recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kabīr** (eller **Kabīra**) (hindi: कबीर, gurmukhī: ਕਬੀਰ, urdu: کبير‎) (født i 1440 i Varanasi, død i 1518) var en indisk mystiker og poet.

Kabir kom fra en muslimsk familie, men han sang om den mystiske opplevelsen av livets enhet i samsvar med hinduismens bhakti-tradisjon. Hans religiøsitet var basert på direkte opplevelse av en dypere virkelighet, han tok avstand fra de skriftlærdes dogmatiske trofasthet mot hellige skrifter og tradisjoner.[] Kabir godtok ingen autoriteter og angrep såvel hinduiske som muslimske prester. 

Som vever tilhørte Kabir en kaste som omfattet tilhengere av begge religioner. Mange sanger som tillegges Kabir er tatt med i sikhenes hellige bok Adi Granth, og han regnes som en forløper for sikhismens grunnlegger Guru Nának.[] Han æres av alle religioners tilhengere.[]

Kabir sang på hindi slik det snakkes i hans hjemby Varanasi. Sangene til Kabir er fortsatt meget populære i alle deler av India, også der de ikke snakker hindi.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Kabir-Indian-mystic-and-poet, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118559028, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   MAK, PLWABN-ID 9810696134305606[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   National Library of Portugal, PTBNP-ID 130955[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  संत. «कबीर के दोहे मीठी वाणी हिंदी अर्थ के साथ» **(engelsk)**.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** BBC Things
 |
«Gillette» har flere betydninger.

**Gillette** er siden 2005 en del av Procter & Gamble. Før oppkjøpet i 2005 var selskapet selvstendig under navnet The Gillette Company. Det opprinnelige selskapet ble grunnlagt av King C. Gillette i 1901 for å lage barberhøvler. Selskapet var basert i Boston i Massachusetts i USA.

1. oktober 2005 fullførte Procter & Gamble oppkjøpet av The Gillette Company og som et resultat av dette eksterer ikke The Gillette Company lengre. Den siste dagen The Gillette Companys aksjer ble solgt på New York-børsen var 30. september 2005. Sammenslåingen skapte verdens største selskap for personlig hygiene og husholdningsprodukter.

Før sammenslåingen hadde Gillette vokst til et verdensledende selskap for produkter under forskjellige varemerker, blant annet Braun, Duracell og Oral-B.

Siden juli 2007 er Gillette oppløst og dets varemerker er blitt inkorporert og oppdelt mellom Procter & Gambles to produktfamilier, Procter & Gamble Beauty og Procter & Gamble Household Care.

Referanser
----------

1. ↑   Cutting Edge: Gillette's Journey to Global Leadership, side(r) 11[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   s1.q4cdn.com, side(r) 34-35[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Gillette på Procter & Gambles nettsted
* Nettsted for Gillettes seneste barberhøvel Arkivert 20. mai 2017 hos Wayback Machine. *Gillette Fusjon* Arkivert 20. mai 2017 hos Wayback Machine.
* Artikkel om barberhøvelen Mach3:s (falske) reklamepåstander
**Magni Øvrebotten** (født 12. juni 1954 i Bremanger) er en norsk journalist, NRK-redaktør og målkvinne. Fra 2004 og frem til hun gikk av med pensjon i 2021 ledet hun NRK Nynorsk mediesenter i Førde. 

Hun gikk på folkehøgskole, gymnas og tok Norsk Journalisthøgskole i årene 1976-1978. Politisk var hun i aktiv i Senterungdommen, og var organisatorisk nestleder i Senterungdommens Landsforbund fra 1975 til 1978. I Botnane i Bremanger der hun vokste opp var nynorsk målet, og i voksen alder ble hun aktiv i målrørsla. 

Hun begynte som journalist allerede 17 år gammel, med sommerjobb i nynorsk-avisen *Gula Tidend*. Siden arbeidet hun i *Bergens Arbeiderblad*, *Firda*, *Nationen* og *Dølaposten*. I 1980 begynte hun i NRK Sogn og Fjordane. Der jobbet hun fem år som journalist, fem år som redaksjonssjef og 14 år som distriktsredaktør. I 2004 ble hun leder for NRK Nynorsk Mediesenter i Førde. 

Hun satt i interimsstyret for Språkrådet fra 2004 til 2006 og var nestleder i styret der fra 2006 til 2010.

Priser og utmerkelser
---------------------

Øvrebotten ble tildelt Nynorsk redaktørpris i 2013. 

Hun fikk Kringkastingsprisen i 2021 .

Referanser
----------

1. ↑  Kringkastingsringen. «Kringskastingsprisen 2021 til Magni Øvrebotten – Kringkastingsringen» **(norsk nynorsk)**. Besøkt 19. november 2023.

Kilder
------

* Magni Øvrebotten: journalist, NRK-redaktør og målkvinne. Kvinnestemmer frå Sogn og Fjordane Arkivert 1. oktober 2018 hos Wayback Machine.
* Magni Øvrebotten, Store Norske Leksikon
* Magni Øvrebotten, Fylkesleksikonet, NRK Sogn og Fjordane Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Magni Øvrebotten på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Magni Øvrebotten på allkunne.no

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

|  |
| --- |
| Hjelm |
| Venstrearm | Kropp | Høyrearm |
| Bukser |
| Sokker |
| **Hjemmedrakt** |

**Drammen Warriors** er en amerikansk fotballklubb i Drammen som spiller hjemmekampene sine på Berskog Idrettsplass på Åssiden.

Klubben ble stifte i 2010 under navnet Drammen Amerikansk Sportsklubb, som senere ble endret til Drammen Amerikansk Fotballklubb i 2011. Laget er medlem av Norges Amerikanske Idretters Forbund.

Historie
--------

### Stiftelse

Drammen Warriors historie startet i 2009 med en Facebook gruppe som het "Amerikansk Fotball tilbake til Drammen". Gruppen ga tydelige tegn på at Drammen var klar for å få et lag igjen. Det tidligere laget som eksisterte i Drammen gikk under navnet Drammen Scorpions.

Bakgrunnen for klubben er at et knippe personer som var interesserte i amerikansk fotball, startet å trene sammen i Drammen høsten 2009. Utover høsten ble det flere personer som møtte opp på treningene, og i 2010 startet de klubb sammen.

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Øyvind Nypan** (født 16. april 1972 i Trondheim) er en Kristiansand-basert norsk gitarist og stipendiat ved Høgskolen i Agder.

Biografi
--------

Nypan har vært aktivt, spesielt i Frankrike i flere år, og han ga ut sitt debut album *Elementer* (2010) på Ponca Jazz Records. Oppfølgeren *Republique* (2013) ble utgitt på Losen Records. Her samarbeider han med den amerikanske saksofonisten Rick Margitza, den brasilianske bassisten Gael Petrina, den ecuadorianske pianisten Leonardo Montana og den italienske trommeslageren Simone Prattico. På tross av at de kommer fra forskjellige kontinenter gir disse musikerne oss et solid album preget av Nypans amerikanske inspirasjon. Nypan spiller i en tradisjon inspirert av Pat Metheny og i den gamle legenden Jim Hall.

I 2011 møtte Nypan de to trondheimbaserte musikere Daniel Buner Formo (orgel) og Truls Rønning (trommer) og dannet Øyvind Nypan Trio. De ga ut Nypans tredje album *Directions* (2015) på hans egen selskap Nypan Musikk. I 2014 kom fjerde album *Stereotomic* på Losen Records, nå som Nypan med Bernt Moen (piano), Egil Kalman (bass) og Ole Mofjell (trommer).

Albumet *Big City (2018)* ble spilt inn i New York med Ben Wendel, Taylor Eigsti, Joe Martin og Justin Faulkner. 

Nypan spiller også i det norske punk-jazz bandet The Tronosonic Experience sammen med Per Harald Ottesen, Ole Jørgen Bardal og Jango (The Jangz) Nilsen.

Diskografi
----------

* 2010: *Elements* (Ponca Jazz Records)
* 2013: *Republique* (Losen Records)
* 2015: *Directions* (Nypan Music)
* 2017: *Stereotomic* (Losen Records)
* 2018: *Big City* (Losen Records)
* 2018: *Life of Three* (Particular Recordings Collective)

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Øyvind Nypan - Assistant Professor». Universitetet i Agder. Besøkt 8. januar 2017.
3. ↑  Hammerø, Tor (22. juli 2015). «Groovy fra sør». TorHammero.blogg.no. Besøkt 8. januar 2017.
4. 1 2  «Stereotomic - Nypan». *Discography*. LosenRecords.no. Besøkt 8. januar 2017.
5. ↑  «Øyvind Nypan». *Discography*. Discogs.com. Besøkt 8. januar 2017.
6. ↑  Tronstad, Mai Linn (21. mai 2015). «Jazzentusiasten». *KristiansandAvis.no* **(norsk)**. Besøkt 8. januar 2017.
7. ↑  «Nypan - Big City Review».
8. ↑  «Particular Recordings Collective».

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Partito Repubblicano Italiano** («Italias republikanske parti», PRI) er et liberalt og antiklerikalt italiensk parti og et av de få partiene som overlevde korrupsjonsskandalene som preget italiensk politikk tidlig på 90-tallet. Partiet har vært med i flere regjeringer etter andre verdenskrig og hadde statsministeren (Giovanno Spadolini) en kort periode fra 1981 til 1982. Partiet anser seg som ideologiske etterkommere av Giuseppe Mazzini og er medlem av European Liberal Democrat and Reform Party.

Partiets nyere historie
-----------------------

I 1994 mistet PRI de fleste av sine medlemmer i kjølvannet av Tangentopoliskandalen. Det ble også splittet på dette tidspunktet, i det enkelte på sentrum-venstre-siden av partiet brøt ut og dannet Sinistra Repubblicana. Enkelte mer høyreorienterte medlemmer brøt ut og sluttet seg til Forza Italia, 

Ved parlamentsvalget i 1994 ble noen av PRIs medlemmer valgt inn i parlamentet på listen til Alleanza Democratica, mens andre stilte for Patto Segni. 

Fra 1996 til 2001 var PRI en del av sentrum-venstre-koalisjonen L'Ulivo. Ved valget i 1996 fikk partiet valgt inn to deputerte og to senatorer. 

Ved parlamentsvalget i 2001 bestemte partiet seg for å alliere seg med Silvio Berlusconis allianse, Casa delle Libertà og fikk valgt inn en deputert og en senator. To venstreorienterte grupper gikk som en følge av allianseskiftet ut av partiet: Movimento Repubblicani Europei (som senere ble en del av Partito Democratico) og Repubblicani Democratici. 

Ved parlamentsvalget i 2006 fikk partiet valgt to deputerte og en senator. 

Den 18. mars 2007 dannet partiet en føderasjon med partiet Partito Liberale Italiano, under betegnelsen Repubblicani, Liberali, Riformatori og dannet deretter en politisk komponent i deputertkammeret sammen med Giovanni Ricevuto, tidligere medlem av Nuovo Partito Socialista Italiano, som kortvarig hadde vært medlem av Forza Italias gruppe. 

PRI er nå engasjert i et forsøk på å utvide føderasjonen med andre liberale grupper, som de libertarianske Riformatori Liberali og Decidere!. Målet er å danne et nytt og enhetlig liberalt parti.

Eksterne lenker
---------------

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Partito Repubblicano Italiano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

| Artikkelen inngår i serien om
**Kristendemokrati** |
| --- |
|  |
| **Kristendemokratiske partier** |
| Det europeiske folkeparti
Det europeiske demokratiske partiet |
| **Idéer** |
| Sosialkonservatisme
Sosial markedsøkonomi
Kommunitarisme · popularisme
Den katolske arbeiderbevegelsen
Katolsk sosiallære |
| **Dokumenter** |
| Rerum Novarum
Graves de Communi Re
Quadragesimo Anno
Laborem Exercens
Sollicitudo Rei Socialis
Centesimus Annus |
| **Personer** |
| Aquinas • Leo XIII • Kuyper • Pius XI • Gilson • Maritain • Mounier • Day • Adenauer • De Gasperi • Schuman • Frei • Johannes Paul II • Strauss • Kohl • Ramos • Fox • Merkel |

**Centro Cristiano Democratico** («Kristeligdemokratisk sentrum», CCD) var et italiensk kristeligdemokratisk politisk parti. 

Partiet ble dannet 18. januar 1994 av en gruppe medlemmer av det nylig oppløste Democrazia Cristiana (DC), som nektet å slutte seg til det nydannede Partito Popolare Italiano, DCs etterfølgerparti. Partiets ledere, Pier Ferdinando Casini og Clemente Mastella gikk inn for en allianse med Silvio Berlusconis Forza Italia (FI), mens PPI ønsket en allianse med Patto Segni. CCD utgjorde høyresiden av det gamle Democrazia Cristiana og likte ikke PPIs politikk, som særlig etter en ny spilttelse i 1995, som førte til dannelsen av Cristiani Democratici Uniti (CDU), videreførte venstresiden i det gamle partiet. 

Ved parlamentsvalget i 1994 allierte partiet seg med Forza Italia i det de dannet Polo delle Libertài Nord-Italia, Polo del Buon Governo i Sør-Italia og en fellesliste med Forza Italia for den proporsjonale delen av valget. Partiet fikk 40 representanter ved dette valget. Alliansen vant og partiet ble en del av den første Berlusconi-regjeringen. På grunn av Lega Nords skifte av allianse, mistet imidlertid denne regjeringen snart makten. 

Ved parlamentsvalget i 1996 Partiet stilte fellesliste med Cristiani Democratici Uniti (CDU). Alliansen fikk 5,8 % og 50 parlamentarikere. Sentrum-høyre-alliansen tapte imidlertid valget og ble sittende fem år i opposisjon. 

I løpet av valgperioden 1996–2001 forlot Clemente Mastella og noen få parlamentarikere partiet og dannet Unione Democratica per la Repubblica sammen med CDU. Denne partidannelsen allierte seg med sentrum-venstre-koalisjonen, som nå satt ved makten. Partidannelsen ble imidlertid kortvarig og året etter brøt dette partiet sammen, noe som førte til at Mastella dannet Popolari UDEUR. CDU ble gjenopprettet og alliert med CCD. 

CDU og CCD fikk til sammen 3,2 % av stemmene, en svak nedgang siden sist, men sentrum-høyre-koalisjonen Casa delle Libertà vant valget. 

I 2002 ble CCD, CDU og Democrazia Europea (DE) formelt slått sammen til et parti, under navnet, Unione dei Democratici Cristiani e di Centro (UDC).

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Halmahera** er en indonesisk øy. Den har et areal på 18 100 km² og er dermed den største av øyene i Molukkene og del av provinsen Maluku Utara. 

Halmahera er bebodd av forskjellige malayiske folk og av alfurer. Øya har omkring 180 000 innbyggere, hvorav rundt 80 % er muslimer og 20 % kristne.

Den tynt befolkede øya var lenge dominert av Ternate og Tidore, to små øyer vest for Halmahera. På begge øyene hadde det utviklet seg sultanater, før portugiserne kom og før Det nederlandske ostindiske kompani i sin tur tok over herredømmet. Under annen verdenskrig var øya besatt av japanerne, som anla en base i Kaoe Bay.

I 1999 og 2000 var øya skueplass for blodige konflikter mellom muslimer og kristne, konflikter som hadde spredt seg fra naboøya Ambon. 

Det dyrkes blant annet ris, kaffe, kakao og sukkerrør på øya. Det er også en gullgruve på Halmahera.

Referanser
----------

1. ↑  Halmahera *Encyclopedia.com*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Halmahera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** NDL **·** GeoNames
 |
**«Høegh Aronde»-forliset** inntraff den 21. mars 1963 utenfor vestkysten av Marokko. 19 av et mannskap på 32 omkom. Forliset skjedde da fartøyet sprang lekk i et lasterom og sank. Skipet seilte for rederiet Leif Höegh & Co i Oslo.

MS «Høegh Aronde» ble bygget i 1945 ved Pennsylvania Shipyards Inc. Beaumont, TX (US), var på 3 884 bruttoregistertonn (5 975 dwt), 15,2 meter bredt og 103,2 meter langt. Skipet het opprinnelig «Rolling Hitch». Skipet ble kjøpt av Fred Olsen Line i 1946 fra *U.S. War Shipping Admin.* og omdøpt «Bursa». I 1954 ble det solgt til Leif Höegh og omdøpt «Høegh Aronde». Höegh solgte i 1961 skipet til Ocean Transport i Bergen, men befraktet det tilbake.

På sin siste tur kom skipet fra Sassandra i Elfenbenskysten og skulle til Valencia i Spania. Det sprang lekk 21. mars utenfor Marokko i posisjon ca. 31.30N/10.45W, nord for Agadir. Det var da lastet med 3 000 tonn fosfat og 2 000 tonn tømmer. Gibraltar mottok en SOS-melding kl 0112 med «sinking fast, help». Så ble det stille. Skip og fly ble satt inn i en stor leteaksjon og tolv timer senere ble overlevende og døde plukket opp mellom drivende tømmerstokker. Av mannskapet på 32 ble 13 tatt opp i live av det italienske skipet «Vega», det greske «Penelope» og det franske «Joliette». Fire døde ble tatt opp, mens 15 personer forsvant. Førstestyrmannen fortalte at skipet i sterk kuling fikk en alvorlig lekkasje og fikk raskt en slagside på 30–40 grader slik at bare den ene livbåten kunne sjøsettes. Skipet sank etter kort tid.

Referanser
----------

1. ↑  «"Høegh Aronde": Letingen avsluttet», *Aftenposten*, morgennummeret 29. mars 1963, s. 13. Artikkelen har navn på de reddede, døde og savnede.
2. ↑  Sjöhistoriska museet "Lastmotorfartyget HÖEGH ARONDE"
3. ↑  «Høegh gir 15000 til hver av de gifte omkomnes efterlatte», *Aftenposten*, morgennummeret, 27. mars 1963, s. .

Eksterne lenker
---------------

* M/S Høegh Aronde hos Sjøhistorisk database
* 1961 MS Høegh Aronde (BRG547196101) hos skiphistorie.net
* M/S Høegh Aronde (+1963) hos wrecksite.eu
*Flagstaff kan også vise til Flagstaff jernbanestasjon i Melbourne.*

Lowellobservatoriet
**Flagstaff** er en by i den amerikanske delstaten Arizona. Byen er den største i nordlige Arizona og er hovedsete for Coconino fylke. Estimatet for 2004 satte folketallet til 57 038. Byen fikk status som by («town») i 1894 og status som storby («city») i 1928. Den ligger i en høyde av 2 000 meter. Omkring byen er det svære furuskoger. Bynavnet Flagstaff kommer av at en furu herfra ble gjort om til en stor flaggstang i 1876.

Løytnant Edward Fitzgerald Beale og hans kompani kom til området allerede i 1855, men Thomas F. McMillan regnes som den første permanente bosetteren som bygget en hytte i 1876. Takket være tømmerindustrien, småfe- og storfeproduksjon, og ved hjelp av jernbanen, begynte Flagstaff å vokse.

Lowellobservatoriet ble bygget i Flagstaff i 1894 av Percival Lowell. Det var ved dette observatoriet at det som da ble regnet som solsystemets niende planet, Pluto, ble oppdaget i 1930.

Den største arbeidsgiveren i byen er Northern Arizona University som het Arizona Teacher's University fra den ble grunnlagt i 1899 til 1966. Institusjonen har omtrent 20 000 studenter. Byen har også variert sekundærindustri, og turistindustrien er betydelig året rundt.

Annet
-----

Alexander Dale Oen døde her under treningsopphold med svømmelandslaget den 30. april 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Flagstaff, Arizona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Flagstaff, Arizona – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |

1. ↑  United States. Bureau of the Census (2016) (på en), *2016 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q32859555,
2. ↑  ; Herausgeber: Bureau of the Census; besøksdato: 1. januar 2022.
«**Tjelle-skredet**» var et fjellskred som fant sted den 22. februar 1756. 15 million kubikkmeter stein raste ut fra Tjellafjellet ved Tjelle i tidligere Nesset kommune i Møre og Romsdal fylke. Dette er antakeligvis det største steinraset i Norge, og det sies å være et av Nord-Europas største steinskred målt i volum rasmasse[]. Under rasulykken i Loen i 1936 raste det, til sammenligning, en million kubikkmeter rasmasse.

Raset ved Tjelle laget tre bølger som nådde opptil «50 skritt» (~35 m) over normalt flomål og som gikk «200 skritt» (~150 m) innover land, der de slo inn på andre siden av Langfjorden og videre inn i Eresfjorden. Ifølge Norges Geotekniske Institutt merket man 25 km unna (på Veøy i Molde) seg at bølgen slo «20 skritt» (~15 m) høyere enn normalt flomål.

32 mennesker omkom i raset og de tre påfølgende flodbølgene.

Det finnes en oppslagstavle i området hvor skredet gikk som forbireisende kan lese. Her er det også satt ut benk for å nyte naturen rundt om i rasets østlige del. Det har nå blitt satt opp en bauta med informasjon om raset. Den 22. februar 2006 var det 250 år siden raset gikk, noe som ble markert med en samling på Tjellefonna der flere hundre mennesker møtte opp.

Referanser
----------

1. ↑  Carl B. Harbitz (18. mai 2005). «Nye Molde sykehus. Vurdering av oppskyllingshøyder» (PDF). Norges Geotekniske Institutt. Arkivert fra originalen (PDF) 27. september 2007. Besøkt 20. oktober 2018. «På Veøy, omkring 25 km fra skredområdet, nådde bølgen "20 skritt" høyere enn flomålet, rev ned gjerder og avsatte sand, tang, skjell, osv.»

Se også
-------

* Norske katastrofer og store ulykker

Eksterne lenker
---------------

* Fjellskredprosjektet ved Fylkesmannen i Møre og Romsdal
* Nye Molde sykehus: Vurdering av oppskyllingshøyder 18. mai 2005
* Bygda vår Tjelle Arkivert 8. november 2005 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Patto Segni** («Segnipakten», PATTO) var et kristeligdemokratisk, liberalt og sentrumsorientert politisk parti i Italia. Partiet ble grunnlagt i 1993, som et resultat av en splittelse i Alleanza Democratica og som en videreføring av Popolari per la Riforma, en gruppe som brøt ut av Democrazia Cristiana i 1992 og som deltok i kampanjen for å endre partisystemet fra forholdstallsvalg til et system som lå nærmere flertallsvalg. Partiets leder var Mario Segni. 

Partiet stilte til valg i 1994 sammen med Partito Popolare Italiano i valgalliansen Patto per l'Italia (Mario Segni var statsministerkandidat for denne sentrumsalliansen). 

Patto Segni fikk 4,7 % av stemmene og 13 deputerte, men delte seg raskt etter valget i mange fraksjoner, hvorav noen (Alberto Michelini og Giulio Tremonti, sluttet seg til Forza Italia. 

Ved regionalvalgene i 1995 dannet Patto Segni en liste under navnet Patto dei Democratici sammen med Socialisti Italiani og Alleanza Democratica og oppnådde de fleste steder mellom 3 og 6 %, med unntak av Abruzzo (6,7 %) og Molise (9,2 %). 

Ved valget i 1996 var Patto Segni en del av listen Rinnovamento Italiano og fikk valgt kun fem deputerte og en senator (Carla Mazzuca). 
Unione Democratica per la Repubblica med Francesco Cossiga og Clemente Mastella, trukket til seg noen tidligere radikale fra Forza Italia og mistet mange av sine mer venstreorienterte til I Democratici, dannet Mario Segni en fellesliste med Alleanza Nazionale ved Europaparlamensvalget i 1999. Kun Segni selv ble valgt inn. 

I 2003 ble partiet omdannet til Patto dei Liberaldemocratici.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Patto Segni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Svarstad kirke
**Lardal prestegjeld**, også benevnt **Svarstad prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Larvik prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Lardal kommune i Vestfold fylke, og hovedkirken var Svarstad kirke.

Lardal prestegjeld og dets sogn er nå en del av Larvik kirkelige fellesråd underlagt Larvik prosti.

Historikk
---------

*Lagardalr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Lardal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. 

Lardal prestegjeld dannet grunnlaget for Lardal formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Inndeling 1992: Svarstad, Hem og Styrvoll.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1907). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 367.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 30.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Vestfold, arkivverket.no
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
**John Collett Posthumus Elieson** (født 21. februar 1810 i Rygge, død 27. mai 1876 på Toten) var en norsk prokurator, embedsmann og stortingsmann, sønn av Peter Elieson.
Elieson ble student i 1828 og cand. jur. i 1832. Deretter ble han ansatt i finansdepartementet fra 1834, og fungerte 1836-39 som sorenskriver i Øvre Telemarks østfjeldske distrikt. Fra 1839 til 1859 var han underrettsprokurator i Drammen. I denne perioden var han ordfører i byen i flere år.

I hjembyen var han knyttet til den radikale opposisjonen rundt Sylvester Sivertson og støttet Marcus Thrane.

Elieson representerte Drammen på Stortinget i fem perioder; 1845, 1848, 1854, 1857 og 1859.

I 1845 var han blant annet sekretær i Odelstinget og i lovkomiteen. Både i 1848 og 1854 var han sekretær i Stortinget. I 1854 var han også formann i justiskomite nr. 1. Han var president i Odelstinget 1857 og 1859-60, visepresident i 1858, formann i protokollkomiteen i 1859-60.

I 1858 innstilte regjeringen Elieson som ny amtmann i Buskerud, men utnevnelsen ble stoppet av kronprinsregent Karl IV.Året etter ble han utnevnt til sorenskriver i Toten og satt i dette embedet til han døde.

Familie
-------

Far: Peter Elieson(29. desember 1770 – 7. juni 1833)  
Mor: Kirsten Elieson(1770–)  
Søsken: Anna Dorothea Eliesen(28. august 1794 – 28. mars 1878), Petter Eliesen(1796–), Jens Christian Eliesen(1798–), Caroline Andrea Elieson(1800–), Jenny Xstiana(1802–) og Karen Warensten(1812–)  
Partner: Ingeborg Eivindsdatter Elieson(1817 – 3. mars 1902)  
Barn: Johanne Hammerstad(1832–), Kirsten Anna Jeanette Elieson(1839–), Eivind Karsten Elieson(1849–), Ingeborg Elieson(1853–) og Anne Wilhelmine Elieson(1856–)

Referanser
----------

1. ↑  «John Collett Posthumus Elieson – lokalhistoriewiki.no». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 14. desember 2023.
2. 1 2 3 4  Lindstøl, Tallak (1914). *Stortinget og statsraadet: 1814-1914*. Kristiania: Steen'ske bogtrykkeri. s. 210-211.
3. 1 2  Gulbrandsen, Jens Erik. «John Collett Posthumus Elieson. 1810 - 1876.». Terra Buskerud / Historieboka. Arkivert fra originalen 10. august 2014. Besøkt 30. juli 2014.
4. ↑  Biografisk informasjon om John Collett Posthumus Elieson , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
5. ↑  «Histreg - Personside». *histreg.no*. Besøkt 14. desember 2023.

Litteratur
----------

Pedersen, Tord (1911). «*Drammen 1811-1911*». s. 226-227.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Dag Seierstad** (født 5. august 1936 i Oslo) er en norsk politiker (SV) og samfunns­debattant. Han er far til journalist og forfatter Åsne Seierstad.

Seierstad er utdannet fysiker og arbeidet en rekke år som amanuensis i samfunnspolitikk ved Høgskolen i Lillehammer.

I 1958 ble han med i Sosialistisk Studentlag. Han var medlem i Sosialistisk Folkeparti fra starten i 1961 og sentralstyre­medlem i perioden 1969-1973.

Seierstad var sentralstyremedlem i SV fra 1995-2005, og partiets førstekandidat i Oppland ved stortingsvalgene i 1993 og 1997.

Motstand mot EF og EU har vært Seierstads kampsaker og han skriver ukentlige artikler om EU i Klassekampen.

I november 2006 utga Pax forlag *Festskrift for Dag Seierstad*, som hadde samlet en rekke av hans artikler utgitt siden 1949. I 2006 fikk han Neshornet, Klassekampens kulturpris for «sitt langvarige og utrettelig virke for norsk venstreside». Under Nei til EUs landsmøte 10. november 2012, ble Seierstad utnevnt til organisasjonens første æresmedlem.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Dag Seierstad Morgenbladet 12.01.2007 Besøkt 7. juni 2013
2. 1 2  Seierstad æresmedlem i Nei til EU nrk.no 11.11.2012 besøkt 7. juni 2013
3. 1 2  Juryens begrunnelse: Dag Seierstad klassekampen.no 30.12.2006. Besøkt 7. juni 2013
4. ↑  Dag Seierstads kronikker i klassekampen Arkivert 19. desember 2011 hos Wayback Machine. neitileu.no

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Karin SveenOttar Brox | **Vinner av Neshornet, Klassekampens kulturprissammen med Ebba Wergeland**(2006) | Neste mottaker:Cecilie EngerJan Erik Vold |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Venne «Verner» Järvinen** (født 4. mars 1870 i Juupajoki i Birkaland, død 31. januar 1941 i Tammerfors) var en finsk friidrettsutøver, som deltok i flere disipliner, men som var sterkest i diskos.

Under jubileumslekene 1906 i Athen deltok han i kulestøt, steinstøt, diskos og spydkast. I kulestøt og steinstøt var han ikke blant de seks fremste, mens han ble nummer fem i spydkast. I diskos kastet han 36,82, og ble nummer tre. I Athen ble det også arrangert *diskos i gresk stil*. Denne øvelsen vant Järvinen med 35,17 meter, foran grekeren Nikolaos Georgantas som kastet 32,80.

Under OL 1908 i London kom Järvinen ikke til finalen, verken i kulestøt eller spydkast. I diskoskast ble han nummer fire. Diskos i gresk stil ble også arrangert i London, og her tok Järvinen bronsemedaljen, slått av amerikanerne Martin Sheridan og Bill Horr.

Fire år senere, i en alder av 42 år, deltok han i OL 1912 i Stockholm, med en 15.-plass i diskos.

Verner Järvinen hadde tre sønner som ble finske OL-deltakere. Kaarlo Järvinen (1903–1941) ble nummer åtte i kulestøt i 1932, og Akilles Järvinen (1905–1943) tok sølv i tikamp i 1928 og 1932. Den yngste av de tre brødrene, Matti Järvinen (1909–1985), var den mest fremgangsrike med gull i spydkast i 1932.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i friidrett, diskoskast gresk stil Finlands flagg Finland
* (1906 Hellas’ flagg Athen - Gull **Gull** i friidrett, diskos gresk stil)
* (1906 Hellas’ flagg Athen - Bronse Bronse i friidrett, diskos)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Verner Järvinen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Verner Järvinen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Verner Järvinen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Verner Järvinen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Verner Järvinen – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Prabook **·** Geni
 |





1. ↑   The National Biography of Finland, Kansallisbiografia-ID 1825, besøkt 29. november 2023[Hentet fra Wikidata]
**Trenger oppdatering:** Denne artikkelen eller seksjonen er ikke oppdatert med ny utvikling eller ny informasjon. Du kan hjelpe Wikipedia med å oppdatere den.
**Liste over Israels utdanningsministre** omfatter alle israelske utdanningsministre siden Staten Israel ble erklært selvstendig i 1948 og det første valget ble holdt i 1949. 

Navnet på departementet og ministeren forbundet med det har blitt forandret flere ganger:

* Utdannings- og kulturminister (1949–1977, 1984–1990, 1992–1993)
* Utdannings-, kultur- og sportsminister (1977–1984, 1990–1992, 1993–1999, 2003–2006)
* Utdanningsminister (1999–2003, 2006–)

Den største forskjellen var i årene 1999–2003 og igjen fra 2006, da departementet ble delt i to: Utdanningsdepartementet og Kultur- og sportdepartementet. I alle andre saker var inkluderingen eller eksluderingen av sport semantisk ettersom det fortsatt lå under Utdannings- og kulturdepartementet. Limor Livnat var i 2003 den første og eneste ministeren som hadde hatt stillingen mens departementets funksjoner ble endret, fra Utdanningsdepartementet til Utdannings-, kultur- og sportsdepartementet.

Liste over ministre
-------------------

1949–1950 Zalman Shazar
1950–1951 David Remez (døde 19. mai 1951)
1951 David Ben-Gurion
1951–1955 Ben-Zion Dinur
1955–1960 Zalman Aran
1960–1963 Abba Eban
1963–1969 Zalman Aran
1969–1974 Yigal Allon
1974–1977 Aharon Yadlin
1977–1984 Zevulun Hammer
1984–1990 Yitzhak Navon
1990–1992 Zevulun Hammer
1992–1993 Shulamit Aloni
1993 Yitzhak Rabin
1993–1996 Amnon Rubinstein
1996–1998 Zevulun Hammer (døde 20. januar 1998)
1998–1999 Yitzhak Levy
1999–2000 Yossi Sarid
2000–2001 Ehud Barak
2001–2006 Limor Livnat
2006 Meir Sheetrit
2006–nå Yuli Tamir

Eksterne lenker
---------------

* (engelsk) Samtlige ministre ved Knessets offisielle nettside
**Kenya African Union** (**KAU**) var en politisk gruppe i Kenya, stiftet i 1942 som arbeidet for landets selvstendighet.

I 1947 ble Jomo Kenyatta valgt til leder for KAU. For å samle motstanden mot det britiske kolonistyret fikk han organisasjonen til å veøge en ledelse som var satt sammen av representanter for flere av de ulike folkegruppene i Kenya. I 1948 sluttet der også Oginga Odinga fra luo-folket seg til KAU.

I de følgende årene hadde KAU, med omkring 150 000 medlemmer i Kenya og var den ledende motstandbevegelsen. I årene 1952 til 1960 pågikk Mau Mau-opprøret, og i 1953 forbø britene KAU og fengslet Kenyatta.

I 1960 gikk KAU sammen med People's Congress Party og Kenya Independent Movement og dannet Kenyas afrikanske nasjonale union (KANU).

Referanser
----------

1. ↑  «East Africa Living Encyclopedia». Universty of Pennsylvania. Besøkt 17. desember 2014.
2. ↑  «Internet History Sourcebooks». Fordham.edu. 26. juli 1952. Besøkt 17. desember 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
***A Woman's Past*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Frank Powell.

Handling
--------

Den håpefulle forfatteren Jane Hawley, gir etter for de romantiske fremstøtene til Howard Sterling, en magasin-redaktør. Men når hun senere ble avvist av Sterling, velger hun å gifte seg med kaptein Wilson Stanley. Etter at Jane fødte Harrison, blir Wilson sendt til Filippinene for å vokte en koloni av spedalske. I økonomiske ruiner vender Sterling tilbake til Jane, men blir oppdaget i en omfavnelse av Wilsons far - som deretter forviser Jane fra Stanley-hjemmet.

Informert om sin kones antatte utroskap, utsetter Wilson seg for spedalskheten og tilbringer deretter flere år i karantene - samtidig som sønnen Harrison vokser opp ved en internatskole. Mange år senere blir Jane anklaget for å ha myrdet Sterling, men skal forsvares i en rettssak av Harrison, som fremdeles ikke er klar over hans virkelige identitet eller bakgrunn.

Rolleliste
----------

* Clifford Bruce som Wilson Stanley.
* Alfred Hickman som Howard Sterling / Harrison.
* Carleton Macy som Denton Colt.
* Nance O'Neil som Jane Hawley.

Referanser
----------

1. ↑  A Woman’s Past
2. ↑  A WOMAN'S PAST

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Woman's Past* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Woman's Past* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *A Woman's Past* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *A Woman's Past* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Uencyklopedisk:** Denne artikkelen er etter noens mening ikke i samsvar med Wikipedias regler for hvordan artikler bør se ut. Dette kan løses på flere måter:
* Artikkelen kan skrives om og gis en grundig opprydning i henhold til våre formateringsregler for tekst og våre overordnede retningslinjer.
* Artikkelen kan reduseres til en kort, definerende artikkel, der brødtekst bør inneholde minst 100 tegn, heriblant mellomrom, og deretter merkes med {{stubb}}.
* Artikkelen kan slettes og påbegynnes på nytt.

Personer med løpsk tale oppleves å ha svært rask og tidvis utydelig uttale. I mange tilfeller er de mindre klar over hvordan talen deres høres ut. De kan imidlertid ofte oppleve å bli misforstått, noe som kan utløse frustrasjon og manglende tro på egne kommunikasjonsevner. Løpsk tale er også kjent som tachyphemia. På engelsk benyttes begrepet cluttering.

Komorbide vansker
-----------------

Løpsk tale er muligens et noe misvisende begrep ettersom det utelukkende fokuserer på tale. Personer med løpsk tale har i mange tilfeller andre vansker i tillegg. Det er blant annet høyere forekomst av konsentrasjons- og oppmerksomhetsvansker, lese- og skrivevansker og stamming.

Kjennetegn
----------

* Rask og støtvis talestrøm
* Stamming, men hovedsakelig repetisjoner av ord, deler av ord eller deler av setninger
* Personen kan ha overbruk av fyllyder som «ehm» eller fyllord
* Personen kan ofte forandre på setningene
* Artikulasjonen kan være upresis
* Lyder og stavelser kan utelates
* Det kan være unormal bruk av pauser og for få pauser i talestrømmen
* Vansker med å holde seg til tema
* Manglende fokus på samtalepartneren
* Lite munnbevegelser og et mumlete preg
* Ordletingsvansker

Behandling
----------

Personer med løpsk tale kan få hjelp av logopeder. Grovt sett kan man si at behandlingen går ut på å bli bevisst på hvordan egen tale høres ut for andre, hvilke elementer som skaper støy i andres forståelse og hvordan man kan jobbe med dette. Her man kan også ta i bruk Audio-Visuell Feedback i behandlingen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Løpsk tale». *centerlogopedi.no*.
2. ↑  «Hva er løpsk tale?». *stamming.no*.
3. ↑  «Dette er løpsk tale». *statped.no*.
Berentsens Club Selters
**Selters** er et naturlig kullsyreholdig mineralvann – sodavann – opprinnelig fra landsbyen Nieder-Selters ved Taunusbergen i Hessen i Tyskland.

Historikk
---------

Vannet og kilden har vært viden kjent siden bronsealderen. Drikken var meget populær blant romerne, og man mener at det var romerne som gav navn til vannet. Men de lærde strides om romerne kalte det for «aqua saltare» (hoppende vann), eller «saltrissa» (stigende salt).

Fra 1787 finnes det annaler som forteller at det på verdensbasis ble eksportert mer enn én million flasker.[]

I 1999 ble produksjonen av selters fra kilden Nieder-Selters lagt ned. 25 km unna fortsatte produksjonen fra kilden i Selters-Löhnberg, samt ved den konkurrerende kilden i Oberselters.

Produksjon
----------

Produkter med samme navn kan også bli fremstilt industrielt av vann tilsatt salter (spesielt natriumbikarbonat, «soda») og karbondioksid.

Anvendelse
----------

Ved siden av å være en leskedrikk, har selters vært brukt til kurbad.[]

Selters er en vesentlig ingrediens i drinken pjolter.

Referanser
----------

1. ↑  Kurzer geschichtlicher Überblick Gemeinde Selters (Taunus)
2. ↑  Varm Selters hjalp ikke mot kvalme Dagsavisen
3. ↑  Weil, Bernd A.: *Selterswasser in der Literatur: Ein Kompendium*, Books on Demand, 2014, ISBN 978-3-7357-7511-5

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Selters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Slaget ble utkjempet like ved Sparrsätra kirke.
**Slaget ved Sparrsätra** i 1247 fant antagelig sted mellom Heby og Enköping i Uppland under det andre folkungeopprøret mot kong Erik Eriksson og Birger Magnusson.

Folkungerne ble ledet av tronpretendenten Holmger Knutsson (ca 1220-48), sønn til kong Knut den lange.

Etter Knut den langes død i 1234, kom kong Erik tilbake på tronen, men den virkelige makten lå hos jarlen Ulf Fase, som imidlertid ble sagt å ha stått på folkungernes side i slaget ved Sparrsätra 1247, der folkungerne ble nedkjempet av kong Eriks og Birger Magnussons styrker. Trolig falt Ulf Fase i slaget eller ble henrettet på kongens ordre like etter. Birger Magnusson - angivelig Ulf Fases egen fetter - overtok embetet hans, kalte seg deretter «Birger jarl», og var frem til sin død i 1266 Sveriges egentlige regent.

Folkungerne stod i spissen for en stor upplandsk hær av stormenn og bønder, og ble nedkjempet av kongens hær med hans nærmeste menn, deriblant Birger Magnusson. Med dette var motstanden mot kongens sentralstyre og skatter knust. I Skänninge-annalene fra omkring 1290 het det om året 1247: «*Detta året förlorade Upplands allmoge vid Sparrsätra segeren og sin frihet, och man pålade dem spannskatt, skeppsvist och flere bördor*». Befolkningen kunne da pålegges skatter og avgifter av kongemakten igjen, men det er uvisst om disse faktisk ble betalt. 

Etter slaget ved Sparrsätra flyktet tronpretendenten Holmger Knutsson nordover til Gästrikland, men ble tatt til fange av kong Erik den lespende i Gästrikland som var nesten lovløst på denne tiden. Kongens rådmann Birger Magnusson hadde ikke annet valg enn å henrette opprøreren - som dessuten var etterkommer etter Erik den hellige og dermed hadde et visst krav på den svenske tronen. 

Ettersom Holmger i rett nedadstigende linje var en ætling av den hellige kong Erik, og ble opplevd som martyr for en rettferdig sak, betraktet folk ham som en helgen og valfartet til hans grav i Skoklosters kirke.

Referanse
---------

1. ↑  «Birger Magnusson» , *Svenskt biografiskt lexikon* (art. av Sten Engström.), hentet 10. november 2023
2. ↑  «Birger Magnusson»
3. ↑  Tre middelalderslag om bidro til å forene Sverige
4. ↑  «Den hellige Holmger Knutsson», *den katolske kirke*

Referanse
---------
**TV8 Follo**, tidligere **TVFollo**, er lokal-TV for Follokommunene Ski, Oppegård, Ås, Vestby, Frogn, Nesodden og Enebakk. TV-selskapet holder til i Ski.

Kanalen sender «StudioFollo» alle hverdager kl 17.30, og sender programmet i reprise resten av døgnet. Kanalen var en av de første kanalene i landet som lot sendingene gå i loop.

Kanalen er eid av Per Eirik Nustad, Tharald Nustad, og Carmencita Nustad. Daglig leder er Pål Roppen og ansvarlig redaktør er Andreas Brøvig, som ble tilsatt kun 22 år gammel. Med det er han en av Norges yngste redaktører i et seriøst presseorgan.

TV8 Follo er en del av TV8-gruppen som også har kanaler i Oslo, Østfold, Asker & Bærum og på Romerike. TV8s morselskap Pan Media Group gikk konkurs i mars 2015.

Referanser
----------

1. ↑  «St.meld. nr. 30 (2006-2007) Kringkasting i en digital fremtid». Regjeringen. Besøkt 15. april 2015.
2. ↑  journalisten.no, 13. mars 2009: TV redaktør på 22
3. ↑  Konkurs med content marketing-satsing; kampanje.com, 2. mars 2015

Eksterne lenker
---------------

TV8 Norge


| * v
* d
* r
Norges flagg TV-kanaler i Norge |
| --- |
| NRK | 
* NRK1
* NRK2
* NRK3
* NRK Super
* NRK Tegnspråk

 |
| TV 2 | 
* TV 2 Direkte
* TV 2 Livsstil
* TV 2 Nyheter
* TV 2 Sport (Premium)
* TV 2 Zebra

 |
| Discovery | 
* TVNorge
* FEM
* MAX
* VOX
* Discovery
* Eurosport
* ID
* TLC

 |
| Viaplay | 
* TV3
* TV3+
* TV6

 |
| Lokal-TV | 
* Bergen Student-TV
* fvntv
* SeByen
* Trønder-TV
* TVA
* TV Halden
* TV Haugaland
* TV Modum
* TV Nordvest
* TV Nord
* TV Telemark
* TV Vest
* TV Vestfold
* TV Østfold 24
* TV8 Follo
* TV8 Sunnmøre
* Viking TV

 |
| Øvrige | 
* Auto Motor Sport
* Empo TV
* Kanal 10
* Matkanalen
* MTV
* Utrop TV
* VGTV
* Visjon Norge

 |
Huntington Park markert på kart over Los Angeles fylke
**Huntington Park** er en 7.85 km² stor by i Los Angeles County i California, USA. Den hadde et innbyggertall på 61 348 mennesker i 2000. Byen, som er oppkalt etter den prominente industrialisten Henry Huntington, ble offisielt en by 1. september 1906. Da ble den knyttet til transportnettet ved at det ble etablert en sporvei mellom den raskt voksende bydelen og sentrum av Los Angeles. Fremdeles jobber 30% av innbyggerne i Huntington Park i industrien i nærliggende områder som Vernon og Commerce.

Byen er kjent som en handelsby for omkringliggende områder. Handlegata Pacific Avenue er et viktig møtepunkt i byen både for egne innbyggere og for folk fra andre steder i fylket.

Huntington Park var en helt hvit by, som de fleste andre områder langs Los Angeles River sør og sørøst for Los Angeles sentrum. Alameda Street og Slauson Avenue skilte den fra de svarte områdene. Da det begynte å gå nedover med industrien i USA i 1970-årene, begynte hvite folk å flytte fra Huntington Park. Stedet ble overtatt av folk med latinamerikansk bakgrunn. I dag er byen igjen en blomstrende handelsby, men skiltene i handlegata er nå på spansk.

Den nåværende guvernøren i byen heter Elba Guerrero, og ble innsatt som guvernør den 18. januar 2007.

Referanser
----------

1. ↑  United States. Bureau of the Census (2016) (på en), *2016 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q32859555,
2. ↑  ; *folketellingen i USA 2020*; Herausgeber: Bureau of the Census; besøksdato: 1. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Huntington Park, California – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**BMW Car Club Norway** (BMW CCN) er den norske interesseorganisasjonen for BMW biler og ble stiftet 17. oktober 1985 av Arne J. Filtvedt. Klubben utgir magasinet *Fahrfreude* som kommer ut tre ganger i året. Opplaget er på 4 100 eksemplarer. Fra 1987 ble klubben medlem av den europeiske BMW Club Europa e.V. Europaklubben støttes økonomisk av BMW i Tyskland. Den norske klubben mottar, i likhet med mange andre nasjonale klubber, støtte fra den lokale importøren. Internasjonalt har BMWs bil- og motorsykkelklubber med over 130 000 medlemmer. Høyeste internasjonale klubbnivå er BMW Council, en sammenslutning av ulike regionale klubber verden over.

Klubbens formål er: 

*Organisere eiere og sympatisører av BMW-biler (fra 3 hjul og mer). Utvikle og aktivisere BMWs eget begrep: «Freude am Fahren» i nyttemessige, sportslige og sosiale forhold.*

Undergrupper
------------

* 02/Classic (etablert 1989 som 02/Coupé, nytt navn 02/Classic fra 2005)
* Racing (etablert 2009)
* Alpina
* Veteran Members

Distriktsklubber
----------------

* Agder
* Buskerud
* Hordaland
* Innlandet (mai 2004 som Hedmark og Oppland)
* Møre og Romsdal (april 1994)
* Nordland (1. januar 1995)
* Oslo og Akershus (2002, tidligere BMW CCN Øst)
* Rogaland (1. juni 1982 som BMW Touring Club, etter hvert BMW CCN Rogaland)
* Sogn og Fjordane (31. august 2003)
* Telemark (15. februar 2005)
* Trøndelag (21. mai 1994)
* Vestfold
* Østfold

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
 BMW – Liste over BMW-modeller – Liste over BMW-motorer – Alle BMW-artikler |
| --- |
«**Kaura**»(pennantnummer: S 309) var en tysk, senere norsk ubåt. Den var i tysk tjeneste som «**U995**» under andre verdenskrig, og ble deretter overtatt som krigsbytte i 1948 og satt i norsk tjeneste som «Kaura» fra 1952. Den ble ufaset i 1965 og gitt tilbake til Tyskland, og er nå museumsbåt i Kiel.

Etter den tyske kapitulasjonen i 1945 skulle de tyske krigsfartøyer uskadeliggjøres. Tyskland hadde store ubåtbaser i både Bergen og Trondheim, og «kloke hoder» gjemte unna flere tyske ubåter. Norge overtok formelt tre tyske ubåter av typen VIIC som krigsbytte. Disse båtene fikk navnene «Kinn», «Kya» og «Kaura» og ble kalt K-klassen. De ble i likhet med U-klassen senere ombygd. K-klassen var operativ frem til 1960-tallet. Gamle «Kaura» står i dag på land som krigsminnesmerke i Laboe ved Kiel. Den er bygd om til sitt opprinnelige utseende og har sitt opprinnelige navn tilbake, «U 995».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN **·** GeoNames
 |