recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Masjenka*** (originaltittel: *Машенька*) er en sovjetisk film fra 1942, regissert av Julij Rajzman.

Handling
--------

Masjenka Stepanova arbeider som telegrafist. Under en brann-øvelse møter hun drosje-sjåføren Aleksej Soloviev (spilt av Mikhail Kuznetsov) og Masjenka forelsker seg umiddelbart i ham, og tar seg av ham mens han er syk. Men hun overhører ham snakke med onkelen sin, og sier at hun bare er en god venn - til tross for at hun hadde sagt opp jobben sin og solgte flere av eiendelene sine for å hjelpe ham. Til tross for dette ønsker hun fremdeles å tilbringe tid sammen med ham. Aleksej bestemmer seg også for å gå tilbake til college.

Når han oppdager at Masjenka hadde solgt mange av eiendelene sine for å hjelpe ham, betaler han henne tilbake og sier at han planlegger å reise til et feriested for å arbeide som drosje-sjåfør for å tjene mer penger. Etter et semester på college møtes de igjen, på en fest sammen med flere venner. Men nå er Aleksej imidlertid forelsket i en annen kvinne. Så Masjenka kutter brått all kontakt med vennene hennes, og med Aleksej. Krig bryter ut kort tid senere, og Masjenka begynner som sykepleier. Aleksej blir med i 14. tank-divisjon.

Skuespillere
------------

* Valentina Karavajeva - Masjenka Stepanova
* Mikhail Kuznetsov - Aleksej Solovjov
* D. Pankratova - Klava
* Vera Altajskaja - Vera
* Georgij Svetlani - Vasja

Referanser
----------

1. ↑  «Кино Победы. Как снимали фильмы в годы войны». Arkivert fra originalen 1. desember 2021. Besøkt 25. april 2022.
2. ↑  Машенька (1942)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Masjenka* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Masjenka* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Masjenka* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Masjenka* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Masjenka* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Dverger** er i fiksjonen til J.R.R. Tolkien en rase som befolket verden Arda, en fiktiv forhistorisk jord som innbefatter det kontinentale Midgard. Tolkiens dverger opptrer i bøkene *Hobbiten* (1937), *Ringenes herre* (1954–55) og den posthum utgitte verkene *Silmarillion* (1977), *Ufullendte fortellinger* (1980) og *Historien om Midgard* (1983–96), de siste tre redigert av hans sønn og litterære testamentfullbyrder Christopher Tolkien.

Tolkien lot seg inspirere av blant annet dverger i norrøn mytologi. I hans fortellinger er dverger et folk som bor i huler og grotter, inni og under fjellet. De er kortvokste, og har tykke skjegg. Dvergene ble skapt av Aulë, en av Valaene, når han ble utålmodig når han ventet på skapelsen av Ilúvatars barn, alvene. Ilúvatar ga dem liv etter å ha snakket med Aulë om hva han hadde gjort og sett at han var både ydmyk og angrende. Dvergene i Tolkiens verden levde lenge. Nesten fire ganger så lenge som en vanlig mann (rundt 250 år), men var ikke fruktbare. Å få barn skjedde en sjelden gang, og det var få kvinnelige dverger. Barn av dvergene ble tatt veldig godt vare på av foreldrene, og de ble beskyttet med alle middler mot forskjellige fiender, som for eksempel orker. Et langvarig fiendskap mellom dverger og alver er også en grunn til kryssavl.

Hva som skjer med dem etter at de dør er uklart: en teori (som alvene foretrekker) er at de går tilbake til jorden og steinen de i sin tid ble laget av, en annen (foretrukket av dvergene selv) er at Aulë Skaperen, som de kaller Mahal, samler dem i særskilte saler i Mandos, og at Aulë i gammel tid erklærte for deres fedre at Ilúvatar vil hellige dem og gi dem en plass blant alver og mennesker til slutt.
***Undulifer*** er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.

Utseende
--------

Passalidae er middelsstore til store, avlange, blanke, rødbrune til svarte biller. Kjevene er forholdsvis store, fasettøynene små, antennene mer eller mindre C-formede. Pronotum er vanligvis firkantet sett ovenfra, de jevnbrede dekkvingene har markerte punktstriper.

Levevis
-------

Disse artene lever mest i litt høyereliggende skoger (tåkeskog), gjerne mellom 1500-2000 meter over havet, men de kan finnes lavere.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien Passalidae
				+ Underfamilien Passalinae Leach, 1815
					- Stammen Proculini
						* Slekten ***Undulifer*** Kaup, 1869
							+ *Undulifer incisus* (Truqui, 1857)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Undulifer* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Undulifer* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Undulifer* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Undulifer* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):
***Microbarypus*** er en slekt av løpebiller som særlig finnes i sandete områder, der de lever som predatore i utgravde ganger.

Utseende
--------

Stor sett middelsstore (13-26 millimeter), avlange, slanke biller, svarte på farge, ofte med metallisk glans. Brystskjoldet (pronotum) er hjerteformet eller nærmest sirkelrundt, litt bredere enn hodet og litt bredere enn langt. Bakhjørnene er ikke markerte. Det er en kort «hals» (stilk eller innsnøring) mellom brystskjoldet og dekkvingene, men denne er mindre utpreget enn hos graveløpere (Scaritinae). Dekkvingene er avlange, nesten parallellsidige, med svake punktstriper.

Hodet er stort og bredt med små fasettøyne, overkjevene (mandiblene) er store og framstrakte. Antennene er korte til løpebiller å være (kortere enn hodet og brystskjoldet til sammen).

Beina er middels lange. Framleggene (*protibiae*) har et dypt innsnitt som de bruker til å rense antennene med.

Levevis
-------

Sandgraverne er knyttet til områder med løs sandjord, der de graver tunneler der de sitter og venter på bytte, selv om de også kan spise noe åtsler og av og til litt plantekost.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i det sørligste Sør-Amerika (Chile).

Systematisk inndeling
---------------------

Arten blir noen ganger plassert i slekten *Bembidiomorphum*.

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera** Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Adephaga
		- Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
			* Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien **sandgravere, Broscinae, [=Broscini]**
					- delgruppe Barypina Jeannel, 1941 [=Barypini]
						* slekten ***Microbarypus*** Roig-Juñent, 2000
							+ *Microbarypus silvicola* Roig-Juñent, 2000

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Microbarypus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Microbarypus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
Camera obscura-kasse der motivet foran hullet blir projisert via et speil inne i kassa som et lysbilde på en matt glassplate oppå kassa.
Et camera obscura i en bygning i Mülheim an der Ruhr i Tyskland viser bildet av den opplyste utsikten utenfor bygningen projisert på en flate i et mørkt rom innenfor.
**Camera obscura** (latin for *mørkt rom*) eller **hullkamera** er en enkel form for projeksjonsapparat eller avtegningsmaskin. Innretningen består av et mørkt avlukke med et lite hull der lyset fra omgivelsene foran hullet slipper inn, og dermed avtegner seg som et opp-og-ned-vendt lysbilde på bakveggen inne i avlukket.

Slike innretninger ble tidligere brukt som hjelp for nøyaktig avtegning av utsnitt av den synlige virkeligheten, og danner grunnlag for episkopet og fotografiapparatet. Et fotoapparat kalles fremdeles «kamera», det vil si «kammer».

Virkemåte
---------

Prinsippet bak camera obscura kan demonstreres enkelt med en mørk kasse eller et avblendet værelse med et hull eller liten lysåpning i den ene siden. Lyset som blir reflektert fra en gjenstand eller et landskap utenfor kassa eller rommet, vil skinne igjennom hullet og treffe en del av bakveggen som et lysbilde der motivet står opp-og-ned og er speilvendt. En tegner kan legge et papir eller et annet tegneunderlag på veggen der projeksjonen treffer, og streke opp og kopiere motivet over på underlaget. Metoden sørger for at perspektiv og størrelsesforhold blir korrekt gjengitt, og avbildningen virker dermed mer virkelighetstro. Dybdeskarpheten er ubegrenset. Skarpheten er avhengig av størrelsen på hullet.

Camera obscura kan også utstyres med optiske linser og speil for å forsterke lyset som slipper inn og få flere detaljer i lysbildet. Motivet blir imidlertid litt fortegnet som følge av aberrasjon, det vil si optiske avbildningsfeil.

Det finnes også store camera obscuraer, der en kan stå inne i selve kameraet. Ett av disse står i Trondheim.

Se også
-------

* Kamera
* Projeksjonsapparat
* Camera lucida

Eksterne lenker
---------------

* (en) Camera obscura – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «CAMERA OBSCURA», fra Vitensenteret, Trondheim

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Masih ad-Dajjal** (arabisk: المسيح الدّجّال, «den falske messias», «anti-kristus») er en ond skikkelse innenfor islamsk teologi, som vil opptre tett på dommedag. Han vil spre død, kaos og ødeleggelse. Dajjal kan ikke komme inn i byene Medina og Mekka, fordi to engler står og sperrer inngangen.

Dajjal vil påstå at han er Gud, men det er han ikke. Han vil lokke mennesket til helvete, og det sies at han vil vise porten til hhv. Jannah (paradis), og Jahanam (helvete), men hva man velger, blir det motsatte. Allah vil gi ham evner til at gjøre overnaturlige ting for at sette menneskene på prøve. 

Ifølge Hadith kan Dajjal bare se med ett øye. Mellom øynene hans vil det stå bokstavene "Kaaf", "Fa" og "Raa" − kafir, som betyr ikke-muslim. Alle muslimer vil kunne lese ordet selv om de skulle være analfabeter.

Dajjal kan bl.a. vekke døde til live, skape gull og mat. Dette lar Allah ham gjøre, fordi det er en prøve.
Allah vil rettlede menneskene.

Innen Dommens Dag vil det komme 30 små dajjal, som alle vil påstå at de er profeter av Allah.

Referanser
----------

1. ↑  «Hvem er Dajjal og hva er hans attributer ??». Den nyttigekunnskapen /facebook. Besøkt 16. april 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Cameo Kirby*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Oscar Apfel.

Handling
--------

Kirby har en forkjærlighet for cameos, og er sønn av en plantasje-eier fra New Orleans som dør insolvent. Når plantasjen og alle slavene skal selges på auksjon, blir en av tjenerne kjøpt av en av farens tidligere venner: John Randall. John og Kirby reiser nordover med en elvebåt på Mississippi, hvpr Randall møter oberst Moreau. Men han taper stort på spill. og samtykker til et poker-spill i håp om å få tilbake pengene sine.

Kirby, gjennom sitt vennskap med en annen gambler, mistenker at Moreau ikke er noen ærlig spiller. Under poker-spillet satser Randall, etter å ha tapt alle pengene sine, også den gamle gården sin. Men Kirby vinner denne hånden, og Moreau anklager ham for å jukset. Randall liker ikke å ha tapt, men er takknemlig for at det var Kirby som vant - for å holde Randalls eiendom fra å falle i Moreaus hender. Men Randall velger å begå selvmord, etter å ha tapt gården og alle pengene sine. Når kroppen hans blir fraktet i land, møter Kirby også Randalls datter, Adele.

Kirby blir øyeblikkelig forelsket i henne. Men han blir også veldig nervøs fordi han er kjent som mannen som fikk faren til Adele til å begå selvmord. Adeles bror, Tom, lover å ta hevn på Kirby. Men Kirby og oberst Moreau havner i en duell, hvor obersten blir skutt og drept av Kirby. Men Tom tar pistolen fra Moreaus hånd, sånn at det ser ut til at han var ubevæpnet. Kirby må derfor stikke av, for å unngå å bli arrestert. Dette gjør at han heller ikke kan fri til Adele.

Skuespillere
------------

* Dustin Farnum som Kirby.
* Winifred Kingston som Adele Randall.
* James Neill som John Randall.
* Fred Montague som oberst Moreau.
* Jode Mullally som Tom Randall.
* Dick La Reno som Larkin Bunce.
* Ernest Joy som Aaron Randall.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 13. mai 2016.
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*
3. ↑  CAMEO KIRBY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cameo Kirby* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Cameo Kirby* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Cameo Kirby* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Keisei sanshoku*** (japansk: 谿声山色), eller ***lydene fra dalens elver, formene på fjellene***, er et essay i som ble forfattet av den japanske zenlæreren Dōgen Zenji (道元禅師, 1200–1253). I utgavene på 60 og 75 bokruller av *Shōbōgenzō* er den bokrull nr 25. I den senere kronologiske utgaven på 95 bokruller er den bokrull nr 9.

