recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Brannmuseet i Oslo** ligger i gamle **Grønland brannstasjon** i Grønlandsleiret i bydel Gamle Oslo. Brannmuseet deler bygningen med Rusmiddeletaten og Uteseksjonen i Oslo. Museet ligger like ved Grønland kirke.

Historie
--------

1. januar 1861 ble det etablert faste yrkesbrannkorps i Oslo fordelt på 3 brannstasjoner, Hovedbrannstasjonen, Sagene brannstasjon og Grønland brannstasjon. Den store bybrannen i 1858 presset frem en rask avgjørelse i bystyret. Stasjonen på Grønland ble kalt «Grønland Brand- og Politivagt» og ble tatt i bruk i oktober 1866. Stasjonen har vært bygget om flere ganger, og den ble tilpasset overgangen fra hest til automobildrift. Likevel står stallene fortsatt inne i stasjonen.

Politiet flyttet i 1902 til Tøyenbekken 5. 

Grønland brannstasjon ble nedlagt i 1978, etter kontinuerlig drift i 112 år. Bygget ble deretter brukt til brannvesenets brannsynskontor, samt feierbad og feiermesterkontor. Deretter tok Brannvesenets historielag over driften og etablerte et museum med plass til en del av brannvesenets gamle biler og utstyr. 

Museet tar i mot besøk fra interessegrupper og skoleklasser. Besøkene kombineres gjerne med generell branninformasjon. Museet holder åpent for publikum onsdager fra klokken 11 til 14. Hver høst stiller museet med sine biler på veteranbrannbiltreff.

Bygninger
---------

Brannstasjonen ble tegnet av arkitekt Wilhelm von Hanno, som også står bak Grønland kirke, som er bygget i samme stil. Ved bygging var hovedbygningen på 2 etasjer. Noen år senere ble det bygget på en 3. etasje og et tårn. 

Bygningene er bygget med en indre gårdsplass. Her er det i dag parkert flere veteranbrannbiler. Innerst bak to større røde skyvedører var den gamle stallen. Etter noen år med leie av hester kjøpte stasjonen etter hvert egne hester. Hestene gikk fritt i stallen, og var opplært til å stille seg foran vognene når alarmen gikk. Seletøyet ble firt ned fra taket, og hestene spent for vognen. Operasjonen tok ca. 20 sekunder, og tiden det tar å komme seg ut av stasjonen kalles den dag i dag for forspenningstid. Selv om all utrykning gikk gjennom hovedporten, var det en vognremisse i sidefløyen mot kirken også. 

Sykestallen var i bygget innerst i motsatt hjørne. En stor, rød garasjeport er montert på dette bygget i nyere tid. Den andre sidefløyen er kalt arresten. Den stammer fra tiden da stasjonen het «Brand og Politi vagt». Senere er arresten brukt til smie, snekkerverksted og gymsal. Vognhallene ut mot Grønlandsleiret ble bygget til i 1910, laget for større vogner, der en var en dampsprøyte på to tonn som ble dratt av to hester. Fra 1919 ble hestevognene skiftet ut med automobiler.

I den store vognhallen står glidestangen fra andre etasje. Det er ikke sikkert når denne ble satt opp, men det antas å være Norges eldste eksisterende glidestang.

Kilder
------

* *Informasjonsark utdelt ved stasjonen*

Eksterne lenker
---------------

* Brannmuseets nettsted

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Volvo-avtalen** var en plan for industrielt samarbeid mellom Norge og Sverige hvor Norge skulle få deleierskap (40 %) i Volvo-konsernet mens Volvo skulle få blokker på norsk sokkel.

Odvar Nordli satset i 1978 stort på norsk-svensk samarbeid, der Sverige skulle gå inn i norsk oljeindustri, mens den norske stat skulle kjøpe opp 40 % av aksjene i Volvo. Han hadde forventninger om at dette ville skape 3.000-5.000 tiltrengte industriarbeidsplasser i Norge. 

Olof Palme, Thorbjörn Fälldin, Gro Harlem Brundtland og Reiulf Steen stilte seg positive til prosjektet, men i Norge var den borgerlige motstanden stor. At Volvo-avtalen ikke ble noe av, var et hardt slag for statsminister Nordli og hans regjering, og for Ap som helhet.

Planen ble avvist i januar 1979 av et blokkerende mindretall av Volvos aksjonærer. Et argument mot avtalen var at Volvo ble solgt for billig, og at aksjonærene hadde liten tro på noen fremtidig petroleumsutvinning på norsk sokkel. Det var også betydelig skepsis på Stortinget.

Referanser
----------

1. ↑   lest 24. april 2014
2. ↑  Hans Olav Lahlum: *Reiulf Steen* (s. 246), forlaget Cappelen Damm, Oslo 2020, ISBN 978-82-02-68145-6
3. ↑  *Norgesrevyen* nr 1, 1979
4. ↑  Dagbladet 23. juni 2007, lest på nett 25. april 2014.
***Kljutsj*** (originaltittel: *Ключ*) er en sovjetisk animert film fra 1961, regissert av Lev Atamanov.

Handlingsreferat
----------------

Filmen er en advarende fortelling om behovet for å utvikle gode arbeidsvaner, ta personlig ansvar, og samvittighet i livet. Tre snille feer besøker foreldrene til en nyfødt gutt og gir dem en gave som de sier vil gi ham et lykkelig liv. Feene gjør også at gutten vokser opp mye fortere enn normalt, og forteller foreldrene at den nyfødte vil vokse i løpet av timer - ikke dager. Guttens bestefar kommer på besøk og forsøker å gi gutten arbeidsverktøy som han kan få godt bruk for senere i livet. Men disse gavene blir nektet av foreldrene og feene, som forteller bestefaren at gutten allerede har blitt lovet lykke - og ikke behøver å arbeide. De forvandler bestefaren på magisk vis, og sender ham deretter tilbake til leiligheten hans. Men bestefaren liker ikke ideen om at barnebarnet skal få lykke allerede fra fødselen, uten å faktisk arbeide for det.

Bestefaren besøker en venn av ham; En vitenskapsmann som arbeider i et stort laboratorium med en samling fantastiske oppfinnelser, deriblant menneske-lignende roboter, inkludert en robot som kan komponere poesi. Han spør vitenskapsmannens roboter hva som kan skje med en person som er født inn i stor lykke. De fleste av dem forteller ham at ett slikt menneske kommer til å bli en veldig ubehagelig, lat og arrogant person. Men den poesi-komponerende roboten forteller ham at det ville være mer forferdelig å ta slik lykke fra et lite barn. Usikker på hva han egentlig burde gjøre, bestemmer bestefaren seg for å besøke Lykkelandet - og selv få se hvordan livet der faktisk er.

Når bestefaren kommer til Lykkelandet, oppdager han at bakken er klissete av godteri og i elvene renner det melk. Skolen består av sommerferie, høstferie, vinterferien og vår-ferien. I høy alder består hele dagen av å sitte på en gyngestol. I avsky over det han ser løper bestefaren sin vei, forfulgt av feene som vil at han skal komme tilbake. Han klarer å rømme, og kommer seg snart tilbake til laboratoriet. Etter å ha fortalt forskeren hva han så, og at han ikke vil at barnebarnet hans skal bo på et slikt sted, bestemmer de seg for å sette en spesiell lås på porten inn til Lykke-landet. I mellomtiden bestemmer barnebarnet, som vokste opp ekstremt bortskjemt fordi han alltid fikk viljen sin, for å endelig forlate foreldrenes hjem. I mellomtiden bestemmer vitenskapsmannens poesi-komponerende robot seg for å stikke av fra labratoriumet, og vise frem talentene sine for resten av verden.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0218382, Wikidata Q37312,
2. ↑  У отца Чебурашки юбилейная выставка. А сам лопоухий сейчас в Японии
3. ↑  Ключ (1961)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kljutsj* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Yser** (nederlandsk: IJzer) er ei elv i Frankrike og Belgia som munner ut i Nordsjøen ved byen Nieuwpoort.

Elva har sitt utspring i kommunen Buysscheure i departementet Nord helt nord i Frankrike. Den renner så gjennom Bollezeele, Esquelbecq, Bambecque og etter ca. 30 km krysser den grensa ved Houtkerque.

I Belgia renner Yser gjennom Diksmuide, og ut i Nordsjøen ved Nieuwpoort. 

Under det første slaget ved Ypres under den første verdenskrig ble elven demmet opp og oversvømt i Nieuwpoort for å skape et hinder for den fremstormende tyske hæren (oktober 1914). Denne bedriften var det en helt usannsynlig trio som stod bak: Lokalhistorikeren Emeric Feys, som fant noen gamle inundasjonsplaner i arkivet; slusemesteren Karel Cogge, som etter hans anvisninger åpnet slusene ved Veurne-Sas; og endelig den fordrukne skipsgutten Hendrik Geeraerd. Da vannet ikke steg raskt nok til å stanse de tyske troppene, klarte Geeraerd i nattemørket å tvinge opp den glemte og gjengrodde Noordvaarts-slusene. I siste liten ble hele sletten rundt Yser satt under vann, og det er kun takket være disse tre at den tyske fremmarsjen ble stanset.

Referanser
----------

1. ↑  Geert Mak: *Europa* (s. 102), forlaget Cappelen Damm, Oslo 2008, ISBN 978-82-02-27348-4

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
***Psyche*** er et entomologisk tidsskrift som ble etablert i 1874 av Cambridge Entomological Club.

Tidsskriftet har blitt publisert siden 1874, med et opphold fra 1995 til 2000. I 2007 ble tidsskriftets eierskap overført til Hindawi Publishing Corporation. Et år senere ble tidsskriftet gjort om til open access.

Kjente forskere som har publisert artikler i *Psyche* er blant andre Nathan Banks, Ralph Vary Chamberlin, Arthur M. Chickering, Horace Donisthorpe, Bert Hölldobler, Robert R. Jackson, Herbert Walter Levi, Vladimir Nabokov, Norman I. Platnick, Embrik Strand, William Morton Wheeler og Edward O. Wilson.

Historie
--------

Samuel Hubbard Scudder, som senere ble den første redaktøren av *Science*, foreslo å starte et «organ for Cambridge Entomological Club» på selskapets fjerde møte. B. P. Mann ble tidsskriftets første redaktør. Artiklene fokuserte på anatomi, biologisk entomologi, samt å sette opp en bibliografisk indeks over alt som hadde blitt skrevet om entomologi i Nord-Amerika.

Nettutgaver
-----------

Nesten alle numre, som tilsammen inneholder mer enn 5 000 artikler, har blitt skannet og tilgjengeliggjort på nettet som PDF-filer.

Navn
----

Tidsskriftets navn kommer fra det greske ordet for sommerfugl.

Referanser
----------

1. 1 2  «Psyches nettsted». Arkivert fra originalen 14. mars 2010. Besøkt 1. november 2011.
2. ↑  Matthews 1974

Litteratur
----------

* Matthews, Janice R. 1974. History of the Cambridge Entomological Club. *Psyche* **81**: 3–37. PDF

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Psyche (entomology journal) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** ISSN **·** ISSN
 |
Dalsenget sporvognsdepot
**Trondheim Sporvei** var et kommunalt trikkeselskap i Trondheim. Det ble opprettet i 1936 og avviklet i 1974 da det ble integrert i Trondheim Trafikkselskap.

Offentlig persontrafikk ble opprettet i Trondheim i 1893 med omnibusser med hest. I 1901 ble Trondhjems Elektricitetsværk og Sporvei opprettet av bystyret med formål å drive trikk, 1936 ble kraftverk og persontrafikk skilt i to forskjellige bedrifter: Trondheim Energiverk og Trondheim Sporvei.

Ilalinjen og Lademolinjen (se Ladelinjen) var de første trikkelinjene som ble opprettet, med de tidligere hesteomnibuslinjene som grunnlag. Senere ble også Elgeseterlinjen (1913), Singsakerlinjen (1927) og forlengelsen av Lademolinjen til Lade (1958) satt i drift. Gråkallbanen var opprinnelig eid av et privatselskap, den ble kjøpt av kommunen i 1966 og integrert i Trondheim Sporvei i 1971. Fra 1. januar 1972 overtok Trondheim Sporvei Bynesruten. Gråkallbanen er den eneste ruten i Trondheim som kjører den dag i dag som en del av den offentlige kollektivtrafikken i Trondheim på oppdrag av det fylkeskommunale kollektivselskapet AtB, i tillegg til å kjøre chartertrikk på kommersiell basis.

Se også
-------

* Sporvei i Norge

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trondheim Sporvei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
 Trikken i Trondheim |
| --- |
| Linjer | 
* Gråkallbanen
* Ilalinjen

 |
| Holdeplasser | 
* St. Olavs gate
* Hospitalskirka
* Skansen
* Ila
* Bergsli
* Nyveibakken
* Bygrensen
* Belvedere
* Breidablikk
* Nordre Hoem
* Søndre Hoem
* Rognheim
* Munkvoll
* Ferstad
* Ugla
* Kyvannet
* Vestmarka
* Herlofsonløypa
* Lian

 |
| Drift | 
* Boreal Bane
* AtB
* Munkvoll vognhall

 |
| Materiell | 
* TT klasse 8

 |
| Historie | 

|  |  |
| --- | --- |
| Om trikken | 
* Sporveisbrannen
* Sporveismuseet
* Gråkallbanens venner

 |
| Tidligere linjer | 
* Elgeseter
* Lade
* Singsaker

 |
| Tidligereholdeplasser | 
* Bøndernes hus
* Prinsens gate
* Olav Tryggvasons gate
* Bakke bro
* Innherredsveien
* Thomas Westens gate
* Voldsminde
* Mellomveien
* Fagerheim
* Olav Engelbrektssons alle
* Jarlveien
* Nidarholms gate
* Elgeseter gate
* Elgeseter
* Trondheim stasjon
* Jernbanebrua
* Torget
* Vollabakken
* Jonsvannsveien
* Ankers gate
* Festningsgata
* Asbjørnsens gate

 |
| Tidl. vognhaller | 
* Dalsenget
* Hospitalsløkkan
* Lian
* Voldsminde

 |
| Tidl. selsk. | 
* Trondhjems Elektricitetsværk og Sporvei
* A/S Graakalbanen
* Trondheim Sporvei
* Trondheim Trafikkselskap

 |
| Tidl. materiell | 
* TS 1
* TS 2
* TS 3
* TS 4
* TS 5
* TS 6
* TS 7
* GB 1
* GB 2
* GB 3

 |

 |

Portal: Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Caroline Westrup** (født 11. februar 1986 i Kristianstad) er en norsk-svensk tidligere profesjonell golfspiller. Hun representerte Sverige frem til hun ble norsk statsborger i 2015.

Karrieren som amatør
--------------------

I 2003 vant hun Junior Solheim Cup med det europeiske laget, og i 2005 vant hun European Lady Junior Team Championship med Sverige. Hun kom på andreplass i Ladies Finnish Masters i 2005, hennes beste resultat på Ladies European Tour. Samme år vant hun Swedish Junior Stroke-play Championship, og året etter den individuelle delen av Espirito Santo Trophy i Sør-Afrika.

Westrup spilte college-golf for Florida State University og vant fem turneringer mellom 2006 og 2009.

Karrieren som profesjonell
--------------------------

Westrup ble profesjonell i 2009 og spilte flere sesonger på europatouren, med en syvendeplass i Ladies German Open i 2011 som beste resultat, og på Symetra Tour i USA, der hun vant Sioux Falls GreatLIFE Challenge i 2015. Hun spilte også flere turneringer på LPGA-touren, der 49.-plassen i Yokohama Tire LPGA Classic i 2014 ble hennes beste plassering.

Hun deltok i US Women's Open i 2013, etter å ha kommet seg gjennom en av de regionale kvalifiseringsturneringene i Florida, og endte på delt 59.-plass.

Westrup la opp i 2018 og begynte som instruktør i Florida.

Seire som amatør
----------------

* 2005: Swedish Junior Stroke-play Championship
* 2006: Espirito Santo Trophy (den individuelle konkurransen)

Seire som profesjonell
----------------------

### Symetra Tour

* 2015: Sioux Falls GreatLIFE Challenge

Lagturneringer
--------------

### Amatør

* European Girls' Team Championship (for Sverige): 2002, 2003
* Junior Solheim Cup (for Europa): 2003 (vant)
* European Lady Juniors' Team Championship (for Sverige): 2005 (vant)
* European Ladies' Team Championship (for Sverige): 2006, 2008 (vant)
* Espirito Santo Trophy (for Sverige): 2006 (vant den individuelle konkurransen)

Referanser
----------

1. ↑  Golf Channel: U.S. Women's Open 2013 Leaderboard Arkivert 22. august 2014 hos Wayback Machine. (besøkt 22. juli 2021)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Caroline Westrup – LPGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Caroline Westrup – Europatouren Rediger på Wikidata
* Profil på Symetra Tours hjemmeside

Portal: Golf
Ytraberget
**Ytraberget** er en halvøy i Hafrsfjord i Sola kommune. På toppen av berget er det anlagt en bygdeborg i et platå på om lag 100 x 50 m. Et særtrekk ved Ytraberget er de tre, muligens fire, små tuftene på om lag 8 x 5 m. Det er mulig å se er det rester etter rullesteinsmurer rundt nesten hele platået samt rester etter hustufter. 

Området heter Røyneberg. Ytraberget henger sammen med Indraberget, mellom Sørnesvågen og Grannesvågen.

Historie og kulturminner
------------------------

Etter tradisjonen skal Harald Hårfagre (ca. 850–933) ha fullført samlingen av mesteparten av Norge til ett rike ved slaget i Hafrsfjord. Ifølge sagaen flyktet de siste motstanderne opp til bygdeborgen på Ytraberget ved slagets slutt. Det skal ha vært agderkongen Kjøtve den rike som søkte tilflukt før han rømte videre nedover Jæren. 

En bautastein med Kong Olavs signatur ble reist på toppen av Ytraberget ved 1100-årsjubiléet til slaget i Hafrsfjord i 1972. Generelt kan Hafrsfjordområdet by på et mer skjermet sjøbasseng med muligheter for båtliv og brettseiling, et rikt fugleliv og Ytraberget kjent som et viktig historisk sted i Sola og for den frodige og varierte vegetasjonen.Ytraberget er avsatt som friområdet i kommuneplanen og er i Sola kommunes eiendom. 
Området har et svært rikt plante- og fugleliv og det er registrerte kulturminner der.
Det er gode bade- og fiskemuligheter ved Ytraberget.

Blomster og berg
----------------

Torlaug Valvik laget på 50-tallet et herbarium der hun samlet rundt 200 ulike planter fra området. Jordsmonnet her er svært rikt på mineraler og kalk. Det gir grobunn for en ualminnelig rik flora. 
En geologistudent gjorde i 1980 studier på Ytraberget, og fant 21 ulike mineraler. Han konkluderte med at området er et eldorado for mineralsamlere.
Hvor mye av det biologiske artsmangforldet som er igjen, er det ingen som vet sikkert.

Eksterne lenker
---------------

* Arkeologisk Museum i Stavanger om Ytraberget
* Sola Historielags heimeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Psoroptes ovis*** er en art midd, inkludert agens som forårsaker saueskabb.

Saueskabb
---------

*Psoroptes*-midd er ansvarlig for å forårsake skabb i noen dyr, noe som kan lede til økonomisk tap for bønder som har storfe, sau og geit. På sau kalles skabben saueskabb. Saueskabb er en alvorlig og smittsom sykdom forårsaket av en allergisk reaksjon på skabbmidden. Andre dyr har sjelden samme reaksjon, og eksempelvis alpakka og lama får svært lite reaksjon eller ingen reaksjon. Midden kan overføres fra dyr til dyr via gjerder eller andre strukturer som dyrene klør seg på. Midden lever på overflaten av huden.

Taksonomi
---------

*Psoroptes* har tradisjonelt blitt oppfattet som fem forskjellige arter på ulike dyrearter, men genetisk analyse har ført til at slekten nå kun betraktes som en art, *Psoroptes ovis*.

Opptreden i Norge
-----------------

Saueskabb ble utryddet fra Norge i 1894, men midden Psoroptes ovis har vært her siden. På 1800-tallet var saueskabb et stort problem for saueeiere. Psoroptes ovis er øremidd på flere dyrearter som kanin, hest og alpakka. På alpakka og lama ble midden funnet i 2015, men viste seg å skape lite problemer for vertsdyret og tross frykt fra Veterinærinstituttet og Mattilsynet viste det seg å ikke utgjøre noen fare for sau eller andre dyrearter i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Iowa State University (september 2009). «Sheep scab» (PDF). Iowa State University.
2. ↑  Norsk Kamelidforening (11. april 2017). «Faglig vurdering med kommentarer». Norsk Kamelidforening. Arkivert fra originalen 12. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Psoroptes ovis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Psoroptes ovis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Psoroptes ovis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Psoroptes ovis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Psoroptes ovis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Klitoridektomi** er en form for kjønnslemlestelse der den ytre delen av klitoris fjernes delvis eller helt. Klitoridektomi praktiseres sjelden i vestlige kulturer og ses ofte der på som både unødvendig og skadelig, men er relativt vanlig i deler av Afrika sør fra Sahara, da spesielt i de muslimske delene av Øst-Afrika, de kurdiske områdene av Irak og Iran, samt på Den arabiske halvøy.

I vesten er det kjent tilfeller av frivillig klitoridektomi innen subkulturer. Bakgrunnen for dette er dels en offertanke, og dels ønsket om at andre erogene soner vil bli mer følsomme dersom muligheten for stimulans av klitoris forsvinner.[] Det amerikanske forsikringsselskapet «Blue Cross Blue Shield» betalte rutinemessig for klitoridektomi frem til 1977, men antallet amerikanske kvinner som ble utsatt for dette inngrepet i sin barndom, er aldri blitt kartlagt. I henhold til lov av 15.12.1995 er det forbudt å omskjære kvinner i Norge.

En prosedyre som gir tilnærmet samme effekt ved at man kutter nerven til området ble brukt i enkelte land på begynnelsen av det 20. århundre, spesielt USA og Australia, for å hindre masturbasjon blant kvinner på institusjoner. I USA er det også rapportert tilfeller av elektrisk kauterisering av klitoris på mentalpasienter så sent som i 1950, også dette for å hindre masturbasjon.

Referanser
----------

1. ↑  Golnaz Esfandiari, «Female Genital Mutilation Said to Be Widespread», Radio Free Europe, reportasje datert 10. mars 2009.
2. ↑  Patricia Robinett, *The Rape of Innocense: One Woman's Story of Female Genital Mutilation in the U.S.A.*, Eugene, Oregon: Aesculapius Press, 2006, side 56.
3. ↑  *Veileder for helsepersonell i Norge om kvinnelig omskjæring*, brosjyre, Statens helsetilsyn, 2000.

Se også
-------

* Kjønnslemlestelse
* Infibulasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
***A Broadway Scandal*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Joe De Grasse.

Handling
--------

Nenette Bisson, som opptrer ved farens franske restaurant i New York, blir med på en kjøretur sammen med Kink Colby i en stjålet bil. Men hun blir skutt i skulderen av en politimann som følger etter dem. Sjåføren etterlater henne ved et sykehus hvor David Kendall arbeider, som Nenette snart forelsker seg i. Men han gjengjelder ikke disse følelsene til henne.

Nenettes foreldre kaster henne ut av hjemmet deres kort tid senere, etter at de får høre om alle problemene hennes med politiet. David tjenestegjør deretter i utlandet i to år, på grunn av første verdenskrig. Etter at han kommer tilbake, forkynner han sin kjærlighet til Nenette. Han forsøker også å hjelpe henne å oppnå en forsoning med foreldrene hennes.

Skuespillere
------------

* Carmel Myers som Nenette Bisson
* W. H. Bainbridge som Dr. Kendall
* Edwin August som David Kendall
* Lon Chaney som Kink Colby
* Andrew Robson som Armande Bisson
* S.K. Shilling som Paul Caval
* Fred Gamble som Falkner

Referanser
----------

1. ↑  A Broadway Scandal
2. ↑  A BROADWAY SCANDAL

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Broadway Scandal* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Broadway Scandal* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *A Broadway Scandal* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Svein Johannessen** (født 17. oktober 1937, død 27. november 2007) var en norsk sjakkspiller født og oppvokst i Mjøndalen.

Svein Johannessen ble utnevnt til internasjonal mester i sjakk (IM) i 1961, som den andre fra Norge med denne tittelen. Norgesmester ble han fire ganger, i 1959, 1962, 1970 og 1973. I 1959 ble han nordisk mester i Örebro, foran blant andre stormester Gideon Ståhlberg. 

Han var en stor sjakkbegavelse som på 50-tallet ble spådd en karriere i verdenseliten. Svein Johannessen oppnådde ikke dette, og forholdene i Norge lå den gang dårlig til rette for å satse seriøst på sjakk. Han regnes som Norges ledende spiller fra 1959 (da han ble norsk og nordisk mester) og fram til Leif Øgaard tok over hegemoniet i 1974. Han representerte Norge i hele 10 sjakk-OL (1956, 1960, 1962, 1964, 1966, 1968, 1970, 1972, 1974 og 1978) og spilte på Norges førstebord fra 1960 til 1970.

Han debuterte som aktiv sjakkspiller som 14-åring, spilte sin første landsturnering i Skien i 1952 og ble juniornorgesmester i 1954. Sitt siste parti spilte han få uker før han døde. Det meste av tida var han medlem av Oslo Schakselskap, hvor han også ble æresmedlem i 2007.

Øystein Brekke har skrevet boka «Sjakkmesteren Svein Johannessen» som utkom i 2009 på Norsk Sjakkforlag.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Svein Johannessen – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Svein Johannessen – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Svein Johannessen – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* Sjakkmesteren Svein Johannessen
* Svein Johannessens partier i Norge hos NorBase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Svein Hundsnes** (født 22. januar 1951 i Haugesund) er en norsk komponist. Han har laget en rekke orkesterverk, blant annet *Sinfonietta Romantica* urfremført av Trondheim Symfoniorkester, dirigent Friedrich Goldmann, en fløytekonsert, urfermført av fløytisten Vidar Austvik og Stavanger Symfoniorkester, dirigent Hannu Lintu, samt korverk, verk for blåsere, blant annet *Music For Wind Players* (Fortissimo forlag), verk for klaver solo, musikk med moderat vanskegrad; *Various Shades of Blue* og *Six Easy Pieces* (Norsk Musikforlag), musikk for sang og piano og femfor alt kammermusikk. 

Blant kammermusikken er to strykekvartetter, *Rilke Lieder* for baryton og kammerorkester, urfremført ved Nordlysfestivalen, cellokvartett urfermført av Svenska Cellokvartetten, blåsekvintetten *His Majesty's Sound Amusement*, og en klarinettkvintett, urfremført av klarinettisten Roger Arve Vigulf og Ametri-kvartetten. 

Det er også to suiter for akkordeon; Nr. 1 tilegnet og urfremført av Geir Draugsvoll, og Nr. 2 tilegnet og urfremført av Mogens Ellegaard. 

Han er også blant de få samtidskomponistene som såvidt har vært innom popmusikkfeltet, og vant Melodi Grand Prix 1975 med «Det skulle ha vært sommer nå». Den representerte Norge i Eurovision Song Contest 1975 i Stockholm.

Hundsnes har også komponert orkesterverkene «Haugtussa for sopran og orkester», urfremført av Bjergsted Sinfonietta med Eir Inderhaug som solist, og «Jeux Jeunesse», urfremført av Ung Symfoni. Han har også komponert og arrangert musikk innen jazzrock, samt laget musikk til tv-dokumentarer.

Hundsnes var tidligere førsteamanuensis og underviste blant annet i arrangering og komposisjon ved Universitetet i Stavanger.
I 2014 forsvarte han en avhandling om Tsjajkovskijs orkesterstil ved Universitetet i Oslo. Den kaster i høy grad nytt lys på Tsjajkovskij som komponist, og er åpent tilgjengelig: 

I samarbeid med den finske pianisten Laura Mikkola har Svein Hundsnes i årene 2020 og 2021 fått gitt ut to cd-innspillinger med komposisjoner for solo klaver på labelen Grand Piano.

Diskografi
----------

* Maj Britt Andersen: *Et lite under* (1975)
* Ellen Nikolaysen: *Touch My Life (with Summer)/You Made Me Feel I Could Fly* (1975)
* Inga Sulin: *Kesäyö (Touch My Life)/Ding-a-dong* (1975)
* Inga Sulin: *Feelings* (1976)
* Melodi Grand Prix: *Den store Norsk Grand Prix samlingen 1960–1985* (1995)
* Vamp: *Flua på veggen* (1998)
* Vamp: *Ei med alt* (1999)
* Vamp: *To me alt* (2013)
* Hundsnes: Clavinatas Nos. 1-7, Piano Sonata No. 1 & Downtoned Beats (2020)
* Hundsnes: Piano Works (2021)

Referanser
----------

1. ↑  «Hundsnes, Svein». MIC – Norsk musikkinformasjon. 27. oktober 2008. Arkivert fra originalen 2. februar 2017. Besøkt 20. januar 2017.
2. ↑  Joar Kvanvik (23. februar 2016). «Svein Hundsnes». Rogalyd. Besøkt 20. januar 2017.
3. ↑  «Timelønnet førsteamanuensis Svein Hundsnes». Universitetet i Stavanger. Arkivert fra originalen 2. februar 2017. Besøkt 20. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

```
Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

```

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***A Case at Law*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Arthur Rosson.

Handling
--------

Historien er sentrert rundt Doc Saunders, en alkoholiker, som overlater sin lille datter Mayme i omsorgen til søsteren sin før han reiser vestover i håp om å begynne et nytt liv. Mange år senere har Mayme vokst opp, og giftet seg med reporter Jimmy Baggs som nettopp har blitt ansatt ved en avis i Sago. Når Jimmy begynner å drikke mye, appellerer Mayme til en doktor for hjelp. Doc Saunders, som gjenkjenner Maybe, velger å ikke avsløre at hun faktisk er datteren hans. 

Men han inviterer dem til å flytte inn i huset hans for behandling. Jimmy forsøker å reformere seg, men en dag drikker han seg full. Når Jimmy kommer full hjem, invaderer en rasende Doc salongen med en pistol og skyter vilt rundt seg. Doc blir arrestert. Men han blir erklært uskyldig av en jury, som sympatiserer med hans sak. Doc ønsker endelig å innrømme overfor Mayme at hun er datteren hans.

Skuespillere
------------

* Richard Rosson som Jimmy Baggs
* Pauline Curley som Mayme Saunders
* Riley Hatch som Dr. Saunders
* John T. Dillon
* Eddie Sturgis

Referanser
----------

1. ↑  A CASE AT LAW

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Case at Law* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Case at Law* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *A Case at Law* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Svein Haftorn** (født 30. januar 1925 i Drammen, død 28. juli 2003 i Trondheim) var en norsk zoolog, ornitolog og professor. Haftorn publiserte over hundre vitenskapelige artikler om fugler samt en rekke populærvitenskapelige bøker og tidsskriftartikler. Hans hovedverk var «Norges fugler» (1971).

Haftorn ble cand. real. i 1952 og mottok sin dr. philos grad i 1957. Han var initiativtaker til stiftelsen av Norsk Ornitologisk Forening hvor han var formann fra 1958 til 1966. Haftorn var også redaktør av foreningens vitenskapelige tidsskrift, «Ornis Norvegica», til sin død. Haftorn var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab og Det Norske Videnskaps-Akademi og mottok i 2003 Kongens fortjenstmedalje i gull.

Referanser
----------

1. 1 2   byleksikon.drmk.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Svein Haftorns privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Drammen byleksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
| Den romerske republikkens siste krig |
| --- |
| Konflikt: Kriger under den romerske republikk |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 32 f.Kr. - 30 f.Kr. |
| Sted | Romerske Hellas og Egypt |
| Resultat | Seier for Octavius |

 |
| Stridende parter |
| Den romerske republikk | Romerske besittelser i Hellas og Egypt |
| Kommandanter og ledere |
| OctaviusMarcus Agrippa | Marcus Antonius Kleopatra |
| Styrker |
| 198 000 romerske legionærer260 fartøyer | 193 000 romerske og egyptiske soldater300 fartøyer |

**Den romerske republikkens siste krig**, også betegnet som *Antonius' borgerkrig*, eller *krigen mellom Antonius og Octavius*, var den siste av de romerske borgerkrigene under republikken, utkjempet av Kleopatra, dronning av Egypt, støttet av Marcus Antonius, og mot Octavius i Roma. Etter at det romerske senatet hadde erklært krig mot den egyptiske dronningen Kleopatra, forrådte Antonius, hennes elsker og allierte, den romerske staten og gikk inn i krigen på Kleopatras side. Etter den avgjørende seieren for Octavius i slaget ved Actium, trakk Kleopatra og Antonius seg tilbake til Alexandria hvor Octavius beleiret byen inntil både Antonius og Kleopatra begikk selvmord.

Som følge av krigens slutt brakte Octavius fred til den romerske staten som til da hadde vært plaget av borgerkrig i et århundre. Octavius ble den mektigste mannen i den romerske verden og det romerske senatet beæret ham med navnet *Augustus* i 27 f.Kr. Octavius, nå Augustus, ble den første romerske keiser og kom til å omforme det oligarkiske og demokratiske republikken til det autokratiske Romerriket.

Den siste republikanske krigen kom til markere begynnelsen på *Pax Romana*, den store romerske freden, som ble den lengste perioden med fred og stabilitet som Europa noen gang har opplevd i sin historie.

Octavians seier i slaget ved Actium avgjorde sjøkrigen
***A Change of Spirit*** er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

En kvinnens trangsynte far nekter datteren sin enhver assosiasjon med andre mennesker, med mindre hun har med seg en ledsager. På en liten rusletur i parken, hengir hun seg til en liten flørt med en ung mann. Men han er i virkeligheten en kjeltring. Når hun mister en bok gir han boken tilbake til henne, samtidig som han utspekulert stjeler håndvesken hennes.

Men han returnerer senere håndvesken hennes, men dette var egentlig bare et påskudd for å møte henne hjemme. Faren hennes er bortreist, og derfor inviterer hun ham inn. Der sikrer han seg en nøkkel til hjemmet deres, og har til hensikt å komme tilbake senere sammen med partneren sin. Men senere ombestemmer han seg, og ønsker å forhindre at partneren hans stjeler fra familien deres.

Skuespillere
------------

* Blanche Sweet
* William J. Butler
* Kate Toncray
* Henry B. Walthall
* Charles Hill Mailes

Referanser
----------

1. ↑  Paolo Cherchi Usai. *The Griffith Project, Volume 6: Films Produced in 1912*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Change of Spirit* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Change of Spirit* på Silent Era Rediger på Wikidata
Pragmatische Sanktion signert av keiser Karl VI i 1713.
Den **pragmatiske sanksjon** (tysk *Pragmatische Sanktion*) var en lov som keiser Karl VI vedtok den 19. april 1713 og som bestemte udeleligheten av de habsburgske arvelandene. Dermed var den pragmatiske sanksjon også Østerrikes første dokument med grunnlovskarakter, som delstatene hadde anerkjent som gjeldende lov.

Mest kjent er den pragmatiske sanksjon fordi den åpnet for at kvinnelige etterkommere av Habsburgs overhode kunne arve riket. Dette kunne rett nok bare skje hvis det ikke fantes noen mannlige arvinger, men var likevel banebrytende.

Bestemmelsen om kvinnelig arverett trådte i kraft allerede da Karl VI døde, siden hans eneste sønn hadde dødd som spedbarn. Dermed arvet hans eldste datter, erkehertuginne Maria Teresia, habsburgriket. På grunn av disse omstendighetene oppstod forestillingen om at Karl VI hadde spesiallaget den pragmatiske sanksjon til Maria Teresias fordel. Dette er ikke korrekt, bl.a. av den enkle grunn av loven ble vedtatt tre år før hans første barn ble født.

De østerrikske delstatene godkjente den pragmatiske sanksjon, men Karl VI lyktes ikke med å få den internasjonalt anerkjent som gjeldende lov. Dette resulterte etter Karl VI's død i den østerrikske arvefølgekrig. Internasjonalt ble derfor den pragmatiske sanksjon ikke anerkjent før freden i Aachen i 1748, men gjaldt etter dette frem til 1918.

Referanser
----------

1. ↑  , Austria-Forum |. «Pragmatische Sanktion». *Austria-Forum*. Besøkt 19. april 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
***A Cave Man Wooing*** er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Otis Turner.

Handling
--------

George, en lite atletisk ung mann, utvikler romantiske følelser for Clarice - en veldig atletisk ung kvinne. Dessverre for George er imidlertid en ung og flott muskelbunt også interessert i Clarice. Det ser ut til at hun foretrekker denne mannen, fremfor George.

Men etter å ha lest en artikkel, skrevet av en kvinnelig forfatter, som påstår hva slags menn de aller fleste kvinner egentlig foretrekker så legger George en plan for hvordan han tror at han kan få Clarice interessert i ham.

Rolleliste
----------

* King Baggot som George.
* Violet Horner som Clarice.
* William Robert Daly som Professor S. Trong.
* William E. Shay som Sam.
* Jane Fearnley som en irriterende nabo.

Referanser
----------

1. ↑  A Cave Man Wooing

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Cave Man Wooing* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Cave Man Wooing* på Silent Era Rediger på Wikidata
Panorama av byen Zakynthos.
**Forskningsparken Zakynthos** (Science Park Zakynthos) er et norsk-gresk samarbeid mellom Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (Institutt for matematiske realfag og teknologi) og Τεχνολογικό Εκπαιδευτικό Ίδρυμα Ιονίων Νήσων (det greske teknologiske utdannelsesinstitutt for De joniske øyer), foruten gresk myndigheter og næringsliv på den greske øya Zakynthos i Det joniske hav.

Formålet er å legge tilrette for forskning, undervisning og formidling av kunnskap om vann og biologisk avfall på Zakynthos. Bakgrunnen for samarbeidet er at Zakynthos preges av redusert grunnvannskvalitet på grunn av forsaltning, store kalksteininnslag og reduksjon av grunnvannsnivået. Kildene til forurensningen skyldes sjøvannsinntrengning på grunn av overforbruk av vann i de kystnære områdene, gjødsel fra landbruket, deponering av ubehandlet avfall og en mangelfull håndtering av kloakk. Dessuten har man sett en kvalitetsreduksjon av overflatevannet som i hovedsak skyldes ukontrollerbare utslipp av ubehandlet avfall fra olivenpressene.

Forskningsparken Zakynthos er fysisk lokalisert på den økologiske gården Therianos, hvor det skal installeres et teknologisk demonstrasjonsfelt for kildeseparering, avløp med splitting av gråvann og svartvann til bruk i undervisning, forskning og formidling innen bærekraftig infrastruktur og separasjonsteknikk.

Referanser
----------

1. ↑  TEI of Ionian Islands Arkivert 3. mars 2014 hos Wayback Machine. Science park
2. ↑  «Technological Educational Institute of Ionian Islands». Arkivert fra originalen 22. februar 2014. Besøkt 13. juni 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Science Park Zakynthos Arkivert 30. april 2012 hos Wayback Machine. – Norsk-gresk forskningssamarbeid på Zakynthos
* Technological Educational Institute of the Ionian Islands Arkivert 25. juni 2013 hos Wayback Machine. – Teknologiske utdannelsesinstitutt for De joniske øyer, TEI
**Forskrift om bortvisning og utvisning av personer fra Svalbard** er en norsk forskrift som gir Sysselmesteren på Svalbard myndighet til å bortvise og utvise personer fra Svalbard. Forskriften ble fastsatt ved kongelig resolusjon 3. februar 1995 med rettslig grunnlag i svalbardloven § 4, som blant annet gir Kongen i statsråd hjemmel til å fastsette regler om utvisning og offentlig orden på Svalbard.

Reglene i forskriften skiller ikke mellom norske og andre borgere, idet Svalbardtraktaten gir traktatlandenes borgere samme rett til tilgang på Svalbard som norske borgere. Den norske utlendingsloven og utlendingsforskriften gjelder ikke på Svalbard.

Forskriften gir Sysselmesteren på Svalbard myndighet til å bortvise personer som ikke er i stand til å ta vare på seg selv eller som ikke har tilstrekkelige midler til å oppholde seg eller mulighet til å ernære seg på lovlig måte på Svalbard.

Referanser
----------

1. ↑  Svalbardloven § 4
2. ↑  Svalbardtraktaten
3. ↑  Utlendingsloven § 6 fjerde ledd
4. ↑  «Sysselmannen». Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 6. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Yrkje** er ei bygd ved fylkesvei 515 og Yrkjefjorden i Tysvær kommune i Rogaland. Bygda har ca. 115 innbyggere i det som tidligere var Yrkje skolekrets, som innbefatter Yrkje, Lindanger og Stølsvik. Yrkje lå før kommunesammenslåingen i 1964 i daværende Søre Skjold kommune.

Historie og virksomheter
------------------------

Yrkje er rikt på fornminner og flintstein. 

Tidligste omskrevne bosetning er fra ca. 1500 e.kr. men det er funnet flintredskaper som tyder på langt tidligere bosetning. 
Folk rundt fjorden har i alle tider basert livsoppholdet på fiske, jakt og jordbruk. På 1600-tallet var tømmerhandel med skottene en viktig inntektskilde, herav navnet «Skåtavik», «Skottevik». Yrkje fikk elektrisk strøm i 1957 og asfaltert veiforbindelse til Haugesund rundt midten av 1970-tallet.

Tidligere var det også anløp av rutegående båt fra Stavanger, butikk, skole, bakeri og postkontor i Yrkje, postadressen var dengang 5565 Yrkje. Idag tilhører Yrkje postnummer 5567 og poststedet er Skjoldastraumen. 

I 1986 begynte Aker og Norwegian Contractors (NC) utbygging av bofasiliteter til arbeidere ved Troll, Draugen og Gullfaks C plattformene som også er bygget i Yrkjefjorden. Dette anlegget innbefattet 54 mål, nå i 2008 er det nesten ingen spor etter anlegget på grunn av skogvokst. 

Nå er det fiskeoppdrett, fiskemottak og fiskerøkeri igjen i bygda.

De fleste eldre hus er nå blitt hytter, og man ser en markant minking i antall innbyggere som følge av kommunens sentraliseringspolitikk. 
I 2008 fikk bygda fibertilkobling til internett.

Navn
----

Eneste godkjent skrivemåte ifølge Statens kartverk er Yrke, men innbyggerne sier og skriver Yrkje. Tidligere skrivemåter har vært bl.a. Ørcke. Navnet utspringer fra elva Yrkjeselva (løper ut fra Yrkjesvatnet), som i tidligere tider het Ork, og derav Orkesfjorden. Et annen forklaring er at det er fjorden i seg selv som het Orkesfjorden og at dette betydde en "strevsom fjord".
**Forskningsinstituttet for varmekraft** (engelsk: *Thermal Power Research Institute, **TPRI***) er et privat forskningsinstitutt i Xi'an i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina. Det eies av fem energiselskaper, og driver forskning på varmekraft, fornybar energi og kullkraft. Det forskes også på kjernekraft og på forbedring og effektivisering av varmekraftverk.

Instituttet ble dannet i 1950-årene av regjeringen, men privatisert i 2002. Det har 1.200 ansatte som driver både forskning og konsulentvirksomhet. Instituttet har også lokalavdelinger i Beijing og Suzhou.

Eierne er fem store, private aktører innen termisk energi og kraftforsyning:

* China Huaneng Group (52%)
* China Datang Corporation (12%)
* China Huadian Corporation (12%)
* China Guodian Corporation  (12%)
* China Power Investment Corporation (12%)

Til tross for privatiseringen tar instituttet mange forskningsoppdrag som er finansiert eller delfinansiert av sentralmyndighetene.

Eksterne lenker
---------------

* TPRI – introduksjon.
* TPRI – nærmere beskrivelse.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
**Christian Wikander** (født 1960) er en svensk manusforfatter, regissør og TV-produsent blant annet kjent for den norske norske såpe-serien *Hotel Cæsar*. Han har hatt flere ledende stillinger innen TV-bransjen.

Han har også bidratt til den norske tv-serien *Familiesagaen De syv søstre* og svenske serier som *Rederiet* (1992–2002), *Tre kronor* (1994–1999) og *Hotel Seger* (2000–2002).

Wikander har vært programsjef og dramasjef i SVT (2005–2016) og hatt en lederstilling i Twelve Town (2016–2020). I 2020 fikk han stillingen som Commissioning Editor and VP Original Programming, HBO Nordic. Det betyr at han er ansvarlig for alle nordiske originalproduksjoner i HBO Europe.

Referanser
----------

1. ↑  . Besøkt 2. juli 2021.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  Jerijervi, Dag Robert (2020). «Blir ny HBO Nordic-topp». *kampanje.com*. Besøkt 2. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Christian Wikander på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Christian Wikander i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Christian Wikander hos The Movie Database Rediger på Wikidata
Ystespade fra Kvam i Oppland. Lengde 102 cm. Foto Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum, NF.1914-0312.
**Ystespade** er en spade til å røre i ystekjelen eller ystegryta ved koking av ost. Ystespader er laget av tre. De har et langt, rett skaft med et flatt blad i enden. Tverrenden på bladet kan være svakt avrundet slik at det passer til bunnen av ystekaret. Ved røring blir ostespaden utsatt for sterk slitasje. Tverrenden av bladet kan derfor ofte være forsterket med et beslag av kobber eller jern, og det har også vært brukt ystespader der hele bladet er laget av metall.

Noen synonymer: brimsleiv, myssmørspade, myssmørstav,ostespade, primrører, primsleiv, primspade, rørespade, spøtu

Jf. Ystesleiv

Litteratur
----------

* Gudheim, Helge (2013): *Kinning, bresting og ysting i Valdres sett i norsk og internasjonal samanheng.* ISBN 978-82-999264-0-9
* Østby, Jon Birger (1984): *Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand.* Oslo

Eksterne lenker
---------------

* Se ystespader i DigitaltMuseum
AirPlay-logoer for video (venstre) og lyd (høyre).
**AirPlay** er en proprietær kommunikasjonsprotokoll utviklet av Apple for trådløs overføring av lyd og bilde.

Opprinnelig het standarden **AirTunes**, og var forbehold Apple-enheter. AirPlay har siden blitt lisensiert til tredjeparter slik at de kan bygge produkter som er kompatible med Apple.

Historie
--------

I 2004 ble AirTunes lansert, og var kompatibel med iTunes og Airport Express. 

I 2010 ble AirPlay lansert samtidig med iOS 4.2.

Den 5. juni 2017 ble AirPlay 2 annonsert på Apple sin WWDC-konferanse. Den var da planlagt å utgi den sammen med iOS 11 i tredje kvartal 2017, men ble forsinket til iOS 11.4 i juni 2018. Sammenlignet med den opprinnelige versjonen hadde AirPlay 2 forbedret bufring, stereolyd, flerromslyd, og styring via Control Center, Hjem-appen eller Siri, funksjonalitet som inntil da bare hadde vært tilgjengelig i iTunes på macOS og Windows.

I 2021 kom macOS 12 "Monterey", som gav mulighet for AirPlay-mottak på kompatible Mac-datamaskiner.

Se også
-------

* Google Cast
* WiDi
* Miracast
* Universal Plug and Play
* Digital Living Network Alliance

Referanser
----------

1. ↑  Brownlee, John. «September iPod Event: In iOS 4.2, AirTunes Becomes AirPlay». Besøkt 11. april 2011.
2. ↑  «Apple unveils iOS 11 with P2P Apple Pay transfers, a new sound for Siri, AirPlay 2, more». Besøkt 6. juni 2017.
3. ↑  «iOS 11.4 brings stereo pairs and multi-room audio with AirPlay 2». Besøkt 29. mai 2018.
4. ↑  «iOS 11.4 brings stereo pairs and multi-room audio with AirPlay 2». Besøkt 9. mai 2019.
5. ↑  «AirPlay 2 FAQ: What it is, how it works, and which devices support it». *Macworld* **(engelsk)**. Besøkt 22. juni 2018.
6. ↑  «iOS 11 brings new features to iPhone and iPad this fall». Besøkt 6. juni 2017.
7. ↑  «Use AirPlay to stream content from iTunes on your computer». *Apple Support* **(engelsk)**. Besøkt 30. juni 2017.
Dardanos og Hellesponten
**Dardanos** var en oldtidsby i Lilleasia, ved Dardanellene som den har navneslektskap med, mellom Ilion (Troja) og Abydos. 

Den var en eolisk koloni. Der ble det fra tidlig av preget egne mynter; blant de første var egne elektron-statere.

Under den peloponnesiske krig fant to sjøslag sted utenfor Dardanos mellom athenerne og peloponneserne i år 411 f.Kr. I Dardanos ble det sluttet fred mellom Lucius Cornelius Sulla og Mithridates VI Eupator av Pontus i 84 f.Kr. Byen fantes fortsatt i bysantinsk tid. Fire eller fem biskoper av Dardanos er navngitte fra 400-tallet til 800-tallet. Dardanos forekommer sist i nedtegnelser fra 1400- eller 1500-tallet. 

Fort Dardanos var et tyrkisk fort i trakten som deltog i innledningsfasen av slaget ved Gallipoli under første verdenskrig.

Ifølge legenden skal byen ha blitt grunnlagt av den mytiske kong Dardanos. *Den hellespontinske sibylle* holdt ifølge legenden til ved Dardanos.

Litteratur
----------

* Dardanos i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1906)

* Hans Schwerteck: «Dardanos [4]». I: *Der Neue Pauly*. Band 3 (1997), sp. 321.

Eksterne lenker
---------------

* Catholic Encyclopaedia, Dardanus (engelsk)
* www.anzacsite.gov.au Arkivert 11. februar 2014 hos Wayback Machine. (engelsk)
* Foto fra Dardanos, inngang til grav ( Panoramio)[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Fra museet: Forbrugsforeningen  Foto: Svein Harkestad 
Fra museet: Gammel stue  Foto: Svein Harkestad 
**Ytre Arna Historielag** er et historielag grunnlagt i 2004 i Ytre Arna.

Historielaget driver et lokalhistorisk museum med en permanent utstilling som heter 'Elvæ, fabrikken og folket' i Arna Næringspark i Ivar Aasgaardsveg 1 i Ytre Arna. Utstillingen er åpen for publikum lørdager og søndager. Her har de utstillinger basert på historien om Arne fabrikker som ble bygget rundt kraften fra Blindheimselven *Elvæ*, og som la grunnlaget for Ytre Arna. Museet er oppdelt i flere avdelinger eksempelvis næringsavdeling, apotekavdeling, musikkavdeling, skolestue, husflid m.m.

Museer i Arna
-------------

Arna Brannstasjon/De brannhistoriske samlinger – Espeland fangeleir – Gamle Vossebanen – Ytre Arna Historielag museum – Ådnatun museum

Eksterne lenker
---------------

* Ytre Arna Historielag hjemmeside Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |