recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Utsyn over Giske
Snødekt Giske
Makkevika
**Giske** er den minste bebodde øya i Giske kommune i Møre og Romsdal, og har 762 innbyggere (01.01.2014). Jordbruk, fiske og trevareindustri er de viktigste næringsveiene. Giske fikk fastlandsforbindelse i 1987, da Giskebrua til Valderøy stod ferdig. Giske fikk senere utvidet veiforbindelse til Godøy gjennom Godøytunnelen som åpnet i 1988.

Kultur og idrett
----------------

Navnet Giske er trolig avledet av norrønt *gizki* (duk eller klut), som viser til øyas flate form. Giske var sete for flere mektige slekter; slekten til Ragnvald Mørejarl, Arnungeætta fra 900-tallet, og Giskeætta videre oppover i middelalderen.

Øya har fornminner fra mange epoker, for eksempel Mjelthaugen fra bronsealderen, Giske kyrkje fra middelalderen og det tidligere Giskegodset. Det historiske Giskespelet, som blir fremført annen hver sommer, forteller om sagaen til Arnungane.

Øya er også kjent for å huse Sommerfesten. Festivalen arrangeres årlig den første helga i juli.

Giskes idrettslag er Giske IL. I 2022 vant A-laget i fotball 0-1 og 3-2 mot Valderøya.

Geografi
--------

Øya har et areal på 2,67 km². *Ørnebakken* (26 moh.) er øyas høyeste punkt.

Våtmarksområdet Makkevika er et fredet fugleområde. Kystlinjen har mange fine sandstrender som blir brukt av både fastboende og turister. På Kvalneset, vest på øya, ble det tidligere tørket fisk.

Se også
-------

* Giske

Eksterne lenker
---------------

* «Øyriket Giske» på giske.kommune.no
* 
* Kart og oversikt på visitgiske.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Rob the Mob*** er en amerikansk actionfilm fra 2014, regissert av Raymond De Felitta. Hovedrollene spilles av Michael Pitt, Nina Arianda og Ray Romano.

Sammendrag
----------

Kjæresteparet Tommy Uva og Rosie DeToma raner en blomsterbutikk på Valentinsdag. Tommy blir arrestert og havner i fengsel. I mellomtiden får Rosie en jobb i et inkassobyrå drevet av Dave Lovell, som gir Tommy en jobb. Når Tommy ser noen mafioso i nabolaget sitt blir han rasende, og kaller dem feite gamle gubber. Det blir avslørt at Tommys far startet en butikk med mafia-lån, og slet med å betale avbetalingene. Tommy overværer en rettssak mot mafia-medlem John Gotti. Han hører et vitnesbyrd, som nevner at ingen våpen er tillatt i mafia-klubber. Han nevner en ide om å rane mafia-medlemmer til Rosie, og sier at det vil være trygt siden ingen vil bære våpen der.

Rosie er tvilende, men går med på dette. Tommy truer flere mafia-medlemmer å gi han alt de har av verdisaker og penger. Tommy og Rosie raner en annen mafia-klubb. Tommy ydmyker dem ved å tvinge dem til strippe til undertøyet. FBI har klubben under oppsikt, og agent Frank Hurd tar fotografier av flere mafia-medlemmer i bare undertøyet. Hurd deler bildene med New York Post-journalist Jerry Cardozo, som publiserer bildene. Tommy raner enda en klubb, og i en finner de en liste over hele mafiaen inkludert navn, telefonnumre og adresser. FBI bryter seg inn hos Tommy og Rosie og lager en kopi av listen, som de bruker til å arrestere flere mafia-medlemmer. Filmen avslutter med at Tommy og Rosie blir overfalt og drept.

Rolleliste
----------

* Michael Pitt som Tommy Uva
* Nina Arianda som Rosie Uva
* Andy García som Big Al
* Ray Romano som Jerry Cardozo
* Frank Whaley som agent Frank Hurd
* Michael Rispoli som Sal
* Burt Young som Joseph Delmonico

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rob the Mob* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Rob the Mob* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Rob the Mob* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Rob the Mob* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Rob the Mob* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Rob the Mob* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Rob the Mob* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
* Film-trailer, youtube.com

Portal: Film
**Guristuveien** (1A–85P, 2A–16) er en vei i Oslo 6 i Bydel Østensjø. Veien starter ved Ulsrudveien og ender opp i en blindvei mot syd.

Historikk
---------

Veien ble i 1938 oppkalt etter plassen Guristua. Her lå til langt opp i 1970-årene en liten, forlatt, rødmalt stue, som på folkemunne ble kalt «Roger’n». Den var omgitt av høyt gress og gamle frukttrær. Stua brant og tomta ble bebygget med flere hus, Guristuveien 6-8, på 1980-tallet.

Endringer av gateløp
--------------------

Ved Østensjøbanens ombygging til T-bane, og forlengelsen videre til Skullerud i 1967 ble nedere del av Guristuveien, mot krysset Eterveien (eller den nylig anlagte General Ruges vei) og Bølerlia, stengt. Guristuveien endte fra nå av opp i en nesten 90 graders sving til Bølerbakken, mens den tidligere asfalteringen lå synlig ned mot gjerdene ved T-banen, hvorav en liten del av den tjente som oppkjørsel til tidligere Bøler gartneri, rett nedenfor Bøler gård.

Senere ble Guristuveien forlenget med en liten blindveistubb like nedenfor svingen mot Bølerbakken, men i stikk motsatt retning mot syd, slik at den danner en S og har stjålet noen meter av Bølerbakken. En smal, asfaltert gangvei fører nå et lite stykke ned parallelt med Guristuveiens tidligere løp mot T-banen, men dreier der av mot syd i retning Bøler kirke.

Referanser
----------

1. ↑  Feilaktig påstått i *Oslo Byleksikon* (1987), s. 215, at den ender opp mot Utmarkveien, som med byggingen av T-banebroa ble navn på denne og ender opp hvor Bølerbakken forbi.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 11. oktober 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Douglas Macmillan** (født 10. august 1884 i Castle Cary i Somerset i England, død 9. januar 1969) var en britisk embedsmann og offiser.

Douglas var den syvende av åtte barn til William Macmillan (1844–1911) og hans kone Emily (1843–1937). Han ble utdannet ved Sexey's School, Bruton mellom 1894 og 1897, ved Quaker Sidcot School i Winscombe (1897—1901), og deretter ved studerte han ved det litterære og vitenskapelige instituttet i London fra 1901. Macmillan gikk etter å ha gjort ferdig studietiden, inn i embetsverket i London i 1902 og han arbeidet innen ulike departementer, som Landbruksdepartementet og Fiskeridepartementet. Han ensjonere seg som stabsoffiser i 1945.

