***Verlan*** (fransk uttale: ​[vɛʁlɑ̃]) er en type skjulespråk i det fransk språket, som er vanlig i slang og familiært talespråk. Verlan hviler på en lang fransk tradisjon for transposering av stavelser i individuelle ord for å danne nye ord. Ordet *verlan* i seg selv er et eksempel på verlan (noe som gjør det til et autologisk ord), avledet av de inverserte stavelsene i *(à)* *l'envers* [lɑ̃vɛʁ] som betyr «omvendt».

Historie
--------

Ifølge Miriam Nieser begynte verlanisering allerede i middelalderen, i form av metateser, men det er vanskelig å si med sikkerhet når verlanisering av ord slik vi kjenner det i dag tok til. I Bérouls normanniske gjendiktning av *Tristan og Isolde* fra slutten av 1100-tallet forvandler forfatteren navnet «Tristan» til «Tantris», som dermed er den første dokumenterte verlaniseringen i fransk litteratur; det er dog ikke kjent om slike ordspill var i bruk i dagligtale allerede så tidlig.

Det var først på 1500- og 1600-tallet at slike anagrammer og ordspill ble vanlige. I 1690 skrev Antoine Furetière i sin ordbok *Dictionnaire universel* at uttrykket «c'est verjus ou jus vert» brukes for å si at noe «er det samme», noe som dermed blir det første eksempelet som med sikkerhet ligner på verlan. Etter dette opptrer verlan regelmessig i litteratur.

På 1800-tallet begynte verlan å opptre i muntlig kommunikasjon. I boken *Les Sources de l'argot ancien* omtaler forfatteren Lazare Sainéan en straffange under kallenavnet «La Hyène» som skal ha datert brevet sitt med «Lontou, 1842» i stedet for «Toulon». Sainéan indikerer at verlan ble brukt blant fanger og insatte, og videre utover det 19. århundre sprer verlan og skjulespråket *louchébem* seg videre gjennom dette miljøet.

Utbredelsen av moderne verlan tok til fra og med andre verdenskrig. Talemåten hadde blitt utbredt blant arbeidere og immigranter i Paris' forsteder, og herfra spredte den seg fort til resten av befolkningen via populaisering gjennom film og musikk. I 1953 brukes ordet *verlen* for første gang i Auguste Le Bretons politiroman *Du rififi chez les hommes* for å omtale denne talemåten, og ifølge ordboken *Trésor de la langue française informatisé* er ortografien *verlan* attestert til 1968. I dag er verlan et utbredt fenomen brukt av alle samfunnslag, stort sett i familiære talesammenhenger.

Orddannelse
-----------

Ord i verlan dannes ved å bytte om rekkefølgen på stavelser fra det opprinnelige ordet. For eksempel blir *français* [fʁɑ̃sɛ] til *céfran* [sefʁɑ̃]. Ord i verlan blir ikke ortografisk inverserte, men baserer seg derimot på inversjon av originalordets uttalte stavelser; det nye ordets skrivemåte kan dermed vike betydelig fra det opprinnelige ordets skrivemåte, slik som i eksempelet over.

Verlan beholder generelt uttalen av de opprinnelige stavelsene. Derimot får ord som ender i en stum *e* (for eksempel *femme* [fam]) og ord som slutter på én eller flere uttalte konsonanter (for eksempel *flic* [flik]) til tider en ekstra schwa (gjengitt som [œ] eller [ø]) etter inversjon. I tillegg faller ofte den siste uttalte vokalen eller stavelsen bort etter at ordet er inversert, slik at eksemplene *femme* og *flic* blir *meuf* [mœf] (*meufa* i full form) og *keuf* [kœf] (*keufli* i full form), henholdsvis. Verlaniseringen kan visualiseres på følgende måte:

> 
> 1. Det opprinnelige ordet (f.eks. *femme* [fam] eller *flic* [flik]) får en ekstra schwa lagt til på slutten av ordet → [famø] / [flikø]
> 2. Stavelsene i ordet byttes om → [møfa] / [køfli]
> 3. Den siste vokalen eller stavelsen i ordet faler bort → [mœf] / [kœf]
> 
> 
> 

Egne regler gjelder for enstavelsesord, og ord med flere stavelser kan være verlanisert på mer enn én måte. For eksempel kan *cigarette* både bli *retgasi*, *garetsi* og *retsiga*.

Studier av skriftlig verlan er vanskelig, i og med at tradisjonen først og fremst går muntlig i arv, uten standardisert rettskriving. Mens enkelte fortsatt hevder at ortografien fra det opprinnelige ordet skal beholdes, er de fleste enige i at ord bør staves for å på best mulig måte reflektere uttalen. For eksempel er *verlan* foretrukket fremfor *versl'en*.

### Dobbel verlan

I noen tilfeller kan allerede verlaniserte ord bli verlanisert på nytt, spesielt dersom ordet er godt forankret i dagligtale. Dette gjelder blant annet ordet *meuf* [mœf], som tidvis blir verlanisert til det nye ordet *feumeu* [fømø], og som dermed blir en såkalt *dobbel verlan* (fr. *double verlan*) eller *verlan av verlan* (fr. *verlan d'un verlan*). Det samme gjelder *reubeu* / *rebeu* [ʁøbø], verlan av *beur* [bœʁ] som igjen er verlan av *arabe* [aʁab]. Den doble verlaniseringen kan visualiseres på følgende måte:

> 
> 1. Det opprinnelige ordet (f.eks. *femme* [fam] eller *flic* [flik]) får en ekstra schwa lagt til på slutten av ordet → [famø] / [flikø]
> 2. Stavelsene i ordet byttes om → [møfa] / [køfli]
> 3. Den siste vokalen eller stavelsen i ordet faler bort → [mœf] / [kœf]
> 4. Det verlaniserte ordet får en ekstra schwa lagt til på slutten av ordet → [møfø] / [køfø]
> 5. Stavelsene i ordet byttes om → [fømø] / [føkø]
> 
> 
> 

Legg merke til at bortfall av den siste vokalen eller stavelsen som oftest ikke forekommer i andre verlanisering, slik det gjør i første verlanisering.

Eksempler på verlan
-------------------

Arabe [aʁab] → beur [bœʁ] → reubeu / rebeu [ʁøbø]

Bête [bɛt] → teubé [tœbe]

Bizarre [bizaʁ] → zarbi [zaʁbi]

Ça [sa] → ass [as]

Chaud [ʃo] → auche [oʃ]

Chinois [ʃinwa] → noiche [nwaʃ]

Choper [ʃɔpe] → pécho [peʃo]

Cigarette [sigaʁɛt] → retgasi [ʁɛtgasi] / garetsi [gaʁɛtsi] / retsiga [rɛtsiga]

Copine [kɔpin] → pineco [pinko]

Énervé [enɛʁve] → vénère [venɛʁ]

Famille [famij] → mifa [mifa] / mif [mif]

Femme [fam] → meuf [mœf] → feumeu [fømø]

Fête [fɛt] → teuf [tœf]

Flic [flik] → keuf [kœf] → feukeu [føkø]

Fou [fu] → ouf [uf]

Frère [fʁɛʁ] → reuf [ʁœf]

Fumer [fyme] → méfu [mefy]

Herbe [hɛʁb] → beuh [bø]

Joint [ʒwɛ̃] → oinj [wɛ̃ʒ] / oinche [wɛ̃ʃ]

Juif [ʒɥif] → feuj [føʒ]

Louche [luʃ] → chelou [ʃølu]

Lourd [luʁ] → relou [ʁølu]

Mec [mɛk] → keum [kœm]

Moi [mwa] → wam / ouam [wam]

Musique [mysik] → zicmu [zikmy] / zic [zik]

Noir [nwaʁ] → renoi [ʁønwa]

Père [pɛʁ] → reup [ʁœp]

Petit [pøti] → tipeu [tipø]

Pute [pyt] → tepu [tøpy]

Truc [tʁyk] → keut [kœt] / keutru [kœtʁy]

Referanser
----------

1. 1 2  Lefkowitz (1991), s. 50
2. ↑  Nieser (2007)
3. 1 2  Lefkowitz (1991), s. 51
4. ↑  Wise, Hilary. (1997). *The vocabulary of modern French : origins, structure and function*. London: Routledge. ISBN 0-415-11738-0. OCLC 37783439.
5. ↑  Natalie J. Lefkowitz (Desember 1989). «Verlan: Talking Backwards in French». *American Association of Teachers of French*. 63 (2): 312–322.
6. ↑  Nieser (2007), s. 3
7. ↑  «VERLAN : Définition de VERLAN». *www.cnrtl.fr*. Besøkt 28. november 2020.

Litteratur
----------

* Lefkowitz, Natalie (1991). *Talking Backwards, Looking Forwards: The French Language Game Verlan*. Gunter Narr Verlag. ISBN 38-23-34073-5.
* Nieser, Miriam (2007). *Le Verlan – Règles et usages*. Mûnchen: GRIN verlag. ISBN 978-36-386042-7-7.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |