recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Incipit til standardoppsetningen av den gregorianske sang *Asperges*, tatt fra *Liber Usualis*
**Liber Usualis** eventuelt **Liber usualis** (*bruksboken*) er en bok med de mest alminnelige gregorianske sanger fra den romersk-katolske tradisjon, sammensatt av munkene i Solesmes-klosteret i Frankrike.

Boken på 1900 sider inneholder flest utgaver av de alminnelige sangene som benyttes i den katolske messen: (Kyrie, Gloria, Credo, Sanctus og Agnus Dei), såvel som de alminnelige sangene som brukes som tidebønner (daglige bønner benyttet i den romersk-katolske kirke) og for alle allminneligvis feirede helligdager i kirkeåret, blant disse, mer en 200 sider alene til bruk i påskeuken. Den allminnelige bok inneholder også sanger til spesifikke ritualer, såsom dåp, bryllup, begravelser, ordinasjoner og velsignelser. Denne modale, monofoniske latinske musikken er blitt sunget i den romersk-katolske kirken siden i hvert fall 500-tallet.

En omfattende introduksjon forklarer hvordan de middelalderlige musikknotasjonene leses og fortolkes (kvadratiske noter med neumer). En omfattende innholdsfortegnelse gjør det lett å finne et spesifikt stykke.

*Liber* ble redigert første gang i 1896 av abbed Dom André Mocquereau (1849–1930). Siden det annet Vatikankonsil (åpnet av Pave Johannes XXIII i 1962), hvorpå folkespråk ble tillatt – i dokumentet *Sacrosanctum Concilium*, er bruken av Liber Usualis gått ned, selv om det samme vatikankonsilet understreket at den gregorianske sangen skulle beholde en æresplass i liturgien. Gregorianske sanger synges stadig i de fleste klostre og i mange menighetskirker, og av grupper dedikert til å vedlikeholde sangen.

Litteratur
----------

* *Liber usualis missae et officii pro dominicis et festis cum cantu Gregoriano ex editione Vaticana adamussim excerpto a Solesmensibus Monachis.* Desclée, Paris/Tournai 1896 ff.
* *Liber usualis.* With introduction and rubrics in English. Reprint der Ausgabe Tounai 1953. St. Bonaventure Publ. Great Falls, MT, 1997

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liber Usualis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Global Chant Database

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Allegorisk personisering av Håp: «Hope in a Prison of Despair» av Evelyn de Morgan
**Håp** er en av de tre teologale dyder i kristen tradisjon. Dette håp, som en kombinasjon av lengselen etter noe samtidig med forventningen om å en gang motta det, har som sitt mål den menneskelige forening med guddommen og dermed evig lykke. Som alle de kristne dyder har håpet sitt utgangspunkt i den menneskelige vilje, ikke i følelsene.

Håpet står i motsetning både til fortvilelse og til anmassende presumpsjon. Håpets *negative bud* er å holde seg borte fra disse fallgrubene. Håpets *positive bud* gir seg uttrykk i bønn og i botferdighet.

Variasjoner
-----------

Noen former for kvietisme har fornektet at mennesket er i stand til å hige etter noe overholdet, og i slik en grad at det overhodet, og har dermed fornektet at håp kunne være noen kristen dyd.

I Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige er *håp i Kristus* og tro på Kristus så nært knyttet til hverandre at de glir over i hverandre.

Se også
-------

* Spe salvi

Eksterne lenker
---------------

* *Catholic Encyclopedia* "Hope"
* *Summa Theologica* "Second Part of the Second Part" Se Questions 17-22
**Gottlieb Hartvig Abrahamson Gedalia** (født 13. april 1816 i København , død 10. mars 1892) var en dansk vekseler og entreprenør.

Han var sønn av kjøpmann Hartvig Abrahamson Gedalia og Jette (f. Jacobsen). Han ble gift med Helene (f. Lundquist) (død 1888), som var datter av smedmester Peter Lundquist. Ekteparet fikk to sønner; Waldemar og Oscar.

Han var utdannet salmaker, og var fra 1848 vekseler i firmaet G. A. Gedalia & Co.

I 1870 ble han baron i San Marino. Tittelen var *«ærligt og redeligt købt og betalt»*, ifølge Søren Mørch. Han ble også ridder av Dannebrog.

Han investerte i jernbane- og havneanlegg, og grunnla i 1871 Landmandsbanken (i dag Danske Bank), men led store tap på byggingen av den nordvestsjællandske jernbanen Roskilde-Kalundborg, der konsesjonen var kjøpt fra Privatbanken. Han gikk konkurs i 1875.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, oppført som G.A. Gedalia, Dansk Biografisk Leksikon-ID G.A.\_Gedalia[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Hansen, Svend Aage. *Økonomisk vækst i Danmark*, Akademisk Forlag, 1976.
* Mørch, Søren. *Det store bankkrak. Landmandsbankens sammenbrud 1922-1923*, Gyldendal 1986.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon
 |
**Soter** (Soterius, ukjent fødselsdato), ble valgt til pave i 166 (enkelte kilder angir 162 eller 168) og innsatt samme år. Han regjerte inntil sin død i 175 (eller 174).

Soter var fra Fondi i Campania. Det eneste man vet om hans familie er at hans fars navn var Concordius.

Han er kjent som «nestekjærlighetens pave», blant annet fordi han sendte en pengegave til den fattige menigheten i Korint, for at de skulle bruke dem på de fattige og på kristne straffanger.[] Han skal ha vært den første paven som gjorde noe slikt.[] Biskopen av Korint, Dionysios, sendte et takkebrev som er nevnt i Eusebius' kirkehistorie, der han fortalte at menigheten ville bevare brevet og lese det opp under gudstjenester. Soter hadde også, muligens i brevet som fulgte gaven, gitt Dionysios en reprimande fordi han var for avslappet overfor syndere, spesielt i forhold til seksuell avholdenhet.[]

Det skal ha vært Soter som innførte påskefeiringen som en fast liturgisk fest.[] Han skal også ha innført doktrinen om at ekteskapets sakrament kun er gyldig dersom det er velsignet av en prest.[] Dette er en doktrine som fortsatt består i Den ortodokse kirke, men i Den katolske kirke kan også en diakon velsigne ekteskapet.

Tradisjonelt er han regnet som martyr, men det er ingen sikre kilder for dette.[] Man vet at han ble gravlagt på Callistus-kirkegården i Roma. Hans minnedag er den 22. april. I 1969 ble denne fjernet fra den romerske kalenderen.

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Anicetus** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Eleuterius** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BNE
 |
På datamaskiner, er **en skjult fil eller skult mappe** en oppføring i filsystemet som programmer ofte ikke viser som standard. Skjulte filer og mapper blir ofte brukt for å lagre brukerinnstillinger, indekser eller angivelse av systemstatus. Intensjonen er at disse filene og mapper kun opprettes og brukes av operativsystemet eller programmer, og at de derfor kan skjules for brukeren.

Unix og Unix-liknende operativsystem
------------------------------------

I Unix-liknende operativsystem blir filer og mapper som starter med et punktum (for eksempel: /home/bruker/.config) håndtert som en skjult oppføring. Det betyr at programmet `ls`, som lister filer og mapper, ikke viser disse oppføringen som standard. Bruk `ls` med argumentet `-a` for å vise alle oppføringer inkludert skjulte. Filbehandleren Midnight Commander viser skjulte filer som standard, mens Nautilus ikke gjør det. I Nautilus kan man bruke hurtigtasten Ctrl-h for å vise skjulte filer.

Ideen om at oppføringer som starter med et punktum skulle være skjult, stammer fra en programvarefeil i Unix sin barndom. Da spesialmappene '.' og '..' ble lagt til i filsystemet, ble det bestemt at `ls`-kommandoen ikke skulle vise dem. Det som skjedde var at `ls`-programmet ble feilaktig kodet slik at alle filer og mapper som startet med et punktum ble skjult.

DOS og MS Windows
-----------------

I MS-DOS og Windows, inkluderer mappe- og filoppføringene en egenskap som kan skjule filen. I kommandolinje brukes kommandoen `dir /ah` for å vise alle filer, inkludert skjulte. Filbehandleren i Windows har en egen innstilling for å kunne vise skjulte filer.

Misbruk
-------

Ondsinnet programvare kan bruke denne funksjonaliteten for å skjule sin eksistens.

Referanser
----------

1. ↑  Pike, Rob. «A lesson in shortcuts.».
2. ↑  «Vise skjulte filer».
**Qʻorianka Waira Qoiana Kilcher** (født 11. februar 1990 i Schweigmatt i Baden-Württemberg i Tyskland) er en amerikansk skuespiller og sanger. Hun debuterte som skuespiller i filmen *How The Grich Stole Christmas* i 2002. Selv om hun hadde lite erfaring som skuespiller på dette tidspunktet, fikk hun også hovedrollen som Pocahontas i den Oscar-nominerte filmen *The New World* i 2005.

I filmen *The New World* skulle det opprinnelig være flere kjærlighetsscener mellom Colin Farrell og den da 14 år gamle Kilcher. Men disse scenene forårsaket en del kontrovers, noe som resulterte i at filmstudioet valgte å slette flere av kjærlighets-scenene med Farrell for å unngå beskyldninger om at de hadde drevet med barnepornografi.

Kilcher har flere prosjekter planlagt, blant annet mye veldedighetsarbeid og planer om å utgi en CD med sanger som var inspirert av filmen The New World. Sommeren 2006 begynte Kilcher å filme den uavhengige filmen *The Power of Few* som ble produsert av hennes eget produksjonsselskap, Q-Entertainment.

Kilcher har ofte aksjonert på vegne av Amnesty International, spesielt for Konvensjonen om avskaffelse av alle former for diskriminering mot kvinner. Som tenåringskjendis var hun også offentlig talsperson for organisasjonen Thursday's Child, som er en veldedighetsorganisasjon for barn som sliter med for eksempel anoreksi, bulimi, selvmordstanker, er flyktninger, uønsket ungdomsgraviditet og barn som er blitt utsatt for vold i hjemmet og/eller blitt utsatt for seksuelle overgrep.

I tillegg til sin offentlige aktivisme er Kilcher en stille talsmann for farene ved global oppvarming og for å redde miljøet. Den 11. juni 2009 besøkte hun Lima i Peru for å vise sin støtte til urbefolkningenes rettigheter.

Referanser
----------

1. ↑   filmportal.de, oppført som Q’orianka Kilcher, Filmportal-ID c467a53ad6d24ffabb95a274adbcb602, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6088vzh, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Q'Orianka Kilcher – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Q'orianka Kilcher på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Q'orianka Kilcher i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Q'orianka Kilcher på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Q'orianka Kilcher på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Q'orianka Kilcher på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Q'orianka Kilcher på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Q'orianka Kilcher hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**«Som en dröm»** er en svensk sang fra 1967, skrevet av Curt Peterson, Marcus Österdahl og Patrice Hellberg. Sangen vant svenske Melodifestivalen 1967 og ble fremført av Östen Warnerbring. Den var også Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest 1967, der den ble nummer 8 av 17 deltakere.

Eurovision Song Contest
-----------------------

Warnerbring under Eurovision Song Contest i Wien, med Kirsti Sparboe på fanget.
Etter å ha vunnet Melodifestivalen i Stockholm i februar 1967, ble «Som en dröm» det svenske bidraget til den internasjonale finalen i Wien lørdag 8. april 1967. I konkurransen deltok 17 land, og Sverige var det syvende bidraget ut på scenen. 

Warnerbring stilte opp i en svart jakke med en hvit pologenser under. På forhånd hadde Warnerbring vært usikker på om han ville stille opp i genseren, fordi han fryktet at det skulle se ut som om han hadde en bandasje rundt halsen.

I avstemningen fikk sangen til sammen syv stemmer og endte på delt åttendeplass sammen med Tyskland og Jugoslavia. Sveriges stemmer kom fra: to hver fra Norge og Irland, mens Finland, Portugal og Jugoslavia ga én stemme hver.

### Listeplasseringer

Sangen lå på Svensktoppen i fire uker, fra 15. april til 7. mai 1967, og nådde en andreplass som høyeste plassering.

Warnerbring ga også ut en engelsk versjon av sangen, kalt «As a Dream», på Polydor.

Referanser
----------

1. ↑  «Östen Warnerbring ‎– Som en dröm». discogs.com. Besøkt 1. juni 2018.
2. ↑  Leif Thorsson. *Melodifestivalen genom tiderna* (1999), s. 62–67, 258. Stockholm: Premium Publishing AB. ISBN 91-89136-29-2
3. ↑  «Sveriges poeng i Eurovision Song Contest 1967». *eurovision.tv*. Besøkt 1. juni 2018. [*død lenke*]
4. ↑  Svensktoppen – *1967*
5. ↑  «Östen Warnerbring - As A Dream». Besøkt 1. juni 2018.

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
|
| Forgjenger :**«Nygammal vals» medLill Lindfors og Svante Thuresson**

 | **Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest**1967 | Etterfølger :**«Det börjar verka kärlek, banne mej» medClaes-Göran Hederström** |
Kumbh mela i Nashik, 1989.
Haridwar, 2010.
Kumbh mela i Prayag (Allahabad), 2001.
Kumbh mela, 2001
**Kumbh mela** (hindi: कुंभ मेला, *kumbh melā*; *urnefesten* eller *krusets fest*[]) er hinduenes viktigste valfart, som finner sted på visse særlige, astrologisk bestemte dager, fire ganger i løpet av en tolvårsperiode til en av byene Prayagraj (Allahabad, der Ganges og Yamuna løper sammen), Haridwar (ved Ganges), Ujjain (ved Shipra) eller Nashik (ved Godavari), hvor «udødelighetens nektar» en gang i mytologisk fortid skal være spilt under en strid mellom det gode og det onde.[] Når kumbh mela faller særlig gunstig astrologisk, avholdes en «*maha kumbh mela*» (*maha* = *stor*).

Mange millioner mennesker deltar i hver kumbh mela, som anses for den kvantitativt største valfart i verden.[]

Litteratur
----------

* *Pilger: Das Fest der Nektarschale.* I: *Geo.* 4/1977. Verlag Gruner + Jahr, Hamburg 1977, s. 42–54

Eksterne lenker
---------------

* Multimedieprodukjon om Kumbh Mela 2007:  Arkivert 12. august 2007 hos Wayback Machine.
* (en) Kumbh Mela – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Hans Thiis Møller** (født 6. august 1812 i Molde, død 1900) var en norsk kjøpmann, ett av elleve barn av Peter Ricardus Møller. Han fikk sin utdanning ved Trondhjems Realskole og avla senere handelseksamen i Bergen (1834). Han giftet seg der med Else Ulricke Fritzner Wibye (1814–72) og fikk seks barn, ett av dem var stortingsrepresentant og Moldes ordfører Ulrich Wibye Møller (1853–1926).

Hans Thiis Møller overtok Moldegård etter sin fars død (1849) og var vert for blant andre sin venn Bjørnstjerne Bjørnson, og for Henrik Ibsen da sistnevnte foretok sin kjente vestlandsreise. Ellers var Møller i flere tiår leder av amtets landhusholdningsselskap, han var kemner i fire år, og senere direktør i Molde sparebank.

Møller arbeidet for at det skulle anlegges jernbane til Romsdal og Molde. Bjørnson støttet ham i dette arbeidet. Møller var tilhenger av «Sunndalslinjen»: Jernbane fra Oppdal via Sunndal og Nesset til Molde. Bjørnson foreslo at det første lokomotivet på Romsdalsbanen burde døpes «Hans Thiis Møller» for hans innsats.

I 1837 kjøpte han fiskeværene Ona og Lyngvær. Han drev handle med klippfisk, tørrfisk, tran, rogn og saltet sild. Blant annet solgte han tørrfisk og saltfisk til det indre Østland og rogn til Frankrike. Han satt 32 år i styret Landhusholdningsselskapet og stiftet Myrdyrkingsselskapet hvor han var første formann. Møller var venstremann og politisk radikal og tilhenger av allmenn stemmerett og republikk. Svigersønnen Schneider var redaktør og innehaver av *Romsdals Budstikke* som til tider fungerte som Møllers talerør. Han var havnekommissær 1838-1858, direktør i Sparebanken 1848-1858 og medlem av formannskapet 1848-1958. I 1858 fikk han økonomiske problemer og ble satt under administrasjon av skifteretten. På 1850-1860-tallet var det økonomiske vanskelige tider for Møller. Han forhandlet med Johan Jebsen (bror av Peter Jebsen) som vurderte Moldeelva som grunnlag for en bomullsfabrikk på stedet. En ingeniør kom på besøk for å gjøre oppmålinger. Brødrene Jebsen kjøpte Bergsdalselva og anla der Dale Fabrikker. I 1872 anla han en guanomølle (fiskemelfabrikk) nedert i Moldeelva, denne eksporterte godt til første verdenskrig. Guanomøllen avga sterk lukt. I 1875 satte han igang Elvebakken Tændstikkefabrikk. Møller var flittig skribent og skrev om myrdyrking, forholdene i fiskeværene, jernbane og om sildefiske. Artiklene hans ble publisert i Aftenposten, Kristianiaposten og Romsdals Budstikke (til dels uten signatur).

På østsiden av Moldeelva har en gate navn etter Møller.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Fiskergård, Peter (1976). *Personen bak gatenavnet*. Molde: Molde kulturvern.
2. ↑  Amdam, Per (1960). *Den unge Bjørnson: diktningen og barndomslandet*. Oslo: Gyldendal.

Eksterne lenker
---------------

* Betty Møller, «Moldegårds historie», *Årbok 2002*. Red.: Jarle Sanden. Romsdalsmuseet, Molde 2002. ISSN 0057-3149. ISBN 82-90251-72-6.  (s. 8–63)
* Per Gjendem, «Opplysende om Møllerne på Moldegård», artikkel på web (15.11.2005)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Margarinfabrikken Norge** er et norsk aksjeselskap som ble stiftet i 1910, og som hadde fabrikkvirksomhet i Bodø, Tromsø og på Bjølsen i Oslo. Firmaet ble kjøpt opp av Norges Kooperative Landsforening (NKL) i 1911.

Fabrikkbygningen i Oslo
-----------------------

Margarinfabrikken Norges bakside (sett fra Voldsløkka) i Oslo
Fabrikkbygningen på Bjølsen (Stavangergata 42) ble bygget mellom 1926 og 1927 og satt i drift i 1929, noe som blant annet var starten på NKLs industrivirksomhet. Arkitekten bak bygningen er Thorvald Astrup. Bygningen er konstruert kraftig og har fem etasjer, med smale vertikale åpninger i fasaden mellom andre og fjerde etasje, noe som skaper en regelmessig søylestruktur. Første etasje har rundbuede vinduer, mens trappetårnet i femte etasje har en kuppel. Det har også vært en portbygning som tilbygg over to etasjer. Stavangergata 42 er oppført på byantikvarens gule liste, og hovedbygningen har vernestatus bevaringsverdig.

Margarinfabrikken Norge i Oslo ble solgt for 47 millioner kr i 2006 til Omsorgsbygg Oslo KF, som bygde om fabrikken til Norges største barnehage. Barnehagen åpnet offisielt høsten 2010 og huset da 16 avdelinger og 288 plasser (storbarnsekvivalenter). Byggets karakter gir muligheter til spennende temarom, blant annet klatrerom og vannlekerom. Barnehagens utearealer er et større utendørsanlegg for opphold, leke- og læringsaktiviteter for barnehagen.

Bodø
----

I 1936 åpner Margarinfabrikken Norge i Bodø.

Tromsø
------

I 2003 selges Margarinfabrikken Norge på Elverhøy i Tromsø.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* «Margarinfabrikken Norge». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Kart over dagens Transkaukasia
Kart over Transkaukasia under Sovjetsamveldet

**Transkaukasia** eller **Sør-Kaukasia** (russisk: Закавказье – *Zakavkazie*, oversatt: *På andre siden av Kaukasus*) er et geografisk område som ligger mellom Russland i nord og Tyrkia og Iran i sør, og omfatter landene Armenia, Georgia og Aserbajdsjan.

Transkaukasia består av den delen av regionen Kaukasia som ligger mellom fjellkjeden Kaukasus i nord, det armenske høylandet og Talysjfjellene i sør, og lavland og sletteområder mot Svartehavet i vest og Det kaspiske hav i øst.

Etter at Det russiske keiserrike brøt sammen, ble Den transkaukasiske demokratiske føderale republikk etablert i februar 1918, men denne opphørte allerede i mai samme år, som følge av krigføringen mot Det osmanske riket i første verdenskrig og de store indre motsetningene.

Området var i perioden 1922 til 1934 en felles republikk innen Sovjetunionen under navnet Den transkaukasiske SFSR, som senere ble delt opp i tre separate sovjetrepublikker.

Hele Transkaukasia lå under Sovjetunionen frem til 1991, da de tre landene ble selvstendige. Etter samveldets oppløsning har det vært en rekke konflikter i området, blant annet Abkhasia og Sør-Ossetia som søker selvstendighet fra Georgia, og Nagorno-Karabakh som Armenia og Aserbajdsjan strides om.

Landene i området produserer olje, mangan, te, sitrusfrukter og vin.

Se også
-------

* Nord-Kaukasia

Eksterne lenker
---------------

* Caucasian Review of International Affairs – et akademisk tidsskrift om det sørlige Kaukasia (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
***Hamotopsis*** er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller, der mange av artene er knyttet til maur.

Utseende
--------

Små, rødaktige eller gulaktige, blanke, fint hårete køllebiller. **Hodet** er omtrent så langt som bredt. Fasettøynene er nokså store og noe utstående. Antennene er ganske lange og kraftige, lett kølleformede, de tre ytterste leddene danner en avlang kølle. Palpene (munnfølerne) har et kølleformet ytterste ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, vanligvis bredest foran midten. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår.

Levevis
-------

De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae)
				+ Underfamilien **køllebiller, Pselaphinae**
					- Overstammen Pselaphitae
						* Stammen **Tyrini** Reitter, 1882
							+ Understammen Somatipionina
								- Slekten ***Hamotopsis*** Raffray, 1900
									* *Hamotopsis australasiae* Raffray, 1900
									* *Hamotopsis carinatus* Oke, 1932

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.
2. ↑  Raffray, A. 1900. Australian Pselaphidae. *Proceedings of the Linnean Society of New South Wales* 25: 131-249.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hamotopsis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Hamotopsis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Qüxü (rosa) i Lhasa (gult)
**Qüxü** (kinesisk: 曲水县; pinyin: *Qūshuǐ Xiàn*; tibetansk : ཆུ་ཤུར་རྫོང་ ; Wylie: *Chu shur rdzong*) er et fylke i byprefekturet Lhasa i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på 32 150 innbyggere i 1999.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommune:**

* Qüxü 曲水镇

**Kommuner:**

* Niedang 聂当乡, Chabala 茶巴拉乡, Caina 才纳乡, Nanmu 南木乡, Daga 达嘎乡

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Margarete Müller** (født 18. februar 1931 i Neustadt/Øvre Schlesien) var en høytstående funksjonær i SED i DDR. Ved siden av Ingeburg Lange og Margot Honecker var hun en av de få kvinnene i DDRs øverste maktsirkel.

Liv
---

Müller gikk fra 1937 til 1945 på folkeskole. Deretter arbeidet hun fra 1946 til 1948 som garner, deretter til 1950 som traktorfører ved MAS (Maskin-Utleie-Stasjon) i Salow. I 1950 begynte hun sin læretid på Lehr- und Versuchsgut Gustavshof og dessuten et studium på Fachschule für Landwirtschaft i Demmin. I 1951 ble hun medlem av SED.

Fra 1953 til 1958 studerte hun ved Leningrads landbruksvitenskapelig institutt i Puschkin. Deretter var hun agronom ved MTS Brohm og var til 1963 representant for LPG Kotelow, likeledes medlem av SED-ledelse i distriktet Neubrandenburg.

Fra 1963 til 1989 var hun medlem av Sentralkomiteen og kandidat for medlemskap i Politbyrået i Sentralkomiteen i SED. Hun var på samme tid representant i Volkskammer og fra 1971 til 1989 medlem av DDRs Statsråd. 

Fra 1973 til 1976 ledet hun Kooperative Abteilung Pflanzenproduktion og senere LPG Pflanzenproduktion Friedland. I 1989/90 trådte hun tilbake fra sine funksjoner og ble ekskludert fra SED-PDS.[]

Ordener
-------

* 1964:Vaterländischen Verdienstorden
* 1974:Karl Marx-ordenen

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000011787, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Helmut Müller-Enbergs, Andreas Herbst: Müller, Margarete. In: Wer war wer in der DDR? 4. Ausgabe. Ch. Links Verlag, Berlin 2006, ISBN 3-86153-364-2, Band 2.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Margarete Müller – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (iba)
 |
Margaretens plassering i Wien
**Margareten** er det femte av Wiens 23 distrikter. 

Distriktet Margareten ble dannet av sju tidligere selvstendige forsteder:

* Hundsturm
* Hungelbrunn
* Laurenzergrund
* Margareten
* Matzleinsdorf
* Nikolsdorf
* Reinprechtsdorf

Forstaden **Margareten** utviklet seg fra en eiendom med samme navn, som senere ble ombygd til et slott. Dette slottet ble ødelagt under de to tyrkiske beleiringene av Wien, men ble gjenoppbygd begge gangene. Like ved lå forstaden **Nikolsdorf**, som systematisk ble utbygd i perioden 1555–68, og er navngitt etter St. Nikolai. Forstaden **Matzleinsdorf** oppstod i 1130, og er en av de eldste kjente forstedene i Wien. Dette området var eid av den gamle østerrikske adelsslekten Babenberger. 

Navnet på forstaden **Laurenzergrund** kommer fra et område i Matzleindorf med elvefaret Laurenzer. Etter at nonneklosteret her ble lagt ned av Keiser Joseph II ble forstaden en selvstendig by. 

**Reinprechtsdorf** var en landsby i middelalderen, men var fraflyttet en periode, og fungerte kun som et kartpunkt. I 1730 begynte det igjen å bygges boliger her. I nærheten ble det bygd en jakthytte, og fra denne fikk forstaden **Hundstorm** sitt navn. Jakthytten ble senere revet og erstattet med et fort, som ble revet i 1885. 

Disse seks områdene, sammen med flere andre, ble 5. mars 1850 slått sammen til Wiens fjerde distrikt, Wieden. Etter en lang debatt over de ulike sosiale kår innbyggerne hadde, ble det i 1861 besluttet å skille ut det femte distriktet. I 1873 mistet dette distriktet sin sørligste del til det tiende distriktet, Favoriten. Siden dette har det tidligere landlige området blitt et tett befolket bysamfunn, med mange arbeidere og store boligblokker. 

Distriktet hadde pr 2004 51.434 innbyggere fordelt på 2,01 km².

Referanser
----------

1. ↑  «Bevölkerung zu Jahresbeginn 2002-2017 nach Politischen Bezirken». Besøkt 28. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside (tysk)

| * v
* d
* r
Distrikter i Wien |
| --- |
| I. Innere Stadt **·** II. Leopoldstadt **·** III. Landstraße **·** IV. Wieden **·** V. Margareten **·** VI. Mariahilf **·** VII. Neubau **·** VIII. Josefstadt **·** IX. Alsergrund **·** X. Favoriten **·** XI. Simmering **·** XII. Meidling **·** XIII. Hietzing **·** XIV. Penzing **·** XV. Rudolfsheim-Fünfhaus **·** XVI. Ottakring **·** XVII. Hernals **·** XVIII. Währing **·** XIX. Döbling **·** XX. Brigittenau **·** XXI. Floridsdorf **·** XXII. Donaustadt **·** XXIII. Liesing | Østerrikes flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Visjon*** (Tidligere *Alternativt Nettverk*) er et norsk magasin i New Age-segmentet. Artiklene omhandler åndelighet, alternativ behandling, healing, terapi, holisme. Det gis ut hver tredje måned. 

Redaksjonen omtaler innholdet som: 

> … skal stimulere til informasjon, debatt og aktivitet innen områder som personlig og spirituell utvikling, alternativ medisin, økologi, global bevissthet, alternative livssyn og et mer helhetlig verdensbilde. På denne måten håper vi å bidra til å finne nye utviklingsveier både for enkeltmennesket og hele samfunnet. Vi tror at samarbeid og dialog er nødvendig for å skape et samfunn der vi kan vokse og utvikle oss i større harmoni med oss selv, hverandre og jorden som helhet – og dermed unngå en global krise
> 
> 
>  Visjon nr 1 2008 s. 4
> 
> 

Redaktør er Eirik Solum. Utgis av VisionWorks. Bladet startet i 1992 som «Nettverk-nytt : informasjonsavis fra Alternativt nettverk». I 1994 skiftet det navn til «Alternativt nettverk» og i 2006 til «Visjon».

Referanser
----------

1. ↑  altnett.no/om\_oss
2. ↑  (no) Oppslag i BIBSYS Ask

Eksterne lenker
---------------

* magasinetvisjon.no
Et tjern i Russland
**Tjern** (av norr. *tjarn* (nøytrum) og *tjǫrn* (femininum)) er et lite vann i naturen, altså en liten naturlig innsjø, spesielt i skog og myr. Både skogstjern og myrtjern er derfor beskrivende for naturlige småvann som ikke kan navngis.

Tjern er som regel mindre enn innsjøer som benevnes som vann, som for eksempel Vælsvanna i Ådal og Østensjøvannet i Oslo. Tjern kan allikevel også brukes til å beskrive en kunstig innsjø, som for eksempel Besserudtjernet i Holmenkollbakken. Professor og språkviter Sylfest Lomheim mener at et tjern ikke bør være større enn hundre meter, samtidig som han poengterer at Besserudtjernet var et typisk tjern. Dette tjernet ble imidlertid utgravd og fjernet ved ombyggingen av hoppbakken foran VM på ski i 1982. Det ville trolig også vært mer korrekt å benevne Besserudtjernet som en dam, siden det var kunstig anlagt. Et annet eksempel er det såkalte Kolbotntjernet, som er omkring 1,7 km lagt og nærmere 250 m bredt på sitt bredeste. Sylfest Lomheim hevder at dette neppe kan benevnes som et tjern, men bør kalles at vann og navngis som Kolbotnvannet.

De fleste naturlige tjern inneholder 14 % jordalkalie metaller.[]

Andre skrivemåter for tjern er *tjenn*, *tjørn* og *tjønn*.

Referanser
----------

1. ↑  NAOB (2022) *tjern* i Det Norske Akademis Ordbok. Hentet 2022-07-23
2. 1 2 3  Sigbjørn Vedeld (2019) Tjern eller vann? Hva er riktig? Oppegård Avis, 07. februar 2019. Besøkt 2022-07-23
3. 1 2  Bolstad, Erik: *tjern* i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 23. juli 2022 fra

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Montenegros uavhengighetsvalg** ble gjennomført 21. mai 2006 i republikken Montenegro, og førte til at unionen mellom Serbia og Montenegro ble oppløst. 3400 valgobservatører fra blant annet Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE), Europarådet og Europaparlamentet var til stede for å se etter at valget ble gjennomført på korrekt måte.

I forhandlinger med EU har alle parter godtatt at Montenegro kan bli et selvstendig land på følgende vilkår:

* Korrekt gjennomføring av valget
* Minst 50% av den stemmeberettigede befolkningen stemmer
* Minst 55% oppslutning for å oppløse unionen.

485 000 montenegrinere hadde stemmerett i valget. Oppslutningen om valget var på 86,3 %. Ifølge offisielle kilder har 55,4 % stemt for uavhengighet. Talsmann for uavhengighetsblokken, Predrag Sekulić, og statsminister og uavhengighetstilhenger Milo Đukanović har proklamert seier, men pro-serbiske unionistpartier har krevet omtelling av stemmene.

Referanser
----------

1. ↑  «Adresseavisen, 21. mai 2006: «Over 50% oppmøte i Montenegro»». Arkivert fra originalen 27. september 2007. Besøkt 21. mai 2006.
2. ↑  Dagbladet, 22. mai 2006: «Europa har fått et nytt land»
3. ↑  Se artikkel på BBCs nettsider
4. ↑  Se artikkel på BBCs nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Aftenposten 21. mai 2006: «Flertall for uavhengighet»
* Dagbladet, 21. mai 2006: «Siste spor av Jugoslavia»
**Olaus Peter Salberg Hamrum** (1915- 1947) var en norsk Kjøpmann og krigsforbryter. Han ble med i Sonderabteilung Lola fra oktober 1943 til mai 1945 og ble dømt til døden. Hamrum spilte en sentral rolle i tortureringene som fant sted under okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Han var blant de 30 i gjengen som ble dømt i første pulje under landssvikoppgjøret og hadde nummerlapp 12. Hamrum ble dømt for blant annet legemsbeskadigelse og legemsbeskadigelse med farlig redskap, og ble henrettet 12. juli 1947 på Kristiansten festning i Trondheim.

Hamrum var født på gården Hamrum i Sparbu og flyttet til Trondheim da han var 10-12 år gammel. Etter å ha fullført middelskolen og handelsskolen, arbeidet han en periode som kontorist og hotellmann før han etablerte et engrosselskap for kortevarer og husflid i 1941.

Under rettssaken avla Olaus Salberg Hamrum forklaring hvor han tilstod sitt samarbeid med Henry Rinnan og hans gruppe. Han innrømmet å ha frivillig begynt i Rinnans organisasjon i oktober 1943. Hamrum ble kjent med Rinnan gjennom bekjentskaper som Mære og Grande. Han ble gitt oppgaver med å infiltrere illegale organisasjoner i Trondheim og holdt seg oppdatert om mistenkte personer. Hamrum fikk en månedlig lønn for sitt arbeid, og han brukte sitt eget firma, Trøndersalg, som kamuflasje for de aktivitetene som ble drevet av Sonderabteilung Lola. 

Under rettssaken kom det frem vitnemål som bekreftet Hamrums involvering i Rinnans aktiviteter. Han var til stede under torturering og skarpe forhør av fanger. Til tross for at han nektet å ha direkte forbindelse med enkelte handlinger, ble han ansett som en viktig medarbeider og hadde full kjennskap til virksomheten.

Det ble også avslørt at Hamrum hadde en rolle i arrestasjonen og mordet på Ragnvald Rian junior, samt opprullingen av XU-gruppen i Trondheim. Til tross for at han ble beskrevet som ikke å være en direkte torturist, hadde han kjennskap til tortur og dens rolle i virksomheten til Rinnan.

Referanser
----------

1. ↑  «Rinnanbanden». *Rinnanbanden*. Besøkt 16. april 2024.
2. 1 2 3 4 5  Grøneng, Klaus (1995). *En blodig dokumentasjon fra oppgjøret med Rinnanbanden*. Midt Norge forlag. ISBN 8277970013.
3. ↑  Grøneng, Klaus (1950). *Rinnan-banden*. K. Grøneng.
4. ↑  Skarsem, Øyvind (2012). *Rinnan-jævel!*. Aschehoug. ISBN 9788203293320.
5. ↑  Trøite, Rolf (1989). *Minner fra krigstida 1940-1945*. Historielaga i Stjørdalsbygdene. ISBN 8299201500.
**Mikkjel Hemmestveit** (1863–1957) var en norsk skihopper og kombinertløper. Han konkurrerte for sportsklubben Morgedal IL i Telemark, og trolig for klubben *Aurora Ski Club* i USA. I 1928 ble han tildelt Holmenkollmedaljen sammen med sin bror Torjus Hemmestveit.

Han utvandret til USA og endret der navnet sitt til **Mikkel Hemmestvedt**.

Karriere i Norge
----------------

Sammen med sin bror Torjus dro han fra Telemark til Oslo i 1881 og startet Norges første skiskoler. Han vant kombinertrennet i Husebyrennet i 1885 og 1886.

Karriere i USA
--------------

Han reiste til Minnesota, USA i 1886 og vant flere renn der. Blant annet satte han den første anerkjente nordamerikanske rekorden med et hopp på 37 fot (overkant av 10 meter) i 1887, i Red Wing, Minnesota. Hans bror Torjus kom etter i 1888. Der ble de pionerer innen utvikling av amerikansk skiidrett, og spesielt skihopp. Hemmestveit-brødrene tok med seg ideene fra skiskolene i Oslo, og etablerte lignende skoler i USA. I 1891 presterte han verdens lengste skihopp, og ble verdens første med bestenotering over 100 fot i hoppbakken med et hopp på 31,1 meter (102 fot). Rekorden stod i to år, da Mikkjels eldre bror slo rekorden med en fot.

Minnesmerker
------------

Hemmestveit har fått to veier på Montebello i Oslo oppkalt etter seg: Mikjelsbakken (sic) og Hemmestveitbakken. For sistnevnte må han dele æren med broren.

Eksterne lenker
---------------

* Skiforeningen.no med PDF-fil på vinnere av Holmenkollmedaljen
* Slektssøk etter Hemmestveit på norwayheritage.com
* Aurora Ski Club i Red Wing Minnesota


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Hagbart Haakonsen & Einar Lindboe | **HolmenkollmedaljenSammen med Torjus Hemmestveit**(1928) | Neste mottaker:Hans Vinjarengen & Ole Stenen |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Werner Werenskiold** (1885–1963) var en norsk forretningsmann og Norges generalkonsul i Wien fra 1922 til 1963.

Han tok eksamen fra Technische Hochschule i Karlsruhe i 1909 og bodde i Wien fra 1918. Han var representant for Kellner Partington Paper Pulp Co. fra 1918, visepresident i den østerrikske celluloseforening og direksjonsmedlem i Österreichische Hypothekenbank.

Han ble ridder 1. klasse av St. Olavs Orden i 1920 og kommandør i 1931 «for konsulær fortjeneste». Han mottok også flere østerrikske ordener. Han fikk St. Olavsmedaljen «for fortjenester ved utbredelse av kjennskap til Norge i Østerrike» i 1955.

Han var sønn av overrettssakfører Jens Andreas Werenskiold og Martha Margrethe Lund Paaske, og ble gift i 1919 med Hanna Alexandra Gabriele Friede Angela Anna Kirchhammer (f. 1899 i Wien).

Referanser
----------

1. ↑  «Generalkonsul Werner Werenskiold død», *Stavanger Aftenblad*/NTB 31. august 1963 s. 5
2. 1 2 3  «Werenskiold, Werner», *Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847–1947*, Oslo, Grøndahl, 1947, s. 132
3. ↑  *Adresseavisen*, 12. januar 1955 s. 3
**Bigos** er en tradisjonell polsk gryterett med sauerkraut, fersk kål, kjøtt- og pølsebiter, røkt bacon, sopp, løk og ofte litt rødvin og svisker. Karve, allehånde og merian kan også tilsettes. Bigos har ikke en fast oppskrift, og de fleste familier sverger til sin egen variant. Retten kokes lenge på svak varme. Smaken regnes som best etter å ha blitt varmet opp flere ganger. Bigos blir servert hjemme eller på melkebarene, der enkel mat serveres billig. Bigos regnes som Polens nasjonalrett, men er også populær i de tidligere polske områdene som i dag er Litauen, Belarus og Ukraina. Bigos serveres ofte på julaften i Polen.

Referanser
----------

1. ↑  Holm-Hansen, Jørn (17. oktober 2022). «bigos». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 17. januar 2024.

Litteratur
----------

* Szymanderska, Hanna (2010). *Kuchnia polska: Potrawy regionalne* [*Det polske kjøkken: Regionale retter*] **(polsk)**. Warszawa: Świat Książki. ISBN 978-83-7799-631-7.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Message-digest algorithm 5** (**MD5**) er en sjekksumalgoritme og en internettstandard (RFC 1321), som brukes av en mengde forskjellige sikkerhetsapplikasjoner og for å sjekke integriteten til datafiler. MD5-algoritmen lager en 128-bits (16 byte) sjekksum, som vanligvis oppgis som et 32-tegns heksadesimalt tall.

Historie
--------

Algoritmen ble utviklet av Professor Ronald (Ron) Rivest i 1991.

Bruk
----

MD5 brukes av mange systemer for å lagre passord uten å måtte ha de liggende i klartekst.

Om det er tvil om en fil er skadet under nedlasting, kan en MD5-sjekksum brukes til å validere om filen er skadet. Det finnes forskjellige program som gjør denne prosessen lett.

Sikkerhetshull
--------------

Det er i senere tid oppdaget sikkerhetshull i MD5. I mars 2005 publiserte Xiaoyun Wang og Hongbo Yu på Shandong universitet i Kina at de hadde funnet en algoritme som fant to forskjellige 128-bits sekvenser med samme MD5-sjekksum. Det anbefales ikke å bruke MD5 eller SHA-1 dersom bruken er relatert til sikkerhet.

Det finnes 2128 = 340 282 366 920 938 500 000 000 000 000 000 000 000 forskjellige MD5-sjekksummer.

Windowsprogram til å verifisere sjekksummen i filer
---------------------------------------------------

* ~~DiamondCS MD5~~
* MD5 GUI (GUI)
* md5sums (CLI)

Linuxprogram til å verifisere sjekksummen i filer
-------------------------------------------------

* md5sum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Fotballklubben Fauske/Sprint** (stiftet 25. april 1937) er en fotballklubb fra Fauske, som ligger i Salten i Nordland. A-laget for herrer spiller i 4. divisjon, øverste avdeling for Nordland fotballkrets. Fauske sprint har også et damelag som ligger på 1 plass i serien sin.

Klubbens hjemmebane er Fauske stadion, som har kunstgress og tribune med ca. 720 sitteplasser og tak. Laget spiller i blåhvite drakter.

A-laget for herrer spiller sine hjemmekamper i fotballhallen SKS Arena som ble åpnet i januar 2016. Publikumsrekorden i hallen er på 725 tilskuere i cupkampen mot Bodø/Glimt (0-7) 26. april 2017.

Historikk
---------

2006-sesongen endte laget på førsteplass i sin avdeling og møtte Mjølner fra Narvik i kvalifikasjonskamper om opprykk til 2. divisjon. Disse kampene tapte Fauske/Sprint sammenlagt 4-2.fauske sprint gutter 09 er det beste laget i norge og de taper ingen kamper

### 2011

Fauske/Sprint skulle i utgangspunktet spilt i 4. divisjon dette året etter å ha vært det siste laget som rykket ned fra 3. divisjon fotball for herrer 2010. Men Morild trakk laget sitt, og Fauske/Sprint ble tilbudt plass i 3. divisjon også i 2011.

### Tidligere sesonger

| Sesong | Nivå | Avdeling | Sluttplassering | Seier | Uavgjort | Tap | Målforskjell |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | D3 | 21 | 10. av 11. | 4 | 2 | 14 | -37 |
|

Tidligere spillere
------------------

* Norges flagg Daniel Stensland
* Norges flagg Ruben Imingen, tidligere 21-spiller.
* Norges flagg Per-Magnus Steiring
* Norges flagg Frode Thomassen

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Norges Fotballforbund: FK Fauske/Sprint - Fotball (sic)
* Fauske Stadion - Nordic Stadiums
* SKS Arena - Nordic Stadiums

| * v
* d
* r
4. divisjon fotball for menn, Nordland Fotballkrets, 2022 |
| --- |
|  | 
* Bodø/Glimt 3
* Bossmo & Ytteren
* Fauske/Sprint
* Grand Bodø
* Junkeren 2
* Meløy
* Mo
* Mosjøen
* Rana 2
* Sandnessjøen

 | Norges flagg |

| * v
* d
* r
5. divisjon fotball for menn, Nordland Fotballkrets, avdeling 1, 2022 |
| --- |
|  | 
* Drag
* Fauske/Sprint 2
* Halsakameratene
* Hulløy
* Innstranden 2
* Junkeren 3
* Kråkegull
* Røst
* Saltdalkameratene
* Storm Bodø
* Tverlandet
* Tverlandet 2
* Værøy

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Rørosmuseet** er en stiftelse som arbeider for å ta vare på og utvikle de kulturhistoriske verdiene i Røros-distriktet. Museet har et spesielt ansvar for verdensarven Røros, sørsamisk kulturhistorie, bergverkshistorie og bygningsvern. 

Rørosmuseet har en betydelig samling av gjenstander, foto, kart, tegninger og arkivmateriale fra bergstaden Røros og bygdene rundt. Arbeidet med å bygge opp de kulturhistoriske samlingene tok til i 1930, da Røros Museumsforening ble stiftet. En stor utstilling ble holdt i Aasen-gården sommeren 1930. 25 år senere fikk museet permanente lokaler for samlingen i stenhuset ved Doktortjønna. I 1988 ble samlingen flyttet til det nye museumsbygget i Smelthytta. Den opprinnelige Smeltehytta brant ned i 1975 og Sverre Fehn tegnet et nytt bygg som skulle stå på tomta - i stedet for Fehns bygg ble det reist en kopi av den gamle Smeltehytta.

En del av Rørosmuseets samlinger har tilhørt Røros Kobberverk. Det dreier seg om kopperverkets historiske gjenstandssamling, en del av verksarkivet og gjenstander museet overtok da verket ble nedlagt i 1977. 

I tillegg til et 30-talls bygninger som er i museets eie, forvalter museet 57 bygninger og ca. 50 tekniske anlegg, eller rester av anlegg, i statens eie etter Røros Kobberverk. 

Rørosmuseet har tre besøkssteder som er åpne for publikum: Smelthytta, Olavsgruva og Sleggveien.

Referanser
----------

1. ↑  Dag og tid 31. januar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rørosmuseet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Museene i Sør-Trøndelag |
| --- |
| Kystens Arv **·** Kystmuseet **·** Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum **·** Orkla Industrimuseum (med Rindal Skimuseum) **·** Ringve **·** Rockheim **·** Rørosmuseet **·** Trondheim kunstmuseum **·** Trøndelag Folkemuseum Sverresborg (med Norsk Døvemuseum, Trondhjems Sjøfartsmuseum og Meldal Bygdemuseum) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Nesesyklusen** er en ubevisst, vekslende delvis tilstopping og åpning av hulrom bak nesen, styrt ved endring av blodtilførsel. Dette gjør at man veksler mellom å puste hovedsakelig med venstre eller høyre nesebor.

Gjennomsnittlig har nesesyklusen en varighet på rundt to og en halv time, men kan variere mye, blant annet ut i fra alder, kroppsbygning, fysisk aktivitet og medisinbruk. Rundt 80 % av befolkningen har en nesesyklus med en varighet på mellom 50 minutter og 4 timer. 

De fleste personer legger normalt ikke merke til nesesyklusen. 

I noen miljøer prøver man påvirke nesesyklusen ved å tvinge luftstrømmen til å gå på den ene eller andre siden, typisk ved å presse mot den ene siden av nesen. Det er vanskelig å påvise at dette har noen gunstig effekt.

Nesesyklusen må ikke forveksles med sykelig tilstopping av luftstrømmen gjennom en eller begge sider av nesen.

Mange andre dyr har også en nesesyklus.

Fordeler
--------

Det er ikke helt klart hvilke fordeler det gir å ha en nesesyklus, men det finnes hypoteser som har en viss støtte.

### Luftfukting

Det ser ut til at nesesyklusen kan gi fordeler ved fukting av luft som er på vei ned til lungene.

### Luktesans

Noen av luktreseptorene i nesen gir bedre signal ved høy gjennomstrømming av luft slik at flere duftmolekyler treffer reseptorene, mens andre luktreseptorer trenger tid på å binde seg med duftmolekylene. Å ha ett nesebor med høy og ett med lav luftgjennomstrømming kan derfor gi bedre luktesans.

Se også
-------

* Nese

Kilder
------

* "Assessing Nasal Epithelial Dynamics: Impact of the Natural Nasal Cycle on Intranasal Spray Deposition", Pharmaceuticals, en journal fra MDPI