recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dai Li** (kinesisk: 戴笠, Wade-Giles: *Tai Li*, født 28. mai 1897 i Baoan i fylket Jiangshan i provinsen Zhejiang i Kina, død 17. mars 1946 i Naning) var sjef for generalissimo Chiang Kai-sheks hemmelige politi.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Dai Li ble tidlig i livet opplært i de kinesiske klassikere, og gjorde det svært godt akademisk. Men i stedet for å begynne på universitet, gikk han inn i en studentbataljon i Zhejiang i den urolige perioden som fulgte Qing-dynastiets fall. Senere fortsatte han ved militærakademiet i Whampoa. Skolens rektor var Chiang Kai-shek, og han fikk Dai med seg på bestrebelsene med å forene Kina og slå ned kommunistene.

### Politisjef

Han ble leder av Kuomintang-hærens hemmelige politi, og bidro til å utvikle Kinas byrå for etterforskning og statistikk. Byråets navn dekker over at dette dreide seg om det hemmelige politi. Dai ble en av Kinas mest fryktede menn, og fikk senere tilnavnet *Kinas Himmler*. Dai var også leder av Blåskjorteselskapet, en fascistisk organisasjon som utførte sikkerhets- og etterretningsarbeid for Chiang. Hans organisasjon var svært dyktig til å infiltrere både de kinesiske kommunistiske grupperinger og japanernes marionettorganisasjoner.

Dai samarbeidet med USA under den annen verdenskrig og ble lært nye metodikker innen spionasje. Hans geriljastyrke vokste til 70 000 mann. Som takk for assistansen forsynte han amerikanerne med kart over de sørkinesiske kystlandskaper, opplysninger om japanske troppebevegelser og skjulesteder for amerikanske piloter som måtte lande eller kaste seg ut i fallskjerm over Kina. Etter undertegnelsen av SACO-avtalen i 1942 ble Dai leder for det sinoamerikanske etterretningsarbeid.

Han holdt seg unna offentligheten, men det gikk rykter om utagerende festing med mye alkohol. 

Han døde i en flystyrt den 17. mars 1946. Sannsynligvis var flyet sabotert av Dais rivaler i Kuomintang. Rykter om at det var hans motstykke på kommunistisk side, Kang Sheng, som stod bak, anses som helt usannsynlige.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, oppført som Li Dai, BNF-ID 15031054n[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Wakeman, jr, Frederic (2003): *Spymaster: Dai Li and the Chinese Secret Service.* Berkeley: University of California Press.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dai Li – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 戴笠 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Taiwansk regjeringsnettside om Dai Li.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NLA **·** NCL **·** CiNii
 |
Et **knippe** er en funktor som tilordner en hver åpen mengde i et topologisk rom en annen matematisk struktur, f.eks. mengder, grupper eller ringer. Denne tilordningen er kontravariant funktoriell med hensyn på inklusjon av åpne mengder i det opprinnelige topologiske rommet. Et element av det tilordnede objektet kalles en *seksjon*, og en viktig egenskap for et knippe er at disse seksjonene kan "limes sammen". Et viktig eksempel er funktoren som til enhver åpen mengde i en mangfoldighet tilordner ringen av alle glatte, reelle funksjoner definert over den gitte åpne mengden. En seksjon er i dette tilfellet det samme som en glatt funksjon. Disse kan limes sammen, i den forstand at glatte funksjoner over to åpne mengder *U* og *V* som tar de samme verdiene på *U∩V* definerer en unik glatt funksjon på *U∪V*. De opprinnelige funksjonene får man igjen ved å restrihere til henholdsvis *U* og *V*.

Definisjon
----------

La *X* være et topologisk rom og **C** en kategori. Et **preknippe** er en kontravariant funktor **F** fra kategorien av åpne mengder i *X* (under inklusjon) til **C**. Med andre ord: 

* For hver åpen mengde *U ⊆ X* tilordnes et objekt *F(U)* i **C**.
* For hver inklusjon av åpne mengder *U ⊆ V* tilordnes en morfi *res**V*,*U* slik at *res**U*,*U* er identitetsfunksjonen på *F(U)*, og slik at dersom *U ⊆ V ⊆ W* har vi at *res**W*,*V* o *res**V*,*U* = *res**W*,*U*.

Et **knippe** er et preknippe som i tillegg tilfredsstiller de følgende aksiomene

* Dersom {Ui} er en åpen dekning av *U ⊆ X* og *s,t ∈ F(U)* er slik at *resUi,U (s) = resUi,U* *(t)* for alle *i*, så har vi at *s=t*.
* Hvis {Ui} er en åpen dekning av *U ⊆ X* og si ∈ F(Ui) er slik at *resUi∩Uj,Ui* *(si)* = *resUi∩Uj,Uj* *(sj)*, så eksisterer det en s ∈ F(U) slik at si = *res**Ui*,*U*(s) *for alle* i*.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Knivmynter og andre mynter
Knivpenger fra staten Yan.
**Knivpenger** (kinesisk: 刀币 pinyin: *Dāo bì*; «knivpenger») var betalingsmidler i Kina på Zhou-dynastiets tid (12.-3. årh. f.Kr.). 

Ettersom bronsestykkene var avledet av kniv, var de en mellomform mellom redskaps- og myntpenger. Med stadig mer stadadisering og miniatyrisering ble de etterhvert mer og mer som mynt å regne. Dette han i alle fall sies å ha blitt tilfelle fra omkring 600-tallet f.Kr. da man i riket Qi begynte å påføre dem skrifttegn for å godtgjøre at staten gikk god for betalingsmiddelet. 

Det finnes knivmynter med tre, fire, fem eller seks skrifttegn.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Knife money – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* "Fragments of a stone mould and bronze knife money" (beskrivelse og bilde fra British Museum)
* "Chinese Knife Money of the State of Ming" (beskrivelse og bilder fra Birmingham Museums & Art Gallery)
* Forskjellige knivpenger, med forklaring
**Johan Brolenius** (født 7. juni 1977 i Örebro) er en svensk alpinist.