Teksten ble skrevet våren 1240 i Dōgen's kloster *Kōshōhōrin-ji* i Kyōto. Navnet *keisei sanshoku* er hentet fra et dikt av den kinesiske poeten Sū Shì (苏轼, 1037–1111) fra Sòngdynastiet. I dette diktet erfarte han lydene fra dalenes elver som forkynnelsen av *dharma* og fjellene som Buddha’s tre kropper. Dōgen diskuterer dette verset av Sū Shì også i bokrullene *Sansui kyō* (fjellenes og innsjøenes sūtra) og *Mujō seppō* (forkynnelsen av det livløse).

Omkring halvveis i essayet, bytter Dōgen fokus fra tittelen til å diskutere buddhistisk etikk før han konkludere med at man må praktisere etisk adferd for å se *dharma* i den naturlige verden slik Sū Shì gjør.

Referanser
----------

1. ↑  Bielefeldt, Carl (2013), «Sound of the Stream, Form of the Mountain: Keisei Sanshoku», *Dharma Eye* (Sotoshu Shumucho) (31): 21–29,
**Nypvang og Spongdal skolemusikkorps** var et skolekorps fra Byneset og Leinstrand utenfor Trondheim. Fra 2006 har korpset samarbeidet stadig tettere med Rye skolekorps, og disse korpsene er nå slått sammen til Byneset Leinstrand Skolekorps. Korpset hadde per 2007 65 medlemmer, hvorav 36 spilte i hovedkorpset, 22 i aspirantkorpset og 8 i juniorkorpset.

Historikk
---------

Korpset besto opprinnelig av Nypvang skolemusikkorps og Spongdal skoles musikkorps. Spongdal ble stiftet i 1959, og Nypvang i 1961. Disse korpsene besto i mange år som selvstendige korps, men i 1986 startet de et samarbeid på grunn av sviktende medlemstall. Dette samarbeidet eksisterer fortsatt, og korpsene opptrer som Nypvang og Spongdal skolemusikkorps

Uniform
-------

Korpsets uniform består av mørkeblå bukse med gul eller hvit stripe, mørkeblå jakke med gul eller hvit pynt, og blå båtlue. I tillegg benyttes det hvite hansker ved utendørskonserter.

Konkurranse
-----------

Korpset har siden 2003 deltatt på den NMF-arrangerte konkurransen Trøndersk mesterskap. Der har korpset vunnet 2. divisjon skolekorps 3 ganger, i 1995, 2003 og 2006. I 2005 deltok korpset i 1.divisjon, og oppnådde der 90 av 100 poeng, noe som var meget godt. (korpset som vant fikk 93 poeng) Under Trøndersk Mesterskap 2007 fikk korpset 94 poeng i 2.divisjon og vant.

Annet
-----

* Korpset har et godt samarbeid med Byneset musikkorps, og medlemmer fra 15 år og oppover blir oppmuntret til og begynne der.

* Den verdenskjente tubaisten Øystein Baadsvik startet sin tuba-karriere i Spongdal skoles musikkorps.

Se også
-------

* Norges Musikkorps Forbund
* Byneset Leinstrand Skolekorps

Eksterne lenker
---------------

* Korpsets hjemmeside Arkivert 16. desember 2014 hos Wayback Machine.
**Nasjonalt senter for nynorsk i opplæringa**, eller bare **Nynorsksenteret**, ble åpnet av utdannings- og forskningsminister Kristin Clemet 30. mars 2005 og er lokalisert til Høgskulen i Volda. Senteret er administrativt tilknyttet høgskolen, men faglig til Utdanningsdirektoratet. Senteret ble fra 2005 til 2012 ledet av Anne Steinsvik Nordal. Fra 2012 har det vært ledet av Torgeir Dimmen.

Senteret skal drive systematisk forsøks- og utviklingsarbeid for å fremme nynorskopplæringen, først og fremst rettet mot innholdet i faget.

Ifølge pressemeldingen fra daværende Utdannings- og forskningsdepartementet skal Nynorsksenteret *«leie og koordinere arbeidet med å utvikle innhaldet, arbeidsmåtane og vurderingsformene i nynorskdelen av norskfaget, tilby skoleeigarar og skolar støtte og rettleiing i arbeidet med motivasjon for og læring av nynorsk, setje i verk systematisk forsøks– og utviklingsarbeid for å fremje opplæring i nynorsk [og] medverke til kompetanseutvikling»*.

Hvert år får Nynorsksenteret spesifisert en del konkrete arbeidsoppgaver i et eget oppdragsbrev fra Utdanningsdirektoratet. Oppdragsbrevet gjelder alle nasjonale kompetansesenter, og Nynorsksenteret skal særlig samarbeide med Lesesenteret og Skrivesenteret.

Referanser
----------

1. ↑  nynorsksenteret.no Leiarskifte ved Nynorsksenteret Arkivert 2012-03-05, hos Wayback Machine. 04.01.2012
2. ↑  Pressemelding fra Utdannings- og forskningsdepartementet

Eksterne lenker
---------------

* Nynorsksenteret sine hjemmesider
* Pressemelding fra Utdannings- og forskningsdepartementet

| * v
* d
* r
Norske nasjonale tenketanker, forskningsinstitutt og kunnskapssentra i utdanningssektoren |
| --- |
| 
* Fremmedspråksenteret (Halden)
* Nasjonalt senter for kunst og kultur i opplæringen (Bodø)
* Lesesenteret (Stavanger)
* Matematikksenteret (Trondheim)
* Naturfagsenteret (Oslo)
* Nynorsksenteret (Volda)
* Skrivesenteret (Trondheim)
* Nasjonalt senter for læringsmiljø og atferdsforskning (Stavanger)
* Nasjonalt senter for mat, helse og fysisk aktivitet (Bergen)
* Nasjonalt senter for realfagsrekruttering (Trondheim)
* Nasjonalt Kompetansesenter for kultur, helse og omsorg (Levanger)
* Nasjonalt senter for flerkulturell opplæring, NAFO (Oslo)
* Direktoratet for høyere utdanning og kompetanse (Bergen, Tromsø, Oslo)
* Kunnskapssenter for utdanning (Stavanger, tidligere en avdeling av Norges forskningsråd)

 |
| 
* Privat: Nordisk institutt for studier av innovasjon, forskning og utdanning (NIFU)

 |
Monte Testaccio
Testaccio i 1625, med Monte Testaccio i midten
**Monte Testaccio**, omtrent «[potte]skårberget» er en kunstig høyde sør i antikkens Roma som ble til ved deponering av knuste leirkar i det som nå er bydelen Testaccio strks sør for Aventinen. Navnet er sammensatt av det latinske og det italienske navnet for leirskår: *Testae* respektive *cocci*, og høyden kalles også *Monte dei Cocci*.

Det består av leirskår fra leirtøy, amforaer som varer ble transportert i til Romas elvehavn i antikken. Amforene kunne vanligvis - men ikke alltid - gjenbrukes. For transportkarene for blant annet olivenolje var engangsforpakninger. Olivenoljen ble helt over i store kar av leire og amforaene da slått i stykkerr. Monte Testaccio består av bitene av disse og er 35 meter høyt. Det er blitt beregnet å inneholde rester av 53 millioner kal som sammenlagt har inneholdt seks milliarder liter olivenolje.

Deponeringen begynte en gang i de første årtier e.Kr. og da ble skårene etterlatt planløst der. Senere skjedde det på et kontrollert vis der de ble plassert i terrasser, og for å ta bort stanken fra råtnende olivenolje ble lagene kalket. Kalken fungerte da som et bindemiddel tll haugen og har bevart skrirttegn på skårene. Det dreier seg om merker fra for eksempel oljeprodusentene, skippere og tollen, noe som hjelper med å studere romerrikets økonomiske, byråkratiske og logistiske apparat for produksjon og distribusjon av næringsmiddel.

I middelalderen brukte man haugen til skuespill og til påske ble det gjennomført religiøse tablåer der Monte Testaccio fungerte som Golgata, Jesu forsfestelsessted. Rundt haugen ble det gravd inn vinkjellere på 1600-tallet ettersom skårene skaper en varmeveksel der den luftige haugen kjøler den varme sommerluften og mildner vinterluften. En del av haugens skår ble benyttet til fyllmasse i bygg i nærheten.

Referanser
----------

1. ↑  *Det omättliga Rom*,i Världens Historia, 2011, nr 18, lest 22. mars 2015
2. 1 2  The Trash Heap of History. Places, Michael Ezban, mai 2012. Läst 2015-03-23.

Litteratur
----------

* Dressel, H. 1878. *Ricerche sul monte testaccio.* Rome : Salviucci, 1878.
* Rodriguez Almeida, E. 1980. "Alcuni aspetti della topografia e dell' archeologia attorno al monte Testaccio." In JM Blazquez Martinez, ed. *Produccion y comercio del aceite en la antiguedad* (Madrid): 103-31. ISBN 84-7491-025-0
* Rodriguez Almeida, E. 1984. *Il Monte Testaccio, ambiente, storia, materiale.* Rome: Quasar. ISBN 88-85020-57-7
* Rodriguez Almeida, E. & Remesal Rodríguez, José. 1994. *Excavaciones arqueológicas en el Monte Testaccio (Roma).* Madrid : Ministerio de Cultura, Dirección General de Bellas Artes y Archivos, Instituto de Conservación y Restauración de Bienes Culturales. ISBN 84-8181-006-1
* Remesal Rodríguez J. (2019) Monte Testaccio (Rome, Italy). In: Smith C. (eds) Encyclopedia of Global Archaeology. Springer, Cham.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Monte dei cocci – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Oscar Kristian Augustinus Bladh** (født 3. juni 1895 i Ljungby, død 12. oktober 1973 i Stockholm) var en svensk fotograf. Oscar Bladh var en pioner innen flyfotografering. Han begynte med dette allerede som 23-åring og forble virksom innen genren til han var over 70. Bladh illustrerte «Sverige från luften» (1937-38, utgiver K.J. Rådström).

Bladhs flyinteresse ble vakt i ungdomsårene av «flybaronen» Carl Cederström. Dette, kombinert med hans interesse for fotografering, ble bakgrunnen for hans senere yrke som flyfotograf. Under militærtjenesten var han vernepliktig fotograf, og han var en periode også ansatt på AB Aero-Materiel som hadde flyfotooppdrag i hele Norden. Under andre verdenskrig ble all sivil fotografering fra luften forbudt, men Bladh lyktes å bli ansatt i flyvåpenet og ble flotiljefotograf for F10 i Malmö, hvor han ble til 1945.

Oscar Blads spektakulære flyfotografier ble tatt med et tidligere militært håndkamera, med 250 mm brennvidde og et negativformat på 13x18 cm. I blant hengte Bladh seg langt ut fra flyet, bare sikret med ei reim rundt midjen, for å fange den rette vinkelen for sine motiv. Han foretok flyturneer over hele Sverige. På Stadsbiblioteket i Uppsala finnes et hundretall bilder av Oscar Bladh fra årene 1934-37, 1947 og 1950, alle med motiv fra Uppsala. Mest omfattende er dog hans samling av bilder fra Stockholm. På over fem tusen negativer skildret han byen i endring og illustrerte tiden da Stockholms forsteder vokste fram i etterkrigstiden. Stockholmskällan har hånd om noen av hans bilder.

Bilder
------

Noen eksempler på Bladhs fotografier fra luften:

* Årstabron, 1930-talletÅrstabron, 1930-tallet
* Aspudden, 1932Aspudden, 1932
* Tranebergsbron, 1932Tranebergsbron, 1932
* Uppsala, 1940Uppsala, 1940
* Kungsträdgården, 1950Kungsträdgården, 1950
* Farsta sentrum, 1960Farsta sentrum, 1960
* Hötorgscity, 1961Hötorgscity, 1961
* Essingeleden, 1963Essingeleden, 1963

Kilder
------

* Stockholms stadsmuseum om Oscar Bladh.[*død lenke*]
* Bibli om Oscar Bladh.
* Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-rom), Sveriges Släktforskarförbund

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Oscar Bladh
* Bibli har fotografier av Oscar Bladh.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
> Every time I'm on ABC, I crash.
> 
> 
> Vinko Bogataj etter at han kolliderte på vei til et intervju med ABC
> 
> 

**Vinko Bogataj** (født 4. mars 1948 i Brezovica pri Kropi) er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte for Jugoslavia på 1960- og 1970-tallet. Han er kjent i USA for et svært stygt fall som i mange år ble vist som en del av åpningssekvensen i TV-programmet Wide World of Sports på ABC.

Bogataj deltok i skiflygingsuka i Oberstdorf i 1970. Under sitt tredje hopp 21. mars mistet han balansen i overgangen til hoppet, falt ut over sidekanten på hoppet og landet like ved publikum på kulen. Rennet ble overført av det amerikanske TV-selskapet ABC.

ABCs sportsprogram Wide World of Sports ble åpnet med en sekvens med klipp fra diverse lykkelige og uheldige øyeblikk fra sportens verden, sammen med ordene «the thrill of victory... and the agony of defeat». Opptaket av Vinko Bogatajs dramatiske fall illustrerte «the agony of defeat» helt til programmet ble nedlagt i 1998. Det gikk for øvrig flere år før Bogataj ble klar over at han var blitt landskjent i USA for fallet sitt.

Bogataj fikk en mild hjernerystelse, men ble ikke alvorlig skadet i fallet. Han var tilbake som hopper igjen sesongen etter, men han oppnådde aldri de store resultatene. Blant få internasjonale resultater er hans 58.-plass sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1968/69.

Vinko Bogataj er gift og har to døtre, og bor i dag i Lesce i Slovenia. Han har arbeidet på støperi og vært lastebilsjåfør, men er nå pensjonert og dyrker hobbyen kunstmaling. Han var den første treneren til verdensmester Franci Petek, som kommer fra Lesce.

Referanser
----------

1. 1 2   www.obrazislovenskihpokrajin.si[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ABC Sports: Chat wrap: ABC's Terry Gannon
3. ↑  Flere kilder kaller rennet for skiflygings-VM, men det var i virkeligheten skiflygingsuka i Oberstdorf, som ble arrangert med ujevne mellomrom mellom 1950 og 1979. Det første offisielle skiflygings-VM ble arrangert først i 1972. Se blant annet Skifliegen Oberstdorf Arkivert 9. august 2011 hos Wayback Machine. og FIS Arkivert 29. november 2009 hos Wayback Machine..
4. ↑  Rennet ble imidlertid stoppet etter at også hopperen etter Bogataj hadde falt og pådratt seg hjernerystelse. Kilder: Skiernet.com og Der Spiegel.

Kilder
------

* Los Angeles Times: Bogataj Fell Into Fame (9. februar 2002)
* The Thrill of Victory and 'The Agony of Defeat' – Artist Vinko Bogataj
* Skiernet.com: Skiing Into History: The Most Memorable Runs
* ABC Sports: Wide World of Sports Highlights -- 1970s
* FIS: Resultater (ufullstendig)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, s. 271

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vinko Bogataj – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Myrfotblomsterflue** (*Platycheirus podagratus*) er en liten, slank flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er vanlig over hele Norge.

Utseende
--------

En liten (6–8 mm), slank, gul og svart blomsterflue. Kroppen er helt blankt svart bortsett fra tre par gule flekker på bakkroppen hos hannen, fire par hos hunnen. Hannens bein: For- og mellombeina er gule, bakbeina nesten helt svarte. Forlåret har en rekke av lange børster i den indre delen på baksiden. Forleggen er brått utvidet litt innenfor midten, gul med en svart lengdestripe i den indre delen, ytterst svært bred, litt bredere enn de brede fotleddene. Det første fotleddet er sterkt utvidet, hjerteformet, det andre leddet er gult, mye bredere enn langt, det tredje og fjerde leddet er også mye bredere enn lange, men svarte. Det ytterste leddet er nærmest sirkelformet sett ovenfra. Det første leddet av bakfoten er spoleformet, kraftig, tydelig tykkere enn leggen.

Levevis
-------

Arten finnes særlig på myrer og fuktige gressenger, og er mest tallrik i fjellet. Larvene lever av bladlus. Flygetiden varer fra mai til august.

Utbredelse
----------

Denne vidt utbredte arten finnes over mye av den palearktiske sone og i Nord-Amerika. I Norge finnes den over hele landet, kanskje bortsett fra ytterst ved kysten i noen områder.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* **Fluer** (Brachycera)
	+ **Muscomorpha**
		- **høyerestående fluer** [Cyclorrhapha)
			* **Aschiza**
				+ **blomsterfluer** (Syrphidae)
					- underfamilie Syrphinae
						* gruppe Melanostomini
							+ slekten fotblomsterfluer, *Platycheirus* Lepeletier & Audinet-Serville, 1828
								- myrfotblomsterflue, *Platycheirus podagratus* Zetterstedt, 1838

Litteratur
----------

* Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. *Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Syrphinae.* Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 408 sider. ISBN 978-91-88506-66-5

Eksterne lenker
---------------

* (en) *myrfotblomsterflue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *myrfotblomsterflue* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *myrfotblomsterflue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *myrfotblomsterflue* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *myrfotblomsterflue* hos NCBI Rediger på Wikidata
*Haustlong* refererer blant annet til myten om gudinnen Idunn, eier av eplene som ga evig liv. Her bortføres hun av jotnene. Illustrasjon ved Elmer Boyd Smith. (1902)
***Haustlong*** (norrønt *Haustlǫng*) er et kvad som ble gjort av Tjodolv fra Kvine på begynnelsen av 900-tallet. Diktet er bevart i *Skaldskaparmål* i *Den yngre Edda*, nedskrevet av Snorre Sturlason som siterer to vers fra det. Diktet er et av de eldste skriftlige kildene til Loke.

Diktet, et såkalt skjolddikt - likhet med *Æneiden* som beskriver motivene på skjoldet Æneas fikk av Vulcanus - beskriver mytologiske scener, malt eller forarbeidet på et skjold gitt til skalden. Motivene på skjoldet tok utgangspunkt i fortellingene om jotnen Tjatse som bortførte Idunn, og som Loke må bringe tilbake eller bøte med sitt liv. Den andre avbildete myten er om Tor som kjempet mot Rungne, den sterkeste blant jotnene.

Også andre kvad, som *Ragnarsdråpa* av Brage den gamle og *Husdråpa*, beskriver kunstverk med lignende motiver fra norrøn mytologi. *Husdråpa* ble diktet av skalden Ulv Uggesson og beskriver en kamp mellom Loke og Heimdall. Idunn har en sentral funksjon i *Haustlong*, men er ellers en sjelden figur i kildene, noe som kan indikere at hennes myte var mer utbredd i eldre tider.

*Haustlong* er ett av de få stedene der Lokes kone Sigyn omtales, og bare i kjenningen *farmr arma Sigynjar* som betyr «Sigyns arms byrde» og er en kjenning for Loke.

Referanser
----------

1. ↑  Steinsland, Gro (2005): *Norrøn religion: myter, riter, samfunn*, Oslo: Pax forlag. ISBN 978-82-530-2607-7. Side 230-231
2. ↑  Lind, Idar: *Norrøn mytologi frå A til Å.* Det Norske Samlaget 2005. Side 93.
3. ↑  Dagulf Loptson: *Playing With Fire: An Exploration of Loki Laufeyjarson*

Litteratur
----------

* Holtsmark, Anne (1956): «Myten om Idunn og Tjatse i Tjodolvs Haustlong», *Studier i norrøn diktning*, Oslo, ss. 96-161
* Richard North (1997): *The Haustlǫng of Þjóðólfr of Hvinir*. Enfield Lock: Hisalik Press. ISBN 1874312206.

Eksterne lenker
---------------

* Haustlǫng, norrøn tekst. *Den norsk-islandske skjaldedigtning* av Finnur Jónsson 1912-1915
* Þjóðólfr ór Hvini: Haustlöng, to utgaver av den norrøne teksten
* Haustlöng, den norrøne teksten med engelsk oversettelse

Portal: Historie
*Haus der Kunst* («Kunstens hus») i Prinzregentenstraße 1 i München er museum for moderne kunst og internasjonal samtidskunst. Den tempelliknende bygningen ble tegnet av Paul Ludwig Troost og åpnet i 1937 som *Haus der Deutschen Kunst* («Den tyske kunstens hus»), Hitler-Tysklands første monumentalbygg.
Propagandaminister Joseph Goebbels på omvisning i de tyske nazistenes utstilling av *Entartete Kunst*, «utartet» eller «degenerert kunst», i Haus der Kunst februar 1938.
**Haus der Kunst** (tysk for «Kunstens hus» eller «Kunsthuset») er et kunstmuseum i München, Tysklands tredje største by. Det ligger i Prinzregentenstrasse 1 ved den sørlige enden av Englischer Garten, byens største park.

Historie
--------

Bygningen ble reist i årene mellom 1934 til 1937 etter planer av arkitekten Paul Troost som Det tredje rikes første monumentale bygg innenfor nasjonalsosialistisk arkitektur. Museet het den gang ***Haus der deutschen Kunst*** («Den tyske kunsts hus») og åpnet i mars 1937 som en arena for å vise fram det nasjonalsosialistene betraktet som Tysklands fineste kunst. Åpningsutstillingen var kalt *Große Deutsche Kunstausstellung* («Den store tyske kunstutstilling»), og skulle være en kontrast til datidens mest anerkjente kunst, som nasjonalsosialistene kalte *Entartete Kunst*.

15. og 16. oktober 1939 ble den store åpningen av utstillingen *Große Deutsche Kunstausstellung* ved det pompøse arrangementet *Tag der deutschen Kunst* hvor «2 000 år med tysk kultur» ble feiret med tusenvis av skuespillere i historiske kostymer og tablåer, en av dem med en fem meter høy statue av den tyske riksørnen, paraderte ned Prinzregentenstraße i timevis, og med Adolf Hitler, Hermann Göring, Joseph Goebbels, Heinrich Himmler, Albert Speer, Robert Ley, Reinhard Heydrich og en rekke andre høytstående nasjonalsosialister til stede. I tillegg var det mindre arrangementer i *Englischer Garten* ved siden av. Dette arrangementet er dokumentert filmatisk.

Etter andre verdenskrig ble museumsbygningen først benyttet av amerikanske okkupasjonsstyrker som en offisers-messe, og det var på den tiden bygningen fikk kallenavnet «**P1**», som er en forkortelse for bygningen gateadresse. Bygningens fortid som et nasjonalsosialistisk signalbygg kan fortsatt sees i form av hakekorslignende mosaikk i taket ved inngangen.

Fra 1946 ble museumsrommene delt inn i mindre avdelinger og igjen tatt i bruk som kunstgalleri og kunstmuseum. I dag har ikke bygningen noen egen permanent utstilling, men er galleri for en rekke utstillinger. Blant annet har det huset utstillingene om Tutankhamun og *Zeit der Staufer*.

Siden 1983 har bygningen også huset den kjente nattklubben **P1**.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Haus der Kunst Munich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Museets nettside
* P1 nattklubbs nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** GeoNames
 |
**Stenomatidae** er en ganske artsrik gruppe av sommerfugler som bare finnes i den nye verden, over 90% av de kjente artene lever i Sør-Amerika. De ble tidligere regnet til familien Oecophoridae, som de ligner sterkt, men er nå skilt ut som en egen familie. Flere arter kan gjøre betydelige skader på forskjellige tropiske frukttrær, blant andre cashewnøtt (*Anacardium occidentale*), piggannona (*Annona muricata*), avokado (*Persea americana*) og guava (*Psidium guajava*).

Utseende
--------

Små til middelsstore (vingespenn 10 – 50 mm), kraftig bygde møll med avrundede vinger, som oftest grå- eller brunlige. Hodet er forholdsvis lite, palpene ikke påfallende lange, antennene er omtrent halvparten så lange som forvingene, trådformede med ganske lange, stive hår. Forvingene er avrundet firkantede til nesten ovale, med korte hårfrynser, bakvingene brede og avrundede med korte hårfrynser. Beina er temmelig lange og kraftige, med markerte sporer. **Larvene** er noe flate med korte bein og små vorteføtter, kroppen med enkelte korte børster.

Levevis
-------

Larvene har vanligvis et noe skjult levevis, noen gnager under barken på kvister, andre angriper frukter eller frøemner. De fleste er knyttet til busker eller trær, og familien angriper minst 16 forskjellige plantefamilier. Noen arter gjør skade på nyttetrær, for eksempel ødelegger *Stenoma cathesiola* barken på cashew-trær, mens *Stenoma catenifer* kan gjøre stor skade ved å spise av frøene i avokado-frukter – de ødelegger dermed hele frukten. *Timocratica albella* gjør skade på guava, mens *Cerconota anonella* kan gjøre betydelig skade på det tropiske frukttreet piggannona (guanabana).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata – Homoneura
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Overfamilien Gelechioidea
									* Familien **Stenomatidae** – ca. 1200 arter fordelt på over 30 slekter, bl.a.:
										+ Slekten *Cerconota*
											- *Cerconota anonella* – gjør skade på piggannona
										+ Slekten *Stenoma*
											- *Stenoma catenifer* – gjør skade på avokado
											- *Stenoma cathesiola* – gjør skade på cashew-trær
										+ Slekten *Timocratica* – 46 arter
											- *Timocratica albella* – gjør skade på guava
											- *Timocratica palpalis* – kan gjøre noe skade på eukalyptus

Kilder
------

* Hoddle, M.S. The Avocado Seed Moth, *Stenoma catenifer* Walsingham (Lepidoptera, Elachistidae). Arkivert 8. august 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stenomatidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Myrerskogveien** (1-47, 2-60) er en vei på Kjelsås i bydel Nordre Aker i Oslo. Den begynner ved Grefsenveien og krysser blant annet Kjelsåsveien og Kurveien på vei østover. Etter Kurveien dreier den i nordlig retning og går opp i Grefsenåsen der den krysser Myrerbekken og deretter går videre oppover til Lachmanns vei.

Veien fikk navn i 1954 etter området Myrerskogen som utgjorde utmarka til gården Myrer. Tidligere het veien Åsveien.

Veien har mest privathus samt enkelte blokker i Myrer borettslag. Siden andre verdenskrig har det foregått en jevn utbygging og fortetting av bebyggelsen langs veien. I fjellet der eiendommene Myrerskogveien 19 og 21 ligger ble det rundt år 1900 tatt ut granitt som blant annet ble brukt til de store forstøtningsmurene for Gjøvikbanen gjennom Nydalen. Den tidligere hoppbakken Myrerberget hadde adresse Åsveien 15 (Myrerskogveien 27). Eiendommen ble kjøpt av Nydalens Compagnie og stilt til disposisjon for Nydalens Skiklub. Bakken ble sist brukt i 1912. Det tidligere forsamlingshuset Zion, som var eid av Grünerløkkens Blaakorsforening og drevet som utfartssted for rusmibrukere, ligger i nr. 40 og ble ombygget til privatbolig på 1950-tallet. Rønningen Folkehøgskole ligger i nr. 54, på en eiendom som også omfatter hovedbygningen etter Maridalens Turisthotel, før 1900 husmannsplass (Rønningen/Rydningen) under Myrer gård. På eiendommen Myrerskogveien 54 E (tidligere 52 °C) ble det i 2015 reist en boligblokk på 5 etasjer på en tomt som var regulert til småhusbebyggelse. Tomten var kjøpt av Rønningen (KFUM/KFUK) som fikk godtatt en omregulering som tillot at det ble bygget en boligblokk med eksklusive leiligheter på eiendommen.

Referanser
----------

1. ↑  Lokalhistoriske bildebaser i Oslo
2. ↑  Lokalhistoriske bildebaser i Oslo
3. ↑  Myrer borettslag Arkivert 29. november 2014 hos Wayback Machine.
4. ↑  Den tidligere virksomheten er kort skildret i Lokalhistoriske bildebaseri Oslo.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Myrerskogveien». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 375. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* Oslo kommunes bydelsoversikt

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Haus am Horn, Weimar (vestsiden)**Haus am Horn** er et hus oppført i modernistisk stil (bauhaus) i Weimar i Thüringen i Tyskland. Huset ble oppført som del av en bauhausutstilling fra juli til september 1923. Arkitekt var Georg Muche, en maler og lærer ved Bauhaus. Adolf Meyer, Walter Gropius og andre medvirket til de tekniske delene av huset. Haus am Horn ble bygget i det som da var en grønnsakhage for en skole og ligger i dag i et villaområde nær Ilm-parken (Park an der Ilm).

Gropius ønsket for huset «den beste komfort til den laveste pris, ved hjelp av det beste håndverk og de beste materialer i form størrelse og sammensetning». 

Huset er oppført i en enkelt kubisk form, i stål og betong. I husets sentrum er en stue på 25 m² med spesialrom omkring. Gropius beskrev romfordelingen slik at «i hvert rom er funksjonen viktig, for eksempel er kjøkkenet blant de mest praktiske man kan tenke seg, men det er ikke mulig å bruke det som spiserom i tillegg. Hvert rom har sin egen karakter som tjener formålet.» Hvert rom hadde spesialdesignete møbler og annet utstyr som var tegnet i bauhausskolen. For eksempel tegnet Laszlo Moholy-Nagy belysningen som ble laget i metallverkstedet; Marcel Breuer på det tidspunktet student, tegnet møblene, heriblant det innbygde skapet.

Som følge av økonomiske problemer for Bauhaus, ble Haus am Horn solgt til en privat eier i 1924.

Haus am Horn ble i 1996, sammen med fem andre bauhaussteder i Weimar og Dessau, oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv. 

Huset ble totalrenovert i 1990–1999 av *Freundeskreis der Bauhaus-Universität Weimar*.

Bildegalleri
------------

* Stue med vinduer oppunder taket.Stue med vinduer oppunder taket.
* Kopi av kjøkkenet fra 1923.Kopi av kjøkkenet fra 1923.
* Spisestue.Spisestue.
* Barnerom med lekemøbler i modulsystem utført av Alma Siedhoff-Buscher.Barnerom med lekemøbler i modulsystem utført av Alma Siedhoff-Buscher.

Eksterne lenker
---------------

* Haus am Horns hjemmeside

Litteratur
----------

* Sparkassen-Finanzgruppe (Hrsg.): *Das Haus „Am Horn". Denkmalpflegerische Sanierung und Zukunft des Weltkulturerbes der UNESCO in Weimar.* ca 1999.
* Freundeskreis der Bauhaus-Universität Weimar e. V. (Hrsg.): *Haus Am Horn. Rekonstruktion einer Utopie.* Verlag der Bauhaus-Universität Weimar, Weimar 2000, ISBN 978-3-86068-122-0.
* Lars-Christian Uhlig, Walter Stamm-Teske (Hrsg.): *neues bauen am horn. Eine Mustersiedlung in Weimar.* Verlag der Bauhaus-Universität Weimar, Weimar 2005, ISBN 978-3-86068-246-3.
* Walter Gropius, Laszlo Moholy-Nagy (Utgivere): *Bauhaus Bücher 3. Ein Versuchshaus des Bauhauses in Weimar.* Bearbeidet av Adolf Meyer. Verlag der Bauhaus-Universität Weimar, Weimar 2009 (Reprint), ISBN 978-3-86068-079-7.
* Klaus-Jürgen Winkler (Hrsg.): *Bauhaus-Alben. Bauhausausstellung 1923, Haus am Horn, Architektur, Bühne, Druckerei.* Bind 4. Verlag der Bauhaus-Universität Weimar, Weimar 2009. ISBN 978-3-86068-372-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
***Stenocrates popei*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (gjerne 10-20 millimeter), avlang, jevnbred, halvblankt svart hornbille. Disse artene mangler horn på hodet, som er forholdsvis bredt og firkantet. Antennene har 10 ledd. "Snuten" er trapesformet, ganske svakt innbuktet i spissen. I motsetning til de fleste andre Cyclocephalini har ikke hannene forstørrede klør på forføttene. Pronotum er grovt, men spredt punktert, dekkvingene har grove punktrader. Beina er temmelig kraftige, leggene med butte tenner på yttersiden. Artene i slekten *Stenocrates* ligner hverandre sterkt og kan ofte bare skilles ved å undersøke hannenes kjønnsorganer.

Levevis
-------

Nesten ingenting er kjent om disse billenes levevis, og larvestadiet er helt ukjent. De voksne billene kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Panama.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Cyclocephalini
						* Slekten *Stenocrates* Burmeister, 1847
							+ ***Stenocrates popei*** Endrödi, 1971

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Stenocrates*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stenocrates popei* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Stenocrates popei* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Stenocrates popei* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Stenocrates popei* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene
**Kim Il** (chosŏn'gŭl: 김일, hanja: 金日, død 9. mars 1984) var en nordkoreansk kommunistisk politiker. Han var statsminister i Nord-Korea fra 28. desember 1972 til 29. april 1976, og ble regnet som nummer to i landets partihierarki.

Han opplyses ofte å ha blitt født i 1910 i Ŏrang-gun i Nord-Hamgyong i Korea, men kan også ha blitt født som koreansk okkupasjonsflyktning i Chientao-distriktet i Mandsjuria i 1912 eller 1914. Etter skolegangen sin deltok han i kampene mot den japanske okkupasjonsmakten som geriljasoldat fra 1933. Han deltok i styrken ledet av den senere president Kim Il-sung, og ble forfremmet til såkalt politisk kommissær i 1936. Under den andre verdenskrig dro han til Vjatskoje i Sovjetunionen sammen med Kim Il-sung. 

Kim Il kom for alvor inn i politikken som Nord-Koreas arbeiderpartis førstesekretær i Nord-Pyongan etter Japans kapitulasjon i 1945. I 1946 ble han medlem av partiets sentralkomité og politbyrå. I 1947 ble han ansatt i Ministeriet for nasjonal sikkerhet. Etter proklameringen av Den demokratiske folkerepublikken Korea, eller Nord-Korea, i 1948, inntok Kim Il en rekke ledende posisjoner i statsapparatet, deriblant medlem av Den øverste folkeforsamlingen fra 1948, viseformann i Arbeiderpartiets sentralkomité fra 1953, medlem av Arbeiderpartiets politbyrås stående komité fra 1953, landbruksminister fra 1954 og etterhvert visestatsminister. I 1950-årene bistod han Kim Il-sung aktivt i angivningene og utrenskningene innad i partiet. Med konstitusjonen av 1972 ble presidentvervet opprettet, og Kim Il overtok som statsminister. Han gikk av som statsminister i 1976, visstnok av helsemessige årsaker, og innehadde det seremonielle vervet som én av landets to visepresidenter frem til sin død.

Referanser
----------

1. ↑  AP (10. mars 1984). «Kim Il død». *Aftenposten*: 6.

| * v
* d
* r
Statsministre i Nord-Korea |
| --- |
| Kim Il-sung (1948-1972) • Kim Il (1972-1976) • Park Sung-chul (1976-1977) • Li Jong-ok (1977-1984) • Kang Song-san (1984-1986) • Li Gun-mo (1986-1988) • Yon Hyong-muk (1988-1992) • Kang Song-san (1992-1997) • Hong Song-nam (1997-2003) • Pak Pong-ju (2003-2007) • Kim Yong-il (2007-2010) • Choe Yong-rim (2010-nåværende) | Flag of North Korea |

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
«***Vise fra Ullsaker***» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957.

Teksten
-------

**1.**Det bor noen herrer i Ullsaker sogn  

de er så fornemme at de kjører i vogn.  

Og spiser seg mette på kostelig rett  

husmenner og tjenere får unngjelde det.  

  

**2.**Når klokka er fire tur senga vi går,  

og vellinga ferdig på bordet da står,  

og melka der ute er slett ikke søt  

med vellinga følger det aldri no brød.  

  

**3.**Så må vi da ut og arbeide en tid,  

til klokka halv åtte med slep og med slit,  

står vellinga ferdig på bordet igjen  

og tvende små silder i følge med dem.  

  

**4.**Så må vi arbeide til klokka halv tolv  

da auser vi velling så at vi får hold,  

og smøret og flesket det får vi ei se  

for tjukke vomstintene har eti opp det.  

  

**5.**Når klokka er ett så er middagen slutt  

da ringer gårdsklokka og vi må gå ut,  

så må vi arbeide til klokka halv fem  

da trenger vi bøyligen til å gå hjem.  

  

**6.**Så får vi da ost og poteter og brød,  

og marken der ute har slett ingen nød,  

noen de er nå så dristig av dem  

de stikk nå mellom fingrene hovudet frem.  

  

**7.**Til kveldsverd vi fjerde gang velling da får,  

da auser vi velling til magan blir stor.  

Men magan blir fort igjen mindre enn hall  

for om morran den fylles med vellinga skal.  

  

**8.**Hvis noen vil vite hvem visen har gjort  

han er ikke hjemme men nylig gått bort.  

Han var her på gården og erfaring fikk  

du kan tru han var glad da han her i fra gikk.

Kilder
------

* De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975