recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
तेरा सर तन से जुदा हुआ मादरचोद dinesh कालिया कुत्ता तेरी बीवी और बेटी के पास पास चोद चोद कर मार्डिया मादरचोद dinesh तेरी बेटी को चोद चोद कर मारडाला मादरचोद dinesh तेरा सर तन से जुदा हुआ मादरचोद dinesh तेरा सर तन से जुदा हुआ मादरचोद dinesh कालिया कुत्ता तेरी बीवी और बेटी के पास पास चोद चोद कर मार्डिया मादरचोद तेरा सर तन से जुदा हुआ मादरचोद dinesh कालिया कुत्ता तेरी बीवी और बेटी के पास पास चोद चोद कर मार्डिया मादरचोद dinesh तेरी बेटी को चोद चोद कर मारडाला मादरचोद dinesh तेरा सर तन से जुदा हुआ मादरचोद dinesh तेरा सर तन से जुदा हुआ मादरचोद dinesh कालिया कुत्ता तेरी बीवी और बेटी के पास पास चोद चोद कर मार्डिया मादरचोद dinesh तेरी बेटी को चोद चोद कर मारडाला मादरचोद dinesh तेरा सर तन से जुदा हुआ मादरचोद dinesh कालिया कुत्ता तेरी बीवी और बेटी के पास पास चोद चोद कर मार्डिया मादरचोद dinesh तेरी बेटी को चोद चोद कर मारडाला मादरचोद dinesh तेरा सर तन से जुदा हुआ मादरचोद तेरा सर तन से जुदा हुआ मादरचोद

कुत्ता तेरी बीवी और बेटी के पास पास चोद चोद कर मार्डिया मादरचोद dinesh तेरी बेटी को चोद चोद कर मारडाला मादरचोद dinesh

Logo
----

State Bank of Indias logo er en sirkel med en liten mann i midten. Sirkelen symboliserer det perfekte og mannen i sentrum, forretningslivet som er bankens virksomhet.

Fusjon med samarbeidende banker
-------------------------------

I 1960 ervervet SBI sentralbankene i syv indiske regioner som tidligere hadde vært fyrstedømmer. Disse bankene ble omdøpt, med «State Bank» som del av det nye navnet. De fikk sttatus som «samarbeidende banker». I 2008 og 2009 fusjonerte to av de syv samarbeidende bankene, State Bank of Saurashtra og State Bank of Indore, med SBI. Dermed gjenstod følgende samarbeidende banker:

* State Bank of Bikaner and Jaipur
* State Bank of Hyderabad
* State Bank of Mysore
* State Bank of Patiala
* State Bank of Travancore

SBI innledet noen år senere en ny fusjoneringsprosess. Fra 1. april 2017 er alle de tidligere «samarbeidende bankene» innfusjonert i SBI.

Referanser
----------

1. ↑  PTI (1. april 2017). «Five associate banks, BMB merge with SBI». *The Hindu* **(engelsk)**. ISSN 0971-751X. Besøkt 25. januar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) State Bank of India – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The State Bank of India Act, 1955 (23 of 1955)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** CiNii
 |
***AKSESS*** (ISSN 2704-0240) er et uavhengig tidsskrift for arkiv og dokumentasjonsforvaltning i Norge. AKSESS ble etablert i 2022 som en videreføring av fagtidsskriftet Arkheion. Målet med etableringen av AKSESS er å skape et tidsskrift for hele arkivsektoren for å belyse, binde sammen og utvikle feltet, samt å synliggjøre arkiv i den norske offentligheten gjennom et bredt spekter av tema.

Redaktør for AKSESS er Heidi Meen. Bladet blir gitt ut av ABM-media AS, som også gir ut tidsskriftene Museum og Bok & bibliotek.

Referanser
----------

1. ↑  «- En veldig kul overraskelse». *www.tidsskriftforeningen.no*. 8. mars 2023. Besøkt 10. januar 2024.
2. ↑  «Om AKSESS». *www.aksess-tidsskrift.no*. Besøkt 10. januar 2024.
3. ↑  «AKSESS er nytt medlem i Fagpressen». Besøkt 10. januar 2024.
4. ↑  «Om ABM Media». *www.aksess-tidsskrift.no*. Besøkt 10. januar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* AKSESS på Facebook Rediger på Wikidata

* AKSESS på Instagram Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| Skihopping: |
| Skihopp Verdensmesterskap |
| Sølv | 2023 Planica | Lag stor bakke |

**Kristoffer Eriksen Sundal** (født 2001) er en norsk skihopper som representerer IL Koll og Kollenhopp.

Han debuterte i verdenscupen 5. november 2022 i polske Wisła, hvor han endte på en 18. plass, og i tilegg oppnådde sine første verdenscuppoeng. Hans beste resultat i verdenscupen er en 15. plass, oppnådd i Sapporo 22. januar og i Râșnov 18. februar 2023.

Under Ski-VM 2023 kom han på en 21. plass i normalbakkerennet og på en 18. plass i storbakkerennet. Han var også med på det norske laget som tok sølv i lagkonkurransen, sammen med Johann André Forfang, Marius Lindvik og Halvor Egner Granerud.

Hans personlige rekord er på 222,5 meter, satt i Vikersundbakken 18. mars 2023.

Referanser
----------

1. ↑   «SUNDAL Kristoffer Eriksen - Athlete Information», besøkt 27. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristoffer Eriksen Sundal – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Kristoffer Eriksen Sundal – skijumping.pl Rediger på Wikidata
Kart over veier og steder ved innsjøen Loch Ness i Skottland.
Loch Ness er langstrakt og dyp.
Ruinen etter Urquhart Castle ved Loch Ness. Den skotske borgen ble ødelagt av engelskmennene i 1746.
**Loch Ness** (fra skotsk-gælisk *Loch Nis*) er den nest største innsjøen i Skottland regnet i overflateareal og den største innsjøen regnet i vannmasse. Loch Ness er 56,4 km² og 226 meter på det dypeste; i vannmasse inneholder Loch Ness mer vann enn det er vann i alle innsjøer i England og Wales til sammen. Innsjøen er mest kjent for «Nessie», et sjøuhyre som ifølge gamle historier, folketro og usikre observasjoner skal leve i innsjøen. 

Glenurquhart er en dal som grenser til sjøens Urquhart Bay. På bredden av Loch Ness ligger Urquhart Castle, som ble sprengt etter slaget ved Culloden i Skottland 1746, da engelskmennene var redd skottene skulle gjøre opprør igjen og da benytte slottet.[]

Opphav
------

Loch Ness ligger i den lange, is-utgravde renna The Great Glen (Glen More) som løper sørover fra Inverness til Fort William, med fjorden Loch Linnhe som en forlengelse sørover. Hele dette systemet ble erodert ut av breer i siste istid og er derfor ikke særlig mer enn 10 000 år gammelt.[]

Dyreliv
-------

Innsjøen har ganske kaldt og næringsfattig vann og lav produksjon. Den har en bestand av røye, men disse er for få og småfalne til å gi opphav til noe fiske av betydning.[]

«Nessie»
--------

Utdypende artikkel: Nessie

Turistinformasjon i tettstedet Drumnadrochit med utstilling om «Nessie», det påståtte sjøuhyret i Loch Ness.
Det er flere fortellinger om et påstått sjømonster, populært kalt «Nessie», i Loch Ness. Ifølge gamle sagn kom den irske presten Columba av Iona til Skottland i år 565 for å omvende pikterne, det opprinnelige folkeslaget i Skottland. Da han og følget hans vandret langs bredden av Loch Ness, skal uhyret ha stukket hodet over vannet. Columba gjorde korstegnet mot monsteret og sa «vik fra meg», og monsteret dykket ned og forsvant igjen.[]

I 1933 bygde den britiske staten vei langs Loch Ness, og enkelte påstod at bråket fra byggingen vekket sjøormen.[]

Det er i moderne tid gjort flere forsøk på å spore opp uhyret uten resultat. En gang man gjennomsøkte sjøen med sonar, forsvant to markører fra der de ble lagt ut. Det spekuleres i om lokale kjøpmenn, som tjener godt på turismen knyttet til historiene om «Nessie», har bidratt til de angivelige sporene etter monsteret.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Loch Ness – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Loch Ness – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om «Nessie»
* Lenker knyttet til Loch Ness og «Nessie»
* Om kryptozoologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
En Xerox kopimaskin i et skolebibliotek.
En **kopimaskin** eller **kopieringsmaskin** er en maskin som lager papirkopier av dokumenter og bilder.

De fleste av dagens kopimaskiner bruker en teknologi som heter *xerografi*, tørrkopiering ved hjelp av varme. Kopimaskiner kan også bruke andre teknologier slik som inkjet, men xerografi er standarden for kontorkopiering.[]

Fotokopiering er meget utbredt i forretningslivet, utdanningsinstitusjoner og statlig administrasjon.[]

Historie
--------

De første kopimaskinene kom på markedet på 1940-tallet. Verdens første kopimaskin ble konstruert av James Watt.[]

Xerografisk kopiering ble introdusert av Xerox i 1960-årene, og gjennom de følgende 20 årene erstattet den gradvis kopier laget med Verifax, fotostat, karbonpapir, mimeografmaskiner og andre duplikatorer. Kopimaskinens utbredelse var en av faktorene som forhindret utviklingen av det papirløse kontoret som ble bebudet tidlig i den digitale revolusjonen.

Referanser
----------

1. ↑  «Kopimaskin». *naob.no*. Besøkt 28. januar 2024.
2. ↑  «Kopieringsmaskin». *ordbokene.no* **(norsk)**. Besøkt 28. januar 2024.
3. 1 2 3  «kopieringsmaskin». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 23. august 2023. Besøkt 28. januar 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Relevans**: Denne artikkelen omtaler et emne som kan ha tvilsom relevans for Wikipedia. Artikkelen bør endres slik at det fremkommer hvorfor emnet er relevant for Wikipedia, ellers kan den bli slettet.

**Lars Fasting** (født 22.juli 1938 i Bergen, død 26.august 2021 i Trondheim), sønn av arktitekt Georg Fredrik Fasting.
Utdannet som arkitekt ved NTH i Trondheim, med etterutdanning ved Kunstakademiet i Warszawa. I studietiden var han redaktør for magasinet *A: Fritt forum for alle som er interessert i arkitektur*, sammen med Svein Hatløy. Reiste etter studiene for å samarbeide med den polske Team 10-arkitekten Oscar Hanssen.

Fasting bodde i Trondheim der han var antikvar i kommunen, lærer ved arkitektavdelingen og praktiserende arkitekt.

Hans praksis var innenfor boligbygging, helseinstitusjoner, utstillinger, reguleringsplaner og bygningsvern. Fasting var medlem av arbeidsgruppa som utformet Midtbyplanen, og tegnet blant annet Royal Garden Hotel i samarbeid med tre andre arkitekter. Han var leder av Fortidsminneforeningen, Den trønderske avdeling, Trondhjems Arkitektforening og Solidaritet Norge-Polen.

Bibliografi
-----------

* *Trondheims bybilde*, 1976
* *Trondheim, Gullalder 1760–1860*, 1997

Utmerkelser
-----------

* Republikken Polens fortjenstorden, offiserskors

Referanser
----------

1. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fasting, Lars (1976). *Trondheims bybilde – innstilling om verneverdige bygninger og bygningsmiljøer i Trondheims sentrale områder* (1 utg.). Trondheim: Antikvarisk utvalg, Trondheim kommune. Besøkt 18. april 2023.  Mangler `|etternavn1=` i Authors list (hjelp)
3. ↑  Fasting, Lars (1977). *Trondheims bybilde – innstilling om verneverdige bygninger og bygningsmiljøer i Trondheims sentrale områder* (2 utg.). Trondheim: Antikvarisk utvalg, Trondheim kommune. Besøkt 18. april 2023.  Mangler `|etternavn1=` i Authors list (hjelp)
4. ↑  Fasting, Lars (1997-01-02). *Trondheim – Gullalder 1760–1860* [*The golden age of Trondheim 1760–1860*] **(norsk og engelsk)**. Oversatt av Nelsom, Richard. Oslo: ARFO Forlag for arkitektur og kunst. ISBN 8291399050. Besøkt 18. april 2023.  [Foto: Havran, Jiri]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ULAN
 |
**Arne Wøien** (født 8. april 1931, død 13. februar 2006) var en norsk sivilingeniør innen fysikk, kjent for sine bidrag innen teknologi for hjertemedisin.

Ved Rikshospitalet i Oslo utviklet han instrumenter for elektromagnetisk måling av blodstrømmer, som ble fabrikkert av firmaet Nycotron A/S på 60-tallet og blant annet brukt for å påvise de uheldige sider ved røyking. Han var med da pacemaker ble tatt i bruk samme sted. Senere var han med i utviklingen og patenteringen av Karl Viktor Halls nye hjerteventil benevnt Medtronic-Hall som fikk innpass verden over.

I samarbeid med Rikshospitalet og (fra 1979) kybernetikk-miljøet hos Jens Glad Balchen ved NTH, videreutviklet han teknologi for kartlegging av hjertet med ultralyd, kommersialisert gjennom selskapet Vingmed (1985).
Han opprettet Ole Storsteins pris for hjertemedisin (1979), foresto byggingen av hjertemedisinske klinikker
i Bhutan, ga stipender og pengesupport til en rekke andre tiltak.

Utmerkelser
-----------

* Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd ærespris (1987)
* Hedersmedlem i Norsk Cardiologisk Selskap (2004).

Referanser
----------

1. 1 2 3   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, besøkt 19. mars 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Cecilie Risøe, *Nekrolog* i Aftenposten (6.3.06)
**Tennskjær** (**Tennskjer**) er ei bygd beliggende lengst nord på Lenvikhalvøya i Lenvik kommune i Troms. Fra bygda går det vei sørover langs begge sider av halvøya. Langs Gisundet på vestsiden kan man følge fylkesvei 263 via Bjorelvnes 39 km til Finnsnes, og på østsiden går fylkesvei 265 15 km til Rossfjordstraumen.

Grunnet sin beliggenhet midtveis i Malangsfjorden er Tennskjær et viktig knutepunkt i kommunen. Stedet har hurtigbåtforbindelse med Tromsø (Tromsø-Vikran-Tennskjær-Lysnes), 5 dager i uken. Det går også busser til Finnsnes, både via Bjorelvnes og Rossfjord. Bussene korresponderer med hurtigbåtavgangene, og dermed er turen over Tennskjær en alternativ og rimelig reiserute mellom Finnsnes og Tromsø.

Tennskjær har postadresse 9302 Rossfjordstraumen, og tilhører Rossfjord skolekrets. Butikk er det både i Rossfjordstraumen (sørøstover) og i Kårvikhamn (sørvestover), og begge stedene ligger ca. 15 km fra Tennskjær.

Grunnkrets
----------

**Tennskjer grunnkrets** tilhører Rossfjordområdet, og omfatter bygdene Tennskjær og Jøvik på nordsiden av Lenvikhalvøya. Areal: 18,07 km².

Innbyggere:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2014 |
| --- | --- | --- | --- |
| 64 | 70 | 41 | 45 |

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Høyteknologisenteret** er en bygning i Thormøhlens gate på Marineholmen i Bergen, eid av GC Rieber som en del av Marineholmen Forskningspark AS, og Universitetet i Bergen Eiendom AS tidligere Høyteknologisenteret i Bergen AS. Bygningen er konstruert med to blokker; Datablokken (ferdigstilt i 1989) og Bioblokken (1990).

Bygningen er en møteplass og tilrettelegger for samarbeid og samspill mellom bedrifter og teknologibasert næringsliv, forskningsinstitusjoner, utdanningsinstitusjoner og organisasjoner, og har til hensikt å være en klyngevirksomhet for kreativt samspill og omsetting av vitenskapelige ideer og forskningsresultater til kommersiell utvikling og teknologisk innovasjon.[]

Senteret ble åpnet som Norges første forskningspark i 1989 og har over 1000 arbeidsplasser og 40 000 m² i utleieareal.

Senteret har Vestlandets største fagmiljø innenfor marinbiologi og IKT og er Norges største marinbiologiske forskningsmiljø. Andre viktige områder er bioteknologi og petroleumsforskning. 

Senteret er på folkemunne kjent som *fish & chips*-bygget, på grunn av de to hovedforsknigsområdene som utføres der, marinbiologi og informatikk.

Senteret er også studiested for hovedfags- og doktorgradsstudenter, bedriver oppdragsforskning og produktutvikling for industri og næringsliv og er et inkubasjonssenter for nye virksomheter.

De nederste etasjene brukes av Institutt for biologi og Institutt for informatikk.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. august 2016. Besøkt 9. august 2016.
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. september 2016. Besøkt 9. august 2016.
4. ↑  Årsberetning Høyteknologisenteret AS - 2007[*død lenke*] – side 3, «Høyteknologisenteret i Bergen AS skifter navn til Høyteknologisenteret AS i juni 2002»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Høyteknologisenteret, Bergen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bergen byleksikon på nett, om Høyteknologisenteret AS Marineholmen
* www.marineholmen.com: hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
Kart over Oslomarka (Uten Vardåsmarka)
**Kjekstadmarka** er en del av Oslomarka, og ligger sør for Vestmarka i kommunene Asker og Lier i Viken. 

Kjekstadmarka avgrenses av Lierskogen og Askerbørskogen i nord, Heggedal, Spikkestadbanen og Røyken i øst og sør og Lierdalen i vest. Utmarksområdets høyeste punkt er Brennåsen (361 moh). 

DNT har en ubetjent hytte, Småvannsbu, 2,5 km sør for Dikemark. Gui Sportsklubb sin hytte, Blåfjellhytta, ligger 2,5 km sørvest for Heggedal og 3 km nord for Røyken. ROS-hytta til Idrettslaget Røyken og Spikkestad ligger 3,5 km nord for Spikkestad.

Litteratur
----------

Nilsen, Karl (1980). *Vandringer i Askerbøringens utmark*. Asker: Asker og Bærum historielag. s. 238–255. ISBN 8271650181.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon av Kjekstadmarka på ut.no
* Skiforeningens presentasjon av Kjekstadmarka
* Turforslag i Kjekstadmarka fra DNT Oslo Oslo og Omegn
* Biofokusrapport 2009-23 : Naturverdier ved Dikemark og Vardåsen i Asker kommune

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Derrick Atkins** (født 5. januar 1984) er en sprinter fra Bahamas.

Atkins tok sølv på 100 meter under VM 2007 i Osaka med tiden 9,91 (ny nasjonsrekord). Han kom foran verdensrekordsinnehaveren Asafa Powell, som tok bronse. VM-gullet på distansen ble vunnet av amerikaneren Tyson Gay med tiden 9,85.

Atkins representerte Bahamas under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han deltok på 100 meter. Han vant sitt heat i første kvalifiseringsrunde med tiden 10,28, foran Andrej Jepisjin og Jaysuma Saidy Ndure. I andre runde ble han nummer tre etter Asafa Powell og Walter Dix, og forbedret tiden til 10,14. Dermed var han kvalifisert for semifinalen, der han ble utslått med tiden 10,13, som holdt til en sjetteplass.

Personlige rekorder
-------------------

* 100 meter – 9,91 (26. august 2007)
* 200 meter – 20,50 (10. august 2007)
* 400 meter hekk – 51,68 (10. mai 2003)

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 197742[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Derrick Atkins – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Derrick Atkins – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Derrick Atkins – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Derrick Atkins – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Derrick Atkins – Diamond League Rediger på Wikidata

* (en) Derrick Atkins – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hunn kapell, krematorium og gravlund** er på Gjøviks gamle kirkested, der Gamle Hunn kirke stod frem til 1881. Kirkegården, som ofte omtales som gravlund, har vært i bruk hele tiden etter at kirkestedet for Gjøvik ble flyttet ned i byen.

Kapellet ble oppført i betong i 1958, og krematorium kom til i 1978. Arkitekt for kapellet var Harald Sveinhaug fra Gjøvik. Bygningen har en form som gjenkjennes fra lignende anlegg på Strømmen (Stalsberghagen) og i Arendal. Kapellet har 170 sitteplasser.

På 2000-tallet har det blitt vedtatt skjerpede utslippskrav for krematorier, og Hunn krematorium drev i en årrekke på dispensasjon før det ble oppgradert. Opprinnelig var det oppgraderte krematoriet tenkt plassert ved Gjøvik kapell, og da det ble vedtatt lagt til Hunn, vakte det protester fra naboene. I 2009–10 ble nytt krematorieoppbygg oppført ved Arkitektene AS på nordøstsiden av kapellbygget. Anlegget sies å være teknisk sett likt det på Stalsberghagen, og det ser ut til at skepsisen har avtatt noe i etterkant.

Krematoriet er per 2013 eneste krematorium i drift i Oppland fylke, og det utfører kremasjoner også for Hamarregionen.

Gravlunden (kirkegården) har et areal på 31 dekar, med ca. 4500 graver.

Referanser
----------

1. ↑  *Nationen 1959.01.16*. Oslo. 16.01.1959. s. 8.
2. ↑  Lovdata
3. ↑  OA.no, 8.10.2011
4. ↑  OA.no, 25.3.2008
5. ↑  Norsk forening for gravplasskultur
6. ↑  Gjøvik kirkelige fellesråd

Eksterne lenker
---------------

* Gjøvik kirkelige fellesråd
* Arkitektene AS om krematoriebygget
* Kart over Hunn gravlund (Allslekt.org)
**Killian Peier** (født 1995) er en sveitsisk skihopper som representerer SC Vallée du Joux.

Karriere
--------

Peier debuterte i verdenscupen i skihopping den 23. november 2014 i Klingenthal under 2014/15-sesongen.

Han ble tatt ut i den sveitsiske troppen til Ski-VM 2013 i Val di Fiemme, der Peier sammen med Simon Ammann, Marco Grigoli og Gregor Deschwanden hoppet Sveits til 10.-plass i lagkonkurransen.

10.-plassen ble gjentatt i lagkonkurransen under Ski-VM 2015 i Falun med Deschwanden, Gabriel Karlen og Ammann på laget. Individuelt ble det en 31.-plass i normalbakkerennet og en 30.-plass i storbakkerennet.

Under Ski-VM 2017 i Lahtis endte Peier på 18.-plass i normalbakkerennet, mens han fire dager senere endte på 13.-plass i kvalifiseringen til storbakkerennet.
Ytterligere fremgang fikk Peier under Ski-VM 2019 i Seefeld, der han vant en bronsemedalje i storbakkerennet.

Killian Peier i Engelberg 2014

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen
-------------------------------------

| Sesong | Plassering | Poeng |
| --- | --- | --- |
| 2014/15 | 66. | 15 |
| 2015/16 | 74. | 02 |

Referanser
----------

1. ↑   FIS-databasen, FIS skihopper-ID 153777, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ammann jubelt ausgelassen in Lahti Blick

Eksterne lenker
---------------

* (en) Killian Peier – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Killian Peier – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Killian Peier – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Killian Peier – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Killian Peier – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Killian Peier – skijumping.pl Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Dugla** (også kalt **Visterbekken**) er ei elv i Indre Østfold kommune i Østfold fylke. Den er et tilløp til Hæra, som igjen er en sideelv til Glomma.

Dugla har utspring ved Grinilangvannet i Trømborgfjella og renner nordover gjennom Hærland, der den tar opp to sideelver fra øst. Dugla er lagt i kulvert under E18 og Fv 128 før den renner ut i Hæra. På den nederste strekningen, nedenfor gården Vister, kalles elva også Visterbekken. Dugla er 8,9 kilometer lang (10,1 kilometer medregnet Langvannets tilløpsbekk). Men den østre grenen av vassdraget, som Dugla løper sammen med ved Hærland kirke, er betydelig lengre enn selve Dugla, og regnes av NVE som hovedvannstrengen i vassdraget. Fra utspringet ved Tvillingtjern sør for Hekollen til samløpet med Dugla er den østre grenen 11,1 kilometer lang, og vassdragets totale lengde ned til munningen i Hæra 14,8 kilometer.

Se også
-------

* Liste over elver i Østfold

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 11. desember 2015
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 11. desember 2015
3. ↑  «Dugla». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 25. oktober 2016.
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

***Sports Illustrated*** er et amerikansk sportsmagasin, eid av mediegiganten WarnerMedia. Magasinet har over 3 millioner abonnenter og blir lest av anslagsvis 23 millioner mennesker hver uke, inklusive 19 millioner menn, som utgjør 19 % av den voksne mannlige befolkningen i USA.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sports Illustrated – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** ISSN **·** ISSN
 |



1. 1 2   (på en, fr, es, zh-hans, ar) *The ISSN portal*, Paris: ISSN International Centre, ISSN 1819-1819, ISSN 0038-822X, Wikidata Q70460099,
2. ↑  .
Utsikt fra Stavhella mot Norderhov kirke og Tyrifjorden
Gravhauger ved Stavhella
**Stavhella** (kulturminne-ID 71125-1) er et lite, begrenset og fredet område som ligger på Tanbergmoen i Norderhov, i Ringerike kommune i Buskerud. Området er først og fremst kjent som gravplass fra tiden før vikingtiden. Det finnes minst 25 rundhauger der, samt en rekke flatmarksgraver (kanskje flere hundre) i området rundt. Gravene er ikke daterte, men antas å være fra bronsealderen og/eller jernalderen. Området har aldri blitt skikkelig arkeologisk utredet, men flere av gravhaugene bærer preg av å ha blitt utgravd/røvet. 

Den største gravhaugen er en prakthaug og kalles «Prinsehaugen». Den måler cirka 18 m i diameter og 1,7 m i høyde, men den bærer preg av å ha blitt utgravd/røvet. De andre haugene er mindre og måler mellom 8 og 15 m i diameter. De fleste bærer tydelig spor etter graving.

Området har nær geografisk tilknytning til Norderhov kirke fra 1170-tallet, en kirke som trolig er anlagt på et gammelt paganistisk hov, og den gamle storgården Tanberg, kjent fra Snorre Sturlasons Heimskringla som gården *Thornberg*, der det på 1200-tallet blant annet skal ha bodd en lendmann. Pilegrimsleden (Gudbrandsdalsleden) mellom Krokskogen og Granavollen passerer over deler av området.

Se også
-------

* Veien kulturminnepark, Buskerud fylkes tusenårssted
* Pilegrimsleden (Gudbrandsdalsleden)

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Stavhella». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2024-02}}* etter påstanden. *2013-12*

**Aage Wallencrona Wallin** (født 2. juni 1965) er en norsk adjunkt og tidligere norgesmester i boksing.

Musikk
------

Sønn av den kjente fiolinisten Aage Wallin (1914 – 1996). og Annelise Wallin, klaverpedagog og pianist. Han spilte fiolin fra han var 2 ½ år til han ble 12 år. Han opptrådte første gang i fjernsyn 3 år gammel, og to ganger som 5-åring hos Erik Bye. Han studerte senere obo hos Brynjar Hoff og Bjarne Lian i Oslo, samt hos Klas Sjöblom og prof. Ole Henrik Dahl i København. Han var medlem av Byens Blæserkvintet, København i en årrekke.

Idrett
------

Wallin var aktiv bokser og norgesmester i årene 1980 – 1985. Han bokset mange internasjonale turneringer og landskamper for så vel Norge som Danmark. Wallin er utdannet fra Norges idrettshøgskole (1989) og Danmarks Højskole for Legemsøvelser (Institut for Idræt) (1994) og har Spes. Ped. fra Universitetet i Oslo. Han var i 1994 med på å starte Idrætsskolen for Udviklingshæmmede i København. Aage Wallin er medlem av Den norske Frimurerorden.

Referanser
----------

1. ↑  "Hvem er hvem i norsk idrett", Berit Skirstad, Red. Universitetsforlaget 1986
**Slemmedalskatten** er et skattefunn fra vikingtiden funnet i Landvik i Grimstad, og er et av landets flotteste skattefunn.

Mange spor etter fortidens mennesker i landskapet rundt oss er skjult for oss. Noen slike funn er skatter som er gjemt i sin samtid. Slemmedalskatten er en av de største skattene som er funnet i Norge. I vikingtiden ble mer enn to kilo gull og sølv gjemt ved foten av en fjellknaus nær ved sjøen. Det ble funnet ved en tilfeldighet i 1981 etter å ha ligget urørt i over tusen år.

Skatten besto av fire armringer, en fingerring, en medaljong og et halskors i gull, videre bl.a. halsringer, armringer og mynter i sølv. Myntene forteller at skatten er lagt ned etter år 920. Myntene er fra den arabiske verden og fra de britiske øyer. Eieren må ha hørt til de mektigste i samfunnet, trolig en høvding.

To forgylte beslagstykker har runeinskripsjoner som er tolket til kvinnenavnet Tora og mannsnavnet Torfrid.

Slemmedalskatten inngår i den permanente utstillingen på Kulturhistorisk museum i Oslo.

Litteratur
----------

Les mer om funnene i tidsskriftet *Viking* 1982, der Charlotte Blindheim, Kolbjørn Skaare og Aslak Liestøl gjennomgår henholdsvis gjenstandene, myntene og runene i Slemmedal-skatten.

Eksterne lenker
---------------

* Vikingskatten utstilt i Arendal i 1983 , NRK TV 14. mars 1983
* «Vil ha vikingskatt tilbake på Sørlandet», NRK 24. mai 2016
* Bilder av Slemmedalskatten Arkivert 22. februar 2020 hos Wayback Machine.
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2023-12}}* etter påstanden. *2019-05*

Rødding folkehøyskole, Danmark og Nordens eldste folkehøyskole
**Folkehøgskole** er en eksamensfri skole der elevene bor på internat på skolen. I Norge finnes det 48 frilynte folkehøgskoler og 32 kristne folkehøgskoler

Forhistorie
-----------

Utdypende artikkel: Folkehøgskolebevegelsen i Norge

Folkehøgskolene ble etablert på grunnlag av en pedagogisk filosofi utviklet av den danske pedagogen og teologen Nikolai Frederik Severin Grundtvig. Grundtvig mente at læring ikke først og fremst skulle bestå av pugging og terping av teorier som hadde lite med elevenes hverdag å gjøre. Læring skulle utvikles gjennom det levende ord i samtale mellom elev og lærer, og i forelesninger der elevenes hverdagsliv stod i fokus. 

Eleven skulle tilegne seg kunnskaper og ferdigheter som de hadde nytte av i sitt daglige liv. Grundtvig var også opptatt av at skole og utdanning måtte bli en rett for alle unge, uavhengig av foreldrenes status. Den første folkehøgskolen ble etablert i Danmark i 1844. Folkehøgskolebevegelsen var i utgangspunktet et nordisk fenomen, men det finnes nå folkehøgskoler eller tilsvarende skoler også i mange andre land.

Pedagogisk plattform
--------------------

Folkehøgskolene varierer fra land til land, men de fleste institusjoner har følgende fellestrekk:

* En stor variasjon i fag
* Ingen slutteksamen
* Fokus på selvutvikling
* Pedagogisk frihet
* Lengden på kursene varierer fra noen få dager til årskurs som er på ni måneder

De norske folkehøgskolene arbeider kontinuerlig med nye pedagogiske utviklingsprosjekter. Fokusområder for 2009 er veiledning, bærekraft og folkehøgskolepedagogikk.

Se også
-------

* Folkehøgskoler i Norge
* Folkehøgskoler i Sverige
* Folkehøgskoler i Danmark

Eksterne lenker
---------------

* Informasjonskontoret for folkehøgskolene
* Folkehøgskolerådet Arkivert 18. mai 2016 hos Wayback Machine.
* Norsk folkehøgskolelag
* Grundtvig-Byen
* utdanning.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** HDS
 |
San Vitale-basilikaen i Ravenna kombinerer vestlige og bysantinske elementer.
**Det bysantinske pavedømme** var en periode da pavedømmet var sterkt dominert av keiseren i Konstantinopel (Bysants); perioden varte fra 537 til 752, da pavene trengte approbasjon fra den bysantinske keiser for å kunne bispevies (pavedømmet er knyttet til ledelsen av bispedømmet Roma). Mange av pavene ble valgt fra de såkalre *apocrisiarii* de pavelige legater sendt til keiserens hoff) eller fra bysantinskregjerte Grekenland, Syria eller Sicilia. Keiser Justinian I erobret den italienske halvøy under goterkrigen (535–554) og det var han som utvalgte de tre påfølgende pavene. Dette ble en praksis som ble videreført av hans etterfølgere og senere ble delegert til eksarken av Ravenna, som var en keiserens «guvernør» over de bysantinske områder i Italia.

Med unntak av pave Martin I var det ingen pave i denne perioden som satte spørsmålstegn ved den bysantinske keisers myndighet og rett til å approbere - eller avvise - den som var blitt valgt til biskop av Roma. Ikke desto mindre forhindret ikke denne ordningen at det stadig vekk av teologiske konflikter mellom pave og keiser om for eksempel monoteletismen og ikonoklasmen.

Gresktalende fra Grekenland, Syria og Sicilia erstattet medlemmer av den mektige adel på pavestolen i denne perioden, og Roma under de greske paver utfjorde en smeltedigel for vestlige og østlige kristne tradisjoner, noe som ble reflektert i både kunst og liturgi. De mer lærde og sofistikerte teologiske interesser som de greske paver representerte gav også en ny teologisk presisjon til innsatsen for å hevde den romerske paves primatsrettigheter; de atskillige konfrontasjoner med keiseren skjerpet og fikserte dette.

Referanser
----------

1. 1 2  Duffy, 1997, s. 68.

Litteratur
----------

* Baumgartner, Frederic J. 2003. *Behind Locked Doors: A History of the Papal Elections*. Palgrave Macmillan. ISBN 0-312-29463-8.
* Dale, Thomas E.A. "Mosaic", in Christopher Kleinhenz (ed), *Medieval Italy: an Encyclopedia*, Routledge, 2004, ISBN 0-415-93931-3, ISBN 978-0-415-93931-7 Google books
* Duffy, Eamon. 1997. *Saints & Sinners: A History of the Popes*. Yale University Press.
* Ekonomou, Andrew J. 2007. *Byzantine Rome and the Greek Popes: Eastern influences on Rome and the papacy from Gregory the Great to Zacharias, A.D. 590–752*. Lexington Books.
* Kleinhenz, Christopher. *Routledge Revivals: Medieval Italy* (2004), Taylor & Francis, 2017, 9781351664431
* Lunt, William E. 1950. *Papal Revenues in the Middle Ages*. Columbia University Press. 2 Vols.
* Talbot Rice, David, *Byzantine Art*, 3rd edn 1968, Penguin Books Ltd
**«Let's Twist Again»** er en amerikansk sang skrevet av Kal Mann samt Dave Appell, som ble innspilt av sangeren Chubby Checker og utgitt som single for Parkway Records i juni 1961. Det var én av de mest solgte hitsinglene i 1961. Den nådde en andreplass på de britiske hitlistene og nummer åtte på den amerikanske Billboard poplisten. Sangen henviser både til dansefeberen twist samt til Checkers single fra 1960, «The Twist», som oppnådde en førsteplass både på de amerikanske og britiske hitlistene. «Let's Twist Again» lå på den norske VG-lista både i 1962 og 1976. I 1962 lå den på en andreplass i fire uker

«Let's Twist Again» mottok en Grammy for «Best Rock'n'Roll Recording» (1961).

Norske versjoner
----------------

I Norge har det blitt skrevet tre humoristiske tekster til melodien. I 1973 ble den innspilt av Jonas Fjeld Rock'n'Rolf Band. Ifølge plateetiketten er den norske versjonen arrangert av Jonas Fjeld, Eple Skrott, Tom Metall, Hermann Normann og Belinda. Den ble utgitt i begynnelsen av samme år og solgte i ti tusen eksemplarer. 

I 1978 spilte Prima Vera inn en versjon, «Kokt ask igjen», hvor Tom Mathisen imiterer Einar Gerhardsen. 

I 1992 ga Lars Mjøen og Knut Lystad ut musikkalbumet *Danser med prester*.

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1973 | «Let's Twist Again» |  | Jonas Fjeld Rock'n'Rolf Band |  | Single | Mercury 6084 200 |
| 1978 | «Kokt ask igjen» | *Brakara* | Prima Vera | Prima Vera | LP | RCA Victor PL 40029 |
| 1991 | «Nå er det twist igjen» | *Midt i trafikken* | Fryd & Gammen | John E. Sæther | CD | GP GPCD 191 |
| 1992 | «Kristen-twisten» | *Danser med prester* | Knut Lystad og Lars Mjøen | Lars Mjøen | CD | Tomato XCD 22026 |

Referanser
----------

1. ↑  norwegiancharts.com – Chubby Checker – Let's Twist Again

* Let's Twist Again, Like We Did Last Summer – Chubby Checker

Eksterne lenker
---------------

* Chubby Checker-diskografi (på engelsk) Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Ellen Nisbeth** (født 16. juni 1987 i Uppsala) er en svensk bratsjist. 

Hun vant Den norske solistpris 2013 etter konkurranse med finalister fra alle de nordiske land. Juryen bestod av Anders Beyer, Hermann Stefansson, Tine Thing Helseth og Camilla Lundberg. I juryens begrunnelse heter det blant annet at «Bratsjist Ellen Nisbeth inntar scenerommet med en naturlig autoritet og med kunstnerisk overskudd».

I 2012 vant hun Kungliga Musikaliska Akademiens Solistpris, (Den svenske solistpris) som første bratsjist noensinne.

Nisbeth har sin utdannelse fra Kungl. Musikhøgskolen i Stockholm, Norges musikkhøgskole og Royal College of Music London, med professor Peter Herresthal som hovedlærer.

Hun har vært solist med blant annet Trondheim Symfoniorkester, Bergen Filharmoniske Orkester,  Orkester Norden, Sveriges Radio Symfoniorkester, Kringkastingsorkestret, Dalasinfoniettan og Göteborgs Symfoniker.

Nisbeth er også kammermusiker og har spilt på blant andre Festspillene i Bergen, Verbier Festival, Risør Kammermusikkfestival, Trondheim Internasjonale Kammermusikkfestival, Stavanger Kammermusikkfestival, Oslo Kammermusikkfestival, Vinterfest og Raumo Festivo.

I tillegg til å virke som solist og kammermusiker, er Nisbeth ansatt som undervisningsassistent ved Norges musikkhøgskole.

Referanser
----------

1. ↑   Sveriges befolkning 2000, oppført som Nisbeth, Ellen Maria, besøkt 2. november 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   web.archive.org, besøkt 2. november 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. desember 2013. Besøkt 20. november 2013.
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. desember 2013. Besøkt 20. november 2013.
7. ↑  Kungliga Musikaliska Akademiens Solistpris
8. ↑
9. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. desember 2013. Besøkt 25. januar 2014.
10. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. desember 2013. Besøkt 20. november 2013.
11. ↑
12. ↑  Verbier Festival Arkivert 17. juli 2014 hos Wayback Machine.
13. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. desember 2013. Besøkt 27. november 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ellen Nisbeth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Ellen Nisbeth på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ellen Nisbeth på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Ellen Nisbeth på SoundCloud Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

E6 ved Alnabru
**Alnabru** er et strøk i Oslo. Det er lokalisert midt i den sydlige delen av Groruddalen. Alnabru-navnet kommer fra at området ligger ved Alnaelva og den gamle *Alna gård*. Disse har også gitt navn til bydel Alna hvor strøket Alnabru naturlig nok er lokalisert.

Strøket er et industriområde og nok mest kjent for sin godsterminal. Dette er Oslos hovedterminal for transport av varer og er lokalisert ved jernbanelinjen Hovedbanen på området som tidligere var kjent som Alna stasjon. Alnabru er stoppestedet for godstogene mens Alna Stasjon, omtrent 300 meter lenge oppe på Hovedbanen, er Stasjon for Tog til Lillestrøm for persontrafikk. E6 går også forbi Alnabru, noe som gjør området lett tilgjenglig, men medfører betydelig biltrafikk. 

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

Kart som viser øya Disko, på vestkysten av Grønland.
**Disko** (grønlandsk: **Qeqertarsuaq**, «Storøya») er Grønlands nest største øy, etter selve hovedøyen ("fastlandet"). 

Med et areal på 8 578 km² er den en av de 100 største øyene i verden. Øya er ca. 160 km lang, og ligger 100 km fra fastlandet. Høyeste punkt er 1 919 moh. Mellom Disko og fastlandet går bukta Diskobukta. 

Store deler av øya er dekt av basaltfjell, skapt av vulkansk aktivitet for 25–65 millioner år siden. 

Øyas største by er Godhavn (*Qeqertarsuaq*). Her har Danmark forskningsstasjonen *Arktisk Station*, som drives av Københavns Universitet, og Geofysisk Observatorium. Både øya Disko og tettstedet Godhavn har samme navn på grønlandsk. 

Tettstedet Qullissat, som var bygd opp rundt en kullgruve, ble fraflyttet i 1972 da gruven stengte. Tettstedet Kangerluk ligger 35 km nord for Godhavn, og er øyas eneste bebodde tettsted utenom Godhavn.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Muren i mai 2005. Separasjonssonen er området mellom muren og den arabisk-israelske våpenhvilelinjen fra 1949, i blågrønt.
**Separasjonssonen** (hebraisk מרחב התפר, engelsk *Seam Zone*) er et begrep benyttet om de landområder på Vestbredden som ligger øst for Den grønne linjen og vest for sperringen av mur eller gjerder til Israel. Den er bosatt hovedsakelig av israelere i bosetninger (*settlements*) som Alfei Menashe, Beit Arye, Modi'in Illit, Giv'at Ze'ev, Ma'ale Adumim, Beitar Illit og Efrat.

I 2006 ble det estimert at omkring 57 000 palestinere bodde i landsbyer i enklaverr i separasjonssonen, adskilt av muren fra resten av Vestbredden. De Forente Nasjoner estimerer at om rekken av murer, gjerder og piggtråd og grøfter blir fullført langs den planlagte ruten, vil omkring en tredjedel av palestinerene på Vestbredden ble berørt —274 000 vil da bo i enklaver i separasjonssonen og omkring 400 000 får ikke lenger tilgang til skoler, jobb og sykehus. Høyesterett i Israel har gitt ordre om endringer av den planlagte ruten, for å redusere antallet mennesker som flytter eller blir rammet av separasjonssonen. Ifølge dommen i retten var dette antallet da dommen falt på 35 000.

I juli 2006 varslet B'Tselem at 8,5 prosent av Vestbredden (inkludert Øst-Jerusalem) kom til å ligge i separasjonssonen. Dette området inneholdt 99 israelske bosetninger (inkludert tolv i Øst-Jerusalem) i flere tett befolkede områder nær den grønne linje, områder som ifølge Geneve-avtalen var foreslått skulle overførst til Israel som en del av et felles landbytte med palestinerene. Separasjonssonen var hjem for 381 000 israelske bosettere (192 000 i Øst-Jerusalem).

Referanser
----------

1. ↑  Human Rights Watch (HRW) (10. mars 2005). «Human rights concerns for the 61st Session of the UN Commission on Human Rights». Besøkt 29. september 2014.
2. 1 2  Margaret Evans (6. januar 2006). «Indepth Midtausten:Israel's Wall (according to the ICJ Wall Case opinion)». Cfvt. Besøkt 29. september 2014.
3. ↑  «Separation Barrier: 9. juli 2006: Two Years after the ICJ's Decision on the Separation Barrier». B'tselem. 9. juli 2006. Besøkt 29. september 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Humanitarian Atlas[*død lenke*]. OCHAoPt, Desember 2011. (95 MiB)
* Displaced by the Wall: Forced Displacement as a Result of West Bank Wall and its Associated Regime Arkivert 2013-07-19 hos Wayback Machine, Badil Resource Center for palestinsk Residency and Refugee Rights and The Norwegian Refugee Council/Internal Displacement Monitoring Centre, September 2006.
* A study by Terry Rempel on Palestinian Refugees in The West Banl ans Gaza for ForcedMigration.org
* israelske Ministry of Defense website on the Israel Security Fence Arkivert 28. september 2013 hos Wayback Machine. Arkivert 2013-09-28 hos Wayback Machine
* Amira Hass article on how Palestinaians are now 'illegal residents'
Koljutsjinøya
 **Koljutsjinøya**  (russisk: Остров Колючин) er en liten øy i Tsjuktsjerhavet. Den ligger ca. 11 km utenfor nordkysten av Tsjukotkahalvøya lengst øst i Russland. Øya er bare 4,5 km lang og maksimalt 1,5 km bred. Den er dekket av tundravegetasjon. Det ligger en liten tsjuktsjisk bosetning, kalt *Koliutsjino*, helt sør på øya.

Historie
--------

I september 1933 ble den sovjetiske isbryteren «Tsjeljuskin» knust av pakkis nær Koljutsjinøya. Passasjerene og mannskapet ble reddet med fly i en dramatisk og mye publisert operasjon som gjorde kaptein Vladimir Voronin og ekspedisjonslederen Otto Schmidt til helter.

Litteratur
----------

* Armstrong, T. *The Russians in the Arctic*, London, 1958.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kolyuchin Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tidlig sovjetisk utforskning
* Historien om russisk utforkning av Arktis
* Bilder av dyr på Koljutsjinøya


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Flukten fra Dakar*** er en norsk film fra 1951 av Titus Vibe-Müller, basert på en dokumentarbok av Eiliv Odde Hauge og Vera Reff om hvordan et internert handelsskip rømte fra Dakar i 1941. Tre fra skipet, Nikolai Fredrik Lindtner, Johan Karlsen og Bjarne Smørdal fikk Krigskorset og ble utnevnt til Order of the British Empire,
mens styrmann Henriksen mottok vanlig hyre og ekstraskatt. Boken ble oversatt til en rekke språk.

Handling
--------

MS «Lidvard» fraktet korn fra Vietnam til Dakar i Senegal dit den kom 30. mai 1940.
Båten ble umiddelbart holdt tilbake av styresmaktene sammen med åtte andre norske. Etter over ett år, den 27. juli 1941, flyktet båten fra Dakar til Freetown i Sierra Leone der britene tok imot.

Produksjonen
------------

Noen av eksteriørene er fra Dakar der franske H. C. Bonnere og Bernhard Daillancourt hjalp til. Ellers er opptakene fra Oslofjorden og Norsk Film A/S sine lokaliteter på Jar. Odd Rohde var produksjonsassistent og Frank Menskau lysmester, mens Arne Holm stod for lyden. Gjennomgangsmelodien «Dakar-valsen» var skrevet av Gunnar Sønstevold med tekst av Julius Hougen.
Den var fremført av skuespilleren Stig Egede-Nissen. Selve skipet M/S Lidvard ble brukt i enkelte scener,
i det vesentlige var det søsterskipet M/S «Svalbard» som ble brukt.

Medvirkende
-----------

Skipets mannskap i 1941 er med i filmen: Nikolai Fredrik Lindtner er kaptein, skuespiller Kåre Wicklund  spiller førstestyrmann Kaare Sidselrud, Alf G. Henriksen og Karl Haraldstad er styrmenn, Johan Karlsen er med, mens Bjarne Smørdal jobbet i maskinen. Av skuespillere som var med nevnes Stig Egede-Nissen i maskinen,
Knut Wigert, en filmdebuterende Per Christensen og Eugen Skjønberg. Arlette Sauvage spilte en syngende bartenderske, som forøvrig ikke var med i de virkelige hendelser.

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk film om skipet Lidvard* i VG (3.6.1950)
2. 1 2  *Spiller seg selv i "Flukten fra Dakar"* i VG (23.8.1974)
3. ↑  «M/S Lidvard - Norwegian merchant fleet 1939-45». Warsailors.com.  *Detaljert fartsliste med bilder og historikk.*
4. ↑  «Anmeldelse av Flukten fra Dakar». *www.filmfront.no*. Besøkt 23. oktober 2017.
5. ↑  «Kaare Sidselrud - Krigsseilerregisteret». *www.krigsseilerregisteret.no*. Besøkt 23. oktober 2017.
6. ↑  «Alf Georg Henriksen - Krigsseilerregisteret». *www.krigsseilerregisteret.no*. Besøkt 23. oktober 2017.
7. ↑  «Karl Haraldstad - Krigsseilerregisteret». *www.krigsseilerregisteret.no*. Besøkt 23. oktober 2017.
8. ↑  Jon Michelet: *En sjøens helt, Blodige strender*, s 209.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Flukten fra Dakar* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Flukten fra Dakar* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Flukten fra Dakar* hos Filmfront Rediger på Wikidata

Portal: Andre verdenskrig