recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***A Quiet Little Wedding*** er en amerikansk stumfilm fra 1913.

Handling
--------

Historien sentrerer rundt et rolig lite bryllup. Alle gjestene venter på at Fatty og en eldgammel hushjelp skal gifte seg. Men Fattys konkurrent om kvinnens romantiske følelser dukker plutselig opp, og avbryter hele bryllupet deres. Konkurrenten hennes vinner henne over, og bærer bruden med seg bort.

En høyst oppsiktsvekkende og latterlig avslutning finner sted når han bærer med seg kvinnen til toppen av en stupbratt klippe. I et raseri-anfall kaster han bruden ned fra toppen av stupet, og kvinnen lander deretter uskadd rett i Fattys armer.

Skuespillere
------------

* Roscoe Arbuckle
* Charles Avery
* Alice Davenport
* Minta Durfee
* Billy Gilbert

Referanser
----------

1. ↑  A Quiet Little Wedding
2. ↑  E.J. Fleming. *Wallace Reid: The Life and Death of a Hollywood Idol*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Quiet Little Wedding* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Quiet Little Wedding* på Silent Era Rediger på Wikidata
South West Coast Path over St Ives Bay
**St Ives Bay** er en bukt på atlanterhavskysten nordvest i Cornwall i Storbritannia. Den er formet som en grunn halvmåne, og er omtrent 6 km bred. Den ligger mellom St Ives i vest og Godrevy Head i øst.

Ved det sydligste punktet i St Ives Bay munner elven Hayle ut i havet gjennom noen sanddyner og over stranden. Bak sanddynene danner elven et bredt tidevannsestuar, som omfatter områder med marskland og en stort sett ubrukt havn. Estuaret er et populært sted for fuglekikking og Royal Society for the Protection of Birds har et fuglereservat der.

På østkysten av bukten ligger en 5 km lang, sammenhengende strand, med en rekke sanddyner som kalles The Towans. De strekker seg fra Porth Kidney Sands i vest til Godrevy Head i øst. Dette området er et populært surfeområde, særlig ved Gwithian.

Vestsiden av bukten er høyereliggende og tettere bosatt, og de største bosetningene er Lelant, Carbis Bay og St. Ives. Vestkysten er også mer preget av klipper med små strender innimellom.

Steder rundt St Ives Bay
------------------------

* Carbis Bay
* Connor Downs
* Gwithian
* Hayle
* Lelant
* Phillack
* St Erth
* St. Ives

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Vassdalen med Storebalak til venstre  Foto: Reboelje (2008) 

**Vassdalen** (nordsamisk: *Áravuopmi*) er ei bygd og en dal øst for Bjerkvik i Narvik kommune i Nordland fylke. Nederst i dalen ligger Hartvikvatnet, der flere tyske Junkers Ju 52 landet på isen i april 1940, og senere sank.

Vassdal-ulykken
---------------

Utdypende artikkel: Vassdal-ulykken

Den 5. mars 1986 omkom 16 norske soldater på NATO-øvelse i et snøras i Vassdalen.

Kjente personer fra Vassdalen
-----------------------------

* Vibeke Larsen, politiker
* Robert Burås, norsk musiker og låtskriver
* Ivar Nordkild, norsk skiskytter

Noter
-----

**Type numrering**
1. ↑  Navneformen på norsk *Vassdalen* og på nordsamisk *Áravuopmi* ble vedtatt av Narvik kommune 26. juli 2011.

Referanser
----------

1. ↑  «Vassdalen». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 6. november 2016.
2. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 9. juni 2014.
3. ↑  «Se hva som dukket opp under isen!». NRK.no. 28. desember 2012. Besøkt 9. juni 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Angolas nasjonalbank** (portugisisk: **Banco Nacional de Angola**, **BNA**) er sentralbanken i Angola. Den er 100% eid av Angolas regjering, og har sitt hovedkontor i Luanda.

Historie
--------

I 1864 ble *Banco Nacional Ultramarino* (BNU) etablert i Lisboa i Portugal, med det formål å utstede portugisisk valuta i deres utenlandske territorier. Året etter, i 1865, åpnet banken filialer i flere av territoriene, blant annet Angola, som den gang var en portugisisk koloni. Dette var den første bankvirksomheten i Angola. 

Det var imidlertid mye uro rundt denne prosessen. Det utviklet seg en uholdbar situasjon i kolonien, og de koloniale myndighetene opprettet et valutaråd (currency board) som startet prosessen med en valutareform, der det første målet var å etablere en uavhengig bank for utstedelse av valuta; *Banco de Angola*. Denne ble etablert 14. august 1926, med hovedkvarter i Lisboa, for å unngå lokale påvirkninger og å være under mer direkte tilsyn av den ansvarlige ministeren for koloniene. 

BNU overførte sin filial i Stanleyville til den nye banken, som i 1934 flyttet denne filialen til Boma før den ble lagt ned i 1947. Banco de Angola hadde eksklusiv enerett på utstedelse av valuta i landet fram til 1957. 

Da Angola ble uavhegneig i 1975 nasjonaliserte regjeringen banksektoren. Banco de Angola ble til Banco Nacional de Angola (BNA). Banco Comercial de Angola ble til Banco Popular de Angola, og heter i dag Banco de Poupança e Crédito. BNA fortsatte å fungere som sentralbank, utsteder av valuta og forretningsbank. Regjeringen bemyndiget også banken som den eneste institusjonen som lovlig kunne inneha utenlandsk valuta, og ga den ansvaret for utenlandstransaksjoner. 

Den 20. april 1991 ble en ny lov vedtatt, som begrenset BNA sin rolle til å kun være sentralbank, herunder å ha eneansvaret for pengepolitikk, utstede valuta og å være regjeringens bank. I 1999 begynte sentralbanken å implementere reformer for å møte internasjonale standarder.

Sentralbanksjef
---------------

Pr juni 2022 er José de Lima Massano sentralbanksjef. Han ble utnevnt i oktober 2017, etter at Valter Filipe Duarte da Silva trakk seg fra stillingen. Da Silva hadde vært sentralbanksjef siden mars 2016.

Med seg har han to visesentralbanksjefer: Manuel António Tiago Dias og Rui Miguêns de Oliveira.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  BNA - *Governador*, besøkt 13.
 juni 2022.
2. ↑  Centralbanking.com - *Angola appoints third central bank governor in two years*, besøkt 19. mars 2018.
3. ↑  Bloomberg - *Angola's President Names Da Silva as New Central Bank Governor*, besøkt 27. april 2016.
4. ↑  BNA - *Vice - Governadores* Arkivert 3. mai 2014 hos Wayback Machine. besøkt 19. mars 2018 (portugisisk).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Affaires autochtones et du Nord Canada** (fransk) eller **Indigenous and Northern Affairs Canada** (engelsk) er et canadisk departement med ansvar for å støtte urfolk og stammefolk i Canada – *first nations*, inuitter og métiser – og oppfylle den føderale statens konstitusjonelle forpliktelser i Nord-Canada.

Departementet styres av to ministre; en med ansvar for det nordlige Canada og forbindelser mellom staten og urfolk (herunder traktat- og landsaker), og en med ansvar for tjenester til urfolk (herunder helsetjenester, vann og andre offentlige tjenester).

Hovedkontoret ligger i Terrasses de la Chaudière i Gatineau sentrum i Québec.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Crown–Indigenous Relations and Northern Affairs Canada – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Ellen Norup Jøldal** (født 24. juli 1951) er en norsk hoffmedarbeider. Hun har vært dronning Sonjas koordinator, organisasjonskonsulent og kontorsjef ved Det kongelige hoff. 

Jøldal ble 21. desember 2007 av kongen utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden «for fortjenstfullt virke i Kongefamiliens tjeneste» og ble forfremmet til kommandør 19. desember 2017. Hun er innehaver av Kongehusets 100-årsmedalje, Kong Olav Vs minnemedalje, Kong Olav Vs 100-årsmedalje og H.M. Kongens erindringsmedalje i gull.

Referanser
----------

1. ↑  «Alt for kongen. Dagbladet i hoffets kulisser», *Dagbladet*, 11. juli 2000, s. 25.
2. ↑   «Kvinneslottet», *Dagsavisen*, 8. april 2005,s. 7.
3. ↑  «Fullstendig gjesteliste», *NRK*, 21. august 2001.
4. ↑  Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet, kongehuset.no.
5. ↑  Tildelinger av ordener og medaljer, kongehuset.no.
6. ↑  *Årsberetning 2005*, Det kongelige hoff, s. 49.
7. ↑  *Årsberetning 2008*, Det kongelige hoff, s. 55.
«Djevelens advokat» har flere betydninger.
**Djevelens advokat** er en folkelig betegnelse på en som fremmer et syn som ikke er populært, bakgrunn for uttrykket er helligkåring innen den katolske kirke.

Bakgrunn
--------

Djevelens advokat (på latin *advocatus diaboli*) er en uoffisiell betegnelse på den kirkelige embetsmann *troens advokat* eller *troens fremmer* (latin *promotor fidei*), som er medlem av kongregasjonen for helligkåringer i den katolske kirke. Under kanoniseringsprosesser (helligkåring) mellom 1587 og 1983 var det hans oppgave å fremlegge argumenter og eventuell dokumentasjon som tilsa at personene det var snakk om, *ikke* burde bli helgener. Man kan si at han talte djevelens sak idet han motarbeidet utkåringen av hellige personer. Tilsvarende fikk prosessens promotor det folkelige tilnavnet *advocatus Dei*, «Guds advokat».

Reglene for katolske helligkåringsprosesser ble revidert i 1983, slik at den funksjon som innebærer å påpeke svakheter ved hellighetsindikasjonene ikke lenger tilligger kun én person (som kan ha medarbeidere), men utøves bredere.

Moderne betydning
-----------------

I overført betydning er djevelens advokat en som kommer med kritiske innvendinger, negative synspunkter og pessimistiske spådommer, særlig når de øvrige debattantene er skjønt enige og optimistiske. Vedkommende kan være negativt innstilt i utgangspunktet, eller kan ha fått tildelt en slik rolle i gruppen, eller inntar denne posisjonen på eget initiativ for å belyse en sak bedre.

Se også
-------

* Helligkåring
* Kongregasjonen for helligkåringer

Referanser
----------

1. ↑  «Djevelens advokat». *Jusleksikon.no*. 15. juni 2021. Besøkt 6. mai 2022.
2. ↑  «devil’s advocate». *www.theidioms.com* **(engelsk)**. Besøkt 6. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Djevelens advokat i Store norske leksikon
* (no) Omtale i en *Dagbladet* artikkel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
BP&D Glasgow 2013
**Bergen Pipes & Drums** er et tradisjonelt skotsk sekkepipeband fra Bergen som ble startet opp i 2009. Bandet er en suborganisasjon av Bergen Scottish Society og er ledet av pipe major Thomas De Ridder.

Bakgrunn
--------

Bandet har sine røtter i Bergen Pipeband, som ble startet opp i september 2005 av Kirstine Folmann og Chris Jones. *Bergen Pipeband* spilte ved flere høyprofilerte arrangementer, som Tall Ships' Races i Bergen 2008, Pillaguri-festivalen i Otta 2008, og Herremiddagen i Bergen 2008. Høsten 2009 ble det opprinnelige bandet splittet i to band: *Bergen Pipes & Drums* og *The Bergen Pipe Band*. Kun Bergen Pipes & Drums valgte å fortsatt være en suborganisasjon av Bergen Scottish Society. Sammen ønsker de å promotere skotsk kultur i Norge. Bergen Pipes & Drums består av en egen sekkepipe- og trommeseksjon og profilerer seg som et tradisjonelt skotsk sekkepipeband, med medlemmer fra forskjellige nasjonaliteter. Den musikalske ledelsen har erfaring fra flere europeiske sekkepipeband.

Aktiviteter
-----------

Bergen Pipes & Drums har vært et fast innslag på Bergen Scottish Society sine Ceilidhs og Burns' suppers, i tillegg til 17. mai-feiringen i Bergen og Remembrance Day-markeringen.
Bandet ønsker å delta i internasjonale sekkepipekonkurranser. Et av medlemmene har deltatt i solokonkurranser på The Belgian Championships i Alden Biezen 2010 og Copenhagen Winter Competition i 2011. I august 2013 ble bandet det første sekkepipebandet fra Norge til å delta i The World Pipe Band Championship som årlig avholdes i Glasgow.

Referanser
----------

1. ↑  «Resultater Copenhagen Winter Competition 2011». Arkivert fra originalen 11. mars 2011. Besøkt 12. mai 2011.
2. ↑  Resultater The World Pipe Band Championships 2013

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Bergen Scottish Society
Ninos fra *Promptuarii Iconum Insigniorum*
**Ninos** (gresk: Νίνος) er i henhold til gresk historikere som skrev i den hellenistiske perioden og senere, den eponymiske grunnleggeren av Ninive (også kalt for Νίνου πόλις «Ninos' by» på gresk), oldtidens hovedstad i Assyria, men han synes ikke å representere noen person som er kjent i moderne historie og er mer sannsynligvis en sammensmelting av flere virkelige og oppdiktede figurer i antikken. Mange tidlige ferdigheter er tilskrevet ham, som å trene de først jakthunder, og temme hester, Grunnet det siste er han tidvis representert i gresk mytologi som en kentaur.

Figurene kong Ninos og dronning Semiramis første kjente opptreden er i et historieverk om Persia skrevet av Ktesias fra Knidos (ca. 400 f.Kr.) som hevdet, som hofflege for Artaxerxes II av Persia, å ha hatt tilgang til kongelige historiske nedtegnelser. Ktesias' skrifter ble senere utvidet av Diodorus Siculus. Ninos fortsatte å bli nevnt av europeiske historikere, eksempelvis av Alfred den store, selv fram til tiden da kunnskapen om leirtavler med kileskrift gjorde det mulig å rekonstruere en mer presis historie om Assyria på 1800-tallet. Hans betydning er således litterær, ikke historisk.

Referanser
----------

1. ↑  Grabbe, Lester L. (2003): *«Like a Bird in a Cage»: The Invasion of Sennacherib*, s. 121-122

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Djevelens sendebud*** , (originaltittel: *Les visiteurs du soir'*) er en fransk eventyr-film fra 1942 regissert av Marcel Carné, og med manus av Jacques Prévert. Handlingen er satt til den sene middelalder hvor to av djevelens sendebud utkledd som gjøglere møter opp til en fransk hertugs hoff samme kveld som datterens forlovelsesfest for å ødelegge for kjærligheten.

Handling
--------

I mai 1485 ankommer to av djevelens utsendinger, Gilles (spilt av Alain Cuny) og Dominique, slottet til Baron Hugues (spilt av Fernand Ledoux) på natten for en feiring av datterens forlovelse. Baronens datter, Anne (spilt av Marie Déa) skal gifte seg med Renaud (spilt av Marcel Herrand) en krigsherre som foretrekker å snakke om kamp, i stedet for å resitere kjærlighetsdikt. Gilles og Dominique går, i forkledning, inn i slottet - hvor de bruker keftene deres for å ødelegge den planlagte bryllupet. Gilles forfører den uskyldige Anne, samtidig som både baronen og Renaud blir forhekset med Dominique. Men når Gilles ved et uhell blir forelsket i Anne, kommer djevelen (spilt av Jules Berry) for å sikre at all menneskelige lykke skal ødelages.

Når baronen og Renaud innser at de begge er forelsket i Dominique, gjennomfører de en duell til døden hvor Renaud blir drept. Etter djevelens ordre, forlater Dominique slottet og lokker baronen til å følge henne etter henne. Anne gjør en avtale med djevelen og samtykker i å være sammen med ham, i bytte mot at djevelen skal slippe Gilles fri. Når Gilles er fri, fjerner djevelen hans hukommelse. Men så snart Gilles er borte, avslører Anne at hun løy og at hun aldri virkelig kunne elske Djevelen.

Medvirkende
-----------

* Arletty : Dominique
* Alain Cuny : Gilles
* Marie Déa : Anne
* Jules Berry : le diable
* Marcel Herrand : Renaud
* Fernand Ledoux : Baron Hugues
* Pierre Labry : un gros seigneur
* Gabriel Gabrio : le bourreau
* Roger Blin : le montreur de nains
* Jean d'Yd : le montreur d'ours.
* Piéral : un nain
* Madeleine Rousset : Louison (?)
* Simone Signoret : une demoiselle du château
* François Chaumette : un page
* Jean Carmet : un page
* Alain Resnais : un page

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Djevelens sendebud* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Djevelens sendebud* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Djevelens sendebud* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Djevelens sendebud* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Djevelens sendebud* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Djevelens sendebud* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Djevelens sendebud* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Djevelens sendebud* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Djevelens sendebud* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
***The Correspondence*** er en engelskspråklig italiensk film fra 2016. Filmen er skrevet og regissert av Giuseppe Tornatore, og har Jeremy Irons og Olga Kurylenko i hovedrollene.

Sammendrag
----------

Filmen åpner med ett par som kysser på et hotellrom, professor i fysikk Ed (spilt av Jeremy Irons) og hans kjæreste, doktorgrad-studenten Amy Ryan. De kan bare møtes en sjelden gang når Eds arbeid fører dem sammen. Ed reiser deretter til flyplassen, og håper å se Amy ved hans neste konferanse ved universitetet hun studerer ved. Ved siden av studiene jobber Amy frilans som stunt-kvinne på filmer og TV-serier, og er ikke redd for å gjennomføre farlige scener som vanligvis fører til karakterens død.

De kommuniserer ofte over video-chat, e-post og sender pakker til hverandre. Dagen etter deltar Amy ved Eds konferanse Hun mottar en melding på telefonen sin fra Ed om å forlate stedet, men det gjør hun ikke. Ved konferansen får hun vite at Ed døde i Edinburgh noen få dager tidligere. Amy blir sjokkert over å fremdeles motta meldinger fra Eds e-post. Forvirret, men ivrig etter å undersøke videre, reiser hun til Edinburgh. Hun mottar en e-post om å kontakte advokaten til Ed. Der mottar hun en pakke hvor Ed beklager at han ikke avslørte for henne at han var alvorlig syk fra en hjernesvulst.

Amy mottar enda en pakke med noen av klærne hans. og et brev som ber henne feire bursdagen hans ved sommerhuset hans i Italia. Der mottar hun en pakke til som inneholder en ny bærbar datamaskin, men en annen video av ham. Hun reiser til flere av stedene som han foreslår at hun burde besøke. Senere mottar hun en ny melding som avslører at han kjenner hennes aller største hemmelighet, en ulykke Amy forårsaket som drepte faren hennes. Hun ødelegger CD-platen med videoen på, og sender en kryptert melding for å stoppe alle videre meldinger fra ham. Senere angrer hun på å ha avlyst meldingene, og reiser tilbake til Edinburgh for å finne ut hvem som egentlig sendte alle meldingene til henne etter Eds dødsfall.

Rolleliste
----------

* Jeremy Irons
* Olga Kurylenko som Amy
* Shauna Macdonald som Victoria
* Rod Glenn som Grip
* Ian Cairns som George
* Anna Savva

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Correspondence* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Correspondence* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *The Correspondence* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *The Correspondence* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Correspondence* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *The Correspondence* på Metacritic Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
***The Cosmos Rocks*** er et musikkalbum fra Queen + Paul Rodgers som ble utgitt 15. september 2008 i Europa, og blir utgitt 28. oktober 2008 i Nord-Amerika. 

Albumet har tretten nye sanger skrevet av Brian May, Roger Taylor og Paul Rodgers. Dette er det første studioalbumet etter at Queens samarbeid med Paul Rodgers begynte (de har tidligere gitt ut livealbumet *Return of the Champions*), og det første albumet med nytt materiale fra Queen siden *Made in Heaven* fra 1995.

Det har blitt utgitt to singler fra albumet. Den første var *«Say It's Not True»*, lagt ut for gratis nedlasting 1. desember 2007, og for CD-salg 31. desember 2007. Den andre var *«C-lebrity»*, utgitt 8. september 2008. *The Cosmos Rocks* ble utgitt med en bonus-DVD med en konsert fra Japan, *Live from Japan*.

Sporliste
---------

1. «Cosmos Rockin'» – 4.10
2. «Time to Shine» – 4.23
3. «Still Burnin'» – 4.04
4. «Small» – 4.39
5. «Warboys» – 3.18
6. «We Believe» – 6.08
7. «Call Me» – 2.59
8. «Voodoo» – 4.27
9. «Some Things That Glitter» – 4.03
10. «C-lebrity» – 3.38
11. «Through the Night» – 4.54
12. «Say It's Not True» – 4.00
13. «Surf's Up … School's Out!» – 5.38
14. «Small (reprise)» – 2.05

Eksterne lenker
---------------

* Queen + Paul Rodgers offisielle side

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Fidelity Medallion** (norsk: *Troskapsmedaljen*) er en militær utmerkelse fra revolusjonstidens USA. Medaljen ble innstiftet under den amerikanske uavhengighetskrigen i 1780 av Den kontinentale kongress til belønning av de tre menige i New York State Militia som fanget den britiske offiseren John André. På grunn av dette kalles utmerkelsen også **Andrémedaljen**.

Fidelity Medallion var den første militære utmerkelse som ble innført i USA, innstiftet to år før Badge of Military Merit, men den ble aldri permanent, og regnes av ettertiden mest som en minnemedalje.

Fidelity Medallion er en oval medalje som på advers i midten har en kartusj med et bånd med innskriften «FIDELITY» over, det hele omgitt av en krans. På revers finnes det en krans og utenfor denne står innskriften «AMOR PATRIÆ VINCIT», latin for *fedrelandskjærligheten seirer*. Medaljen var til å bære rundt halsen.

Referanser
----------

1. 1 2  Foster, Frank og Lawrence Borts: *Military Medals of the United States*, Fountain Inn: MOA Press, 2010, s. 6 og 59.
2. 1 2  Kerrigan, Evans E.: *Guidebook of U.S. Medals: A Complete Guide to the Decorations and Awards of the United States from 1782 to Present*, Noroton Heights, CN: Medallic Publishing Co. 1994, s. 148.
Minitelterminal 1, bygget i 1982  Foto: Tieum 
**Minitel** var en fransk onlineservice for teledata (fransk: Vidéotex) som var tilgjengelig via telefonnettet. Den blir ansett for å ha vært en av verdens mest suksessfulle onlinetjenester før World Wide Web.

Testing av Minitel begynte i 1978 i Bretagne og bredte seg til hele Frankrike i 1982 med hjelp av *Poste, Téléphone et Télécommunications* (PTT). Det ble utviklet en egen terminal med sort-hvit skjerm, tastatur og modem, som ble gitt bort til kundene. I Norge ble det gjort testforsøk med et minitel-prosjekt på Gjøvik, Lillehammer og Rjukan i Tinn kommune, der det ble delt ut et stort antall gratis terminaler. Disse byene kunne således kommunisere med hverandre via Minitel i prosjektet. Det norske prøveprosjektet var et forskningsprosjekt i regi av Teledirektoratet, og terminalene ble produsert av Alcatel STK i en norsk utgave, for øvrig omtalt i et hefte "Minitel i husstander : Minitelprosjektet på Rjukan og Lillehammer", utgitt av Televerkets forskningsinstitutt i 1992.
På et tidspunkt ble det gjort forsøk på skolesamarbeid mellom Norge og Frankrike i franskundervisning, "Sans Passeport - telekommunikasjon med Minitel" i franskundervisningen.