Da Douglas' far døde av kreft i 1911, etterlot dette et dypt inntrykk på Macmillan, og året etter grunnla han en komitee for forebygging og lindring av kreft. The National Health Service hadde ennå ikke blitt etablert i Storbritannia, og registreringen av sykepleiere ble ikke innført før i 1919. Offentlig helse hadde ennå å blitt en viktig prioritering for den britiske befolkningen.

Macmillan ønsket å lage boliger for kreftpasienter over hele landet, der oppmerksomhet til kreftpasienter kunne bli tilbudt gratis eller til en lav pris, avhengig av omstendighetene. Et panel av frivillige sykepleiere kunne stå parat for å ivareta kreftsyke pasienter i deres egne hjem. Denne organisasjonen har siden blomstret og er kjent under navnet Macmillan Cancer Support.

Douglas Macmillan var vegetarianer. I 1909 skrev han et åpent brev til alle kristne med tittelen «Should we kill?» som oppfordret alle ortodokse kristne til å vurdere å begynne med vegetarisme i stedet for å spise kjøtt. Han ble tildelt Order of the British Empire for hans mange tjenester for Storbritannia.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Guantánamo** er en provins i det sydøstlige Cuba. Provinsens hovedstad er byen Guantánamo, andre større steder i provinsen omfatter Baracoa og El Salvador.

Geografi
--------

Provinsen ligger kun 50 kilometer unna Haiti, noe som er nære nok til å kunne se lysene på andre siden av sundet på klare netter. 

Guantánamo domineres av fjellkjeden Sierra de Cristal, som også deler landskapet og klimaet i to distinkte deler. Nordsiden av fjellene har mye vind og nedbør, mens sørsiden har et beskyttet, varmt klima. Nord for fjellene er vegetasjonen dominert av regnskog, mens områdene i sør er langt tørrere.

Rundt 13 km syd for byen Guantánamo ligger Guantánamobukta, en bukt kjent som tilholdssted for den amerikansk marinebasen Guantanamo Bay Naval Station.

Historie
--------

Guantánamos arkitektur og kultur er spesiell sammenlignet med resten av landet. De opprinnelige nybyggerne her kom fra Catalonia. Siden har området vært okkupert av Storbritannia i en 40-årsperiode, noe som gjorde at Guantánamo fikk en del skotske og irske immigranter. Etter at Frankrike ble tvunget til å gi opp Haiti i 1805 fulgte også 35 000 franskmenn med, noe som har satt sitt preg på provinsen.

Demografi
---------

Provinsen Guantánamo har 510 706 innbyggere (2004). Den dekker et areal på 6,168 km², noe som gir en befolkningstetthet på 82.8/km².

| * v
* d
* r
Cubas provinser |
| --- |
| Artemisa **·** Camagüey **·** Ciego de Ávila **·** Cienfuegos **·** Ciudad de La Habana **·** Granma **·** Guantánamo **·** Holguín **·** Las Tunas **·** Matanzas **·** Mayabeque **·** Pinar del Río **·** Sancti Spíritus **·** Santiago de Cuba **·** Villa Clara(særkommunen Isla de la Juventud) | Cubas flagg |
| ISO 3166-2:CU |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Guanxi*** (forenklet kinesisk: 关系, tradisjonell kinesisk: 關係, pinyin: *guānxì*) er et kinesisk begrep som beskriver en fremtredende kinesisk form for sosiale nettverk. *Guanxi* er et gammelt og meget utbredt sosialt fenomen blant kinesere både i og utenfor Kina. Det gjør seg gjeldende i alle sosiale deler av det kinesiske samfunn. Det er et forhold som er basert på felles interesser og goder. Konseptet har fellestrekk med det filippinske *utang na loob.*

Når *guanxi* er etablert mellom to eller flere personer, er det mulig å be om tjenester fra hverandre. Det kan karakteriseres som et slags kredit/debet-transaksjoner. Jo større *guanxi*-nettverk man har, desto flere tjenester kan man hente inn når man har bruk for dem. 

Nært relaterte begreper er *gǎnqíng* – et mål som lodder dybden innen en mellommenneskelig relasjon, *rénqíng* – den moralske plikt til å vedlikeholde denne relasjonen ved å gjøre rett og skjell for seg, *mian* (eller *mianzi*) – sosial status og prestisje, og *liǎn* – det å bli oppfattet som en moralsk korrekt aktør innen fellesskapet.

Litteratur
----------

* Gry Murud: *Utdanning og makt: Sosiale og økonomiske endringer i det kontemporære Kina*, hovedfagsoppgave, Oslo:Universitetet i Oslo, 2006
Guang'an i Sichuan
**Guang'an** (Forenklet kinesisk: 广安; tradisjonell kinesisk: 廣安; pinyin: *Guǎng'ān*) er et byprefektur i den kinesiske provinsen Sichuan.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Guang'an har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*), ett byfylke (市 *shì*) og 3 fylker (县 *xiàn*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2004 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Guang'an | 广安区 | Guǎng'ān Qū | 1 230 000 | 1 536 | 801 |
| **Byfylker** |
| 2 | Huaying | 华蓥市 | Huāyíng Shì | 350 000 | 466 | 751 |
| **Fylker** |
| 3 | Yuechi | 岳池县 | Yuèchí Xiàn | 1 160 000 | 1 457 | 796 |
| 4 | Wusheng | 武胜县 | Wǔshēng Xiàn | 820 000 | 966 | 849 |
| 5 | Linshui | 邻水县 | Línshuǐ Xiàn | 970 000 | 1 919 | 505 |

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 212 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører sørover via Nanchong i Sichuan og ender i Chongqing.

Annet
-----

Byprefekturet var fødestedet til Deng Xiaoping.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Guang'an – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Infoside
* Fotos fra Guang'an hos *Panoramio*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Rutekart
Guangzhu MRT under bygging, juni 2010
Duninggangtunnelen (都宁港隧道)
**Guangzhou–Zhuhai Intercity Mass Rapid Transit**, **Guangzhou-Zhuhai Intercity MRT** eller **Guangzhu MRT** (kinesisk: 广州珠海城际快速轨道) er en høykastighets passasjerjernbane mellom Guangzhou sørbanegård i Panyu i Guangzhou og Zhuhai lufthavn i Zhuhai, via blant annet Shunde og Zhongshan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina.

Jernbanen ble satt i drift i januar 2011. Den kan deles i tre segmenter med i alt 27 stasjoner. Hovedstrekket er mellom Guangzhou og Zhuhai, via Shunde og Zhongshan, og er på 117 km, med 17 stasjoner og maksimal hastighet på 200 km/t. Den har en forlengelse videre fra Zhuhai sentrum til Zhuhai flyplass på 35,3 km, med 7 stasjoner og en topphastighet på 160 km/t. En sidelinje fører fra Zhongshan og Jiangmen og er på 26 km, med seks 6 stasjoner og en maksimumsfart på 200 km/t.

Når linjen er i full drift kan passasjerer på hovedlinjen velge mellom nonstop mellom Zhuhai og Guangzhou Sør på 46 minutter, og en 76-minutters 140 km/t reise med stopp på alle stasjoner.

Byggingen av jernbanelinjen tok til i 2005.

Referanser
----------

1. ↑  Intercity MRT in progress Arkivert 8. juli 2009 hos Wayback Machine.
2. ↑  PRD Planned Rail Network – West Bank Arkivert 17. juli 2011 hos Wayback Machine.
3. ↑  Guangzhou-Zhuhai MRT Extension Proposal: from Gongbei to Zhuhai Airport Arkivert 6. september 2009 hos Wayback Machine.
4. ↑  廣珠城際軌道交通工程設計方案初定，力爭七月正式動工 Arkivert 7. juli 2011 hos Wayback Machine.
5. ↑  Guangzhou-Zhuhai RMT Arkivert 3. juli 2008 hos Wayback Machine.
| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Vestfronten |
| --- |
| Boonesborough – Vincennes – Fort Laurens – St. Louis – Birds ekspedisjon - Piqua – Crawford-ekspedisjonen – Bryan Station – Blue Licks – Fort Henry – Clark-ekspedisjonen |

**Birds invasjon av Kentucky** under den amerikanske uavhengighetskrigen var en fase i en omfattende serie operasjoner planlagt av britene i 1780 hvor hele vesten, fra Canada til Florida, skulle renses for spanjoler og kolonister.

Fra Fort Detroit ledet kaptein Henry Bird en indiansk hær på 100 menn, støttet av 150 frivillige fra Detroit og soldater fra det kongelige artilleriregiment mot bosettere i Kentucky. Bosetningene Martin's Station og Ruddle's Station ble enkelt overveldet, men manglende forsyninger fremtvang en retrett. Over 300 fanger ble ført tilbake til Detroit.

Litteratur
----------

* Adams, James Truslow: *Dictionary of American History*, New York: Charles Scribner's Sons, 1940

Eksterne lenker
---------------

* Den britiske invasjonen av Kentucky, J. Winston Coleman, Jr. Litt.D. 1951
**Gironde** er et estuar sørvest i Frankrike. Det ligger nedstrøms for sammenløpet mellom elvene Dordogne og Garonne like nedstrøms for sentrum av Bordeaux. Gironde har gitt navn til departementet Gironde i regionen Nouvelle-Aquitaine. 

Gironde er ca. 65 km lang og 3–11 km bred og er seilbar for havgående skip. Det er svært sterke tidevannstrømmer i Gironde, og stor forsiktighet må utvises ved seilas av alle typer og størrelser av båter. Cordouan fyr fra 1611 ligger ved utløpet av estuaret.

Andre verdenskrig
-----------------

Gironde var stedet hvor Operasjon Frankton ble utført. Operasjonen ble utført av britiske spesialstyrker under den andre verdenskrig, og formålet var å ødelegge skip som lå for anker ved Bordeaux.

Referanser
----------

1. ↑  Conservatoire de l'estuaire de la Gironde - Les limites de l"estuaire

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gironde estuary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
**Korrupsjonsjegernettverket** (Corruption Hunter Network) ble startet i 2005 av tidligere utviklingsminister Hilde Frafjord Johnson og spesialrådgiver Eva Joly for å bekjempe korrupsjon. Deltakerne i nettverket kommer fra påtalemyndigheter og ledere av anti-korrupsjonsbyråer. Hensikten med nettverket er å skape et forum for dialog og samarbeid og for å utveksle erfaring og kunnskap. Medlemmene møtes to ganger i året og ett møte i året holdes vanligvis i Norge.

Norad finansierer og koordinerer møtene. Medlemmer[*når?*] er bl.a. Eva Joly, Morten Eriksen fra Økokrim, Norge, William Downer fra påtalemyndigheten i Sør-Afrika, Juan Carlos Cubillo fra Costa Rica, Helen Garlick fra Storbritannia, Richard Findl fra Tyskland og Fabio de Pasquale fra Italia. Saker som diskuteres er blant annet korrupsjonsforebygging, gjennomføring av FNs konvensjon mot korrupsjon (UNCAC), kapitalflukt, skatteparadisers rolle, tilbakeføring av stjålne midler, etterforskningsteknikker og spesielle utfordringer rundt etterforskning og påtale av korrupsjonssaker.

Referanser
----------

1. ↑  Norads sider om korrupsjon

Eksterne lenker
---------------

* Siri Gedde-Dahl (1. desember 2009). «Tilbakeslag i korrupsjonskampen». Dagens Næringsliv. Besøkt 4. juni 2012. [*død lenke*]
* Bob Davis (7. juli 2010). «Corruption Fighters Form Close-Knit Club». The Wall Street Journal. Besøkt 4. juni 2012.
* «South-South cooperation in the fight against corruption» (PDF). Conference of the States Parties to the United Nations Convention against Corruption. 28. oktober 2009. Besøkt 4. juni 2012.
* Erik Aasheim (6. november 2011). «Verdens mest ubestikkelige gjeng». NRK. Besøkt 4. juni 2012.
**Korrekturlesing** (også kalt **korrektur**) betegner tradisjonelt det å kontrollese en tekst underveis i prosessen fra satsklar til trykklar. En førstekorrektur er den første versjonen av et manus etter at det er ferdig typografert på et avtrykk på papir, i noen sammenhenger også kalt blåkopi) for å oppdage og markere feil slik at de kan rettes før de mangfoldiggjøres og publiseres.

En blåkopi eller en korrektur er en manusversjon som er satt av en typograf på grunnlag av et såkalt satsklart manuskript. Førstekorrekturen inneholder ofte typografiske feil som skyldes feilskriving. Om slike feil ikke oppdages og korrigeres i korrekturprosessen, fremkommer de i det ferdig publiserte materialet som såkalte trykkfeil. Tradisjonelt kontrollerer korrekturleseren den typograferte versjonen på papir og markerer feil med standard korrekturtegn. I neste omgang korrigerer typografen sitt arbeid på grunnlag av korrekturen, og leverer en revidert versjon, andrekorrektur, til ny korrekturlesing.

Korrekturlesning er en krevende disiplin som må læres og øves inn fordi det naturlige er å overse feil eller å korrigere automatisk under lesing. Uten øvelse vil de fleste ikke oppdage feil bokstavrekkefølge eller manglende bokstaver i et ord, selv utelatte ord kan oversees fordi hjernen oftest oppfatter hele ordbilder, setningsbilder og korrigerer eventuelle avvik fortløpende.

Det kan være en fordel at det er en annen person enn den som har skrevet manus som leser korrektur fordi skribenten selv ikke ser egne feil, eller har innarbeidede, systematisk feil i sitt skriftspråk. Også moderne hjelpemidler som elektroniske ordlister og stavekontroller kan ha betydelige mangler. Blant annet er mange så mangefulle at korrekte ordsammensetninger blir markert som feil om de ikke deles opp, såkalt særskriving, dvs at det korrekte må endres til feil for å bli godkjent.

Den sikreste korrekturlesingen gjennomføres med to korrekturlesere, en som leser høyt fra det satte manus, og en som kontrollerer mot originalmanus. I en slik gjennomgang inkluderes også typografiske tegn som punktum, komma og aksenter i det som leses.

Med dagens teknologi og endrede produksjons-, trykkings- og publiseringsmetoder foregår korrekturlesing gjerne på tidligere stadier eller kontinuerlig i arbeidet med et manuskript.

Korrektur brukes i noen ganger ukorrekt om tekstredigering. Tekstredigering er en egen aktivitet, selv om det finnes en viss overlapping mellom de to disiplinene. Korrekturlesing innebærer å kontrollese enhver tekst, enten den foreligger på papir eller i elektronisk form på en datamaskin og omfatter også typografiske og formateringsfeil. Korrekturlesing kan gjennomføres på grunnlag av et originalmanus, eller blindt, det vil si uten å kontrollere mot et gitt dokument. 
I dag er det vanlig at korrekturlesing også omfatter enklere tekstredigeringsfunksjoner som grammatikalsk kontroll og konsistent begrepsbruk. Det er utviklet automatiske løsninger som blant annet brukes i farmasøytiske og andre større virksomheter med tung fagterminologi.

Eksterne lenker
---------------

* Om betydningen av korrekturlesing og korrekt språkbruk i vitenskapelige arbeider
***Gir'ko-sál'bmagir'ji*** ble ved kongelig resolusjon den 23. august 1957 den første offentlig autoriserte samiske kirkesalmeboken i Norge.

*Gir'ko-sál'bmagir'ji* bygger på et utvalg av salmer fra den samiske salmeboken *Salbmagir'je* fra 1897, oversatt til det det som da var gjeldende rettskriving og utvidet med gjendiktninger av salmer fra *Landstads reviderte salmebok*. Det var et siktemål ved arbeidet å gjøre salmene i boken mest mulig sammenfallende med salmene i *Landstads reviderte*, både i versemål og versetall. Slik kunne disse to bøkene brukes side ved side og salmene kunne bli sunget på to språk samtidig i tospråklige menigheter.

Arbeidet ble ledet av en komité av Alf Wiig, Asbjørn Nesheim, Jacob Børretzen, Hans J. Henriksen, Kristian Nissen og Lars Aanestad. Medlemmene i komiteen stod òg for det meste av oversettelsesarbeidet.

Boken har 561 nummer. Sju av salmemelodiene som er brukt i boken fantes ikke i noen autorisert norsk salmebok før denne utgivelsen. Disse melodiene ble òg autorisert, og tatt inn i Koralboken fra 1957 på nr 276-282.

Kilder
------

* *Kristen sang og musikk* Runa forlag 1962
* *Gir'ko-sál'bmagirji* Andaktsbokforlaget 1979

Eksterne lenker
---------------

* Forskrift om ny samisk salmebok

| * v
* d
* r
**Den norske kirkes Salmebøker**, et utvalg |
| --- |
| Kingos salmebok (Kingo; 1699) **·** Guldbergs salmebok (Harboe og Guldberg; 1778) **·** Landstads kirkesalmebog (Landstad; 1869) **·** Hauges salmebok (Hauge; 1873) **·** Nokre salmar (Blix; 1892) **·** Landstads reviderte (Jensen; 1924) **·** Nynorsk salmebok (Støylen, Hognestad og Hovden; 1925)  **·** Gir’ko-sál’bmagir’ji (1957) **·** Salmer 1973 (1973) **·** Norsk Salmebok (1985) **·** Salmer 1997 (1997)  **·** Norsk salmebok 2013 (2013)  |
| Se også Liste over forfattere i Norsk Salmebok og Salmer 1997 **·** Liste over forfattere i Norsk Salmebok 2013 |
En scene fra *Katt på hett blikktak* (1958)
**Dramafilm** er en filmsjanger som for det meste omhandler mellommenneskelige og følelsesmessige forhold. Tema som rusmiddelavhengighet (inkludert alkoholisme), rasemessige fordommer, religiøs intoleranse, fattigdom, kriminalitet og korrupsjon kan være tema i dramafilmer, hvor rollefiguren gjennom én eller flere av disse kommer i konflikt med seg selv, andre eller samfunnet generelt.

Eksempler er filmer som *Christiane F. – Å være ung er for jævlig* (heroinavhengighet og prostitusjon), *Pianisten* (jødeforfølgelse), *Romper Stomper* (rasisme), *Tala! Det er så mørkt* (rasisme), *Gandhi* (samfunn), *Fornuft og følelser*, *A History of Violence*, *Apokalypse nå!*, *Country: Angstens høst* og *Citizen Kane*.

Drama er trolig den meste brukte filmsjangeren. Den har som de fleste andre en rekke subkategorier som krigsdrama, romantisk drama, actiondrama osv. Et typisk krigsdrama er *Hjortejegeren*, et typisk romantisk drama *Den store Gatsby* og et typisk actiondrama *First Blood*. Dramaserier fra Sør-Korea kalles K-dramaer og har blitt svært populært siden 1990-årene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Drama films – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
En bifokal korrektiv linse til en brille
Et sett kontaktlinser med den konkave siden opp.
En **korrektiv linse**, eller **brilleglass** er en linse som normalt bæres i en brille like foran øyet. Formålet er å avhjelpe synsreduksjon grunnet myopi (nærsynthet), hyperopia (langsynthet) astigmati («skjeve hornhinner») og presbyopi («gammelmannsyn»). 

Mens brilleglass bæres foran øyet, bæres kontaktlinser direkte på øyet. 

Interoculare linser er implantater. Det mest vanlige er etter kataraktoperasjon der øyets naturlige linse er byttet ut med en kunstig, men i senere tid også som ren, refraktiv korreksjon, gjerne i tilfeller pasienten ellers ville trenge unormalt kraftige brilleglass.

Myopia kan korrigeres med spredelinser eller minusglass, mens hyperopia korrigeres med samlelinser eller plussglass.

Innmåling av brillestyrke
-------------------------

Brilleglass måles vanligvis inn av en optiker (optometerist) eller en øyenlege. En brilleseddel inneholder tilstrekkelig informasjon til å lage en egnet brilleglass. Brilleglassets «styrke» angis i dioptrier, vanligvis med en oppløsning på 0,25 D. 

### Komponentene i en normal sfærisk-sylindrisk linse

**Sfærisk komponent**

Den sfæriske komponenten er en ren korreksjon for langsynthet eller nærsynthet. Linsens styrke angis i dioptrier. En konvergerende linse («brennglass») med positive verdier. En konvergerede linse vil korrigere for hyperopi og gjøre det lettere å se på nært hold som ved lesing. Divergende linser (spredelinser) angis i negative dioptrier og korrigerer for myopi. Dersom pasienten ikke trenger sfærisk korreksjon, angis dette med teksten «plan». 

**Sylinderkomponent**
Mange pasienten har en astigmatisk feil i øyet, de har «skjeve hornhinner». Astigmati kan korrigeres med en sylinderlinse, en «skalk» av en sylinder. Optikeren angir dette i en egen kolonne på brilleseddelen under *Cyl* med positiv eller negative dioptriverdier. Jo større verdier, jo større er astigmatifeilen i øyet. Dersom pasienten ikke trenger noen sylinderkorreksjon er dette feltet normalt ikke fylt ut.

**Aksekomponent**
Mens en sfærisk line er rotasjonssymmetrisk om synslinjen, vil sylinderlinsen måtte spesifiseres med en akse – retningen på sylinderaksen angitt i grader. Orienteringen av aksen har ingen betydning for pasientens synsevne.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Cambay** *(engelsk: Khambhat, hindi:खंभात, gujarati: ખંભાત)* er en by i den indiske delstaten Gujarat og ligger i distriktet Anand. Byen var tidligere hovedstad i Fyrstedømmet Cambay. Byen ligger på 22° 19' nordlig breddegrad, ved elven Mahis utløp, lengst inne i den grunne Cambaybukten. Cambaybukten skyter inn mellom halvøya Kathiawar i vest og distriktet Bharuch i øst, nord for den større byen Vadodara og syd for Ahmadabad. Innbyggertallet i Cambay er estimert til å være 80 439 innbyggere ved folketellingen i 2001, noe som er en økning fra 76 724 innbyggere i 1991.

Cambay er en gammel og blomstrende handelsby i India, og er kjent for sine bomulls- og sidenveverier, samt gull- og sølvbrokader, men havnen er blitt for grunn til at de største handelsskipene kan legge til. Byen er også kjent for sine agater og karneoler, som slipes i byen.

Referanser
----------

1. ↑  «Alphabetical List of Towns and their Population: Gujarat» (PDF). *Census of India 2011*. Office of The Registrar General & Census Commissioner, Ministry of Home Affairs, Government of India. Arkivert (PDF) fra originalen 24. november 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Joachim Rücker** (født 30. mai 1951 i Schwäbisch Hall) er en tysk diplomat og politiker (SPD). Fra 2008 er han ambassadør i Sverige.

Fra september 2006 til juni 2008 var han FNs spesialutsending for Kosovo og sjef for FNs administrasjon i provinsen (UNMIK), dvs. provinsens guvernør.

Rücker har doktorgrad i økonomi. Han arbeidet i utenrikstjenesten fra 1979 til 1991, og var stasjonert i Bonn, Frankfurt am Main, Wien, Dar-es-Salaam og Detroit. Fra 1991 til 1993 var han utenrikspolitisk rådgiver for SPDs fraksjon i Forbundsdagen, og fra 1993 til 2001 var han overborgermester i Sindelfingen. Han var FNs ambassadør og stedfortredende høykommissær i Bosnia-Hercegovina fra 2001 til 2002. Deretter var han frem til 2004 sjef for finans og administrasjon i det tyske utenriksministeriet. I 2005 ble han utnevnt til stedfortreder for FNs spesialutsending for Kosovo, Søren Jessen-Petersen, og samtidig sjef for den økonomiske gjenoppbyggingen i Kosovo. 1. september 2006 utnevnte Kofi Annan Rücker til Jessen-Petersens etterfølger som spesialutsending og leder for Kosovos midlertidige sivile regjering.

Han er gift med Ines Kirschner, barnelege og politiker for De grønne. De har tre barn.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000025819, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «UNMIK SRSGs since 1999», UNMIK.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joachim Rücker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Joachim Rückers hjemmeside

| * v
* d
* r
FNs generalsekretærs spesialrepresentant for Kosovo |
| --- |
|  | Sérgio Vieira de Mello  **·** Bernard Kouchner **·** Hans Hækkerup **·** Michael Steiner **·** Harri Holkeri **·** Søren Jessen-Petersen **·** Joachim Rücker **·** Lamberto Zannier **·** Farid Zarif |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |
Anne-Cath. Vestly Foto: Rigmor Dahl Delphin, 1964 
***Guro*** er den første av sju barnebøker i en serie bøker om Guro, skrevet av den norske forfatteren Anne-Cath. Vestly og utgitt 1975–81. Bøkene er illustrert av Vestlys ektemann Johan Vestly. Bøkene skildrer livet til Guro og moren Erle og deres venner og nye familie. 

I åpningen av den første boka sitter Guro og Erle på toget inn til byen; Erle har blitt enke, og de skal flytte fra Gampetreff og etablere seg på nytt i byen. Erle utdanner seg til vaktmester. I disse bøkene finner Vestly enda et nytt «uttrykk for familie- og likestillingspolitikken som svarer til den aktuelle samfunnsutviklingen».. Den første av bøkene ble filmet og sendt av NRK i 1980; *Guro*.

Bøkene hadde først blitt sendt som opplesninger i Barnetimen for de minste, hvor Vestly var en av pionerene, sammen med Thorbjørn Egner og Alf Prøysen.

Det meste av handlingen i bokserien er lagt til Vestlys faste fiktive drabantby, Tirilltoppen, men i åpningsboka bor Guro og Erle på pensjonat. På Tirilltoppen blir Erle vaktmester i Blokk Z, hvor Aurora fra tidligere Vestlybøker bor. Guro blir venn med Auroras lillebror Sokrates. I senere bøker gifter Erle og Bjørn seg, og Guro og Lille-Bjørn blir stesøsken. Et annet hovedmotiv i bøkene er Guros fiolinundervisning og glede over klassisk musikk. «Bøkene om Guro går ikke bare på tvers av gammel kjønnsrolletenkning, men sprenger også rammen rundt kjernefamilien. Og i en tid med pop og muzak døgnet rundt, forkynner Vestly Beethoven og gleden ved å spille selv. Det er snille protestbøker, vennlige kampskrifter.».

Bokliste
--------

* 1975 – *Guro*
* 1976 – *Guro og nøkkerosene*
* 1977 – *Guro alene hjemme*
* 1978 – *Guro og fiolinen*
* 1979 – *Guro og Lille-Bjørn*
* 1980 – *Guro på Tirilltoppen*
* 1981 – *Guro og Frydefoniorkesteret*

Referanser
----------

1. ↑  Birkeland, Risa, Vold. *Norsk barnelitteraturhistorie*. 2. utg. Samlaget, 2005 ISBN 82-521-5933-8
2. ↑  Fanside - Christins mimreside (med bilder) Arkivert 1. mai 2010 hos Wayback Machine.
3. ↑  Kari Skjønsberg. *Hvem forteller? : om adaptasjoner i barnelitteratur*. Tiden, 1979. ISBN 82-10-01836-1. Kapitlet «Barnetimen for de minste og barnelitteraturen»
4. ↑  Tordis Ørjasæter. «Barne- og ungdomslitteraturen» I: Kjølv Egeland. *Norges litteraturhistorie. Bind 5: Mellomkrigstid*. Cappelen, 1975/1996. ISBN 82-02-15343-3 (ebok)

| * v
* d
* r
Anne-Cath. Vestly 1920–2008 | Johan Vestly 1923–1993 |
| --- |
| Bokserier | Ole Aleksander 1953–1958 **·** Mormor og de åtte ungene 1957–1961 **·** Lillebror og Knerten 1962–1974 **·** Aurora 1966–1972 **·** Guro 1975–1981 **·** Kaos 1982–1987 **·** Ellen Andrea 1992–2004 |
| Film og tv | Kanutten og Romeo Clive 1963 **·** Barnas førjulskalender 1970 **·** Mormor og de åtte ungene i byen 1977 **·** Mormor og de åtte ungene i skogen 1979 **·** Guro 1980 **·** Ole Aleksander Filibom-bom-bom 1998 **·** Knerten 2009 **·** Knerten gifter seg 2010 **·** Knerten i knipe 2011 **·** Mormor og de åtte ungene 2013 **·** Ekspedisjon Knerten (2017) **·** Knerten og sjøormen (2020) |
**Natalia Project** er et internasjonalt prosjekt for å tilby trygghetsalarmer til utsatte menneskerettsforkjempere over hele verden. I prinsippet fungerer systemet omtrent som «trygghetsalarmer» for eldre eller voldstruede. Prosjektet sikter mot å ha de første 55 alarmene i drift ved utløpet av 2014.

Natalia Prosjektet er oppkalt etter den myrdede russiske menneskerettighetsaktivisten Natalja Estemirova.
Natalia-alarmen er konstruert som et bredt armbånd, og kan utøses på flere vis. Hvert bånd har en unik protokoll, slik at det enkelte alarmsignal kan følges opp slik situasjonen tilsier. Låsen på armbåndet er konstruert slik at det sendes ut et eget signal om den blir forsøkt ødelagt.

Basert på GPS- og GSM-teknologi skal systemet gi en eksakt posisjon for hvor personen befinner seg når alarmen utløses.

Et alarmsigal vil gå til de som har meldt seg på systemet som «observatører», samt til aktuelle personer i alarmens nærhet. Noe av tanken bak systemet er at det skal ha en preventiv virkning, at autoritære regimer og andre skal få en høyere terskel for å pågripe eller begå overgrep mot utsatte borgerrettighetsforkjempere.

Selve Natalia-alarmen blir laget av selskapet PFO Technologies, som også selger samme type GPS-armbånd programmert for annen type alarm-bruk.

Referanser
----------

1. ↑  FAQ on the Natalia Project Arkivert 30. mai 2013 hos Wayback Machine. (besøkt 15. januar 2014)
2. ↑  «'Natalia Project' Bracelet Aims To Protect Human Rights Defenders», *The Huffington Post* 4. august 2013

Eksterne lenker
---------------

* Nytt om prosjektet på Civil Right Defenders nettsider
* Natalia Projects nettsider
* PFO Technologies' nettsider
**Inger-Johanne Rütter Bang-Hansen** (født 3. august 1941 i Bergen) er en norsk ballettdanser og koreograf.

Etter examen artium studerte hun dans og pedagogikk i London ved Bush Davies School of Dancing og Royal Ballet School. Kortere opphold var i New York, London, Paris, Cannes, Stockholm og Monte Carlo, og hos Rita Tori i Oslo.

Hun var i fast stilling ved Nasjonalballetten (1963–77), der hun ble solist. Etter pensjonering fra Nasjonalballetten (1977) har hun både danset og koreografert frilans for Rogaland Teater (1977–82), Den Nasjonale Scene (1982–85), Fjernsynsteatret, Det norske teatret (hvit katt i Cats, 1985-87), Oslo Nye Teater/Centralteatret (*Ole Brumm* 2001), Nationaltheatret (Den glade enke, 1988), Nordland Teater (barnestykket *Katter*, 1996) og Nasjonalballetten (*Farlige forbindelser* 2000, *Onegin* 1999).

Hennes pedagogiske virke innbefatter vikariater ved Smestad og Huseby skole i Oslo, klassisk ballett ved Statens Balletthøgskole og Statens Teaterskole.

Som organisasjonsmenneske har hun representert Oslo Ballettforening og Norsk Ballettforbund.

Hun er søster til danser og koreograf Fredrik Rütter, og gift med teatersjef Kjetil Bang-Hansen. De er bosatt i Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Inger-Johanne Rütter i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Inger Brattström** (født *Högelin* 27. august 1920 i Gävle, død 17. mai 2018 i Saltsjöbaden) var en svensk forfatter som skrev nærmere 70 bøker siden debuten med *Elsies svåra år* i 1939.

Brattströms første bøker foregår i trygge forstadsmiljøer som lignet forfatterens eget oppvekstmiljø i Saltsjöbaden. Senere skrev hun om mindre privilegerte ungdommer i blant annet *Le lite grann* (1968). I *Hittebarn från Bangalore* (1970), *Ravindras väg från byn* (1972) og *Susila Sanna tur och retur* (1983) handler det om adoptivbarn fra India. I *Selime – utan skyddsnät* handler det om en flyktingefamilie som blir utvist fra Sverige.

Brattström tok studenteksamen fra 1940 og studerte psykologi på Stockholms högskola 1952–53. Hun var datter av pikebokforfatteren Lisa Högelin og natur- og guttebokforfatteren Gösta Högelin. I *Sonmodern* (2003) skrev hun om sin egen oldemor, basert på brev som har vært i familiens eie.

Sju bøker er oversatt til norsk: *Eselprinsen* 1966 og seks ungdomsbøker i perioden 1974–85.

Priser
------

* Nils Holgersson-plaketten 1967
* Astrid Lindgren-priset 1982
* Österreichischer Staatspreis für Kinder- und Jugendliteratur 1987 for *Slöjan*
* En bok för allas vänners Läsfrämjarpris 2011

Referanser
----------

1. ↑   minnessidor.fonus.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   LIBRIS, oppført som Inger Högelin, SELIBR 265369, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Till minne av Inger Brattström 1920–2018 Arkivert 31. juli 2018 hos Wayback Machine.; Svenska barnboksinstitutet, 25.5.2018
4. ↑  "Litteraturens eviga ungdom hittar nya historier", SvD 16 juli 2006

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Inger-Marie Haaland** (født 1961) er norsk hundekjører. Hun vant Finnmarksløpet i 2009 som første kvinne. I Finnmarksløpet 2012 tok hun sitt andre gull, og dermed norgesmesterskapet i langdistanse hundekjøring. Før henne var det bare Sven Engholm som hadde klart å ta to gull på to starter. Hun har løyperekorden i Finnmarksløpet. Haaland har også to 4.-plasser i Femundløpet Femund 600. I 2010 ble hun nummer 2 i Femundløpet.

Haaland var tidligere markedsjef i De norske bokklubbene og daglig leder i Bokklubben Villmarksliv frem til 2003. I 2005 kjøpte hun Fagerheim Fjellstugu på Hardangervidda, et sted hun eide og drev frem til 2015. Haaland har eid og drevet aktivitetsgården Farmen Fløtterud, som ligger ca 1 time nord for Kongsberg. Haaland er medlem av trekkhundklubben Hallingen Hundekjøyrarlag.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Resultater tidligere løp; finnmarkslopet.no
3. ↑  F600 2010 Arkivert 27. november 2022 hos Wayback Machine.; femundlopet.no
4. ↑  (no) Inger-Marie Haaland i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Inger-Marie Haaland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Inger-Marie Haaland på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Komproporsjonering** er en kjemisk reaksjon der to reaktanter som inneholder det samme grunnstoffet men med forskjellige oksidasjon tall danner en forbindelse som har et mellomliggende oksidasjonsnummer. Det er motsatt av disproporsjonering.

Frostdiagrammer
---------------

Tendensen av to arter til å disproporsjonering eller komproporsjonering kan bestemmes ved å undersøke Frost diagram av oksidasjonstilstandene. Hvis en ionet verdi Av*G*/*F (x aksen)* er lavere enn linjen tegnet mellom oksidasjonstallene på hver side av den, vil disse to artene gjennomgå komproporsjonering.

Et Frostdiagram er en annen måte å vise reduksjonspotensialene for de forskjellige oksidasjonstilstandene til et gitt element, X. det viser nE mot oksidasjonsnummeret N: her, E er reduksjonspotensialet For x(N)/X(0) paret, og n er antall elektroner overført i konvertering Av X(N) Til X(0).

Eksempler
---------

* I blybatterier, er den spontane reaksjonen:

Pb + PbO2 + 2 H2SO4 → 2 PbSO4 + 2 H2O
* Laboratorieforberedelsen av mangandioksid innebærer komproporsjonering Av Mn(II) og Mn(VII) reagenser:

2 KMnO4 + 3 MnSO4 + 2 H2O→ 5 MnO2 + K2SO4 + 2 H2SO4

Referanser
----------

1. ↑  Shriver, D. F.; Atkins, P. W.; Overton, T. L.; Rourke, J. P.; Weller, M. T.; Armstrong, F. A. "Inorganic Chemistry" W. H. Freeman, New York, 2006. ISBN 0-7167-4878-9.
**Robben Island** er en øy 12 km utenfor Sør-Afrikas kyst og Cape Town. Ordet Robben i navnet kommer fra nederlandsk og betyr sel.

Øya ble befolket for tusener av år siden inntil den ble skilt fra fastlandet med et sund. Siden slutten av 1700-tallet har øya blitt benyttet til å isolere mennesker fra omverdenen, først og fremst som fengsel. De første fangene var politiske ledere fra nederlandske kolonier i Afrika og Asia. Mellom 1836 og 1931 ble øya benyttet som tuberkulosesanatorium, og senere fengsel for politiske fanger fra Sør-Afrika. De mest kjente var Nelson Mandela, og andre ANC-ledere, Walter Sisulu, Govan Mbeki og Robert Sobukwe.

Staten eier all mark unntatt tomta for øyas kirke.

Øya er i dag et populært turistmål og ble i 1999 inkludert på UNESCOs liste over verdensarven. Øya nås med ferge fra Victoria & Alfred Waterfront og er åpen året rundt, men med værforbehold.

Robben Island

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Robben Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Robben Island – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Robben Island Museum

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Sør-Afrika (liste) |
| --- |
|  | 
* Cape floraregion (2004/2015)
* Drakensberg (2000)
* Funnsteder for fossile hominider (2005)
* iSimangaliso våtmarksområde (1999)
* Khomanifolkets kulturlandskap (2017)
* Mapungubwe kulturlandskap (2003)
* Richtersveld (2007)
* Robben Island (1999)
* Vredefort-krateret (2005)

 | Sør-Afrikas flagg |
| Årstallene angir når stedet ble tatt opp på verdensarvlisten |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** NKC **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
"Robbers Cave" er et eksperiment utført i 1950-årene av Muzafer Sherif. Eksperimentet var utført i sammenheng med grupper og hvordan fordommer og negative stereotype oppfatninger av en utgruppe kan oppstå og prege atferden. Sherif valgte ut 22 elleveårige gutter fra hvite amerikanske middelklassehjem til å delta i det de trodd var en alminnelig sommerleir, men som i virkeligheten var et sosialpsykologisk eksperiment. Guttene ble i starten delt inn i to grupper. Ingen av dem kjente hverandre fra før. I løpet av de første ukene utviklet guttene et tilhørighetsforhold til de andre i den gruppen de var plassert i. Den ene gruppen kalte seg "Ratlers" og den andre "Eagles". Da de to gruppene fikk kjennskap til hverandre og fikk vite at de skulle konkurrere mot hverandre, og forskerne satte opp premier til de som ble vinnerne. Etterhvert begynte de to gruppene å slenge stygge kommentarer til hverandre og komme med trusler. Det ble utført hærverk mot det motsatte laget og det tok ikke lang tid før de ble fysisk voldelige mot hverandre. Det ble utført en skriftlig test der guttene ble bedt om å skrive ulike egenskaper til det motsatte laget. Testen viste tydelig hat mot den motsatte gruppen og hvilke stereotypier og fordommer som var skapt. Gruppene forbant begge sitt eget lag som kun positivt og med gode egenskaper. Til slutt i eksperimentet var guttene nødt til å samarbeide om et felles mål. dette gjorde at gruppene klarte å samhandle med hverandre uten å skape konflikter. Eksperimentet har blitt brukt mye i senere tid i forhold til gruppeforskning.
Den rumensk-ortodokse kirkes bispedømmer i dens tradisjonelle områder. Bispedømmet Deva og Hunedoara er markert i mørkeblått.
**Gurie Georgiu** (født 31. desember 1968 i Huta i Cluj fylke i Romania, død 21. oktober 2021 i Deva) var en rumensk prelat og medlem av den hellige synode i den rumensk-ortodokse kirke. Han var den første biskop av bispedømmet Deva og Hunedoara, fra det ble opprettet i 2009 til han døde av covid-19-komplikasjoner i oktober 2021.

Liv og virke
------------

Gurie Georgiu gikk på barneskolen i Huta og *Gheorghe Lazăr pedagogiske videregående skole* i Cluj-Napoca fra 1976 til 1984.

Han studerte ved Det ortodokse teologiske seminar i Craiova fra 1988 til 1992. Georgiu fullførte deretter sin grad ved det teologiske fakultet ved universitetet i Craiova fra 1992 til 1996.

Georgiu ble valgt til vikar i erkebispedømmet Craiova i juli 2001, dat det var vakant. Etter opprettelsen av det nye bispedømmet Deva og Hunedoara 29. oktober 2009, ble Gurie Georgiu valgt som dens første og grunnleggende biskop en måned senere, den 29. november samme år. Han forble biskop av Deva og Hunedoara til sin død.

Biskop Gurie Georgiu ble innlagt på *Deva fylkes nødhjelpshospital* (SJU) i Deva 8. oktober 2021, for behandling av livstruende covid-19. Tilstanden hans fortsatte å forverres og han ble plassert på respirator 19. oktober 2021. Sykehuset bestemte seg for å bringe ham med helikopter til et større medisinsk senter i Târgu Mureș, men han fikk hjertestans da overføringen var ved å igangsettes.

Til tross for legenes forsøk på å gjenopplive ham i 45 minutter, døde Georgiu av viruset 21. oktober 2021, i en alder av 52 år.

Referanser
----------

1. 1 2   HotNews, «Episcopul Gurie al Devei și Hunedoarei a murit din cauza COVID-19. Avea 52 de ani», utgitt 21. oktober 2021, besøkt 21. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  «Episcopul Devei și Hunedoarei a murit, la 52 de ani. Era internat în stare gravă cu Covid-19». *Digi24*. 21. oktober 2021.
3. 1 2 3  «Episcopul Gurie al Devei și Hunedoarei a murit din cauza COVID-19. Avea 52 de ani». *HotNews.ro*. 21. oktober 2021.
**Gurli Øhrn** (også kjent som Øhrn-Pettersen og Øhrn-Prøymer, født 16. januar 1904 i Høyland, død 14. juli 1997) var en norsk forfatter, redaktør og oversetter.

Liv og virke
------------

Gurli Øhrn vokste opp i baptistmiljøet, hvor hennes far, Mons Andersen Øhrn, var blitt valgt til forstander i Trondheim i 1890. Hun engasjerte seg selv i dette religiøse samfunnet, og formann for «Prestefruenes forening». Hun var i 1946–1947 redaktør for tidsskriftet *Mellom oss*, som ble utgitt i Trondheim.

I 1948–1952 var hun formann i De Norske Baptisters Kvinneforbund. Sammen med ektemannen, pastor Rudolf Prøymer, reiste hun i 1952 til San Francisco for å bistå i arbeidet med Sjømannsmisjonen.

Gurli Øhrn skrev i 1930-årene en rekke religiøse romaner. Disse ble utgitt på baptistenes eget forlag, Norsk litteraturselskap. Debuten, *Storm og stille*, kom ut i 1930. Hennes fortellinger fikk en leserskare som strakte seg langt ut over menighetens medlemsskare.

Familie
-------

Gurli Øhrn var datter av menighetsforstander Mons Andersen Øhrn og hans hustru Maren. (født Gjeruldsen). Hun ble 5. juni 1937 gift på Rjukan med pastor. Rudolf Henry Pettersen, senere Prøymer.

Bibliografi
-----------

* 1930: *Storm og stille*, Norsk litteraturselskap, Oslo
* 1931: *Vaar*, Norsk litteraturselskap, Oslo
* 1932: *På dypet*, Norsk litteraturselskap, Oslo
* 1934: *Vårherres pensel*, Norsk litteraturselskap, Oslo
* 1935: *Når isen brister*, Norsk litteraturselskap, Oslo

Referanser
----------

1. ↑  *Drammens Tidende og Buskeruds blad 1997.07.23*. Norge, Viken, Drammen. 1997. s. 22.
2. 1 2 3 4  Iversen, Frithjov (1960). *Norges baptister 100 år*. Oslo: Norsk litteraturselskap.
3. ↑  Støren, Wilhelm K. (1997). *Bibliographia Trondhjemiana*. Universitetsbiblioteket i Trondheim. s. 531. ISBN 8271130730.
4. ↑  Folketelling 1910 for 0806 Skien kjøpstad, Tellingskrets: 003, Bosted by: 0084 Haugesgate 662, Leilighet: 01
5. ↑  Ministerialbok for Johannes prestegjeld 1885-1900 (1301M6), Fødte og døpte: 1897
6. ↑  *Telemark Arbeiderblad (Skien) 1937.06.04*. Norge, Vestfold og Telemark, Skien. 1937. s. 2.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 263. ISBN 8257900109.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |

Portal: Litteratur