recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Gobi: Min prins*** er en roman av Tor Åge Bringsværd og er den fjerde av flere bøker (hittil[*når?*] fem) i romanserien med felles navnet *Gobi*. Romanen tar for seg de samme motivene fra de tidligere romanene.

Handling
--------

I den fjerde boken om Wolfgang befinner han seg i byen Hangzhou der han venter på et skip ta han tilbake til Vesten. Mens han forgjeves venter på et skip, skriver han et brev/dagbok til han som forfølger ham. Så lenge han skriver, tror Wolfgang han vil være i live. Denne gangen forteller Wolfgang Chu om hans far, Ye Liu Chutsai (la hans navn stå skrevet i bambus og silke, som han sier), om tvileren Thomas og om Noa og den store syndefloden. Samtidig søker han trøst hos fra dyresamleren T'ai Po (som holder han fanget i byen), maleren Mu Ch'i og hos ravnen han fikk i gave fra T'ai Po.

Tolkning
--------

«Gobi: Min prins» handler om personen Djengis Khan (der spørsmålet om hva som får en personen til å ødelegg noe), om anti-idealer (der Ye Liu Chutsai står for fred og kultur i motsetning til resten av Djengis Khans rike), om tosidigheten (der man kan være to ting på en gang), om hvordan mennesket svikker (både seg selv og andre) for å redde sitt eget skinn og om menneskelig stolthet og verdighet kan redde det menneskelige for at det skal overleve.

I Norge
-------

I Norge ble romanen første gang utgitt i 1994 på Gyldendal Norsk Forlag. For romanen fikk han Riksmålsforbundets litteraturpris i 1994.

Se også
-------

* Gobi (romanserie)

Eksterne lenker
---------------

* Utgaven fra 1994 | 1996 hos Nasjonalbiblioteket.

Portal: Litteratur
**Ola Moum**  (født 17. februar 1947, død 3. september 1998) var en norsk regissør og dramaturg. Han var fast ansatt ved Trøndelag Teater i perioden 1976–78, og sto der for svært varierte regioppgaver. Blant annet satte han i scene Becketts *Krapps siste spole* og Dario Fo-monologene *Herre Jemini*, *Gjøgleren kommer*. Han var dramaturg og regissør ved Hålogaland Teater 1978–83, hvor han blant annet hadde ansvaret for Pinters *Fødselsdagsselskapet* og *Mamma Heks*. Fra 1983 og fram til sin død arbeidet han som frilanser for forskjellige teatre og frie sceniske grupper. Moum ledet over et par år et dramatikerkurs for nordnorske forfattere, og et av stykkene som ble skrevet var en kabaret for voksne *Englebarn og Jævelunga* med turne i Nord-Norge i 1985.. Han satte senere blant annet opp *Skarven og Ea* ved Tromsø dukketeater i 1990 og Herman Brochs *Tjenestejenta Zerline* ved Haugesund Teater i 1994.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Ola Moum, (17.februar 1947 - 03.september 1998).», besøkt 14. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Store norske leksikon». Besøkt 22. februar 2018.
4. ↑  «Halogalandteater.no». Besøkt 22. februar 2018.
5. ↑  «Engelbarn og Jævelunga». *manusbank.no*. Arkivert fra originalen 23. januar 2021. Besøkt 23. februar 2018.
6. ↑  «Ola Moum, regissør». *sceneweb.no*. Besøkt 22. februar 2018.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
Husøya i fiskeværet Halten sommeren 2005. Bildet tatt fra Store Reinsøy. Foto: Stian Ølstørn 
Halten fyr
**Halten** er et avfolket fiskevær i Frøya kommune i Trøndelag. Halten ligger lengst nord i Froan og utgjør den nordligste delen av den 40 nautiske mil lange øyrekken utenfor Frøya, som strekker seg fra Sula i sør til Halten i nord.

På Halten finnes Halten fyr. Fyret er automatisert og ble avbemannet i 2005.

I sommermånedene juni, juli og august er det hurtigbåtforbindelse tre ganger i uka til Froan og Sistranda på Frøya, med videre forbindelse til Trondheim.

Historie
--------

Den første skriftlige nedtegnelsen om ferdsel til Halten er fra 1548 og viser innbetalt utrorsavgift. Men trolig har folk benyttet Halten lenge før det.

I 1779 kjøpte Henrik Borthen hele Froan og området var i familiens eie til 1927 da Sør-Trøndelag Landbruksselskap frikjøpte fiskeværet. Tobias Ulrik Borthen sto for det meste av utbygginga fra 1868 og fram til første verdenskrig. Tobias Borthen bygde ei brygge (Borthen-brygga/Skankbrygga) og ei stor Trønderlån (Skanklåna). Skanklåna huset husbestyreren og Halten Handel.

I sine glansdager var Halten trøndelagskystens største fiskevær. På det meste kunne det være 1000 fiskere i Halten. Folkemengden var så stor at det ble etablert eget sykehus på Halten, riktignok beskjedent etter dagens målestokk. Nedgangen for fiskeværet begynte med større og mer moderne båter med lugarer, som førte til at det ikke lenger var behov for rorbuer. I 1963 brant Skanklåna ned, mange mener at dette var vendepunktet for Halten og fraflyttingen skjøt fart. I 1988 besluttet daværende eier Torstein Erbo å legge ned fiskemottaket. De to siste fastboende, Harald og Borghild Støen flyttet fra fiskeværet i november 1988. Halten er i dag eid av Stiftelsen Halten - Nekolai Dahls Minne.

Halten i dag
------------

Mange med tilknytning til Halten har feriehus som de benytter om sommeren, samtidig som øyene besøkes av turister. Halten har flere rorbuer og hus med spesielle navn som «Vestindien», «Banken», «Høiskolen», «Telemonhei», «Minde», «Klasbua», «Templet», «Svana», «Havna», «Ostindien», «Rådstua» og «Skreppen».

