recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aleksandr Borisovitsj Majorov** (russisk: *Александр Борисович Майоров*) (født 6. juni 1957 i Gorkij) er en russisk tidligere kombinertløper som konkurrerte for Sovjetunionen. Han representerte Dynamo Gorkij.

Majorov deltok i VM i 1978, 1982, 1984 (lag) og 1985, og ble nummer 12 i den individuelle konkurransen både i Lahtis i 1978, Oslo i 1982 og Seefeld i 1985. Han var på det sovjetiske laget som tok bronsemedaljer i lag-VM i Rovaniemi i 1984. Han var med i OL i Lake Placid i 1980 og Sarajevo i 1984, og ble nummer 7 og 14. I verdenscupens første sesong, 1983/84, ble han nummer 20 sammenlagt, med 7.-plass i Oberwiesenthal i desember 1983 som beste plassering i enkeltrenn.

Aleksandr Majorov ble sovjetisk mester i kombinert (individuelt) i 1978, 1980, 1981 og 1983. Han ble sovjetisk lagmester i 1980, 1981 og 1983.

Kilder
------

* Sports Reference: Aleksandr Mayorov Arkivert 15. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 15. november 2011)
* Fakultet Fizitsjeskoj Kultury: Tramplinisty[*død lenke*] (russisk, besøkt 15. november 2011)
* Ski jumping and nordic kombination Nizhny Novgorod: Flights ski ikars of Nizhniy Novgorod on championships and international competitions Arkivert 13. april 2014 hos Wayback Machine. (maskinoversatt engelsk) (russisk[*død lenke*])

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aleksandr Majorov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Majorov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Majorov – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Majorov – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Aleksandr Fjodorovitsj Mozjajskij** (russisk: Александр Фёдорович Можайский, født 21. mars 1825 i Rochensalm i guvernementet Viborg i russisk Finland, død 1. april 1890 i St. Petersburg) var en russisk marineoffiser (admiral) og tidlig flykonstruktør.

Mozjajskij bedrev forsøk med modellfly som ble dratt fram og opp av løpende hester.[] Resultatene fra forsøkene førte til konstruksjon og bygging av et fly i fullskala. Etter at han presenterte tegninger fikk han patent på farkosten i 1881.[]

Flyet hadde en spennvidde på 23 meter med en vekt på 800 kilo.[] Maskinen ble drevet av en dampmaskin som fordelte kraften til tre firebladers propeller.[] Første flyvning ble gjennomført i 1883 med I.N. Golubev som pilot. Man startet i en utforbakke der man hadde bygd opp en skrårampe for åt minske motstanden mot bakken. Flyet kom opp i luften, men klarte ikke å holde seg der og var snart nede på bakken igjen.

I Stalin-tiden gjorde man i Sovjetunionen krav på dette var verdens første motordrevne flyvning,[] men i den vestlige verden betegnet man flyvningen som et lengre lufthopp lignande den flyvning du Temple gjennomførte i 1874.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Gerhard Wissmann: *Geschichte der Luftfahrt von Ikarus bis zur Gegenwart*. Verlag Technik, Berlin 1966.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Abu Kamal** eller **al-Bukamal** (arabisk البوكمال) er en by øst i Syria ved Eufrat nær grensen til Irak. Eufrat deler Abu Kamal i to områder: Shamiyya (som hører til Levanten) og Jazira (som hører til Mesopotamia) Al-Jazira, et sletteområde som består av det nordøstlige Syria og nordvestlige Irak, og som skiller seg markant fra Den syriske ørken og den nedre, lavere delen av det sentrale Mesopotamia. Abu Kamal er et økonomisk blomstrende jordbruksområde med kvegdrift, og dyrking av korn og bomull. Her ligger også oldtidsbyen Dura-Europos og det gamle kongedømmet Mari.

Etymologi
---------

I osmansk tid ble Abu Kamal kalt *Kışla*, som lokalt ble uttalt «qashla», som igjen er et tyrkisk ord for «militær forlegning». Navnet «Qashla» er fremdeles i bruk av noen innbyggere om området. Navnet «Al-Bukamal» (arabisk: البوكمال) betyr «familien Kamal», og Kamal var et folk som bodde der, mens navnet Abu Kamal betyr «Kamals far».

Historie
--------

I romertiden var Abu Kamal, som en del av Mesopotamia, en viktig handelsstasjon mellom Romerriket og India. Den ble erobret av dronning Zenobia og ble en del av kongedømmet Palmyra.

Tidlig i islamsk tid ble styret av Jazira ofte delt med Armenia. Under Mu'awiyah (guvernøren av Syria som senere grunnla Umayyade-kalifatet), ble styret av al-Jazira en del av styret av Syria.

På 1600-tallet var Abukamal eller Ebukemal sete for en osmansk sanjak i Eyaletet Ar Ruha, som i dag er Sanliurfa. Det var et kaza-senter i Zor Mutasarrıflığı (Distriktet Zor), som hadde senter i Deyrizor før det osmenske styret tok slutt i1918.

Frankrike okkuperte Abu Kamal og Dair Azzour i 1921 og etablerte en stor garnison her. I 1946 ble den en del av det selvstendige Syria. Beliggenheten ved grensen til Syria og Irak, særlig etter den amerikanske invasjonen av Irak, har gjort byen til et viktig handels- og politisk senter.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Abu Kamal

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Aleksandr Ivanovitsj Laktionov**, russisk **Александр Иванович Лактионов**, (født 16. maijul./ 29. mai 1910greg. i Rostov-na-Donu, død 15. mars 1972 i Moskva) var en feiret maler i etterkrigstidens Sovjetunionen. Hans nøyaktige og nærmest fotografiske stil var svært populær, men høstet motbør fra kunstkritikere og andre kunstnere.

Liv og virke
------------

Laktionov var født i Rostov-na-Donu og studerte ved Leningrad kunstakademi 1926-29 og senere, 1938-44, tok han etterutdanning. Laktjonov var elev av maleren Isaak Brodskij og var påvirket av Brodskijs tekniske og realistiske tilnærming, i samsvar med tradisjonene til de gamle mesterne. Laktionovs gjennombruddsarbeid var *Et brev fra fronten* (1947), et verk som fanget den rådende tidsstemningen i Sovjetunionen etter den store fedrelandskrigen. Det er et svært optimistisk verk, badene i en varm glød, og er kjennetegnet ved sitt fravær av konflikt, noe som ble motiv i Laktjonovs senere arbeider og i den sosialistiske realismen generelt.

Laktionov ble mest berømt for sine sjangermalerier, som for eksempel *Inn i et nytt husvære* (1952) og *Sørgd for alderdommen* (1958-60). Disse samvitighetsfullt realistiske verkene maler et overveldende positivt bilde av sovjet-samfunnet, fremstillinger som for mange mennesker må ha vært i sterk kontrast med den harde hverdagen. Disse maleriene var svært populære hos det store publikum, til tross for en mer blandet kritikk. Kritikken bunnet i hovedsak i at Laktionovs oppmerksomhet mot detaljene, skygget for det kunstneriske uttrykket til gunst for naturalismen.

Til tross for dette hadde Laktionov mange støttespillere i det statlige kulturbyråkratiet, som støttet hans nasjonalistiske og optimistiske behandling av emnet for maleriet. Dette sikret Laktionov en svært suksessrik karriere og tilgang til omgås folk i det høyeste sjiktet i sovjet-samfunnet. I sine senere leveår fikk Laktionov i oppdrag å male portrett av mange av de ledende skuespillerne, kirurgene, soldatene, politikerne og kosmonautene, i tillegg til et særlig berømt portrett av selveste kamerat Stalin.

Referanser
----------

1. ↑   Laktionov, Aleksandr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Archive of Fine Arts, oppført som Alexandr Laktionov, abART person-ID 84708[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500120566, utgitt 5. november 2010, besøkt 25. oktober 2018[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC
 |
**Aleksandr Ivanovitsj Mjasnikov** (russisk: Александр Иванович Мясников; født 8. mai 1959) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva og 1988 i Seoul.

Mjasnikov vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det sovjetiske laget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak India og Spania. Seks lag deltok og det ble spilt en innledende enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen kom på tredjeplass og fikk møte Polen som ble nummer fire i en bronsefinale. Sovjetunionen vant bronsefinalen med 2-1. Mjasnikov spilte seks kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse Bronse i landhockey, menn Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aleksander Mjasnikov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aleksander Mjasnikov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Oranienburg** er en by i delstaten Brandenburg og hovedstaden i distriktet Oberhavel. Byen ligger 35 kilometer nord for Berlin.

Byen ble grunnlagt i det 12. århundret og er først nevnt i 1216 som «Bochzowe». I 1232 fikk byen byrettigheter. Byens næringsveier var fiske og handel med fisk og landbruksprodukter. I 1483 ble Bochzowe byen Bötzow, og kurfyrste Joachim II fikk bygget et jaktslott i to etasjer i området. Under trettiårskrigen ble Bötzow brent ned og plyndret.

I 1646 giftet Fredrik Vilhelm av Brandenburg seg med Luise Henriette av Oranien-Nassau og hun var så begeistret for området og byen Bötzow at hun fikk bygget et nytt slott i nederlandsk stil, og kalte dette Schloss Oranienburg. I 1653 ble bynavnet for Bötzow endret til Oranienburg etter slottet.

Schloss Oranienburg
I mellomkrigstiden ble byen et symbol på det tyske terrorregimet da nasjonalsosialistene etablerte en av de første konsentrasjonsleirer i denne byen.

Senere ble konsentrasjonsleiren Sachsenhausen opprettet i utkanten av byen.

Referanser
----------

1. ↑  «Statistikk for Oranienburg». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 12. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Oranienburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Oranienburg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Tanya Victoria Harding** (født 23. januar 1972 i Brisbane), australsk softballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney, 2004 i Athen og 2008 i Beijing.

Harding vant en olympisk bronsemedalje i softball under sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det australske laget som kom på tredjeplass i den første olympiske softballturneringen bak USA og Kina.

Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney vant hun en ny bronsemedalje med det australske softballdamelandslaget som kom på tredjeplass bak USA og Japan.

Hun var også med på sølvlaget under sommer-OL 2004 i Athen, de tapte finalen med 1-5 til USA og under OL 2008 i Beijing da Australia kom på tredjeplass.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2004 Hellas’ flagg Athen - Sølv i softball Australias flagg Australia
* Bronse 1996 USAs flagg Atlanta - Bronse i softball Australias flagg Australia
* Bronse 2000 Australias flagg Sydney - Bronse i softball Australias flagg Australia
* Bronse 2008 Kinas flagg Beijing - Bronse i softball Australias flagg Australia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tanya Harding – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tanya Harding – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tanya Harding – Australian Olympic Committee Rediger på Wikidata
***Saving the Family Name*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Lois Weber og Phillips Smalley.

Handling
--------

Wally Dreislin begår selvmord fordi familien hans mislikte forholdet hans til Estelle Ryan. Men avisene gleder seg over alle detaljene i affæren, noe som også gjør Estelle til en nasjonal kjendis. Berømmelse øker bare hennes mulighet til å tiltrekke seg menn, og hun blir snart involvert i en romanse med Jansen Winthrop - en annen ung mann fra en velstående familie. Jansens bekymrede mor ber derfor Robert, hennes andre sønn, om hjelp til å avslutte forholdet deres.

Robert kidnapper Estelle, og tar henne med til en avsidesliggende hytte - med planer om å holde henne der frem til hun godtar å forlate Jansen. Etter flere uker innser imidlertid Robert at Estelles rykte er fullstendig konstruert av sladder-pressen. Som et resultat sender han Jansen for å hente kjæresten sin. Men når Jansen endelig dukker opp, kunngjør Estelle at hun har forelsket seg i Robert som hadde kidnappet henne. Hun ønsker derfor å begynne en romanse med Robert, i stedet for Jansen.

Skuespillere
------------

* Mary MacLaren som Estelle Ryan.
* Gerard Alexander som Mrs. Winthrop.
* Carl von Schiller som Wally Dreislin.
* Jack Holt som Jansen Winthrop.
* Phillips Smalley som Robert Winthrop.
* Harry Depp som Billie Schramm.

Referanser
----------

1. ↑  Saving the Family Name
2. ↑  SAVING THE FAMILY NAME

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Saving the Family Name* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Saving the Family Name* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Saving the Family Name* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Saving the Family Name* på Silent Era Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Italias flagg Italia |
| Olympiske leker |
| Gull | OL 1932 i Los Angeles |  Lagkonkurranse |
| Gull | OL 1932 i Los Angeles |  Hopp |

**Savino Guglielmetti** (født 26. november 1911 i Milano, død 23. januar 2006 samme sted) var en italiensk turner. Han var med i tre OL for Italia, og har to OL-gull og fem italienske mesterskap i turn. Han representerte turnforeningen *Artigianelli Club*, og senere *Società Ginnastica Pro Patria 1883*, der han ble trent av Mario Corrias.

Hans første OL var i 1932, her fikk han gull i hopp individuelt, samt at italia vant lagkonkurransen. Med to gull ble han konkurransens nest mestvinnende turner, bak landsmannen Romeo Neri, som fikk 3 gull. Han kom på femteplass sammenlagt.

Det ble ingen medaljer i neste OL, i Berlin i 1936. Med niendeplass i skranke og 14.-plass i ringer ble det bare 12.-plass sammenlagt. Det italienske laget fikk femteplass i lagkonkurransen.

Under OL i 1948, 36 år gammel, vant han heller ingen medaljer, og Italia fikk igjen 5.-plass i lagkonkurransen. Hans beste individuelle resultat ble 11.-plass i ringer og 19.-plass i bøylehest, noe som ga 32.-plass i mangekampen.

På nasjonalt nivå har han fem italienske mesterskap i turn, han ble italiensk mester i 1935 og årene 1937-40.

Etter sin karrière som aktiv fortsatte han som instruktør i Società Ginnastica Pro Patria 1883. Han ble skrevet inn i International Gymnastics Hall of Fame i 1998.

Trivia
------

Som barn var han involvert i to ulykker som kunne blitt fatale. Han ble først overkjørt av en drosje, uten skader, og senere falt han ned fra en fireetasjers bygning, der han reddet seg ved å henge i noen elektriske kabler.

Referanser
----------

1. ↑   www.ueg-gymnastics.com, arkiv-URL web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  International Gynmast - *Italian Championships Conclude*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Savino Guglielmetti – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Savino Guglielmetti – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Savino Guglielmetti – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Savino Guglielmetti – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Savino Guglielmetti – FIG Rediger på Wikidata
* Profil DatabaseOlympics.com
* Profil på International Gymnastics Hall of Fame
**«Someday We're Gonna Love Again»** er en amerikansk popsang, skrevet av Sharon McMahan.

Originalversjonen med Barbara Lewis ble utgitt på singlen Atlantic 45-2227 i mai 1964. Arrangør var Riley Hamton. Produsent var Ollie McLaughlin. B-siden var «Spend a Little Time».

Det britiske bandet The Searchers fra Liverpool spilte inn en coverversjon. Den ble utgitt på singlen Pye 6N 15670 i mai 1964. B-siden var «No One Else Could Love Me».

Sangens jeg-person synger at selv om han/hun og kjæresten slo opp, så vil de elske hverandre en dag.

Norsk versjon
-------------

Kolbjørn Hagen har skrevet en norsk tekst. Den bærer tittelen «En dag skal vi to ses igjen»-

### Innspilling

* Nordre Sving. Utgitt på LP-platen *Gammalpop 2* (Tambourine TAM 1003) i 1975.

Listeplassering
---------------

Versjonen til The Searchers kom på den britiske singlelisten 18. juli 1964 og lå der i åtte uker med en ellevteplass som høyeste resultat.

Referanser
----------

1. ↑  45cat – Barbara Lewis -Someday We're Gonna Love Again / Spend A Little Time – Atlantic – USA
2. ↑  45cat – The Searchers – Some Day We're Gonna Love Again / No One Else Could Love Me – Pye – UK
3. ↑  Chart Stats - The Searchers - Some Day We're Gonna Love Again
***Zootaxa*** er en vitenskapelig journal for zoologisk taksonomi. Journalen blir gitt ut på forlaget Magnolia Press i Auckland, New Zealand og kommer parallelt ut på Internett (mange av artiklene er Open Access) og i en papirutgave – det siste var inntil 2012 nødvendig for at artene som publiseres der skal regnes som lovlig publiserte, reglene krevde at de må publiseres ved en prosess som setter trykksverte på papir. Zootaxa ble startet i 2001 av Zhi-Qiang Zhang men har på kort tid nådd et meget stort volum – per november 2020 er det publisert 4880 hefter. I 2013 publiserte journalen 2135 artikler på til sammen nær 40 000 sider, derav 108 monografier. I 2007 ble ca. 14 % av alle nye dyrearter publisert i denne journalen, dette tallet har trolig økt videre, fram til og med januar 2014 er det i journalen publisert over 26 000 nye taksa (underarter, arter og grupper over artsnivå). Journalen legger vekt på grundig fagfellevurdering, rask publisering og lett tilgang til artiklene for alle interesserte.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Mate-URL Rediger på Wikidata

* Mate-URL Rediger på Wikidata

* Mate-URL Rediger på Wikidata

* (en) Media from Zootaxa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** ISSN **·** ISSN
 |
**Haley Reeves Barbour** (født 22. oktober 1947 i Yazoo City i Mississippi) er en amerikansk republikansk politiker. Han har bakgrunn som advokat og lobbyist, og har fungert som rådgiver for flere sentrale republikanske politikere. Barbour var kandidat til Senatet i 1982, formann i Republican National Committee 1993–1997 og Mississippis 63. guvernør 2004–2012.

Han har kandidatutdannelse i rettsvitenskap fra University of Mississippi fra 1973, og jobbet i begynnelsen i farens advokatfirma. I 1982 tapte han senatsvalget mot den sittende demokraten John C. Stennis med stor margin. Barbour var deretter valgkampmedarbeider og politisk rådgiver for presidentene Ronald Reagan og George H.W. Bush, før han ble blant de fremste lobbyistene i Washington, D.C. Gjennom firmaet Barbour Griffith & Rogers, der han var administrerende direktør, representerte han selskaper som R. J. Reynolds Tobacco Company, Philip Morris, Amgen, Microsoft, UnitedHealth Group og Southern Company. Barbour ble også en tidlig støttespiller for George W. Bushs kampanje foran presidentvalget i 2000.

I 2003 vant Barbour guvernørvalget i Mississippi mot den sittende demokraten Ronnie Musgrove med 52,6 % av stemmene, og ble senere gjenvalg for en andre og siste periode i 2007 med 57,9 % av stemmene. Han hadde jevnt stor støtte som guvernør, og fikk støtte fra 70 % av de spurte i en meningsmåling fra Rasmussen Reports i juli 2010. Babour ble regnet som en mulig republikansk kandidat foran presidentvalget i 2012, men erklærte aldri noe kandidatur. Skjønt hans strategiske evner ble fremhevet, betvilte flere kommentatorer Babours virkelige potensial utenfor Sørstatene.

Han er medlem av Council on Foreign Relations.

Referanser
----------

1. ↑  Sansing, David G. (2012). «Haley Barbour: Sixty-fourth and Sixty-fifth Governor of Mississippi: 2004-2008; 2008-2012» **(engelsk)**. Mississippi History Now. Arkivert fra originalen 3. februar 2012. Besøkt 24. august 2012.
2. ↑  Barr, Andy (13. februar 2011). «Barbour: 'I'm a lobbyist'» **(engelsk)**. Politico. Besøkt 24. august 2012.
3. ↑  Carney, Timothy (22. februar 2011). «Haley Barbour and Corporate Welfare». *Washington Examiner* **(engelsk)**.
4. ↑  «70% in Mississippi Approve of Job Barbour Is Doing As Governor» **(engelsk)**. Rasmussen Reports. 18. juli 2010. Besøkt 24. august 2012.
5. ↑  Fineman, Howard (3. november 2010). «Barbour Rising: Haley Is Last Night's Big Winner». *Huffington Post* **(engelsk)**. Besøkt 24. august 2012.
6. ↑  Broder, David S. (3. februar 2011). «Will Republicans play the favorite-son game?». *The Washington Post* **(engelsk)**. Besøkt 24. august 2012.
7. ↑  Silver, Nate (4. februar 2011). «A Graphical Overview of the 2012 Republican Field». *The New York Times* **(engelsk)**. Besøkt 24. august 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Haley Barbour – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Irma Gräfin von Schmidegg** (født 9. januar 1901 i Triest, død 12. juni 1991 i Innsbruck) var en østerriksk alpinist. Hun vant flere internasjonale renn i 1920-årene og begynnelsen av 1930-årene, og i 1931 tok hun bronsemedaljen i utfor under verdensmesterskapet i Mürren etter de britiske alpinistene Esmé Mackinnon og Nell Carroll.

Vinteren 1932 vant hun både utfor, slalåm og kombinasjonen under det østerrikske mesterskapet i Zell am See. Under FIS-løpene i Cortina d’Ampezzo, det andre verdensmesterskapet, tok hun ingen medaljer. Hun ble nummer 10 i utfor, nummer 8 i slalåm og dermed nummer 7 i kombinasjonen. Hun la opp etter 1933-sesongen, 32 år gammel.

VM-deltakelser
--------------

* Mürren 1931: 3.-plass i utfor, 10.-plass i slalåm
* Cortina d’Ampezzo 1932: 7.-plass i kombinasjon, 8.-plass i slalåm, 10.-plass i utfor

Litteratur
----------

* Österreichischer Skiverband (Hrsg.): *Österreichische Skistars von A–Z*, Innsbruck 2008, ISBN 978-3-9502285-7-1, S. 387

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Irma Schmiedegg – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Irma Schmiedegg – ski-db.com Rediger på Wikidata
***Stillheten etter skuddet*** (originaltittel: *Die Stille nach dem Schuss*) er en tysk film av Volker Schlöndorff som handler om en ung kvinnelig vesttysk venstreekstrem terrorist, «Rita Vogt» (spilt av Bibiana Beglau), som av en tilsynelatende vennlig stasioffiser blir tilbudt eksil i DDR. Betingelsen er at hun må legge bort alle personlige følelser, slik som vennskap og kjærlighet, for å unngå politiske forviklinger. Men hun blir stadig innhentet av fortiden. Mye av handlingen i filmen er inspirert av terroristen Inge Vietts liv.

Handling
--------

I et brev etterlatt til venninnen Tatjana, forteller Red Army Faction-terroristen Rita Vogt (spilt av Bibiana Beglau) historien om hennes liv. I løpet av 1970-årene gjennomførte Rita og hennes samarbeidspartnere en rekke væpnede ran, kidnappinger og forskjellige andre angrep i Vest-Tyskland, som en del av deres kampanje for væpnet kamp mot det kapitalistiske systemet. Etter å ha sittet i fengsel på grunn av drapet på en offiser fra Vest-Berlin, flykter Rita og hennes kamerater via Friedrichstraße stasjon som går til Øst-Berlin. I en samtale med Stasi-offiser Erwin Hull (spilt av Martin Wuttke) uttrykker Stasi-leder Erich Mielke sympati for RAFs terror-angrep mot vest-tyske og amerikanske mål.

Erwin Hull gir dem, i all hemmelighet, trening i bruk av militært utstyr. Men Rita blir synlig forferdet over dette. Hull forbereder Rita på sin nye identitet, og veileder henne på en fiktiv bakh-istorie, som skal bli hennes nye sannhet. Når denne historien er konstruert og memorert, får Rita en jobb ved en Volkseigener Betrieb klesfabrikk. Men i 1989 og 1990 kollapser DDR. Samtidig som vestlige forbruksvarer strømmer til landet, blir Rita synlig avskydd. Kort tid senere blir Stasi oppløst, og alle våpnene deres blir konfiskert. Agent Hull informerer Rita om at han ikke lenger kan beskytte henne.

Utmerkelser
-----------

* Sølvbjørnen 2000: Bibiana Beglau og *Nadja Uhl*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stillheten etter skuddet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Stillheten etter skuddet* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Stillheten etter skuddet* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Stillheten etter skuddet* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Stillheten etter skuddet* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Stillheten etter skuddet* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Stillheten etter skuddet* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Stillheten etter skuddet* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Stillheten etter skuddet* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Stillheten etter skuddet* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**FBW B 71UH Hochlenker** som var bygget i årene 1959-1962 av den sveitsiske bussprodusenten Franz Brozincevic Wetzikon (FBW) med karosseri, var et engangsforsøk hvor sjåførplassen løftes 1,5 meter over passasjergulvet for bedre utsikt under kjøring og større plassutnyttelse. Sjåføren kunne sitte oppe i et panoramaliknende «tårn», dermed fikk bussmodellen betegnelsen *Hochlenker* og kallenavnet «Giraff» (Sjiraff). Bare 12 busser var bygget og levert til Seebach for bybusstrafikk.

Hochlenker
----------

Bussmodellen som ble satt i produksjon i 1959 da en serie på 12 buss var bestilt, skilte seg lite fra samtidige bybusser utover den spesielle innredningen i frontpartiet, og var spartansk utstyrt for sin tid ettersom formålet var som kapable bybusser ment for store passasjermengder med en kapasitet på 112 passasjerer. Tüscher som bygget karosseriet for bussmodellen, satt på et dørarrangement på 1-2-2 ved å ha dobbeltdør bak og enkeltdør foran inn til fronten. 

Produksjonen ble stoppet i 1962 da det ikke kom interesse fra andre bussoperatørene som mente den store høyden kunne være problematisk i bygater hvor det også ferdes trolleybusser med kontaktledningene som kunne være ned på 3,5 meter høyde i tunneler. Dessuten hadde det vist seg at fordelen med å flytte sjåføren opp ikke var så fordelaktig som håpet på forveien. Men for guttebarna som reiste med bussen var det en opplevelse i seg selv å komme opp og observerte sjåføren og omgivelsene. Bussene fortsatte som en del av bussflåten for VBZ fram til slutten på 1970-tallet, da de ble utrangert etter nesten 20 år.

Produksjon
----------

12 buss var bygget i 1959 til 1962.

| Serienumre | År | Opplysninger om buss |
| --- | --- | --- |
| 239 | 1960 | Bevart som museumsbuss i museet for FBW |
| 240 | 1961 | Utrangert i 1987 etter å ha vært reservevogn for nr. 219 |
| 241 | 1961 | Ombygd som campingbuss |
| 242 | 1961-62 | Ukjent skjebne |
| 243 | 1961-62 | Ukjent skjebne |
| 244 | 1961-62 | Privat oppkjøpt, sist observert i 2006 |
| 245 | 1961-62 | Privat oppkjøpt i 1982, sist observert i 2006 |
| 246 | 1961-62 | Uklart |
| 247 | 1961-62 | Privat oppkjøpt i 1988 |
| 248 | 1961-62 | Ukjent |
| 249 | 1961-62 | Ukjent |
| 250 | 1961-62 | Kjøpt av Oldie-Tours i Schmerikon i 1993, bevart. |

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Hochlenkerbus von FBW

Eksterne lenker
---------------

* Omnibisarchiv FBW B71 UH 239 - Hochlenker
* VBZ Hochlenkerbus FBW B 71 UH 239
* Bildegalleri Hiveminer Hochlenker Arkivert 7. mai 2018 hos Wayback Machine.
**Adolf Frantzen** (født 13. oktober 1918, død 5. april 1945) var en norsk soldat som tjenestegjorde både i Norge og i Storbritannia under andre verdenskrig.

Han gjennomførte rekruttskole ved IR9 ved Ulven Leir i 1939. Korporal Adolf Frantzen var blant de første som møtte opp på Voss 10. april 1940. Fra Voss ble han sendt til Hallingdal, og senere Valdres hvor han som lagfører kjempet mot tyskerne. 10. mai 1940 ble han tatt til fange og satt i en fangeleir på Voss.

Etter å ha vært i fangenskap i underkant av en måned reiste han hjem til Ytre Arna, før han i mars 1941, bestemte seg for å melde seg til tjeneste i England. Fra Ytre Arna gikk turen til Tælavåg vest for Bergen. Frantzen forlot Norge ombord på MK «Blia» 15. mars 1941 og ble siden innrullert i NRAF i 330 skvadron. og fikk opplæring som radiotelegrafist og skytter.

I løpet av perioden 1941 til 1945 deltok kvartermester Adolf Frantzen på flere tokt i 330 skvadron som radiotelegrafist og skytter i Short Sunderland sjøfly beregnet for ubåt-krigføring.

Under et anti ubåt tokt hvor flere fly deltok, forsvant flyet hvor Adolf tjenestegjorde. Det er ikke kjent om flyet ble skutt ned, eller om det havarerte. Adolf Frantzen døde 5. april 1945, knapt en måned før krigen tok slutt.

Det er reist et minnesmerke i Ytre Arna sentrum til minne om Adolf Frantzen.

Utmerkelser
-----------

*Se også Liste over norske krigsmedaljer 1940–1945*
* Deltagermedaljen
* Krigsmedaljen
* Haakon VIIs 70-årsmedalje

Kilder
------

* Ulstein, Ragnar (1920-) (1979). *Englandsfarten*. Oslo: Samlaget. s. 336. ISBN 8252109837.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
Sør-Italia
Sør-Italia, Sardinia og Sicilia: *Mezzogiorno*
**Sør-Italia**, på italiensk referert til som *Italia meridionale*, *Meridione*, *Bassa Italia*, *Sud Italia*, *Suditalia* eller bare *Sud*, er den sørligste delen av den italienske halvøya i Italia. Området omfatter de seks regionene Abruzzo, Basilicata, Calabria, Campania, Molise og Puglia, som tilsvarer regiongruppe Sør på NUTS 1-nivå og som også utgjør valgkretsen Sør-Italia ved valg til Europaparlamentet. Sammen med øyene Sardinia og Sicilia, *Italia insulare*, utgjør Sør-Italia *Mezzogiorno*. Det meste av Sør-Italia tilhørte det historiske Kongedømmet Napoli. Napoli er den største byen i Sør-Italia. Andre større byer er Bari, Taranto, Reggio Calabria, Foggia, Salerno, Giugliano in Campania, Pescara og Andria. 

Sør-Italia har lenge vært mindre økonomisk utviklet enn Nord-Italia og landsdelen har vært preget av fattigdom og utvandring. Landsdelen, inkludert Sicilia og Sardinia, har svakere økonomi, høyere arbeidsledighet og mer fattigdom enn Nord-Italia. I 1950 ble Cassa per il Mezzogiorno opprettet for å skape utvikling gjennom offentlige prosjekter og infrastrukturtiltak i Sør-Italia og på øyene. Denne statsinstitusjonen ble etterfulgt av Agenzia per la promozione e lo sviluppo del Mezzogiorno, som ble nedlagt i 1992.

Litteratur
----------

* Di Tota, Mia Finrud (1944-) (1983). *Sør-Italia: en europeisk koloni*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200063968.

Referanser
----------

1. ↑  «A tale of two economies». *The Economist*. Besøkt 26. juli 2017.
2. ↑  «Cassa per il Mezzogiorno nell'Enciclopedia Treccani». *www.treccani.it* **(italiensk)**. Besøkt 26. juli 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
**Denis Petusjinskij** (russisk: Денис Петушинский; født 28. juni 1967 i Irkutsk) er en tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i stavsprang. Han representerte Russland inntil han i 1998 gikk over til New Zealand. Fra 1992 til 1993 forbedret han seg med hele 20 centimeter, fra 5,70 til 5,90 meter. I 1993 ble han russisk mester, og klarte sjetteplass i VM i Stuttgart. Som newzealandsk statsborger i 1998, tok han opprinnelig sølvmedalje under Samveldelekene, men ble diskvalifisert etter en positiv dopingtest.

Karriere
--------

| År | Konkurranse | Sted | Resultat | Annet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | VM | Stuttgart, Tyskland | 6.-plass |  |
| 1994 | EM innendørs | Paris, Frankrike | 4.-plass |  |
| EM | Helsingfors, Finland | 5.-plass |  |

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 2256[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  International News: «Petushinskiy tests positive» Arkivert 25. september 2005 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Denis Petushinskiy – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Denis Petushinskiy – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
**Klagesangen over Ur** er en tekst, eller en samling av enkelttekster, fra Sumer, ca 2000 f.Kr. Teksten skildrer innbyggernes fortvilelse over at oldtidsbyen Ur var falt i fiendenes hender. Det tredje dynasti i Ur hadde mistet sin makt, og sumernes makt og kultur måtte gi tapt overfor semittene. 

Diktet er lagt i munnen på gudinnen Ningal, hustru til måneguden Nanna-Suen. Ur var en av de sentrale byene for dyrkingen av Nanna-Suen. Teksten har et visst preg av kultisk vekselsang, og det er mulig at teksten har vært brukt i en gjenoppbyggingsfase etter ødeleggelsene i Ur. Teksten ble redigert og publisert av assyrologen Noah Cramer i 1940. Tilsvarende klagesanger er kjent fra andre mesopotamiske byer, og teksten har også fellestrekk med Klagesangene i det gamle testamente.

Referanser
----------

1. ↑  Jens Braarvigs innledning til *Sumeriske skrifter*, 2006

Teksten på norsk
----------------

* Teksten finnes i antologien *Sumeriske skrifter*, 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Engelsk tekst til *Lament for Ur*, fra *Electronic Text Corpus of Sumerian Literature*, University of Oxford
**Adolf Bergman** (født 14. april 1879 død 14. mai 1926) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.

Bergman ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget *Stockholm politiet* som beseiret det britiske laget *City of London Police* i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Bergman, Arvid Andersson, Johan Edman, Erik Fredriksson, August Gustafsson, Carl Jonsson, Erik Larsson og Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Gull **Gull** i tautrekking (Sverige)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adolf Bergman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Adolf Bergman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Adolf Bergman – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Adolf Bergman – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Denis Aleksandrovitsj Kornilov** (russisk Денис Александрович Корнилов; født 17. august 1986) er en russisk skihopper som har konkurrert siden 2003.

Kornilov under prøve-VM i Holmenkollen, mars 2010.
Han deltok i OL i Torino, hans beste plassering individuelt ble en 33.-plass i stor bakke. Han var også med på det russiske laget som endte på 8.-plass i lagkonkurransen.

Hans beste plasseringer i verdenscupen er per 10. januar 2008 to femteplasser i henholdsvis i Kuopio i Finland i 2007, og i Bischofshofen i 2008. Best sammenlagt ble han i sesongen 2006/07 med en 19.-plass.

Hans personlige rekord er 232 m, satt i Vikersundbakken i 2012.

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen
-------------------------------------

| Sesong | Plassering | Poeng |
| --- | --- | --- |
| 2003/04 | 63. | 013 |
| 2004/05 | 56. | 023 |
| 2005/06 | 45. | 041 |
| 2006/07 | 19. | 282 |
| 2007/08 | 22. | 247 |
| 2008/09 | 30. | 146 |
| 2009/10 | 60. | 026 |
| 2010/11 | 36. | 106 |
| 2011/12 | 20. | 251 |
| 2012/13 | 32. | 190 |
| 2013/14 | 57. | 053 |
| 2014/15 | 73. | 006 |
| 2015/16 | 62. | 012 |
| 2016/17 | 39. | 077 |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Denis Kornilov – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Denis Kornilov – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Denis Kornilov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Denis Kornilov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Denis Kornilov – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Denis Kornilov – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Klandestin operasjon** eller **klandestin virksomhet** er en spionoperasjon eller annen militær eller paramilitær operasjon utført på en måte som unngår publisitet eller oppmerksomhet – særlig fra potensielle fiender. Operasjonen kan være regissert av en stat, men holdt hemmelig av denne staten av politiske eller diplomatiske grunner. Eksempler på organisasjoner med klandestin virksomhet er «Stay Behind»-grupper som ble opprettet i de fleste vesteuropeiske land tidlig under den kalde krigen, fra 1948 og utover. I Norge gikk slike grupper under dekknavnet ROC, kalt Stay behind, senere benevnt norsk okkupasjonsberedskap i etterkrigstiden. De hemmelige gruppene ble forberedt på å operere under okkupasjonsforhold etter en eventuell sovjetisk invasjon (unntaket var en eksportgruppe som skulle evakuere nøkkelpersoner i forkant av okkupasjonen, for å berøve okkupasjonsmakten mulige gisler eller opplysningskilder). Gruppene i de forskjellige land ble koordinert av *Clandestine Committee of the Western Union* (etablert 1948), som inngikk i *Clandestine Planning Committee* i Nato fra 1951. I 1957 etablerte Nato *Allied Clandestine Committee*.

Ordet klandestin er et adjektiv som betyr at handlingen eller aktiviteten foregår i det skjulte, er hemmelig og bortgjemt.

Se også
-------

* Fordekt operasjon
* Troverdig benektelse

Referanser
----------

1. ↑  Ronald Bye og Finn Sjue (1995). *Norges hemmelige hær : Historien om Stay behind*. Tiden. s. 63. ISBN 8210039784.
2. ↑  Heinz Duthel: (2014) *Global Secret and Intelligence Services II : Hidden Systems that deliver Unforgettable Customer Service*.
3. ↑
**Adolf Gundersen** (født 8. oktober 1865 i Åsnes i Solør, død 15. september 1938 samme sted) var en norsk lege, som i mange år virka i La Crosse i Wisconsin i USA.

Gundersen tok medisinsk embetseksamen i Kristiania i 1890. Han reiste året etter – sammen med to medkandidater – på ferie med en båt som skulle til Jamaica. Undervegs blei han oppmerksom på en annonse der nordmannen Christian Christensen (1852–1919), som dreiv praksis i La Crosse, søkte etter en assistent. Gundersen søkte og fikk stillinga. Seinere blei han kompanjong, og etter hvert utvida han praksisen til Gundersen Clinic, et omfattende medisinsk miljø.

Gundersen var en anerkjent kirurg med flere vitenskapelige publikasjoner. I en nekrolog het det likevel at han var mer praktiker enn forsker, men at han på kirurgkonferanser alltid blei «påhørt med interesse, for det var gjerne nytt for mange og bar alltid preg av stor erfaring og common sense».

I 1995 fusjonerte klinikken med Lutheran Hospital-La Crosse (der Gundersen hadde vært medisinsk leder ved starten i 1902) til det som blei Gundersen Lutheran Medical Center, et fullskala sjukehus, som også omfatter sjukehjem, hjemmetjenester, ambulanse, apotek, undervisning og forskning. Fra 2013 heter organisasjonen Gundersen Health System.

Gundersen blei æresmedlem av Det Medicinske Selskap i Oslo i 1933. Han var ridder av første klasse av St. Olavs Orden. I 1924 oppretta han et legat til fremme av norsk kirurgi.

Seinere hadde seks av Gundersens sju sønner arbeid som leger på denne klinikken. En av dem, Gunnar Gundersen (1897–1979), blei valgt til president for American Medical Association i 1958. Også seinere generasjoner har stått sentralt ved Gundersen-klinikken, blant annet sønnesønnen Adolf L. Gundersen, som døde i 2002.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Adolf\_Gundersen[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Øivind Larsen (red.): *Norges leger*, bind II, Den norske lægeforening 1996, side 384.
3. 1 2  Øivind Larsen: «Ferien som endte annerledes», i *Tidsskrift for Den norske lægeforening* nr. 17, 20002; besøkt 30. mars 2016.
4. 1 2  *Hvem er hvem? 1934*, Aschehoug, Oslo 1934, side 177.
5. ↑  «History» og «Our System» på nettstedet Gundersenhealth.org; besøkt 30. mars 2016.
6. ↑  Terry Rindfleisch: «Gundersen "a man of passion"», nekrolog i *La Crosse Tribune* 29. april 2002; besøkt 30. mars 2016.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook
 |
**Denis Stamper Lawson** (født 27. september 1947 i Crieff i Perth and Kinross) er en skotsk skuespiller. Han er mest kjent for rollene som Wedge Antilles i *Star Wars*-filmene og som Gordon Urquhart i *Local Hero*.

Personlig liv
-------------

Lawson ble født i Crieff i Perth and Kinross, som sønn av Phyllis Neno og Laurence Lawson. Laurence Lawson var klokkemaker og opprinnelig fra Glasgow. Denis Lawson gikk ut fra Crieff Primary School (den gang Crieff Public School). Etter dette gikk han først på Morrison's Academy og så på Royal Scottish Academy of Music and Drama. Hans søster, Carol Diane McGregor, er en pensjonert lærer som fortsatt bor i Perthshire. Hun er moren til skuespiller Ewan McGregor som, over et tiår etter at Lawson spilte rollen som Wedge Antilles i *Star Wars*, spilte rollen som Obi-Wan Kenobi, en annen viktig karakter i Star Wars-sagaen.

Denis Lawson hadde et syv-års forhold med skuespillerinne Diane Fletcher etter at de møtte hverandre under en sceneproduksjon av *Helligtrekongersaften*. De fikk et barn sammen, Jamie, i 1979. 
Lawson møtte sin kone, Sheila Gish, under innspillingen av filmen *That Uncertain Feeling* fra 1985. De levde sammen i tjue år før de giftet seg med hverandre i mars 2004. Hun døde av kreft kun et år senere (9. mars 2005). Hennes datter fra et tidligere ekteskap, Lou Gish, døde også av kreft året etterpå (2006).

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 138425019, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 2572458, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   filmportal.de, Filmportal-ID 4dfe2f33b2cd465bb995c56725b9f67d, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.tvrage.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.heraldscotland.com[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   www.dailyrecord.co.uk[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   news.stv.tv[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Denis Lawson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Denis Lawson i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Denis Lawson på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Denis Lawson på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Denis Lawson på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Denis Lawson på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Denis Lawson hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Denis Lawson hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Discogs
 |
Borgmassivet på kartet over AntarktisBorgmassivetBorgmassivetBorgmassivet på kartet over Antarktis
**Borgmassivet** er et stort fjellområde i Dronning Maud Land i Antarktis, og de høyeste toppene rager over 2 700 moh. Massivet ligger lengst øst på Maudheimvidda på nordvestre side av Pencksøkket og sørvest for Ahlmannryggen. De parallelle, isfylte dalene Raudbergdalen og Frostlendet strekker seg nordøstover gjennom massivet og deler toppene inn i tre grupper.

Borgmassivet ble flyfotografert av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher, men vistes ikke korrekt på kartene som ble utarbeidet på ekspedisjonen. Detaljert kartlegging ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under Maudheimekspedisjonen 1949–52. Massivet ble da navngitt etter den mest markante toppen, Borga.

Kilder
------

* Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 1610

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
En burhøne 5 dager etter at den kom ut av buret.
**Verpehøns** er tamhøns som avles med hensikt å kunne produsere et størst mulig volum av egg for konsum. I storskala produksjon brukes ofte såkalte *verpehybrider*, som er en krysning mellom to eller flere hønseraser, for å få størst mulig volum. Hvilke raser og krysninger som brukes varierer imidlertid. I Norge finnes det omkring 600 storskala eggprodusenter. Til sammenligning avles gjerne slaktekyllinger for å gi så mye kjøtt som mulig per fôrenhet innenfor et gitt tidsrom (voksetid).

Burhøns
-------

I den tidlig moderne tid kom mesteparten av alle egg fra såkalte burhøns (høns i bur), men ettersom dyrevelferd har blitt viktigere for folk flest går Norge mot å utfase burhøns helt. Nortura, Norges største eggprodusent, har som et resultat uttalt at de vil gå bort ifra buregg innen 2024. I dag er omtrent 9 prosent av eggproduksjonen basert på høns i bur.

Hanekyllinger
-------------

I eggindustrien er det kun bruk for høns, ettersom det er kun jentene som legger egg. Siden verpehøns ikke er avlet for kjøttet deres så er de ikke like effektive som slatekylling-hybrider, og derfor anser ikke industrien hanekyllinger som noe av verdi. På klekkeriene blir derfor hanekyllinger kvernet (og gasset i noen andre land) den første dagen i livene deres. I industrien kaller dette «maserasjon», og avliving av daggamle kyllinger.

De siste årene har industrien fått sterkt kritikk av praksisen, spesielt fordi det funnes teknologiske løsninger, in-ovo sexing, som kan få en slutt på praksisen. Dyrevernorganisasjonen Anima har blant andre utalt seg på flere anledninger mot praksisen. Hvert år blir det kvernet over 3 millioner daggamle kyllinger i Norge, mens på verdens basis er det snakk om milliarder.

Referanser
----------

1. ↑  «Hvordan lever norske verpehøns?». *www.matprat.no* **(norsk)**. Besøkt 10. mars 2021.
2. ↑  Rise, Hans-Olav. «Nortura kjenner seg pressa vekk frå buregg». *Nationen*. Arkivert fra originalen 26. juli 2020. Besøkt 10. mars 2021.
3. ↑  «Kjøttets tilstand 2020». *www.animalia.no*. Besøkt 10. mars 2021.
4. ↑  «Avliving av hanekyllinger av verperaser». *www.animalia.no*. Besøkt 10. mars 2021.
5. ↑  «Debatt: – Tre millioner nyklekkede kyllinger går rett i kvernen. Dette problemet kan vi løse.». *www.bt.no*. Besøkt 10. mars 2021.
6. ↑  ««25 under 25»: Slutt med massedrap av kyllinger!». *www.vg.no*. Besøkt 10. mars 2021.
7. ↑  «Riktig at over tre millioner norske kyllinger blir kvernet levende hvert år». *Faktisk* **(norsk)**. Besøkt 10. mars 2021.
En kirke i Jõhvi
**Jõhvi** (tysk: *Jewe*) er en by i nordøstlige Estland, og administrativt sete i Ida-Viru fylke. Byen ligger ca. 160 km øst for Tallinn, og 50 km vest for Narva. Stedet ligger bare 6 km sørøst for byen Kohtla-Järve, som er nesten helt sammenvokst med Jõhvi, Kohtla-Nõmme og andre industribyer til et sammenhengende byområde orientert øst-vest langs jernbanen mot Narva, og basert på oljeskifer-forekomstene i området.

Befolkningen i 1999 var på 12 112 innbyggere, hvorav 6 483 var etniske russere og 4 022 etniske estere. Folketallet er per 2005 på 11 533.

Jõhvi er først nevnt som by i 1241 i Kong Valdemars jordebok da byen var under dansk herredømme.
Historiske navn på Jõhvi er Gewi og Jewi.

Jõhvi betjenes av den baltiske jernbane.

Vennskapsbyer
-------------

* Finlands flagg Loimaa, Finland (1997)
* Sveriges flagg Uddevalla, Sverige (1997)
* Russlands flagg Kingisepp, Russland (1999)
* Danmarks flagg Thisted, Danmark (2000)
* Norges flagg Skien, Norge (2003)
* Polens flagg Olecko, Polen (2006)

Referanser
----------

1. ↑  ; *Estlands statistikkbyrås statistikkdatabase*; besøksdato: 11. desember 2018.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrå*; besøksdato: 9. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jõhvi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |