recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Nacho Libre*** er en amerikansk komediefilm fra 2006, regissert av Jared Hess. Den ble utgitt på amerikansk kino den 16. juni 2006 av Paramount Pictures.

Sammendrag
----------

Ignacio (Jack Black) er sønn av en skandinavisk luthersk misjonær og en meksikansk diakon, som begge døde da han var barn. Han arbeider som kokk for et barnehjem ved et kloster i Mexico. En kveld samler han sammen donert mat til barnehjemmet, og blir ranet av en tyv som heter Steven. Ignacio får en ide om å begynner med wrestling for å tjene penger til barnehjemmet. Han endrer navnet sitt til "Nacho" for å holde sin egentlige identitet hemmelig.

Nacho taper sine første kamper, og kontaker en mann kjent som "Emperor" som forteller hva Ignacio burde gjøre for å vinne. Ignacio gjør som han får beskjed om, men taper fremdeles kamper. Senere får Nacho muligheten til å delta i en turnering og slåss mot en annen mester, Ramses, som Nacho så vidt klarer å slå. Nacho bruker pengene han vinner på å kjøpe en minibuss for å dra på ekskursjon sammen med foreldreløs barn fra barnehjemmet. Filmen avsluttes med Ignacio, Steven og en nonne tar med alle barna til Monte Alban.

Rolleliste
----------

Jack Black
* Jack Black som Ignacio / Nacho
* Hector Jimenez som Esqueleto / Steven
* Peter Stormare som Emperor

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* (en) *Nacho Libre* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Nacho Libre* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Nacho Libre* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Nacho Libre* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Nacho Libre* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Nacho Libre* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Nacho Libre* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Nacho Libre* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Nacho Libre* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Nacho Libre* på Metacritic Rediger på Wikidata
***Agrypnella*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Små, nokså brede, brunlige smellere. Kroppen er i stor grad kledt med lyse skjell, delvis oppstående. Antennene er trådformede og ikke svært lange. Pronotum er rundet, litt bredere enn langt, uten uttrukne bakhjørner. Dekkvingene har fine punktrader.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Ingenting er kjent om ungdomsstadiene til denne slekten. De voksne billenes kroppsbygning tyder på at de er aktive flygere som lever over bakken, ikke under steiner eller lignende.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen, fra Mexico til Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien Småsmellere, Negastriinae Nakane, 1953
					- Slekten ***Agrypnella*** Champion, 1895
						* *Agrypnella eburnea* Champion, 1895
						* *Agrypnella pictus* (Schwarz, 1896)
						* *Agrypnella squamifer* (Candèze, 1865)

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Agrypnella squamifer*
* (en) *Agrypnella* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Agrypnella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Charles «Charlie» Mitten** (født 17. januar 1921, død 2. januar 2002) var en engelsk fotballspiller.

Han er mest kjent for sin tid i Manchester United hvor han ble juniorspiller i 1936, og han måtte vente til 1946 med sin første profesjonelle kamp i Manchester United. Han debuterte med å score ett av to mål i 2–1-seieren over Grimsby Town i ligaen den 31. august 1946. I 1948 spilte han på laget som vant FA-cupen. Han spilte i United fram til juni 1950, da colombianske Santa Fe kjøpe ham. Til sammen spilte han 162 kamper og scora 61 mål.

Ett år senere returnerte han til England, fortsatt i eie av Manchester United. Manager Matt Busby suspenderte han i seks måneder før han ble solgt til Fulham.

Etter spillerkarrièren ble han manager for Mansfield Town (1956–1958), Newcastle United (1958–1961) og Altrincham (1962–1963).

Han døde to uker før sin 81-årsdag i 2002.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Charlie Mitten †, Transfermarkt spiller-ID 222931, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charlie Mitten – Transfermarkt Rediger på Wikidata
Eksempel på en shiritori med japansk tekst.
**Shiritori** (しりとり, ***Shiritori***) er en japansk ordlek, som innebærer at spillerne sier et ord som starter med samme kana som det forrige ordet nevnt sluttet med. I leken kan man bruke alle de japanske skrivesystemene: hiragana, katakana og kanji, men leken blir mer kompleks hvis kanji tas i bruk. Leken er over hvis en av spilleren sier et ord som slutter på ん/ン (n, *ん/ン*), siden ingen japanske ord starter på ん/ン (n, *ん/ン*), eller ikke kommer på flere ord. Generelt sett sier reglene også at man heller ikke kan repetere et ord og kun bruke substantiv. Det er også mulig å ha en regel som sier at man ikke kan bruke ord som slutter på ん/ン (n, *ん/ン*). I dette tilfellet sluttes leken bare hvis en av spillerne ikke kommer på flere ord.

Referanser
----------

1. 1 2  «What is shiritori?». *www.sljfaq.org*. Besøkt 30. desember 2016.
2. ↑  Jeremy Joseph Hanniel. «Simple and Fast Shiritori Program Using Boyer-Moore Algorithm» (PDF). Besøkt 20. desember 2016.
3. 1 2 3  Koichi (4. oktober 2008). «Shiritori, The Japanese Game That Will Improve Your Japanese». *Tofugu* **(engelsk)**. Besøkt 30. desember 2016.
Gate i Nachlaot
Knesset Israel i 1930-årene
**Nachlaot** (hebraisk: נחלאות, også *Naḥlaʾoth*) er et område bestående av 23 gårdsplassnabolag i det sentrale Jerusalem rubndt om Mahane Yehuda Market. Det er kjent for sine smale svingete gater, hus i gammel stil, tilbaketrukne gårdsrom og mange små synagoger. 

Nabolagene i Nachlaot er Batei Broide, Batei Goral, Batei Minsk, Batei Munkacs, Batei Rand, Bet Ya'acov, Even Yisrael (bygd i 1875 og er det eldste i området), Knesset Yisrael, Mahane Yehuda, Mazkeret Moshe, Mishkenot Yisrael, Nahalat Ahim, Nahalat Zion, Neve Bezalel, Neve Shalom, Ohel Moshe, Shevet Ahim, Shevet Zedek, Sukkat Shalom, Zikhron Tuvya, Zikhron Ya'acov og Zikhron Yosef.

Gerard Behar Center, tidligere kjent som Beit Ha'Am, åpnet i 1961. Det var her Adolf Eichmann samme år vle stilt for retten. Etter en renovasjon i 1983 ble det et kunstsenter.

Referanser
----------

1. ↑  «The Gerard-Behar Center in Jerusalem». Jerusalem.com. 3. mai 2013. Arkivert fra originalen 11. april 2016. Besøkt 1. april 2016.
2. ↑  Shandler, Jeffrey (1999). *While America Watches: Televising the Holocaust*. Oxford University Press. s. 90. ISBN 0195182588.
3. ↑  Selig, Abe (11. juni 2009). «How Behar Changed Its Stars». *The Jerusalem Post*. Arkivert fra originalen 5. mai 2016. Besøkt 1. april 2016 – via HighBeam.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
***Agrodes*** er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet 15 arter, fire av dem er funnet i Norge.

Utseende
--------

Nokså store (gjerne 20-24 millimeter), slanke, mørke, blanke, blålig metallisk fargede kortvinger. Hodet er ovalt med nokså små fasettøyne som sitter nær forkanten, og lange, rundede tinninger. Det er en ganske smal "hals" mellom hode og pronotum. Pronotum er snokså smalt, mye lengre enn bredt, for det meste rektangulært, men tilsmalnet foran, dekkvingene forholdsvis korte, flygevingene velutviklede. Oversiden er nokså tett kledt med korte, utstående hår.

Levevis
-------

Dise billene er rovdyr.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien storkortvinger Staphylininae Latreille, 1802
					- Stammen Xantholinini
						* Slekten *Agrodes* Nordmann, 1837
							+ *Agrodes conicicollis* Sharp, 1876
							+ *Agrodes elegans* Nordmann, 1837

Eksterne lenker
---------------

* *Agrodes* på GBIF
* (en) *Agrodes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Agrodes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Kai Rittun** (født 1962) er en norsk grafiker, tegner og maler. 

Kai Rittun har utdannelse fra Statens Håndverks- og Kunstindustriskole (1981–1986) og Statens kunstakademi (1986–1991) i Oslo.
Han har deltatt på en mengde utstillinger flere steder i Norge, deriblant Høstutstillingen og separatutstillinger i Kunstnerforbundet og Norske Grafikere. Arbeidene hans er blitt innkjøpt av Riksgalleriet, Nordnorsk Kunstmuseum og Norges Bank.

Kai Rittun er kjent blant annet for sine tresnitt i svart-hvitt. Motivene er ofte hentet fra naturen og tegningen er en grunnleggende del av arbeidet. Uttrykket er ikke sjelden ekspressivt.

Kai Rittun er sønn av billedkunstnerne Bea (født 1940) og Thorstein Rittun (født 1929). Han vokste opp i kunstnerkolonien Borettslaget Trolltun på Bøler i Oslo. I dag bor og arbeider han på Bislett i Oslo.

Plateillustrasjoner
* Beckstrøm: *Svigermor* (1997)
* Beckstrøm: *Lykkens kalosjer* (1997)
* Beckstrøm: *Vind* (2003)
* Beckstrøm: *Helium* (2003)

Referanser
----------

1. ↑   www.norske-grafikere.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Kai Rittun». Kunstnerforbundet. Besøkt 6. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside med CV og bildeeksempler

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
Innpress markert på en tegning som *ET*, fra det tyske navnet *Einpresstiefe*.
**Innpress** er avstanden mellom senterlinjen på en felg og anleggsflaten på hjulnavet. Innpresset oppgis i millimeter, og omtales ofte under betegnelsen *ET*[] (fra det tyske navnet *Einpresstiefe*). Innpresset er positivt når anleggsflaten på navet ligger lenger ut fra bilen enn senterlinjen, hvilket er tilfellet på de fleste personbiler.

Biler
-----

Enhver endring av innpresset vil påvirke både hjulgeometrien og belastningen på hjulopphenget.

### Påvirkning på kjøreegenskaper

Dersom felgen har lavere innpress enn originalt (hvilket betyr at anleggsflaten på felgen er nærmere innsiden av hjulet), vil hjulet stikke lenger ut fra bilen. Dette kan gi bedre (mer sportslige) kjøreegenskaper, men vil øke slitasjen på bærearmer og foringer.

### Regelverk

I Norge er det ikke tillatt å montere felger med innpress som avviker mer enn ±7,5 mm per side (±15mm per aksel) fra bilprodusentens spesifikasjon.

* Innpress (markert med gult)Innpress (markert med gult)
* Mye innpress (positiv for det indre hjulet, negativ før det ytre) på lastebil med tvillinghjulMye innpress (positiv for det indre hjulet, negativ før det ytre) på lastebil med tvillinghjul

Sykler
------

På sykler med kjedegir har bakhjulet innpress for at felgen skal senteres i henhold til rammen. Når man bygger hjul eller reparerer kast kan man bruke en sentreringsmåler (*dishing gauge*) for å måle sentreringen av sykkelhjulet og justere korrekt innpress ved hjelp av en eikenøkkel.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om tekniske krav og godkjenning av kjøretøy, deler og utstyr (kjøretøyforskriften) - Kap. 13. Hjul, dekk - Paragraf 6.1 og 62 - Lovdata
Rosatoms hovedkontor i Moskva
**Rosatom** (russisk: Росатом) er et russisk statlig selskap som leder den militære og sivile kjernekraftindustrien i landet og inspiserer produksjons- og forskningsfasiliteter.

Historie
--------

I Sovjetunionen var det *Ministerstvo srednego masjinostrojenija USSR* (Министерство среднего машиностроения СССР) som holdt oppsyn med kjernekraftvirksomheten. Ministeriet ble i 1989 omdøpt til *Det sovjetiske ministeriet for atomenergi og industri* (Министерство атомной энергетики и промышленности СССР), som etter Sovjetunionens fall ble til *Det russiske atomenergiministeriet* (Министерство по атомной энергии Российской Федерации), også kjent som *MinAtom* (МинАтом), opprettet 29. januar 1992. Den 9. mars 2004 ble MinAtom reorganisert som en føderal myndighet, og i november 2007 ble organisasjonen omgjort til det statlige selskapet Rosatom.