Den tredje lørdagen i juli arrangeres Haltendagen med flere kulturarrangement i været. Faste poster på programmet er servering av rømmegrøt på Fiskarheimen, kultursti, historisk foredrag og fest med dans til levende musikk på brygga. Det er også mulig å få skyss over til fyret, hvor du kan nyte utsikten i mange mils omkrets. Til dette arrangementet settes det opp ekstra båttransport. Mange tar også turen over havet i egen båt.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Halten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Stiftelsen Halten – Nekolai Dahls Minne

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Diagram som visar tyndepunkt G, oppdriftssenteret B og metasenterpunktet M. Siden M befinner seg høyere enn G flyter legemet stabilt og vil rette seg etter en krenging.
**Metasenter** er et tenkt punkt som brukes i stabilitetsberegninger på skip og plattformer, og er normalt plassert i fartøyets midtplan. Metasenteret (M i figuren) beregnes av skipskonstruktøren. Skrogets oppdriftskrefter virker gjennom oppdriftsenteret (B i figuren,) og gjennom metasenteret (M) når fartøyet krenger i stille vann. For at fartøyet skal være stabilt og rette seg opp etter en krenging, må metasenteret (M) ligge over fartøyets tyngdepunkt (G i figuren). 

Avstanden GM, fra tyndepunktet(G) til metasenteret(M) kalles metasenterhøyden. Dersom denne er stor, vil fartøyet rette seg raskt etter en krenging. Det vil oppleves stivt og kantete. Er metasenterhøyden liten, vil fartøyet få større og langsommere bevegelser, fartøyet er *rankt*. Metasenterhøyden kalles også initialstabiliteten. 

SOLAS har krav til at GM ikke skal være under 0,15 m for lasteskip. Sjøfartsdirektoratet fikk etter Alexander Kielland-ulykken krav om GM over en meter for halvt nedsenkbare plattformer, mens oppjekkbare plattformer har krav om 0,5 meter. ABS krever bare at plattformer har positiv GM. Det Norske Veritas har ikke spesifikke krav til GM. Ulempen med en stor GM er at en får større bevegelser.

Referanser
----------

1. ↑  Sjøfartsdirektoratet: Forskrift av 20. desember 1991 nr. 878 om stabilitet, vanntett oppdeling og vanntette/værtette lukningsmidler på flyttbare innretninger, § 20.
2. ↑  ABS: RULES FOR BUILDING AND CLASSING, MOBILE OFFSHORE DRILLING UNITS, 2006, punkt 1.1.
3. ↑  DNV: Stability and Watertight Integrity, DNV-OS-C301.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

Bildet er tatt fra gården Rotabakken med utsikt mot vest. Innerst er Østerhusvatnet og ytterst Bjørheimsvatnet.  Foto: Frode Staurland 
**Bjørheimsbygd** (også kalt *Bjøreimsbygd*) ligger i Strand kommune i Rogaland. Riksvei 13 (Ryfylkeveien) går gjennom bygden.

Lande- og seilingsmerket Bjørheimskjeften som blir dannet av fjellene Holtaheia og Reinanuten ligger i østre del av bygden. I bygden finner man også «Glasskjellaren», leirstedet Vaulali, og på gården Vaula drives en stor juletreproduksjon. Terrengsyklist Gunn-Rita Dahle og politiker Hadia Tajik er født og oppvokst i Bjørheimsbygd. Gothic metal-vokalist Jan Kenneth Barkved også vokst opp i Bjørheimsbygd. Ole André Vadla Ravnås, som i 2020 ble anerkjent av Forbes for å være blant de 20 beste hackerene i verden, er også oppvokst i Bjørheimsbygd.

Referanser
----------

1. ↑  Winder, Davey. «These 20 ‘Hackers’ Helped Shape The Cybersecurity Landscape Forever». *Forbes* **(engelsk)**. Besøkt 24. januar 2024.
**Beskrivelse over Hitterens Præstegield** er en skriftlig beskrivelse, trolig skrevet i 1780, som omfattet det tidligere *Hitra prestgjeld* som omfattet dagens Hitra kommune og Frøya kommune i Trøndelag. Beskrivelsen var en av en serie av tilsvarende beskrivelser som oftest blir kalt for «topografiske beskrivelser». Disse ble produsert etter ønske fra høyeste hold med bakgrunn i den økte interessen for økonomi og næringsliv hos både sentraladministrasjonen i København og hos andre andre embets- og opplysningsmenn som oppmuntret til dette. Prester ble ofte oppfordret til å beskrive sine embetsområder. Peder Schvane Bang tok oppfordringen og leverte sin beskrivelse fra sitt område, selv om han ikke begynte skrivingen før han hadde flyttet fra stedet.

Bang skriver selv at det verken var biskop Johan Ernst Gunnerus skriftlige oppfordring til dette eller andre i distriktet som fikk han til å skrive. Det var det statssekretær Ove Høegh-Guldberg som stod for. Guldberg var en av de sterke menn i kongeriket Danmark-Norge etter at han hadde vært med på å styrte Johann Friedrich Struensee i 1772. Bang tilegnet beskrivelsen til Guldberg, men det er slett ikke sikkert at han selv noen gang leste beskrivelsen.

I 1784 ble Guldberg selv offer for et kupp i regi av kronprins Fredrik mens kongen sjøl, Christian VII var sinnssyk og uten reell makt. Bang endret derfor tilegnelsen til kronprins Fredrik, datert 22. juni 1784. Da Bang døde i 1792 overtok sønnen, Jakob Hansen Bang manuskriptet, som han fire år senere solgte til student Sigvard Kildal Jentoft for fire riksdaler. Jentoft gav det videre til Deichmanske bibliotek i daværende Christiania, der det befinner seg i dag. Et renskrevet eksemplar finnes hos Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs bibliotek i Trondheim.

Beskrivelsen ble trykt i Christiania i 1825 i bladet «Budstikken – et ukeblad av statistisk-økonomisk og historisk indhold». Her er manuskriptet korrigert for ortografiske feil og mangler i tråd med datidens rettskrivning.

Selv om Bang skrev beskrivelsen etter at han flyttet fra stedet, er det mye som tyder på at han var både nøyaktig og pålitelig i sin beskrivelse. Han så likevel samfunnet utenfra og hadde nok ikke alltid rett i sine betraktninger, som for eksempel at det var usunt å spise fisk og fiskelever.

Bang benyttet som bakgrunnsmateriale en annen beskrivelse av prestegjeldet, skrevet av sokneprest Johan Støren i 1774. Denne ble skrevet på Hitra, og ifølge forfatteren ble gjort for å lette arbeidet for de prestene som kom etter han.

Se også
-------

* Opplysningstidens topografiske litteratur i Norge

Litteratur
----------

* Peder Schvane Bang: Beskrivelse over Hitterens Præstegield. Utgitt i 1984 av Samarbeidskomitéen for lokalhistorie for Frøya og Hitra.

Portal: Hitra
**Kairouan** (arabisk **القيروان**) (også kjent som **Kairwan**, **Kayrawan**, **Al Qayrawan**) er en by i Tunisia, ca. 160 km sør for hovedstaden Tunis. Byen regnes blant islams hellige byer, og er et mye besøkt pilegrimsmål for muslimer. Byen ble grunnlagt av arabere omkring 670 og har i dag ca. 150 000 innbyggere.[] Den har vært et verdensarvområde siden 1988. Navnet skriver seg fra det arabiske *kairuwân* (persisk *Kâravân*) og betyr *leir* eller *hvilested* (jf. karavanserai).[]

Byen ble grunnlagt av den arabiske generalen Uqba ibn Nafi, som et ledd i det voksende arabiske rikets forsvar mot berberne. Selv om generalen falt i kamp mot berberne femten år senere fortsatte byen å vokse, og ble snart kjent som «Nord-Afrikas Mekka».[] På 900-tallet ble den hovedstad i Aghlabid-riket.

På midten av 1000-tallet kom Nord-Afrika under fatimidenes kontroll, og byen ble invadert av beduiner og ødelagt i 1057. Under Det osmanske riket ble hovedstaden flyttet til Tunis på 1100-tallet, men Kairouan har opprettholdt sin status som hellig by og religiøst senter. Etter at franske styrker tok kontroll over området i 1881 har det også vært adgang til byen for ikke-muslimer.

Byen omtales som «byen med 50 moskeer», og blant byens helligdommer må nevnes *Stormoskéen* med dens søyler i marmor og porfyr, og *Moskéen med tre porter* fra 800-tallet. Byen har også spilt en betydelig rolle i jødisk historie i Nord-Afrika, særlig på 800-1100-tallet.[]

Severdighetene i byen omfatter også verdens eldste minaret, torget og medinaen.[]

Deler av Indiana Jones-filmen *Jakten på den forsvunne skatten* ble spilt inn i byen; nemlig gatescenene fra «Kairo».

Panoramabilde av Kairouan

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kairouan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Qairawān – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* kairouan.org
* Kairouan, tourismtunisia.com
* Kairouan travel guide
* Kairwan, jewishencyclopedia.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Cato Husabø Fossen** (født 22. september 1992 i Førde i Sogn og Fjordane) er en norsk politiker (H), tidligere journalist og programleder på TV. Han er kommunikasjonssjef i Høyre, og har ansvaret for Erna Solbergs medieopptredener og pressehåndtering.

I oktober 2020 ble han ansatt som pressesjef i Høyres stortingsgruppe. Etter kommunestyre- og fylkestingsvalget 2023 der Høyre ble Norges største parti for første gang på 99 år, ble han utnevnt til partiets kommunikasjonssjef.

Fossen har bakgrunn som journalist. Fra 2013 til 2014, og igjen fra 2016 til 2020 var han ansatt i NRK. Der var han reporter i økonomi- og politikkredaksjonen, programleder for Politisk kvarter på NRK P2 og til sist nyhetsanker i Dagsrevyen.

Han har også jobbet som politisk journalist i VG og TV 2 Nyheter. En kort periode var han programleder for *Sportsnyhetene* på TV 2.

Han var medlem av Unge Høyre i ungdomstiden og ble valgt til Førde bystyre for Høyre ved kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011, men fikk fritak fra vervet fordi han var ansatt som politisk journalist i lokalavisen Firda.

Referanser
----------

1. ↑  Giæver, Henrik (1. oktober 2020). «NRK-journalist Cato Husabø Fossen (28) blir ny pressesjef i Høyre». *Dagens Næringsliv*. Besøkt 10. oktober 2020.
2. ↑  Jerijervi, Dag Robert (10. november 2023). «Cato Husabø Fossen rykker opp og blir kommunikasjonssjef i Høyre». *Kampanje*. Besøkt 26. november 2023.
3. ↑  Lindblad, Mathilde Lea, Knut-Eirik (10. juli 2019). «Blir Dagsrevyen-anker». *Dagbladet*. Besøkt 10. oktober 2020.
4. ↑  Michaelsen, Gard Lehne Borch (19. februar 2015). «22-årig politisk wonderboy blir TV 2s nye sportsanker». *Medier24*. Besøkt 25. november 2020.
5. ↑  Wergeland, Atle Jørstad (27. mai 2016). «Sportsanker Cato Husabø Fossen slutter i TV 2». *VG*. Besøkt 10. oktober 2020.
6. ↑  Michaelsen, Gard Lehne Borch (27. mai 2016). «Ung stjernejournalist går tilbake til politikken». *Medier24*. Besøkt 20. januar 2022.
**Hans Emahus Tønder Coldevin** (31. desember 1754, Dønna-6. juli 1835, Dønna) var en norsk godseier og krigsråd. Tønder Coldevin regnes som Nordlands fremste godseier og var en foregangsmann når det gjaldt innovasjoner innenfor jordbruket.

  

Han eide Dønnesgodset til sin død.

Bakgrunn og utdanning
---------------------

Tønder Coldevin var sønn av oberstløytnant og godseier Isach Jørgen Coldevin (1724–93) og Maria Anna Emahus Tønder (1731–1802). Foreldrene var av slektene Coldevin og Tønder.

Tønder Coldevin var født på Dønnes i Nordland og tilhørte Nordlands fremste godseierslekt. Godset kom i slektens eie 1675, da det ble kjøpt av kongelig kommissarius, senere amtmann i Nordlandene, Peder Christophersen Tønder.

Tønder Coldevin fikk sin første utdannelse hjemme på Dønnes og ved katedralskolen i Trondheim. Han studerte ved universitetet i København og tok graden examinatus juris der 1781. Deretter var han ansatt ved et av regjeringskollegiene og fikk rangtittelen krigsråd, noe som var en forutsetning for at han kunne beholde setegårdsrettighetene.

Virke
-----

I Tønder Coldevins eiertid vokste Dønnesgodset sterkt ved gårddeling og nyrydding. 1760 bestod godset av 282 leilendingsgårder, mens hans sønner i 1874 eide 551 leilendingsbruk fra Gildeskål i nord til Brønnøy i sør, innbefattet de 3 324 510 dekar store allmenningene i Rana og Hemnes.

Tønder Coldevin hadde skaffet seg kunnskaper om moderne landbruk mens han var i Danmark, og han ble en foregangsmann innenfor landbruket i Nord-Norge. Driften på hovedgården ble modernisert, og her bygde Tønder Coldevin det første steinfjøset i Nordland. Sannsynligvis var han den første i landsdelen som benyttet treskemaskin. Han avlet frem bedre husdyr ved å innføre rasekyr fra Holland og sauer fra Spania. Dessuten drev han vellykkede forsøk med hvetedyrking og dyrket poteter i stor stil.

Død
---

Tønder Coldevin døde på Dønnes og ble bisatt i slektens gravkapell ved Dønnes kirke.

Referanser
----------

1. 1 2   nbl.snl.no, besøkt 20. november 2018[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Bratberg, Terje (25. februar 2020). «Hans Emahus Tønder Coldevin». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 7. februar 2022.
3. 1 2  «Hans Emahus Tønder Coldevin». *Store norske leksikon*. 30. oktober 2020. Besøkt 7. februar 2022.
4. ↑  Norske slott og herregårder: Nord-Norge, Dønnes (nvg.org)
5. ↑  Lind, Elin Åsbakk (5. mars 2019). «Åpnet kistene som modighetsprøve: Nå får de hvile i fred». *NRK*. Besøkt 7. februar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
Vägbasen Eneryda flygbas sommeren 2008. Merk de svært brede vegskuldrene og mangel på midtdeler eller rumlefelt for motgående trafikk.
En **vägbas**, ofte kalt **«flygraka»**, er en enkel flyplass med start- og landingsmuligheter for militære fly i Sverige. Som vägbaser ble det fra begynnelsen brukt rette, brede veistrekninger. Vägbaser var en viktig del av den svenske forsvarsplanleggingen i etterkrigstiden og skulle bidra til at en angriper ikke skulle kunne slå ut størstedelen av flyvåpenet i ett eneste samordnet overraskningsangrep. Et bidragende eksempel var seksdagerskrigen i 1967 der Israel på noen timer slo ut Egypts flybaser.

I det svenske Bas 60-systemet og det senere Bas 90-systemet var hovedlandingsbaner på krigsbaser typisk 2000–2300 m lange og 30–40 m brede. For å komplettere hovedlandingsbanene og ha reserve-landingsplasser i tilfelle bombing ble det bygd *kortbanor* og *reservvägbaser*.

Reservvägbas
------------

Mange veier i landet ble gjort bredere og satt i stand slik at det ble en rett strekning på cirka 1500 m, hvilket muliggjorde anvendelse som reservvägbaser. Denne vägbas behøvde å kompletteres med personell, materiell, drivstoff og dessuten med visse feltarbeid for å kunne anvendes. Resurser for dette måtte omprioriteres fra den ordinære basens virksomhet.

Kortbaner
---------

Må ikke forveksles med kortbanenettet i Norge.
*Kortbanor* var i likhet med reservvägbaserna også en del av det allmenne veisystemet. Forskjellen var at disse var kortere og kunne anvendes uten større forberedelser. Typisk ble det bygget 2-3 kortbaner i nærheten av hver flybase. Flyet *Viggen* og senere *Gripen* var tilpasset tll å kunne anvende disse korte banene, til forskjell fra *Draken* som krevde lengre baner.

I Bas 60 var en *kortbana* 1500-2000 m lang og 12 m bred, mens i Bas 90 var en *kortbana* 800 m lang og 17 m bred. Disse veiene ble naturligvis ganske brede og uten midtrabatt. Til sammenligning har en vanlig norsk vei med gul stripe og to kjørefelt (ett i hver retning) en beskjeden bredde på rundt 6 m til 7 m, som er nesten en tredjedel.[]

Utenlands
---------

En A-10 Thunderbolt II tar av fra Autobahn A29 i Tyskland
Vägbaser finnes bygget i andre land, ettersom man har innsett sårbarheten hos ordinære flybaser. Disse er vanligvis lengre og bredere enn i Sverige, ofte innbygget i motorveier, der man gjennom å ta bort midtdeleren kan få en bane for tyngre fly. Blant annet har Tyskland og Finland adskillige vägbaser. Mange land har én eller noen få.

Eksempler på svenske vägbaser
-----------------------------

* Eneryda flygbas
* Balsjö vägbas

Se også
-------

* Kortbanenettet i Norge

Eksterne lenker
---------------

* Fortifikationsverkets rapport om Sveriges reservvägbaser[*død lenke*]
* Fortifikationsverkets rapport om svenska vägbaser Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
***Catalabus*** er en gruppe av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea), selv om mange av artene ikke har påfallende lang snute. De fleste av artene lever i tropene og bare én finnes i Norge.. De lever på trær, busker og urter, og mange arter ruller sammen blader til en sekk- eller fingerbølformet kapsel der larvene utvikler seg.

Utseende
--------

Små til middelsstore, kroppen er avlang, glatt og blank, mer eller mindre rødlig eller gulaktig. Hodet er forlenget bak fasettøynene, snuten ganske kort, antennene ikke knebøyde. Forbeina er lange og kraftige, særlig lårene tykke.

Levevis
-------

Alle bladrullerne er planteetere, de fleste lever på busker og trær, men noen også på urter. Mange arter ruller sammen blad til kapsler der larven utvikler seg, disse er som oftest eske- eller fingerbølformede, til forskjell fra snutebladrullere (Rhynchitidae) som vanligvis lager sigarformede bladruller. Det er vanlig at de to kjønnene samarbeider om å lage bladrullen, og hannenes forlengede hals hjelper dem til å gnage dype huller i bladene som virker som sting med sammenføyingen av bladene. Billene gnager gjennom bladet, bortsett fra midtnerven, helt eller delvis, slik at de blir lett å brette. Hunnen legger et eller flere egg i den ferdige beholderen. Dette er et eksempel på yngelpleie som er ganske uvanlig blant biller.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **bladrullere, Attelabidae** Billberg, 1820
					- Underfamilien Attelabinae Billberg, 1820
						* Stammen Paramecolabini Legalov, 2003
							+ Slekten ***Catalabus*** Voss, 1925 - 9 arter
								- *Catalabus elegans* (Voss, 1933)
								- *Catalabus kazantsevi* (Legalov, 2003)
								- *Catalabus marieae* (Kresl, 2007)
								- *Catalabus nigrosuturalis* (Voss, 1930)
								- *Catalabus pallidipennis* (Voss, 1925)
								- *Catalabus quadriplagiatus* (Voss, 1953)
								- *Catalabus rasuwanus* Legalov, 2007
								- *Catalabus simulatus* (G.A.K. Marshall, 1923)

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 29. august 2020. Besøkt 29. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
* Fotogalleri over Attelabidae, ved A.A. Legalov
Valebø kirkegård
**Valebø kirkegård** eller **Valebø gravplass** er en gravlund i Valebø i Skien kommune i Telemark.

Valebø-området var før 1964 i Holla kommune. Da Romnes kirke ble nedlagt som sognekirke i 1867, ble det klaget over lang kirkevei til Holla kirke. Samtidig ble det gitt tillatelse til å anlegge hjelpekirkegård i Valebø. Denne ligger inne i et skogholt nær Norsjø ved Valebø brygge. Valebø kirke ble tatt i bruk i 1903. Den ligger et par kilometer unna og har ikke egen kirkegård, slik at det er kirkegården ved Valebø brygge som fortsatt brukes for Valebø-området.

På kirkegården er et par sovjetiske graver fra krigens dager.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Brendalsmo og Jan-Erik G: Eriksson: Kildegjennomgang. Middelalderske kirkesteder i Telemark fylke (Riksantikvaren, 2016)
2. ↑  Skien kirkelige fellesråd om Valebø kirke.
3. ↑  Herman Henriksveen, red. (1986). *Kirker i Telemark*. Stathelle: Flora forlag. s. 28. ISBN 82-90695-00-4.
4. ↑  Skien gravplassforvaltning: Sovjetiske krigsgraver på Valebø kirkegård

Eksterne lenker
---------------

* Skien gravplassforvaltning: Valebø kirkegård
* Kart over Valebø kirkegård (Allslekt)
***Heteromeroxylon*** er en slekt av snyltebiller. De er blant de svært få billene som lever som parasittoider, det vil si at larvene utvikler seg på en vert som de til slutt dreper, i motsetning til ekte parasitter som ikke dreper verten sin.

Utseende
--------

Hannene er middelsstore, avlange, brunsvarte snyltebiller med reduserte dekkvinger. Antennene er korte og sagtakkede, gjerne svarte med de to innerste leddene gule, hodet forhioldsvis stort og bredt gulrødt, ganske små fasettøyne. Pronotum er klokkeformet, omtrent så langt som bredt, svart med bredt oransje kanter. Dekkvingene er korte, mørke, dekker litt over halve bakkroppen. Bakkroppen er ganske lang og spoleformet.

Levevis
-------

Snyltebillene lever som parasitoider på andre insekter, det vil si at larvene utvikler seg på eller inne i en vert som de til slutt dreper. Denne slekten angriper larvene til ulike trebukker.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Malaysia og Japan.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea
				+ Familien **snyltebiller**, Ripiphoridae (=Rhipiphoridae)
					- Underfamilien **Hemirhipidiinae** Heller, 1921
						* Slekten ***Heteromeroxylon*** Pic, 1939
							+ *Heteromeroxylon ruficeps* Pic, 1939
							+ *Heteromeroxylon yagii* (Tôyama, 1987)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. oktober 2020. Besøkt 24. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 24. oktober 2020. Besøkt 24. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Harald Grytten** (født 5. desember 1938 i Ålesund) er en norsk filolog og byhistoriker.

Utdanning
---------

Grytten har hovedfag i nordisk fra Universitetet i Bergen fra 1973 med hovedoppgava *Ei gransking av talemålet på Midøy*.

Yrkesliv
--------

Fra 1973 til 1993 var Grytten bestyrer for Aalesunds Museum. Han er kjent som ekspert på Ålesunds historie, og har utgitt en rekke bøker om byen Ålesund og folket der. Gjennom sitt virke som museumsmann arbeidet han for bevaring av det opprinnelige bygningsmiljøet i Ålesund, og har mye av æra for at ålesunderne gjenoppdaget jugendstilen som preget mye av bysentrum slik det ble reist etter bybrannen i 1904. 

Grytten er også en foredragsholder som gjennom sine byvandringer formidler byens historie med stort engasjement. I 2004 fikk Grytten Kommunikasjonsprisen i Møre og Romsdal på bakgrunn av en nominasjon som la vekt på hans sjeldent tydelige og konsekvente kommunikasjon ved bruk av enkle virkemidler. Prisen deles ut av Kommunikasjonsforeningens lokallag i Møre og Romsdal.

Hedersbevisninger
-----------------

I forbindelse med Gryttens 50-årsdag i 1988 ble han hedret med utgivelsen *Festskrift til Harald Grytten: Ålesund i mitt hjerte*.

I 2010 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs orden «for hans betydningsfulle innsats for norsk kulturarv.» Det ble samtidig opplyst at hans innsats innen by- og lokalhistorie var vektlagt ved beslutningen om ordenstildeling.

I 2013 ble en skulptur som forestiller Grytten avduket i Ålesund. Statuen har tittelen «Byvandreren». Den er utformet av kunstneren Olav Leon Roald, etter et initiativ fra «Nytt i uka»[*klargjør*] som skulle markere sitt 25-års jubileum og det med ei gave til byen.

Referanser
----------

1. ↑  «Vandring i Ålesund». *1983-01-24*. 12. oktober 2015. Besøkt 28. oktober 2023. «Ålesundspatrioten og museumsstyreren Harald Grytten viser fram gamle og nye sider ved hjembyen.»
2. ↑  Utnevnelse til St. Olavs Orden, kongehuset.no, besøkt 9. april 2010.

Eksterne lenker
---------------

* NRKs omtale

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Geoscopus*** er en gruppe av snyltebiller som skiller seg ganske mye fra andre biller når det gjelder utseende og levevis. De er blant de svært få billene som lever som parasittoider, det vil si at larvene utvikler seg på en vert som de til slutt dreper, i motsetning til ekte parasitter som ikke dreper verten sin.

Utseende
--------

Middelsstore, avlange, brunrøde til svarte snyltebiller. Hannene har buskformede antenner.

Levevis
-------

Snyltebillene lever som parasitoider på andre insekter, det vil si at larvene utvikler seg på eller inne i en vert som de til slutt dreper. Dette i motsetning til såkalte ekte parasitter, som ikke dreper verten sin. Blant vertene finnes kakerlakker, treborende biller, bier og veps. De nyklekte larvene, som blir kalt planidium-larver, er små, langbeinte og kjappe. De kryper omkring til de finner en passende vert og hekter seg fast i denne, og forandrer seg deretter til en tykk, kortbent larve som spiser på verten.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Sør-Afrika og Sri Lanka.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea
				+ Familien **snyltebiller**, Ripiphoridae (=Rhipiphoridae)
					- Underfamilien **Pelecotominae** Seidlitz, 1875
						* Slekten ***Geoscopus*** Gerstäcker, 1855
							+

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. oktober 2020. Besøkt 24. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 24. oktober 2020. Besøkt 24. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Atlas of Living Australia - *Euctenia*  Besøkt 29.9. 2023
* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
***Pseudorhipidius*** er en slekt av snyltebiller som skiller seg ganske mye fra andre biller når det gjelder utseende og levevis. De er blant de svært få billene som lever som parasittoider, det vil si at larvene utvikler seg på en vert som de til slutt dreper, i motsetning til ekte parasitter som ikke dreper verten sin.

Utseende
--------

Små (ca. 3 millimeter), avlange, brune snyltebiller. Hannene har buskformede antenner, hunnene er larvelignende.

Levevis
-------

Snyltebillene lever som parasitoider på andre insekter, det vil si at larvene utvikler seg på eller inne i en vert som de til slutt dreper. Dette i motsetning til såkalte ekte parasitter, som ikke dreper verten sin. Blant vertene finnes kakerlakker, treborende biller, bier og veps. De nyklekte larvene, som blir kalt planidium-larver, er små, langbeinte og kjappe. De kryper omkring til de finner en passende vert og hekter seg fast i denne, og forandrer seg deretter til en tykk, kortbent larve som spiser på verten.

Utbredelse
----------

Arten er beskrevet fra Myanmar.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea
				+ Familien **snyltebiller**, Ripiphoridae (=Rhipiphoridae)
					- Underfamilien **Ripidiinae** Gerstäcker, 1855
						* Stammen Ripidiini Gerstäcker, 1855
							+ Slekten ***Pseudorhipidius*** Chobaut, 1894
								- *Pseudorhipidius canaliculatus* Chobaut, 1894

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. oktober 2020. Besøkt 24. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 24. oktober 2020. Besøkt 24. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Pål Øverland** (født 30. august 1956) er en norsk teaterregissør. Han var skuespiller ved Riksteatret fra 1979 og hadde hovedrollen i Wam & Vennerøds film *Leve sitt liv* (1982), før han ble fast ansatt regissør ved Den Nationale Scene 1982–1985. Her gjorde Øverland seg blant bemerket med oppsetninger av David Storeys *Hjem* og Astrid Lindgrens *Mio min Mio*. 

Som frilanser har han senere arbeidet ved blant annet Teater Ibsen med *Medeas barn* i 1987 og Den Nationale Scene med musikalen *Splint* i 1989. Til Festspillene i Bergen i 1991 satte Øverland opp *Erasmus Montanus*. Hans oppsetning av Henrik Ibsens *Gengangere* på Den Nationale Scene i 1992 var et interessant forsøk på å gå imot teksten for å skape kontraster. I senere år har Øverland blant annet hatt regien på Marispelet ved Rjukanfossen.
Han har i alle år hatt regien på musikkspillet Lady Arbuthnott på Sunndalsøra.

Eksterne lenker
---------------

* «Pål Øverland» i Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Gunleik Svartdal** (født 31. mai 1931) er en norsk interiørarkitekt og møbeldesigner.

Han er født og oppvokst på kunstner- og handelsstedet Nutheim, Flatdal i Telemark, som nest yngst av syv barn. Hans far Halvor Svartdal og hans onkel drev gjestgiveri, landhandel, skysstasjon, revefarm, bakeri, slakteri og litt dyrehold. Hans mor Bergit drev seterdrift hver sommer.

Svartdal var ferdig utdannet interiørarkitekt og møbeldesigner ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) i 1958. I 1970 var han ansvarlig for innredningen av Gaustablikk Høyfjellshotell i Telemark. Etter nesten 30 år ved Bruksbo Tegnekontor etablerte han Svartdal Design sammen med Bruksbo AS i 1990. 

Han er mest kjent for design av stoler til norske kirkebygg. I 1991 leverte han 800 stoler til Nidarosdomen i forbindelse med signingen av kong Harald og dronning Sonja.

Han mottok prisen *Årets møbel i -82* for sofaen/serien *Birileik*. 

Skihopping var hans store lidenskap i yngre år og han deltok i NM og i London/Hamstead Heath og i Edinburgh i 1951.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Gunleik\_Svartdal[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   90 års omtale i Aftenposten 31. mai 2021
3. ↑  Mats Linder: *Møt Gunleik Svartdal - mannen som møblerer norske kirker* - plnty.no 1. juni 2021
4. ↑  *Gunleik Svartdal - stoler for konge og fedreland* - matslinder.no 8. august 2018

Eksterne lenker
---------------

* Gunleik Svartdal - Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Erik Hovlandsdal** (født 18. juni 1989) er en norsk friidrettsutøver fra Bergen.

Han har vunnet NM-sølv i 3000 meter hinder, en førsteplass i Tyrvinglekene på 3000 meter og en førsteplass i Knarvikmila 5 kilometer. Han fikk bestetid i Norge på 5 kilometer gateløp i BFGs vinterkarusell i 2012 og ble verdensmester i 8 kilometer terrengløp militær femkamp i Brasil i 2011. I 2012 ble han norgesmester i stafett 4 X 1500 meter sammen med Kjetil Måkestad, Vidar Dahle og Thomas S. Eide på laget til Gular.

Hovlandsdal hadde Aage Odfjell som trener og løp i flere år for Idrottslaget Gular, men meldte seg ut i november 2012 da klubben nektet ham å bruke Odfjell som trener. Hovlandsdal løp senere for Norna-Salhus.

Hovlandsdal har arbeidet 4 år i forsvaret og gikk i 2012 på lærerutdanningen ved Høgskolen i Bergen.

Referanser
----------

1. ↑  Anonym (2009-06-18). «Fødselsdager». *Bergens tidende 2009.06.18*. Bergen. s. 7.
2. 1 2 3 4 5  Jørn-Arne Tomasgard (2012-11-04). «Odfjell-elev føler seg forfulgt av dopingrykter». *Bergens tidende 2012.11.04*. Bergen. s. 30-31.
3. ↑  Anonym (2012-05-20). «Sportsbørsen. NM stafetter i Jessheim». *Aftenposten [morgen] 2012.05.20*. Oslo. s. 24.
4. ↑  Kim Bøyum (2014-08-03). «Skagestad kan toppe sesongen med EM-plass». *Bergens tidende 2014.08.03*. Bergen. s. 30.
Nettselskaper i Nederland.
Et **nettselskap** er et selskap som eier og driver overføringsnett for elektrisk energi.

Drift av overføringsnett innenfor et geografisk område er et naturlig monopol, da det ikke er samfunnsøkonomisk rasjonelt at flere selskaper bygger ut konkurrerende nett i området. Nettselskapene har således monopol på sine tjenester innenfor sitt område, og virksomheten er derfor gjerne strengt regulert. Eksempelvis er det i Norge et krav om at nettvirksomheten skal skilles fra virksomhet innen kraftproduksjon og -omsetning og at virksomhetene skal være organisert i selvstendige juridiske enheter.

Nettselskaper er gjerne underlagt krav om konsesjon. En lovgivningspakke fra Den europeiske union har stilt ytterligere krav om skille mellom nettselskaper og kraftselskaper.

Eksempler
---------

* BKK Nett
* Breheim Nett
* Elvia
* Hadeland EnergiNett
* Hallingdal Kraftnett
* Statnett
* Tensio TS
* Arva
* Elinett
* Fagne
* Glitre Nett
* Lede
* Linea
* Linja
* Lnett
* Norgesnett
* Sygnir

Referanser
----------

1. ↑  Energiloven § 4-6
2. ↑  Lov om endringer i energiloven (skille mellom nettvirksomhet og annen virksomhet mv.)
3. ↑  NVE om områdekonsesjoner
4. ↑  Third Energy Package
5. ↑  Prop. 35 L (2015–2016)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Dylan Mondegreen** er den norske sangeren og låtskriveren **Børge Sildnes**. Han har gitt ut album i USA, Storbritannia, Japan, Filippinene, Korea, Italia og Thailand.

AllMusic skrev om hans tredje album: «flawlessly written and performed, and produced with uncommon skill and grace — it’s likely one of the best singer/songwriter records of 2012, and most any year that came before».[] Albumet ble produsert i samarbeid med Saint Etienne-produsent Ian Catt.

Han er også blitt omtalt i Pitchfork, NME, Under The Radar og Spin.

Dylan Mondegreen har turnert i USA, Japan, Kina, Italia og England. I Norge er han kanskje mest kjent for låtene Wishing Well og Girl In Grass, som begge var B-listet på NRK P3.[] Han var også finalist i NRK Urørt i 2008.

Diskografi
----------

* *While I Walk You Home* (Division Records, 2007)
* *The World Spins On* (Division Records, 2009)
* *Dylan Mondegreen* (Division Records / Shelflife Records, 2012)
* *Every Little Step* (SkiPop/Shelflife Records, 2016)
* *A Place In The Sun* (Saiko/Fastcut Records 2018)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dylan Mondegreen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Mondegreen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Mondegreen på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Mondegreen på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Mondegreen på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Boksen av, eller Boksen går** («Kick the Can» på engelsk) er en klassisk barnelek som kan ha eksistert like lenge som menneskene.. Det er en slags variant av *gjemsel* og passer best om man er flere som deltar.

Leken starter ved at en av deltakerne står med foten eller inntil en avtalt *boks* og teller til et avtalt tall. Det avtalte tallet er avhengig av hvor mange som er med, slik at alle som er med skal få tid nok til å finne seg et gjemmested. Når deltageren som er valgt til å telle har startet å telle, skal de andre gjemme seg. Når den som teller er ferdig, er oppgaven å finne de deltagerne som har gjemt seg, og å si vedkommendes navn på boks. Når den som talte sier "Petter på boks", må Petter komme seg frem til boksen før den som talte, hvis ikke er Petter fanget. Det smarteste er derfor å finne gjemmesteder som er i nærheten av boksen, slik at man kommer seg raskere til boksen enn den som teller. 
Dersom Petter når frem først og sier*"Boksen går"*, frigjøres alle som før har blitt fanget, og leken starter på nytt. Leken er slutt når alle er fanget.

Varianter
---------

Det finnes flere lokale varianter og variasjoner man kan gjøre denne på. Ikke bare kan man endre på selve reglene for leken, men det finnes også mange måter å velge boks på. Det kan enten være en ting som står fast i naturen, for eksempel en transformatorboks, søppelkasse eller noe som ikke står fast, for eksempel en brusboks. Det finnes også varianter i form av hvordan for eksempel Petter skal si "Boksen går" på, enten ved å ta på selve boksen eller ved å sparke i boksen. En annen variant er også hva man sier for å starte leken på nytt. Noen velger å si "Boksen går", andre vil gjerne bruke "Boksen av". Det går også an å gjøre leken om til et lagspill.

Uttrykket *Boksebrenner* er lokalt et uttrykk innenfor leken. Det forventes av den som *står* at vedkommende skal gå rundt og finne de andre. Men hvis personen som *står* ikke fjerner seg fra boksen kalles dette for *boksebrenning* eller *ruging*.

Referanser
----------

1. ↑  Selmer-Olsen, Ivar (1952-) (1990). *"Boksen går!": om barns egen kultur, og om barnekulturens vilkår og funksjon*. Trondheim: Norsk kulturråd : Norsk senter for barneforskning. s. 6-7. ISBN 8299170419.
2. ↑  Joanna J. Cemore. «Kick the Can». *Encyclopedia of Play in Today's Society*. doi:10.4135/9781412971935.n203.
Zaher Zorgati - vokal
**Myrath** er et progressiv metal-band fra Tunisia som ble etablert i 2001.

Biografi
--------

Myrath (ميراث, som betyr *arv*), er et metal band fra Tunis i Tunisia. Det ble opprettet i 2001 av gitarist Malek Ben Arbia (som var 13 år). I de neste årene utviklet bandet sin stil mot progressiv metal, med tydelig referanse til arabisk musikk.

Deres første album, *Hope,* ble utgitt i september 2007, og deres andre album, *Desert Call*, i januar 2010. Den tredje utgivelsen, *Tales of the Sands*, ble utgitt i september 2011. April 2017 gir de ut sitt femte album, *Legacy*.[]

Diskografi
----------

### Studioalbum

* *Hope* (2007)
* *Desert Call* (2010)
* *Tales of the Sands* (2011)
* *Legacy* (2016)
* *Shehili* (2019)

### Demoer

* *Double Face* (2005) (Bare utgitt i Tunisia)

Medlemmer
---------

Nåværende
* Malek Ben Arbia – gitar
* Zaher Zorgati – vokal (2007–)
* Elyes Bouchoucha - keyboard, kor
* Morgan Berthet – trommer (2011–)
* Anis Jouini - bass (2006–)

Referanser
----------

1. ↑  «MYRATH NEW ALBUM SHEHILI OUT MAY 3RD 2019!». *earMusic*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Myrath – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
 (Engelsk)
* Video: Under Siege (YouTube)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Magnus Brostrup Landstad** (født 1876 i Skjeberg, død 1956) var en norsk redaktør og forfatter.

Privatliv
---------

Hans farfar var salmedikteren Magnus Brostrup Landstad. 

Han var gift med Mina Anetta Andersson (1875–1970), og far til ingeniøren og industrilederen Magnus Brostrup Landstad (1905-1998).

Yrkesliv
--------

Landstad var redaktør av Kongsberg Tidende. Han skrev også en rekke sangtekster, og var blant annet forfatter av teksten til Reidar Thommessens vals *Var det en drøm?* (også kjent som *Husker du dengang i måneskinn* eller *Måneskinnsvalsen*). På begynnelsen av 1900-tallet skrev han teksten til slageren *Barndomshjemmet*, som han først kalte *Fjorden der hjemme*. En annen av hans populære sangtekster het *Jeg elsker ditt smil og din latter*.

Foruten sanger skrev Landstad dikt og prologer, og var spesielt kjent for sine soldathistorier. I 1925 skrev han prologen til det store hundreårsjubileumet for den norske utvandringen til Amerika.

Diktsamlinger (utvalg)
----------------------

* *Proletarens sange*
* *Med skogen omkring meg*
* *I sult og sol*

Referanser
----------

1. ↑   Historisk befolkningsregister, histreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «M B Landstad – Norsk biografisk leksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 31. januar 2017. Besøkt 19. januar 2017.
3. ↑  «M B Landstad – Norsk biografisk leksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 31. januar 2017. Besøkt 19. januar 2017.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Rockipedia **·** BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz
 |
**Aleksander Schau** (født 1. november 1974) er en norsk mediepersonlighet og tidligere fotballspiller for Averøykameratene.

I årene 1998 til 2003 var han sammen med broren Kristopher Schau programleder for radioprogrammet *Karate* på NRK P3. Senere var han programleder for *FK Fotball* og *FK Sport* på samme kanal, sammen med Thomas Aune, før de meldte overgang til TV 2 høsten 2010. De to skrev også boken *Sieg!* etter VM i fotball 2006 i Tyskland.

Schau var programleder for *FC Football*, som ble sendt på TV 2 Sport Premium og TV 2 Zebra, sammen med Aune. I 2016 sluttet Schau i kanalen. Sammen med Thomas Aune har han podcasten Fotballklubben, og i tillegg turnerer de Norge med et liveshow knyttet til podcasten.

Sammen med sin bror Kristopher har han også ledet radioprogrammet *Kvegpels* på Radio Nova (Studentradioen i Oslo) i snart 30 år.

Schau spilte to sesonger, fra 1989 til 1991, for Averøykameratene som keeper.[]

Referanser
----------

1. ↑   www.dagbladet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Størst i livet*, A-magasinet, 6. juni 2014
3. ↑  «Fotballklubben med Aleksander Schau og Thomas Aune». *fotballklubben.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 26. februar 2021. Besøkt 21. mars 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Det første moderne dansk-norske sjøkartet for Oslofjorden (1803), av kartografene kaptein Carl Frederik Grove, krigskommissær Ditlev Wibe og ingeniørløytnant Benoni Aubert.
**Ditlev Wibe** (født 8. januar 1751, død 9. september 1834) var en norsk generalkrigskommissær. 

Han var sønn av major ved 1. akershusiske regiment Johan Christian Vibe (d. 1764) og Anne Cathrine, født Pihl (d. 1773). Wibe ble elev ved matematiske skole i Christiania. I årene 1773–77 var han i Rendsborg hvor han deltok i kortlegningsarbeidene for det slesvig-holstenske kanalanlegget.

I 1778 ble han premierløytnant i artilleriet i København, hvor han sammen med sin kollega premierløytnant Johan Jacob Rieck (1749–1801) fulgte forelesninger i astronomi. Etter eksamen heri ble de sendt til Norge for ved hjelp av triangulering å oppmåle landet. Arbeidet pågikk fra 1779 til 1788 under Wibes ledelse. 

I 1788 ble han krigskommissær i Trondhjem, i 1803 sjø- og landkrigskommissær med majors rang, og endelig 1811 fikk han karakter av generalkrigskommissær. 

Han døde i Trondhjem 9. september 1834.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Eneveldets menn i Norge, side(r) 313, oppført som Vibe, Ditlev[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bricka, Carl Frederik. «500 (Dansk biografisk Lexikon / XVIII. Bind. Ubbe - Wimpffen)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 6. juli 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF
 |