recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Det mektige temaet blir i den andre A-delen notert ved hjelp av hele fire notesystemer (de to øverste er for høyre hånd, og de to nederste er for venstre).
**Preludium i ciss-moll**, op. 3 nr. 2 (også kjent som *ciss-moll-preludiet*), er en av Sergej Rakhmaninovs aller mest kjente komposisjoner. Det er et tredelt (A-B-A) preludium for soloklaver i tonearten ciss-moll, og var med i en samling kalt *Morceaux de fantaisie* (fransk for *Fantasistykker*), op. 3, komponert i 1892. Preludiet kommer her ut som nummer to i rekken av i alt fem mindre pianostykker. Premieren ble foretatt av komponisten selv den 20. september 1892 på festivalen *Moscow Electrical Exhibition*. En anmelder skrev etter konserten at stykket hadde "skapt begeistring" hos publikum, og populariteten økte raskt ved hver framføring etter dette. Selv om det er et ungdomsverk (komponisten skrev det da han var 19 år), forble preludiet Rakhmaninovs aller mest berømte komposisjon for solo piano inntil hans død.

Oppbygning
----------

Preludiet er spesielt kjent for sitt svært enkle, suggererende og mediterende tema (de nedadgående tonene A - G# - C#) som går igjen i hele stykket. A-delen er rolig og avbalansert, og er enkelte steder notert helt ned til piano pianissimo (*ppp*) i styrkegrad. Etter kort tid går dette over i en stadig raskere og mer desperat B-del, hvor kromatiske elementer spiller en betydelig rolle. B-delen fører til en nær identisk gjentakelse av A-delen; men denne gang med svært massive akkorder i både venstre og høyre hånd, notert helt opp til forte fortisissimo (*ffff*) i styrke. Preludiet ender tilbaketrukket i en klokke-aktig coda, sentrert rundt ciss-moll. Partiet minner om åpningen fra hans senere klaverkonsert nr. 2, bare at starten på konserten øker i styrke og intensitet, mens preludiet avtar.

Rakhmaninov skulle noen år senere utgi to sett med totalt 23 preludier for å komplettere sin egen versjon av totalt 24 preludier (i alle dur- og molltonearter), i tråd med hva flere store komponister hadde gjort før ham, blant annet Bach, Chopin, Alkan og Skrjabin. Ingen av de nye preludiene skulle likevel komme i nærheten av å vippe ciss-moll-preludiet ned fra tronen når det gjaldt popularitet blant publikum. Av de resterende preludiene er g-moll-preludiet (op. 23 nr. 5) det som oftest er å høre på konsert.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Prelude in C sharp minor (Rachmaninoff) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Preludium i ciss-moll: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**George Edward Vernot** (født 27. februar 1901 i Montréal, død 22. november 1962) var en canadisk svømmer som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Vernot vant en olympisk sølvmedalje i svømming under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass på 1500 meter fri bak Norman Ross. På 400 meter fri ble han nummer tre bak de amerikanske svømmerne Norman Ross og Ludy Langer. Vernot deltok også på 100 meter fri men klarte ikke å kvalifisere seg for finalen.

Fire år senere, under sommer-OL 1924 i Paris ble han nummer sju på 400 meter fri og på 1500 meter fri kom han på åttendeplass.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv Sølv i svømming, 1500 meter fri
* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse Bronse i svømming, 400 meter fri

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Vernot – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) George Vernot – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) George Vernot – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**(Hans) Henning Engelsen** (født 5. februar 1918 i Sandefjord, død 8. september 2005) var en norsk treskjærer og illustratør.

Engelsen startet yrkeskarrieren som treskjærer i 1947, da han etablerte treskjærerfirmaet HENNING med verksted på Kapp i Østre Toten kommune. Hans mangfoldige produksjon illustrerer norsk dyreliv, mytologi og folklore. 

I løpet av 1950- og 1960-tallet vokste firmaet HENNING gradvis. På et tidspunkt var firmaet blitt ledende på det norske souvenirmarkedet, og eksporterte i stor skala til utlandet, særlig til USA. På det meste arbeidet 25 håndverkere i Engelsens verksted.[]

Familie og etterfølgere
-----------------------

Henning Engelsens firma ble overtatt og drevet videre av hans to døtre, Christl Engelsen og Angelina Engelsen, samt av Henning Engelsens svigersønn Bjarne Espedal. De endret etter hvert firmanavnet til Mesterstuen.

Per 2021 er firmaets tradisjonelle trefigurer fortsatt i produksjon, samtidig som etterkommerne utvikler nye produkter. Hans tredje datter er billedhuggeren Elena Engelsen.

Bildegalleri
------------

* Geitebukker skåret i tre av Henning Engelsen i 1958Geitebukker skåret i tre av Henning Engelsen i 1958
* Hest skåret i tre av Henning Engelsen i 1980Hest skåret i tre av Henning Engelsen i 1980
* TreskjærerverkstedetTreskjærerverkstedet

Referanser
----------

1. 1 2   www.slektogdata.no, besøkt 3. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Gravminner : Henning Engelsen». *Slekt og Data* **(norsk)**. Besøkt 26. februar 2021.
3. ↑  «Om oss». *Mesterstuen* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 16. mai 2021. Besøkt 26. februar 2021. «Mesterstuen huser utsalget for familien Engelsens tradisjonsrike treskjæringer. Bedriften ble grunnlagt av Henning Engelsen i 1947 og drives videre av hans to døtre Christl og Angelina Engelsen med svigersønnen Bjarne Espedal som daglig leder.»
4. ↑  «Mye gammelt og noe nytt fra Mesterstuen». *Totens Blad*. 28. november 2020. Besøkt 26. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* HENNING hjemmeside
* Artikkel hos Håndverksportalen BIRKA

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Noen bokformat.
**Bokformatet** angir hvor mange blad en boktrykker kan lage av et ark papir. Man får mindre bøker med flere sider ved å brette arket flere ganger.

I Europa utviklet det seg fra 1500-tallet et systematiseringssystem for bokformater. En bok som er satt sammen av ark som var brettet én gang (slik at man får fire sider), kalles **folio** (latin *folio* av *folium* «blad»; forkortes gjerne 2o). Dersom man bretter arket to ganger, får man en **kvarto** (*quarto*, 4o, ca. 18–29 cm høy), dersom man bretter det tre ganger, en **oktavo** (*octavo*, 8o, ca. 9–20 cm høy), dersom man bretter det fire ganger, en **duodecimo** (12mo), og dersom man bretter det fem ganger, en **sedecimo** (16mo).

Som følge av dette vil et normalt *legg* i en bok i oktavformat utgjøre 16 sider. 

Etter hvert som bokpressene har blitt større, har også boktrykkernes ark blitt større, og begrepene har mistet sitt realinnhold. Begrepene er likevel fremdeles i bruk: «vanlig roman-format» kalles *oktav*, og bøker i tilnærmet A4-format kalles *kvarto* / *quarto*; herav også bruken av **q** i bibliotekenes kataloger og oppstillingssystemer for å markere hyller med høye bøker.

Kilder
------

* Odd Einar Haugen (red.): *Handbok i norrøn filologi*. Bergen: Fagbokforlaget, 2004. ISBN 978-82-450-0105-1

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Hjortetrøst** (*Eupatorium cannabinum*) er en plante i korgplantefamilien.

Utseende
--------

Hjortetrøst er en relativt høyvokst korgplante som blir opptil 150 cm. Oppover stengelen sitter motsatte, handflika eller handdelte sagtakka blader. Øverst sitter korgsamlinga med rosa til lyst fiolette blomster.

Hjortetrøst kan overflatisk minne om den i Norge mye vanligere vendelrot (*Valeriana sambucifolia*), som imidlertid hører til i kaprifolfamilien. Hjortetrøst blomstrer siste halvdel av sommeren og utover høsten, og brukes innimellom som hageplante.

Forekomster i Norge
-------------------

I Norge er hjortetrøst en sørlig, varmekjær art. I tillegg er den glad i næringsrik grunn. Hjortetrøst vil helst ha det fuktig, men på tross av dette kan den finnes på tørre berg.

Hjortetrøst er sjelden i Norge. Den forekommer fra Sarpsborg og Fredrikstad i Østfold og inn til Hjartdal i Telemark på Østlandet. I tillegg finnes den spredt noen få steder langs kysten nord til Kvam i Hordaland.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *hjortetrøst* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *hjortetrøst* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *hjortetrøst* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *hjortetrøst* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *hjortetrøst* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *hjortetrøst* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *hjortetrøst* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *hjortetrøst* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *hjortetrøst* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Eupatorium cannabinum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Eupatorium cannabinum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Rasletinden** er et fjell med to topper i den østlige delen av Jotunheimen. Den vestre og høyeste toppen (2 105 moh) markerer grensen mellom kommunene Vang i sør og Vågå i nord. Den danner også det sørøstre hjørnet av Jotunheimen nasjonalpark.

Den østre toppen (2 010 moh) danner også grense mot Øystre Slidre, og dette er det høyeste punktet i den kommunen. Alle tre kommunene ligger i Innlandet fylke.

Begge toppene ligger nær fylkesvei 51. Fjelltoppene er noen av de lettest tilgjengelige i Norge som er høyere enn 2 000 meter over havet. De er også blant de sydligste 2 000-meterne i Norge.

Fjellet består av steinarten gabbro. Gabbroen i Rasletind er av den normale typen som er grå med svarte flekker.

Utsikten fra fjelltoppen er en av de beste i landet. På en klar dag er det mulig å se nesten helt til Oslo. Rondane er synlige i øst-nordøstlig retning, og Dovrefjell mot nord. Sørover kan man se Øystre Slidre, Bitihorn, og innsjøene Vinstre og Bygdin.

Adkomst
-------

Tinden har vært beskrevet som den letteste 2 000-meteren i Jotunheimen. Toppen nås lett fra Fv51 over Valdresflya.

Referanser
----------

1. 1 2  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 30. desember 2015.
2. ↑  «Rasletinden». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 21. oktober 2016.

Litteratur
----------

* *Norske fjelltopper over 2000 meter* av Morten and Julia Helgesen – Glittertind forlag, 2005. ISBN 9788299701303
* *Jotunheimen bind* 1 av Erik W. Thommesen and Gunnar Wigerust – Valdres forlag
* *Naturgeografi* av Hans Christian Kullerud og Hasse Raastad – Aschehougs forlag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Rasmus Emil Benestad** (født 29. januar 1968) er en norsk klimatolog.

Benestad er Bachelor of Science (Hons) (1992) i fysikk og elektronikk fra University of Manchester Institute of Science and Technology (tidligere UMIST, nå University of Manchester) i Storbritannia og Master of Science (1994) i fysikk fra New Mexico Institute of Mining and Technology i USA (hovedoppgave i skyfysikk). Han har doktorgrad (Doctor of Philosophy (D.Phil), 1997) i fysikk fra University of Oxford (Storbritannia). Emnet for avhandlinga var havmodellering, Kelvinbølger i Stillehavet og El Niño-fenomenet.

For tida er Benestad ansatt ved Meteorologisk institutt. Han har arbeidet med klimaanalyse (empirisk-statistisk nedskalering) og sesongvarsling, og er i den sammenheng førsteforfatter for esd, et bibliotek for statistikkspråket R. Han har deltatt i forskningsprosjektet RegClim, og han var fra 2007 til 2010 leder for prosjektet SPAR, som forsket på sesongprediktabilitet.

I perioden 2004-2006 var Benestad nordisk representant i rådet for European Meteorological Society. Han deltar aktivt i debatten rundt klimaspørsmål og er en av bidragsyterne til den prisbelønte bloggen *RealClimate.org*.

Benestad var bidragsyter til FNs klimapanels Fourth Assessment Report og Third Assessment Reports («Climate Change 2007: The Physical Science Basis»). Han er forfatter av boka *Solar Activity and Earth's Climate* (2002, 2005; Praxis-Springer).

Referanser
----------

1. 1 2  Lars U. Larsen Vegstein: «Værvarsler», portrettintervju av Benestad i *Klassekampen* 5. desember 2015.
2. 1 2 3  Forfatterbiografi i A. Henderson-Sellers og K. McGuffie (red.): *The Future of the World's Climate*, Elsevier 2012, ISBN 9780123869173, side 641.
3. ↑  Rasmus, Benestad,; Abdelkader, Mezghani,; Kajsa, M. Parding, (19. juni 2015). «esd - The Empirical-Statistical Downscaling tool and its visualisation capabilities.» (PDF). *MET-report* **(engelsk)** (11-2015). doi:10.6084/m9.figshare.1454425.v1. Besøkt 26. juli 2018.
4. ↑  «metno/esd». *GitHub* **(engelsk)**. Besøkt 26. juli 2018.
5. ↑  Meteorologisk institutts nettside om resultater fra RegClim-prosjektet[*død lenke*]; besøkt 23. juli 2017.
6. ↑  Meteorologisk institutts nettside om SPAR-prosjektet; besøkt 23. juli 2017.
7. ↑  Liste over bidragsytere på *Realclimate.org*; besøkt 23. juli 2017.
8. ↑  Innhold og forfatteroversikt Arkivert 22. september 2017 hos Wayback Machine. for kapittel 10 i TAR; besøkt 23. juli 2017.
9. ↑  Innhold og forfatteroversikt Arkivert 12. august 2017 hos Wayback Machine. for kapittel 11 i AR4; besøkt 20. juli 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Google Scholar

 |
**Eurofighter Jagdflugzeug GmbH** er et multinasjonalt selskap som koordinerer konstruksjonen, produksjonen og oppgraderingen av jagerflyet Eurofighter Typhoon.

Selskapet ble grunnlagt i 1986 og er registrert i Tyskland. Det eies av de ledende flyprodusentene i de fire partnerlandene:

* 46 %: EADS
	+ 33 % EADS Deutschland (Tyskland)
	+ 13 % EADS CASA (Spania)
* 33 %: BAE Systems (Storbritannia)
* 21 %: Alenia Aeronautica (Italia)

Den eneste kunden til Eurofighter GmbH er NATO Eurofighter and Tornado Management Agency (NETMA), som opererer på vegne av medlemsstatene. Denne samarbeidsformen følger den til Panavia Tornado, der Panavia Aircraft GmbH hadde ansvar for å levere våpensystemet, mens the britisk-registrerte Turbo-Union Ltd. hadde ansvar for fremdriftssystemet.

Hovedkontoret til Eurofighter GmbH ligger i utkanten av München i Tyskland.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Oksygenmetning** er et uttrykk som i medisinsk sammenheng måler hvor stor andel av hemoglobinet i blodet som har binding til oksygen (oksyhemoglobin, et hemoglobin som har tatt opp oksygen). Normal oksygenmetning i arterieblod (SaO2) regnes som 97–99 %, mens normalen for veneblod (SvO2) er cirka 75 %. Oksygenmetningen avhenger imidlertid av oksygentrykket i blodet (PO2).

Oksygenmetningen alene sier ikke noe om mengden oksygen i blodet. Metningen kan dessuten variere noe med alderen og ulike tilstander. Har man lite hemoglobin (anemi) kan man ha god metning og lav oksygenmengde. Foster og nyfødte barn har et spesielt hemoglobin med større evne til å binde oksygen. Oksygenmetningen kan måles på flere måter, det vanligste er ved bruk av pulsoksymeter.

Eksempler på noen ulike tilstander

| SpO2 | Klinisk betydning |
| --- | --- |
| 99–97 % | Normalmetning, unge friske kvinner/menn |
| 97–95 % | Normalmetning, eldre og sovende unge friske |
| 93 % | Laveste normalverdi |
| 90 % | Lett respirasjonssvikt (O2-tilskudd nødvendig) |
| 85 % | Respirasjonssvikt (krever innleggelse) |
| 75 % | Svær respirasjonssvikt (øyeblikkelig hjelp!) |
| 60 % | Bevisstløs tilstand (fare!) |

Til tross for overståene tabell, regnes en metningsgrad av O2 på 95–100 % som normalt, 90–94 % som mild hypoksi, 85–89 % som moderat hypoksi, og <85 % som alvorlig hypoksi. For å avdekke og diagnostisere hypoksi brukes gjerne et såkalt pulsoksymeter, der en sensor festes til en finger med ei klemme. Dette er et instrument som er laget for å måle oksygenmetningen i kapillært hemoglobin og samtidig registrere pulsfrekvensen.

Oksygen fraktes også som løst gass i blodplasma, denne mengden er imidlertid langt mindre enn den mengden som er bundet som oksyhemoglobin.

Under sykdom, eller ved apneer, kan oksygenmetningen i blodet synke. Redusert oksygenmetning i blodet kan forutsi hvem som har redusert evne til å fylle hjertet med blod mellom hvert slag, hevder en ny doktoravhandling.

Referanser
----------

1. ↑  Opdahl, Helge. (2018, 13. mai). oksygenmetning. I *Store medisinske leksikon*. Hentet 28. april 2019 fra
2. ↑  Testdeg (2019) Oksygenmetning normalverdier. Testdeg, 2019. Besøkt 2019-04-28.
3. ↑  Dalbak, L. G. (2018). Diagnostic tests for lung and heart diseases in primary care-from quality assurance to epidemiology. Permanent lenke:

Kilder
------

* Jacob, Francone og Lossow: *Anatomi og fysiologi*. Oslo, 1980.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Wikipedia *leet*
**Leet**, **l33t**, **1337** eller **Leetspeak** er et alternativt alfabet, brukt hovedsakelig av unge videospillere og deltagere i nettbaserte fora verden over. I denne skrivemåten brukes kombinasjoner av tall, bokstaver og andre tegn istedenfor de ordinære bokstavene. For eksempel brukes *0* (tallet 0) i stedet for *O* (bokstaven *O*), *7* i stedet for *T*, *1* i stedet for *I* osv. Skriftspråket inneholder også en del ord som man ikke finner i noen andre ordbøker.

Et annet eksempel på slik omskrivning at *Wikipedia* blir *\v/!|<!93c1!4*.

Navnets opphav, kommer av slangen *Leet*, som kommer fra ordet Elite. Man skriver også ofte leet som L33T eller 1337, som er leetspeak-versjoner av ordet *leet*. Mange vil også kalle *leetspeak* for det offisielle dataspråket. Språket har fått navnet leet (elite) fordi de som brukte det i starten så på seg selv som det.

Historie
--------

Leetspråket var opprinnelig datahackerne sitt eget skriftspråk på 1980-tallet, som de kunne kommunisere med uten at noen andre forsto det, men blir i dag brukt av millioner av spillere hver dag. Leetspråket blir brukt i online-videospill, chatting og fora. Språket har også hatt innflytelse på dagligspråket til en del norske ungdommer, først og fremst ordet *noob*, som er en slang for ordet *newbie* som betyr nybegynner. Språket består i dag av svært mange forkortelser og nye stavemåter.

Språket
-------

### Forkortelser

Mange ord har tatt veien fra datamaskinen og blitt kjent i det daglige språk, i hvert fall blant de unge, selv de som ikke spiller mye videospill. Kanskje det mest kjente ordet, sammen med *noob*, er forkortelsen *LOL* som står for *laughing out loud* («ler høyt»).

### Stavefeil

En annen nevneverdig del av språk er stavefeil, dette gjelder for eksempel ordet *teh*. Dette ordet oppstod opprinnelig i språket på grunn av skrivefeil når folk skulle skrive *the* og ble til slutt en del av språket. Også *give me* har blitt erstattet av gamere og blitt *gief*.

### Tall istedenfor bokstaver

Det blir også ofte brukt tall istedenfor bokstaver i ordet, for eksempel ordet leet som blir 1337. (ʇƎƎ˥)

* 0 kan erstatte O
* 1 kan erstatte I (eller L)
* 2 kan erstatte Z (eller R)
* 3 kan erstatte E
* 4 kan erstatte A (eller H)
* 5 kan erstatte S
* 6 kan erstatte G
* 7 kan erstatte T (eller Z)
* 8 kan erstatte B
* 9 kan erstatte P (eller Q)
* 12 kan erstatte R
* 13 kan erstatte B

Eksterne lenker
---------------

*
***Euroman*** er et dansk månedsblad rettet mot menn, men med mange kvinnelige lesere. Det er karakterisert ved store portretter av interessante personligheter og grundig journalistikk innenfor livsstil, mote, sport og politikk. 

Magasinet ble grunnlagt i 1992 av Peter Linck og Morten Linck. Opplaget er på 23.655 (Dansk Oplagskontrol, 2. halvår 2008) og bladet har 179.000 lesere månedlig (4. kvartal 2019).

Bladets første nummer kom på gaten i mars 1992 og hadde den britiske skuespilleren Jeremy Irons på forsiden. De første årene utkom *Euroman* hver annen eller tredje måned, men det har siden høsten 1995 utkommet månedlig. Innholdet dreier seg rundt livsstil i bred forstand og med et intellektuelt tilsnitt samt portretter og artikler om aktuelle samfunnsforhold, ofte skrevet av kjente journalister. Mads Christensen var i mange år bladets moteredaktør, senere kom Thomas Bach til, derefter Chris Pedersen og Frederik Lentz Andersen.

I de senere år er *Euroman* utvidet ved også å publiseres daglig på nettstedet euroman.dk. Her kan en få nyheter, motetips og lengre artikler, som en kjenner det fra bladet. Utover artikler produserer de også videoer og podcasts. I desember 2018 hadde euroman.dk 322.000 månedlige brukere ifølge Dansk Online Index.

*Euroman* utgis av Euroman Publications A/S, som opprinnelig var et selvstendig selskap, men som i 2000 ble overtatt av Egmont.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** ISSN
 |

Portal: Danmark
**Hjelm Waage Thurn-Basberg** (født 3. november 1917 i Kristiania, død 29. november 2006) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig. Han arbeidet som etterretningsmann for britiske Secret Intelligence Service (MI6).

Da Norge ble okkupert i 1940 deltok Thurn-Basberg i kampene mot tyskerne. Etter dette ble han med i Milorg. Han rømte til Sverige i 1943, men returnerte for å drive etterretningsvirksomhet.. Dekknavnet var «Per».. Han deltok da i etterretningsgruppen *Aquila*.

Thurn-Basberg var først basert i Kristiansand der han arbeidet med Oluf Reed-Olsen. I 1943 ble radiostasjonen flyttet til Lommedalen og gitt kodenavn *Meton*.

Etter igjen å ha rømt, i januar 1944 til England via Sverige, fikk han trening som fallskjermsoldat og returnerte til Bærum. Han ledet radiostasjonen *Gullfaks* som ble drevet fra forskjellige steder i Bærumsmarka og Nordmarka frem til frigjøringen.

For innsatsen under krigen ble han tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren.

Etter krigen med-grunnla Thurn-Basberg den norske stay-behind organisasjonen, og han forble aktiv i denne i 28 år. I det sivile arbeidet han som forretningsmann, med import av franske viner (virksomhet videreført fra hans far) og med handel med forskjellig utstyr for bensinstasjoner. Han bodde på Ullern i Oslo, og døde i november 2006, 89 år gammel.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Hjelm Waage Thurn-Basberg er 85 år 3. november». Norwegian News Agency. 30. oktober 2002.
2. 1 2 3  Monsrud, Josef (20. desember 2006). «Hjelm Waage Thurn-Basberg (nekrolog)». *Aftenposten*.
3. ↑  Ulstein, Ragnar (1920-) (1990). *Etterretningstjenesten i Norge 1940-45*. Oslo: Cappelen. s. 261. ISBN 8202124212.
4. ↑  Christensen, Trygve (1995). *Bærum og krigen 1940–1945* **(norsk)**. Bekkestua: Bærum Public Library. s. 100. ISBN 82-991713-5-0.
5. ↑  Christensen, 1995: s. 102
6. ↑  *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*. Oslo: Grøndahl Dreyer. 1995. s. 200. ISBN 8250421906.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Presidentvalget i USA 1968** var det 46. presidentvalget i USAs historie. Valget fant sted den 5. november 1968, og valgte Richard Nixon og Spiro Agnew som henholdsvis president og visepresident for perioden 1969–1973.

Den sittende presidenten, Lyndon B. Johnson, som hadde vunnet en overlegen seier fire år tidligere, stilte ikke til gjenvalg. Bakteppet for valget var preget av drapet på borgerrettighetsaktivisten Martin Luther King jr. og de påfølgende raseopptøyene over hele landet, drapet på presidentkandidaten Robert F. Kennedy, demonstrasjoner mot Vietnamkrigen på universiteter og colleger samt voldelige sammenstøt mellom politiet og krigsmotstandere under Det demokratiske partis landsmøte.

Visepresident Hubert Humphrey stilte som Det demokratiske partis presidentkandidat, men tapte mot Richard Nixon fra Det republikanske parti, hvis valgløfter gjaldt å gjeninnføre lov og orden i byene samt slå ned på opptøyer og kriminalitet. Valget markerte den endelige slutten for koalisjonen av interessegrupper som støttet New Deal og fra 1930-årene stemte på demokratiske presidentkandidater. En tredje kandidat, George Wallace, fikk også et sterkt resultat i valget. Idet Wallace var imot føderal innblanding i Sørstatene for å få slutt på raseskillet i skolen, fikk han svært høy oppslutning der. Ingen tredje kandidat har fått alle valgmannsstemmene fra en delstat siden.

Eksterne lenker
---------------

* Stemmer fordelt på stater
* Stemmer fordelt på stater (med grafer)
* Stemmer fordelt på fylker (counties)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things
 |


| * v
* d
* r
Presidentvalg i USA |
| --- |
|  | 
* 1789
* 1792
* 1796
* 1800
* 1804
* 1808
* 1812
* 1816
* 1820
* 1824
* 1828
* 1832
* 1836
* 1840
* 1844
* 1848
* 1852
* 1856
* 1860
* 1864
* 1868
* 1872
* 1876
* 1880
* 1884
* 1888
* 1892
* 1896
* 1900
* 1904
* 1908
* 1912
* 1916
* 1920
* 1924
* 1928
* 1932
* 1936
* 1940
* 1944
* 1948
* 1952
* 1956
* 1960
* 1964
* 1968
* 1972
* 1976
* 1980
* 1984
* 1988
* 1992
* 1996
* 2000
* 2004
* 2008
* 2012
* 2016
* 2020
* 2024

 | USAs flagg |
| Valgmannskollegiet i USA |
**Presidentvalget i USA 1984** var det 50. presidentvalget i USAs historie. Valget fant sted den 5. november 1984, og gjenvalgte Ronald Reagan og George H.W. Bush som henholdsvis president og visepresident for perioden 1985–1989. Demokratenes Walter Mondale og Geraldine Ferraro tapte stort, og vant utelukkende i Mondales hjemstat, Minnesota, som dermed ble den eneste delstaten hvis valgmenn stemte imot Reagan både i 1980 og 1984.

Nominasjoner og primærvalg
--------------------------

Reagan og Bush under Republikanernes landsmøte i Dallas.
Hos Det demokratiske partiet var, Walter Mondale, visepresident under Jimmy Carter 1977–1981, favoritten til å vinne primærvalgene. Borgerrettsaktivisten Jesse Jackson vant Washington, D.C. Sør-Carolina og Louisiana. Senator Gary Hart fra Colorado vant flest stater, i alt 26, hvorav flesteparten i det vestre USA. Mondale vant 22 stater, men fikk litt over 400 000 flere stemmer sammenlagt enn Hart, og ble således Det demokratiske partis presidentkandidat. Noen andre kjente navn i primærvalgene var tidligere senator George McGovern, som tapte presidentvalget i 1972 mot Richard Nixon, samt senator og tidligere astronaut John Glenn fra Ohio.

Det republikanske partiet anså Ronald Reagan som et naturlig valg, og han vant soleklart i primærvalgene. Ben Fernandez fra California stilte til valg, men fokuserte bare på primærvalget i New Hampshire, hvor han oppnådde én prosents oppslutning. Krigsveteran og tidligere guvernør Harold Stassen fra Minnesota stilte til valg, noe han gjorde for syvende gang siden 1948-valget. Stassen oppnådde 12 000 stemmer (0,19 %), mot Reagans 6,4 millioner (98,78 %).

Valgresultat
------------

| Presidentkandidat | Parti | Hjemstat | Stemmer | Prosent | Valgmenn | Visepresidentkandidat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ronald Reagan | Republikanerne | California | 54 455 472 | 58,8 | 525 | George H.W. Bush |
| Walter Mondale | Demokratene | Minnesota | 37 577 352 | 40,6 | 13 | Geraldine Ferraro |
| John B. Anderson | Libertarianerne | California | 228 111 | 0,3 | 0 | Jim Lewis |
| Andre | 392 298 | 0,4 | 0 |  |
| **Totalt** | **92 653 233** | **100** | **538** |

Eksterne lenker
---------------

* NRK: USA-valg – Cowboyen knuser Demokratene, 1984 (video)
* Stemmer fordelt på stater
* Stemmer fordelt på stater (med grafer)
* Stemmer fordelt på fylker (counties)
* Demokratenes primærvalg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BBC Things
 |


| * v
* d
* r
Presidentvalg i USA |
| --- |
|  | 
* 1789
* 1792
* 1796
* 1800
* 1804
* 1808
* 1812
* 1816
* 1820
* 1824
* 1828
* 1832
* 1836
* 1840
* 1844
* 1848
* 1852
* 1856
* 1860
* 1864
* 1868
* 1872
* 1876
* 1880
* 1884
* 1888
* 1892
* 1896
* 1900
* 1904
* 1908
* 1912
* 1916
* 1920
* 1924
* 1928
* 1932
* 1936
* 1940
* 1944
* 1948
* 1952
* 1956
* 1960
* 1964
* 1968
* 1972
* 1976
* 1980
* 1984
* 1988
* 1992
* 1996
* 2000
* 2004
* 2008
* 2012
* 2016
* 2020
* 2024

 | USAs flagg |
| Valgmannskollegiet i USA |
**Grand Larousse encyclopédique en dix volumes** («Store Larousse encyclopedia i ti bind») er en fransk encyklopedisk ordbok utgitt av forlaget Larousse i tiden februar 1960 og august 1964 med to senere tilleggsbind. 

Det er både en ordbok, som fokuserer på studiet og presentasjonen av ordene i det franske språk, og en encyklopedi, som dekker alle eller de fleste aspekter innenfor menneskelig kunnskap.

Den kommer i tre versjoner: *Prestige* («Luksus»), *Intégrale* («Ultimate») og *Essentielle* («Essensielle»), hvor førstnevnte utgave har 150 000 artikler og 12 000 mediefiler.

Internettutgave
---------------

Siden 13. mai 2008 har forlaget Larousse utgitt innholdet på Internett for å kunne konkurrere med franske Wikipedia. Internettutgaven er drevet av annonser som bretter seg rundt det egentlige innholdet. I tillegg til dette, kommer det nye, signerte artikler som er skrevet av frivillige på Internett, men i motsetning til Wikipedia er det forfatteren som eier sin artikkel, både i betydningen opphavsrett (kan ikke kopieres) og i innhold (kan ikke endres) uten tillatelse fra forfatteren som er det eneste som endre artikkelen.

Referanser
----------

1. ↑  Larousse lance la première «encyclopédie contributive» sur internet, *AFP*, 13. mai 2008

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Rohirrim** (*Sindarin: Hesteherrene)* er et folk i J.R.R. Tolkiens Midgard, kjent som fantastiske ryttere. Deres land er Rohan, som ligger nord for Kvitklettene og øst for elven Anduin.

Rohirrim stammer fra Éothéod (*Gammel Engelsk: Hestefolk)*, som bodde lenger nord. Når østerlinger angrep Gondor rundt 2500 i det Tredje tideverv sendte Cirion, daværende riksforstander av Gondor, et bud om hjelp til alle sine naboer, blant annet Éothéod. Éorl Unge, som var leder av Éothéod, skjønte at hvis Gondor falt var håpet ute for Vesten. Han samlet derfor en stor hær og kom til utsetning for Cirion. De nådde frem akkurat i tide til slaget, og under Slaget på Celebrants mark vant Gondor takket være Eorl's hjelp.

Som takk ga Cirion den nordre provinsen av Gondor, Calenardhon, til Éothéod, og Eorl sverget Eorls ed som et vennskap mellom kongerikene. Éothéod kalte seg selv *Eorlingas,* (*Rohansk: Eorls følgere)*, men på Sindarin ble de kjent som Rohirrim, og deres land var Rohan.

Det er spekulert at rohirrims kultur er inspirert av angelsakserne, blant annet fordi deres språk er nettopp det.

De fleste fra Rohan var høye, lyse i huden, med blå øyne og blondt, langt hår. Lenger vest i Rohan var rohirrim blandet med dunlendingene som egentlig bodde der, og de var derfor lavere og mørkere i øyne og hår.

* Rohan
* Rohans kongerekke
**Lonnie Zamora** (født 7. september 1933 i Magdalena i New Mexico, død 2. november 2009 av et hjerteinfarkt) var en amerikansk politimann fra New Mexico som rapporterte om å ha fått øye på en UFO, den 24. april 1964, i nærheten av Socorro i New Mexico. 

Zamoras historie om en UFO fikk stor dekning i massemedia, og den er ofte blitt betraktet som en av de mest dokumenterte, men likevel mest forvirrende UFO-rapporter noensinne.[] Zamora hadde forklart at han var alene i sin tjenestebil og forfulgt en bil i fart sør for byen Socorro i New Mexico den 24. april 1964, og klokken var cira 17:45, da han «hørte et brøl og fikk øye på en flamme på himmelen til sørvest for ham".[] Han trodde at det var et lokalt dynamitt-skur som hadde eksplodert, avbrøt Zamora biljakten og gikk for å undersøke flammen på himmelen.[]

Flere uavhengige vitner rapporterte enten eggformede gjenstander eller en blålig flamme på himmelen på omtrent samme tid og i det samme området Zamora.[] Noen av dem bare minutter fra der Zamora fikk øye på flammen på himmelen. Blant de andre vitnene til denne situasjonen var en familie på fem turister fra Colorado som så et ovalt objekt som nærmet seg byen Socorro i en svært lav høyde.[]

Litteratur
----------

* Brad Steiger, *Project Blue Book*, 1976, Ballantine Books, ISBN 0-345-26091-0 (contains Air Force's account with maps, Zamora's account, reports of J. Allen Hynek)
**Cevdet Sunay** (født 10. februar 1899, død 22. mai 1982) var en tyrkisk militær offiser, politiker og Tyrkias femte president. 

Sunay ble født i Çaykara, Trabzon, i Det osmanske riket i 1899. Etter å ha gått grunnskolen i Erzurum og Edirne, ble han uteksaminert fra Kuleli Military High School i Istanbul. Under første verdenskrig kjempet han i front for Palestina i 1917 og han ble tatt til fange av britene i Egypt i 1918. Etter løslatelsen kjempet han først på den sørlige fronten, og deretter på vestfronten under den tyrkiske uavhengighetskrigen.

Sunay fullførte sin militære utdannelse i 1927, og ble uteksaminert fra militærakademiet i 1930 som stabsoffiser. 19 år senere hadde han steget i gradene og ble i 1949 utpekt til general. Ti år senere ble han en fire-stjerners general som gjorde at han hadde mange meget viktige militære verv. I 1960 ble han utnevnt til hærsjef og senere felles stabssjef. 14. mars 1966 ble innhentet til den daværende presidenten Cemal Gürsels administrasjon og fungerte som en del av senatet. Da imidlertid Gürsel fikk sviktende helse, var det i henhold til grunnloven Sunays posisjon som skulle overta presidentvervet. Cevdet Sunay valgt til president av *Grand National Assembly of Turkey* den 28. mars 1966. Økende terroristvirksomhet, studentopptøyer og trusler om statskupp ble en del av hans virkelighet som president, men han opprettholdt sin posisjon på tross av dette. Han fullførte sitt presidentskap (7 år i Tyrkia) og ble politisk senator i 1973.

Sunay giftet seg i 1929 og fikk tre barn. Han døde 22. mai 1982 i Istanbul. Hans legeme ble flyttet i 1988 til en permanent gravplass i Ankara.

Referanser
----------

1. ↑   Suomen Valkoisen Ruusun ja Suomen Leijonan ritarikunnat, side(r) 498[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Oppslagsordet *Cevdet Sunay* i: *Internationales Biographisches Archiv 38/1982* av 13. september 1982, i Munzinger-Archiv

| * v
* d
* r
Presidenter i Republikken Tyrkia |
| --- |
| 
* Kemal Atatürk (1923–38)
* İsmet İnönü (1938–50)
* Celâl Bayar (1950–60)
* Cemal Gürsel (1960–66)
* Cevdet Sunay (1966–73)
* Fahri Korutürk (1973–80)
* Kenan Evren (1982–89)
* Turgut Özal (1989–93)
* Süleyman Demirel (1993–00)
* Ahmet Necdet Sezer (2000–07)
* Abdullah Gül (2007–14)
* Recep Tayyip Erdoğan (2014–dd)

 | Tyrkias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
Enkekeiserinne Longyu
Hennes bryllyp med Guangxu-keiseren
Hennes bryllyp med Guangxu-keiseren
Keiserinne **Xiao Ding Jing** (kinesisk: 孝定景皇后叶赫那拉氏), bedre kjent som enkekeiserinne **Longyu**, personlig navn: *Jingfen*, født 28. januar 1868, død 22. februar 1913 i Beijing) var en keiserinne av Kina. Hun var gift med Guangxu-keiseren.

Bakgrunn og liv
---------------

Hun var medlem av den mandsjuiske Yehenaraklanen og ble utpekt av sin tante enkekeiserinne Cixi til brud for sin fetter keiseren for å forøke hennes families innflytelse. 

Vielsen fant sted 26. februar 1889 og hun fikk umiddelbart deretter tittelen keiserinne. Hun ble ignorert av Guangxu-keiseren, som foretrakk sin konkubine og annenhustru *Zhen*. Zhen påvirket Guangxu til å overta makten fra Cixi og innføre vesterlandske reformer, og Longyu påvirket Cixi til å bli en fiende av Zhen. Cixi lot Zhen føre til et «koldt palass» reservert for avlagte konkubiner.

Da hoffet forlot Beijing kort før byen ble inntatt av åttenasjonsalliansens styrker under bokseropprøret i 1900, skal det ha vært Cixi som sørget for at Zhen ble druknet i en brønn før avreisen. Guangxu-keiseren ble holdt i fangenskap av Cixi på en paviljong i en innsjø innen palassområdet, der Longyu spionerte på ham for Cixis regning.

Etter at Guangxu-keiseren og eikekeiserinne Cixi begge døde i kort tidsavstand til hverandre i 1908 fikk hun tittelen enkekeiserinne Longyu. og adopterte den neste keiser, den umyndige Puyi. Cixi hadde ved sin død stipulert at ingen kvinne i framtiden skulle regjere over Kina, men at Longyu skulle konsulteres ved alle viktigere beslutninger, noe som i praksis likevel gav henne regents fullmakter. Longyu var imidlertid dårlig skikket til å håndtere politiske spørsmål og var temmelig avhengig av regentene Zaifeng og Yuan Shikai. Høsten 1911 undertegnet hun på Yuans råd abdikasjonen for den treårige keiseren på betingelse av at keiserfamilien skulle få beholde titler, personal, eiendom og bosted i Den forbudte by, og avskaffet dermed det kinesiske monarki. Hun døde noen måneder etter. 

Hon ble den eneste keiserinne hvis båre ble transportert til graven med tog. Ved hennes begravelse kalte president Li Yuanhong henne for «den mest utmerkede av kvinner».

Litteratur
----------

* Sterling Seagrave: *Dragon Lady* ISBN 0-679-73369-8
* Maria Warner: *The Dragon Empress: Life and Times of Tz'u-Hsi, 1835–1908, Empress of China*. ISBN 0-689-70714-2
* Anchee Min: *Empress Orchid* ISBN 978-0-618-06887-6
* *Een Vrouw op de Drakentroon* (A woman on the dragonthrone), Mayli Wen (forord av Lulu Wang), ISBN 90-5429-222-9
* *Daily Life in the Forbidden City*, Wan Yi, Wang Shuqing, Lu Yanzhen ISBN 0-670-81164-5

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |
Longyearelva med Longyearbyen i bakgrunnen.
**Longyearelva** er ei om lag 5 km lang elv som renner ned fra isbreene Longyearbreen og Larsbreen inne i Longyeardalen, gjennom Longyearbyen og ut i Adventfjorden. Longyearbreen i sørøst har avrenning i bunnen. Elva dominerer Longyeardalen og krysses av fire bruer. Innerst har elva avsatt to-tre større endemorener, den største er dagens morene, men en meget stor morene løper også mellom Gruve 1b og Gruve 4, innenfor bebyggelsen.

Som andre elver på Svalbard er vannføringen ekstra stor i perioden april-juli, og det er gravd ut ekstra flomløp for Longyearelva for å gi plass for vår- og sommerflømmingen blant bebyggelsen. Både Adventelva og Longyearelva kan hver for seg tilføre Adventfjorden inntil 2 - 3,5 m³/sek i flomsesongen på forsommeren.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Marcin Weslawski, *Adventfjorden - Arctic Sea in the Backyard* - hefte utgitt av Polske oseanografiske institutt, Svalbard museum, m.fl, Sopot, 2011, side 7.

Eksterne lenker
---------------

* Longyearelva *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Janez Debelak** (født 19. mars 1968) er en slovensk tidligere skihopper fra Braslovče. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1982-1993, det meste av tida for Jugoslavia, de siste årene for det uavhengige Slovenia.

Han deltok i junior-VM i 1985 og 1986, med 8. plass i Lake Placid i 1986 som beste individuelle plassering. I VM i skiflyging i Bad Mitterndorf (Kulm) 1986 ble han nummer 28. Han var med i universiaden (studentlekene) i 1987 og 1991, og fikk blant annet 3. plass for Jugoslavia i lagkonkurransen i Štrbské Pleso i 1987 og i normalbakken i Sapporo i 1991. Han ble nummer 38 i storbakken i VM i Lahtis i 1989 og fikk 40. plass i storbakken og 8. plass i lagkonkurransen for Jugoslavia i VM i Val di Fiemme (Predazzo) i 1991.

Debelak deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1987/88, 1988/89 og 1990/91, og fikk en respektabel 23. plass sammenlagt i 1988/89. Den sesongen fikk han også sin beste sammenlagtplassering i verdenscupen, med 40. plass. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 7. plass i storbakken i Sapporo 25. januar 1987.

Plasseringer i junior-VM:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| År | 1985 | 1986 |
| Sted | Täsch | Lake Placid |
| Individuelt | 12 | 8 |
| Lagkonkurranse | 5 | 11 |

Plasseringer i universiaden:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| År | 1987 | 1991 |
| Sted | Štrbské Pleso | Sapporo |
| Stor bakke | 9 | 4 |
| Normalbakke | 6 | 3 |
| Lagkonkurranse | 3 |  |

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 15 beste i hvert renn):

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1983/84 | 1985/86 | 1986/87 | 1987/88 | 1988/89 | 1989/90 | 1990/91 | 1991/92 |
| Plassering | - | 70 | 49 | - | 40 | - | - | - |

Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| År | 1987/88 | 1988/89 | 1990/91 |
| Plassering | 94 | 23 | 40 |

Etter at han la opp som skihopper, har han vært trener. I 15 år var han trener på klubbnivå i Ljubno, og i senere år hovedtrener for Kasakhstans hopplandslag. Janez Debelak er bror av skihopperen Matjaž Debelak.

Referanser
----------

1. ↑  Slovenske Novice: Na Rajharci skačejo najboljše na svetu[*død lenke*] (13. februar 2016, besøkt 25. juni 2017)
2. 1 2 3 4 5 6  Adam Kwieciński: Janez Debelak Arkivert 30. juni 2020 hos Wayback Machine. (hoppresultater, besøkt 25. juni 2017)
3. ↑  RTV Slovenija: Skakalnice so prodali za staro železje (31. mars 2017, besøkt 25. juni 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Janez Debelak – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
*For øya med samme navn i Fransk Polynesia, se: Manuae*

Kart over Manuae
**Manuae** er en av de sørlige atollene i øygruppen Cookøyene og består av to hesteskoformede øyer, *Manuae* og *Te Au O Tu*, som begge er avsatt som marint naturreservat. Atollens totale landareal er ca. 6,17 km². Høyeste punkt er ikke mer enn 5 moh.

Manuae er ikke bebodd i dag, men fra 1888 til 1915 (da Storbritannia eide øygruppen) bodde det kontraktsarbeidere her som produserte kokosnøttkjerner. Dette var fanger som ble plassert her fordi Rarotonga ikke hadde noe fengsel.

Manuae var den første av Cookøyene som James Cook oppdaget, 23. september 1773. Han ga den først navnet *Sandwich Island*, men byttet senere navnet til *Hervey Island*. Hele den sørlige gruppen av øyer ble en periode kalt Hervey Islands, inntil russerne ga øygruppen navnet Cookøyene i 1824.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om øya
* Manuae hos Victoria University Wellington

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Komani-demningen** er en demning med vannkraftstasjon i elva Drin i det nordøstlige Albania. Reservoaret har fire franske turbiner med installert totaleffekt på 600 MW. Anlegget ble ferdigstilt i 1986, og er den største av kraftstasjonene i elva. Demningen demmer opp et reservoar, den kunstige Komanisjøen, i en vill og dyp kalksteins-elvedal.

Tre vannkraftverk på elva Drin står for 95% av Albanias kraftproduksjon. Disse er: Fierza (1980, 500 MW), Komani (1986, 600 MW) og Vau i Dejes (1973, 110 MW). Bare det serbiske anlegget ved Jernporten er større enn de to førstnevnte blant vannkraftverkene på Balkan, målt etter produksjonskapasitet. I Drin er også Ashta-demningen (50 MW) under bygging, mens Skavica-demningen (350 MW) i øvre Drin er under planlegging.

Demningen er 133 meter høy, og dette er en steinfyllingsdam.

Eksterne lenker
---------------

* Sveitsiske finansdepartement – DRIN RIVER CASCADE REHABILITATION PROJECT (DRCRP).
* McGraw Hill – analyse av energiproduksjonen i Albania.
* Hydropower & Dams in Europe 2011. Besøkt 17. januar 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***House of Cards*** er en britisk politisk dramaserie i fire deler som gikk på BBC i 1990. Serien er regissert av Paul Seed og utspiller seg i tiden etter Margaret Thatchers avgang som Storbritannias statsminister. Seriens manuskript er basert på romanen *House of Cards* skrevet av Michael Dobbs, en tidligere stabssjef i Det britiske konservative parti.

Serien gikk på NRK i 1991 under tittelen *Maktspill*.

Etterfølgere
------------

Som etterfølgere til *House of Cards* ble produsert fjernsynsseriene *To Play the King* (1994) og *The Final Cut* (1995). I 2013 produserte Netflix en gjeninnspilning av miniserien i en ny serie med samme navn, hvor handlingen er lagt til Washington, DC.

Priser
------

Miniserien mottok positiv kritikk og mottok blant annet en Primetime Emmy Award for Andrew Davies' manuskript og Ian Richardson mottok en BAFTA Award for beste mannlige hovedrolle.

Referanser
----------

1. ↑  «Politisk intrigespill». *Aftenposten*. 13.7.1991. «Dette er opptakten til BBCserien "House of Cards", som høstet gode kritikker i britisk presse ifjor. Nå kommer serien i NRK med tittelen "Maktspill"»

Eksterne lenker
---------------

* (en) *House of Cards* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *House of Cards* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BBC Things
 |
Vann (H2O) er den mest kjente oksygenforbindelsen.
Oksygenets oksidasjonstilstand er −2 for nesten alle kjent **oksygenforbindelser**. Oksidasjonstilstanden −1 eksisterer i et mindre antall oksygenforbindelser, som peroksider. Forbindelser med oksygen i andre oksidasjonstilstander er svært sjeldne: −1⁄2 (superoksid), −1⁄3 (ozonid), 0 (som rent oksygen, hypofluoridsyre), +1⁄2 (dioksygenyl), +1 (dioksygenfluorid) og +2 (oksygendifluorid).

Oksygen danner forbindelser med et nesten hvilket som helst annet grunnstoff, inkludert noen av de mest sjeldne: technetium (pertechnetat), promethium (promethium(III)oksid), neptunium (neptunium(IV)oksid), plutonium (Plutonium(IV)oksid), americium (americiumdioksid, curium (curium(III)oksid), berkelium (berkelium(IV)oksid, berkelium(III)oksid) og californium (californium(III)oksid, califorium(IV)oksid), og også med enkelte av de minst reaktive grunnstoffene, som xenon (xenontrioksid), gull (gull(III)oksid og platina (platinadioksid).

Oksdider
--------

Vann (H2O) er hydrogenets oksid, og er den mest kjente oksygenforbindelen. Vannets egenskaper skyldes til dels interaksjoner mellom dets komponenter oksygen og hydrogen, med atomer i vannmolekyler i umiddelbar nærhet. Hydrogenatomer former kovalente bindinger med oksygenet i et vannmolekyl, men trekkes i tillegg (omtrent 23,3 kJ·mol−1 per hydrogenatom) til nærmeste molekyls oksygenatom. Disse hydrogenbindingene holder vannmolekylene omtrent 15 prosent tettere sammen enn man skulle forvente i en tilsvarende væske ut fra van der Waalske krefter.

På grunn av oksygenets elektronegativitet, danner oksygen kjemiske bindinger med nesten alle andre fire grunnstoff ved høyere temperaturer, og oksider dannes.

Se også
-------

* Oksygen
* Frie radikaler

Referanser
----------

1. ↑  P. Maksyutenko, T. R. Rizzo og O. V. Boyarkin: «A direct measurement of the dissociation energy of water», J. Chem. Phys. 125 doi 181101 (2006) (en)