Karriere
--------

Brolenius debuterte i verdenscupen 3. januar 1998 i slalåmrennet i Kranjska Gora. Han fikk sine første poeng året etter på samme sted, da han kom på 20.-plass. Sin første plassering blant de 10 beste fikk han i Chamonix i 2000 med en niendeplass i slalåmrennet. Hittil er hans beste verdenscupinnsats tre sjetteplasser (Park City i 2003, Schladming og Kranjska Gora i 2005, alle i slalåm). Brolenius’ eneste topp 10-resultat i andre disipliner enn slalåm, kom i kombinasjonsøvelsen i Chamonix i 2004.

Han deltok i OL 2006 i Torino, der han ble nummer åtte i slalåm og nummer 18 i kombinasjonen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johan Brolenius – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Johan Brolenius – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Johan Brolenius – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Johan Brolenius – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Johan Brolenius – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Henri Nannen** (født 25. desember 1913 i Emden, død 13. oktober 1996 i Hannover) var en tysk forlegger og publisist. Han grunnla ukemagasinet *stern*, som han var utgiver av og sjefredaktør for frem til 1980.

Liv
---

Nannen studerte kunsthistorie fra 1934 til 1938 i München, og begynte som journalist i fagtidsskriftet *Die Kunst*. Under de olympiske sommerleker i 1936 var han *Stadionsprecher* i Berlin, og medvirket som forteller i Leni Riefenstahls film *Olympia*. Under andre verdenskrig tjenestegjorde han som krigsreporter i et propagandakompani i Wehrmacht.

I 1946 grunnla han dagsavisen *Hannoversche Neueste Nachrichten*, og var avisens utgiver frem til 1947. Året etter overtok han det illustrerte ungdomsmagasinet *Zick-zack*, og utviklet det til å bli ukemagasinet *stern*, som han ble utgiver av. Fra 1949 til 1980 var han sjefredaktør for magasinet. Han solgte imidlertid sine aksjer i magasinet allerede i 1951, bl.a. til *Die Zeit*.

Under Nannens ledelse ble *stern* Europas største magasin. Gjennom sine reportasjer utløste *stern* ofte offentlige kontroverser.

I 1986 gav Nannen, som var en pasjonert kunstsamler, Kunsthalle in Emden i gave til sin fødeby Emden. Han ble utnevnt til æresborger av fødebyen i 1989.

Nannen etablerte også Egon-Erwin-Kisch-prisen, som i 2005 ble omdøpt til Henri Nannen-prisen.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000007607, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id nannen-henri[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   filmportal.de, Filmportal-ID a5f20d7c74864a14bee5534490207330, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   www.aski.org, besøkt 20. mai 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Henri Nannen i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba) **·** Discogs
 |
**Henri François Peslier** (født 4. januar 1880 i Uzel, død 12. mai 1912 i Paris) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.

Peslier vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under Sommer-OL 1900 i Paris. Sju lag var med i vannpoloturneringen, fire franske og Tyskland, Storbritannia og Belgia stilte med et lag hver. Clévenot spilte på det franske laget *Pupilles de Neptune de Lille* som tapte semifinalen med 1-10 til *Osborne Swimming Club* fra Storbritannia. Begge tapende semifinalelagene fikk bronsemedaljer.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris Bronse - Bronse i vannpolo, Frankrikes flagg Frankrike

Referanser
----------

1. 1 2   fødselsattest[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henri Peslier – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Henri Peslier – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Henri Peslier – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Henri Peslier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Hjellegjerde** er et norsk selskap innen møbelproduksjon. Selskapet var børsnotert i perioden mellom 1997 og 2010 som Hjellegjerde ASA, og konsernet hadde i denne perioden flere datterselskap; Hjellegjerde Møbler AS, Hjellegjerde AS og Hove AS. Disse norske selskapene er nå fusjonert i hovedselskapet Hjellegjerde. Selskapet eier produksjonsselskap i Litauen (Hjellegjerde Baltjia) og Thailand (Hjellegjerde Asia Co Ltd).

Historie
--------

Hjellegjerde møbler ble etablert i 1941 av brødrene Otto og Mindor Hjellegjerde i bygden Sykkylven i Møre og Romsdal. Bedriften startet med møbelproduksjon i kjelleren hjemme hos Otto og Henny Hjellegjerde. I 1946 ble også den tredje broren Ingvald Hjellegjerde med i firmaet.

Bedriften har opplevd to branner, den største av disse i 1981, der halvparten av fabrikken, ca. 4500 m² gikk tapt. Et helt livsverk gikk opp i røyk, men andre generasjon sammen med de ansatte klarte å rydde opp igjen etter brannen og få produksjonen i gang igjen. Allerede måneden etter var produksjonen i gang igjen. I 1981 åpnet fabrikken en ny og moderne bygning.

Dagens situasjon
----------------

Siden starten i 1941 vokste Hjellegjerde fra å være en liten familiebedrift til å bli et stort, børsnotert konsern med markedspredning over tre kontinenter; Europa, USA og Asia. 

Selskapet har i løpet av 2000-tallet omstrukturert produksjonen og verdikjeden for øvrig. Dette har kommet som en konsekvens av markedsutviklingen internasjonalt, og mulighetene som selskapets produksjonsanlegg i Litauen og Thailand innbyr til. Selskapets utviklingsavdeling er fremdeles basert i Sykkylven.

Høsten 2010 overtok Stavangerselskapet Interstil AS aksjene i det børsnoterte selskapet og tok selskapet av børs. Eierskapet til Hjellegjerde ligger idag i holdingselskapet Interstil Holding AS

Selskapets tidligere fabrikkeiendom i Sykkylven eies nå av Hjellegjerde Eiendom AS, og det er nå Hjellegjerde Næringseiendom som samler leietagere i lokalene.

Varemerker
----------

* *Hjellegjerde®* er felles varemerke for alle møbler produsert av konsernet.
* *Fjords®* ble lansert i januar 2006. Navnet fungerer som samlende markedsnavn for selskapets internasjonale program for funksjonsmøbler.

Det nye stolkonseptet Fjords® MotionConcept® ble lansert i 2013

Referanser
----------

1. ↑  ; *Teknisk Ukeblad*.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* (no) Hjellegjerde på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Longyeardalen på kartet over SvalbardLongyeardalenLongyeardalenLongyeardalen på kartet over Svalbard
**Longyeardalen** er en u-dal på Spitsbergen, Svalbard. Longyeardalen løper fra Longyearbyen ved Adventfjorden til Nybyen innerst i dalen. Over Nybyen ligger de to isbreene, Longyearbreen og Larsbreen. Dalen har bratte sider, flat bunn og er skapt av en dalbre i siste istid. Disse har trukket seg noe tilbake i løpet av de siste hundre år. Gjennom dalen renner Longyearelva. Fjellene på begge sider av Longyeardalen er typiske platåfjell med nesten flatliggende sandsteinslag som er motstandsdyktige mot forvitring øverst.

Longyeardalen sett fra Hiorthfjellet.
Longyeardalen sett fra nord, med bydelene Elvesletta, Haugen og Nybyen, samt fjellene Gruve 2-fjellet, Sarkofagen og Gruve 1-fjellet.
Dalsidene viser den nedre delen av lagrekken fra tertiærtiden, med sandsteiner og leirskifre som ble avsatt fra elver og kystnære strømninger. Den nederste formasjonen, firkantformasjonen, inneholder kullfløts som ble drevet i flere gruver siden 1906. Kullet, som er grunnlaget for Longyearbyen, ligger i et svakt hellende lag (2-5º) og gruvegangene følger kullagene innover i fjellet.

I Longyeardalen ligger det norske administrasjonssenteret for Svalbard, Longyearbyen. Begge stedene har navn etter John Munroe Longyear (1850–1922) som grunnla Longyearbyen i 1906.

Referanser
----------

1. ↑  Longyearbyen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 9. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
Hakka-bosetning i fylket Yongding i Longyan.
Longyan i Fujian
**Longyan** (kinesisk: 龙岩, pinyin: *Lóngyán*, er en by på prefekturnivå i sørvestre del av provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Den ligger ved det øvre løp av elven Jiulong. 

Det samlede areal er på 19.028,3 km², og innbyggertallet 2.760.000 (2007).[]

Longyan grenser til Sanming i nord, Quanzhou i øst, Zhangzhou i sørøst, og til provinsene Jiangxi og Guangdong i vest respektive sør.

Longyan er et strategisk senter for godsdistribusjon til Xiamen, Quanzhou og Zhangzhou, og en innfallsport for handelen med provinsene Guangdong og Jiangxi.

Longyan er rik på naturressurser, med viktige mineralforekomster og store skoger.[]

Administrative enheter
----------------------

Longyan administrerer ett distrikt (Kina), et byfylke og fem fylker.

* Distriktet Xinluo (新罗区)
* Byfylket Zhangping (漳平市)
* Fylket Changting (长汀县)
* Fylket Yongding (永定县)
* Fylket Shanghang (上杭县)
* Fylket Wuping (武平县)
* Fylket Liancheng (连城县)

Kommunikasjoner
---------------

Kinas riksvei 319 fører gjennom byprefekturet. Riksveien begynner i Xiamen løper nordvestover gjennom provinsene Fujian, Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Historie
--------

I 736 etablerte Tang-dynastiet prefekturet Tingzhou i det vestlige Fujian (eller «Minxi» (闽西), og det administrerte fylkene Changting, Huanglian og Xinluo. Seks år etter fikk Xinluonavnet Longyan etter en spektakulær grotte i området.[]

På grunn av de årelange evindelige stridigheter nord på den sentrakinesiske slette mellom kinere og inntrengere fra nord, dro mange hankinesere særover. En hovedkruppe av dem dro til Longyan. Dette var hakkaene. Byen Changting omtales ofte som hakkaenes hjem, og elven Tingjiang som hakkafolkets «moderelv».[]

Minxi var et strategisk baseområde under den kinesiske borgerkrig.

Referanser
----------

1. ↑  Mao Tsetung, *Skrifter i urval,* översatt av Nils G. Holmberg and Marika Holmberg, 4 upplagan (Stockholm: Oktoberförlaget, 1979), s. 314, n. 21.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Prinsen av Tang** (kinesisk: 唐王, født 1602, død 1646) regjerte som **Longwu-keiseren** 隆武 av det sørlige Ming-dynastiet fra 1646. Hans personlige navn var **Zhu Yujian** (朱聿鍵; pinyin: Zhū Yùjiàn). Han nedstammet fra den første keiseren av Ming-dynastiet, Zhu Yuanzhang. Før han besteg tronen hadde han etterfulgt sin far som **prinsen av Tang**.[] Deres lensområde var i prefekturet Nanyang i provinsen Henan. I 1636 ble han fratatt denne tittelen av Chongzhen-keiseren og satt i husarrest i Fengyang. Hans tidligere tittel ble overdratt til lillebroren Zhu Yumo (朱聿鏌). I 1641 begikk sistnevnte selvmord, da Li Zicheng invaderte Nanyang. Etter Chongzhen-keiserens død i 1644 ble prinsen av Tang satt fri av den etterfølgende Ming-regenten, Hongguang-keiseren.

Da Qing-styrkene inntok Nanjing i juni 1645 flyktet han til Hangzhou. I august samme år lot han seg på oppfordring fra en rekke høyere embedsmenn innsette som Ming-keiser i Fuzhou. Han tok herskertittelen **Longwu** (隆武; pinyin: Lóngwǔ). Etter en lovende begynnelse, meldte problemene seg. Fujians geografiske beliggenhet i keiserdømmets ytterkant, avskåret fra kjerneområdene av mange fjellkjeder, sammen med den indre splid blant Ming-lojalistene og hans utilstrekkelige tilgang til effekrive militære styrker, innebar at Longwu-keiserdømmet ikke hadde noen fremtid.[] Da Qingstyrkene invaderte Fujian sensommeren 1646, overgav keiserens mektigste forbundsfelle, Zheng Zhilong, seg. Hans sønn, Zheng Chenggong (den berømte Koxinga), trakk seg ut sjøveien.

Longwu-keiseren flyktet unna med sitt nå stadig mindre hoff. Den 6. oktober 1646 ble han fakket og umiddelbart henrettet.

Referanser
----------

1. 1 2   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Emperor of China Longwu, FAST-ID 509199, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Zhu Yujian, Prince of Tang, SNAC Ark-ID w6n6174v, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Zhu Yujian, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Zhu-Yujian, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Lynn A. Struve. *The Southern Ming, 1644–1662*. Cambridge: Cambridge University Press. s. 641–725.

  


|  |
| --- |
| Longwu-keiseren **Huset Zhu****Født:** 1602  **Død:** 1646 |
| Forgjenger :**The Hongguang-keiseren** | Etterfølger :**Dynastiet ble splittet, med både Shaowu-keiseren og Yongli-keiseren som pretendenter** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Oksykodon
**Oksykodon** (C18H21NO4) er et opioid nært i slekt med morfin og heroin. Det er sterkt avhengighetsskapende og brukes derfor gjerne når tilstanden ikke lar seg behandle med annet enn opioidanalgetika. Virkestoffet **oksykodonhydroklorid** (som tilsvarer oksykodon) brukes i legemidlene *OxyContin* (*Mundipharma*), *OxyNorm* (*Mundipharma*), *Oxycodone* (*Actavis*, *Hameln* og *Vitabalans*), *Reltebon Depot* (*Actavis*), *Targin* (*Orifarm*) og *Targiniq* (*Mundipharma*).

Dersom legemidlet brukes mer enn ni dager i måneden i over ni måneder, øker risikoen for å utvikle medikamentoverforbrukshodepine (MOH) betydelig. Legemidlet står på WADAs dopingliste og krever Schengen-attest[*bør utdypes*] ved utenlandsreiser.

I USA har utstrakt bruk av medikamentet ført til rundt en halv million dødsfall siden slutten av 1990-årene.

Norge
-----

Oksykodon-piller, 5 mg.
Det er godkjent for blå resept ved forhåndsgodkjent refusjon fra HELFO.

I Norge har forbruket av medikamentet har gått fra rundt 6 tusen som fikk det foreskrevet av lege i 2004, til over 60 tusen i 2020. Oksykodon er det dødeligste av lovlige opioder, og i 2019 bidro det (sammen med kodein og morfin) til en tredjedel av overdosedødsfall i Norge, mens heroin kun sto for en femtedel. Medikamentet er primært beregnet på kortvarig bruk. En norsk undersøkelse viste imidlertid at av en gruppe pasienter som begynte å bruke det i 2009, brukte nesten halvparten dem ni år senere, da undersøkelsen ble avsluttet.

Referanser
----------

1. 1 2  Ræder, Johan (27. januar 2023). «oksykodon». *Store medisinske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 30. mars 2023.
2. 1 2 3  FELLESKATALOGEN. «OxyNorm «Mundipharma» - Felleskatalogen». *www.felleskatalogen.no* **(norsk)**. Besøkt 30. mars 2023.
3. ↑  Eva Grinde (13. mai 2021). «Bruk av dødelige amerikanske opioider på fremmarsj i Norge». Dagens Næringsliv. Besøkt 13. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oxycodone – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Giovanni di Bicci de' Medici** (født ca. 1360, død 20. februar 1429) var en italiensk bankmanni staten Firenze. Da han vokste opp i Medici-familien, var de kjent mer som kriminelle lånehaier enn som bankiere. Fem av slekten ble dømt til døden for voldelige forbrytelser. Giovanni di Bicci de' Medici hadde ambisjoner om å få familien til å slå gjennom via hardt arbeid og edruelighet. Det var via en slektning som hadde bygget opp sin egen bank, Vieri di Cambio de’ Medici, at Giovanni lærte seg bankteknikker. I 1385 fikk han jobbe i Vieris filial i Roma. I 1386 giftet han seg med Piccarda Bueri, og de to fikk i 1389 sønnen Cosimo. I 1395 fikk paret sønnen Lorenzo.

Han bygget opp sitt rykte innen valutahandel i Roma, en by det ofte rant inn penger til. I 1397 returnerte han til Firence og opprettet en bank. Den 25. mars 1402 hadde Medici-banken filialer i Firenze, Roma og Venezia. Giovanni de Medici startet også opp en ullfabrikk i Firenze, og i 1408 startet han opp et firma som handlet olivenolje, silke smykker, sølv og andre varer. Innen da hadde han også åpnet filialer i Napoli og Gaeta. Han var en viktig person både i ullauget og banklauget, og var Prior i Republikken Firenze i 1402, 1408 og 1411. Imidlertid mislikte han politikk.

Giovanni de' Medici overlot bankvirksomheten til sin sønn Cosimo. Etter et mislykket politisk embete i 1421, ble han i 1422 utnevnt til bankier i Pavestaten. Da Giovanni døde i 1429, var Medicibanken svært økonomisk solid, og Giovannis formue var på 180 000 gullfloriner.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   www.palazzo-medici.it[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Side 43, Niall Ferguson: The Ascent of Money - A financial history of the world, London, 2009
3. 1 2 3 4  Giovanni di Bicci de’ Medici: The Man Who Began the Italian Renaissance Arkivert 12. oktober 2017 hos Wayback Machine. - Medici Dynasty
4. ↑  Italy from c. 1380 - c. 1500 - Florence - Britannica.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Giovanni di Bicci de' Medici – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Giovanni di Bicci de' Medici hos The Peerage Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ULAN
 |
**Simri** eller *Sambri* (hebraisk: זִמְרִי, *Simrī*, «prisverdig»; latin: *Zambri*) var den femte kongen av kongedømmet Israel, men kun i syv dager. William F. Albright har datert Elas kongedømme til 876 f.Kr, men Edwin R. Thiele mener han var konge i 885 f.Kr. Hans historie er fortalt i kapittel 16 i *Første Kongebok* i den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente).

Simri var leder for den ene halvparten av stridsvognene til kong Ela da han gjorde en sammensvergelse sammen med andre, og drepte kongen i Tirsa da kongen var beruset, og utryddet dessuten hele hans familie. Deretter overtok Simri tronen. Imidlertid kom han kun til å herske i syv dager da hæren valgte Omri som konge, og med hærens støtte, beleiret Omri festningsbyen og hovedstaden Tirsa. Da Simri innså at hans posisjon var uholdbar, satte han fyr på kongeborgen og drepte således seg selv.

