recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Das Mirakel*** er en tysk stumfilm fra 1912, regissert av Max Reinhardt og Mime Misu.

Handling
--------

Historien begynner i kirkeskipet til en katedral. Folk roper i ærefrykt når en blind kvinnes tapte syn blir gjenopprettet. En prosesjon dannes, inkludert mange pilegrimer og nonner. De går gjennom klosteret og synger. Blant nonnene er det en yngre og veldig attraktiv kvinne, som heter Beatrix. Blant pilegrimene er en kjekk ridder. De to blir umiddelbart tiltrukket av hverandre, under gudstjenesten i katedralen. Når alle sammen forlater katedralen, kaster Beatrix fra seg nonne-kappen og nøklene sine og flykter sammen med den kjekke ridderen.

Bygningen er nå tom og stille, med lys som faller på den ubevegelige statuen av jomfru Maria. Men plutselig skjer miraklet. Statuen våkner til liv, tar opp plagget som ble kastet av den forelskede nonnen, og inntar en plass foran alteret. Når de andre nonnene kommer tilbake til katedralen legger merke til at statuen har forsvunnet. Resten av historien følger eventyrene til nonnen. Men gradvis brytes hun fysisk og åndelig, samtidig som hun går fra en elsker til en annen. Men Beatrix vender endelig tilbake til katedralen, hvor statuen tilgir henne for hennes synder og hun begynner igjen å tjenestegjøre ved klosteret.

Referanser
----------

1. ↑  THE MIRACLE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Das Mirakel* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Norsk språktest** ble startet på slutten av 1980-tallet og er et samarbeid mellom Studieforbundet Folkeuniversitetet og Universitetet i Bergen. Frem til 2014 utviklet Norsk språktest tre tester i norsk for voksne innvandrere: Norskprøve 2, Norskprøve 3 og Test i norsk – høyere nivå (også kalt «Bergenstesten»). Norskprøve 2 og Norskprøve 3 ble i 2014 erstattet av Norskprøven, som blir utviklet av Kompetanse Norge. Norsk språktest utvikler fremdeles Test i norsk – høyere nivå. Dette er en test som måler språkferdigheter på nivåene B2 og C1 slik de er beskrevet i Det felles europeiske rammeverket for språk. Hovedmålgruppen for testen er innvandrere som trenger å dokumentere språkferdigheter i norsk på høyere nivå for å søke jobb eller opptak til studier i Norge.

Referanser
----------

1. 1 2  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. juni 2017. Besøkt 16. juli 2017.  Presentasjon av Norsk språktest på nettsidene til Association of Language Testers in Europe
2. 1 2   Arkivert 15. august 2016 hos Wayback Machine. Test i norsk - høyere nivå på Folkeuniversitetet sine nettsider
**Black and Decker** er et selskap som holder til i USA og er verdens største innen verktøy og tilbehør. Selskapet er markedsleder i USA og blant verdens største innen kjøkkenmaskiner.

Historie
--------

S. Duncon Black og Alonzo G. Decker startet et lite verksted i Baltimore i Maryland i USA på starten av 1900-tallet og vokste etterhvert mer, så de valgte å kalle bedriften sin for The BLACK+DECKER™ Manufacturing Company. I 1917 fikk Black and Decker patent på pistolgrepet og utløserbryteren på boremaskinen, så fabrikken fikk et 12 000 kvadratmeter stort gulv i Towson i USA. I 1992 kom det nye sortimentet av DeWalt industri produkter og ble et stort selskap av el-verktøy. I 2010 valgte Black and Decker og Stanley slå seg sammen for å bedre verktøy og logistikk.

Se også
-------

* Stanley Works
* Boremaskin

Referanser
----------

1. ↑  Black & Decker: History (Engelsk) Arkivert 30. juli 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Black & Decker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Black & Decker: Om selskapet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
En del av samlingen Foto: Jensens 
**Norsk utvandrermuseum,** som en periode het **Migrasjonsmuseet**, er et museum og forskningssenter for norsk utvandrerhistorie. Museet ligger på Åkershagan i Ottestad i Stange, og er en del av Anno museum.

Museet har en historisk samling bygninger i et friluftsområde. Samlingen består av åtte bygninger. 

Norsk utvandrermuseum har et internasjonalt omfang og mangesidige mål for aktivitetene sine. Museet skal øke kunnskapen om migranter og norsk utvandring, innvandring og hjemvandring. Det skal kaste lys på de utvandredes bakgrunn, deres tilpasning og utvikling i landene der de slo seg ned og deres forbindelse til hjemlandet. I samsvar med dette, samler museet historiske data, tar vare på det innsamlede materialet, driver forskning om emnet og formidler kunnskap gjennom utstillinger, publikasjoner, foredrag og alle andre tilgjengelige media.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Norsk Utvandrermuseum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Harold Ivory Williams jr.** (født 1949, i Baltimore, Maryland, død 2010) var en amerikansk jazzmusiker som spilte på flere instrumenter, blant annet keyboard, orgel og piano. 

Williams var aktiv innen den lokale kirken hvor både hans bestemor og begge hans foreldre var pastorer og organister på et eller annet tidspunkt. Han ble ofte etterspurt over hele byen på grunn av sin jazz-musikk. Han var med på albumet, *The Best Of James Cleveland* og på *Gospel Music Workshop of America*. Han ble på 1960-tallet blitt regnet som et musikalsk geni. Han spilte ikke bare jazz-musikk, men også en god del gospel og klassisk musikk.

Han spilte flere musikalske stykker med flere kjente amerikanske musikere. Williams, som da var på randen av internasjonal suksess, ble til slutt tvunget til å stoppe på grunn av en ødeleggende sykdom som gjorde det umulig for ham å spille musikk mer. Han fortsatte likevel med å spille i kirken helt frem til sin død i 2010.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Harold Ivory Williams, SNAC Ark-ID w65m6f98, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.heraldsun.com, arkiv-URL web.archive.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harold Ivory Williams jr. på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Harold Ivory Williams jr. på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Harold Ivory Williams jr. på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Harold Raeburn stående til høyre under Everest-ekspedisjonen i 1921
**Harold Andrew Raeburn** (født 21. juli 1865 i Edinburgh, død 21. desember 1926 i Edinburgh) var en britisk fjellklatrer og ornitolog. Han har blitt beskrevet som Skottlands mest kjente fjellklatrer i de første to tiårene av 1900-tallet.

Raeburn, som var ungkar hele livet, klatret mange ruter på Ben Nevis i perioden 1896–1901. Han var allerede en aktiv ornitolog, og det er mulig at denne interessen fikk ham til å begynne med fjellklatring. Fra 1902 klatret han i både Alpene og i Norge. I juli og august 1902 foretok han flere førstebestigninger i Jotunheimen sammen med Kristian Tandberg og George Paus. I juli 1903 var han blant de første kjente bestigerne av Sætretindane og Grøtdalstindane i Sunnmørsalpene. Somrene 1913 og 1914 var han med på ekspedisjoner som nådde toppen av fire av de største fjellene i Kaukasus. I 1920 var han med på en ekspedisjon til Kanchenjunga i Nepal, og i 1921 var han klatresjef under den store britiske ekspedisjonen til Nepal som undersøkte hvordan Mount Everest eventuelt kunne bestiges (noe som først lyktes i 1953). Under denne ekspedisjonen ble han syk og han døde noen år senere.

Referanser
----------

1. 1 2  Harold Andrew Raeburn (1865–1926)
**Carolinahemlokk** (vitenskapelig navn *Tsuga caroliniana*) er en art av bartrær innenfor hemlokkslekten i furufamilien. Den er en av fire arter som vokser i Nord-Amerika. I USA kalles den *Carolina Hemlock*

Trærne er middelsstore, gjerne 20-30 meter høye, sjelden inntil 35 meter. Den har kompakt konisk eller pyramideformet trekrone, som er inntil 8 meter bred. barken er tjukk og rød-brun. Greinene er store, og enten horisontalt utstående eller svakt nedoverbøyde. Diameteren på stammen kan nå 1,15 meter.

Nålene er inntil 2 cm lange, og peker til alle kanter. De har avrundet spiss, og lukter mandarin om de knuses. De er mørkegrønne øverst og har to hvite bånd av spalteåpninger på undersiden. Konglene er grønne og 2-4 cm lange, de åpner seg i løpet av et halvår og blir da lyst brune.

Et insekt som kalles Hemlock woolly adelgid *(Adelges tsugae)* truer bestanden, som nå er avgrenset til Appalachene i sørvestre Virginia, Nord-Carolina og Sør-Carolina, østlige Tennessee, og det nordøstligste Georgia. Den overlapper nord i fjellkjeden med kanadahemlokk (*Tsuga canadensis*).

Litteratur
----------

* A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). *Trær i skog og hage*. Tiden. s. 143. ISBN 82-10-01282-7.
* «*Tsuga caroliniana*». Flora of North America. Besøkt 22. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Carolinahemlokk* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Carolinahemlokk* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Carolinahemlokk* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Carolinahemlokk* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Carolinahemlokk* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Carolinahemlokk* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Tsuga caroliniana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Tsuga caroliniana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Tsuga caroliniana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Bla, bla, bla*** er en norsk humorserie med Anne-Kat. Hærland som gikk på NRK i 2000 og 2003. Serien var et humoristisk harselas av ukeblader med ironi som et klart fremtredende element. Hærland inviterte gjester i studio og dro også ut for å oppsøke personer og steder. Serien inneholdt også faste innslag med diverse sketsjer, og man ble også presentert med skikkelsen Bodil som skulle forestille en kvinne som ikke hadde draget på gutta, og som konstant ble rakket ned på av Hærland. Andre personer som var med i serien var Geir Schau, som spilte i rollen som den rølpete kjæresten til Hærland i sesong to.

Det ble i alt sendt 16 episoder i 2000 som ble fordelt på vår- og høstsesongen 2000. I tillegg ble det sendt seks episoder vinteren 2003. 

Første sesong ble i snitt sett av 560 000.

Referanser
----------

1. ↑  «Bla, bla, bla (ttv)». *arkiv.nrk.no*. 9.3.2000. Besøkt 16. september 2016.
2. 1 2  «Anne-Kat. harselerer igjen». NRK. 4.10.2000. Besøkt 16. september 2016.

Eksterne lenker
---------------
Carolina Reaper
**Carolina Reaper** er en kultivar av planten *Capsicum chinense*. Planten *Capsicum chinense* er mest kjent under navnet havannapeppar eller habanero, og regnes som verdens sterkeste naturlige frukt med chilipepper. Frukten er rød med knudret overflate og en ljå-lignende hale. Den ble først dyrket fram av Ed Currie, som eier chilipepperfirmaet *PuckerButt*. I et intervju med Wired beskriver Ed Currie Carolina Reaper som: «En vakker frukt med en ondskapsfull pakke på innsiden.

I 2012 fikk Carolina Reaper den offisielle tittelen som «verdens sterkeste chili». Den kom i Guinness World Records fra 2013.

Carolina Reaper ligger i snitt på 1 569 300 scovillegrader, men har blitt målt til over 2 200 000 grader på scovilleskalaen.. Den slo den tidligere rekorden, som ble holdt av *Trinidad Scorpion Butch T* med 1 463 700 scovillegrader.

Den danske musikeren, entertaineren og filantropen Claus Pilgaard, kjent som Chili Klaus for Kari og Ola Nordmann, har utviklet en serie chiliprodukter. Deriblant finner man produktet «Chili Klaus, Carolina Reaper Powder», i produktbeskrivelsen beskriver Chili Klaus - og gjengen - Carolina Reaper slik: «Den har en forførende sødme som fort erstattes av en brutal styrke». I tillegg til at chilipulveret bør oppbevares utilgjengelig for barn.

Referanser
----------

1. ↑  "World's hottest pepper is grown in South Carolina" *cbsnews.com*
2. ↑  «How This Guy Made the World's Hottest Peppers | Obsessed | WIRED». Besøkt 7. november 2019.
3. ↑  «Hottest chili». *Guinness World Records*. Besøkt 11. juli 2014.
4. ↑  "World's hottest pepper hits 2.2 million Scoville heat units" *latimes.com*
5. ↑  «Chili Klaus chilipulver Carolina Reaper 12 g Oluf - Oluf netthandel». *Oluf - Oluf netthandel*. Besøkt 7. november 2019.
Black Boy kanel, produsert ca. 1952–1969.
**Black Boy** er et tidligere varemerke for en produktserie av krydder og smakssettingsprodukter til salgs i Norge, markedsført av selskapet Rieber & Søn ASA. I 2010 ble merkenavnet lagt ned og produktene lagt til i produktrekken til varemarket Toro.

Merkevarenavnet Black Boy ble introdusert til det norske dagligvaremarkedet av H. Christian Olsens Eftf. tidlig på 1950-tallet. Krydderfabrikken Nopal AS fra Elverum tok over Black Boy i 1996. Rieber & Søn overtok merket Black Boy i 2003 da de kjøpte Elverum-selskapet.

Navnet Black Boy, som betyr «svart gutt» på engelsk, ble trolig etablert som et eksotisk navn. *Boy* kan også bety «innfødt (ikke-europeisk) tjener», og ordet, særlig i sammensetningen *black boy*, kan bli oppfattet som gammeldags og nedsettende. Fra september 2010 erstattet Rieber & Søn Black Boy med ny krydderserie under navnet «Toro Krydderiet». Den første logoen til Black Boy viste en karikert tegning av en afrikansk gutt. Den logoen ble senere fjernet.

Referanser
----------

1. 1 2  dn.no (1.7.2010): Bye, bye «Black Boy»
2. ↑  Søk etter *Boy* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
3. ↑  bt.no. 1.7.2010: *Slutt for Black Boy*
4. ↑  aftenposten.no (1.juli 2010): *Slutt for Black Boy-krydder*
Land som har ratifisert konvensjonen
**Den internasjonale konvensjon om eliminering av alle former for rasediskriminering** er en FN-traktat som påbyr dets medlemsland å eliminere rasediskriminering og å fremme forståelse mellom raser. Traktaten er kontroversiell fordi den også krever at deltagende land forbyr hatiske utsagn og kriminaliserer medlemskap i rasistiske organisasjoner, noe som kan tolkes som et inngrep i ytringsfriheten og forsamlingsfriheten.

Konvensjonen inkluderer også en klagemekanisme som gjør den bindende for deltagerland. Dette har ført til utviklingen av avgrensende fortolkninger og iverksettelser av traktaten.

Konvensjonen ble vedtatt av FNs generalforsamling den 21. desember 1965, og trådte i kraft den 4. januar 1969. Per oktober 2009 er den signert av 85 deltagerland, og har 173 medlemmer.

Eksterne lenker
---------------

* FNs konvensjon om avskaffelse av alle former for rasediskriminering (norsk oversettelse) Arbeids- og inkluderingsdepartementet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
***I morgen, da krigen kom*** (engelsk *Tomorrow, When the War Began*) er en ungdomsroman av den australske forfatteren John Marsden. Boken ble første gang utgitt i 1993,

Den er den første av sju bøker i Tomorrow-serien (eller *Ellie-serien*) som handler en gruppe ungdommer som opplever at Australia blir invadert og okkupert av en fremmed makt, og som må svare som geriljakrigere. «I det første bindet, «I morgen, da krigen kom», var fokuset satt på opplevelsen av å bli okkupert, og på å bli kastet uforberedt ut i krigen. Nå når bind to begynner har gruppen vunnet erfaringer både med suksesser og med å miste noen av sine. De møter en rigid og ineffektiv gruppe voksne geriljasoldater, og blir vitne til hvordan deres inkompetanse leder dem i døden. Og ungdommene lykkes med å sprenge tre hus i byen Wirrawees nyetablerte offisersstrøk. Bøkene fortelles i jeg-form av Ellie, en av ungdommene. Hun er en skarp observatør som ser det beste i de andre, både når hun skriver og når ungdommene snakker sammen.»

Filmatiseringen *Tomorrow, When the War Began* kom i 2010. De norske utgavene av serien kom i årene 2006–11, oversatt og utgitt av Jon Vegard Lunde.

Referanser
----------

1. 1 2  Tomorrow, When the War Began på biblio.com. Besøkt 9. april 2018. (en)
2. ↑  Morten Haugen. «Kring-satt av fiender». Adresseavisen; 14.05.2007. Bokanmeldelse av bind 2: *Når natten er mørkest*
3. ↑  Jon Vegard Lunde. Om å oversette og gi ut bøker på eget forlag; oversetterforeningen.no, 31.3.2011
Artikkelen omhandler en administrativ enhet i Alaska, og må ikke forveksles med byen Juneau.
Et kart over Alaska med City and Borough of Juneau i rødt.
Broen over Gastineaukanalen knytter sammen byene Juneau (på østsiden av kanalen) og Douglas (på vestsiden).  Foto: Michael A. Haase (2011) 
**City and Borough of Juneau** er en er en sammensatt bykommune i den amerikanske delstaten Alaska. Den ligger i den sørøstlige delen av delstaten, med grenser til Haines Borough i vest og nordvest, Britisk Columbia i Canada i nordøst og Hoonah-Angoon Census Area i sør og sørvest.

Bykommunen har et totalt areal på 8 428 kvadratkilometer, hvorav 6 998 km² land og 1 430 km² vann, med landområder øst for den sørlige delen av Lynn Canal og den nordlige delen av Stevens Passage og øyene Douglas, Shelter og Lincoln. Folketallet er 32 660 (2013), og administrasjonen ligger i byen Juneau.

Juneau ble etablert som et valgdistrikt i 1958 og omfattet landareal sørover til Fredericksundet. Den 30. januar 1963 ble den nordlige delen organisert som en bykommune, mens den sørlige delen ble overført til det nyetablerte statistikkområdet Angoon. Den 1. juli 1970 fikk området status som en sammensatt bykommune, etter en sammenslåing av byene Douglas og Juneau og de omkringliggende landområdene.

Referanser
----------

1. ↑  The Newberry Library: *Alaska Atlas of Historical County Boundaries Arkivert 11. oktober 2014 hos Wayback Machine.*. Individual County Chronologies. Besøkt 14. november 2014. (en)
2. ↑  Hjemmesiden til City and Borough of Juneau, An Outline History of Juneau Municipal Government Arkivert 1. oktober 2018 hos Wayback Machine.. Besøkt 14. november 2014. (en)

Kilder
------

* Bureau of the Census
* Kartdata fra State of Alaska, Department of Labor and Workforce Development: *Alaska Census Data*. Boundary Maps. (en)

Eksterne lenker
---------------

* City and Borough of Juneau Arkivert 27. oktober 2014 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Boroughs og folketellingsområder i Alaska |
| --- |
| Alaskas flagg | Boroughs | Aleutians East **·** Anchorage **·** Bristol Bay **·** Denali **·** Fairbanks North Star **·** Haines **·** Juneau **·** Kenai Peninsula **·** Ketchikan Gateway **·** Kodiak Island **·** Lake and Peninsula **·** Matanuska-Susitna **·** North Slope **·** Northwest Arctic **·** Petersburg **·** Sitka **·** Skagway **·** «Unorganized» **·** Wrangell **·** Yakutat | USAs flagg |
| Folketellingsomr. | Aleutians West **·** Bethel **·** Dillingham **·** Kusilvak **·** Nome **·** Prince of Wales-Hyder **·** Hoonah-Angoon **·** Southeast Fairbanks **·** Valdez-Cordova **·** Yukon-Koyukuk |
| Byer | Anchorage **·** Bethel **·** Fairbanks **·** Juneau **·** Kenai **·** Ketchikan **·** Kodiak **·** Nome **·** Sitka **·** Wasilla |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS
 |
«***I lunden den mørke***» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Alf Prøysen presenterte det i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957.

Teksten
-------

**1.**I lunden den mørke ved skogkildens veld  

sitter krigsmann med pike på fang.  

Han sier farvel til sin kjæreste i kveld  

for at styre mot krigen sin gang.  

  

**2.**De lover hinannen i skjønneste ord,  

full troskap i liv og død.  

De sverger på alt mellom himmel og jord  

på sin kjærlighets luende glød.  

  

**3.**Den krigsmann dro ut i mot fiendeland,  

led sorg, sykdom, hunger og savn,  

han pusset geværet mens tårene randt  

og han hvisket sin elskedes navn.  

  

**4.**Men fienden joges nu hastig i flukt  

ved den krigsmann i vovelig dyst.  

Da svek han sin pike, thi synden fikk bukt  

ved en fiendelig skjønn jomfrus bryst.  

  

**5.**Imendens satt piken der hjemme og gret  

og tenkte på krigsmannen bold,  

forunderlig skjønn er dog den kjærlighet  

som i fristelsen viser seg kold.  

  

**6.**Da kom der en løytnant fra krigen og sa  

at fallen var kjæresten tro.  

Først felte hun tårer men så ble hun glad  

da ved løytnantens bryst hun fant ro.  

  

**7.**Den krigsmann dro hjem i fra fiendeland,  

for at favne sin utvalgte brud.  

Da fant han sin livslykke styrtet i grus  

og herr løytnanten sparket ham ut.  

  

**8.**Den krigsmann dro ut i mot villende hav  

led døden for selvmorderhånd.  

Da piken fikk vite det magret hun av  

snart tok den herre Gud hennes ånd.  

  

**9.**Du krigsmann, du pike som hører mitt ord  

ta varsel av den dobbelte død.  

Svik aldri hinannen i kjærlighet stor  

thi det volder et hårdt hjertestøt.

Kilder
------

* De gamle visene 3 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1974
Skittles på den Internasjonale Romstasjonen
**Skittles** er en type godteri som produseres av Mars, Incorporated. Opprinnelig var det dragépastiller med fruktsmak, men i dag finnes også mange andre smaker, samt tyggegummi. Skittles solgt i Nord-Amerika er tilsatt gelatin, noe de ikke er i Europa, smaken vil derfor være litt forskjellig.

Det finnes også Skittles drikke med de forskjellige smakene. Det finnes også spesiallagde Skittles tilpasset veganere og glutenalergikere, men disse kan være vanskelige å få tak i og er ofte dyrere.

Historie og markedsføring
-------------------------

Skittles ble først laget kommersielt i 1974 av et britisk selskap. De ble først introdusert i Nord-Amerika i 1979 via import og i 1982 begynte den innenlandske produksjonen av Skittles i USA. 

Skittles' «taste the rainbow»-tema ble laget av reklamebyrået D'Arcy Masius Benton & Bowles i New York. 2. mars 2009 lanserte Skittles en nettbasert markedsføringskampanje der deres offisielle nettsted hadde alternativer for å se forskjellige sosiale medie-sider i hovedområdet, inkludert deres offisielle YouTube-kanal, en Facebook-profil og en Twitter-konto. 

Skittles' markedsføring har blitt kjent for sine avantgarde virale markedsførings-teknikker, spesielt i forbindelse med Super Bowl. I 2018 produserte den en Super Bowl-reklame som bare ble sett av en person. I 2019 gjennomførte den en pre-Super Bowl-kampanje med Skittles Commercial: The Broadway Musical, som ble fremført en gang bare på rådhuset i New York City.

Ulike Skittles-typer
--------------------

* Original (rød pakke) – Fruktsmak. (Appelsin, sitron, lime, jordbær og solbær)
* Wild berry (lilla pakke) – Smak av ville bær. (Bringebær, kirsebær, jordbær, punsj, melon)
* Tropical (blå pakke) – Smak av tropiske frukter. (Banan, kiwi og lime, jordbær og vannmelon, mango og fersken, punsj)
* Smoothie mix (rosa pakke) – Smak av smoothie.
* Skittles sour (grønn pakke) – Sure skittles.

Solbær er byttet ut med drue i USA og Canada.

* 
* 
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Skittles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
City Nord i juli 2012
**City Nord** er et kjøpesenter i Bodø. Det ligger i bydelen Stormyra og eies av Coop Nordland SA. Per 27. januar 2019 er senteret på om lag 65 000 m2 og rommer 106 virksomheter. Det anses å være Nord-Norges største kjøpesenter målt i areal og omsetning.

Utbygginger og ombygginger
--------------------------

Den 12. november 1981 åpnet butikken «Domus Interiør» på stedet, og dette var starten på det som har utviklet seg til kjøpesenteret City Nord. Domus Interiør hadde et salgsareal på 5700 kvadratmeter. Seks år senere åpnet flere virksomheter i tilstøtende lokaler, blant annet «Bygg og Bo» og «Domus Mat». Etter en større utbygging stod City Nord klar til åpning den 1. september 1994. Nå hadde kjøpesenteret vokst til totalt 17 000 kvadratmeter. City Nord overtok en bygningsmasse på 4500 kvadratmeter fra NKL, og det ble bygget en direkte passasje fra Domus til Bygg og Bo. I 1998 ble kjøpesenteret igjen bygd ut. Det ble da laget et dekke over Bygg og Bo, slik at butikkvirksomheten i senteret omfattet i alt ca. 23 000 kvadratmeter. 

I november 2008 begynte enda en utbyggingsfase. Den 7. oktober 2010 åpnet Coop Obs, og det ombygde City Nord ble innviet den 10. november 2011, med butikker som totalt strakte seg over et salgsareal på 40 000 kvadratmeter. I forbindelse med denne utbyggingen ble det også bygd et parkeringshus på 18 000 kvadratmeter. Utbyggingen i 2011 kostet totalt om lag 550 millioner kroner. Den totale salgsarealet etter siste utbygging i 2015 er på om lag 65 000 kvadratmeter, og senteret huser per 2019 totalt 106 virksomheter.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 28. januar 2019 hos Wayback Machine. (sist besøkt 27. januar 2019)
2. ↑  «Størst i Nord-Norge». *Bodø NU*. 20. januar 2017. Besøkt 8. juni 2019.
3. ↑  AS, Whitefox. «about-info - City Nord». *www.citynord.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 28. januar 2019. Besøkt 27. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* City Nord's hjemmeside Arkivert 17. mai 2014 hos Wayback Machine.
Provinsen Vest-Nusa Tenggara markert med grønn farge
På vulkanfjellet Rinjani.
**Nusa Tenggara Barat** (= *Vest-Nusa Tenggara*) er ein provins i øystaten Indonesia. Den omfatter de store øyene Lombok og Sumbawa, samt noen mindre øyer. Provinsen har et flatemål på 19 709 km² og et folketall på om lag 4,5 millioner.[] Provinshovedstaden Mataram ligger på Lombok.

Av befolkningen er 80% muslimer, 16% hinduer og 4% er animister.[]

Administrativ inndeling
-----------------------

Provinsen er inndelt i åtte distrikter og to byer.

**Distrikt** (*Kabupaten*):

* Bima, Dompu, Lombok Barat, Lombok Tengah, Lombok Timur, Lombok Utara, Sumbawa, Sumbawa Barat

**Byer** (*Kota*):

* Bima, Mataram

Referanser
----------

1. ↑  Badan Pusat Statistik, Indonesia; Hasil Sensus Penduduk 2010, Publikasi Provinsi dan Kabupaten Hasil Sementara SP2010 Arkivert 13. oktober 2010 hos Wayback Machine. Läst 11 oktober 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Nancy Allen** (født 24. juni 1950) er en amerikansk skuespillerinne, kjent for sine roller i flere filmer regissert av Brian De Palma på 1970- og tidlig på 1980-tallet. Hennes utmerkelser inkluderer én Golden Globe-nominasjon og tre Saturn Award-nominasjoner.

Allen vokste opp i The Bronx og gikk på High School of Performing Arts med ambisjoner om å bli danser. I begynnelsen av tjueårene flyttet hun fokuset til skuespill og flyttet til Los Angeles for å forfølge en karriere der. Hennes første store rolle var som Chris Hargensen i Brian De Palmas filmatisering av *Carrie* (1976). Allen fikk deretter hovedrollen i Robert Zemeckis-komedien *I Wanna Hold Your Hand* (1978), etterfulgt av en støtterolle i Steven Spielbergs *Unnskyld, hvor er Hollywood?* (1979).

Allen giftet seg med De Palma i 1979, og hennes påfølgende portrettering av en prostituert som er vitne til et mord i hans film *Kledd for mord* (1980) ga henne en Golden Globe-nominasjon for «New Star of the Year». Hun dukket deretter opp i De Palmas *Blow Out* (1981), hvor hun spilte en kvinne som var innblandet i et attentat. Allen og De Palma skilte seg i 1984.

Hun dukket opp i science fiction-filmene *Strange Invaders* (1983) og *Philadelphia-eksperimentet* (1984), samt Abel Ferraras *The Gladiator* (1986). Allen ble for alvor kjent for rollen som Anne Lewis i Paul Verhoevens *RoboCop* (1987), en rolle hun gjentok i de to oppfølgerne som fulgte. Hun spilte også i *Poltergeist III* (1988), *Limit Up* (1990) og *The Patriots* (1994).

Allen trakk seg tilbake fra skuespill i 2008 og ble involvert i kampen mot kreft etter at hennes venn Wendie Jo Sperber døde av brystkreft i 2005. I 2010 ble hun utnevnt til administrerende direktør for weSPARK Cancer Support Center i Los Angeles, som ble grunnlagt av Sperber.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 511207, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Nancy Allen Reflects on ‘Dressed to Kill’ and Her Work With Brian De Palma». *Wall Street Journal* **(engelsk)**. 8. september 2015. Besøkt 19. april 2023.
3. ↑  «Nancy Allen on Breaking Into The Business». *Keep It Real Acting Studios* **(engelsk)**. 18. oktober 2019. Besøkt 19. april 2023.
4. 1 2  «A Warm and Comfortable Place to Help Cope with Cancer». *KCET* **(engelsk)**. 10. april 2013. Besøkt 19. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nancy Allen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Nancy Allen i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Nancy Allen på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Nancy Allen på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Nancy Allen på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Nancy Allen på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Nancy Allen hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Nancy Allen hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Nancy Allen hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
*Anne Louise Gjesdal Christensen* var en norsk etnolog med by-etnologi som spesielt interessefelt. Hun var født 1938 og døde 1984. Fra 1965 til 1973 var hun vitenskapelig assistent ved Institutt for folkelivsgransking. 

Christensen tok magistergrad i etnologi med avhandlingen *Vålerenga. Treby i murbyen*. 

Christensen åpnet byen som etnologisk forskningsfelt. Hennes arbeid var viktig for at også byenes småkårsbebyggelse vant anerkjennelse for sin antikvariske verdi. Hun bidro også til å forbedre intervjuet som forskningsmetode.

Anne Louise Gjesdal Christensen var gift med arkeologen Arne Emil Christensen jr.

Referanser
----------

1. ↑  Liv Emma, Thorsen: "Anne Louise Gjesdahl Christensen (1938-1984)" i: Rogan, Bjarne og Eriksen, Anne (red.): Etnologi og folkloristikk. En fagkritisk biografi om norsk kulturhistorie. 2013.

Litteratur
----------

* Anne Louise Gjesdal Christensen: Vålerenga. Treby i murbyen. Magistergradsavhandling ved Universitetet i Oslo. Institutt for folkelivsgransking 1972. Serien Trebyer i Norden.
* Anne Louise Gjesdal Christensen: Livet i og mellom husene NB digital utg

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Anne Louise Gjesdal Christensen i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Anne Margrethe Nielsdatter Lange** (1645-1704) var en norskfødt adelsdame og godseier. 

Hun ble født i Christiania som datter av generalkrigskommissær Niels Gundesen Lange til Fritzøe og Mette Ovesdatter Giedde. Hun giftet seg i 1671 med den danske offiseren Christian Wind, som ble lensherre på Værne Kloster. Herregårdens hovedbygning kan føres tilbake til ekteparet Winds tid som eiere.

Christian Wind døde i 1686 og i enkestand ble Anne Margrethe innviklet i broren, amtmann Ove Langes' (1648-1692), affærer og førte i arveanliggender prosesser dels med og dels mot ham. Søsknene solgte farens gods Fritzøe til Ulrik Frederik Gyldenløve (som kom til å danne grunnlaget hans for opprettelse av Laurvig Grevskab). Da broren døde i 1694 var hans bo fallitt, hvilket synes å ha påvirket søsterens økonomi. I 1701 solgte hun gårder på Hedemarken og pantsatte Værne Kloster, som hun innløste igjen i 1704. 

Hun døde den 13. april 1704 og ble bisatt i den Windske krypt i Rygge kirke. Kisten er forsynt med Langernes og Gieddernes våpenskjold og bokstavene W. S. F. A. M. L. [Velbårne Salige Frue Anne Margrerhe Lange]. Paret hadde fire barn sammen: Sønnene Christian, Ulrik og Jørgen valgte, som faren, den miliære løpebane. De døde alle ugifte og etterlot derfor hele gården til storesøsteren Charlotte Amalie.

Referanser
----------

1. ↑   Danmarks Adels Aarbog[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Viking*. Norsk arkeologisk selskap. 2014. s. 109.
3. 1 2  Huitfeldt-Kaas, H.J. (Henrik Jørgen) (1890). *Efterretninger om familien Sibbern*. Chr. Gundersen Bogtrykkeri. s. 158-161.
4. ↑  Fett, Harry (1905). *Gamle norske ovne*. s. 73.
5. ↑  «Vind» (PDF). *Danmarks Adels Aarbog* (2006-08): 685.
**Fredrik Meyn** (født 28. april 1790 i København, død 3. september 1853 i Christiania) var dansk offiser og bestyrer/direktør ved Kongsberg Våpenfabrikk.

Familie
-------

Meyn var sønn av den danske arkitekten Peter Meyn.

Han giftet seg med Elisabeth Dorothea Schriver (1796–1882). De fikk flere barn. En av døtrene var forfatteren Antonette Meyn.

Militær løpebane
----------------

Han hadde sin militære utdannelse i København, og ble i 1811 forflyttet til 15. kompani i Kristiania. Under krigen i 1814 kommanderte han en artilleridivisjon.

Direktør
--------

I 1824, etter Poul Steenstrups bortgang, ble han beordret som bestyrer ved Kongsberg Våpenfabrikk. Ved kongelig resolusjon 11. september 1839 ble Meyn ansatt som direktør, som stillingen hadde blitt hetende.

Meyn beholdt ledelsen av Våpenfabrikken fram til 10. november 1842.

Stortingsmann
-------------

Han satt også på Stortinget for Kongsberg i 1839.

Ordener og utmerkelser
----------------------

Han var ridder av St. Olavs orden, ridder av Dannebrogordenen og ridder av Sverdordenen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 594[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Antoinette Meyn – Norsk biografisk leksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 23. februar 2017.

Kilder
------

* Lindstøl, Tallak: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. B. 1 D. 2  : Biografier L-Ø side 594, digital utgave
* Biografisk informasjon om Fredrik Meyn , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Fredrik Meyn hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ole Mjøen** | **Kongsbergs ordfører**(1842–1842) | Etterfølger:**Ole Mjøen** |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Statue av Ceres i Louvre, Paris
**Ceres** var i romersk mytologi datter av Saturn og Ops og gudinne for fruktbarhet og jordbruk; særlig korn – (derav det engelske ordet cereals for kornprodukter). Hun var også vernegudinne for morskjærlighet. Hun og datteren Proserpina var motstykker til de greske gudinnene Demeter og Persefone/Kore.

Grekerne hevdet at Demeters glede over å treffe igjen datteren Persefone hver vår, var årsaken til at all vegetasjon begynte å vokse. Denne tanken ble introdusert i Romerriket i det femte århundre f.Kr, og Ceres-kulten som grodde fram ble svært populær, særlig blant plebeierne (det lavere lag av folket).

Mange seremonier, opptog og ritualer var knyttet til korndyrkingen. Den store festen for Ceres ble kalt Cerealia, og ble feiret 12. til 19. april. Kvinnene gikk syngende i prosesjon, og ved hvert veikryss stemte de i med en klagesang, til minne om Ceres’ søken etter Prosepine. Også dødsritualer var knyttet til Ceres, for når kornet var høstet og vel i hus, så gikk naturen inn i vinterens dvale og død. Den viktigste Ceres-dyrkingen var knyttet til Ceres-templet på Aventinerhøyden i Roma, men hvor og hvordan Ceres-kulten først oppstod, er litt uvisst. Trolig var Ceres en gammel, italiensk jordbruksgudinne, og gudinne for morskjærlighet, og nær knyttet til jordgudinnen Tellus.

| * v
* d
* r
Romersk mytologi |
| --- |
| Viktige guder | 
* Caelus
* Ceres
* Diana
* Fama
* Fortuna
* Janus
* Juno
* Jupiter
* Lares
* Mars
* Merkur
* Minerva
* Orcus
* Pomona
* Quirinus
* Tellus
* Venus
* Vesta
* Vulkan

 |
| Legendarisk historie | 
* Aineias
* Ankhises
* Romulus og Remus
* Numa
* Det romerske kongedømme

 |
| Guddommelige mennesker | 
* Divus Julius
* Divus Augustus

 |
| Romersk religion | 
* Interpretatio graeca
* Rex Nemorensis

 |
| Romerske kollegier | 
* Augurene
* Epulones
* Fetiales
* Flamen Dialis
* Flamines
* Pontifex maximus
* Pontifikene
* Quindecimviri sacris faciundis
* Vestalinnene

 |
| Tekster | 
* Vergil: *Æneiden*
* Ovid: *Metamorfoser* og *Fasti*
* Propertius: *Elegier Bok 4*
* Apuleius: *Det gylne esel*

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Hjerter** er et kortspill for 4 spillere, som spilles med et sett alminnelige spillekort uten jokere. Spillet er inkludert i de fleste versjoner av Microsoft Windows. Det spilles om poeng over flere runder (spill). Det er kun én vinner, nemlig den som har færrest poeng når den første spilleren passerer 100 poeng. Deler to eller flere spillere samme antall laveste poeng, er spillet uavgjort.

Hver spiller får 13 kort i hver runde, og de har deres pålydende verdi med esset som høyeste kort. Kortene spilles et av gangen, og den som har lagt på det høyeste kortet i den gjeldende sorten når alle har lagt på får stikket. Dersom man ikke innehar den gjeldende sorten kan man legge på et hvilket som helst annet kort, denne metoden brukes ofte for å bli kvitt uønskede poenggivende kort (en hjerter eller spar dame).

Første utspill skal foretas av spilleren som innehar kløver to, og vedkommende er nødt å spille ut dette kortet. Til gjengjeld kan de øvrige ikke kaste et poenggivende kort i første stikk. Utspillet foretas deretter av den spilleren som fikk forrige stikk.

Det er ikke tillatt å spille en hjerter før hjerter er *åpnet*, det vil si at det har blitt kastet en hjerter. Det gjøres unntak fra denne regelen hvis vedkommende som skal legge ut kun har hjerter igjen på hånden.

Etter hver runde gjøres poengene opp ut ifra hvilke stikk man har tatt, hvert kort av sorten hjerter gir 1 poeng, mens spar dame gir 13 poeng. Hvis en spiller har alle hjerter *og* spar dame i sine stikk har spilleren fått en *samler*, og de tre motstanderne får hver 26 poeng. 

Når kortene er delt ut, byttes tre kort og man mottar tre kort etter følgende regel:

1. I første runde byttes tre kort til spilleren på venstre side, og tre kort mottas fra spilleren på høyre side.
2. I andre runde byttes tre kort til spilleren på høyre side, og tre kort mottas fra spilleren på venstre side.
3. I tredje runde byttes tre kort til spilleren på tvers, og tre kort mottas fra samme spiller.
4. I fjerde runde skal det ikke byttes.

I femte runde byttes som i første runde og så videre.

Det finnes forskjellige varianter av spillereglene og poenggivingen.

Se også
-------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Echo Voyager*** er et autonomt undervannsfartøy (AUV) bygget av Boeing.

Arbeidet på *Echo Voyager* begynte på Boeing Phantom Works i 2011 med mål om å forbedre et tidligere AUV-design for et bemannet støttefartøy fra en utholdenhet av bare et par dager, og kort rekkevidde. *Echo Voyager* er ment for operasjoner på en dybde på opp til 11 000 fot (3 400 m), med en rekkevidde på opp til 7 500 miles (12 100 km) og en varighet på seks måneder. *Echo Voyager* er drevet av et hybrid diesel-elektrisk system—neddykket, hvor det brukes batterier som lades av en diesel-drevet generator i overflatestilling til fremdrift. Systemet har en effekt på ca 18 kilowatt (24 hp), og tillater *Echo Voyager* å reise neddykket i flere dager på en gang med en hastighet på 9 miles per time (7,8 kn). Det 51 fot (16 m) lange fartøyet er designet for å være tilpasningsdyktig til enten militær eller kommersielt bruk, med en nyttelast på 30 fot (9,1 m) i lengde og en bredde på 8,5 fot (2,6 m).

Referanser
----------

1. ↑  «Boeing's Monstrous Underwater Robot Can Wander the Ocean for 6 Months». Wired Magazine. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Echo Voyager: New Frontiers in Unmanned Technology». Marine Technology Reporter. Besøkt 17. oktober 2020.
3. ↑  «Boeing's robot submarine is back roaming off the California coast». Besøkt 17. oktober 2020.
Devereaux Tower, Tower of London
**Ceremony of the Keys**, nøkkelseremonien, på Tower of London er den seremonielle lukkingen av festningen for kvelden. Det finnes lignende nøkkelseremonier på Holyrood Palace i Edinburgh og på Gibraltar.

Historisk bakgrunn
------------------

Seremonien er første gang omtalt av Charles Dickens i ukeskriftet *Household Words* i mars 1852. Hans beskrivelse av seremonien ble spredd gjennom ulike aviser. Forut for Dickens' omtale hadde det siden 1840-årene vært en økt interesse for Tower of London og stedets historie. Beskrivelsene som ble gitt fra 1840-årene legger ofte vekt på den angivelig eldgamle historien til seremoniene. En avisomtale av Ceremony of the Keys i *Cheshire Observer* i 1855 hevdet at nøkkelseremonien hadde vært utført i over 800 år.

Seremonien
----------

Seremonien utføres enten av the Chief Yeoman Warder, hans nestkommanderende, the Yeoman Jailer, eller en av de fire Yeomen sargents. Alle deltagerne har ulike starttidspunkt, men må avslutte samtidig innen kl 22:00. The Chief Yeoman Warder starter fra the Byward Tower med en tent lanterne kl 21:53:35 og plukker opp sin eskorte bestående av fire gardister. Lanternen overlates til en av de bakerste gardistene. Deretter går de, med the Chief Yeoman Warder beskyttet i midten, tilbake til den ytterste porten – Middle Tower, låser, fortsetter til Byward Tower, låser og fortsetter mot Traitors Gate hvor de blir møtt av en soldat fra motsatt side som retter gevær mot den lille troppen og roper «Halt!» og videre;

Vakt: «Who comes there?» (*«Hvem der?»*)  

Chief «The keys» (*«Nøklene»*)  

Vakt: «Whose keys?» (*«Hvems nøkler?»*)  

Chief: «Queen Elizabeth's keys» (*«Dronning Elizabets nøkler»*)  

Vakt: «Pass Queen Elizabeth's Keys. All's well» (*«Passér, Dronning Elizabeths nøkler. Alt er vel»*)  

The Yeoman Warder med følge går så frem mot The Broadward steps, trappene bak the Bloody Tower, og stopper foran resten av garden, tar av seg hatten, går to steg frem og roper «God preserve Queen Elizabeth» (*«Gud bevare Dronning Elizabeth»*). I dette øyeblikk slår klokken 10 slag. Deretter tar han nøklene med seg for overlevering til the Resident Governor of the Tower (tilsvarende fungerende plasskommandant), mens «tappenstrek» spilles av gardist på signalhorn.

Åpent for publikum
------------------

Seremonien er åpen for publikum de fleste dager, bortsett fra 1. juledag. Ønsker man å se seremonien må man imidlertid ha passérseddel. Det er gratis adgang, men man må booke i forveien.[]

Referanser
----------

1. 1 2  Martin 2013, s. 740.

Kilder
------

* Martin, Janette (2013): Reinventing the Tower Beefeater in the Nineteenth Century, *History*, bind 98, nummer 333, s. 730–749. DOI: 10.1111/1468-229X.12021
* «The Tower», dokumentarserie produsert av Lion Television for Channel 4 (2002), vist på NRK1 (2005), NRK2 (2006)
* Murphy, Clare (2002). *The Tower of London - the official guidebook*. White Dove Corp.
**Ceres** er en by i provinsen Wes-Kaap i Sør-Afrika. Den er oppkalt etter den romerske gudinnen Ceres og har rundt 40 000 innbyggere. Navnet er passende siden dalen som byen ligger i er ekstremt fruktbar og er en betydelig produsent av Sør–Afrikas frukt. Den er det administrative senteret for Witzenberg Local Municipality. Den ligger i *Warmbokkeveld*-dalen (afrikaans: «varm antilopemark») rundt 170 km nordøst for Cape Town og er klimatisk varmere enn de omkringliggende høylandene som er kjent som *Kouebokkeveld* («kald antilopemark»).

Byen har et typisk middelhavsklima temperert av dens høyde. Ceres opplever varmere temperaturer om sommeren på grunn av at den ligger i innlandet med uregelmessig nedbør, men vintrene er kjølige til ganske kalde og våte med jevnlig snø på de omkringliggende høyere områdene. Det er sjelden at det snør i bunnen av dalen. Gjennomsnittlig årlig nedbør er på 1088 mm med en gjennomsnittstemperatur på 29,9°C i februar og 2,4°C i juli.

Ceres er velkjent for jus som blir eksportert på verdensbasis og som bærer byens navn. Den er også lokalt kjent for vintersnøen og kirsebær. Innbyggere i Cape Town reiser om vinteren til byen for å stå på ski, noe som er en sjeldenhet ellers på grunn av det milde klimaet de er vant med. Om sommeren kommer folk for å plukke kirsebær fra gården «Klondyke».

Sør-Afrika er en av de mest stabile delene av verden seismologisk sett, men den 29. september 1969 rystet et massivt jordskjelv distriktet uten forvarsel. Episenteret til skjelvet var på et betydelig lokal struktur kalt Worcester-plategrensen som det er tydelig har vært geologisk aktiv i fjern fortid, men som ikke hadde beveget seg på å over 300 år i nedtegnet historie. Ceres ble hardt rammet. Mange gamle kappnederlandske bygninger ble skadet og noen liv gikk tapt. Skjelvet var sterkt nok til å slå gips av vegger i Cape Town, 170 km unna.

Eksterne lenker
---------------

* Turisme i Ceres
* Ceres Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
20 centimes sort, en av de to første frimerkene i serien.
De to første Ceres-seriene, 1849-1852, under den andre franske republikk
**Ceres-serien** var den første utgivelsen av frimerker i Frankrike. Serien ble utgitt i 1849 under den andre franske republikk og viser et portrett av Ceres, den romerske gudinnen for fruktbarhet, jordbruk, korn (romersk: *cerealier*) og morskjærlighet. Motivet ble valgt for å unngå spesifikke revolusjonære eller republikanske assosiasjoner. Det ble tegnet av Jacques-Jean Barre, ledende gravør ved Monnaine de Paris. Anatole Hulot hadde ansvaret for trykkingen av frimerkene.

Motivet har vært brukt også på flere andre franske frimerkeutgivelser.

Som den første franske frimerkeserien, har disse frimerkene opptrådt ofte på jubileumsfrimerker og i utstillingsøyemed, og i logoene til mange filatelistiske organisasjoner.

Referanser
----------

1. ↑  Jean-François Brun, ed. (1998). *Le Patrimoine du timbre-poste français*, Éditions Flohic, ISBN 2-84234-035-3, page 106.
***Das Frauenhaus von Brescia*** er en tysk historisk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Hubert Moest.

Handling
--------

I 1311 finner kroningen av kong Henrik VII av Det tysk-romerske rike sted. Etter å ha blitt konge fører han krig mot Italia og Brescia (kontrollert av Francesco de Barbiano). Han sender også bud etter sin dronning, Margaret (spilt av Gertrude Welcker) som blir tatt til fange og fengslet av Barbiano, sammen med tjenerne hennes. Barbiano beordrer kvinnene til å bli sendt til House of Pilory. En av dronningens tjenestepiker Roswitha (spilt av Hedda Vernon) etterligner dronningen, og ber ham om å la de andre kvinnene være trygge og bare holde henne fanget. Som et resultat holder folk en falsk kroning med en krone av strå for å ydmyke henne. Hun blir deretter tvunget til prostitusjon.

Men to andre fanger, Gottwald (dronningens eskorte) og Herbolo (Roswithas forlovede) klarer å flykte, og informerer Henry om hva som har skjedd. Han blir opprørt, og lover å angripe Brescia for å ta hevn. I mellomtiden, i Brescia, får Roswitha raskt popularitet blant de lokale mennene for sin skjønnhet. Men dette får også konene deres til å bli veldig misunnelige på henne. Kvinnene krever at Roswitha skal utleveres til dem. Men før noe kan skje med henne kommer adelsmannen Alessandro, som kjenner hennes virkelige identitet og er forelsket i henne, for å redde henne. Henry angriper byen, og Alessandro blir drept av Herbolo. Når de lokale kvinnene får vite om hennes virkelige identitet, ber de om Roswithas tilgivelse.

Skuespillere
------------

* Ernst Deutsch som Luigi
* Eduard von Winterstein som Francesco
* Hedda Vernon som Roswitha
* Olga Limburg som Barbara
* Gertrude Welcker som Margaret
* Gerda Frey som Adelheid
* Josef Peterhans
* Julius Roether
* Toni Zimmerer
* Maria Forescu
* Fritz Jessner
* Joseph Klein
* Fritz Delius
* Blandine Ebinger
* Paul Bildt

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 18. april 2016.
2. ↑  The Woman House of Brescia

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Das Frauenhaus von Brescia* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (de) *Das Frauenhaus von Brescia* på filmportal.de Rediger på Wikidata