Organisasjonsstruktur
---------------------

Selskapet er en paraplyorganisasjon som knytter sammen flere titalls datterselskaper:

### Eksempler

* Atomflot
* OKB Gidropress, som utvikler den russiske reaktorserien VVER, er organisert som et datterselskap av Rosatom.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. februar 2021. Besøkt 24. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rosatom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Russland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
Den nye bygningen til Asiatic Society
**The Asiatic Society** er en institusjon for asiatiske studier som ble grunnlagt av William Jones den 15. januar 1784, under et møte ledet av Robert Chambers, øverste dommer i høyesterett ved Fort William, den gangen hovedstaden i Britisk India. Ved grunnleggelsen hadde den navnet *Asiatick Society*. I 1825 ble den antikke bokstaven *k* fjernet uten noen formell resolusjon, og institusjonen ble omdøpt til *The Asiatic Society*. I 1832 ble navnet endret til *The Asiatic Society of Bengal* og igjen i 1931 til *The Royal Asiatic Society of Bengal*. Den 1. juli 1951 fikk institusjonen endelig sitt nåværende navn.

Asiatic Society har sin bygning i Park Street in Kolkata (Calcutta), hvor den flyttet inn i 1808. I 1823 ble Medical and Physical Society of Calcutta etablert, og alle møtene til denne organisasjonen ble avholdt i Asiatic Society.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Asiatic Society of Bengal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Banglapedia **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** ISNI **·** CiNii
 |
***Shirley Kaye*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Joseph Kaufman.

Handling
--------

Shirley Kaye er den livlige datteren til Egerton Kaye, president for det store Union Central Railroad-selskapet. Egerton var i slekt med med Pirate Kaye, som grunnla denne jernbane-linjen. T.J. Magen, en røff finansmann, kjøper nabo-huset i nærheten av hjemmet til Kaye-familien, sammen med hans kone og datteren deres Daisy.

T.J. og hans yngre medarbeider, John Rowson, sikrer seg flertall av fullmaktene til Union Central-aksjonærene. I troen på at nytt blod til selskapet kommer til å forbedre økonomien til Union Central, bestemmer de seg for å fjerne Egerton Kaye som selskapets president i løpet av det neste styremøtet. Shirley ønsker deretter å ta hevn mot dem som hadde forårsaket alle disse problemene for faren hennes.

Skuespillere
------------

* Clara Kimball Young som Shirley Kaye
* Corliss Giles som John Rowson
* George Fawcett som T.L. Magen
* George Backus som Egerton Kaye
* Claire Whitney som Daisy Magen
* Nellie Lindrith som Mrs. Magen
* John Sunderland som Earl Rosselvin
* Mrs. F.O. Winthrop som Mrs. Bayliss
* Frank Otto som Dingwall
* Dan Mason

Referanser
----------

1. ↑  SHIRLEY KAYE
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Shirley Kaye* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Shirley Kaye* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Vestlig periferisk nahuatl** er ett av de fire hoveddialektområdene av det uto-aztekiske språket nahuatl. Sammen med østlig periferisk nahuatl og la Huasteca-nahuatl danner det et dialektkontinuum som skiller seg fra dialektområdet som kalles sentral nahuatl. Dialektene i vestlig periferisk nahuatl kan variere veldig fra hverandre.

Vestlig periferisk nahuatl har blitt lite studert i forhold til de andre dialektområdene, og variantene stor i fare for å dø ut. Vestlig periferisk nahutal snakkes i dag i det sørøstlige Estado de México, i Michoacán og i de nordlige og sørlige ytterområdene i Guerrero. I tillegg er det noen få talere i Durango, Nayarit, Jalisco og Colima.

Kjennetegn
----------

* Har fonemet /l/ istedenfor /tɬ͡/. Et eksempel er *lakal* istedenfor *tlakatl* («mann»). Språket nahuatl blir derfor kalt *nahua* (eller *nawa*) i dette området.
* Har prefikset *o-* i preteritum, for eksempel *ochokak* istedenfor *chokak* («han/hun gråt»).
* Har /j/ før /e/ i starten av ord, for eksempel *yel* istedenfor *etl* («bønne»).
* Har ikke direksjonale suffikser.
* Verba i gruppe 2 mister ikke den siste vokalen i preteritum entall, for eksempel *opalani* istedenfor *opalan* («det råtna»)
* Har ikke suffikset *-ki* i preteritum.
* Bruker flertallssuffikset *-tin*.

Se også
-------

* Dialekter av nahuatl
**Asiatisk tredreper** (*Xyleutes strix*) er en sommerfugl som tilhører familien tredrepere (Cossidae). Den finnes i Sørøst-Asia.

Utseende
--------

En meget stor (vingespenn opptil 220 mm) og kraftig, grå sommerfugl. Hannens antenner er fjærformede i den indre delen. Hodet og forkroppen er mørkegrå, bakkroppen mørk, lang og konisk. Vingene er lange og smale. Forvingen er beinhvit med tallrike, små, svarte tverrflekker og en stor, rektangulær flekk ca. to tredjedeler ute i vingen nær framkanten. Bakvingen er brunlig.

Levevis
-------

Arten lever i tropisk lavlandsskog, der larvene borer inne i trær.

Utbredelse
----------

Den er vidt utbredt fra India i vest til Ny-Guinea i øst. Arten blir delt opp i flere underarter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *asiatisk tredreper* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *asiatisk tredreper* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Xyleutes strix* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Xyleutes strix* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Xyleutes strix* på *Moths of Borneo*:
**Virgin Prunes** er et irsk eksperimentelt rockeband bestående av Gavin Friday på vokal (1977–1986), Guggi på vokal (1977–1984), Dik på gitar (1977–1984), Haa-Lacka Binttii på keyboard og perkusjon (1981), Mary D’Nellon på perkusjon (1981–1984) og gitar (1984–1986), Strongman (1977–1986) på bass, Dave-id Busaras Scott på vokal (1977–1986) og Pod på trommer (1977–1980, 1984–1986).

