recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Flyfoto av bydelen Gravdal, med Askøy i bakgrunnen til venstre.
Gravdal med Sjøkrigsskolen til venstre og Lyderhorn til høyre.
**Gravdal** er et boligområde i Laksevåg bydel i Bergen, og en del av det som ofte kalles Ytre Laksevåg. Gravdal ligger mellom Gravdalsvannet i sør og Byfjorden i nord, og vest for Nygård. Gravdal ligger ved Lyderhorns østside, og er startsted for 7-fjellsturen i Bergen. Hovedveier i området er Gravdalsveien, Wallemviksveien og Sjøkrigsskoleveien. Keiserstien (tidligere Bekkebakken) er oppkalt etter keiser Wilhelm 2. som årlig avla paraplymester Christian Eriksen besøk på eiendommen Trulsheim på Lyreneset.

På Gravdal ligger Kvarven fort, Sjøkrigsskolen, den herskapelige Kommandantboligen i Gravdal, Gravdalspollen gravplass og et av Falck Nutec AS's opplæringssentre. Her ligger også Laksevåg videregående skole.

Gravdal utgjør en grunnkrets i Bergen kommune, som hadde 1 215 innbyggere 1. januar 2014, og et areal på 2,25 km², av dette er 0,19 km² ferskvann.

Strøk og boligområder i Bergen kommune.
På Bergensutstillingen i 1898 deltok Kristiania Smørfabrik med en utstillingspaviljong som etterpå ble kjøpt av Jacob Larsen og flyttet til knausen på Kringsjå, som den gang hadde adressen Gravdalsveien 15. Her ble det åpnet kafé, først under navnet *Pavillon Kringsjaa*, senere *Kafé Kringsjaa*. To store løver i bronse lå ved inngangen. Kaféen fikk ikke skjenkebevilling, men etiketter skal ha blitt fjernet fra flaskene, som da ble solgt som «Kringsjå-brus». Stedet var populært, og i 1920 ble det utstyrt med spisesal og glassveranda. Men på 1930-tallet forfalt det, og forsvant helt da Laksevåg ble bombet av RAF under krigen.

Av over 4 000 sovjetiske krigsfanger som kom til Hordaland under krigen, kom de første til leiren på Nygårdsmyren i Gravdal i mai 1942.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Foto av bygningen
4. ↑  Morten Heiselberg: «Søndagsturen gikk til en kafé», *Bergens Tidende* 10. desember 2020
5. ↑
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Sjøkrigsskolen

| * v
* d
* r
Laksevåg bydel |
| --- |
| 
* Alvøen
* Bjørndal
* Damsgård
* Godvik
* Gravdal
* Hetlevik
* Håkonshella
* Kjøkkelvik
* Kringsjå
* Loddefjorddalen
* Lyngbø
* Mathopen
* Melkeplassen
* Nygård
* Olsvik
* Vadmyra
* Damsgårdsfjellet
* Lyderhorn

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Wenche Krossøy** (født 25. oktober 1943 på Andørja i Troms, død 12. mars 2010 i Bergen), var en norsk forfatter. Hun var store deler av livet bosatt i Salhus,og flyttet til Danmarksplass i Bergen rundt 2004. Krossøy har skrevet både for voksne og barn. 

Wenche Krossøy vokste opp på Andørja i Troms. Familien drev med jordbruk og hadde hest, sauer og kyr, og faren dro også på Lofotfiske. Barndomsminnene fra Nord-Norge ble brukt i Wenche Krossøy sine første barnebøker. Hun var utdannet fra folkehøgskole, med del-artium, Nansenskolen og studier i mediekunnskap fra Volda distriktshøgskole. Hun arbeidet på kontor, og hadde kunstnerstipend.

Wenche Krossøy debuterte i 1974 med *Mens pappa er på Lofoten*, og har gitt ut 11 barne- og ungdomsbøker. Hun fikk Kirke- og undervisningsdepartementets pris for *Magdalena* (1977). Hennes første bøker skildrer utkantmiljø i Nord-Norge med understreking av de positive verdiene i bygdemiljøet. 

Wenche Krossøy skrev også dikt og noveller for voksne. Novellen «Tørst» kom ut i 1977 og har vært brukt i lærebøker i videregående skoler. Novellen handler om en sliten vaskekone som tar antidepressive medikamenter for å døyve smerten hun kjenner ved å føle seg underlegen og ensom. 

*Magdalena* ble i 1980 oppført som norsk bidrag til IBBY Honour List 1980.

Bibliografi
-----------

* *Mens pappa er på Lofoten* 1974
* *Oluf og Ror-Lovisa* 1975
* *Magdalena* 1977
* *Er det sant* 1980
* *Loliletta* 1981
* *Den sovende fuglen* 1983
* *Blåhuset* 1985
* *Gullnøkkelen* 1987
* *Den kvite steinen* 1989
* *Angelus* 1993
* *Historia om ein engel* – sammen med kunstneren Lise Levy, 1996
* *Evighetslyset* 1997

Litteratur
----------

* Birkeland, Risa, Vold. *Norsk barnelitteraturhistorie*. 2. utg. Samlaget, 2005 ISBN 82-521-5933-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Daniel Emil Mogensen Rogstad** (1940–2011) var en norsk professor og jurist. Han tok juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1967. Han disputerte ved samme institusjon i 1999. Han arbeidet som dommerfullmektig, i Kommunaldepartementet og ved Universitetet i Oslo før han ble ansatt ved Norges landbrukshøgskole i 1975. Han ble ved Institutt for landskapsplanlegging ved Universitetet for miljø- og biovitenskap til han gikk av med pensjon i 2010.

Daniel Rogstad går inn i rekken av mange dyktige juridiske lærere og forskere ved Universitetet på Ås. I løpet av denne perioden ved universitetet ble han oppnevnt til professor i 1999 og arbeidet to år som rådgiver i Miljøverndepartementet. Daniel Rogstad var en betydelig bidragsyter til norsk plan- og miljølovgiving gjennom lovutvikling og lovfortolkning. Rogstad har også satt sine spor innenfor andre rettsområder som tingsrett, vassdragsrett, og forvaltningsrett.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Saab 32 Lansen** var et svensk jagerfly fra etterkrigstiden. Flyet ble utviklet av, og ble bygget hos Svenska Aeroplan AB i Linköping.

Historie
--------

Saab 32 Lansen fløy første gang 3. november 1952. Det ble primært bygget som et angrepsfly men ble senere utrustet med overvåkingskameraer og benyttet som overvåkingsfly med primær oppgave å overvåke skipstrafikken i svenske farvann.

Nesten 350 fly ble bygget for det svenske luftforsvaret fra 1952. De ble gradvis faset ut og de siste var i bruk frem til 1978. Noen fly ble fortsatt brukt til målflyvning fram til 1997 og brukes fortsatt ved flystevner og på oppdrag fra det svenske instituttet for strålevern til innsamling av partikler for påvisning av radioaktivitet i stor høyde.

Varianter
---------

Lansen ble bygget (og bygget om) i flere varianter, som fikk betegnelsene **A 32A** – **J 32B** – **J 32D** – **J 32E** – **J 32U** (utvikling) – **S 32C**

Spesifikasjoner (J 32B Lansen)
------------------------------

SAAB J 32 Lansen

| Tekniske data |  |
| --- | --- |
| Mannskap | 2 |
| Lengde | 14,94 m |
| Vingespenn | 13,0 m |
| Høyde | 4,65 m |
| Vingeareal | 37,4 m² |
| Vekt (uten last) | 7 500 kg |
| Vekt (med last) | 13 500 kg |
| Motor | 1× Svenska Flygmotor RM6A turbojet med etterbrenner – 47,0/65,3 kN (uten/med etterbrenner) |
| Ytelser |  |
| Maksimal hastighet | Mach 0,93 (990 km/t) ved 11 000 m |
| Rekkevidde | 2 000 km |
| Marsjhøyde | 15 000 m |
| Klatrefart | 6 000 m/min |
| Bevæpning |  |
| Kanoner | 4× 30 mm Aden kanoner 4 × Rb 24 luft-til-luftmissiler (Sidewinder) |
|

Veteran- og museumsfly
----------------------

Norsk Luftfartsmuseum i Bodø fikk overdratt et eksemplar av Lansen i 1999. På grunn av manglende kapasitet i utstillingslokalene er flyet lagret, og tas frem til spesielle utstillinger.

Eksterne lenker
---------------

* Lansen NLM i Bødø
* En billedserie med Lansen

| * v
* d
* r
Svenske kampfly |
| --- |
| Saab | Saab 21R **·** Saab 29 Tunnan **·** Saab 32 Lansen **·** Saab 35 Draken **·** Saab 37 Viggen **·** Saab 39 Gripen | Sveriges flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Bindevevssykdommer** kan oppstå som følge av en genetisk defekt (arvelige, ikke-betennelsesaktige bindevevssykdommer) eller som revmatisk betennelse når immunsystemet angriper kroppens eget vev mellom cellene (autoinflammatoriske systemiske bindevevssykdommer). Eksempler på genetiske (ikke-betennelsesaktige) bindevevesykdommer er Marfans syndrom og Ehlers-Danlos syndrom. Bindevevssykdommer skilles fra vaskulitt (betennelse i blodårer) og andre sykdomsgrupper innen revmatologi 

Bindevev knytter de ulike cellene i kroppen sammen og består av blant annet elastin og kollagen.

Autoimmune, systemisk bindevevssykdommer
----------------------------------------

Sykdommene starter ofte ganske utypisk med sykdomsfølelse (slapphet, nattesvette, ledd- og/eller muskelsmerter), men kan utvikle seg til skader i ledd, muskler, hud, nerver og indre organer. Ofte ses tidlig et tydelig utslag i blodprøver. Som tegn på revmatisk betennelse er senkningsreaksjonen og noen ganger CRP ofte høye. Antinukleære antistoffer (ANA) med spesielle undergrupper er ofte forhøyet i blodprøver. Nyrebetennelser vises i urinprøver.

Sykdomsårsak
------------

Sykdomsårsakene er ukjente, men når sykdommene først har startet, gjenkjennes en rekke forandringer i immunsystemet. Det dreier seg således om autoimmune sykdommer. Behandlingen med medikamenter tar sikte på å dempe spesiell overaktivitet (og skadevirkninger) i immunsystemet. 

Alle sykdommene i denne gruppen er sjeldne

* Systemisk lupus erythematosus
* Sjögrens syndrom
* Myositt og Dermatomyositt
* Systemisk sklerose (systemisk sklerodermi)
* Blandet bindevevssykdom (Mixed Connective Tissue Disease, MCTD)

Behandling
----------

Medikament-behandling avd autoinflammatoriske systemiske bindevevssykdommer er generelt en spesialist oppgave som gjennomføres i samarbeid med fastlege/allmennlege. Ved behandligsstart bør en sammen med pasienten sette definerte mål for behandlingen, for eksempel å oppnå målbart mindre revmatisk betennelse og reduserte smerter innen et visst tidsrom. Utenom prednisolon (et kortison), finnes en rekke sykdomsdempende medikamenter som forskrives i overensstemmelse med pasientens vilje etter aktuell informasjon. Valg av det enkelte medikament og andre behandlingsformer rettes delvis etter spesifikk diagnose, men også avhengig av den enkeltes helsetilstand, andre sykdommer, alder, svangerskapsønske etc, altså persontilpasset medisin.

Referanser
----------

1. ↑  Øyvind Palm (2016). «Bindevevssykdommer.no». Besøkt 20.08.2016.
2. ↑  Gran, Jan Tore (2009). *Innføring i Klinisk Revmatologi*. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag AS. ISBN ISBN 978-82-05-39207-6 Sjekk `|isbn=`-verdien: invalid character (hjelp).

Eksterne lenker
---------------

* Revmatologisk seksjon, Oslo universitetssykehus, Rikshospitalet
* Bindevevssykdommer.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC **·** NKC
 |
**Miriam Ida Wicklund** (født 14. juni  1949) er en norsk journalist.

Hun ble kjent på NRK Radio, der hun ledet *Nitimen*, og den 2. september 1983 var den som først fikk Jakob Margido Esp inn i radiostudio med sin Flettfrid Andrésen. Hun var med i starten på det nye P2 som sendte fra Tyholt i Trondheim i september 1984.

Fra 1985 var hun programleder for *Kjerringråd*. I 1984 var hun med i TV-showet *Dobbeltshow i eteren* med Vidar Lønn-Arnesen, som handlet om å vise på TV det som skjedde i P1 og P2s radiostudio. I 1988 var hun med i Sosialkanalen og pratet om samlivsproblemer, samt åpnet radioserien *Kjære deg* med Tine Sheba Komissar (1956–).

Med den svenske seersken Saida Andersson (1923–98) ledet hun i 1994 sommerserien *Titorget* på P1, der folk ringte inn og fortalte om rare ting de hadde opplevd. Fra 1996 var hun med i *Nitimen* og *Minitimen*.

Hun har utgitt flere godtselgende bøker med kjerringråd. Hennes arbeidsgiver NRK P2 ga henne i 1992 prisen «Underholdningsbusken» for serien *Kjerringråd*. Wicklund anbefaler ifølge Helgelendingen å svelge 20 hele pepperkorn når man merker forkjølelse.

