recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Trygve Solhaug** (født 9. september 1934 i Bergen, død 31. juli 2009) var en norsk historiker, spesialist på fiskerihistorie. 

Han skrev hovedoppgave ved Universitetet i Bergen i 1961 på en analyse av Stortingsvalget i 1829 Han ble amanuensis i sjøfartshistorie i 1968 og førsteamanuensis i økonomisk historie i 1970. I 1972 ble han utnevnt til professor i økonomisk historie ved Norges Handelshøyskole, en stilling han hadde til han gikk av med pensjon i 1999. Han var på 1980-tallet redaktør for Scandinavian Economic History Review.

Solhaugs hovedverk er tobindsverket *De norske fiskeriers historie 1815 - 1880* som ble utgitt på 1970-tallet. Dette har blitt betegnet som standardverket om 1800-tallets fiskerihistorie.

Solhaug var aktiv i Senterpartiet.

Priser og hedersbevisninger
---------------------------

* 2009 Kongens fortjenstmedalje i gull

Referanser
----------

1. ↑  Trygve Solhaug *Stortingsvalget i Bergen 1829 en valganalyse* Hovedoppgave i historie - Universitetet i Bergen, 1961 II
2. ↑  Paraplyen *Trygve Solhaug til minne Arkivert 12. mars 2016 hos Wayback Machine.* 2009

Eksterne lenker
---------------

* (no) Trygve Solhaug hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Trygve Solhaug hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* 

* (no) Publikasjoner av Trygve Solhaug i BIBSYS
* (no) Paraplyen *Trygve Solhaug til minne* 2009

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
***Byavisa*** var ei gratisavis som ble utgitt i trondheimsområdet fra 1996 til 2016. Den ble distribuert til alle husstander i Trondheim, samt sentrale deler av Melhus kommune. Avisa ble utgitt annenhver onsdag. Avisa ble nedlagt på grunn av langvarig driftsunderskudd.. Siste nummer kom ut 25. mai 2016.

Historikk
---------

Den ble etablert av tidligere ansatte i *Avisa Trondheim* da denne gikk konkurs i februar 1996. Første utgave kom i mai 1996.

*Byavisa* ble kjøpt av Norsk Avisdrift i 1998. Danske *Søndagsavisen* og senere A-pressen kom inn som eiere i 1999, og erstattet blant annet tidligere pornoblad-gründer Sten Ture Jensen på eiersiden. A-pressen solgte seg helt ut i 2001 og overlot alt til danskene.

Foruten *Byavisa* gav Norsk Avisdrift ut fire andre gratisaviser i Oslo og Akershus. I 2002 ble alle avisene lagt ned, deriblant *Osloposten* som alene kostet eierne 100 millioner kroner.[] *Byavisa* fikk imidlertid leve videre.

I 2003 startet avisen å utgi *Byens Næringsliv*. I november 2005 ble det etablert en søsterpublikasjon i Stjørdal og omegn, *Byavisa Stjørdal*. *Byavisa Stjørdal* ble imidlertid lagt ned etter ett års drift.

I 2008 solgte de danske eierne *Byavisa* og utgiverselskapet Norsk Avisdrift til NR1 Adressa-trykk Orkanger, som igjen eies av A-Media AS (Nr1trykk AS) (50 %) og Polaris trykk Trondheim AS (50 %), som igjen er datterselskaper av Amedia og Polaris Media.

*Byavisa* ble distribuert i ca 73 500 eksemplarer i Trondheim og sentrale deler av Melhus kommune. Avisa ble distribuert av Adressa Distribusjon AS. Redaktør var Karina Lein frem til 1. juni 2016. Daglig leder var Erlend Rogstad frem til 31. mai 2016. Byavisa ble styrt avviklet fra 1. juni 2016.

Referanser
----------

1. ↑  Utgivelsesplan Arkivert 15. mars 2015 hos Wayback Machine. byavisa.no
2. ↑  Ellingsen, Lajla (20. mai 2016). «Byavisa legges ned». *adressa.no*. Besøkt 20. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur
Platåberget på Svalbard. De enorme antennene på satellittstasjonen oppå platået synes på bildet som små golfballer. Adventdalen i bakgrunnen.  Foto: Meteorologisk institutt 
**Platåberget** er et 450 - 480 meter høyt fjell ved Longyearbyen på Svalbard. Platåberget ligger ovenfor flyplassen og Hotellneset, og avgrenses i østlig retning av Blomsterdalen og mot vest av Bjørndalen. Mot sør strekker platået seg mot foten av Nordenskiöldfjellet. Platåberget er dominert av nesten vegetasjonsløs blokkmark med innslag av partier med lav- og mosedominert vegetasjon med lite høyere planter.

Platåberget var det første sted på Svalbard med virkelig gruvedrift. Trondhjem-Spitsbergen Kulkompani foretok skjerp i fjellet, inklusive Blomsterdalen, i 1901 og anla «Trøndergruva» her i 1903. Etter den amerikanske overtakelsen i 1906 ble kulldriften konsentrert om Longyeardalen, men allerede i 1928 startet ny-skjerpingen med prøvetaking for det som skulle bli Gruve 3.

Svalbard satellittstasjon (SvalSat) har vært i drift siden 1999 på Platåberget, majoritetseid av Kongsberg Satellite Services. Satellittstasjonen tilbyr nedlesning av jordobservasjonssatellitter for meteorologi, miljøovervåking og ismåling. I 2013 ble det også reist en kalibreringsstasjon her for Galileo-satellittene. Stasjonens mange antenner er ikke synlige fra Longyearbyen eller flyplassområdet, men fra blant annet Hiorthhamn. Før igangsetting av byggearbeidet ble det søkt etter kulturminner, men det ble ikke påvist noen kulturminner på Platåberget.

I 2008 åpnet Svalbard globale frøhvelv – et globalt lager for frø og plantemateriale – inne i Platåberget. Det er anlagt inne i tre kamre av tidligere gruveganger fra Gruve 3.

Om vinteren er det flere alternative scooter-traséer som gjør det mulig å komme opp på platået og om sommeren går det turløyper opp til Platåberget.

Svalbard Samfunnsdrift har foretatt vurderinger knyttet til etablering av vindkraftpark i Longyearbyen. Basert på vinddata fra blant annet flyplassen ble Adventdalen og Platåberget vurdert som de stedene med de beste vindressursene i Longyearbyens nærhet. Adventdalen ble raskt vurdert som uaktuell ut fra visuelle forhold, mens Platåberget ble vurdert nærmere, blant annet gjennom vindmålinger. I en rapport fra 12. mai 2004 viser analysene at den forventede middelvinden på Platåberget er 5,8 m/s i 40 meters høyde, noe som er vurdert som lovende.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Platåberget – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
En **byantikvar**, **kulturminneforvalter**, **antikvarisk sakkyndig**, **kulturminnerådgiver** eller **-konsulent** er en offentlig tjenestemann tilknyttet enkelte norske kommuner. Stillingen eller fagetaten denne leder, skal være kommunens rådgiver i spørsmål som gjelder bevaring av arkitektonisk og kulturhistorisk verdifulle bygninger, anlegg og miljøer. Byantikvarene kan også ha enkelte forvaltningsoppgaver. Byantikvaren i Oslo har som fylkeskommune delegert statlig myndighet i henhold til lov om kulturminner og kan fatte bindende vedtak for fredede bygninger og anlegg, gravhauger med mer. Det er byantikvar i Oslo, Bergen, Trondheim, Kristiansand, Stavanger, Haugesund og Sandnes. På Røros bruker man betegnelsen «kulturminneforvalter», i Ullensaker «kulturminnekonsulent».

Se også
-------

* Riksantikvar
* Fylkeskonservator
* Antikvar

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av byantikvar
* Byantikvaren i Oslo
* Byantikvaren i Bergen
* Byantikvaren i Trondheim
* Byantikvaren i Stavanger
* Byantikvaren i Kristiansand[*død lenke*]
* Byantikvaren i Sandnes[*død lenke*]
* Kulturminneforvalter Røros kommune

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Kolgujev** (russisk: Колгуев, nenetsisk: Холӈгов) er ei øy i det sørøstlige Barentshavet, 75 km fra nærmeste punkt på fastlandet, på Kaninhalvøya, og tilhører det autonome distriktet Nenetsk.

Øya er 3 496 km² stor, nesten rund med en diameter på omkring 80 km. Hovedinntrykket er et vidstrakt tundralandskap, som her og der er utfylt med lave morener. Høyeste punkt er *Gora Paarkov-Sarlopy*, 166 moh.

Vegetasjonen er arktisk, over et lag av permafrost. Selv i de varmeste somrene blir bakken bare opptint i den øverste meteren.

Faunaen består foruten reinsdyrene av rødrev, fjellrev og sjøfugl. På flere steder langs kysten finnes det guano i flere meters tykkelse.

Første koloniseringsforsøk av øya skjedde i 1767 av en gruppe russere, som omkom vesentlig av skjørbuk. Omkring 1840 ble øya befolket av nenetser, som tok opp reindrift som hovednæring.

Den eneste landsbyen heter Bugrino, og befinner seg på sørøstkysten med 200 innbyggere. Ved Bugrino ble det åpnet en småflyplass i 2002.

Det er påvist forekomster av olje og gass.

Referanser
----------

1. ↑  "Internet Geology News Letter" 1999 (på engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** NKC **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Brasils flagg Brasil |
| Friidrett |
| Parapanamerikanske leker |
| Bronse | Lima 2019 | F54 - Spydkast |

**Poliana Fatima Sousa de Jesus** (født 12. februar 1986) er en brasiliansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F54. Dette er en av klassene for sittende utøvere i parafriidrett.

Bakgrunn
--------

Sousa skadet ryggmargen i en trafikkulykke da hun var fire år gammel, som ga paraplegi (lammelse av begge ben). Hun begynte med parafriidrett da hun var elleve år gammel. Hun trenes av Higor Fiorine, Amaury Wagner Verissimo og Rodrigo Carlos.

Idrettskarriere
---------------

Machado deltok i Paralympiske sommerleker 2016, og kom der på femteplass i spydkast og sjetteplass i kulestøt, i klassen F54.

Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru, og fikk der bronse i spydkast i klassen F54, bak Yanive Torres Martinez fra Colombia og Sebastiana Lopez Arellano fra USA. Hun deltok også i kulestøt, der hun kom på niendeplass.

Referanser
----------

1. 1 2  IPC - *Poliana Jesus*, besøkt 12. november 2019.
2. ↑  Lima 2019 - *Result - Women's Javelin Throw F54 Final* Arkivert 12. november 2019 hos Wayback Machine. besøkt 12. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil hos IPC
* (en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 12. november 2019 hos Wayback Machine.
* (en) Profil under Paralympmiske sommerleker 2016
***Kolibaecum*** er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) nettrødvinger i familiegruppen rødvinger.

Utseende
--------

Hodet er kort, men ikke snuteformet forlenget framover. Det er synlig, sett ovenfra (det vil si, det dekkes ikke av brystskjoldet). Antenner har elleve ledd og er festet tett sammen på pannen like ved fasettøynene. Brystskjoldet (pronotum) har en nær kvadratisk form, ofte med en markert og noe oppstående sidekant. Dekkvingene er kraftig kitiniserte, parallellsidige og har vanligvis lengderibber. Alle føtter har fem ledd.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Asia men er også kjent fra fossiler fra baltisk rav.

Systematisk inndeling
---------------------

De nålevende artene blir noen ganger plassert i underslekten *Laterialis* Kazantsev, 1990.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Cantharoidea**
			* familien **rødvinger** (Lycidae)
				+ underfamilie **nettrødvinger** (Erotinae)
					- Slekten ***Kolibaceum*** Winkler, 1987
						* †*Kolibaceum balticum* Winkler, 1987 (fossil fra baltisk rav)
						* *Kolibaceum oculatum* (Gorham, 1886)
						* *Kolibaceum sanguineum* (Kazantsev, 1997)
						* *Kolibaceum shirozui* (Nakane, 1968)
						* *Kolibaceum tricostatum* (Pic, 1927)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
***Police Woman*** er en amerikansk kriminalserie som gikk på NBC fra 1974 til 1978. Serien handlet om politikvinnen Leanne "Pepper" Anderson, som arbeidet som undercoveragent for en spesialenhet ved LAPD. Rollen som Leanne ble spilt av Angie Dickinson. Andre sentrale rolle ble spilt av Earl Holliman, Ed Bernard og Charles Dierkop. Serien regnes som den første krimserien som skildrer en kvinnelig politi i en ledende rolle. Den var en spin-off fra *Police Story*.

Serien fikk liten oppmerksomhet i Norge, og har aldri gått på noen norske TV-kanaler.

Handling
--------

Basert på et originalt manus av Lincoln C. Hilburn, handler TV-serien om "Pepper" Anderson (spilt av Angie Dickinson) en undercover politibetjent som arbeider for "Criminal Conspiracy Unit" ved Los Angeles Police Department. William "Bill" Crowley (spilt av Earl Holliman) var hennes nærmeste overordnede. Pete Royster og Joe Styles var også medlemmer av dette undercover-teamet som etterforsker alt fra voldtekt eller drap og narkotika-relaterte forbrytelser. I forskjellige episoder gikk Pepper undercover (som for eksempel en prostituert, sykepleier, lærer, flyvertinne, innsatt i fengsel, danser, servitør og så videre) for å komme nærmere de mistenkte, og på denne måten få verdifull informasjon som muligens kan føre til arrestasjon.

Om serien
---------

Serien var med å bane vei for mer fantasifulle 70-tallsserier som *Charlie's Angels, Wonder Woman, The Bionic Woman*, og den mer seriøse krimserien *Cagney and Lacey* på 1980-tallet.

Angie Dickinson ble i 1975 belønnet med en Golden Globe for sin rolle i serien.

Roller
------

* Angie Dickinson ... Sgt. Suzanne 'Pepper' Anderson ... (91 episoder, 1974-1978)
* Earl Holliman ... Lt. Bill Crowley ... (91 episoder, 1974-1978)
* Ed Bernard ... Det. Joe Styles ... (91 episoder, 1974-1978)
* Charles Dierkop ... Det. Pete Royster ... (91 episoder, 1974-1978)

Referanser
----------

1. ↑  Decaro, Frank (16. april 2006). «Angie Dickinson Wasn't So Tough in 'Police Woman,' but She Sure Looked Good». *The New York Times*. ISSN 0362-4331. Besøkt 16. desember 2016.
2. ↑  «Girl power gets its wings». *The Guardian* **(engelsk)**. 3. oktober 1999. ISSN 0261-3077. Besøkt 16. desember 2016.
3. ↑  «Police Woman». 13. september 1974. Besøkt 16. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Police Woman* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Police Woman* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Police Woman* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Kynodesme** (gresk: κυνοδέσμη, oversatt: «hundebånd») var en tynn lærstripe som holdt en manns penis oppe. Den ble ofte brukt av greske atleter i antikkens Hellas.

Den var bundet stramt rundt *akroposthion*, den delen av forhuden som er bak glans, og var enten festet til et midjebånd for å eksponere pungen, eller bundet til roten av penis slik at penis så ut til å bøye seg oppover. Ikke alle greske atleter brukte kynodesme.

Den blir først nevnt i litteraturen på 400-tallet f.kr. i det delvis bevarte satyrspillet *Theoroi*  av Aiskhylos. Den er også avbildet på illustrasjoner av atleter på gresk keramikk.

Litteratur
----------

* Frederick M. Hodges: *The Ideal Prepuce in Ancient Greece and Rome: Male Genital Aesthetics and Their Relation to Lipodermos, Circumcision, Foreskin Restoration, and the Kynodesme*, The Bulletin Of The History Of Medicine, Volume 75: s. 375–405, høst 2001.
* Osbourne, Robin (2004). *Greek History*. London and New York: Routledge. ISBN 0415317177.  s. 10
**Eldar Zjanikajev Sufjanovitsj** (russisk: Эльдар Жаникаев Суфянович - født 4. mars 1990 i Naltsjik, Kabardino-Balkaria) er en russisk vokalist og låtskriver. Han representerte republikkene Kabardino-Balkaria og Karatsjajevo-Tsjerkessia i Tyrkvisjonens sangkonkurranse i 2013 og 2014. 

Zjanikajev vant en internasjonal festival for unge komponister i seksårsalderen, og da han var ni år var han yngste deltaker i den internasjonale radiofestivalen Salam-Alaikum. Da han var 18 ble han uteksaminert fra kunst- og kulturhøyskolen, og han har senere deltatt i regionale sangkonkurranser. Zjanikaev arbeider ved det statlige musikkteateret.

Zjanikajevs fremføring av «Adamdı bizni atıbız», som også har den russiske tittelen «Imja nam tsjelobek», i Tyrkvisjonen i 2013 vant en pris utdelt av TMB TV for beste solopptreden.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  9 Volnas artistpresentasjon av Eldar Zjanikajev. Selvbiografi Arkivert 22. oktober 2015 hos Wayback Machine.. Besøkt 16. juni 2015. (ru)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige deltaker:**Ingen** | **Kabardino-Balkaria og Karatsjajevo-Tsjerkessia i Tyrkvisjonens sangkonkurranse**(2013 og 2014) | Neste deltaker:**innehar tittelen** |
Kleistogam blomst hos marsfiol
**Kleistogami** er betegnelsen på blomster som normalt ikke åpner seg og der sjølpollinering er eneste mulighet for befruktning. Blomsten inneholder de samme forplantningsorganene som åpne (chasmogame) blomster: fruktemner og pollenbærere. Kronblader mangler eller er sterk redusert og fordi pollenoverføringa i en lukka blomst er mer presis enn hos åpne blomster, har disse blomstene normalt færre pollenkorn enn åpne blomster. 

De fleste plantearter som produserer kleistogame blomster, lager også vanlige, åpne blomster som har mulighet for krysspollinering. En vanlig strategi er å produsere kleistogame blomster når tilgangen på pollinatorer er lav, f.eks. blomstrer gjøkesyre og mange arter i fiolslekta med åpne blomster om våren og med kleistogame blomster seinere på året. 

En litt annen strategi finnes hos blindurt som er en fjellplante med blomster som sjelden åpner seg og derfor klassifiseres som kleistogame. Imidlertid har blomstene hos denne planta mulighet for åpning og åpne blomster finnes av og til. Dette kan tolkes en tilpasning til vanskelige og uforutsigbare forhold med hensyn på tilgang på pollinatorer i arktisk/alpine strøk. 

Blindurt

Litteratur
----------

* Theresa M. Culley og Matthew R. Klooster (2007). «The cleistogamous breeding system: a review of its frequency, evolution, and ecology in angiosperms». *The Botanical Review*. 73 (1): 1–30. ISSN 0006-8101. JSTOR 27571184. doi:10.1663/0006-8101(2007)73[1:TCBSAR]2.0.CO;2.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
**Kollas** (fra latin: *Collatio*, men med en betydning som har beveget seg langt bort fra den opprinnelige) er en betegnelse for utnevnelse av en prest som kirkelig medarbeider, tradisjonelt brukt om et ansettelsesbrev eller erklæring fra en biskop. I middelalderen var *kollasretten*, i betydningen hvem som skulle ha rett til å utnevne prester og biskoper, ofte et stridspørsmål mellom konge og kirke.

Uttrykket kollas eller *collatio* er ikke lenger relevant innen Den katolske kirke, der det oppstod. 

I Den norske kirke er det i dag bispedømmerådene som ansetter prester, og ansettelsesforhold er fastsatt gjennom ansettelsesbrev og arbeidsavtaler som ved andre stillinger. Kollas eller **kollasbrev** brukes i Den norske kirke om anbefalingsbrev fra biskopen. Ved innsettelse av proster og prester leses kollasbrevet fra biskopen av en representant for menigheten hvor presten skal gjøre tjeneste.

I sammenhenger hvor den stedlige biskop har vært uenig med bispedømmerådet i ansettelsessaker, kan biskopen velge å «ikke gi kollas», altså ikke gi sin anbefaling av den nye medarbeider. Dette har i hovedsak skjedd ved ansettelser av kvinnelige prester i bispedømmer hvor biskopen har vært motstander av kvinners prestetjeneste. 

Det fikk forholdsvis bred omtale i mediene da Ole Christian Kvarme, biskop i Oslo ikke ga sin anbefaling (kollas) da bispedømmerådet i Oslo bispedømme i 2005 ansatte Nils Jøran Riedl, som levde i homofilt partnerskap, som studentprest ved Universitetet i Oslo.
Japans keisers segl
Det keiserlige segl framstilt på forsiden av et japansk pass.
**Japans riksvåpen** er egentlig **Japans keisers segl** i den heraldiske *Mon-tradisjonen* (japansk : 菊の御紋 *Kiku No Gomon*). 

Symbolet er en gul eller oransje krysantemum, streket opp med svart eller rødt. En sirkulær sentralmynt er omgitt av et regelmessig sett av seksten kronblader. Et bakenforliggende sett av seksten kronblader stikker fram og er synlig mot kanten av blomsten.

Japansk lov har ingen egentlig bestemmelse om riksvåpen, men inneholder strafferett ved misbruk av keiserens segl.

Historisk utvikling
-------------------

Seglet har symbolisert keiserverdigheten siden Kamakuraperioden, og første gang brukt av keiser Go-Toba (1180–1239).

Under Meiji-forfatningen var det forbeholdt keiseren å benytte seglet, en krysantemum med 16 kronblader og 16 spisser av ytterligere en rad kronblader synlig bak den øverste raden. Hvert medlem av den keiserlige familie brukte en modifisert utgave til eget bruk. Shinto-templer viser enten det keiserlige seglet eller har tatt deler av seglet inn i sitt eget emblem.

Da keiser Go-Daigo, etter å ha forsøkt å bryte shogunatets makt, ble sendt i eksil 1333, antok han som segl en krysantemum med sytten kronblader for å markere skillet mot etterfølgeren, keiser Kōgon, som beholdt den keiserlige sekstenbladers *mon*.

Andre medlemmer av den keiserlige familie bruker versjoner med fjorten enkle kronblad. En form med 16 enkle kronblad er i bruk for medlemmer av Japans riksdag, ordener som krysantemumsordenen, pass o.a. Det keiserlige segl er også brukt på den keiserlige familiens flagg.

Referanser
----------

1. ↑  皇室儀制令(1926(Taisho 15)皇室令第7号) Arkivert 9. august 2007 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Asiatiske riksvåpen |
| --- |
| Afghanistan  **·** Armenia  **·** Aserbajdsjan  **·** Bahrain  **·** Bangladesh  **·** Bhutan  **·** Brunei  **·** De forente arabiske emirater  **·** Filippinene  **·** Georgia  **·** India  **·** Indonesia  **·** Irak  **·** Iran  **·** Israel (Palestina)  **·** Japan  **·** Jemen  **·** Jordan  **·** Kambodsja  **·** Kasakhstan  **·** Folkerepublikken Kina (Hongkong  **·** Macao)  **·** Republikken Kina  **·** Kirgisistan  **·** Kuwait  **·** Kypros  **·** Laos  **·** Libanon  **·** Malaysia  **·** Maldivene  **·** Mongolia  **·** Myanmar  **·** Nepal  **·** Nord-Korea  **·** Oman  **·** Pakistan  **·** Qatar  **·** Russland  **·** Saudi-Arabia  **·** Singapore  **·** Sri Lanka  **·** Syria  **·** Sør-Korea  **·** Tadsjikistan  **·** Thailand  **·** Turkmenistan  **·** Tyrkia  **·** Usbekistan  **·** Vietnam  **·** Øst-Timor |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Eldar Salihović** (født 17. juni 1999 i Pljevlja) er en montenegrinsk alpinist.

Han representerte Montenegro under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 64 i storslalåm, og han representerte Montenegro under Vinter-OL 2022, der han kom på 41.-plass i storslalåm og 42.-plass i slalåm.

Idrettskarriere
---------------

Salihović deltok i sitt første FIS-renn i Bansko i Bulgaria i desember 2015, der han kom på 21.-plass i slalåm. Han deltok i Vinter-OL for ungdom 2016 på Hafjell Alpinsenter, og kom der på 33.-plass i storslalåm. Under Vinter-EYOF 2017 (European Youth Olympic Festival) kom han på tiendeplass i slalom og 19.-plass i storslalåm. Han kom på tiendeplass i slalåm under det montenegriske mesterskapet i alpint i 2017, som beste montenegriner, og han kom på 18.-plass i storslalåm, også her ble han beste montenegriner.

Han deltok i alpint under Vinter-OL 2018, og kom der på 64.-plass i storslalåm, men han fullførte ikke slalåmrennet. Under det nasjonale mesterskapet i alpint kom han på åttendeplass i slalåm, som beste utøver fra Montenegro, og han kom på tredjeplass i storslalåm, som beste montenegriner. Sesongen etter deltok han i sitt første VM, da han deltok i Ski-VM 2019 i Åre. Han kom der på 42.-plass i storslalåm, men fullførte ikke slalåmrennet. Han kom på tredjeplass i storslalåm i det makedonske mesterskapet i alpint, og han kom på andreplass i slalåm under det serbiske mesterskapet i alpint i 2019. I det montenegrinske mesterskapet kom han på tiendeplass i slalåm og sjuendeplass i storslalåm, og ble beste utøver fra Montenegro i begge disse øvelsene.

Han deltok ikke i noen internasjonale mesterskap i sesongen 2019/20, men deltok blant annet i det makedonske mesterskapet i alpint, der han kom på tredjeplass i slalåm og 13.-plass i storslalåm. Han deltok i slalåm og storslalåm under Ski-VM 2021, men fullførte ingen av disiplinene. Under det montenegrinske mesterskapet i alpint i 2021 kom han på 32.-plass i slalåm og 26.-plass i storslalåm, men ble beste utøver fra Montenegro i begge disipliner.

Salihović representerte Montenegro under Vinter-OL 2022, og kom der på 41.-plass i storslalåm og 42.-plass i slalåm.

Referanser
----------

1. ↑  «Official Results Book Alpine Skiing» (PDF). Besøkt 7. mars 2018.
2. 1 2  Olympics.com - *Eldar Salihović* Arkivert 16. februar 2022 hos Wayback Machine. besøkt 16. februar 2022.
3. ↑  FIS - *Eldar Salihović - Results 2017*, besøkt 16. februar 2022.
4. ↑  FIS - *Eldar Salihović - Results 2018*, besøkt 16. februar 2022.
5. ↑  FIS - *Eldar Salihović - Results 2019*, besøkt 16. februar 2022.
6. ↑  FIS - *Eldar Salihović - Results 2020*, besøkt 16. februar 2022.
7. ↑  FIS - *Eldar Salihović - Results 2021*, besøkt 16. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eldar Salihović – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Eldar Salihović – FIS (alpint) Rediger på Wikidata
**Eldar Sætre** (født 8. februar 1956 i Ørsta) er en norsk næringslivsleder som var konsernsjef i Equinor fra 2014 til 2021.

Bakgrunn og virke
-----------------

Han vokste opp på Vartdal i Ørsta. Sætre er utdannet siviløkonom fra Norges handelshøyskole.

Eldar Sætre begynte å arbeide i Statoil i 1980, og har siden da hatt ulike posisjoner i konsernet. Han var finansdirektør i Statoil fra 2003 til 2010, konserndirektør for forretningsområdet «*Marketing, Processing and Renewable energy*» fra 2010 til 2014 og konstituert konsernsjef fra 2014, etter at Helge Lund sluttet. Det ble 4. februar 2015 klart at han ble permanent konsernsjef i Statoil, til tross for uttalelser da han ble konstituert konsernsjef at han ikke ønsket å være det på permanent basis. Sætre gikk av som konsernsjef 1. mars 2021.

Referanser
----------

1. ↑  Statoil: Kort info om Eldar Sætre
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. mai 2018. Besøkt 16. mai 2018.
3. ↑  Sysla: Eldar Sætre Konstituert konserndirektør Arkivert 4. februar 2015 hos Wayback Machine.
4. ↑  Magnus Ekeli Mullis (19. mars 2021). «Equinor-toppen får med seg pensjon verdt over 140 millioner ut døra». nettavisen.no. Besøkt 19. mars 2021. «Sætre gikk formelt av 1. mars i år.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eldar Sætre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Eldar Sætre på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Eldar Sætre overtar som konserndirektør

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
| Beleiringen av Stirling Castle |
| --- |
| Konflikt: Den skotske uavhengighetskrigen |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | april-24. juni 1304 |
| Sted | Stirling Castle56°7'28,99"N 3°56'42,00"V |
| Resultat | engelsk seier |

 |
| Stridende parter |
| Skottland | England |
| Kommandanter og ledere |
| William Oliphant | Edvard I av England |
| Styrker |
| Ca. 30+ | Flere tusen+ |
| Tap |
| Ukjent | Ubetydelig |

**Beleiringen av Stirling Castle** fra mai til 24. juli 1304 var ett slag i en rekke av minst åtte om den strategisk viktige festningen Stirling i Skottland.

Opptakt
-------

I 1304 beleiret og beseiret kong Edvard I av England de skotske opprørerne som hadde befestet seg i Stirling Castle, en av den viktigste festningene i Skottland. 

Etter å ha nedkjempet William Wallaces hærstyrker i slaget ved Falkirk i 1298 tok det seks år for den engelske kongen igjen hadde full kontroll over Skottland.

Beleiringen
-----------

Den siste befestningen som skottene hadde var Stirling Castle. Armert med 12 beleiringsmaskiner begynte engelskmennene beleiringen av festningen i april 1304.

Stirling Castles ytre befestninger, sett fra sørI løpet av fire måneder ble festningen bombardert av blykuler (strippet fra kirketakene i nærheten), gresk ild, steinkuler, og til og med en form av kruttblanding. Utålmodig på grunn av mangelen av framskritt ga Edvard I ordre til sin sjefingeniør, master James av St. George, å lage en ny, mer massiv maskin som ble kalt for «Warwolf» (*«Krigsulv»*), sannsynligvis en særdeles stor katapult.

Garnisonen på 30 mann, ledet av William Oliphant, ga endelig opp og overga seg 24. juli etter at Edvard I tidligere hadde avslått deres overgivelse innen Warwolf var blitt testet.

Historikere er usikre om hva som til slutt fikk garnisonen til å overgi seg. En forklaring kan være at Edvard maktet å fylle vollgraven med jord og stein og hadde forberedt stiger og klatretau, og garnisonen innså at de ikke ville makte å holde festningen. En annen forklaring er at Edvard klarte å slå hull i veggen med en rambukk. En tredje forklaring er utsulting.

Til tross for sitt rykte behandlet faktisk kong Edvard I fangene med overbærenhet. Han henrettet kun den mannen som tidligere hadde forrådt borgen til skottene. William Olipant ble sent i fengsel i Tower of London.

Andre beleiringer
-----------------

Det har vært minst åtte beleiringer av Stirling Castle, Skottland:

* I 1299 var borgen i besettelse av engelskmennene, ledet av John Simpson, og ble beseiret av skottene.
* I 1337 mislykkes Andrew Murray i å beleire borgen.
* I årene 1571 og 1585 ble festningen beleiret tre ganger av skotske fraksjoner under kongedømmet til Jacob VI av Skottland.
* I 1651 erobret Oliver Cromwell festningen under den engelske borgerkrigen.
* I 1746 beleiret Karl Edvard Stuart festningen under det siste jakobittopprøret.

Referanser
----------

1. ↑   M. Morris: *A Great and Terrible King*, s. 343
En **antologi** er ei tekstsamling, det vil si ei bok med flere litterære tekster, ofte innenfor samme sjanger, men fra forskjellige forfattere. Novelle- og diktantologier er de vanligste typene. Antologier forekommer svært ofte innenfor flere akademiske disipliner, og omtales da gjerne som vitenskapelige antologier. Da omtales de også som artikkelsamlinger.

Ordet stammer fra gresk og betyr opprinnelig «blomstersamling».

Antologifilm
------------

En antologifilm er en film som består av flere korte novellepregede filmer som alle har et felles tema. Ofte består en slik film av en prolog og en epilog, og det er heller ikke uvanlig at det er kortere filmstubber mellom hovedfilmene. En antologifilm vil oftest bestå av mellom tre og fem kortfilmer og ha en samlet varighet på mellom 90 og 120 minutter.

Antologiserie
-------------

En antologiserie er en TV-serie hvor hver sesong, eller episode, har samme tema, men ulik handling og forskjellige rollefigurer. Kjente antologiserier er blant annet *True Detective*, *American Horror Story,* *American Crime Story, Black Mirror og The Twilight Zone.*

Referanser
----------

1. 1 2  Asbjørn Aarnes: *Litterært leksikon* (Johan Grundt Tanum Forlag, Oslo 1967), s. 17

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Isai
**Isai** (hebraisk: יִשַׁי – *Yišay*, i pausa יִשָׁי – *Yišāy*, «Gud eksisterer» eller «Guds gave»; gresk: Ἰεσσαί – *Iessaí*; arabisk: يَسَّى‎ – *Yassa*; latin: *Isai* eller *Jesse*) er i Bibelen far til David. Isai var sønn av Obed og sønnesønn av Boas og Rut.

I jødedommen er Isai viktig fordi han var far til den mest berømte kongen av Israel, David. I kristendommen er Isai viktig blant annet fordi han er en del av Jesu stamtavle.

Isai var ifølge beretningen en sauebonde. Samuel kom for å salve en av sønnene hans til konge. Alle sønnene ble en etter en ført frem, men det viste seg at ingen av dem var den som Gud hadde utvalgt. Til sist ble det sagt at den yngste, David, var ute på åkeren. Han ble så hentet og ble salvet av Samuel. (1. Samuel kap. 16)

Fotnote
-------

1. ↑  I 1 Krøn 2,13, men ingen andre steder, er det hebraiske navnet אִישַׁי – *ʾÎšay*.

Referanser
----------

1. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no* **(norsk)**. Besøkt 16. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jesse (Biblical figure) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**Beerenberg Corp AS**, opprinnelig **Dalseide & Fløysand**, senere **D&F Group**, er en bedrift som driver med passiv brannbeskyttelse, overflatebehandling, isolering, stillas og tilkomstteknikk ved norske oljeplattformer og raffinerier.

Historie
--------

Selskapet ble startet i 1977 av Arne Dalseide og Svein Fløysand under navnet «Dalseide & Fløysand» for å drive med sandblåsing, men utvidet tjenestetilbudet i 1990-årene. Siden ble selskapet utvidet med kontorer i Stavanger, Hammerfest, Murmansk og Houston før Dalseide og Fløysand i 2005 solgte selskapet til Ferd Private Equity Fund (i dag Herkules Capital). Firmaet skiftet da navn til D&F Group, og etter at man i 2007 kjøpte 
Bjørge Norcoat, har man totalt 1600 ansatte.

D&F Group driver også med utvikling av nye produkter. Et slikt produkt er BENARX for brann-, akustisk og termisk isolering.

I april 2009 skiftet firmaet navn fra D&F Group til Beerenberg Corporation. Selskapet har ingen forbindelse til finansselskapet Berenberg.

Eksterne lenker
---------------

* Beerenberg Corps nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Solrikse** (*Eurypyga helias*) er en rørdrumlignende fugl med habitat i tropiske regioner i Amerika. Den er eneste art i slekten ***Eurypyga*** og familien **Eurypygidae**. Denne familien og Rhynochetidae utgjør til sammen ordenen Eurypygiformes.

Taksonomi
---------

Solriksas vingemønster mimer en stor predator og skremmer vekk andre rovdyr
Solrikse ble tidligere plassert blant tranefuglene, men er nå plassert i sin egen orden. I enkelte aspekter av morfologien ligger solriksea nær hegrer, men dette synes å være resultat av konvergerende evolusjon på grunn av likheter i levemåte. 

En annen gåtefull fugleart er kagu, også monotypisk i sin familie, som ble midlertidig plassert blant tranefuglene, men er nå plassert i sin egen familie under Eurypygiformes. Molekylære studier, som for eksempel Fain & Houde 2004, bekrefter at kaguen er solriksens hverandres nærmeste nålevende slektninger og en egen delgruppe moderne fugler. Den svært så omfattende DNA-studien av Hackett *et al.* bekrefter at solrikse og kagu er nært beslektet, og plasserte de som søstergruppe til seilerfugler.

Beskrivelse
-----------

Solriksa finner en normalt nær elver og bekker i skogsvegetasjon i lavlandet opp til 900 moh. Den jakter fisk, vanninsekter, snegler, krabber og andre små virveldyr på lignende måte som hegrer gjør. Fuglen har generelt avdempet farger med fine lineære mønstre i svart, grått og brunt. Men fjærene som den bruker til å fly med har sterkere fargemønstre. Når vingene er spredt ut synes de lyse øyeflekkene i rødt, gult og svart. Denne drakten viser de for å imponere andre solrikser eller de mimer en stor predator for å verne seg selv og avkommet mot potensielle trusler. 

I likhet med få andre arter har solrikser dun. 

De bygger åpne reir i trær, og legger to egg med skjoldete tegninger. Ungene er godt utviklet ved klekking, men holder seg i reiret i flere uker.

Referanser
----------

1. ↑  Fain, Matthew G. & Houde, Peter (2004), *Parallel radiations in the primary clades of birds. Arkivert 7. april 2013 hos Wayback Machine.* Evolution 58(11): 2558-2573
2. ↑  Hackett, S. et al. (2008) "A Phylogenomic Study of Birds Reveals Their Evolutionary History "Science 320 (5884) 1763 – 1768

Eksterne lenker
---------------

* (en) *solrikse* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *solrikse* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *solrikse* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *solrikse* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *solrikse* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Eurypyga helias* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Eurypyga helias* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Eurypyga helias* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Faktaark hos birdlife.org
* Solrikse videoer hos Internet Bird Collection

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
En **fysisk størrelse** er en egenskap til et fysisk objekt som kan bestemmes kvantitativt, slik som masse og volum. Egenskapen er enten resultatet av en direkte fysisk måling eller en beregning ved hjelp av fysiske lover. En fysisk størrelse består av et symbol *Q*, en numerisk verdi {*Q*} og en enhet [*Q*]. 

*Q* = {*Q*} x [*Q*]
Standard enhetssystem for fysikken er idag SI-systemet, også kalt det metriske system.

Eksempel
--------

Den fysiske størrelsen lengde kan skrives som

*s* = 10 km
hvor *s* er et symbol for lengde, 10 er en numerisk verdi, k er forkortelsen for kilo som er multiplikatoren (1000 ganger) og m er forkortelsen for enheten meter.

Symbolet for en fysisk størrelse
--------------------------------

Symboler i fysikken er vanligvis én bokstav i kursiv, enten med latinske eller gresk alfabet. Vektorer
skrives ofte med fet skrift. For å presisere, kan symboler modifiseres med indekser i hevet eller senket skrift, som for kinetisk energi, *E*k.

Det finnes langt flere fysiske enheter enn symboler så det er konvensjon å presisere hvilken størrelse
et symbol representerer første gang det brukes i en formel.

Fysiske enheter
---------------

En fysisk enhet [*Q*] er noe du måler i forhold til ([*Q*] leses «enhet av *Q*»). En enhet skrives normalt som et grunnsymbol, med latinsk skrift (ikke kursiv), samt et prefiks, f.eks. km, hvor m er enheten meter og k er prefikset 1000 (kilo). 

Enheter er ikke uavhengige, men bindes sammen i system. Det vanligeste målesystemet i fysikken i dag er SI-systemet. Siden enhetene er bundet sammen er det bare et lite antall enheter som trengs å bestemmes med måling. Disse kalles grunnenheter. Det metriske system har grunnenhetene meter, kilogram,
sekund, ampere, kelvin, mol, og candela. Alle andre enheter kalles avledede enheter og kan uttrykkes ved grunnenhetene. Et eksempel på en avledet enhet er enheten for kraft, Newton, hvor N = kg m s-2. Andre målesystemer har andre grunnenheter.

Problemer med enheter
---------------------

Ved beregninger innen et helhetlig system av enheter er det sjelden behov for omregningsfaktorer. Dersom avstander i en beregning angis både i nautiske mil og kilometer og hastigheter er i miles og forbruk av drivstoff regnes om fra Gallons, og innkjøpt drivstoff er i liter blir beregningene hemmet av et stort antall omregningsfaktorer der det er viktig å passe på at enhetene til slutt stemmer med de beregninger som er gjort.

Ett problem med seilfly og småfly ved samme flyplass, er at seilflyene regner høyde i meter over den plassen de flyr fra, mens småflygerne bruker fot over havet. En rask hoderegning er nødvendig når høyden skal formidles.

Se også
-------

* Fysisk enhet
* SI-systemet
* Naturlige enheter
* Dimensjonsanalyse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC
 |
**Agano** (阿賀野川 - *Agano-gawa*) er en japansk elv som renner fra prefekturet Fukushima til prefekturet Niigata. Den er 210 km lang og har et nedbørfelt på 7 710 km². Dette er blant de største elvene i Japan.

Elva har sitt utspring i Arakai-fjellet på grensen mellom Fukushima og Tochigi. Den renner nordover og har tilsig fra bielva Okawa, før den møter elva Nippashi som kommer fra Inawashirosjøen – Japans fjerde største innsjø. Her møter Agano også Tadami i Aizu-bassenget, med tilsig fra Okutadamisjøen som er oppdemmet av Okutadami vannkraftverk. Nå svinger elva vestover og renner ut i Japanhavet ved storbyen Niigata på Japans vestkyst. Vannføringen ved utløpet er det høyeste av alle elver i Japan.

**Tadami gawa** er den største tilførselselva til Agano, og noen kilder bruker Tadami-gawa som navn på hele elvefaret. Den har kilder i fjellkjedene vest i prefekturet Fukushima, hvor den reguleres av Numazawanuma vannkraftverk. Videre gir Taki-demningen også elektrisk kraft. Elva krysser deretter grensen og renner inn helt sør i Niigata-prefekturet ved Echigo Sanzan Tadami Quasi nasjonalpark. Den oppdemmede Okutadamisjøen her oppe er Japans største *kunstige* innsjø som oppdemmes av Okutadami-demningen. Tadami har store høydeforskjeller og er spesielt godt egnet for vannkraft, og er utbygd med Tadami-demningen som gir vannfall til Tagokura vannkraftverk.

Det mektige elvefaret har en rekke større bielver, den viktigste er Ina og Nipashi, som kommer fra Inawashiro-sjøen – den fjerde største innsjøen i Japan. Nedenfor denne innsjøen renner Tadami og Nipashi sammen med Agano-elva, som har tilsig fra bielva Okawa. Agano er navnet på vassdraget herfra og har utløp i storbyen Niigata på Japans vestkyst.

Referanser
----------

1. 1 2  Ministry of Land, Infrastructure, Transport and Tourism (MLIT) Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Japan National Tourism Organization – «Oku-Tadami / Ginzan-daira» – beskrivelse av området ved elvas øvre utspring.
* Tsukuba-universitetet – «Examination of hydrological change using WRF output in the Agano River basin, Japan».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL **·** GeoNames
 |
**Willy Leow** (født 25. januar 1887 i Brandenburg an der Havel, død 3. oktober 1937 i Sovjetunionen) var en tysk håndverker og politiker (Kommunistische Partei Deutschlands) i det tyske keiserrike og Weimarrepublikken. Han flyktet til Sovjetunionen etter at Hitler kom til makten. 

Willy Leow gikk på folkeskolen i Berlin, og ble utdannet som håndverker ved Arbeiderhøgskolen i den samme byen. Frem til 1916 var han medlem av Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD). I 1917 var han en av grunnleggerne av Spartakistforbundet, og samme år ble han medlem av Unabhängige Sozialdemokratische Partei Deutschlands.

I 1918 var Willy Leow en av grunnleggerne av Kommunistische Partei Deutschlands (KDP). I 1925 ble han nestformann i Roter Frontkämpferbund, og fra 1928 til 1933 var han innvalgt i Riksdagen til Weimarrepublikken.

Han flyktet fra Tyskland i 1933 og bosatte seg året etter i Sovjetunionen. I 1936 ble han arrestert under Stalins utrenskninger. Han ble anklaget for å vært med på å organisere en Trotskist-gruppe og ble det etterfølgende år dømt til døden og henrettet. Han ble "rehabilitert" i januar 1989 etter en ordre fra presidiet til Sovjetunionen.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 130185663, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   filmportal.de, Filmportal-ID 0464a4002ed9455b915119f2b4fe4faa, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Leow, Willy | Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur». *www.bundesstiftung-aufarbeitung.de*. Besøkt 19. april 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Ingebjørg Skoghaug** (født 28. januar 1912 i Os, død 6. desember 2008) var en norsk sykepleier og offiser i Forsvarets sanitet. Under andre verdenskrig var hun eneste kvinne som gjorde tjeneste i Kompani Linge (Norwegian Independent Company No. 1).

Skoghaug var utdannet sykepleier. I 1941 flyktet hun fra det okkuperte Norge til Shetland med fiskeskøyta «Utnøringen». Hun arbeidet først ved et engelsk sykehus i London, før hun i februar 1942 ble sykepleier i Kompani Linge. Hun arbeidet i tre og et halvt år ved kompaniets base i Aviemore i Skottland. Her ble hun kjent under kallenavnet «Nursa». Hun ønsket å få fallskjermtrening, men fikk ikke tillatelse til det.

Etter krigen fortsatte Skoghaug i Forsvarets sanitet. Fra 1949 tjenestegjorde hun i to år som brigadesøster med løytnants grad i Tysklandsbrigaden. Under Koreakrigen tjenestegjorde hun i ni måneder ved det norske feltsykehuset (NORMASH) i Sør-Korea. Hun ble pensjonert fra forsvaret i 1981.

Skoghaug ble i 1949 tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

Referanser
----------

1. ↑  «En annen historie», *Dagbladet*, 17. desember 2008.
2. ↑  «– Vårt bilde av krigen bør bli mer nyansert», *Aftenbladet*, 05. januar 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
*For middelhavet mellom Afrika og Eurasia, se Middelhavet*
**Middelhav** og **innhav** er begreper som blir brukt i oseanografien om havområder som hovedsakelig er omsluttet av landområder eller øyer.

Mange havområder kan karakteriseres som både middelhav og innhav, men ordet «innhav» har en noe smalere definisjon enn «middelhav». Innhav er kun omsluttet av land, med en eller flere smale passasjer til andre hav. Middelhav kan også være omsluttet av øyer i tillegg til fastlandsområder (f.eks. Det australasiatiske middelhav).

Middelhav
---------

Satellittbilde av Det amerikanske middelhav
Middelhav deles inn i to typer:

### Interkontinentale middelhav

Dette er store middelhav som ligger mellom kontinenter. Eksempler:

* Det europeiske middelhav (Middelhavet), mellom Afrika og Eurasia.
* Det amerikanske middelhav (Det karibiske hav og Mexicogolfen), mellom Nord- og Sør-Amerika.
* Det arktiske middelhav (Nordishavet), mellom Nord-Amerika og Eurasia.
* Det australasiatiske middelhav, mellom Eurasia og Australia.

### Intrakontinentale middelhav

Dette er mindre middelhav som er omsluttet av et kontinent. Eksempler:

* Hudsonbukta
* Persiabukta
* Østersjøen

Innhav
------

Middelhavet er et kjent innhav
Et **innhav** er et mindre havområde som er nesten fullstendig omgitt av land. Navnet kan også brukes om særdeles store innsjøer. Innhav er forbundet med andre hav gjennom smale streder eller sund. Siden det er en grense for hvor mye vann som kan gå gjennom disse, er sammensetningen av vannet i innhavene ofte annerledes fra vannet man finner i storhavene. Eksempler på innhav er Middelhavet, Svartehavet, Østersjøen og Hudsonbukta.

Referanser
----------

1. ↑  «middelhav». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 7. september 2018. Besøkt 5. januar 2019.
2. 1 2  «innhav». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 28. september 2014. Besøkt 5. januar 2019.

Se også
-------

* Innlandshav

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Jonas Wold**, senere skiftet navn til **Jon Øystein Dahl** (født 27. juli 1955 i Trondheim), var pr. 2003 den personen i Norge som til da var dømt for flest grove narkotikaforbrytelser. 

Jon Øystein Dahl er født i Trondheim i 1955, og flyttet til Grimstad i 1998. Dahl er bedre kjent som Jonas Wold, og flyttet til Grimstad da han hadde avsluttet soningen for en tidligere narkotikadom.

I Grimstad kjøpte Wold først hus på Vik, og senere på Fevik, handler som var såpass lønnsomme at han var gjeldfri etter det andre huskjøpet.

Wold byttet i forbindelse med flyttingen til Grimstad navn til Jon Øystein Dahl. 
Wold ble landskjent i 1988, etter en spektakulær flukt fra soning av en tidligere dom i forbindelse med en fødselsdagsmiddag i anledning av hans 33-årsdag på Hotell Refsnes Gods, hvor han etterlot et ikke fortært - i den senere medidekning meget omtalt andebryst på middagstallerkenen. Han ble i 2003 dømt til 13 års fengsel for narkotika- og vinningsforbrytelser.

Referanser
----------

1. ↑  Wold erklærte seg delvis skyldig – NRK Sørlandet
2. ↑  Fikk kreft, sprakk på heroin Arkivert 29. september 2007 hos Wayback Machine. TV2 Nettavisen
3. ↑  «Ribbet for alt» **(norsk)**. vg. 20.07.2002. Besøkt 30.05.2011.
**Ingerlise Rosita Jensen** (født 9. mai 1951 i København) er en dansk rullestolcurlingspiller. Hun representerer Tårnby Curling Club, og begynte å spille rullestolcurling i 2000. 

Hun har spilt både ener, toer og treer på det danske landslaget i rullestolcurling, og har deltatt i et Paralympics og alle fire VM i perioden 2002 til 2007. Danmark fikk bronse i kvalifiseringen til VM i 2008, men kun to av de 10 lagene som deltok i denne kvalifiseringen fikk plass i VM. Danmark spilte derfor ikke i VM i 2008. Rosita spilte ener i denne kvalifiseringen.

Resultater
----------

| De olympiske ringer Paralympiske leker |
| --- |
| Plass | Øvelse | År | Sted |
| 5. | Rullestolcurling | 2006 | Italias flagg Torino |
| Curling VM i rullestolcurling |
| Plass | Øvelse | År | Sted |
| 9. | Rullestolcurling | 2002 | Sveits’ flagg Sursee |
| 8. | Rullestolcurling | 2004 | Sveits’ flagg Sursee |
| Sølv | Rullestolcurling | 2005 | Skottlands flagg Glasgow |
| 9. | Rullestolcurling | 2007 | Sveriges flagg Sollefteå |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rosita Jensen – Paralympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Rosita Jensen – World Curling Federation Rediger på Wikidata

Portal: Danmark