Biografi
--------

Bandet ble dannet i midten av 1977 i Dublin, Irland. Bandet bygde seg snart opp et rykte og en tilhengerskare for sine utagerende sceneshow. Bandet havnet også ofte i bråk med mer tradisjonelle rockere som ikke satt pris på den graden av annerledeshet de førte med seg. Bandet holdt konserter i og rundt Dublin, frem til de platedebuterte i 1982 med LP-en *...if I die, I die*. Denne platen blir regnet som en av deres mest tilgjengelige. Albumet kom etter at de hadde gitt ut syv singler og et bokssett med to singler og fem hefter.

Bandet fikk problemer med å spille inn sitt andrealbum, *Sons Find Devils*, takket være et hard turneprogram og utskiftninger av bandmedlemmer. Tittelen ble imidlertid brukt på en video som kom i 1985, med gammelt materiale og live-opptak. Samme år slapp de og et album med gamle rariteter.

Det nye albumet kom først i 1986, da med tittelen *The Moon Looked Down and Laughed*. Samme år besluttet Gavin Friday, bandets kreative kraft, å slutte. Gruppen ble oppløst året etter med en liten notis på deres livealbum *The Hidden Lie*.

Diskografi
----------

Dette er albumene bandet ga ut mens de fortsatt var aktive. I tillegg har albumene og alle singlene blitt relansert i en mengde former og formater.

### Studialbum

* *…If I die, I die* (1982)
* *The Moon Looked Down and Laughed* (1986)

### Samlealbum

* *Over the Rainbow* (1985)

### Livealbum

* *The Hidden Lie* (1987)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Virgin Prunes på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Virgin Prunes på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Virgin Prunes på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Virgin Prunes på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Virgin Prunes på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Vestlig kampkunst** (engelsk: *Western martial arts*, forkortet **WMA**) er et begrep som betegner kampsporter som har en forankring i vesten. Motsasen til WMA er østlig kampsport - som blant annet omfatter karate, judo, kendo. WMA omfatter blant annet olympisk fekting, savate, olympisk boksing og bryting, tyrkisk olje-bryting, islandsk glima og portugisisk jogo do pao.[]

HEMA
----

Innenfor WMA-begrepet ligger også begrepet HEMA, en forkortelse for historical Europan marital arts. HEMA baserer seg på studiet av historiske avhandlinger og manualer som viser forskjellige kampteknikker. Teknikkene som blir beskrevet varierer og kan inneholde informasjon om kun ett våpen eller flere våpen - som stav, kjepp, dolk, sverd, langsverd, strid fra hest, hellebard, bruk av buckler (lite rundskjold) og lignende. Den eldste av de kjente europeiske manualene er fra ca. 1280-1320, og er trolig produsert i et kloster eller geistlig miljø, da en gjennomgående karakter i manualen er en prest. Denne manualen går under betegnelsen MS.133, eller Tower Fechbuch og beskriver utelukkende teknikker for bruk av sverd og bukler (lite håndskjold). 

Andre sentrale verk for middelalder og tidlig nytid er:

* Liechtenauertradisjonen - denne oppstår i slutten av 1300-tallet og er aktiv frem til slutt av 1500. Den er og tradisjonen som produserer flest tekstbøker.
* Med utgangspunkt i Liechtenauertradisjonen fantes det og en rekke lokale, og ikke beslektete systemer i Det tysk-romerske rike. Som eksempelvis gladiatoriagruppen.
* Fiore Dei Liberi - samtidig fektemester med Johannes Liechtenauer som har gitt navn til ovennevnte, han virket i Italia og i tiden rundt 1410 utga han Flos Duellatorum, som det fins fire gjenværende kopier av.[]

Ofte blir manualer i dagligtale mellom forskere og utøvere navngitt ut fra dem som angivelig laget dem, eksempelvis Fiore di Liberi, Hanko Döbringer , Sigmund Ringeck, Peter von Danzig, Juden Lew, Paulus Kal, Joachim Meyer, Da Silva og Mendoza.

USA faller også innenfor HEMA med militære kampteknikker som sabel og bajonett fra 1800-tallet til tidlig 1900-tall. Flere amerikanske HEMA-grupper studerer likevel historiske europeiske manualer og er ledende i tolkningen og gjenopplivingen av gjenoppdagede historiske vestlige kamp-manualer, mens andre retninger (f.eks SCA) har latt seg inspirere av historien, men kan ikke sies å være tuftet på vestlige kamp-teknikker, selv om det visuelle ytre i SCA gjerne gir assosiasjoner til middelalderens Europa.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Vestlandsutstillingen** er en årlig kunstutstilling for billedkunstnere fra Vestlandet. Utstillingen turnerer vanligvis til ulike steder på Vestlandet. Kunstnere med tilknytning til landsdelen kan søke om deltakelse. 

Vestlandsutstillingen har vært en viktig arena for kunstnere i fra vest, helt siden starten i 1922.
Utstillingen er et samarbeid mellom Kunstmuseet Kube i Ålesund, Kunsthuset Kabuso i Øystese, Sunnfjord Kunstlag i Førde, Haugesund Billedgalleri og Stavanger Kunstforening. Økonomisk støtte blir gitt fra fylkeskommunene Rogaland, Hordaland, Sogn og Fjordane, Møre og Romsdal, samt Norges kulturråd. 

I tillegg til Vestlandsutstillingen arrangeres det fire andre årlige landsdelsutstillinger for billedkunst: Østlandsutstillingen, Sørlandsutstillingen, Trøndelagsutstillingen og Nordnorsken. Utstillingene har ulik organisering.

Historie
--------

Vestlandsutstillingen ble første gang arrangert i 1922. Ifølge *Norges kunsthistorie* kom initiativet fra Axel Revold og kunsthistorikeren Einar Lexow. I sin bok om Aage Storstein siterer imidlertid forfatteren Åse Ødegård en avisartikkel fra 1975 som hevder at ideen til utstillingen kom fra Stavanger-miljøet: Kunstnere i byen møttes regelmessig i Harry Landås' hybelleilighet, og en gang da diskusjonen dreide seg om Høstutstillingen hadde Olav Ansgar Larsen foreslått å lage en egen «Vestlandsutstilling». Da ideen modnet satte Larsen seg i kontakt med Nils Krantz i Bergen, og utstillingen ble etter hvert en realitet. 

I 1926 var malere fra Trøndelag invitert til deltakelse, men dette ble en engangsforeteelse. Fra og med 1928 var utstillingen et årlig arrangement, med deltaking kun fra de fire vestlandsfylkene.

Vestlandsutstillingen 2011
--------------------------

Utgangspunkt for utstillingen i 2011 var en kortfortelling «Rom for sten og hjort», skrevet av Tormod Haugland. Kunstnerisk ledelse var Karolin Tampere og Johanne Nordby Wernø.

Vestlandsutstillingen 2012
--------------------------

Temaet for Vestlandsutstillingen i 2012 er «bevegelse», og utstillingen er kurert av Annemari Skeide.

Litteratur
----------

* Knut Berg, red. (1981). *Norges kunsthistorie*. 6 Mellomkrigstid. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-12270-9.

* Åse Ødegård (1992). *Aage Storstein. En billedbygger i norsk kunst*. Oslo: BONYTT AS. ISBN 82-7039-030-5.

Eksterne lenker
---------------

* Vestlandsutstillingen 2011. Besøkt 1. februar 2012.
* Vestlandsutstillingen.no Besøkt 1. februar 2012.

Portal: Kunst
***Vestlandsrevyen*** er NRKs distriktssending for Vestland og den eldste av NRKs distriktssendinger på TV.

*Vestlandsrevyen* var tidligere navnet på NRKs distriktsnyhetssending for gamle Hordaland og Sogn og Fjordane, men etter fylkessammenslåingen i januar 2020 er det benevnelsen på distriktssendingen for Vestland fylke.

Historikk
---------

*Vestlandsrevyen* hadde sin første sending den 11. november 1991. Programledere for den første sendingen var Kari Amble og Arild Sondre Sekse. Dette var også NRKs første distriktssending.

Det var daværende kringkastingsjef Einar Førde som beslutningen om å ha distriktssendinger fra hele Norge. Hordaland og Sogn og Fjordane var først ut med *Vestlandsrevyen*. Det var mildt sakt en sukssé, 300 000 fulgte med på programmet den første uken, som betydde at var flere folk i destriktet som så på *Vestlandsrevyen* enn *Dagsrevyen*. Noen måneder senere kom *Nordnytt* og etter hvert fikk alle distriktskontorene til NRK egne nyhetssendinger på TV. Satsingen på distriktssendinger var et tiltak for å styrke NRKs markedsposisjon i forhold til den nye TV-kanalen TV 2.

Sendetider og sendesteder
-------------------------

Programmet blir sendt fra NRK Vestlands studio i Bergen. 12. oktober 2017 var siste sendedag i studio på Minde, før det nye mediahuset Media City Bergen ble tatt i bruk som studio.

På hverdager sendes *Vestlandsrevyen* to ganger fra mandag til torsdag, med sendetidene kl 19.45–kl 20.00 og kl 23.05–23.10. På fredag sendes programmet kun én gang, fra kl 19.30 til kl. 19.40.

Referanser
----------

1. ↑  Dyveke Buanes blir ny redaktør – frå nyttår er det klart for NRK Vestland. NRK. Besøkt 8. april 2020.
2. ↑  Fordal, Jon Annar (10. november 2011). «20 år med Vestlandsrevyen». *NRK*. Besøkt 30. oktober 2020.
**Svenska Finlands folkting** er en finsk organisasjon som har som oppgave å overvåke ivaretagelsen av finlandssvenskenes språklige rettigheter og ellers fremme de svensktalendes kulturelle og språklige interesser. Folktingets stilling ble fastslått i en egen lov i 2003. Folktinget har 75 representanter som velges hvert fjerde år i kommunevalget. Fastlandsfinland utnevner 70 representanter og Åland utnevner 5. Alle riksdagspartier med svenskspråklig virksomhet er representert i organisasjonen. 

Folktinget virker som et samarbeids- og diskusjonsorgan for politiske partier og andre grupperinger blant finlandssvenskene. 
Det kommer med forslag i lovgivningsprosessen og gir uttalelser til myndighetene om spørsmål som berører finlandssvenskene. 
Videre utgir Folktinget demografiske og statistiske opplysninger om de svensktalende.

Svenska folkpartiet har tradisjonelt vært en ledende kraft i Folktinget. Nåværende formann er Sandra Bergqvist fra dette partiet.

Se også
-------

* Finlandssvensker

Eksterne lenker
---------------

* Nettside for Svenska Finlands folkting
* FINLEX, Lov om Svenska Finlands folkting, 2003
* *Uppslagsverket Finland*, Svenska Finlands folkting[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**ST «Borgenes»** er en damptråler opprinnelig bygd som britisk marinefartøy under 2. verdenskrig. Skipet hørte hjemme i Kristiansund, før det ble overtatt av Finduskonsernet. Det ble tatt ut av bruk i 1972, og er i dag erklært som et verneverdig skip.

Skipet ble bygd av Collingwood Shipyards Ltd. i Ontario, Canada og sjøsatt 30. april 1942 som HMCS «Cailiff» i oppdrag av den britiske marine, det var utført som eskortefartøy og var utrustet for vern mot ubåter. 17. september ble den lånt til den kanadiske marine og ble stasjonert ved Halifax, New Foundland. 17. juni 1945 ble den gitt tilbake den britiske marine og lagt i opplag ved Milford Haven.

I 1946 ble skipet kjøpt av rederiet O. Wirum i Kristiansund og ble ombygd til sidetråler ved Storvik mekaniske verksted AS i Kristiansund og fikk navnet «Borgenes». Frem til 1963 ble den brukt til fiske i Nord-Atlanteren og i Barentshavet for å levere saltet fisk til klippfiskproduksjon i Kristiansund.