Hun er datter av skuespiller Kåre Wicklund (1914–86) og Annie Sachs (1911–98). Hun er lillesøster til jazzmann og NRK-journalist Erling Wicklund (1944–2019).

Utgivelser
----------

* *Kjerringråd for små og store plager*. Oslo: Tiden. 1989.
* *Flere kjerringråd*. Oslo: Tiden. 1991.
* *Kjerringråd for bedre helse*. Oslo: Tiden. 1994.
* *Kjerringråd i lange baner*. Oslo: Tiden. 1997.
* *Skjult nærvær*. Oslo: Tiden. 1999.
* *Den store kjerringrådboken*. Oslo: Tiden. 2000.

Referanser
----------

1. ↑  *Slektene Wikborg, Wicklund og Wikstrøm*. Drammen. 1957. s. 21.
2. ↑  Astrid Sletbak, *Spesielt år for Fru Flettfrid* i VG den 16. mars 1998.
3. ↑  Rie Bistrup, *Noen gjør verden større* i Aftenposten den 3. september 1984.
4. ↑  Tore Oksholen, *Miriam og Tine på P2: "Kjære deg" om kjærlighet og vennskap* i Aftenposten den 7. september 1988.
5. ↑  Tor-Hartvig Bondø, *Uforklarlig på radio* i VG den 27. juni 1994.
6. ↑  *Landet rundt* fra NTB tekst den 1. desember 1992.
7. ↑  *Et kjerringråd mot nesten alt* i Helgelendingen den 13. januar 2017.
8. ↑  Morens fødsels- og dødsår er fra gravferdsetaten i Oslo.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**ERT2** (forkortelse for *Ellinikí Radiophonia Tileórasi 2*, gresk: **ΕΡΤ2**), er en av tv-kanalene til Hellas' allmennkringkaster ERT. Kanalen ble etablert i februar 1966 og eksisterte frem til 2013, da greske myndigheter stengte ned ERT. I stedet ble den erstattet med en ny offentlig kringkaster, NERIT. To år senere ble ERT og ERT2 re-etablert, og ERT2 er nå en kanal med fokus på kultur og underholdning.

Bakgrunn
--------

Tv-sendinger startet relativt sent i Hellas, seks år etter Norge og ett år etter Irland. Hovedkanalen ERT1 startet regulære sendinger 23. februar 1966 som en del av kringkastingsselskapet EIRT, og var den første riksdekkende tv-kanalen i Hellas. 

Fire dager senere, 27. februar, startet Hellas' forsvar opp en andre kanal, TED (senere YENED). Kanalens sendinger var rettet mot greske militære styrker.

I perioden 1967–1974 var Hellas et militærdiktatur, og regimet la sterke føringer på greske tv-sendinger. Etter diktaturets fall var det flere omorganiseringer i gresk fjernsyn. I 1975 ble kringkastingsselskapet EIRT erstattet av ERT (Ellinikí Radiophonia Tileórasi). og i 1982 overførte Hellas' forsvar eierskapet til YENED over til ERT. 

Den tidligere forsvarskanalen skiftet navn til ERT2, og i 1987 ble de to søsterkanalene overført til et nytt selskap, Ellinikí Radiofonía Tileórasi (ERT). Samtidig skiftet kanalene navn til ET1 og ET2. I 1988 ble en tredje kanal, ET3, etablert, og i 1997 skiftet ET2 navn til NET (*Det nye greske fjernsynet*).

### Stengningen av ERT2

I juni 2013 besluttet den greske koalisjonsregjeringen med Antonis Samaras som statsminister å legge ned hele kringkasteren ERT – til sterke protester i Hellas og utlandet. Som erstatning etablerte regjeringen et nytt kringkastingsselskap, NERIT. Den nye tv-kanalen NERIT Plus overtok frekvensene til ET2 i 2014.

### Gjenåpningen i 2015

11. juni 2015 – to år etter nedstengningen av ET2 – gjenetablerte koalisjonsregjeringen med Alexis Tsipras som statsminister ERT. Samme dag gjenoppsto ERT2 og tok tilbake frekvensene som NERIT Plus hadde brukt siden 2014. Etter gjenetableringen i 2015 sender kanalen først og fremst underholdning, show og kulturprogrammer.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «The Museum of Broadcast Communications - Encyclopedia of Television - Greece». *www.museum.tv*. Arkivert fra originalen 24. desember 2017. Besøkt 23. desember 2017.
2. ↑  Nicholas Paphitis, «Greek State Media Closing: Hellenic Broadcasting Corporation Shutting Down To Save Money», *Huffington Post*, 11. juni 2013
3. ↑  Eric B. Utheim, «Gresk stats-TV legges ned for å spare penger», *E24.no*, 11. juni 2013
4. ↑  «EBU makes new call for Greece to reopen public broadcaster ERT | Kathimerini» **(engelsk)**. Besøkt 26. november 2017.
5. ↑  «Greece state broadcaster back on air». *BBC News* **(engelsk)**. 11. juni 2015. Besøkt 26. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (grk) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Norsk systemisk bindevevssykdom og vaskulittregister** (**NOSVAR**) eller **Bindevevsregisteret** er et stort register som brukes til forskning, kvalitetssikring og kompetansehevning innen de sjeldne systemiske bindevevssykdomer og vaskulittsykdommer. Dette er sykdomsgrupper som består av sjeldne, men potensielt alvorlige former for revmatisme (revmatiske sykdommer). Registeret eies av Oslo universitetssykehus (OUS) og administereres av Revmatologisk seksjon, OUS, Rikshospitalet. Registrering gjøres ved Revmatologisk seksjon, OUS og basesers på skriftlig, informert samtykke fra pasienter med aktuelle diagnoser. Registeret finansieres av sykehuset og har ingen bindinger til farmasøytisk industri eller andre kommersielle aktører.

Etikk og Datasikkerhet
----------------------

Datatilsynet godkjente NOSVAR i 1998 og har senere fornyet konsesjonen, foreløpig til 2028. All registerering baseres på informert samtykke som innebærer at hver pasient får muntlig og skriftlig informasjon om registeret før pasienten eventuelt skriftlig godkjenner registrering. Om ønskelig, kan en trekke seg fra registeret når som helst. Når data tenkes brukt til forskning, søker registeret de regionale komiteer for medisinsk og helsefaglig forskningsetikk (REK) om godkjenning for hvert enkelt prosjekt. Dette for å sikre at alle lover og hensyn er ivaretatt.

Historikk
---------

Professor Øystein Førre, den gang ved Oslo Sanitetsforenings Revmatismesykehus (OSR) var en vesentlig pådriver for etablering av registeret. De første pasienter ble inkludert i 1999. Registerkonsulent Torhild Garen og Kari Fresjar har vært viktige for henholdsvis daglig drift og inklusjoner fra sengeposten. Overlege dr. med. Øyvind Palm har siden 2008 vært registerleder.

Diagnoser
---------

Totalt registreres 12 ulike diagnoser (pr 2015). Til sammen er over 3000 pasienter inkludert (pr 2016).

De største diagnosgruppene er 

* Systemisk lupus erytematosus (ca 700 inkluderte)
* Primært Sjögrens syndrom (ca 500 inkluderte)
* Systemisk sklerose (ca 450 inkluderte)
* Myositt (ca 250 inkluderte)
* ANCA-assosiert vaskulitt (ca 200 inkluderte)

Resultater
----------

De aller fleste aktuelle pasienter ønsker å delta i registeret. Gjennom internt og eksternt faglig samarbeid har NOSVAR bidratt (pr 2016) med nye forskningsdata til 48 PubMed listede publikasjoner i internasjonale tidsskrift og fem PhD (doktrograds-) arbeider.

Eksterne lenker
---------------

* Revmatologisk seksjon, OUS, Rikshospitalet
* Nosvar.no Arkivert 18. august 2016 hos Wayback Machine.
* Lenke til publikasjonsliste Arkivert 19. august 2016 hos Wayback Machine.
**Kjærestefolkene** (på dansk også *Toppen og bolden*) er et eventyr av H. C. Andersen fra 1844. Det handler om en snurrebass av mahogni som lider av ikke gjengjeldt kjærlighet til en lærball.

Eventyret ble utgitt 11. november 1843 i *Nye Eventyr. Første Bind. Første Samling. 1844.*, som besto av Engelen, Nattergalen, Kjærestefolkene og Den grimme ælling.

Handling
--------

En snurrebass og en lærball ligger sammen med annet leketøy i en skuff. Snurrebassen frir til ballen, men ballen avviser frieriet fordi hun mener hun fortjener et bedre parti. En dag blir ballen tatt utendørs, kastet opp i luften og forsvinner i en takrenne. Snurrebassen tror at hun har giftet seg med en svale. Da han ikke har mulighet til å få henne blir snurrebassen stadig mer forelsket. Årene går, og en dag faller snurrebassen ned i søplekassa. I søppelet ligger også ballen, som har blitt nokså medtatt av vind og vær. Hun kjenner ikke igjen den tidligere frieren, og forteller ham at hun har ligget fem år i takrenna og trukket vann før hun falt ned i søplekassa. Tjenestepiken oppdager snurrebassen i kassa og tar den med inn i huset igjen. Snurrebassens lidenskap er nå avkjølt «fordi kjærligheten forsvinner når den elskede har ligget i takrenna og trukket vann i fem år. Man vil ikke engang kjenne henne igjen hvis man møter henne i en søplekasse.»

Bakgrunn
--------

Eventyret er en fortelling av Andersen som ikke er bygd på en tradisjonell eventyrbakgrunn. Andersen hadde hatt et forhold til Riborg Voight, datter av en dansk kjøpnann. Han fridde til henne 1830, men ble avvist, noe som førte til depresjoner og tvil. Først 13 år senere, sommeren 1843, traff han henne igjen. Han hadde i mellomtiden fått et distansert forhold til hendelsen, dette ble gjenspeilet kunstnerisk i eventyret, som han skrev høsten samme år.

Referanser
----------

1. ↑  H. C. Andersens eventyr Arkivert 24. februar 2015 hos Wayback Machine. fra Det Kongelige Bibliotek
2. ↑  «H.C. Andersen : Kjærestefolkene [Toppen og bolden]». H.C. Andersen Centret. 17. juli 2014. Besøkt 26. februar 2015.
3. ↑  «H.C. Andersen : Nye Eventyr. Første Bind. Første Samling. 1844.». H.C. Andersen Centret. 17. juli 2014. Besøkt 26. februar 2015.
4. ↑  «Eventyrets motiv». Arkiv for Dansk Litteratur. Arkivert fra originalen 26. februar 2015. Besøkt 26. februar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Kjærestefolkene - original dansk tekst

Portal: Danmark
H.E. Sultan **Bin Nasser Al Suwaidi** (født 1953 i Abu Dhabi) er en emiratarabisk økonom, som fra 1991 til september 2014 var sentralbanksjef i De forente arabiske emiraters sentralbank.

Suwaidi er utdannet Bachelor of Science innen bedriftsøkonomi.

Han begynte sin yrkeskarriere i det statlige investeringsfondet Abu Dhabi Investment Authority (ADIA) i 1978. Der var han formann for likviditetsstyringsdivisjonen (meklerne). I 1984 begynte han hos Gulf International Bank i Bahrain, som direktør, men i 1985 fikk han jobb som administrerende direktør i Abu Dhabi Commercial Bank, da denne ble dannet av tre mindre banker som slet økonomisk. Den nye banken gikk med overskudd allerede det første driftsåret. 

I 1991 ble han utnevnt til sentralbanksjef, en stilling han tiltrådte 18. desember 1991. Han ble utnevnt til *Årets sentralbanksjef i Midtøsten* for 2006, av *Emerging Markets Publication*. I september 2014 ble han erstattet av Mubarak Al Mansouri.

Referanser
----------

1. ↑  De forente arabiske emiraters sentralbank - *Board of Directors and Senior Management* Arkivert 2. desember 2011 hos Wayback Machine. besøkt 5. januar 2012.
2. ↑  The Emirates Center for Strategic Studies and Research - *Profiles - Sultan Bin Nasser Al-Suwaidi* Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 5. januar 2012.
3. ↑  Reuters - *UPDATE 1-UAE appoints Mubarak al-Mansouri as new c.bank governor* Arkivert 6. november 2014 hos Wayback Machine. besøkt 5. november 2014.
4. ↑  Gulf News - *Mubarak Al Mansouri appointed new central bank governor*, besøkt 6. november 2014.
5. ↑  Khaleej Times - *Shaikh Khalifa appoints new Governor of UAE Central Bank* Arkivert 6. november 2014 hos Wayback Machine. besøkt 6. november 2014.
Detalj av Johan Georg Müllers prospekt med fanabønder ved Stadsporten (1796)
**Johan Georg Müller** (født 1771 i Bergen, død 28. mars 1822 i Bergen) var en norsk maler. 

Han var elev ved Kunstakademiet i København i tiden 1790–92. Etterpå slo han seg ned i Bergen som håndverksmester. Like ved Mariakirken drev han fargehandel og verksted med flere svenner og læregutter. Han ble laugsmester i 1793. Sammen året etablerte han en tegneskole hvor det ble undervist i figurtegning og senere også arkitektur- og perspektivtegning. Årene 1803–1809 var I. C. Dahl læregutt og svenn hos Müller.

Müller ble den ledende malermester i Bergen og mye brukt dekorasjonsmaler. Av hans bevarte arbeider kan nevnes utsmykningen i storstuen på Brødretomten, som framstiller *Slaget på Københavns red 2. april 1801* og *Den engelske flåte på vei gjennom Øresund* (1802). Han fikk også utført dekorasjoner på lysstedene Frydenlund og Elsesro.

I 1794 ble Müller teatermaler og maskinmester ved Det Dramatiske Selskab. Han fikk her ansvar for dekorasjoner og kulisser.

Referanser
----------

1. ↑   Artnet, oppført som Georg Johan Müller, Artnet artist ID georg-johan-müller[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Johan\_Georg\_Müller, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 0b68f0e3-2878-440b-8dfd-9539d10ec191, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Johan Georg Müller i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Johan Fredrik von Beverlov** (født ca. 1623 i Danmark, død ca. 1703 på Moldegård, Bolsøy) var en dansknorsk offiser i infanteriet. Han kommanderte ved Kviström bro i 1676 under den skånske krig.

Beverlov tjenestegjorde som kaptein og sjef ved Romsdalske kompani i Trondhjemske infanteriregiment fra 6. januar 1662. Generalmajor Johan Vibe karakteriserte ham som en fyllehund, som under en eventuell krig ikke burde ansettes igjen, i et skriv til stattholder Ulrik Fredrik Gyldenløve i 1676.

Han var gift med Margrete Laugesdatter, en datter av den fremstående borger i Molde Lauge Nielsen og søster av bl.a. Kirsten Laugesdatter, som var gift med skipper Rickert Rickertsen Hagerup, og Mette Laugesdatter, som i ekteskap med Jochum Früchtnicht ble mor til sogneprest Albrecht Jochumsen Früchtnicht (1671-1734). 

I Romsdal slo Beverlov seg ned på gården Molde, hvor bonden Ola Larsson klaget ham inn for øvrigheten i 1664. Kapteinen hadde fått utlagt en annen gård av fogden, men var innkvartert hos Ola og hadde okkupert husene på odelsgården hans, slik at familien måtte bo i en nesten 200 år gammel falleferdig røykstue. Ola fikk medhold, men fra 1669 kjøpte Beverlov opp brukene på gården, som i hans tid fikk navnet Moldegård for å skjelne fra ladestedet med samme navn.

Tjenestehistorie
----------------

| **Fra** | **Stilling** | **Avdeling** | **Merknader** |
| --- | --- | --- | --- |
| 29. mai 1657 | kapteinløytnant | Rakkestadske livkompani, Smålenske infanteriregiment | Avtakket 1. mai 1658, men gjeninnsatt 11. september. |
| 30. mai 1660 | kaptein, sjef | Tønsbergske kompani, Smålenske infanteriregiment |  |
| 6. januar 1662 | kaptein, sjef | Romsdalske kompani, Trondhjemske infanteriregiment | Krigstjeneste ved Kviström bro i Bohuslän 11. juni–28. oktober 1676 |

Referanser
----------

1. ↑  Riksarkivet, Nordmøre og Romsdal fogderier, manntall 1701 (RA/EA-4070/J/Jb/L0011): s. 183
2. ↑  Statsarkivet i Trondheim, Romsdal sorenskriveri, skifteprotokoll 1702–06 (3A 04): fol. 46 b
3. ↑  Ovenstad, Olai (1948). *Militærbiografier. Den norske hærs officerer fra 18. januar 1628 til 17. mai 1814: I*. Oslo: Norsk Slektshistorisk Forening. s. 86.
4. ↑  Fladby, Rolf; Sogner, Sølvi, red. (1964). *Norske kongebrev: med innlegg. Regester: hefte 3. 1665–66*. Registrator: H. K. Schutter. [Oslo]: Norsk lokalhistorisk institutt, Universitetsforlaget. s. 173, nr. 158.
5. ↑  de Seve, Niels (1962). *Molde bys historie: bind I. Før året 1838. Ladested og kjøpstad*. Molde kommune. s. 198.

Eksterne lenker
---------------

* «Johan Fredrich Beverlou» hos *Glimt fra Molde*, av John H. Aarønes
AVRs logo
**Alf-Egil Bogen** (født i 1966) er en norsk teknologigründer og investor, som sammen med Vegard Wollan designet AVR-mikrokontrolleren og startet opp Atmel Norway.

Alf-Egil Bogen studerte elektronikk ved høyskolen i Sør-Trøndelag og ved NTH. Der traff han Vegard Wollan, som arbeidet med en egen RISC-arkitektur for mikrokontrollere. Begge brukte dette designet som utgangspunkt for sine diplomoppgaver i 1990/91.

Etter studiene fikk Bogen og Wollan jobb hos Nordic VLSI, der deres egne mikrokontroller ble en komponent som kunne inngå i Nordics integrerte kretser. I 1996 solgte Nordic rettighetene til mikrokontrolleren til Atmel, og Alf-Egils og Vegards RISC, AVR, ble lansert. I samme periode var Bogen med på å grunnlegge Chipcon, der han var styreleder samtidig som han arbeidet for Atmel Norway i Trondheim. AVR ble en stor suksess, særlig da smarttelefoner fra mange forskjellige produsenter tok AVR i bruk, og i 2010 hadde han en registrert inntekt på nesten 68 millioner. Frem til 2015 ble det solgt over 7,3 milliarder AVR-chiper.

Bogen forlot Atmel i 2013 og arbeidet deretter i Energy Micro, som brukte ARM i sine produkter , før selskapet ble solgt til Texas-baserte Silicon Labs. Samme år gikk Bogen inn i Novelda som daglig leder. I 2017 bidro Bogen til oppstart av VitalThings som produserer trådløse sensorer.

Bogen har også flere roller i eiendomsselskaper.

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.nrk.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Suksess-gründeren vil at vi skal forholde oss til innovasjon slik vi forholder oss til fotball». *Tu.no* **(norsk)**. 5. januar 2020. Besøkt 13. juli 2021.
4. ↑  «Vokser stille inn i himmelen». *Tu.no*. 29. mai 2006.
5. ↑  Bakken, Jonas Blich (4. januar 2017). «Disse teknologiene vil suksessgründeren investere i». *www.dn.no*.
6. ↑  «Superkullet på NTH». *e24.no*. 7. september 2007.
7. ↑  «Søkkrike på berøringsskjerm». *www.aftenposten.no*. 21. oktober 2011. Besøkt 22. februar 2023.
8. ↑  «Vegard Wollan». *Atmel | Bits & Pieces* **(engelsk)**. Besøkt 24. februar 2023.
9. ↑  «From AVR to ARM with Alf-Egil Bogen and Energy Micro». EE Times. 5. juli 2013.
10. ↑  «Alf-Egil Bogen går til Energy Micro». Elektronikknett. 26. februar 2013. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).
11. ↑  «Alf-Egil Bogen». Technoport. Arkivert fra originalen 25. september 2018. Besøkt 25. september 2018.
12. ↑  «Investinor investerer i nytt Bogen-selskap». Trondheimtech.no. 4. desember 2014. Arkivert fra originalen 25. september 2018.
13. ↑  «Alf Egil Bogen – Alle roller». *www.proff.no*.

Eksterne lenker
---------------

* Alf-Egils blog
***Brudekronen*** er en norsk svart-hvitt dramafilm fra 1944, i regi av Walter Fyrst. Han skrev også manuset etter en idé av Arne Stig. I rollene ses blant andre Carl Habel, Trygve Svendsen og Ingrid Lysaker.

Den hadde premiere 2. oktober 1944.

Handling
--------

*Knut Storlien* går over fjellet på vei hjem til foreldregården etter flere år i Sør-Amerika. Han husker ikke helt veien og får hjelp av *Inga*, som bor på en gård i nærheten. De blir vitne til hvordan *Inga*s bror dreper en mann som han skylder penger. *Knut*s yngre bror *Oddmund* har drevet gården i de årene som *Knut* har vært i Sør-Amerika. *Oddmund* vil rive de gamle bygningene og bygge et turisthotell, slik at han kan få penger til sitt utsvevende liv. En sterk konflikt oppstår mellom brødrene. Dessuten har de begge forelsket seg i *Inga*. Hun elsker *Oddmund*, men *Knut* bruker det faktum at han så hennes bror drepe som et knep for å lokke henne til seg. *Knut* innser imidlertid at han ikke har noen sjanse til å få *Inga* og begynner derfor å interessere seg for *Gudrun*, som han senere flytter sammen med. *Knut* gjør tilnærmelser til ei gårdsjente og *Gudrun* flytter fra ham. Hun rammes av lungebetennelse og dør kort tid etterpå. *Gudrun*s bror, *Tallak*, sverger på å hevne seg på *Knut*. Også *Oddmund* vil gjøre opp med *Knut* og det ender med et slagsmål som *Odmund* vinner. *Oddmund* får *Inga* og livet på gården går tilbake til gamle tradisjoner.

Rolleliste
----------

* Carl Habel – *Oddmund Storlien*
* Trygve Svendsen – *Knut Storlien*
* Ingrid Lysaker – *Inga*
* Willie Hoel – *Tallak*
* Urda Wilmi – *Gudrun*
* Karin Meyer – *Marte*
* Martin Gisti – *Mikkel*
* Eugène Bech – *Kjone, arkitekt*
* Signe Ramberg – *Tallaks mor*
* Halvard Svelle – *Ingas bror*

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Brudekronen* i Norsk filmografi
**Alf-Kaare Berg** (født 18. juli 1951 i Berg på Senja) er en norsk illustratør, bosatt i Kongsvinger siden 1987. Navnet er noen ganger skrevet **Alf Kåre Berg**.

Han vokste opp i Senja, arbeidet fra 1968 til 1980 i teknisk industri i Moss, studerte ved SHKS, Institutt for Grafisk Design og
Illustrasjon, 1984-88 og tok eksamen med innstilling i 1988. Siden har han levd som illustratør, og bidratt til en lang rekke tidsskrift og bøker, blant annet som fast illustratør til krim-novellen i A-magasinet. Han har undervist 4 år ved Sentrum videregående skole, Kongsvinger, og underviser nå i kommunikasjon ved medisinsk fakultet, Universitetet i Tromsø.

Sammen med Jon Fosse vant han nynorsk barnelitteraturpris 1989 for *Uendeleg seint*. Han fikk Bokklubbenes illustratørpris i 1988, fikk pris i Årets vakreste Bøker 1989 for bilder til Ernest Hemingways bok *Farvel til våpnene*, Berg kommunes Kulturpris 1994 og har fått reisestipender fra Norsk Illustrasjonsfond og Grafill.

Han har illustrert barnebøker av Annie Riis, Inga E. Næss, Sissel Solbjørg Bjugn og Mathis Mathisen; og har også illustrert en doktoravhandling i medisin: *Det skapende mellomrommet : i møtet mellom pasient og lege*  (2005). De siste årene har han også arbeider med maleri på lerret, i større format. Tema i maleriene er «Tilhørighet og tilstedeværelse».

Eksterne lenker
---------------

* Bildende kunstnere Hedmark: *egenpresentasjon med arbeidsprøve*[*død lenke*]
* glomdalen.no: *Intervju ved utstillingsåpning, 2006*

Portaler: Kunst | Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Yaciretá-demningen** eller *Jasyretâ-Apipé* er en dam og vannkraftstasjon i elva Paraná i det nordlige Argentina, på grensen til Paraguay. Anlegget ble ferdigstilt i 1998, etter 11 års arbeid. 

Reservoaret er på 1 600 km², og dammen har 20 turbiner med installert vannkraftproduksjon på maksimalt 3 200 MW ved full vannmengde. Årsproduksjonen er inntil cirka 19 000 GWh. Noen kilder oppgir 4 050 MW ytelse på kraftverket. Inntil videre er dette et av verdens 15 sterkeste vannkraftverk. Gjennomstrømmingskapasiteten er inntil 95 000 m³/sek. hvorav 1/10 normalt slippes igjennom for kraftproduksjon.

Det har vært protester mot utbyggingen, som ga oversvømmelser som førte til flytting av 30 000–80 000 personer, mens 4 000 berørte familier fikk gjennomslag for en gransking i 2004.

Se også
-------

* Esteros del Iberá, verdens nest største våtmarkssystem

Referanser
----------

1. ↑  Hydroelectricity – New World Encyclopedia. Besøkt 23. juli 2010.
2. ↑  *The World Almanac 2008*, side 741.
3. ↑  Black, Maggie og Jannet King: *The Atlas of Water*, Earthscan 2009, side 58-59.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yacyreta Dam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Demninger i Paraná |
| --- |
|  Ilha Solteira **·** Jupiá **·** Porto Primavera **·**  **·**  **·** Itaipu **·**     Yaciretá |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
**Walter Edwin Halder** (født 15. september 1925, død 27. oktober 1994) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.

Halder ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det canadiske laget som vant turneringen foran Tsjekkoslovakia og Sveits.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Både Canada og Tsjekkoslovakia vant sju kamper og spilte en uavgjort. Kampen mellom Canada og Tsjekkoslovakia endte 0-0 og begge lagene fikk 15 poeng. Canada vant serien på bedre målforskjell, +64 mål 69-5 mot Tsjekkoslovakias + 62 mål 80-18.

Halder ble turneringens toppscorer med 21 mål.

Halder ble verdensmester i ishockey i 1948, OL-turnering i St. Moritz var også det 15. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Sveits’ flagg St. Moritz - Gull **Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Walter Halder – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Walter Halder – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Halder – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Halder – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**«Jesus, det eneste»** er en salme av Ole Theodor Moe.

Hymnologen Oscar Lövgren skriver om salmen: *«Kristushymn, diktad 1904 och tr. i Bymissionaeren 6.8 samma år. M. fick inspirationen till sången, då han en söndagsförmiddag lyssnade till en predikan i ett kapell i Oslo. Möjligen utan förf:s avsikt var han påverkad av en Maria-visa, som 1893 översatts för Katholsk Salmebog: Du er den reneste kvinne og eneste. Denna är en övers. från Des Knaben Wunderhorn, en samling tyska folkvisor utg. av Arnim och Clemens Brentano 1806-08».'*

I Norsk salmebok 2013 er det ført opp to melodier på salmen. A-melodien (C-dur) ble komponert av Christian Sinding i 1907. B-melodien (D- eller C-moll, 3/4) ble komponert av Caroline Sørlie omkring 1910.

Salmen har blitt oversatt til svensk flere ganger, først av Edvard Evers 1917 («Jesus, det renaste»), senere av blant andre Catharina Broomé 1984 («Jesus, det skönaste»), men den har likevel gjerne blitt sunget på norsk både som solosang og allsang, noe som er uvanlig for en norsk salme i Sverige, mens nordmennene derimot oftere synger salmer på svensk (blant annet «Blott en dag»).

Salmen er publisert i
---------------------

* *Norsk Salmebok*, nr. 423
* *Sangboken Syng for Herren*, nr. 521
* *Den svenska psalmboken 1985*. nr. 650 under rubrikken «Psalmer på norska».

Innspillinger (i utvalg)
------------------------

* Erling Drangsholt. Utgitt på den akustiske 78-platen Odeon A 147250.
* Lille Kai med trio. Innspilt i Oslo i februar 1937. Utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 2351.
* Ulf Christiansson. Utgitt på CD-albumet *Svenska folkets psalmer*.

Kilder
------

* Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, Gummessons 1964, sp. 433.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | Jesus, det eneste  – originaltekst fra Wikikilden |
Carl Berthelsen
*Gå til artikkelen om lokalpolitikeren Carl F. Bertelsen (Høyre, Tvedestrand).*
**Carl Berthelsen** (født 1975 i Kristiansand) er en norsk roadracingførere. Han ble nordisk mester i superbikeklassen i 2007.

Karriere
--------

Carl startet med roadracing i 2002 etter å ha vært særdeles motorinteressert store deler av livet sitt. Han fikk sin første moped som 13-åring.

I 2002-sesongen ble han norgescupvinner i debutantklassen og de påfølgende årene kjørte han seg rett opp i norgestoppen i den største klassen, superbike.

Han kjører en Suzuki GSXR 1000 med over 200hk og innehar banerekorden på Arctic Circle Raceway 1.28,7 og Vålerbanen 57,66. Carl kjører for Team Suzuki Norway.

### Skader

Han fikk i 2004-sesongen spolert på grunn av en skulderskade, men trente seg opp gjennom høst og vinter og var klar foran 2005-sesongen igjen.

Det var heller ikke dette året Carl skulle slå gjennom for fullt da han i august samme året brakk nakken under et løp på banen i Mo i Rana.

Han måtte igjen trene seg opp fra bunn og kjørte i 2006-sesongen med redusert førlighet i høyre arm og skulder.

Nordisk mester
--------------

I 2007 ble året da Carl skulle få betalt for utallige treningstimer og slit mot toppen. Han vant nordisk mesterskap og hadde flere topp 10-plasseringer i det internasjonale tyske mesterskapet IDM. Han ble tilbudt flere gode avtaler med europeiske toppteam etter 2007-sesongen, men han valgte å kjøre for «Motor-teknikk racing team» og Suzuki også i 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Superbike
* Motor-teknikk
**Walter Dietrich** (født 24. desember 1902, død 27. november 1979) var en sveitsisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Dietrich vant en olympisk sølvmedalje i fotball under Sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på det svetsiske laget som kom på andreplass, bak Uruguay, i fotballturneringen.

Sveits vant over Litauen med 9-0 i den innledende runden. I åttendelfinalen møtte de Tsjekkoslovakia, første kampen sluttet uavgjort 1-1 og omkampen vant Sveits med 2-1. De beseiret Italia med 2-1 i kvartfinalen og Sverige med 2-1 i semifinalen. Finalen, som ble spilt 9. juni 1924 på Stade de Colombes med 41 000 tilskuere, tapte de til Uruguay med 0-3.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i fotball Sveits’ flagg Sveits.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 431635, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Walter Dietrich – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Walter Dietrich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Dietrich – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Dietrich – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Walter Dietrich – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Walter Dietrich – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Walter Dietrich – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Walter Dietrich – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Walter Dietrich – EU-Football.info Rediger på Wikidata
**DaWorks Records** er et norsk uavhengig plateselskap som ble etablert i 2000 av Stein Berge Svendsen og Jørn Dalchow. DaWorks Records er søsterselskapet til musikkforlaget daWorks Music Publishing. Plateselskapet startet sitt første år med å utgi Finn Kalviks album *Imellom to evigheter* og singler med nykommeren Hanah. Selskapet har siden etableringen utgitt over 200 album og over 1 000 singler innenfor populærmusikkfeltet.[]

Artister
--------

daWorks Records har jobbet med mange norske og internasjonale artister, for eksempel Louam, Henrik Høven, Elouiz, Arcane Station, Brother Savannah, Carina Dahl, Rolffa, Something Sally, Fun\*dmental 03, D'Sound, The Fam, Stavangerkameratene, Tommy Fredvang, Kjartan Salvesen, Stein Berge, Peter & Emiil, Kate Havnevik, Queendom, Monica Ifejilika, Pernille Øiestad, Shackles, TEIP, Trygve Kongshavn, Hanne Sørvaag, Gaute Grøtta Grav, Maria Mohn, Paulin Voss, Finn Kalvik, Göran Fristorp, Kjell Inge Torgersen, Kari Iveland, Östberg, Fountainheads og Per Øystein Sørensen

Eksterne lenker
---------------

* Selskapets hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Aarhus Letbane** er et lettbanesystem i Aarhus og de omkringliggende kommunene. Den første delen mellom Aarhus H og Universitetshospitalet i Skejby (en del av linje 2) ble tatt i bruk 21. desember 2017. De neste strekningene i form av Odderbanen mellom Aarhus og Odder og en forlengelse av den eksisterende strekningen fra Universitetshospitalet til Lisbjergskolen åpnet for drift 25. august 2018. De siste delene av første etappe i form av Grenaabanen mellom Aarhus og Grenaa og en ny strekning mellom Lisbjerg og Lystrup åpnet 30. april 2019.

Innvielsen av lettbanen er blitt utsatt flere ganger. Det var meningen at den første delen mellom Aarhus H og Aarhus Universitetshospital skulle innvies 23. september 2017. Innvielsen ble imidlertid avlyst dagen før på grunn av manglende sikkerhetsgodkjennelser. Først tre måneder senere, 20. desember 2017, forelå det en betinget godkjennelse til å kjøre med passasjerer fra Trafik-, Bygge- og Boligstyrelsen 20. desember 2017, og dagen etter ble den første strekningen så innviet. De øvrige strekninger, som også var planlagt å åpne i 2017 og starten av 2018, ble utsatt tilsvarende. Senere kom ytterligere problemer imidlertid til, så de siste strekningene først ble innviet med et års forsinkelse.

Den ferdige lettbanen består av den nybygde indre strekning fra Aarhus til Lisbjerg og Lystrup samt de tidligere jernbanene Odderbanen mellom Aarhus og Odder og Grenaabanen mellom Aarhus og Grenaa. Lettbanen har en samlet lengde på ca. 110 km og 48 stasjoner, som betjenes av to linjer. Det forventes at den vil få 56.100 daglige påstigninger. Den mest benyttet linjen forventes å få 40.000 daglige påstigninger. Videre er det planer om ytterligere lettbaner til Hinnerup, Brabrand og Hasselager.

Referanser
----------

1. ↑  Thulstrup, Kasper. «Snoren er klippet: De første passagerer triller med Aarhus Letbane». DR.
2. ↑  Letbanedirektør har kendt til manglende godkendelse i tre dage, dr.dk. 22. sept. 2017. Hentet 23. sept. 2017
3. ↑  «Odder og Grenå». Århus Letbane. Besøkt 1. april 2018.
4. ↑  *Interface-fejl i bomanlæg forsinker Letbanen til Grenaa ca. fire uger*, Aarhus Letbane, 6. desember 2018.
5. ↑  *"Fingerplan" binder Østjylland sammen*, Aarhus Letbane. Besøkt 12. september 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aarhus Letbane – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Midttrafik: Aarhus Letbane
* Lov nr. 432 af 16. maj 2012 om Aarhus Letbane
* Letbaner.dk
* FOTOS: Danmarks første letbanetog i produktion
**Stictococcidae** er en gruppe med plantelus som hører til gruppen skjoldlus, Coccoidea. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.

Utseende
--------

Hunnene er ovale og flate og kan kjennes på at ytterkanten er opphøyd (de er nærmest myntformede), mens hannene ser ut mer som normale insekter. Et spesielt trekk ved hunnene er at anus sitter midt under dyret, ikke i bakenden. Segmentgrensene er markerte på oversiden som dype furer. På undersiden er de kledt av melaktig voks, langs ytterkanten ofte med en frynse av hår. Beina er fullstendige, men korte og spinkle, ikke synlige ovenfra.

Levevis
-------

Utviklingen er ganske ulik hos de to kjønnene og like fra de kommer ut av egget ser de ganske ulike ut. Hunnenes utvikling går gjennom tre nymfestadier, hannens gjennom fem stadier. Det første hunn-stadiet ligner på den voksne hunnen, hannen ser mer ut som et vanlig insekt, men har ikke funksjonelle munndeler på noe stadium, men er helt avhengig av matressurser fra moren.

Økonomisk betydning
-------------------

Familien er meget allsidig når det gjelder vertsplanter, og selv om det bare er kjent 15 arter, er de registrert fra minst 38 ulike plantefamilier. Vertsplantene omfatter økonomisk viktige planter som kaffe, kakao, kolanøtter, pepper og maniok (ingen av disse er hjemmehørende i de områdene der skjoldlusene lever), og denne familien er derfor viktige skadedyr.

Utbredelse
----------

Familien forekommer bare i Afrika sør for Sahara.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* ordenen Nebbmunner, Hemiptera
	+ underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
		- overfamilien Skjoldlus, Coccoidea
			* familien Stictococcidae
				+ slekten *Hockiana* – 2 arter
				+ slekten *Parastictococcus* – 8 arter
				+ slekten *Stictococcus* – 5 arter

Kilder
------

* Liste over alle beskrevne arter
* Stictococcidae på ScaleWeb

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stictococcidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Stictococcidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Stictococcidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Stictococcidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Carl Breien** (1869–1958) var oberst i Frelsesarmeen. 

Han var nr. 2 i rekken av dem som meldte seg til tjeneste som frelsesoffiserer våren 1888, etter at Armeen hadde «åpnet ilden» i Norge i januar det samme året. Bare 26 år gammel ble han utnevnt til divisjonssjef («biskop»). Resten av livet tilhørte han lederskapet i Frelsesarmeen, og hadde en lang rekke stillinger. Sine mest betydningsfulle stillinger hadde han i forholdsvis ung alder. På 1920-tallet følte han nok at karrieren hans hadde stoppet litt opp, uten at det kan pekes på noen klar årsak til dette. I stedet inntok han, og lot til å trives med, rollen som et levende, historisk minnesmerke.

Stillinger
----------

Av de stillingene han hadde, kan nevnes sjefredaktør, feltsekretær, krigsskolesjef og sjefsekretær. De siste årene i aktiv tjeneste var han sjef for det som ble kalt «Menns Sosiale Arbeid», og som omfattet alkoholistomsorg og ettervern. I tillegg var han i flere perioder «hovedkvarterets spesielt utsendte», i praksis reisende evangelist. Han var regnet som en dyktig taler.

Litterær produksjon
-------------------

Han skrev en lang rekke sanger som fremdeles synges i Frelsesarmeen. Teksten «Deg vil jeg følge, min dyre Gjenløser» kan synges med melodien til Pål sine høner. 
Mot slutten av sin aktive tjeneste ga han ut en skissepreget, selvbiografisk bok med tittelen *Minnene taler*. Her han blant annet forteller om hvordan flere av sangene hans ble til.

I 1941 ga han ut boka *Himmelens sendebud* på forlaget til Det norske Baptistsamfunn.

Familie
-------

Han var gift to ganger. Hans første kone, Julie Kjellin-Breien, døde i mai 1892 etter bare ett års ekteskap. Etter flere år alene, giftet han seg igjen og ble far til en forholdsvis stor barneflokk. Fru oberst Kristine Breien døde i aprildagene 1940, og de siste 18 år av sitt liv levde «Frelsesarmeens Grand Old Man» alene.

Deres datter Bjarlinn ble også frelsesoffiser.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Carl Breien, (24.august 1869 - 22.april 1958).», besøkt 12. juni 2022[Hentet fra Wikidata]