I Minitels glansdager kunne man benytte seg av over 26 000 tjenester, hvorav en ikke uvesentlig del var chatterom med erotiske temaer. Man kunne også bestille varer, togbilletter, sjekke børskurser og telefonkatalogen samt ha en epostboks. Minitel toppet med over 25 millioner franske og belgiske brukere. I 2012 var det fremdeles 810 100 eksemplarer av Minitel i omløp. Lørdag den 30. juni samme år stengte allikevel tjenesten for godt.

Referanser
----------

1. ↑  *Minitel: The rise and fall of the France-wide web*, 27. juni 2012 bbc.co.uk
2. ↑  *Minitel i husstander : Minitelprosjektet på Rjukan og Lillehammer* , av Ola Ødegaard, Kjeller : Televerkets forskningsinstitutt, 1992
3. ↑  *Telekommunikasjon med Minitel mellom franske og norske klasser, av Unni Hovstad, UIB* Arkivert 17. november 2015 hos Wayback Machine.
4. ↑  *Nu lukker franskmændene for internettets forløber*, 28. juni 2012, politiken.dk
5. ↑  *Le Minitel disparaîtra en juin 2012*, lefigaro.fr

Eksterne lenker
---------------

* Minitels hjemmeside
* Frankrike tar farvel med Minitel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**«I've Got a Feeling»** er en sang av The Beatles fra det siste albumet *Let It Be* utgitt i 1970. Den er kreditert Lennon/McCartney, og i dette tilfellet er det faktisk snakk om et samarbeid siden dette er to uferdige sanger som er blitt sydd sammen til en: Paul McCartneys «I've Got a Feeling» og John Lennons «Everybody Had a Hard Year».

McCartneys skrev sangen til sin nye kjæreste Linda Eastman, som han snart kom til å gifte seg med. Teksten uttrykker at hun er den kvinnen han alltid har vært på jakt etter. Lennons sang starter hver eneste linje med «everybody» (*alle*). Mens McCartneys sang er optimistisk hadde Lennon virkelig hatt et svært anstrengende (*hard*) år: Han var blitt skilt fra sin første kone Cynthia Powell, hans nye kjæreste Yoko Ono hadde hatt en spontanabort og han var selv blitt arrestert for narkotikabesittelse.

At de to sangene går så utmerket sammen må tilskrives begges talenter.

I filmen *Let It Be* påstår Lennon at skrev «Everybody Had a Hard Year» natten før, men det finnes et filmopptak fra BBC tatt opp i 1968 der han synger en tidlig versjon av sangen mens han spiller akustisk gitar i sitt hjem i Ascot.

Kilder
------

* Turner, Steve. *A Hard Day's Write: The Stories Behind Every Beatles' Song*, Harper, New York: 1994

Eksterne lenker
---------------

* Alan W. Pollacks notater vedrørende «I've Got a Feeling»
* The Beatles (John Lennon - akustisk): Everone Had A Hard Year'
* John & Yoko: Everybody Had A Hard Year/Julia.
* I've Got A Feeling Rooftop Concert.
**Hermanus Hendrikus «Henk» Steeman** (født 15. januar 1894 i Rotterdam, død 16. februar 1979 i Haag) var en nederlandsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Steeman var med på det nederlandske fotballaget som kom på tredjeplass i den olympiske fotballturneringen under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. Belgia ledet kampen med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball.

Nederland som hadde tapt semifinalen til Belgia med 0-3 fikk da en mulighet å spille om sølvmedaljene. De fikk møte Spania i en sølvfinale, Spania som hadde tapt kvartfinalen til Belgia fikk etter at Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Frankrike, som tapte semifinalen mot Nederland, hadde reist hjem en mulighet til å spille om sølvplassen. Spania vant over Sverige med 2-1 og over Italia med 2-0 og var dermed kvalifisert til å møte Nederland i en kamp om sølvmedaljene.

Nederland tapte sølvfinalen til Spania med 1-3 som ble spilt på olympiastadion i Antwerpen 5. september 1920.

Steeman spilte 13 landskamper for Nederland mellom 1919 to 1925.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1920 Belgias flagg Belgia - Bronse i fotball Nederlands flagg Nederland

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 154129, oppført som Henk Steeman †[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henk Steeman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Henk Steeman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Henk Steeman – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Henk Steeman – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Henk Steeman – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Henk Steeman – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**«I'm Sorry»** er en amerikansk sang, skrevet av Dub Albritton og Ronnie Self. Den ble en hit for den da 15 år gamle countrypopsangeren Brenda Lee. Allmusic-guiden skrev at den er popstjernens *«definitive sang»* og én av de *«fineste tenåringspopsangene fra sin æra»*.

Ifølge *Billboard Book of Number One Hits* av Fred Bronson spilte Lee inn sangen i begynnelsen av 1960, men at hennes plateselskap, Decca Records, holdt den tilbake fra utgivelse ut i fra den bekymring at ei 15 år gammel jente ikke var moden nok til å synge om ubesvart kjærlighet. Da sangen til slutt ble utgitt var det som B-siden til den raskere «That's All You Gotta Do». Selv om «That's All You Gotta Do» ble en listesuksess i seg selv med en sjetteplass på Hot 100-listen var det «I'm Sorry» som ble en kjempehit og standardsang. Den ble utgitt på singlen Decca 9-31093.

Alvin and the Chipmunks gjorde en coverversjon av sangen i deres TV-serie, i episoden *The Secret Life of Dave Seville*.

Ben Vaughn refererte til den i sin sang «I'm Sorry (But So Is Brenda Lee)».

Svensk versjon
--------------

Stig Rossner har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Förlåt mej».

### Innspilling

* Laila Kinnunen. Utgitt på EP-platen Sonet SXP 4028 i 1960.

Listeplasseringer
-----------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Dato for listeplassering |
| Brenda Lee | USAs flagg Billboard Hot R&B Sides-listen | # 4 | 1960 |
| Brenda Lee | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 1 | 1960 |

Referanser
----------

1. ↑  «I'm Sorry - Review on AMG». Besøkt 13. mars 2007.
2. ↑  Whitburn, Joel (2004). *The Billboard Book of Top 40 Hits: Eighth Edition*. Record Research. s. 361.
**Bakar** er en by i Kroatia beliggende ved Adriaterhavet, en arm av Middelhavet. I byen bor det rundt regnet 3000 innbyggere, og byen er ellers kjent for en malmhavn der skip med inntil 150 000 tonns lasteevne kan anløpe. Nærmeste større by er Rijeka, 12 kilometer i vestlig retning.

Grunnet det nære naboskapet til Rijeka, er samferdselsforholdene gode. En nyere riksveg som går langs den kroatiske kysten, går og gjennom Bakar. Flyplasser finnes like ved, og gjennom Rijeka er det fergesamband over Adriaterhavet. 

Naturen rundt Bakar må ses på som vakker, med en hel rekke av åser som omkranser den bukten byen ligger innerst ved. Her er mye frodig og grønn buskvegetasjon. Bebyggelsen består av mange gamle og godt bevarte bygg, og her er lite av moderne arkitektur, ingen skyskrapere eller andre høghus. 

Klimaet må anses å være middelhavs, der varme somre og milde vintre er det toneangivende. År om annet ligger temperaturen mellom 20 og 30 grader sommerstid mens den vinterstid kan være mellom 5 og 15 grader.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bakar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Bakar (grad) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

1. ↑   *Register of spatial units of the State Geodetic Administration of the Republic of Croatia*, Wikidata Q119585703,
**Fielding Graduate University** er et akkreditert universitet i Santa Barbara i California i USA. Det tilbyr mastergrads- og doktorgradsprogrammer. Det ble grunnlagt i 1974, og hadde opprinnelig fokus på voksne yrkesutøvere som ville ta videre utdannelse på mastergrads- og doktorgradsnivå. Universitetet har fakulteter for psykologi, organisasjonsfag og pedagogikk, og har seks doktorgradsprogrammer (PhD og EdD) innen psykologiske, organisasjonspsykologiske og pedagogiske fag, i tillegg til forskjellige mastergradsprogrammer. Fielding Graduate University er institusjonsakkreditert av Accrediting Commission for Senior Colleges and Universities og doktorgradsprogrammene i psykologi er også akkreditert av American Psychological Association.

Referanser
----------

1. 1 2   *Integrated Postsecondary Education Data System*, Wikidata Q6042926,
2. ↑  "Fielding Graduate University Today". I James P. Pappas, Jerry Jerman (red.), Meeting Adult Learner Needs Through the Nontraditional Doctoral Degree, s. 65-66

Eksterne lenker
---------------

* Fielding website

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** GeoNames
 |
Kaiser Carabela
IKA Estanciera
IKA Torino
**Industrias Kaiser Argentina S.A.**, forkortet **IKA**, var en argentinsk bilprodusent dannet i 1956 som et joint venture med Kaiser-Willys. Etter at Renault gradvis økte sin eierandel på begynnelsen av 1970-tallet byttet bedriften navn til **Renault Argentina S.A.**

Historikk
---------

På begynnelsen av 1950-tallet hadde Juan Peróns regering forhandlet med flere amerikansk biltilprodusenter om å starte bygging i Argentina. Den eneste som til slutt var interessert var Kaiser. Størsteparten av den argentinske eierrandelen havnet hos den statlige bilfabrikken IAME.

Den første Jeep Fra Argentina.
Jeep Estanciera
Jeep Gladiator
Da IKA ble dannet hadde Kaiser tatt kontroll over Willys-Overland og de første kjøretøyer som IKA bygde var ulike versjoner av jeepen. Etter at Kaiser la ned byggingen av Manhattan-modellen flyttet man stanseverktøyet til Argentina, hvor byggingen fortsatte under navnet **Carabela**. For å kunne tilby kundene noe mindre biler kom **IKA Bergantin** som var basert på Alfa Romeo 1900. IKA lisenbygget også ulike modeller fra Renault og for å erstatte den gammelmodig Carabela ble det også bygget biler fra American Motors Corporation på lisens. I 1965 tok IKA over konkurrenten Siam Di Tella.

IKA's første egne konstruksjon var **IKA Torino** som ble introdusert i 1966. Mye av teknikken kjennes igjen fra AMC's biler, men den sekssylindrede motor med overliggende kamaksel som kom fra Jeep og karosseriet ble tegnet av Pininfarina. Fra slutten av 1960-tallet økte Renault sine interesse og bilene ble kallt IKA-Renault.

Noen bilmodeller fra IKA
------------------------

* Willys Jeep (1956 - 1978)
* IKA Estanciera (1957 - 1970)
* Kaiser Carabela (1958 - 1961)
* IKA Bergantin (1960 - 1962)
* Renault Dauphine (1960 - 1970)
* Rambler Classic (1962 - 1967)
* Jeep Gladiator (1963 - 1967)
* AMC Ambassador (1965 - 1972)
* Renault 4 (1963 - 1987)
* IKA Torino (1966 - 1982)

Kilder
------

* *Stora billexikonet*, red. G N Georgano, svensk overs. Björn-Eric Lindh 1982. ISBN 91-86442-00-7

Eksterne lenker
---------------

* Coche Argentino
* IKA Club

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**«I'm Yours»** er en amerikansk sang fra 1952 med melodi og tekst av Robert Mellin. Innspillinger av den har blitt gjort av Eve Boswell, sang med orkester Dir.: Mario Alonso (utgitt i Norge på 78-platen Odeon ND 7094), Eddie Fisher (den største hitversjonen), Don Cornell, The Four Aces og Toni Arden.

Innspillingen med Eddie Fisher ble utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 20-4680. Den andre siden var «Just a Little Lovin'».

Innspillingen med Don Cornell with Norman Leyden's Orchestra ble utgitt av Coral Records med katalognummer 60690. Den andre siden var «My Mother's Pearls».

Innspillingen med The Four Aces ble gjort 14. april 1952. Den ble utgitt av Decca Records med katalognummer 28162. Den andre siden var «I Understand».

Innspillingen med Toni Arden ble spilt inn på plate med Percy Faith's Orchestra i 1952. Den ble utgitt av Columbia Records med katalognummer 39737. Den andre siden var «I Understand».

Norsk versjon
-------------

Jacob Hjelte har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «For deg».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1952 | «For deg» | Jens Chr. Gundersen med orkester Dir.: Egil Monn-Iversen | Jacob Hjelte | 78-plate | Musica A 5018 |
| 1952 | «For deg» | Åse Wentzel, sang med Fritz Austins ensemble | Jacob Hjelte | 78-plate | Odeon ND 7098 |

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Eddie Fisher | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 5 | 19 | 25. april 1952 |
| Don Cornell with Norman Leyden's Orchestra | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 5 | 16 | 18. april 1952 |
| The Four Aces | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 21 | 3 | 23. mai 1952 |

Referanser
----------

1. ↑  RCA Victor Records in the 20-4500 to 20-4999 series
2. ↑  Columbia Records in the 60-5000 to 60-9999 series[*død lenke*]
3. ↑  Decca Records in the 28000 to 28499 series
4. ↑  Columbia Records in the 39500 to 39999 series
5. 1 2 3   Whitburn, Joel (1972): *Top Pop Records 1940-1955*. Record Research
***Calocoris striatellus***, er en tege tilhørende bladtegene (Miridae). Den lever på varme solfylte blomsterenger.

*Calocoris striatellus* er ikke så vanlig i Norge, men er funnet lengst sør, fra Østfold til Hordaland. Den er vanlig sørover i Europa.

Typisk fremvinge fra en bladtege, med den lukkede åren, som danner to vingeceller, på den membrane vingespissen.

Utseende
--------

*Calocoris striatellus* er ca. 7-9 millimeter lang. Grunnfargen fargen på kroppen er svart og grønngrå, med markerte flekker og årer i vingene.

Hodet er grågrønt med svarte tegninger. Antennene er gulbrune, men har mørkere parti i spissen.

Brystskjoldet (pronotum) er gulgrønt, men brunsvart foran og bak. Det er noen brunsvarte punktflekker litt langt fram. Det er en markert gulgrønn opphøyning (halsring) mot hodet. Bakkanten er gul. Scutellet er gulgrønt, men mørkere brunsvart foran.

Dekkvingene er svarte med gulgrønne linjer og felt. Årene er opphøyde og markerte. *Cuneus* er gult med brunsvart bakerst. *Membranen* er blekt brun eller hvitbrun og har tydelige årer i gult. Årene danner to lukkede celler på membranen, som hos de fleste bladtegene (Miridae).

Det et par fargevarianter som har fått sine egne navn.   
…*f. fornicata* har gule årer med litt røde sømmer. Som bildet.  
…*f. obscurata* er nesten helt svart.

Levevis
-------

*Calocoris striatellus* finnes helst eik, men lever på soleksponerte urterike enger, steder med mye blomster. Tegen er dagaktiv og besøker mange slags planter, hvor den suger plantesaft fra knopp eller stilk. De voksne (imago) finnes fra juni til juli.

Hunnen legger egg på eikens hunblomstrer i juni.

Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Nebbmunner (Hemiptera)
	+ underorden **teger** (Heteroptera)
		- gruppe **Cimicomorpha**
			* familie **bladteger** (Miridae)
				+ underfamilien **Mirinae**
					- slekten *Calocoris*
						* ***Calocoris striatellus* (Fabricius, 1794)**

Kilder
------

* Coulianos, C.-C. 1998. *Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway*. Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39.
* Gaun, Sven 1974. *Blomsterteger (Miridae)*. Danmarks Fauna 81, 279 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Calocoris striatellus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Calocoris striatellus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Calocoris striatellus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Calocoris striatellus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Calocoris striatellus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Calocoris striatellus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rhabdomiris striatellus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Calocoris striatellus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
**Industriland** eller **i-land** er en betegnelse på land med sterk økonomi, høy levestandard og høyt bruttonasjonalprodukt (BNP) pr. innbygger. Det er ingen samlet, avklart definisjon på hva et i-land. Begrepet «brukes vanligvis om land som kjennetegnes ved at de har relativt høy inntekt per innbygger, målt i bruttonasjonalprodukt, og en produktiv industrisektor.»

Mange av industrilandene i vesten er organisert i OECD. I-landene ble tidligere omtalt som «den første verden», i motsetning til «den tredje verden». Begrepet «den andre verden» ble brukt for å beskrive kommunistland under den kalde krigen.

Forskjellige observatører og teoretikere ser forskjellige grunner for hvorfor noen land, og ikke andre, oppnår en høyere økonomisk utvikling. Mange hevder at økonomisk utvikling krever en kombinasjon av representativ regjering (eller demokrati), en markedsøkonomisk økonomisk modell, og fravær av korrupsjon. Andre hevder at rike land ble rike ved å utnytte fattige land gjennom imperialisme og kolonisering, og idag gjennom globalisering.

Se også
-------

* Utviklingsland
* Human Development Index
* Vesten
* G7-landene (og G8)
* BRICS-landene
* De fire asiatiske tigrene og tigerøkonomi

Referanser
----------

1. ↑  (no) Industriland i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Countries and Economies; flere grupperinger av land etter ulike kriterier; Verdensbanken
* Guide to Country Comparisons CIA World Factbook
* Fattigdom; FN-Sambandet
* Country Composition of WEO Groups; IMF

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Fierza-demningen** er en demning med vannkraftstasjon i elva Drin i det nordøstlige Albania. Reservoaret har fire kinesiske turbiner med installert vannkrafteffekt er 500 MW. Anlegget ble påbegynt i 1971 ferdigstilt i 1978–1980, og er den øverste av kraftstasjonene i elva.

Tre vannkraftverk på elva Drin står for 95% av Albanias kraftproduksjon. Disse er: Fierza (1980, 500 MW), Komani (1986, 600 MW) og Vau i Dejes (1973, 110 MW). Bare det serbiske anlegget ved Jernporten er større enn de to førstnevnte blant vannkraftverkene på Balkan, målt etter produksjonskapasitet. I Drin er også Ashta-demningen (50 MW) under bygging, mens Skavica-demningen (350 MW) i øvre Drin er under planlegging.

Demningen er 152 – 167 meter høy, og dette er en steinfyllingsdam.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fierza Hydroelectric Power Station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Sveitsiske finansdepartement – DRIN RIVER CASCADE REHABILITATION PROJECT (DRCRP).
* Hydropower & Dams in Europe 2011. Besøkt 17. januar 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |
Landskaper og distrikter (bezirke) i Niederösterreich**Industrieviertel** (også **Viertel unter dem Wienerwald**, i gamle skrifter forkortet VUWW) er den sørøstlige del av den østerrikske delstaten Niederösterreich.

Området utgjør 4.186 km², som er 21,8% av Niederösterreich.

Historie
--------

Navnet Industrieviertel (industrikvarteret, -området) kommer av industrialiseringen som allerede i 1783 dannet tyngdepunktet i *Viertel unter dem Wienerwald*. Området lå gunstig til i nærheten av råstoffer som tømmer, jern og kull, samt energikilder som vannkraft og tømmer. I tillegg lå området i nærheten av markedet i storbyen Wien.

Industrieviertel ble sterkt skadet under både den første og den andre verdenskrigen. Etter den andre verdenskrigen lå området i den sovjetiske okkupasjonssonen. Sovjetiske virksomheter demonterte hele fabrikker og fraktet dem til Russland og andre land i Sovjetunionen for gjenoppføring. 

Også idag finnes enkelte industrigrener i Industrieviertel. Distriktet Mödling, som er det minste i Østerrike, har blant de høyeste skatteinntektene i landet.

Geografi
--------

Distrikter i området:

* Wiener Neustadt (distrikt)
* Neunkirchen
* Wiener Neustadt-Land
* Baden
* Mödling
* Bruck an der Leitha
* Wien-Umgebung

Industrieviertel omfatter 14 rettskretser, 170 kommuner og 385 grunnboksområder (Katastralgemeinde).

Politikk
--------

Inntil 1867 var Industrieviertel en forvaltningsenhet kalt *Viertel unter dem Wienerwald*. Det var inntil 1992 en egen valgkrets til landdagen i Niederösterreich, men fra dette tidspunkt oppdelt i distrikter (Bezirke).

Eksterne lenker
---------------

* Internettside Regionalverband Industrieviertel Arkivert 6. juli 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Måløy Musikklag** er et janitsjarkorps hjemmehørende i Måløy i Vågsøy kommune. Tallet på medlemmer er rundt 50. Musikklaget ble stiftet 18. oktober 1904. Laget legger stor vekt på det sosiale og på å spre musikalsk glede for Vågsøy sine innbyggere.

Musikklaget var tidlig ute med å holde showkonserter for korps, komporkester og sangsolister, og har holdt mange store konserter, med blant andre Øystein Wik og tyske Sanni Luis som solister. Eksempel på tema er musikaler, Tom Jones, Elvis, Las Vegas og Pop Classics.

Nissefest
---------

I desember hvert år arrangerer musikklaget Nissefest for små og store. Nissefesten er en slags revyforestilling med sketsjer, sang og musikk. Dette er en fest på tvers for alle generasjoner, med mye humor, dramatikk og julestemning. Nissefesten er det største og viktigste sosiale kulturarrangementet i Vågsøy, med 6-700 gjester hvert år. Den ble arrangert i Turnhallen i Måløy, men har siden 1980 vært arrangert i Samfunnshallen på Tennebø. Den første Nissefesten ble arrangert 11. desember 1950 og den er fulgt opp av en uavbrutt rekke av førjulsfester hvert år helt til i dag og musikklaget kunne i 2009 derfor feire forestilling nr. 60. I 1999 ble laget hedret med Vågsøy kommune sin kulturpris.

Kilder
------

* Hjemmesiden til Måløy Musikklag
**Jan Albert Aunvik** (født 10. oktober 1948 Orkanger, død 9. september 2001) var en norsk grafiker, tegner og maler. Aunvik bodde i Larvik og Oslo de siste årene. Han forsvant i en båtulykke utenfor Måløy i Sogn og Fjordane søndag 9. september 2001 og er antatt død. 

Han debuterte på Statens Høstutstilling 1973 og har ellers deltatt på bl.a.: Østlandsutstillingen, Trøndelagutstillingen, Tegneforbundet, Norske Grafikeres utstillinger, UKS, samt i Danmark og Frankrike. Separatutstillinger mange steder i Sør-Norge. Aunvik mottok flere reise- og arbeidsstipend, og er innkjøpt av bl.a.: Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Norsk kulturråd, Oslo kommunes samlinger, Landslaget Kunst i Skolen, Trøndelag fylke og flere andre.
Aunvik mestret tverrfløyte, og en rekke instrumenter. Han var engasjert i musikk og utførelse av musikk i og med et kunstnerisk uttrykk.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Jan Albert Aunvik, Norsk kunstnerleksikon ID Jan\_Albert\_Aunvik, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Jan Aunvik» i Norsk kunstnerleksikon. Oslo, 1982-86

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
Kairos mållinjeteknologi.
**Mållinjeteknologi** er en teknologi innen fotball som brukes for å avgjøre når ballen har passert mållinja og dermed hjelpe dommeren med å bestemme om det er mål eller ikke. Teknologien ble etterlyst etter en rekke kontroversielle situasjoner i Premier League, VM i fotball 2010 og EM i fotball 2012 hvor dommeren ikke fikk med seg at ballen egentlig var inne og dermed ikke kunne dømme mål, til tross for at TV-repriser viste at ballen hadde passert mållinja. Det internasjonale fotballforbundet, FIFA, som tidligere hadde vært sterkt imot denne teknologien, beslutta derfor å teste ut i alt ni ulike systemer.

5. juli 2012 godkjente fotballens regelorgan, International Football Association Board, teknologien. Av de ni utprøvde systemene er i dag to stykker godkjent: GoalRef og Hawk-Eye.

Referanser
----------

1. ↑  «IFAB makes three unanimous historic decisions» **(engelsk)**. www.fifa.com. 5. juli 2012. Arkivert fra originalen 2. juli 2014. Besøkt 3. desember 2012.