1963 ble skipet solgt til Findus i Hammerfest for å levere ferskfisk der, i 1972 ble den tatt ut av bruk på grunn av mangel på kvalifisert dampmaskinpersonale.

I 2004 ble «Borgenes» erklært verneverdig av riksantikvaren. «Borgenes» ble slept til Stokksund i oktober 2012 for opphugging.

Referanser
----------

1. ↑  Riksantikvaren – Fartøyvernlista (pdf). Oppdatert 16. desember 2009[*død lenke*] Besøkt 27. mai 2011
2. ↑  «Siste reis» *Tidens Krav*, 12. oktober 2012
3. ↑  «Borgenes» i Stokksund, 20. oktober 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) «Borgenes» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* (no) Stiftelsen steamtråleren Borgenes

| * v
* d
* r
Gjenværende dampskip i Norge |
| --- |
| «Ammonia» **·** «Ara» **·** «Bjoren» **·** «Borgenes» **·** «Børøysund» **·** «Engebret Soot» **·** «Forlandet» **·** «Hansteen» **·** «Hestmanden» **·** «Kysten» **·** «Oster» **·** «Pasop» **·** «Pelle» **·** «Skibladner» **·** «Southern Actor» **·** «Stavenes» **·** «Stjernen» **·** «Stord 1» **·** «Styrbjørn» **·** «Suldal» **·** «Thorolf» **·** «Turisten» |
**STS Sanok** er et ishockeylag i Sanok, Polen. Laget spilte sin første sesong i Eastern Division i Slovak 2. Liga, det tredje nivået av ishockey i Slovakia. Teamet var inaktivt i løpet av 2016–2017 sesongen på grunn av økonomiske vanskeligheter. Før det konkurrerte laget i Polska Liga Hokejowa (PHL), den øverste hockey-ligaen i Polen.

Lagets fulle juridiske navn er **Sanockie Towarzystwo Sportowe S. A.**. Klubben ble grunnlagt i 1958 som RKS Sanoczanka, og har gjennomgått en rekke navneendringer. Det har spilt under navnet **Ciarko KH 58 Sanok** siden 2017, av sponsorårsaker. De spiller hjemmekampene sine i Arena Sanok, som har en kapasitet på 3100 personer. Mellom 1965 og 2006 spilte de spillene sine på Torsan, som nå er tatt ned og blir brukt som parkeringsplass.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) KH Sanok – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Polska Hokej Liga 2022/23 |
| --- |
|  | 
* Jastrzębie
* Katowice
* Kraków
* Podhale
* Sanok
* Unia Oświęcim
* Toruń
* Tychy
* Zagłębie Sosnowiec

 | Polens flagg |
| Diatoniske intervaller |
| --- |
| PrimSekundTersKvartKvintSekstSeptimOktavNoneDesimUndesimDuodesimTredesimHalvtone/Heltone |
| 
Spesielle intervaller |
| MikrointervallKommaDiësisLimmaApotomeDitonusTritonusUlvekvint |
| 
Måleenheter |
| CentMillioktavOktavSavart |
| * v
* d
* r
 |

**Cent** (av latin *centum* «hundre») er en logaritmisk måleenhet for oppdeling av musikalske intervaller. Ved hjelp av en slik oppdeling kan ulike tonesystemer og stemminger lett sammenlignes.

Navnet kommer av at enheten brukes til å dele opp en likesvevende halvtone i 100 like trinn. En halvtone omfatter altså 100 cent, en oktav 1200 cent (tolv halvtoner), to oktaver 2400 cent, tre oktaver 3600 cent, etc. Enheten er normert i DIN 13320 og tilsvarer et frekvensforhold på {\displaystyle {\sqrt[{1200}]{2}}\approx 1{,}000\,577\,789\,5}.

Beregningen er logaritmisk. Er {\displaystyle q} frekvensforholdet til intervallet i, beregnes intervallet i som multipler av én cent:

{\displaystyle i=1200\cdot \log \_{2}(q){\text{ cent}}=1200\cdot {\frac {\log(q)}{\log(2)}}{\text{ cent}}.}
Eksempelvis har kvinten frekvensforholdet {\displaystyle {\tfrac {3}{2}}}, og beregnes dermed som

{\displaystyle {\text{kvint}}=1200\cdot \log \_{2}\left({\frac {3}{2}}\right){\text{ cent}}=1200\cdot {\frac {\log({\frac {3}{2}})}{\log(2)}}{\text{ cent}}\approx 702{\text{ cent}}.}

Litteratur
----------

* Hermann von Helmholtz: *Die Lehre von den Tonempfindungen als physiologische Grundlage für die Theorie der Musik*. Vieweg, Braunschweig 1863. Ettertrykk: Minerva-Verlag, Frankfurt/Main 1981, ISBN 3-8102-0715-2, Utdrag
* John R. Pierce: *Klang. Musik mit den Ohren der Physik.* Spektrum, ISBN 3-8274-0544-0.

Eksterne lenker
---------------

* *Umrechnung der Intervalle − ¢ = cent*
* Omregning cent / frekvensforhold i Excel
* Joachim Mohr: *Das Centmaß für Intervalle*.
**Håkon Stødle** (født 9. april 1942 i Indre Billefjord i Porsanger, død 1. januar 2022 i Tromsø) var klarinettist tilsatt som førsteamanuensis på Musikkonservatoriet ved Universitetet i Tromsø fra 1972.

Han var utdannet ved Universitetet i Oslo med musikk hovedfag og med en avhandling på *The Clarinet in Norwegian Music up to 1830, with Particular Emphasis on its Usage in the Music of Hans Hagerup Falbe and Waldemar Thrane*. Han var førsteamanuensis ved Musikkonservatoriet/Universitetet i Tromsø fra 1972 og var også dekan ved avdeling for kunstfag på Høgskolen i Tromsø. Han studerte klarinett med Richard Kjelstrup, Jacques Lancelot, Ib Ericsson og David Weber og hadde også undervist ved institusjoner i Russland, Japan og Brasil.

Stødle debuterte i Universitetets Aula (1973) og mottok Rikskonsertene's «debutantstøtte». Han hadde engasjementer i Kringkastingsorkestret, Filharmonisk Selskabs Orkester og Bergen filharmoniske orkester og var solo-klarinettist i Tromsø Symfoniorkester (1987–1996). Han var også en sentral drivkraft og støttespiller i *Top of the World International Piano Competition* og var en aktiv bidragsyter til jubileumsboken *Musikkonservatoriet i Tromsø 50 år* (2020).

Bibliografi
-----------

* med Tori Stødle klaver, *Music of the north* (1978). Komposisjoner av Ketil Vea. Gjenutgitt som *Suite for klarinett og klaver* (Veanova, 2001)
* *Daglige oppvarmings-øvelser for klarinett* (Eureka forlag, 2002)

Referanser
----------

1. ↑  Klarinettveteran nekter å gi seg - nå er han hedret av Kongen - iTromsø 16. mars 2016
2. ↑  Håkon Stødle i audiens hos Kongen - iTromsø 25. april 2016
3. ↑  Bernt Johan Ottem, Lillian Grethe Jensen, Kjell Magne Mælen og Frode Thorsen: *Håkon Stødle til minne* - iTromsø 17. januar 2022/Aftenposten 20. januar 2022

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Håkon Stødle i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Håkon Stødle i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** CRIStin
 |
***Bothrispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 7 millimeter), avlang, matt, brun bladbille. Antennene består av 8 ledd og er ganske kraftige. Hodet er bredere enn langt. Pronotum er rundet, tett og grovt punktert. Dekkvingene er jevnbrede, firkantede og har 10 punktstriper, tre opphøyde lengderibber og pigger i spissen og langs sidekanten.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Artens vertsplante er ukjent.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Chalepini** Weise, 1910
						* slekten ***Bothrispa*** Uhmann, 1940
							+ *Bothrispa depressa* (Chapuis, 1877)

Litteratur
----------

* *Bothrispa* på ITIS
* Hispines of the World - *Bothrispa*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bothrispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bothrispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Bothrispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
* (en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Håkon av Nidaros** (død 18. august 1267) var en norsk geistlig som var erkebiskop av Nidaros i 1267. Han rakk bare å utøve embetet i fire måneder før han døde.

Bakgrunn og familie
-------------------

Det er ikke kjent når Håkon var født, hvem som var Håkons foreldre eller hvor i landet han kom fra. Det er sannsynlig at han var fra Østlandet, ettersom han virket i Oslo før han ble erkebiskop. Håkon hadde også en sønn, Tore, kalt Tore Biskopssønn, og denne holdt til på Lekum i Eidsberg i Borgarsyssel (Østfold). Enkelte historikere, som Edvard Bull d.e. har hevdet at Håkon må ha vært gift. Bakgrunnen for dette er at sønnen Tore, som var en mektig mann med titler som baron og kansler, neppe kunne ha vært et uekte barn. Dersom Håkon virkelig var gift, var han trolig den siste gifte katolske biskopen i Norge.

Geistlig karrière
-----------------

Håkon var først medlem av domkapitlet ved Hallvardskirken i Oslo, hvor han også var skolemester. I 1248 ble han vigslet til biskop i Oslo av den daværende erkebiskopen, Sigurd Eindridesson (erkebiskop 1231-1252). Da erkebiskop Einar Gunnarsson døde i 1263 ble Håkon foreslått som etterfølger. Ettersom han allerede var biskop, trengte han ikke dra til Roma for å bli vigslet av paven, slik nye erkebiskoper vanligvis måtte. Håkon ble vigslet til erkebiskop i Nidarosdomen 14. april 1267. Han rakk imidlertid ikke å få utført så mye i sitt nye embete ettersom han døde allerede 18. august samme år.

Håkon ble etterfulgt som erkebiskop av Jon Raude.

Referanser
----------

1. 1 2  Dybdahl, Audun. (2009, 13. februar). Håkon. I Norsk biografisk leksikon. Hentet 15. februar 2018.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Einar Gunnarsson** | **Erkebiskop av Nidaros**(1267–1267) | Etterfølger:**Jon Raude** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Surprise** (fransk: *atoll de la Surprise*) er en atoll i d'Entrecasteaux-revene i Ny-Caledonia i Sør-Stillehavet. Den ligger nordvest for Grande-Terre. Like nord for Surprise ligger atollen Huon.

Naturforhold
------------

Atollen består av flere mindre øyer, der de største er Surprise, Fabre og Le Leizour. Den største av disse er Surprise, som måler 680 ganger 380 meter.

I tillegg til gras og lave vekster i strandsonen, som *Coronopus integrifolius*, *Thuarea involuta* og *Triumfetta procumbens*, er det vegetasjon med trær og busker, bregner og lianer. Det finnes Heliotropium foertherianum, Suriana maritima, *Scaevola taccada*, *Pisonia grandis*, *Leucaena leucocephala*, *Cordia subcordata* og *Hibiscus tiliaceus*. Videre vokser det kokospalmer.

Guano
-----

I 1883 ble det gitt konsesjon for utvinning av guano. Selskapet Austral Guano Company med hovedkontor i Auckland på New Zealand sto for guanodriften. Fra 1910 til 1928 ble det hentet ut 30 000 tonn guano fra Surprise og nærliggende øyer. Rester etter guanodriften finnes fortsatt.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Butaud, Jean-François: *Flore, formations végétales et enjeux de conservation des récifs d'Entrecasteaux. Mars 2013* Arkivert 8. august 2014 hos Wayback Machine. Service de la pêche et de l'environnement marin, Direction des affaires maritimes de la Nouvelle-Calédonie, s. 37–39. Lest 28. juli 2014.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Bothynus horridus*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, lyst rødbrun hornbille. Arten er noe mer langstrakt enn de fleste andre *Bothynus*-artene. Hodet er uten horn. Hannen har en nokså stor grop foran på pronotum, med et kort, butt horn ved forkanten. Pronotum er ganske fint og spredt punktert bortsett fra gropen som har kraftig mikroskulptur. Dekkvingene har fine punktrekker. På beina har for-leggene tre store, skarpe tenner.

Levevis
-------

Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Brasil, Paraguay og Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
						* Slekten *Bothynus* Hope, 1837
							+ ***Bothynus horridus*** Endrödi, 1968

Kilder
------

* Dynastidae du monde- nettside om arten
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Bothynus*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bothynus horridus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bothynus horridus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Bothynus horridus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Bothynus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
En costaricansk frokost med gallo pinto (til høyre)
**Gallo pinto** er en tradisjonell matrett i Mellom-Amerika som består av bønner og ris. Retten kan spises til alle måltider, og særlig i Costa Rica og Nicaragua spises den ofte to eller tre ganger daglig. Gallo pinto er Nicaraguas og Costa Ricas nasjonalrett.

Selv om retten består av de samme ingrediensene, tilberedes den på ulik måte fra land til land, og bønnesorten varierer. I Costa Rica brukes vanligvis svarte bønner, mens røde bønner er vanligere i Nicaragua. Foruten bønner og ris, tilsettes også ofte andre ingredienser, som koriander, løk og paprika.

Navnet
------

Gallo pinto er spansk og betyder ordrett «malt hane». Navnet stammer trolig fra fargen som risen får av bønnene, som minner om fargen til en flekkete hane. I enkelte deler av Mellom-Amerika, blant annet i El Salvador, går retten under navnet **casamiento** («ekteskap»).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Costaricansk gallo pinto-oppskrift

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |
**Walter av Coventry** var en engelsk munk og kronikør som var aktiv fram til tiden 1290 til 1300 hvor han dør. Han var øyensynlig tilknyttet et religiøst hus i provinsen York. Han er kun kjent gjennom den historiske tekstsamlingen som bærer hans navn, *Memoriale fratris Walteri de Coventria*.

Ordet *Memoriale* betraktes vanligvis å bety «commonplace book», på norsk «triviell bok». Noen forskere har tolket det i betydning «suvenir», og har argumentert at Walter ikke var forfatteren, men kun den som betalte for arbeidet. Tyngden i autoritet går imot det siste synet. Forfatteren levde i tiden under regimet til Edvard I av England, og nevner hyllesten som ble gitt til kong Edvard som overherre for Skottland i 1291.

Siden hovedmengden av teksten kun går fram til år 1225 er krøniken ettertrykkelig en annenhåndsproduksjon, men for årene 1201-1225 er den en troverdig avskrift fra en samtidig krønike, arbeidet til en *Barnwell-kanon*. En komplett tekst av Barnwell-arbeidet er bevart i *College of Arms* (*Heralds' College, manuscript 10*), men har aldri blitt trykket, skjønt den ble samlet av biskop William Stubbs for hans utgave av *Memoriale fratris Walteri de Coventria*. Barnwell-forfatteren som levde i Cambridgeshire var godt plassert for å observere hendelsene i den første krigen til baronene, og er meget verdifull kilde for denne betydningsfulle krisen.

Forfatteren er mindre fiendtlig til Johan av England enn til Ralph av Coggeshall, Roger av Wendover og Matthew Paris. Han priser kongens behandling av waliserne og i krigen mot skottene, men er kritisk til kongens forhold til paven og til den engelske opposisjonen. Han anser at Johans underkastelse til paven er et dyktig politisk strøk, skjønt han noterer det fakta at noen menn kaller det for ydmykelse. Den konstitusjonelle agitasjonen i 1215 vekker ikke hans begeistring. Han nevner Runnymede-konferansen kun i forbifarten, tilsvarende med Magna Carta, og bebreider adelen for gjenopptagelsen av krigen. Det kan være av frykt at forfatteren unnlater å stille seg kritisk til John, men det kan også være at han selv representerer middelklassen og så på adelens føydale privilegier med mistenksomhet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Toppen av en drikkeboks med dratapp.
En **drikkeboks** er en standardisert gjenbrukbar boks, fremstilt av aluminium eller stål, til å inneholde drikkevarer. Den kan inneholde for eksempel øl, vin, mineralvann, energidrikk eller cider, og forekommer i flere ulike størrelser, vanligvis mellom 200 og 1000 ml, hovedsakelig 330 eller 500 ml. Når innholdet er drukket kan den tomme boksen leveres til gjenbruk, og i noen land gjøres dette via et pantsystem, hvor drikkeboksen leveres i en panteautomat.

Historie
--------

I 1930-årene besluttet man å tappe øl i bokser etter å ha hatt stor suksess med å lagre mat på denne måten. Man begynte kort etter også å bruke det til brus, men da drikkevarene begynte å få en metallisk smak, begynte man blant annet å putte et tynt lag plast på innsiden. 

I starten ble øl og brus tappet i bokser lik dem man for eksempel får tomatpuré i idag; man måtte altså bruke en boksåpner for å åpne boksen. Et par år senere utviklet man den såkalte «cone top», som var en boks man åpnet med en flaskeåpner liksom en glassflaske. Cone tops var ikke i nærheten så populære som de klassiske boksene, men eksisterte inntil de sene 1950-årene.

Bokser ble ikke riktig populære i starten. Selv om man prøvde, kunne man ikke få den metalliske smaken til å forsvinne. Men man gav ikke opp. Det var mange gode sider ved bokser. De fylte og veide ikke så mye som glassflasker, så de var lettere å transportere til butikkene. Forbrukerne nøt også å ikke skulle betale pant for boksen (i starten måtte man ikke betale pant for bokser).

Først i 1959 fikk Ermal Fraze en idé som betød at man nå ikke lenger behøvde noe verktøy for å åpne en boks. Han oppfant en åpningsmekanisme hvor man skulle dra i et stykke metall som så rev et hull av der man kunne drikke.

Det ble dog et stort problem at man kastet det avrevne metallet på bakken eller i en søppelkasse. Hvis man kastet det på bakken, forsøplet den gaten og i begge tilfeller kastet man bort store mengder aluminium som ikke kunne bli gjenbrukt da det ikke avlevert med resten av boksen.

Et stykke inn i 1970-årene løste Daniel F. Cudzik dette problemet, da han oppfant den åpningsmekanismen som er kjent idag, dratappen, hvor alt metallet blir på boksen og dermed blir gjenbrukt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC
 |