Omri ble først konge etter fire år med borgerkrig mot Tibni, en annen som krevde Israels trone.

Navnet Simri ble en stående vending for en forræder som myrdet herre. Da Jehu ledet et blodig opprør for å ta Israels trone, drepte både Joram, konge av Israel, og Ahasja, konge av Judea, og deretter dro til festningen i Jisre'el for å få henrettet dronning Jesabel, møtte hun ham med følgende ord: «Kommer du i fredelig ærend, du Simri som har drept din herre?»  I John Drydens politiske satire *Absalom and Achitophel* (1681/1682) representerer figuren Simri hertugen av Buckingham.

Simri var samtidig med Asa, konge av Judea.

Referanser
----------

1. ↑  Thiele, Edwin (1951): *The Mysterious Numbers of the Hebrew Kings*, (1. utg.; New York: Macmillan, 1951; 2. utg.; Grand Rapids: Eerdmans, 1965; 3. utg.; Grand Rapids: Zondervan/Kregel, 1983). ISBN 0-8254-3825-X, 9780825438257
2. ↑  Nettbibelen: *Andre Kongebok* 9:31

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ela** | **Konge av Israel**(886 f.Kr.–885 f.Kr.) | Etterfølger:**Omri** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Johanne Hestvold** (født 4. januar 1988 i Bergen og oppvokst på Sandøya i Tvedestrand kommune) er en norsk billedkunstner og skulptør, nå bosatt i Oslo.

Hestvold er utdannet ved Kunstskolen i Bergen (2008-2010), Kuvataideakatemia i Helsingfors, avd. for skulptur (2012) og Kunst- og designhøgskolen i Bergen (2010-2013). I 2012 deltok hun på sin første gruppeutstilling i Helsingfors og samme år debuterte hun på Høstutstillingen. Hun har deltatt på en rekke utstillinger i inn- og utland og hatt separatutstillinger blant annet i Trafo Kunsthall i Asker (2013), Lynx, Oslo (2014) og Tag Team Studio i Bergen (2015). Hun er innkjøpt av Astrup Fearnley Museet.

I 2013 mottok hun Statens Kunstnerstipend, og året etter stipend fra Billedkunstnernes Vederlagsfond. Sin hittil største anerkjennelse som kunstner fikk hun i 2015, da hun mottok Anders Jahres kulturpris for yngre kunstnere, etter forslag fra billdkunstner Leonard Rickhard. Han har fulgt utviklingen hennes siden Høstutstillingen i 2012. Rickhard beskriver Hestvold som en av de mest lovende kunstnerne innen den nye abstraksjonen, og viser til at det mest fremtredende ved hennes verk er at de peker mot kunsthistorien.

I mars 2016 mottok Johanne Hestvold Aust-Agder fylkeskommunes kunstnerstipend.

Johanne Hestvold er datter til billedkunstner Thomas Hestvold. Hun er medlem av Unge Kunstneres Samfund (UKS) og Norske Billedkunstnere (NBK).

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. (besøkt 24. februar 2016)
2. ↑  «Anders Jahres pris for yngre kunstnere går til billedkunstneren Johanne Hestvold og filmregissøren Izer Aliu». Anders Jahres humanitære stiftelse. Besøkt 4. desember 2016.
3. ↑  Heidi Borud: «Billedkunstneren Johanne Hestvold (27 år) og filmskaperen Izer Aliu (33 år) får Anders Jahres kulturpris» i *Aftenposten*, 18. august 2015
4. ↑  Arne Ingemar Eggen: «Dette er en stor dag for kvalitetskunsten» i *Agderposten*, 3. september 2015
**Eurobeat** er en musikksjanger som er knyttet til Hi-NRG og disco. Den har også kontaktflater med den japanske Para Para-dansekulturen. Til tross for at musikken i stor grad retter seg mot det japanske markedet, er en stor del av den produsert i Italia. Sjangeren har en av verdens lengste samlealbumserier, *Super Eurobeat*, som begynte i 1990 og består av over 200 utgivelser. Den utgis av Japans største plateselskap, Avex, og henter musikk fra et knippe italienske plateselskaper. Time Records, Flea Records og Discomagic var blant de første, men det har seinere vært utskiftninger. Eurobeat kjennetegnes ved raske og energiske melodier, der sangtekstene er av mindre betydning, og kan være latterlige eller til og med meningsløse.

Populære Eurobeat-artister
--------------------------

* Aerobeat Eurobeat
* Dave Rodgers
* EuroPanic!
* Eurobeat Disney
* Eurobeat Flash
* Gazen ParaPara!!
* LovePara²
* Maharaja Night
* Norma Sheffield
* ParaPara Paradise
* Super Euro Best
* Super Euro Christmas
* That's Eurobeat
* The Early Days of SEB
* Tokio Hot Nights
* VIP Mega Euro Star

Eurobeat-plateselskap
---------------------

Blant plateselskapene som produserer Eurobeat er:

* Rodgers Music
* AkyrMusic / Hearty, Inc.
* Delta
* Hi NRG Attack
* LED Records]
* The S.A.I.F.A.M. Group
* SCP Music
* Time Records
* Dima Music

Alle selskapene er italienske, men ikke alle er reine Eurobeat-plateselskap. Flere av dem gir også ut musikk innen andre elektroniske sjangere som Eurodance, Italodisco og Italodance.

Eksterne lenker
---------------

* Avex Japan Eurobeat Arkivert 27. november 2004 hos Wayback Machine. – Offisiell nettside for CD-serien *Super Eurobeat*.
* Eurobeat Prime – Eurobeat-informasjon og -database.
* NRG Express – Eurobeat-informasjon fra Japan.
* Bahamut Forever – Eurobeat-fora, -info, og -artistdatabase.
* Eurobeat.org – Eurobeat-fora og -info.
* ParaParaStage.com Arkivert 14. mars 2010 hos Wayback Machine. ParaPara/Eurobeat-fora.
* Eurobeat Evolution – Eurobeat-info og -database.
**Simula UiB AS** er et forskningssenter i Bergen. Senteret er et aksjeselskap som eies 51 prosent av Simula Research Laboratory og 49 prosent av Universitetet i Bergen.

Senteret åpnet i april 2016. Samferdselsdepartementet bevilget 5 millioner kroner i støtte til etableringen.

Selskapet har som hovedformål å drive grunnleggende langsiktig forskning og utvikle og gi utdanningstilbud på utvalgte områder innen informasjons- og kommunikasjonssikkerhet, og gjennom dette også bidra til nyskapning og innovasjon i arbeidslivet. Selskapet har ikke erverv til formål, og skal ikke dele ut utbytte til sine eiere. Senteret konsentrerer seg om forskning på sikre IKT-systemer, kryptologi, og informasjonsteori for nettverk. I samarbeid med Universitetet i Bergen utdanner Simula UiB master- og doktorgradsstudenter.

Simula UiB holder til i Thormøhlensgate i Bergen sentrum.

Se også
-------

* Senter for cyber- og informasjonssikkerhet

Referanser
----------

1. ↑  digi.no[*død lenke*]
2. ↑  Samferdselsministeren åpnet nytt senter for datasikkerhet
3. ↑  Samferdselsdepartementet støtter etablering av nytt forskningssenter for informasjonssikkerhet i elektronisk kommunikasjon
4. ↑  «Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret - Brønnøysundregistrene». *w2.brreg.no*. Besøkt 15. juli 2022.
5. ↑  «Simula UiB – Solving Problems in Cyber Security». *Simula UiB* **(engelsk)**. Besøkt 15. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Simula UiBs nettside
* Simula Research Laboratory

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
|  |
| --- |
| Larry Holmesvs.Ken Norton |
| Tittelkamp | WBC |
| Vinner | Larry Holmes |
| Vektklasse | Tungvekt |
| Seier på | Poeng |
| Varighet | 15 runder |
| Sted | Las Vegas |
| År | 1978 |
| Dato | 8. juni |

***Larry Holmes vs. Ken Norton*** var en boksekamp arrangert i Las Vegas den 8. juni 1978.

Generelt
--------

Ingen visste hvor stor verdi denne kampen ville få da den gikk av stabelen i 1978. Da den aldrende VM-mesteren Ali tapte til Leon Spinks tidligere samme året var Ken Norton rangert som førsteutfordrer til Spinks. Men Spinks visste at Ali vs. Spinks 2 var en mye større og økonomisk mer lukrativ kamp enn Spinks vs. Norton, så han bestemte seg for å gå for pengene. Dette førte til at boksingens to forbund på den tiden, WBA og WBC, splittet med hverandre og gikk hver sin vei. WBA ville følge Spinks, WBC ville følge Norton. Som følge av dette ble Norton erklært WBC-mester basert på hans seier i VM-kvalifiseringskampen mot Jimmy Young noen måneder i forveien. Nr. 2 på WBCs utfordrerliste var Larry Holmes, og han ble justert opp til nr. 1 når Norton ble tildelt tittelen.

før kampen
----------

Norton hadde allerede møtt Ali tre ganger, en serie Ali ledet 2-1, men mange mente at Norton burde hatt seieren i deres tredje møte i 1976. Ali innrømte mange år senere at han ikke fortjente seieren i den kampen. Nortons claim til VM-tittelen nå var så godt som noen annens.
Holmes var en ung tungvekter på vei opp. Han hadde vært Alis sparringsparter i flere år og plukket opp mange triks og knep fra "The Greatest". Med Holmes’ seire over Earnie Shavers, Roy Williams og Rodney Bobick hadde han klatret rankingene. Det var nå duket for det som ble kalt "the next generation".

om kampen
---------

I likhet med Ali vs. Frazier hadde også Holmes og Norton boksestiler som passet hverandre bra – perfekt faktisk. De leverte årets beste tungvektskamp i 1978. Kampen var helt jevn da den gikk inn i 15. runde og begge to nektet å tape siste runde. Det kokte ned til hvem var villig til å presse seg lengst. Resultatet var en av de mest intense rundene tungvektsklassen har sett. Når deres 15 utrolige runder var omme fikk Holmes tildelt en knepen poengseier.

etter kampen
------------

Det som gjør denne kampen så viktig er at Ali skulle komme til nå slå Leon Spinks i returkampen og deretter legge opp. Dermed hadde WBA ingen mester lenger, og Holmes stod nå alene som eneste tittelholder i tungvektsklassen (IBF ble ikke etablert for 1984). Holmes skulle dessuten vise seg å være en meget solid VM-mester, den suverent beste i tungvekteren fra Norton seieren i 1978 til han tapte tittelen i 1985. Blant de han forvarte tittelen mot var dessuten Leon Spinks og Ali, som gjorde et trist comeback forsøk mot sin tidligere sparringspartner. Med seieren over Ken Norton, og Alis avgjørelse om å legge hanskene på hylla var Larry Holmes det eneste naturlige valget om å opprettholde den linære tittelen.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sør-Koreas flagg Sør-Korea |
| Kjelkehockey |
| Paralympiske vinterleker |
| Bronse | 2018 Sør-Koreas flagg Pyeongchang | Kjelkehockey |
| VM i kjelkehockey |
| Sølv | 2012 Norges flagg Hamar | Kjelkehockey |

**Lee Hae-man** (født 20. februar 1972) er en sørkoreansk kjelkehockeyspiller. Han har en paralympisk bronsemedalje i kjelkehockey for Sør-Korea, og en VM-sølvmedalje.

Bakgrunn
--------

Lees funksjonshemming skyldes at han fikk polio i 1977. Han begynte med kjelkehockey i 2000, og debuterte på det sørkoreanske landslaget i 2006.

Idrettskarriere
---------------

Lee deltok på Sør-Korea lag som kom på fjerdeplass i VM i kjelkehockey 2009, og han deltok i Paralympiske vinterleker 2010, der Sør-Korea kom på sjetteplass. 

Sør-Korea kom på andreplass i VM i kjelkehockey 2012, der tapte 1-5 mot USA i finalen. I 2018 representerte han Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Sør-Korea vant der bronsefinalen 3-1 over Italia, og fikk bronse.

Referanser
----------

1. ↑  Pyeongchang2018.com - *Athlete Profile - LEE Hae Man* Arkivert 3. april 2018 hos Wayback Machine. besøkt 3. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC Arkivert 4. april 2018 hos Wayback Machine.
* Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 3. april 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
Jefford PointJefford PointJefford Point
**Jefford Point** er et nes formet av en klippe nedenfor isen 8 nautiske mil øst-nordøst for Cape Foster på sørkysten av James Ross Island i Antarktis. Neset ble først kartlagt av Den svenske antarktisekspedisjonen, 1901–04, under Otto Nordenskjöld. Det ble kartlagt på ny av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) i 1948, men registreringene gikk tapt i en brann ved Hope Bay. Det ble kartlagt på nytt av FIDS i 1952. Neset ble navngitt av UK Antarctic Place-Names Committee etter Brian Jefford, en landmåler i FIDS ved Hope Bay i 1948, og ved Admiralty Bay i 1949.

Referanser
----------

1. ↑  «Jefford Point». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey. Besøkt 4. desember 2012.

Kilder
------

* *Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen* (innhold fra Geographic Names Information System).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |

Portal: Antarktis
**Admiralitetskollegiet** (til tider uformelt benevnt **Admiralitetet**) ble opprettet i 1655 fem år før eneveldets innføring i Danmark som ansvarshavende myndighet for sjøetatens anliggender. Et forsøk på å opprette en tilsvarende myndighet var strandet i 1579.

Admiralitetskollegiet fungerte dessuten som domstol (overadmiralitetsrett) for sjøetaten, der økonomiske anliggender hørte under først Krigskollegiet (fra 1658). Fra 1699 besto Admiralitetskollegiet av alle flaggoffiserer, to kommandører og to embedsmenn. Den krigsstyrende myndigheten var inntil 1712 felles for landstridskreftene og sjøstridskreftene. Det ble da opprettet et Kommissariatkollegium for flåten og i 1725 ble det opprettet et særskilt Sjøkrigskanselli. I 1746 ble Admiralitetskollegiet og Kommissariatkollegiet forent til ett kollegium for senere igjen i perioder å være delt.

Admiralitetskollegiet ble i 1848 avløst av Marineministeriet, som i 1950 gikk inn i Forsvarsministeriet.

Referanser
----------

1. ↑  Fabritius og Hatt, s. 166; Jespersen, s. 237
2. ↑  Fabritius og Hatt, s. 137f
3. ↑  J.C. Tuxen: *Den danske og norske Sømagt*, P.G. Philipsens Forlag 1875, s. 295.
4. ↑  Fabritius og Hatt, s. 166
5. ↑  Søværnets mærkedage – 1600-tallet

Eksterne lenker
---------------

* Leon Jespersen: "Christen Skeel og adelsvælden" (Historie/Jyske Samlinger, Ny rekke, Bind #18; #1989)
* Kollegiesystem – Den Store Danske
* Maritim ordbok
**Administrasjon** av latin: *administratio* brukes om å forestå, lede eller bestyre en organisasjon. Ordet brukes også om stedet (bygningen) der administreringen foregår, og om selve organisasjonen som administrerer, som i *statsadministrasjonen*, som i folkelig dagligtale betegner både regjeringsbyggene og byråkratiet som arbeider der.

Administrasjonen arbeider både med organisasjonens hovedmål og med de nødvendige støttefunksjoner som tilsammen må til for å styre og vedlikeholde driften. Der er funksjoner som logistikk, innkjøp, betalingsformidling, personaladministrasjon, lønn, kontroller, rutiner med mer. Leder kalles også for administrator.

Funksjonen administrasjon er nødvendig for enhver organisasjon, men kan dekkes av en eller flere personer, avhengig av størrelsen på foretaket. Administrasjon er eget fag eller delfag ved de fleste utdanningstilbud som er rettet mot det offentlige eller næringslivet. Faget er gjerne kombinert med økonomi og regnskap i fagområdet økonomi og administrasjon. 

I offentlige organisasjoner gir forvaltningsrett lovregler for hvordan administrasjonen skal arbeide. Forvaltningsrett tilhører den delen av jussen som omhandler offentlig rett.

IT
--

Innen informasjonsteknologi er administrasjon – eller vanligere systemadministrasjon – et begrep som benyttes om rutinemessige driftsoppgaver som oppretting av brukerkontoer og sørge for at servere fungerer etc.

Skille administrasjon og politisk ledelse
-----------------------------------------

I flere land benyttes begrepet om de utskiftbare politiske ansatte tilhørende som er tilknyttet en (politisk) leder. For eksempel refererer *Obama-administrasjonen* til de mange tusen politisk- og administrativt ansatte som har fått sin stilling i forbindelse med denne presidentens presidentperiode. I norsk statsstyre er betydningen forskjellig, ettersom "administrasjonen" er de fast ansatte som ikke bytter jobb ved regjeringsskifte. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Anders Elverhøi** (født 5. januar 1948) er en norsk geolog. Han er professor i kvartærgeologi ved Institutt for geofag ved Universitetet i Oslo, og prodekan for forskning ved Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet.

Elverhøi er cand.real. fra det daværende Institutt for geologi ved UiO i 1975. Elvehøis hovedoppgave hadde tittelen «En sedimentologisk undersøkelse av sedimenter på den nordvestlige del av Barents-shelfen». Han tok dr. philos.-graden ved Universitetet i Bergen i 1984 med avhandlingen «Glacigenic and associated marine sediments on modern high latitude shelves».

Fra 1977 til 1990 arbeidet Elverhøi som forsker ved Norsk Polarinstitutt. Han ble professor II ved Institutt for geologi ved UiO fra 1986, og professor fra 1990.

Elverhøi var leder for Norsk geologiråd fra 1997 til 2000, instituttleder ved Institutt for geologi 1997-2003 og leder for Den norske nasjonalkomite for polarforskning 2001-2004. Han har vært styremedlem i International Centre for Geohazards siden 2003, og har vært prodekan ved Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet siden samme år.

Han er gift med Kari Bøyum og sammen har de tre barn.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Anders Elverhøi i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* Elverhøis nettsider ved UiO
* (no) Publikasjoner av Anders Elverhøi i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Anders Estenstads veg** (2–22) er en vei ved bydelen Valentinlyst øst for Trondheim som strekker seg fra Kong Øysteins veg i bue rundt *Valentinlyst senter* og tilbake igjen. Veien fungerer i hovedsak som adkomstveg til senteret, men er også en gjennomfartsvei mot Olav Magnussons veg og delvis også Bromstadbuen med ulik boligbebyggelse. Nærmeste kollektivtilbud for Anders Estenstads veg er med AtB og deres bussforbindelser med rutene 20, 60, 67, 94, 136 fra holdeplassen *Valentinlyst* ved Kong Øysteins veg. 

Veien er oppkalt etter gårdbruker *Anders Estenstad* (1908–1986). Han var gårdbruker ved gården som området har fått sitt navn fra, og han var også aktiv innenfor idrettsadministrasjon tilknyttet ski-, hest- og hundesport. Strindheim kirke ligger for øvrig også ved Anders Estenstads veg, men denne har adresse Bromstadbuen 34.

Bygninger langs Anders Estenstads veg
-------------------------------------

* **4:** Valentinlyst senter
* **7:** Valentinlyst helse- og velferdssenter

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 47. ISBN 978-82-573-1762-1.

Portal: Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**360-avtale** er en kontraktsform som er et alternativ til den tradisjonelle platekontrakten. Forskjellen på en 360-avtale og en vanlig kontrakt er at plateselskapet også administrerer booking, management, publisering og merchandise. Avtaleformen omfatter med andre ord flere sider av artistens karrière og gjør funksjoner som, manager og *bookingansvarlig* overflødige. 360-avtaler er ikke et nytt fenomen, men blir stadig tatt oftere i bruk. I Norge var bandet Tommy Tokyo de første til å signere en slik avtale, med selskapet Warner i 2008.

Med en 360°-avtale tenker man seg artisten i sentrum, og en avtale som omfatter alle aktiviteter rundt han/henne, ikke bare inntekter fra platesalg (metaforen er altså en sirkel, dvs. 360 grader). På engelsk brukes også uttrykket "multiple rights deals" om den samme kontraktstypen.

Referanser
----------

1. ↑  Må skape merverdi for alle parter Arkivert 21. november 2008 hos Wayback Machine. Ballade.no
2. ↑  Bransjen tar full kontroll Aftenposten.no
3. ↑  En oversikt over 360-kontrakten American Bar Association (engelsk)

Eksterne lenker
---------------

* 360 Degree Record Deals - Oversiktsartikkel fra Arts law centre of Australia (engelsk).
**Druebarlind**, også kalt ***Japansk druetaks*** eller ***plommebarlind*** (latin: *Cephalotaxus harringtonia*) er en art av druetaksslekten som vokser kun i Japan. Den vokser i hele landet, men særlig langs vest-, sør- og øst-kysten, og i sjønære fjellsider helt opp til Hokkaido.

Cephalotaxus harringtonia 'Fastigiata'.
Treet blir om lag 10 meter høyt og vokser sakte. Kronen er rund, barken langsgående strimlete og grå. Bladene i to rekker blir inntil 4 cm lange, 2-3 mm brede. Modne frukter er brune. Mange forskere mener at den er nært beslektet med både kinesisk druetaks *(Cephalotaxus sinensis)* og med koreansk druetaks *(Cephalotaxus koreana)*.

Arten er oppkalt etter Jarlen av Harrington. Den kalles også «Cow's-tail pine» eller «Japanese Plum Yew». Varianten *Cephalotaxus harringtonia* 'Fastigiata', dyrket i Storbritannia siden 18290, blir inntil 6 meter høy. 

Slekten grupperes i druetaksfamilien *(Pseudotaxaceae)*, men som i daglig bruk like godt kan henføres til barlindfamilien *(Taxaceae)* i bred forstand.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Druebarlind* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Druebarlind* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Druebarlind* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cephalotaxus harringtonia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cephalotaxus harringtonia* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cephalotaxus harringtonia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Conifers.org – beskrivelse av *Cephalotaxus harringtonia*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Langskjærene naturreservat** ble opprettet i 1978. Langskjærene er en gruppe til dels lave skjær med svabergpreg sør for Hudø i Tønsbergfjorden, og er viktige hekkeplasser for sjøfuglene. Skjærene har en liten, men stabil forekomst av hekkende teist. Langskjærene er et viktig leveområde for flere måkearter, ender, alkefugler og storskarv. I vinterhalvåret er det gode bestander av sjøfugler her, særlig av svartand, ærfugl, siland, kvinand og storskarv.

Formålet med fredningen er å bevare livsmiljøet for plante- og dyrelivet i området, særlig ut fra hensynet til sjøfuglene og deres hekkeplasser.

Referanser
----------

1. ↑  «Langskjærene naturreservat». *Fylkesmannen i Vestfold og Telemark*. Besøkt 13. juni 2018.
2. ↑  (no) Langskjærene naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

Eksterne lenker
---------------

* Langskjærene naturreservat Arkivert 10. januar 2019 hos Wayback Machine. Boka Natur i Vestfold
* Faktaark Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Gustaf Isidor Mattsson** (født 8. september 1893, død 15. januar 1977) var en svensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Mattsson vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Sammen med Eric Backman og Hilding Ekman kom de på tredjeplass i lagkonkurransen i terrengløp bak Finland og Storbritannia. Plassene til de tre beste fra hver nasjon i det individuelle terrengløpet ble summert og laget med laveste sum vant. Backman ble nummer 2, Ekman 10 og Mattsson 11 og Sverige fikk altså 23, Finland 1+3+6=10 og Storbritannia 4+5+12=21. Mattsson kom på fjerdeplass på 3000 meter hinder.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Bronse Bronse i friidrett, terrengløp, lag Sveriges flagg Sverige

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gustaf Mattsson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gustaf Mattsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Gustaf Mattsson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Gustaf Mattsson – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |