Utstillingen til Besøkssenter Rovdyr Flå består av 5 moduler, en for hvert av de fem rovviltdyrene senteret formidler kunnskap om. Utstillingen består av utstoppede dyr, filmsnutter, grafisk informasjon, interaktive spill og mer.

Man kan besøke utstillingen som en del av et besøk til Bjørneparken, og trenger ikke å betale ekstra for å besøke rovdyrsenteret.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkiv for Rovdyrskole». *Besøkssenter Rovdyr*. Besøkt 25. februar 2020.
2. ↑  «Rovdyrsenter i Hedmark: Utlyser autorisasjon - Miljødirektoratet». *Miljødirektoratet/Norwegian Environment Agency*. Besøkt 25. februar 2020.
3. ↑  miljødepartementet, Klima-og (18. desember 2019). «Nytt besøkssenter om rovdyr til Koppang i Hedmark». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 25. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell nettside for Besøkssenter rovdyr.
**Skogshorn** er et fjell i Hemsedal kommune i Viken. Det har en høyde på 1 728 meter over havet. Den frittliggende fjelltoppen avgrenser Hemsedalsfjella mot sør, og er lett synlig fra stor avstand. Fjellsiden er svært bratt mot Hemsedal, men toppen er enkel å bestige fra øst.

Skogshorn er en av Hemsedals ikoner, som et av de mest kjente og besøkte fjelltoppene. Fjellet er også en av de mest fotograferte topper og kjent fra mange postkort.

Skogshorn er en av toppene i Hemsedal Topp 20.

Utsikten fra toppen helt til Jotunheimen og Gaustadtoppen.

Geologi
-------

Skogshorn består i likhet med Hallingskarvet og Reineskarvet av grunnfjell som ble skjøvet fra vest mot øst i forbindelse med den kaledonske fjellkjedefoldningen for cirka 400 millioner år siden. Fjellet består derfor av gneiser og dypbergarter av prekambrisk alder.

Korset på toppen
----------------

Det er reist et kors øverst på Skogshorn, første gang i 1880-årene. Under andre verdenskrig ble det reist et nytt kors med innskriften «Gud signe kongen og fedrelandet» og Håkon 7.s monogram. Det ble etterhvert værslitt og ble fornyet i 1980. På det nye korset er Olav 5.s monogram tilføyd.

Skogshorn er nyrestaurert med flere steintrapper
------------------------------------------------

Turen opp til Skogshorn (1728 m.o.h) går på en nyrestaurert sti (Skogshornprosjektet 2017-19) der det er tatt hensyn til våte myrpartier og erosjonsutsatt vegetasjon. Dette er gjort gjennom å drenere vann ut av stigen, steinlegge bløte partier, bygge steintrapper og revegetere områder. Det er også lagd tre fine rasteplasser langs med turen, naturlig i terrenget med trebenker og steinheller.

Bilder
------

* Skogshorn i kveldssolen sett fra HemsedalSkogshorn i kveldssolen sett fra Hemsedal
* Skogshorn om sommerenSkogshorn om sommeren
* Skogshorn i august 2016. Nibbi og Løkjestølane til venstre i bildet.Skogshorn i august 2016. Nibbi og Løkjestølane til venstre i bildet.
* Sørsiden av Skogshorn sett fra sør-vest. Bildet er tatt i september 2015.Sørsiden av Skogshorn sett fra sør-vest. Bildet er tatt i september 2015.
* Korset på toppen av Skogshorn med inskripsjon «Gud signe konge og fedreland». Foto: Marte Rude, 2011Korset på toppen av Skogshorn med inskripsjon «Gud signe konge og fedreland». Foto: Marte Rude, 2011

Referanser
----------

1. ↑  Skogshorn på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  Øyvin Nygaard (1977). «Geologien i Buskerud». *Bygd og by i Norge*. Buskerud. Oslo: Gyldendal. ISBN 82-05-09441-1.
3. ↑  Sven Grotdal (2004). «Til topps på Skogshorn». *Opplev Norge – Buskerud* (1 utg.). Oslo: Aschehoug. s. 148. ISBN 82-03-22754-6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skogshorn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Henning Jensen, dansk fotballdommer.  Foto: Lars Schmidt 
En **fotballdommer** er den øverste lederen i en oppsatt fotballkamp, og i samarbeid med assistentdommere – og eventuelt en fjerdedommer og flere videodommere – leder dommeren den kampen han/hun er oppnevnt til, og skal håndheve spillereglene. I lavere divisjoner, samt i barne- og ungdomsfotballen, er det vanlig at en hoveddommer dømmer med spillerne og at spillerne kan få være med å bestemme reglene, dette er en ny regel som ble laget 5 januar 2024.Den ble laget av FIFA fordi de syntes at det var veldig urettferdige kamper også tenkte de at det hadde vært bedre hvis spillerene og trenerne kunne være med å bestemme

Noen av fotballdommerens oppgaver
---------------------------------

* Håndheve spillereglene
* Lede kampen i samarbeid med assistentdommere og fjerdedommer
* At ballen som blir brukt er i overensstemmelse med kravene
* Forsikre seg om at spillernes utstyr er i overensstemmelse med kravene
* Holde rede på tiden, samt legge til tid som er tapt grunnet stopp i spillet (se tilleggstid)
* Holde regnskap med kampen
* Stanse, utsette eller avbryte kampen for en hver overtredelse av spillereglene
* Stanse kampen, ved alvorlig skade
* Handle etter råd fra assistentdommere ved hendelser han/hun selv ikke har sett
* Forsikre seg om at ingen uvedkommende kommer inn på spillebanen
* Sende inn kamprapport

Hvordan bli fotballdommer
-------------------------

Hvert år arrangerer fotballkretsene rundt i Norge rekrutteringsdommerkurs. På disse kursene får man en innføring i spillereglene, og man får en forståelse på hvordan de skal praktiseres. I Oslo Fotballkrets går kursene over tre kvelder- hver kveld på ca. fire timer. Det blir også gitt praktisk opplæring på «dommerskolen» hvor kursdeltakerne får en del råd og tips om hvordan situasjoner på banen kan håndteres.

Bilder
------

* Spanske Manuel Mejuto GonzálezSpanske Manuel Mejuto González
* Engelske Graham PollEngelske Graham Poll
* Italienske Pierluigi CollinaItalienske Pierluigi Collina
* Tyske Markus MerkTyske Markus Merk
* Engelske Dermot GallagherEngelske Dermot Gallagher
* Engelske Howard WebbEngelske Howard Webb
* Norske Terje HaugeNorske Terje Hauge

Se også
-------

* Liste over fotballdommere

Eksterne lenker
---------------

* (en) Association football referees – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av fotballdommer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Alaskan Independence Party** er et politisk selvstendighetsparti i Alaska, USA. Partiets forløper, *Alaskans for Independence*, ble stiftet på 1970-tallet av Joe Vogler og hadde som målsetning å løsrive den amerikanske delstaten Alaska fra USA. I 1984 stiftet han AIP for å undersøke om hvorvidt avstemningen i 1958 var lovlig eller ikke. Denne avstemningen førte til at Alaska ble innlemmet i USA. Partiets motto er «Alaska First – Alaska Always». 

Partiet har siden midten av 1970-tallet jobbet for at det skal holdes en folkeavstemning om hvorvidt Alaska fortsatt skal være en del av USA. 

Partiets grunnlegger har uttalt følgende «I'm an Alaskan, not an American. I've got no use for America or her damned institutions».

På det nasjonale nivå har partiet kontakt med det konservative Constitution Party.

Walter Joseph Hickel ble i 1990 valgt til guvernør i Alaska fra partiet. Han hadde i årene 1966 til 1969 vært guvernør, den gang som kandidat fra Republikanerne, og året etter vært innenriksminister i ett år i Richard Nixons regjering. Men Hickels valgkamp denne gangen dreide seg om andre sider av Alaskan Independence Partys program, da han personlig var imot tanken om at Alaska skulle løsrive seg fra USA. Etter at embetsperioden var over i 1994, meldte han seg igjen inn i Det republikanske parti.

Referanser
----------

1. ↑   www.elections.alaska.gov[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  Hilzoy (2. september 2008). «Curiouser And Curiouser». *CBS*. Besøkt 3. september 2008.
4. ↑  Constitution Party Alaska page Arkivert 3. september 2008 hos Wayback Machine..

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Ranastongi** er et fjell i Vang kommune i Innlandet og Hemsedal kommune i Buskerud. Nær toppen er et trigonometrisk punkt, som danner grensepunkt mellom kommunene. Dette punktet ligger nærmere stupet snaue 200 meter øst for det høyeste punktet. Den høyeste toppen er Store Ranastongi med en høyde på 1 903 meter over havet. Ranastongi er den fjerde høyeste toppen sør for Jotunheimen. De tre høyeste er Folarskardnuten, Høgeloft og Sørvest for Storeskuta på Hallingskarvet.

Midtre Ranastongi er en annen topp på fjellet med en høyde på 1 888 meter over havet.

Ranastongi er også det fjellet som ligger nærmest midt i Sør-Norge; like langt fra Nordsjøen i vest (f.eks. Sotra eller Fedje, 212 km) som fra Sverige i øst (195–230 km, avhengig av målepunkt i Trysil), og like langt fra Skagerak i sørøst (Verdens ende, 231 km) som fra Norskehavet i nordvest (Runde eller Vigra, 230 km). Dessuten er det nesten midt mellom Lindesnes (335 km) og Trondheim (293 km).

Se også
-------

* Liste over Norges høyeste fjell

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Ranastongis referansesadel er ved sørøstenden av Sulevatnet. Sadelpunktet er mellom Sulevatnets høyde på 1 420 moh og kote 1 440, anslått til 1 433 moh.
2. ↑  Avstanden til Høgeloft i nordvest.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Paris Expo Porte de Versailles** er et utstillings- og konferansesenter i Paris i Frankrike. Det ligger i det 15. arrondissement ved Porte de Versailles metrostasjon mellom Boulevard périphérique og *Boulevards des Maréchaux*. Det er den største utstillingsparken i Frankrike.

Paris Expo Porte de Versailles har 228 211 m2 (2 456 440 sq ft) med utstillingsareal, 8 paviljonger, 2 auditorier og 32 møterom. Utstillingssenteret er vertskap for mer enn 120 messer hvert år, samt arrangementer, mange produktlanseringer og konvensjoner. *Tour Triangle*, en 180 meter høy glasspyramide, er planlagt bygget i nærheten av stedet. Det rommer et hotell med 120 rom og 70 000 kvadratmeter kontorlokaler.

Paris Expo vil være vertskap for turneringene i håndball, volleyball og bordtennis under Sommer-OL 2024.

Referanser
----------

1. ↑  Paris Expo Porte de Versailles
2. ↑  Paris Expo Porte de Versailles
3. ↑  PARIS EXPO PORTE DE VERSAILLES

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Paris Expo Porte de Versailles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

Flyfoto av Sula fra 1969.  Foto: Widerøe/Nasjonalbiblioteket 
**Sula** er et øysamfunn i Frøya kommune i Trøndelag, i hovedsak beliggende på øya Store Sula, vel 15 kilometer nordvest for øya Frøya. Sula har vel 70 helårs innbyggere (2007), men har en betydelig folkevekst i sommerhalvåret. Navnet Sula kommer trolig av «stolpe», som noe som stiger opp fra havet.

Sula var tidligere et viktig fiskevær, men har de siste 30 årene opplevd sterk fraflytting. Sula fyr, som ble automatisert i 1974, vitner om betydningen fiskeværet har hatt. Første fyrtårn er fra 1793, mens det nåværende er fra 1909. Det ble bygget på øyas høyeste punkt, Sulahaugen, 35 meter over havet.

Da skolen og sykehjemmet ble lagt ned tidlig på 1990-tallet trodde mange at det var spikeren i kista for det lille øysamfunnet, men de siste årene har en forsøkt å få i gang ny tilflytning og ny virksomhet. Foreløpig er fraflytningen stanset.

Sula har lenge vært kirkested, blant annet grunnet den store befolkningen som fisket fra været i perioder på året. Første kirke var trolig fra 1400-tallet. I 1755 ble kirkestedet flyttet til Sletta på Frøya der det ble bygd ny kirke. Sula kapell ble satt opp i 1925 med 200 sitteplasser.

Sula har trolig hatt fast befolkning fra 1300-tallet, men helt siden vikingtiden ble det drevet sesongfiske fra stedet. Sula blir nevnt i historiske kilder første gang i 1433, der det i erkebiskop Aslak Bolts jordebok står at han eier været. Den siste væreieren på Sula var Rasmus Lien fra Bjugn, før Staten overtok i 1939. Staten var eier av været fram til 1969, da det ble vedtatt at eiendommen skulle overføres til Frøya kommune. Blant forutsetningene som lå til grunn for denne overdragelsen var at kommunen skulle selge eller feste bort eiendommer til de som bodde der.

Mens mange kystbygder i Midt-Norge ble hardt rammet av Titran-ulykken i oktober 1899, klarte båtene fra Sula å komme seg tilbake før uværet slo til. Dette var takket være god lokalkunnskap om vær og vind.

Sula opplevde særlig sterk vekst etter 1820. I 1960 bodde det nesten 500 mennesker på Sula.

I forbindelse med arbeidene med å legge en gassrørledning fra Haltenbanken til Tjeldbergodden, påviste og filmet Statoil verdens største kjente dypvanns korallrevkompleks, kalt for Sularevet, utenfor Sula.

Sula har hurtigbåtforbindelse til Mausund, Froan og Halten, samt til Frøya og derfra videre til Trondheim. 3. mai 2006 ble det åpnet fergeforbindelse fra Norddyrøya på Fast-Frøya til Mausund og Sula.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder fra Sula Arkivert 22. desember 2014 hos Wayback Machine.
* Opplev Sula
* Sulas historie

Portal: Frøya

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |