recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ulriksbanen med gondolen Perle i Bergen
En **gondolbane** er en taubane med gondoler som er laget for å transportere mennesker eller varer i et skjermet og lukket oppholdsrom.

Lange baner legges ofte over et sett T-formede stolper som plasseres slik at selve banen blir rettest mulig. Gondolbaner brukes ofte som persontransport opp til fjelltopper, fra fjelltopp til fjelltopp, over elver eller fra en del av en by til en annen.

En bane med stor høydeforskjell finnes på kanariøya Tenerife, banen har en høydeforskjell på 1999 meter og ender på fjellet Teide i nesten 3717 meters høyde. En annen stor taubane går opp til Tysklands høyeste fjell, Zugspitze, den har verdens høyeste støttemast på 127 meter, verdens lengste frie spennet på 3.213 meter og høydeforskjell på 1945 meter.

Noen kjente gondolbaner er: Peak2peak Gondola (Whistler, Canada), Mi Teleferico (La Paz, Bolivia), Sugarloaf Mountain Gondola (Rio de Janeiro, Brasil), Vanoise Express (La Plagne, Frankrike, Palm Springs Aerial Tramway (California, USA), Ba Na Hills (Da Nang, Vietnam), Stanserhornbanen (Luzern, Sveits) og Ngong Ping 360 (Hong Kong).

Bilder
------

* Fjellheisen, TromsøFjellheisen, Tromsø
* Krossobanen, RjukanKrossobanen, Rjukan
* Loen SkyliftLoen Skylift
* Hangursbanen med gondolen "Dinglo", VossHangursbanen med gondolen "Dinglo", Voss
* Voss GondolVoss Gondol

Se også
-------

* Taubane

Referanser
----------

1. ↑  «Climbing the Teide Crater with the help of the Cable Car». *Volcano Teide Experience* **(engelsk)**. Besøkt 25. februar 2021.
2. ↑  «Activities using Tenerife's Mount Teide Cable Car | Volcano Teide». *www.volcanoteide.com*. Besøkt 25. februar 2021.
3. ↑  «Mount Teide Cable Car in Tenerife | Volcano Teide». *www.volcanoteide.com*. Besøkt 25. februar 2021.
4. ↑  «Cable Car Zugspitze | Zugspitze». *zugspitze.de* **(engelsk)**. Besøkt 25. februar 2021.
5. ↑  Lie, Øyvind (18. august 2015). «Ny taubane til Tysklands høyeste topp slår TRE verdensrekorder». *Tu.no* **(norsk)**. Besøkt 25. februar 2021.
**Oljeboring** er boring ned i berggrunnen for å lete etter råolje eller gass. Ved funn bores flere hull for å bestemme utstrekningen til et eventuelt oljefelt. Ved beslutning om utbygning og produksjon fra oljefelt bores produksjons-brønner.

Leting
------

Oljespråket deler under- søkelsesbrønnene i to hovedgrupper: Wildcats; leting på nye prospekter, både i nye områder og i kjente områder med oljeaktivitet. Appraisals; brønner som skal videre undersøke og avgrense tidligere funn.

Pionerbrønner
-------------

Blant de såkalte *wildcats* er det noen få som også ligger slik geografisk og geologisk at funn kan åpne helt nye områder for ​olje- og gassutvinning. Gjelder særlig Barentshavet og dypvann i Norskehavet.

Boremetoder
-----------

Ved knuseboring brukes gjerne et trehodet diamant-bit som knuser bergarten til borekaks. Ved å pumpe boreslam ned gjennom borestrengen og ned i bunnen av hullet presses borekaksen opp til boreriggen for analyse. For å unngå at borehullet raser sammen settes foringsrør ned i borehullet. 

Ved turbinboring pumpes boreslammet med høyt trykk ned gjennom borestrengen. Trykket får borekronen til å rotere og dermed knuse bergarten. Denne metoden brukes mye fordi boringen går hurtig i løse formasjoner og fordi borekronen kan festes til et kne-ledd ved retnings-boring. 

Ved kjerneboring roteres nedre del av borestrengen slik at det skjæres ut en hel kjerne av borehullet. Dermed kan både porevæsken og formasjonen analyseres svært grundig.
***Gone*** er en amerikansk bokserie for ungdom i sjangeren dystopisk science-fiction, skrevet av Michael Grant, og alle de 6 utgitte bøkene er også å finne på norsk. Serien er sentrert rundt den fiktive byen Perdido Beach i California. Alle over 15 år forsvinner og byen og et nærliggende området kalt Coates er innkapslet innenfor en ugjennomtrengelig boble. Mange av menneskene og dyrelivet utvikler overnaturlige evner. Boken følger ulike figurer, men hovedsakelig Sam Temple og hans tvillingbror Caine Soren. De er de første som fyller 15, men hva skjer da hvis alle over 15 forsvinner? 

Den første romanen i denne bokserien, kalt *Gone*, ble først utgitt i 2008. Den andre boken, *Hunger*, ble utgitt året etter, fulgt av en tredje bok, *Lies*, den 4. mai 2010. Den fjerde boken, utgitt 5. april 2011, har tittelen *Plague*. Femte og sjette bok vil få titlene henholdsvis *Fear* og *Light*. Førstnevnte ble utgitt 4. april 2012, og *Light* kom ut 3. april 2013.

Bøkene har også fått norske navn:

1. Forsvunnet
2. Mørke krefter
3. Løgner
4. Pesten
5. Frykten
6. Lyset

I 2017 kom oppfølgeren «Monster» og den åttende boken i serien «Villain» kommer ut i 2018. Disse er ikke oversatt til norsk ennå.

Eksterne lenker
---------------

* *Gone*[*død lenke*], hjemmeside hos HarperTeen
* *Gone*, hovedside hos Egmont Publishing
**Hjelp Jødene Hjem** (forkortet **HJH**) er en norsk humanitær organisasjon som hjelper jøder med å utvandre til Israel. HJH startet som en ad-hoc gruppe for å hjelpe Sovjet-jødene ut av Sovjetunionen. Formålet med Aksjonskomitéen Hjelp Jødene Hjem er å kanalisere støtte til jøder fra det tidligere Sovjetunionen og andre utsatte områder for å hjelpe dem med å reise til Israel, lette overgangen til et nytt liv og bistå i tilpasning til et nytt hjemland.

I dag kanaliserer HJH støtte til prosjekter som hjelper nye immigranter til og i Israel. HJH sender støtte til organisasjoner som driver med forskjellig type hjelp til nye immigranter, fra før de har forlatt landet de kommer fra til de er blitt integrert inn i det israelske samfunnet. HJH driver også informasjonsarbeid om antisemittisme og dens følger.

Organisasjonen er upolitisk samarbeidsorganisasjon bestående av humanitære, kristne og jødiske organisasjoner. 10 organisasjoner står i dag bak og støtter HJHs arbeid.

Historie
--------

Hjelp Jødene Hjem oppsto som en aksjonskomité våren 1990, for å hjelpe sovjetiske jøder med å få utreisetillatelse og muligheten til å flytte til Israel. Michael Melchior ble engasjert til å finne passende prosjekter i Israel som Hjelp Jødene Hjem kunne støtte. Kai og Jackie Feinberg, Kristoffer Gjøtterud, Helge Aarflot var også viktige i HJHs arbeide.

Den profilerte Israelvennen Kåre Kristiansen var i alle år med i styret i Hjelp Jødene Hjem.

Øyvind Bernatek har vært styreleder i HJH siden 2007. Rebekka Herberger Rødner er daglig leder. Eli Finsveen var daglig leder 2007-2014. Anne Sender var daglig leder 
Anne-Marie Gravdahl var styreleder for Hjelp Jødene Hjem i en årrekke.

Deltagende organisasjoner
-------------------------

Pr. 2015 er ti foreninger med i Hjelp Jødene Hjem:

* Det Norske Baptistsamfunn
* Det Norske Misjonsforbund
* Den Evangelisk Lutherske Frikirke
* Fellesinnsamlingen for Israel/ Magbit
* Den Norske Israelsmisjon
* Norge-Israel-foreningene
* Med Israel for fred
* Ordet og Israel
* Det Mosaiske Trossamfund
* De Frie Evangeliske Forsamlinger

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (no) Mate-URL Rediger på Wikidata
* (no) Hjelp Jødene Hjem på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Hjelp Jødene Hjem på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Ole Gulbrandsen** (født 7. september 1885 i Tønsberg) var en politiker og mekanisk reparatør ved Krokstad Cellulosefabrik. Han var sønn av Johan Guldbrandsen (født 1858) og Otilie Anette Bredine Olsen (født 1858) og hadde en søster Sigrid Helene Guldbrandsen (født 1883). Ole Gulbrandsen representerte Arbeiderpartiet da han satt i herredsstyret i Nedre Eiker kommune i årene fra 1920 frem til 1922 og varaordfører samme periode. I 1926 til 1928 var han med på ny og var da som ordfører da han erstattet Anton Blomkvist. Han var senere forretningsfører for Trygdekassen, hvor han 24. april 1933 ble suspendert etter det ble avdekket underslag gjennom en inspeksjon fra rikstrygdeverket. Gulbrandsen erkjente at han hadde begått underslag, men hevdet samtidig at endel må tilskrives sommel.

Referanser
----------

1. ↑   Historisk befolkningsregister ID pf01073788003086[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Histreg - Personside fødselsdato og sted». *histreg.no*. Besøkt 11. april 2023.
3. ↑  «Histreg - Personside med familie». *histreg.no*. Besøkt 11. april 2023.
4. ↑  Lillevold, Eyvind (1960). «Ordførerne i Nedre Eiker». *Nedre Eiker : ved kommunens 75 års og kirkens 100 års jubileum 1960*. no: Nedre Eiker kommune. s. 98.
5. ↑  Raknerud, N. (24. april 1933). «Misligheter på Nedre Eiker.». *Buskeruds Blad, mandag 24. april 1933*. Norge;Viken;;Drammen. s. 1. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Korsvei-bevegelsen** er en kristen, tverrkirkelig bevegelse. Bevegelsen ble til i 1984, da en gruppe mennesker med røtter i Den norske kirke tok initiativet. De ønsket et fellesskap som ville tolke den kristne troen inn i vår moderne tid. Siden har det blitt arrangert en rekke Korsvei-festivaler og -seminarer rundt om i Norge, men også i Sverige. Korsvei-bevegelsen er stadig voksende, og på festivalen sommeren 2009 deltok nær 3000 mennesker, hovedsakelig fra Norge, men også fra Danmark og Sverige.

Stiftelsen Korsvei er dannet for å tjene Korsvei-bevegelsen. Det er stiftelsen som arrangerer festivalene og seminarene. Stiftelsen Korsvei gir også ut magasinet Kors:vei.

I senere tid har Korsvei-entusiaster i våre naboland dannet avleggere av Korsvei-bevegelsen i Sverige og Danmark. De nye interessegruppene tilbyr ulike arrangementer og sprer informasjon.

Målsetting og vedtekter
-----------------------

Korsveis målsetting er: 

*«Korsvei vil inspirere og utfordre mennesker til å søke fortrolig fellesskap med Jesus Kristus, og forenes med ham i kampen for livet i vår verden.»*
Dette er nærmere konkretisert i Korsveis fire veivisere: «Søke Jesus Kristus», «Bygge fellesskap», «Leve enklere» og «Fremme rettferdighet». For å oppnå sin målsetting, vil Korsvei

* arbeide teologisk med å tolke den kristne tro inn i vår tid
* skape møtesteder for å inspirere til disippelliv
* skape grobunn for konkrete livstegn, måter å leve og handle på som viser hva Jesu kall innebærer idag.

Et utdrag fra Korsveis vedtekter:

*«Korsvei er født ut av lengselen etter å være Jesu disipler, midt i vår tid. I en tilværelse der sterke krefter splitter og slår i stykker, ønsker vi å søke det hele og hellige... Vi tror på Jesus Kristus. I ham har vi funnet livets dypeste sammenheng... Vi tror korsets vei fører oss inn til livet, til fellesskap. utfoldelse og fest, til deltakelse, innlevelse og protest. På denne veien blir tidens brennende spørsmål våre egne.»*

Festivaler
----------

Korsvei-festivalene har for det meste funnet sted på Dyrskuplassen i Seljord, men har også blitt avholdt andre steder.

### Liste over sommerfestivalene

* Voss 1994
* Seljord 1996
* Seljord 1998
* Seljord 2000
* Seljord 2003
* Seljord 2005
* Seljord 2007
* Seljord 2009
* Seljord 2011
* Seljord 2013
* Seljord 2015
* Seljord 2017

Eksterne lenker
---------------

* Korsvei-bevegelsens nettsider
* Korsvej DK – Dansk Korsvei
* Svensk Korsvei
**Tiltvika naturreservat** ligger helt nord i Hamarøy i Nordland, 2,5 kilometer nordøst for  Storjord.

Tiltvika har et meget variert sandområde med utforminger som kan være unike for dette området og med et artsutvalg som ikke er helt representativt for sandstrender. 

Naturreservatet er et viktig kvartærgeologisk område: Det ligger avsetninger på begge sider av vika, og opp i den relativt bratte fjellsida i øst. I sørdelen av området er det avsatt to sidemorener ved siden av hverandre. Endemorenen ligger under havflaten, men kan sees som en grunne utenfor Tiltvika. Den sørlige og ytterste sidemorenen er best markert og går opp til om lag 300 moh..

Området brukes som beiteområde for sau, og store deler har vært dyrket mark. Det er i tillegg blitt tatt ut noe sand i den sørlige delen av Tiltvika. Det er spredt bebyggelse med hus og hytter innerst på neset mellom Tiltvika og Sørvika.

Formålet med fredningen er «å ivareta et verdifullt kystområde, strandengområde, med det naturlig tilknyttede plante- og dyreliv, samt en velutviklet randmorene. Spesiell verdi knytter seg til havstrandvegetasjonen.»

Tiltvika naturreservat ligger under Statens naturoppsyns lokalkontor i Fauske.

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringens dokumentarkiv: Vern av unik kystnatur i Nordland...
2. ↑  (no) Tiltvika naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

Eksterne lenker
---------------

* Miljøstatus: Tiltvika naturreservat
* Lovdata: Forslag om Kystverneplan, Nordland - Tiltvika naturreservat
* Markslagstatistikk: for Tiltvika naturreservat
* Direktoratet for naturforvaltning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
**Ole Georg Evensen** (født 12. mars 1921 i Flosta, død 27. september 2013 i Asker) var en norsk flyver, mest kjent for sine meritter under andre verdenskrig.

Evensen hadde sin første del av barndommen ved Bota ved Tvedestrandfjorden, og han var sønn av sjøkaptein Ole Evensen. Familien flyttet til Newcastle i England i 1928, da faren fikk tilbud om jobb der av en bekjent som eide en skipshandel.

Evensen meldte seg til tjeneste hos Royal Air Force da andre verdenskrig brøt ut, og ble sendt til Canada for å bli flyger. Han startet med å fly et Short Sunderland sjøfly, hvor han drev patruljering og jakt på fiendtlige undervannsbåter. Etter dette fløy han torpedofly over Biscaya, eskortetjeneste for de allierte konvoiene til Murmansk, og båttrafikken til Shetlandsgjengen til Norge. Han senket flere ubåter, reddet flere sjømenn, og ble selv truffet i kamp med et fiendtlig fly.

Etter krigen returnerte Evensen til Norge og drev med ruteflyvning. Han traff sin kone, flyvertinnen Berit Floberg fra Oslo, under et stopp i Tromsø.

Utmerkelser
-----------

Evensen mottok Krigsmedaljen samt flere britiske og russiske medaljer for sin innsats under andre verdenskrig.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 3. oktober 2013, seksjon kultur og meninger, s. 19.
2. ↑  Aftenposten 12. mars 2006, del 2, s. 21

Kilder
------

* A-magasinet: *Et liv i luften*, 1974
* Agderposten: side 34-35, 21. november 2009
* Aftenposten:

Portal: Andre verdenskrig
Et **urverk** er en mekanisme som driver en klokke eller et ur. Urverket er oftest montert i en beskyttende kasse eller boks, og ligger i de fleste tilfeller gjemt bak en urskive. På en analog klokke driver urverket én eller flere visere som indikerer hva klokken er. Tradisjonelt er et urverk rent mekanisk konstruert, men i moderne tid blir ordet også brukt om forskjellige former for elektriske eller elektroniske innretninger.

I dag er de aller fleste urverk elektroniske, med en kvarts-krystall som svinger med én gitt frekvens. Disse urverkene er svært presise, og tok over mesteparten av markedet fra midten av 70-tallet og utover 80-tallet.

|  |
| --- |
|  |
| Urverk, Deutsches Museum, München. |

Mekaniske urverk
----------------

De første urverkene var utelukkende mekaniske innretninger, som lagret energi i en opptrukket fjær eller tunge, hengende lodd.
Det benyttes ennå mekaniske urverk, særlig til eksklusive, påkostede urverk. Slike urverk må vedlikeholdes med service i faste tidsintervaller (gjerne hvert 5. – 10. år).

Elektroniske urverk
-------------------

De fleste klokker benytter i dag kvarts-urverk.

Referanser
----------

1. ↑  «Clock Services and Repairs». *Grandfather Clock Manufacturers and Antique Clock Repairs*. Affordable Clocks. 2008. Arkivert fra originalen 22. mai 2009. Besøkt 9. juli 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Tim Bowler** (født 14. november 1953 i Leigh-on-Sea) er en britisk barnebokforfatter, best kjent for *Blade*-serien i åtte bind (2008–2010), og for *River Boy*, som han mottok Carnegie Medal in Literature for i 1997.

Han er utdannet ved University of East Anglia, hvor han studerte svensk og skandinavistikk – med et studieår ved universitetet i Uppsala. Han har bodd flere år i Sverige, og arbeidet både som lærer, skogsarbeider og i andre yrker. Før han ble fulltids forfatter var han avdelingsleder ved en skole i Newton Abbot, Devon.

Han debuterte med *Midget* i 1994 – en psykologisk thiller om en funksjonshemmet gutt som vil frigjøre seg fra storebrorens innflytelse. *River Boy* (1997) er en fabel om femtenårige Jess som må takle bestefarens snarlige død. Hans ufullførte maleri og hennes vennskap med den mystiske gutten ved elva er handlingsspor som løper sammen. Jess aksepterer guttens utfordring om å svømme sammen med ham til elvas munning - en strekning på mer enn 50 km. Når turen er fullført forstår hun at gutten er den samme som finnes på bestefarens maleri, og at hun har møtt bestefaren som ung gutt. 

> The Blade series does not glorify, romanticise or in any way exalt the knife but seeks instead to show the hideous reality of knife culture. The boy at the heart of the story has lived by violence but he is not a thug. He is smart, articulate, even likable, and he's in terrible danger. His enemies are drawing nearer, he's becoming increasingly haunted by guilt for the things he's done, and he's struggling to find some kind of redemption. His life now hangs in the balance.
> 
> 
> Forfatterens egenpresentasjon av serien
> 
> 

I *Blade*-serien skildres den unge, hjemløse gutten Blade, som kjemper for å overleve i en brutal urban jungel. Serien fortelles i andreperson, som hovedpersonens monolog til en venn. 

På norsk finnes bare Blade-serien, oversatt av Jørn Roeim.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 121405338, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   jeugdliteratuur.org, web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 4234, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  offisielt nettsted
5. ↑  forfatterens hjemmeside, Blade-serien ble i 2012 gjenutgitt i fire bind.
6. ↑  carnegiegreenaway.org.uk Tim Bowler Arkivert 8. juni 2009 hos Wayback Machine.
7. ↑  oup.com Arkivert 6. oktober 2013 hos Wayback Machine. forlagspresentasjon av Bowler
8. ↑  timbowler.co.uk/blade
9. ↑  thebookbag.co.uk, den sjette av bøkene anmeldt av Jill Murphy
10. ↑  thebookbag.co.uk, intervju med Bowler om Blade-serien

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BNE
 |
Et **hjelpemiddel** skal bidra til å redusere praktiske problemer. Det kan være både personlig assistanse, et tiltak eller tekniske løsninger og skal inngå som en del av en helhetlig plan. Formidling skjer via kontaktperson i kommunen eller direkte fra Hjelpemiddelsentralen.

Hvem kan få hjelpemidler?
-------------------------

Har man varig (over to år) og vesentlig innskrenket funksjonsevne på grunn av sykdom, skade eller lyte, kan man få stønad til hjelpemidler fra folketrygden. Har man et kortvarig behov for hjelpemidler (eks: krykker etter en operasjon), må man be om hjelp fra kommunen.

Hjelpemidlet må være nødvendig og hensiktsmessig for at man skal

* få løst praktiske problemer i dagliglivet
* kunne bli pleid i hjemmet
* fungere i barnehage, grunnskole, videregående skole og som lærling
* bli i stand til å skaffe seg eller beholde arbeid, eller gjennomføre utdanning eller arbeidstrening.

Eksterne lenker
---------------

* Arbeids- og velferdsforvaltningen – NAV

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** NDL **·** NKC
 |
**Rochford** er en liten by i Essex i England. Den er beliggende rundt 69 km fra sentral London og rundt 34 km fra Chelmsford. Den er administrasjonssenter for distriktet Rochford, som har tatt navn etter byen. Byen er kjernen i et verdslig sogn som også omfatter Stroud Green og London Southend Airport. Byen grenser mot forstadsområder i Ashingdon og Hawkwell. I henhold til folketellingen i 2001 hadde den verdslige sognet Rochford, som omfatter selve byen og London Southend flyhavn, en befolkning på 7 610 innbyggere, noe som hadde økt til 8 471 innbyggere ved tilsvarende folketelling i 2011.

Navnet kommer fra *Rochefort*, som er gammelengelsk for *jakthundenes krysningssted*. Elven som renner gjennom byen heter nå Roach. Opprinnelig het den Walfleet, men det var en utbredt oppfatning at Rochford måtte bety «krysningssted i Roch/Roach», og elven fikk dermed nytt navn på grunn av en misforståelse.

Herregården Rochford Hall er i privat eie, og brukes som bolig. Familien eier også golfbanen ved huset. Henrik IV giftet seg der i 1380, og i 1525 utnevnte Henrik VIII Thomas Boleyn til vicomte Rochford.

Det er jernbaneforbindelse til Liverpool Street stasjon i London, og mange innbyggere pendler til arbeid i hovedstaden.

Bilder
------

* Town Square, RochfordTown Square, Rochford
* Flyfoto av Rochford. Det gamle fyrhuset til sykehuset kan bli sett.Flyfoto av Rochford. Det gamle fyrhuset til sykehuset kan bli sett.
* Rochford Hall, RochfordRochford Hall, Rochford
* Kirken St Andrew's Church i RochfordKirken St Andrew's Church i Rochford

Referanser
----------

1. ↑  «Civil parish population 2011» Arkivert 25. september 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rochford – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Rochford Parish Council[*død lenke*]
* St Andrews Church på nettstedet for alle kirkene i Essex
* Rochford Historic Town Project Assessment Report (PDF)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Kristján Örn Sigurðsson** (født 7. oktober 1980) er en tidligere islandsk fotballspiller som sist spilte for Hønefoss. Vinteren 2005 kom han til Brann, der han i 2005-sesongen for det meste ble benyttet som høyreback, men siden ble flyttet inn som midtstopper.

Han er lillebror av den mer kjente Lárus Sigurðsson som har hatt brukbar suksess i de engelske klubbene Stoke og West Bromwich. Nettopp etter brorens anbefaling ble Kristján hentet til Stoke som 17-åring, men han klarte aldri å slå gjennom der og reiste tilbake til Island i 2001 der han spilte for KR Reykjavík.

Han markerte seg bedre i den islandske toppdivisjonen og fikk sin debut på landslaget mot Italia i 2004.

I den første tiden han var i Brann var han andrevalg som høyreback, men som følge av godt spill samtidig som konkurrentene fikk skadeproblemer, spilte han de fleste eliteseriekampene i 2005-sesongen. Etter noen varierende prestasjoner som høyreback ble han flyttet til en midtstopperplass. Her hevet han spillet sitt.

Sigurðsson ble regnet som en svært rask fotballspiller, samtidig som han var taklingssterk og hadde god spenst. Han var også en meget god hodespiller. I 2006-sesongen spilte han godt med sin islandske kollega Ólafur Örn Bjarnason og har fylt skoene til Branns tidligere midtstopperprofiler Ragnvald Soma og Paul Scharner

Sigurðsson tok nye steg i 2007. Han var en sentral brikke i sesongen som endte med Branns første gull i serien på 44 år. Som resten av laget klarte ikke «Ørn2» å følge opp prestasjonene fra 2007 verken i 2008 eller i 2009. Glimtvis viste han prov på gammel storhet, men det var mye varierende prestasjoner.

Kontrakten med Brann gikk ut 1. januar 2010. Den 7. januar 2010 ble det kjent at Kristján Örn Sigurðsson hadde signert en toårskontrakt med den nyopprykkede klubben Hønefoss. Der spilte han frem til vinteren 2015, da han avsluttet fotballkarrièren for å ta en jobb innen økonomi.

Trivia
------

* Før han ble fotballspiller på heltid, jobbet han som assistent i barnehage.
* Hans kallenavn blant Brann-tilhengerne er «Ørn2». Ólafur Örn Bjarnason er «Ørn1».

Referanser
----------

1. ↑  Sigurdsson legger fotballen på hylla, Kaland får ikke ny kontrakt, Ringerikes Blad 5. januar 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristján Örn Sigurðsson – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Kristján Örn Sigurðsson – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Kristján Örn Sigurðsson – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (is) Kristján Örn Sigurðsson – Islands fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Kristján Örn Sigurðsson – FBref Rediger på Wikidata
* Spillerprofil hos HønefossBK.no

| * v
* d
* r
Hønefoss Ballklubb – 2023 |
| --- |
| 
* 1 Strandberg
* 3 Rydje
* 4 Muqkurtaj
* 5 Slemdal
* 6 Svendsen
* 7 Wang
* 8 El Amrani
* 9 Svensson
* 10 el Ghaouti
* 11 Ringberg
* 13 Ulshagen Jorde
* 14 Kuisch
* 15 Grimstad
* 17 Frøhaug
* 19 Delerud Volden
* 20 Aslaksen
* 21 Nestaker
* 23 Nilsen Bukten
* 26 Byttingsvik
* 27 Ghirmay
* 28 Mala
* 29 Groven
* 67 Lumanza

Hovedtrener: Halle
Assistenttrener: Dalen
Assistenttrener: Jankovic
 |

Portal: Island
**Ole Edvard Wold-Reitan** (født 11. november 1965) er fra mars 2021 stiftsdirektør i Oslo bispedømme. Han har en lang karriere som kulturarbeider og slottsmedarbeider.

Tidlig i 1990-årene var han kormedlem og manager/daglig leder i Oslo Gospel Choir, og fikk med Märtha Louise på turne i 1992. Fra 1995 var han manager for *Lille Lørdag*s utgivelser og opptredener. Så ble han omkring 1999 administrasjonssjef i Kirkelig Kulturverksted, som i 2006 utga Mette-Marits favorittsalmer. Wold-Reitan var bedt i bryllupet til Mette-Marit og Kronprins Haakon, og mellom Märtha Louise og Ari Behn i 2002. Året efter utga han julegospelplate med sitt Oslo Gospel Choir og Märtha Louise.

I 2004 tok han ett års permisjon for å lede TV-aksjonen *Hjertebarn*, der Mette-Marit stilte som beskytter, kronprinsparet holdt Skaugum åpen, og Reitans nære venner Robert Stoltenberg og Bård Tufte Johansen bidro med sketsjer og ambassadørroller.

I 2008 tok han over etter Erik Hillestad som leder for Kirkelig Kulturverksted. men ga seg etter få måneder for å studere ved Bedriftsøkonomisk Institutt.

Han var leder Kronprinsparets humanitære fond (grunnlagt til bryllupet i 2001) da han i 2012 fikk 20 % stilling som Mette-Marits personlige rådgiver. Denne ble utvidet til 100 % i 2013 og titulert assisterende sekretariatsleder. Wold-Reitan ble da etterfulgt av Solfrid Flateby (1973–) som da var kommunikasjonssjef for Reitangruppen. I 2016 ble han konstituert kommunikasjonssjef for Slottet etter Marianne Hagens avgang.

Han er bror av Kristin Reitan.

Referanser
----------

1. ↑  Fødselsdatoen er fra *11.11. Fødselsdager* i NTB tekst den 4. november 2008.
2. ↑  Rune Skogseth, *Krever gospelgebyr* i VG den 16. april 1994.
3. 1 2  Camilla Bjørn, *Venn og bakmann* i VG den 28. februar 1998.
4. ↑  Ann Kristin Hanssen, *Reklamebomskudd for "Lille Lørdag"-gjengen* i VG den 23. januar 1996.
5. ↑  Per-Ivar Nikolaisen, *Vennene til bords* den 21. august 2001.
6. ↑  *Gjestelista til prinsessebryllupet klar* fra NTB tekst den 10. mai 2002.
7. ↑  *Gull verd for Oslo Gospel Choir* i Dagbladet den 25. september 2002.
8. ↑  Sarah Sørheim, *Kronprinsparet åpnet dørene* i Dagbladet den 14. oktober 2004.
9. ↑  Jonas Tjersland, *Mektig bakmann. Får kjendisene til TV-aksjonen. Reitans nettverk gull verdt* i VG den 16. oktober 2004
10. ↑  *Bård måtte gå i terapi «Hjerterom»- ambassadøren har hatt psykisk knekk* i Dagbladet den 16. oktober 2004.
11. ↑  Stine Frimann, *Mange kjøper Mette-Marits salmer* i Vårt Land den 26. mars 2008.
12. ↑  Arne Guttormsen, *Hva har elleve år gitt deg* i Vårt Land den 6. januar 2009.
13. ↑  Ingunn Saltbones,
 *Kronprins Haakon utlyste rådgiverstilling. Kronprinsesse Mette-Marit ansatte nær venn* i VG den 14. februar 2013.
14. ↑  *Solfrid Flateby ny leder for Kronprinsparets Fond* fra NTB tekst den 14. februar 2013.
15. ↑  Slutter som kommuniksstsjef på dagen fra nrk.no den 10. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ole Edvard Wold-Reitan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Ole Eggen** (født 1854 i Snåsa, død 1932 i Snåsa) var gårdbruker, bankkasserer og ordfører i Snåsa i fire valgperioder 1894–1898 og 1902–1907. Han satt i kommunestyret i 25 år fra 1886 til 1916, og var også varaordfører 1911–16. Han var fra 1886 den første kassereren i Snåsa sparebank og hadde denne jobben fram til 1927.

Han hadde også andre verv i lokalsamfunnet. Han var medlem av forlikskommisjonen, av skolestyret, ligningsnemnda, styremedlem i landbruksforeningen av 1894, og styreformann for Snåsa meieri 1899–1902 og 1909–1912. Lokalhistorikeren Jørn Sandnes skriver at han var grundig, målrettet og «en av de aller fremste ordførere bygda har hatt.» I Eggens tid som ordfører var særlig Sørbygdvegen et sentralt tema.

Han var som ung elev ved Lars Bentsens ambulerende folkehøgskole (den senere Sund folkehøgskole) i Stjørdal 1872–1873, og arbeidet et år som lærer etter dette. Ole Eggen overtok gården Eggen etter faren Anfin Eggen i 1879 og overlot den til sønnen Olaf i 1915. Eggen var nabo og søskenbarn med Erik Belbo, som var den første styreformannen i Snåsa sparebank og som også var ordfører. Sønnen Olaf Eggen ble ordfører 1929–1934 og 1938–1945.

Eggen var først aktiv i partiet Venstre, men i hans første tid i kommunepolitikken var det personvalg med én liste i Snåsa (forholdstallsvalg med flere lister ble først innført i 1910), så han representerte ikke Venstre i kommunestyret. I spørsmålet om landsmål eller riksmål, som preget det politiske livet i Snåsa i årene rundt 1910, var Eggen riksmålsmann. I de to siste periodene i kommunestyret representerte han Riksmålspartiet.

Referanser
----------

1. ↑   Trønder-Avisa, utgitt 11. november 1932[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  Sandnes, Jørn (1960). *Snåsaboka. 2. Bygdehistorien etter år 1800*. Kommunen. s. 304f, 309f.
3. 1 2  Skar, Hans (1907). *Det gamle Snaasen ; Snaasens kulturhistorie til aaret 1907*. Mallingske bogtrykkeri. s. 78f.
4. 1 2  Sandnes, Jørn (1986). *Bank i bygda : Snåsa sparebank 100 år*. Sparebanken Inn-Trøndelag. s. 33, 74.
5. ↑  Skavlan, Gunnar (1962). *Snåsaboka. 4. Brukarhistoria*. Kommunen. s. 240.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Ole Einar Engeland Andersen** (født 10. mars 1999 i Ingolstadt, Bayern, Tyskland) er en norsk ishockeyspiller som spiller back hos Stjernen siden april 2021. Andersen spilte på a-laget til Storhamar Hockey fra september 2020 til april 2021.

Ishockeykarriere
----------------

Ole Einar Andersen vokste opp med Storhamar IL og dro tidlig ut for å prøve seg i amerikansk hockey og tilbragte det meste av junior og tidlig seniorkarriere der. Han fikk spilt for Rothesay Netherwood School i Canada og for de to amerikanske juniorklubbene Connecticut Jr. Rangers og New Jersey Junior Titans før han dro tilbake til Norge og Storhamar i forbindelse med covid-pandemien og fikk prøvespille med laget gjennom treningskampene. Det ble kontrakt av det og han kvitterte med å bli poengkonge blant backene i den avkortede 2020/21 sesongen. Etter endt sesong kom man ikke til enighet om ny kontrakt og han dro videre til Stjernen.

Familie
-------

Ole Einar Engeland ble født i Ingolstadt, Tyskland. Men er oppvokst på Hamar og er sønn av ishockeyspiller Carl Oscar Bøe Andersen med 365 kamper for Storhamar og 252 målpoeng. I tillegg har han 38 offisielle landskamper.

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 388736, besøkt 3. oktober 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Andersen, Ole Einar E.». 7. januar 2020.
3. ↑  «Ole Einar 22 var sent utviklet jeg var ikke god nok». 7. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ole Einar Engeland Andersen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Stjernen Hockey – 2021 |
| --- |
| 
* 2 Ellis
* 4 Lyngsmo Hansen
* 8 Buskoven
* 9 Heier
* 11 Byrkjeland
* 13 Hafsmoe
* 14 Coulter
* 16 Andersen
* 17 Asbjørnsen
* 22 Rønnild
* 23 Brace
* 24 Haugen
* 31 Hanneborg
* 33 Arntsen
* 38 Davis
* 49 Niskakangas
* 52 Gunnarsson
* 55 Mikalsen
* 71 Stormli
* 88 Cangelosi
* 91 Nybraaten Hansen
* 92 Hermansson

Hovedtrener: Olsson
Assistenttrener: Fjeldstad
Keepertrener: Josefsen
 |
**Humenbroen** (虎门大桥, pīnyīn: *Hǔmén Dàqiáo* – «Tigerporten Storbro») er en hengebru over Perlefloden ved Dongguan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Den ble ferdig i 1997 og har et hovedspenn på 888 meter. 

Broen ble nødvendig på grunn av den kraftige økonomiske veksten i Perleflodens delta, og transprt landeveien mellom byer som Macao, Zhuhai, Guangzhou, Shenzhen og Hongkong var mer en veinettet kunne tåle. Det bleviktig å lage en trafikkåre som førte gjennomgangstrafikken utenfor Guangzhou, og det mest naturlige stedet å bygge bro, var ved Bocca Tigris, der det før gikk bilferjer. Byggingen begynte i 1991.

En stor utfordring under byggingen var de viktige historiske minnesmerkene på land. Området ble tungt befestet i 1830-årene, særlig på østsiden (ved byen Humen), og det ble utkjempet slag her under første opiumskrig. Deler av de gamle befestningene ligger nærmest rett under brofestene. 

Humen-broen er nå (2007) svært tungt trafikkert og det er ofte trafikkork rundt den. Det anses dermed som påkrevet med ytterligere broer. 

* HumenbroenHumenbroen
* Ruiner under brofesteneRuiner under brofestene
* Dongguanbefestningene ved Bocca Tigris, med Humenbroen overDongguanbefestningene ved Bocca Tigris, med Humenbroen over

Litteratur
----------

* Chen, Wai-Fah: *Bridge Engineering Handbook*, CRC Press, Boca Raton (USA), ISBN 0-8493-7434-0, 1999
* Tang Jiangou: *Hydraulic lifting of steel box-girders for Humen Bridge, presented at Long-Span and High-Rise Structures*, IABSE Symposium, Kobe, 1998.
* Zheng, M. Z.: «The Humen Pearl River Bridge», i *Structural Engineering International*, May 1998, n. 2 v. 8.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Humen Bridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Humen Bridge – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* Structurae *(på engelsk, tysk eller fransk)*
* Annet foto hos *News Guangdong*
**Ole Enger** (født 14. mars 1948) er en norsk konsernsjef. Han ble i april 2009 ansatt som administrerende direktør i Renewable Energy Corporation (REC).

Enger ble uteksaminert som cand.scient. ved Norges landbrukshøyskole i 1971. Senere har han tatt økonomistudier ved Norges Handelshøyskole, studier i «executive management» ved IMDE business school i Sveits og franskstudier i Lausanne. 

Fra 1971 til 1986 var han ansatt i Nordsilmel, fra 1983 som administrerende direktør. Han hadde deretter flere lederstillinger i Norsk Hydro fra 1986 til 1991. Han overtok som viseadministrerende direktør i Elkem i 1991, og innehadde stillingen som adm. direktør i samme selskap fra 1992 til 2006. Fra 2006 var han konserndirektør for spesialmaterialer i Orkla og adm. direktør for forretningsenheten Sapa.

Han innehar en rekke styreverv i norske bedrifter.

Recs utvikling under ledelse av Ole Enger
-----------------------------------------

I den tidsperioden der Ole Enger ledet Renewable Energy Corporation har verdien på aksjen gått fra 195 kroner til 66 øre delvis forårsaket av sterk internasjonal konkurranse, reduserte subsidier og dyr produksjon i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «Rec-sjefen rett ut» Dagens Næringsliv
2. ↑  «Fra 195 kroner REC-aksjen til 66 øre». nrk.no. 17. november 2012. Besøkt 17. november 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Intervju med Ole Enger i Teknisk Ukeblad
* Ole Enger[*død lenke*] Orkla

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Julie Lillelien Porter** (født 21. oktober 1975) er en britisk-norsk kunstner og kurator  med utdannelse fra Glasgow School of Art og Kunsthøgskolen i Bergen. 
I 2008 var hun med å starte opp den bergensbaserte kunstnergruppen Ytter. 

Lillelien Porter har blant annet jobbet for Lydgalleriet, Bergen Kunsthall og Kunsthøgskolen i Bergen. Hun har hatt verv i organisasjoner som Borealis og Notam, samt vært medlem i Den Nasjonale Jury for Høstutstillingen. 

Lillelien Porter har siden 2017 vært kunstnerisk leder ved Lydgalleriet, Norges eneste permanente visningsrom for lydkunst og soniske medier. Hun jobber også som frilans kurator, skribent og kunstfaglig veileder.

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 632c0dc3-ed14-4e89-999e-722999e388a7[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Julie Lillelien Porter Arkivert 17. september 2018 hos Wayback Machine. - oca.no
3. ↑  The Vast Dream II: Mountains of Madness - audiaturbok.no

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
 for Ytter
**Sjur Dagestad** (født 6. mai 1961 i Oslo) er professor emeritus. Han er gründer av innovasjonsselskapet Innoco AS.

Han har vært Professor II i Innovasjon ved NTNU, professor II i Innovasjon ved Høgskolen i Sør-Østnorge samt professor II i Innovasjon ved Høgskolen på Gjøvik, innovasjonsdirektør/utviklingssjef i Tomra Systems ASA (Panteautomater), utviklingssjef i HTS (Bilbarnestoler) og FoU-direktør i Auragruppen (Ventilasjon). Dagestad og Ødemark var første vinnere av Reodorprisen. Sammen med Odd Christer Solberg drev han gruvekompaniet SODA. Dagestad har skrevet en rekke bøker innen innovasjon, så som *Vekstbedriften*, *Innovasjon i praksis*, *Innovatører i praksis* og *Innovasjon i offentlig sektor*. Han har også skrevet barnebøker (*Martin og boblemaskinen*, *Det grusomme som skjedde bak kongens kjøleskap*, *En pluss en er fire tre*). 

Dagestad er aktiv foredragsholder og lager også skulpturer.

Referanser
----------

1. ↑  «Våre forfattere: Sjur Dagestad». Universitetsforlaget. Arkivert fra originalen 3. september 2014. Besøkt 27. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Sjur Dagestad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Sjur Dagestad i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Hjelp Moldova** er en humanitær hjelpeorganisasjon. Organisasjonen har arbeidet siden 1993, og den er både religiøst og politisk uavhengig. Det meste av arbeidet i Hjelp Moldova er dugnadsbasert, og alt av utstyr og hjelpemidler er gratis.

Organisasjonen
--------------

I begynnelsen drev organisasjonen med rent nødarbeid, som for eksempel å gi ut forsyninger med mat og klær. Siden 2001 har Hjelp Moldova hatt et hovedprosjekt som heter «Prosjekt synshjelp». Tanken bak dette prosjektet er å rehabilitere og integrere alle synshemma, slik at de kan delta i samfunnet og ha et sosialt liv på lik linje med alle andre. I forbindelse med dette prosjektet har organisasjonen etablert et nasjonalt kompetansesenter for synshemma i hovedstaden i Moldova, den driver opplæring av leger, pedagoger og administratorer i hele landet, og den utstyrer alle sykehus i Moldova med nødvendig utstyr for behandling av synshemma mennesker i landet. Organisasjonen har også et samarbeid med FN om synshemma barn i Transnistria.

Hans Bjørn Bakketeig
--------------------

Det nasjonale kompetansesenteret for synshemma i Moldova ble grunnlagt av den norske optikeren Hans Bjørn Bakketeig. Siden 2001 har Bakketeig hjulpet mange tusen mennesker i Moldova til et bedre liv. Det er laget en dokumentarfilm om Hans Bjørn Bakketeig som heter *Moldovan Miracle*, hvor et filmteam fulgte ham i tre år. Filmen er regissert av Stian Indrevoll, og hadde internasjonal premiere i 2017.

Referanser
----------

1. 1 2  «Organisasjon | Hjelp Moldova». *www.hjelp-moldova.no* **(engelsk)**. Besøkt 16. januar 2018.
2. ↑  «Prosjekter | Hjelp Moldova». *www.hjelp-moldova.no* **(engelsk)**. Besøkt 16. januar 2018.
3. ↑  «Mirakelet i Moldova». *BIFF.no*. Arkivert fra originalen 1. september 2017. Besøkt 16. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Hjelp Moldova på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Hjelp Moldova på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Peter Frølich** (født 21. februar 1920 i Bergen, død 2. mai 2017 samme sted) var en norsk næringslivsleder og motstandsmann.

Etter studentereksamen fra Bergen katedralskole i 1938 og juridisk embedseksamen i 1946 var han dommerfullmektig og advokatfullmektig 1946–1947. Frølich gikk deretter inn i industrikonsernet Rieber & Søn, der han var direksjonssekretær og direktør 1948–1969, senere administrerende direktør og konsernsjef 1970–1984. Han var styremedlem i Rieber & Søn 1959–1994 og styreformann 1977–1987. Frølich hadde flere styreverv innen handel, industri og skipsfart.

Som gymnasiast engasjerte han seg i Unge Høyre og ledet gymnassamfunnet Hugin. Frølich ble tildelt Deltagermedaljen for sin innsats som motstandsmann under okkupasjonen. Han satt i tysk fangenskap 1943–1944.

Peter Frølich var far til advokat Peter Frølich, farfar til stortingsrepresentant Peter Christian Frølich og morfar til Jens Frølich Holte.

Referanser
----------

1. ↑  Thomassen, Svein Steen (17. mai 2017). «Nekrolog: Peter Frølich». *Aftenposten*. Besøkt 23. oktober 2017.
2. 1 2  «Jubilanter». *Aftenposten* (morgen utg.). NTB: 10. 21. februar 2000.
3. ↑  «Skolen i det 20. århundre. Gerhard Stoltz (rektor fra 1927–1941) og (1945–46)». Bergen katedralskole. Besøkt 2. juni 2014.
4. ↑  Jansen, Kristin og Lillebø, Jan M. (24. november 2012). «Høyres helstøpte». *Bergens Tidende*: 16–19. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** Fangeregisteret

 |

Portal: Andre verdenskrig
**Sjur Brækhus** (født 19. juni 1918 i Bergen, død 19. mai 2009) var en norsk jurist. Han ble dr.juris i 1947 med avhandlingen *Meglerens rettslige stilling* og ble i 1948 professor i rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo.

Brækhus utgav en rekke bøker og artikler innenfor privatretten. Han ble gjerne ansett som Norges ledende ekspert på sjørett, men arbeidet også med formuerett. Brækhus var riksmålsmann og var medlem av Norsk språkråd fra 1976 til 1991. Brækhus utgav *Sprogstrid og lovsprog* i 1956. Han var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi siden 1950, ble innvalgt i Det Norske Akademi i 1976 og ble invalgt i Det kongelige svenske vitenskapsakademiet i 1981.

I 1981 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. Brækhus ble i 1990 utnevnt til kommandør av Finlands hvite roses orden for innsatsen han gjorde for nordisk og internasjonalt juridisk samarbeid, i særdeleshet med hensyn til sjørett. Han var dessuten ridder av Nordstjerneordenen. 

Sjur Brækhus var far til professor dr. juris Hege Brækhus som er ansatt ved Universitetet i Tromsø - Norges arktiske universitet.

Referanser
----------

1. ↑  Dødsannonse, Aftenposten, 25. mai 2009, Kultur, s. 15
2. ↑  «Høy finsk orden», Aftenposten, 12. oktober 1990, s. 10.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Sjur Brækhus i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Ole Erichsen** (født 28. oktober 1863 i Trondhjem, død 19. november 1949) var en norsk konditor, fabrikkeier og politiker (H). Han var stortingsrepresentant for Trondhjem og Levanger 1907–1909 og 1913–1915.

Han hadde eksamen fra kjemilinjen ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt fra 1881, og gikk i lære som konditor i Trondhjem og Düsseldorf 1881–1886. I 1886 overtok han velrenommerte Erichsens konditori i Nordre gate og E. Erichsens Dampchokolade- & Sukkervarefabrik etter sin far, Ernst Erichsen (1820–1886), og drev familievirksomheten frem til overdragelsen til sønnen Odd Erichsen i 1920. Ole Erichsen bidro også til oppstarten av hermetikkfabrikken Trondhjem Preserving Co. Aktiebryggeriet i Trondhjem A/S og Nidar Chokoladefabrik A/S, og var styreformann i en rekke industrielle foretak.

Erichsen var medlem av Trondhjem bystyre 1897–1922, herav varaordfører 1911–1912, styremedlem i Den Norske Fællesforening for Haandværk og Industri fra 1898, medlem av Norsk Arbeidsgiverforenings arbeidsutvalg, formann i Trondhjems Håndverks- og Industriforening i 12 år, medlem av Norges Husflidsråd 1910–1925, formann i Norske Konditorers Landsforening fra 1917 og innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene Trondhjem og Levangers 1. krets, Brattøra og Ila (Vår Frue kirkes menighet og Ilen menighet) 1907–1909 og 1913–1915.

Som frimurer var han provincialmester i Trondhjems Provincialloge 1934–1947.

Han var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden fra 1947 og ridder av Dannebrogordenen, og ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 221[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Mathiesen, Henrik (1920). *Trondhjems ordførere og viceordførere : 1837 til 1919*. Trondhjem.
3. 1 2  Lein, Karina (13. februar 2007). «- Et opprør kan redde Erichsen». *Byavisa*. Arkivert fra originalen 13. oktober 2007.
4. 1 2  Steenstrup, Bjørn, red. (1948). *Hvem er Hvem? 1948*. Oslo: H. Aschehoug & Co. (W. Nygaard). s. 138.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ole Erichsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Ole Erichsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  

Portaler: Konservatisme | Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Skredmjelt** (*Oxytropis campestris ssp. scotica*) er en sjelden og truet plante i erteblomstfamilien. Den er en flerårig tuedannende urt, uten vegetativ formering, men med frøreproduksjon. Frøene er nokså store og tunge, og spres trolig bare passivt. Den har gule blomster og finnete blad.

Utbredelse og rødlistevurdering
-------------------------------

Generasjonstida er satt til 15 år, dvs. en vurderingsperiode på 45 år. I Norge er planten bare kjent fra to lokaliteter: I Førrejuvet i Hjelmeland, i ei bratt sørvendt rasmark på 485-ca.600 m, med første rapport fra Norge), og i Ritland i i Hjelmeland, i ei fjellhei (Lundberg 2014). Ritlandforekomsten, som ble oppdaget i 2006 av Fridtjof Riis, ligger 20 km sørvest for Førrejuvet (Lundberg 2014). Anders Lundberg og Leiv Krumsvik observerte 138 planter sommeren 2009 i Førrejuvet (Lundberg 2010), og 200 individer ble observert sommeren 2010 av Ove Førland og Anders Lundberg (Lundberg 2014). Ritlandforekomsten omfatter kun 9 individer (Lundberg 2014). Begge forekomstene er utsatte fordi de er så små og individfattige og rasen har dårlig spredningsevne, og det er ingen muligheter for rekruttering fra andre områder. Utbredelsen til skredmjelt er derfor kraftig fragmentert. 

Enkeltindividene blir ikke svært gamle, kanskje noen få tiår. Klimaendringer har trolig ført til færre steinras, noe som gjør at bjørka har ekspandert i Førrejuvet i perioden 1959-2014 (Lundberg 2014), og dette er en trussel mot skredmjelt. Skredmjelt er bare kjent fra Sørvest-Norge og Skottland. 

Skredmjelt vurderes i 2021 som kritisk truet (CR) ut fra et svært begrenset utbredelsesområde og forekomstareal i kombinasjon med en kraftig fragmentert utbredelse og pågående nedgang i habitatkvalitet. Dette er en oppgradering fra i sterkt truet (EN) i forrige rødlistevurdering, på grunn av at utbredelsen nå etter IUCNs regler vurderes som kraftig fragmentert. Planten vurderes også som sterkt truet (EN) ut fra C- og D-kriteriene, på grunn av et lågt individtall og storparten av individene samlet i én delpopulasjon.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. februar 2022. Besøkt 16. februar 2022.
2. 1 2  Solstad H, Elven R, Arnesen G, Eidesen PB, Gaarder G, Hegre H, Høitomt T, Mjelde M og Pedersen O (24. november 2021). «Karplanter. Vurdering av skredmjelt *Oxytropis campestris subsp. scotica* for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 27. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Skredmjelt* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Skredmjelt* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Skredmjelt* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Skredmjelt* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |