recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Isabelle Duault** (født 6. mars 1950, død 21. februar 2024) var en fransk kulturarbeider.

Duault var sentral Den nordiske filmfestivalen i Rouen, som hun var med å stifte i 1988 sammen med sin partner Jean Michelle Mongongrédien. Hun var leder og programansvarlig for festivalen. Den første festivalen trakk 10 000 tilskuere og den siste i 2010 ca. 35 000. Duault arbeidet også utenom festivalen med å utbre norsk og nordisk film i Frankrike.

Hun ble i 2007 utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fremme av norsk kultur i Frankrike». bl.a. i nært samarbeid med norsk filmindustri, til å bli en stor og velrenommert begivenhet i det franske festivallandskapet og den desidert viktigste markeringen av nordisk film i Frankrike.

Referanser
----------

1. ↑  «Et gløtt bak gotikken», *Aftenposten*, 25. juni 2008, del 2, s. 16.
2. ↑  Jan Erik Holst: *- Isabelle Duault var en nær og kjær venn av norsk filmkunst* - Minneord i Aftenposten 8. mars 2024
3. ↑  «Utnevnelser til Fortjenstordenen», kongehuset.no.
Suzhouelvens munning ut i Huangpuelven. Waibaidubroen i forgrunnen.

 **Suzhou** (tradisjonell kinesisk: **蘇州河**, forenklet kinesisk: **苏州河**, pinyin: *Sūzhōu Hé*, også kalt **Wusong**) er en elv i Kina som renner gjennom sentrum av Shanghai. Den er oppkalt etter Sūzhōu, en by ikke så langt unna i provinsen Jiangsu, og som tidligere var en langt viktigere by før Shanghai begynte å vokse på 1800-tallet. 

Suzhou er et av de viktigste avløpene fra Taisjøen, og har en lengde på 125 km, hvorav 54 km er innen byprovinsen Shanghai og 24 km innenfor byens tettbebyggelse. Den renner ut i Huangpu-elven i nordenden av the Bund i Huangpu-distriktet.

Etter Nanjingtraktaten som tvang Kina til å åpne seg i 1842 og Shanghai ble en internasjonal handelshavn, dannet elven grensen mellom den britiske konsesjon (søndre bredd) og den amerikanske bosettingen (nordre bredd) inntil begge konsesjoner ble slått sammen til den internasjonale bosetting i 1863. Da japanerne invaderte Shanghai i 1937 ble elven grensen mellom den internasjonale bosetting (sør) og en japanske konsesjon (nord).

Med Shanghais vekst ble Suzhouelven en viktig handelsvei for transport av varer innover i landet. Mange lagerhus og fabrikker ble anlagt ved elven. Forurensingen av elven var stor. Senere har fabrikkene blitt flyttet ut til forstedene. 

Fra 1992 har det pågått en storstilt rehabilitering av elveområdet. Den er blitt så ren at det gjennomføres kapproing på elven. Elven krysses av et stort antall broer, ofte europeiske av stil. En særlig kjent bro er Waibaidu-broen. I 2007 var det 30 broer over Suzhou.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Suzhou Creek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Yalong Jiangs løp og tilsigsfelt i provinsene Sichuan og Qinghai. Den renner ut i Jinsha Jiang.
**Yalong** (kinesisk 雅砻江; pinyin: *Yǎlóng jiāng*, W.-G.: *Ya-lung Chiang*) er en elv i Folkerepublikken Kina, som renner ut i Jinsha Jiang (som lenger nede kalles Chang Jiang) i provinsen Sichuan, langs grensen til naboprovinsen Yunnan i vest. Elven er 1 323 km lang, og kilden er i sørvestre Qinghai, på det store Tibetplatået.

Det er betydelig vannkraftproduksjon i elven knyttet til oppdemming for flomkontrollformål. 

De største demningene i Yalong-elva blir Jinping 2 (4 800 M), Jinping 1 (3 600 MW), Ertandemningen (3 300 MW), Guandidemningen (2 400 MW), og Tongzilin (600 MW, innen 2015). I alt vil 12 demninger ha en samlet kapasitet på 22 800 MW, litt mer enn totalytelsen av De tre kløfters demning i hovedelva Chaing Jiang med sine 22 300 MW.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yalong River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Helsfyr** er et strøk i bydel Gamle Oslo i Oslo, og et viktig transportknutepunkt.

Beliggenhet
-----------

Helsfyr ligger på begge sider av Strømsveien: Det er nærings- og bolig-bebyggelse nord for veien, mens kun Østre gravlund ligger på sørsiden. Tilgrensende strøk blir da:

* Vest og nord: uklar grense mot Ensjø.
* Sør:
	+ Strømsveien vest for Østensjøveien er grensa mot Etterstad.
	+ Østensjøveien og Tvetenveien er grensa mot Bryn.
* Øst:
	+ På sørsiden, er blindveien like øst for Østre gravlund grensa mot Teisen.
	+ På nordsiden er det uklare grenser mot Valle / Valle Hovin / Hovin (Oslo), dette gjelder også mot nordøst.

Historie
--------

Helsfyr gård, ca. 1890  Foto: Ukjent / Oslo Museum 
Plate på skulptur på Helsfyr
Området har navn etter Helsfyr gård (gnr. 130, bnr. 13). Gårdstunet lå ved Grenseveien 92, men bygningene ble revet i forbindelse med utbyggingen av Strømsveien. Navnet ble tidligere skrevet *Hellsvær*, og Oluf Rygh har i Norske Gaardnavne framsatt en hypotese om at navnet kommer fra det lavtyske ordet *Helschwûr* (høytysk Hölles-Feuer), helvetesild. Imidlertid ser det ikke ut til å være trukket noen endelig konklusjon om navnets opprinnelse[]. 

Gården ble skilt ut fra Øvre Valle i 1814 og overtatt av kommunen i 1893. Østre gravlund er anlagt på gårdens jorder.

I 1926 ble Helsfyr holdeplass på Østensjøbanen. Området var lenge lite utbygget, og på 1940- og 1950-tallet var det campingplass på nordsiden av Strømsveien. Helsfyr hotell åpnet i 1952 og er nå et videre utbygget hotell i Scandic-kjeden. På 1950- og 1960-tallet startet utbyggingen av en rekke kontorbygninger i området, en utvikling som har fortsatt, særlig fram til 1980-tallet.

Dagens strøk
------------

Helsfyr kollektivterminal før ombyggingen i 2008.
Området er preget av veiutbyggingen, særlig etter at Strømsveien ble bygget ut til fire felts motorvei i 1968 og at Grenseveien ble lagt på en 115 meter lang bro over Strømsveien i 1970.

Helsfyr er primært et nærings- og boligstrøk, samt et transportknutepunkt med Helsfyr stasjon som kjerne. Hit kommer foruten T-baner en rekke busser, og området er tilrettelagt for dette.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Helsfyr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
**Sven Garås** (født **Sven Halvor Landsverk Garås**, 19. oktober 1978 i Kongsberg) er en norsk artist, låtskriver og musikkprodusent. Han har drevet DJD Lydstudio siden 2006.

Han har skrevet sanger med flere låtskrivere og har spesialisert seg innen pop og elektronisk musikk. I 2010 satt han i juryen for kategorien elektronisk musikk for Spellemannprisen 2009.

I 2006 ga Garås ut sin første singel som musiker. Det ble også laget en musikkvideo, regissert av Howie Arnstad. Handlingen utspilte seg på YouTube, ble filmet i New York og London og omhandlet en internettromanse. Videoen ble listet på ZTV gjennom sommeren 2007.

I 2007 ga Garås ut singelen «Choose to live» som også kom inn på spillelistene til de største radiostasjonene i landet, NRK P1 og P4.[] En ny musikkvideo ble filmet i London og regissert av Max Shaw. I denne videoen spiller Garås mot modellen Zoe Szypillo.

I begynnelsen av 2008 deltok Garås i seminfinalen i *Melodi Grand Prix* i Kongsvinger hvor han fremførte sangen «I'm in love». Låten ble utgitt av Universal Music Norge. Dette året utga han også singelen «Baby Get Higher», en sang skrevet av Graham Stack, Mark Read og David Sneddon. Som produsent remikset han «Robot Song» av popartisten Margaret Berger sammen med DJ Jamie. Remiksen ble utgitt av Sony Music.

I 2008 begynte Garås et samarbeide med Reidar Buskenes. Et resultat var blant annet en ny remiks av Margaret Bergers radiohit «Samantha». Etter dette ble de kontaktet av Warner Music for å lage en remiks av «Sometimes» til Donkeyboy. Deres versjon kom inn på Norwegian Dance Charts, og ble utgitt internasjonalt i 2010 sammen med en remiks laget av Jason Nevins.

I 2010 ble albumet *Hallingdølens kniv* utgitt med artisten Per O Noss på selskapet Etnisk musikklubb. Albumet er i sin helhet produsert av Garås, og brorparten av låtene er også skrevet av Garås i samarbeid med musikeren. Musikken ble beskrevet av Nils Kvamsdal 31. mai i papirutgaven av *Avisa Hordaland* som «Eit univers der han blandar tekno, elektropop og norsk folkemusikk i ei saling blanding...fungerer heilt ypparleg. Miksen mellom elektronikk og tradisjonelle instrument som munnharp og fele er gjort på ein skikkeleg måte.»

Samme år ga Garås ut også ut sitt pop-rock-album *Choose to Live* hvor han hentet singelen «Sommerlåt», den første singelen hvor han synger på morsmålet.

Referanser
----------

1. ↑  Spellemannprisen.no
2. ↑  Sven Garås, NRK
3. ↑  «Dance Chart uke 9 2010». Arkivert fra originalen 7. mars 2010. Besøkt 6. juni 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Sven Garås på YouTube
* Sven Garås på Soundcloud
**Dalane Folkemuseum** er et regionmuseum for Dalane-kommunene Eigersund, Bjerkreim, Sokndal og Lund kommune. 

Dalane Folkemuseum ble grunnlagt i 1910 av Anders Severin Dancke, og holdt de første årene til på Årstad i Egersund. I 1935 flyttet museet til Slettebø, 3 kilometer fra Egersund sentrum. Her finner du også museets administrasjonsbygg. Kjernen i det opprinnelige anlegget er sorenskriver Feyers gamle landsted med hovedbygning, gårdsbestyrerbolig og vognskjul fra 1850-årene, samt lysthus fra 1830-årene.

Under 2. verdenskrig etablerte okkupasjonsmakta en militærleir på Slettebø. Museets håndverksavdeling og landbruksavdeling holder til i bygninger fra denne tida.

Museet har rike og omfattende samlinger på Slettebø. Spesielt kan nevnes den flotte samlingen av ovnsplater og ovner fra 1600- og 1700-tallet og jordbruksredskaper og kjøretøyer fra 1800-tallet. Museet har verksteder for flere typer håndverk, deriblant rokkemaker, urmaker, kammaker, bøkker, snekker og treskomaker.

Museets anlegg på Slettebø omfatter også et skolehus fra 1890-årene og ei stolpebu fra 1700-tallet. I 2000 ble området ytterligere utvidet, da museet overtok administrasjonsbygget fra den tidligere institusjonen Bakkebø. Bygningen fra 1955 er tegnet av Odd Brochmann. Den er nå pusset opp og rommer i dag kontorer, fotosamling, bibliotek, verksteder, arkiv og magasiner.

Litteratur
----------

* Welle-Strand, Erling (1916-2013) (1974). *Museums in Norway*. Oslo: Royal Ministry of Foreign Affairs. ISBN 8271770039.

Eksterne lenker
---------------

* Dalane Folkemuseums nettside
* Dalane Folkemuseum på Facebook

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** KulturNav
 |
Nanhusjøen i Jiaxing
Jiaxing i Zhejiang
**Jiaxing** (kinesisk: 嘉兴; pinyin: *Jiāxīng*) er en by på prefekturnivå i provinsen Zhejiang ved Kinas kyst mot Østkinahavet. Befolkningen anslås (2004) til 3 320 000, hvorav 467.000 i hovedbyen. 

Byen Jiaxing ligger ved elven Huangpu, som fortsetter ned til Shanghai, og derfra ut i Yangtze og Østkinahavet. Reiseavstanden til Shanghai i nord er ca. én time.

Jiaxing er en av Folkerepublikken Kinas viktigste byer for silkeindustrien. Dessuten har den også en betydningsfull allmenn tekstilindustri, og er en av verdens største eksportører av lærvarer. Det er også mekanisk, kjemisk og elektronisk industri i Jiaxing. 

Byen ble i 2005 regnet som den by i Folkerepublikken Kina med sterkest økonomisk vekst, et sted der man kan se hvordan kommunistpartiets holdning til kapitalistiske markedskrefter er blitt etter Maos død.

Historie
--------

Jiaxing spiller en viss betydning i Det kinesiske kommunistpartis historie. Partiet anses ofte å ha blitt stiftet i Shanghai, men i virkeligheten skjedde det i Jiaxing. Stiftelsesmøtet begynte rett nok i Den franske konsesjon i Shanghai i 1921, men selve det formelle stiftelsesvedtaket fant sted 31. juli 1921 en båt på Nanhusjøen i Jiaxing sør for byen etter at delegatene i hui og hast rømte den franske konsesjon.

Kulturminner
------------

*Majiabang-funnstedet* (forenklet: 马家浜遗址, pinyin: *Majiabang yizhi*) for Majiabangkulturen ble i 2001 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrasjon
--------------

Katolsk kirkeruin i Jiaxing (Maria Smerter, 1902)
Jiaxing administrerer to distrikter, tre byer på fylkesnivå og to fylker.

* Nanhu distrikt (南湖区)
* Xiuzhou distrikt (秀洲区)
* Haining byfylke (海宁市)
* Pinghu byfylke (平湖市)
* Tongxiang byfylke (桐乡市)
* Jiashan fylke (嘉善县)
* Haiyan fylke (海盐县)

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jiaxing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lokalregjeringens hjemmesider (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NLA **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Jinshantempelet i Zhenjiang
*Det er også et bydistrikt i Shaoguan i Guangdong ved navn Zhenjiang.*
**Zhenjiang** (forenklet kinesisk: 镇江; tradisjonell kinesisk: 鎮江; pinyin: *Zhènjiāng*; Wade-Giles: *Chen-chiang*) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Jiangsu i det sentrale Kina. Befolkningen i selve byen anslås (2004) til 643 000; hele prefekturet har 2,67 millioner innbyggere. Prefekturet er på sørbredden av Yangtzefloden, og grenser mot Nanjing i vest, Changzhou i øst, og Yangzhou over elven mot nord.

Keiserkanalen løper gjennom prefekturet. Ved byen ligger også det store energianlegget Zhenjiang kullkraftverk.

Administrative enheter
----------------------

Zhenjiang består av tre bydistrikter og tre byfylker:

* Bydistriktet Jingkou (京口区), 316 km², 420 000 innbyggere, sete for prefekturregjeringen;
* Bydistriktet Runzhou (润州区), 132 km², 240 000 innbyggere;
* Bydistriktet Dantu (丹徒区), 611 km², 360 000 innbyggere;
* Byfylket Yangzhong (扬中市), 332 km², 270 000 innbyggere;
* Byfylket Danyang (丹阳市), 1 023 km², 800 000 innbyggere;
* Byfylket Jurong (句容市), 1 385 km², 580 000 innbyggere.

Historie
--------

Longchangtempelets tak
Coolie i Zhenjiang, ca. 1900
Under Mingdynastiet og Qing-dynastiet var Zhenjiang et viktig handelssentrum. 

Den amerikanske forfatterinnen Pearl S. Buck (1892–1973), som skrev romaner om Kina og vant Nobelprisen i litteratur, bodde i Zhenjiang med sine misjonærforeldre til hun ble 18, og underviste også der. Hennes barndomshjem er bevart. 

Fra 1928 til 1949, under Kuomintangregjeringen under Chiang Kai-shek ble Zhenjiang gjort til provinsen Jiangsus hovedstad, mens Nanjing (som nå er provinshovedstaden) var landets hovedstad. 

Zhenjiang er Li Lanqings fødested.

Samferdsel
----------

Byen ligger ikke bare ved Keiserkanalen og Kinas viktigste naturlige vannvei Yangtze, men er også stoppested på den viktige jernbanelinen Jinghubanen som løper fra Beijing til Shanghai via blant annet Tianjin, Jinan, Nanjing og Suzhou.

Beijing-Shanghai høyhastighetstog har også stoppested her.

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

Kulinarisk
----------

I matveien er Zhenjiang kjent for sin spesielle *Zhenjiangeddik*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zhenjiang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Bodil Koch** (1903–1972) var en dansk politiker og teolog. Hun ble Danmarks lengst sittende kirkeminister i moderne tid, og den første kvinnen på denne posten. Hun representerte Socialdemokratiet.

Liv og virke
------------

Hun vokste opp i et borgerlig hjem i København. Bodil og hennes storesøster Agnes ble oppmuntret til å ta høyere utdannelse. Bodil studerte teologi, og i 1927, samme år som hun ble uteksaminert, giftet hun seg med fagfellen Hal Koch.

Hun ble fembarnsmor, men ønsket ikke å begrense sin livsgjerning til hjemmet.

### Kvinnesaksaktivist og politiker

Det satt bare to kvinner i Folketinget etter valget i 1943, noe som opprørte Bodil Koch og ansporet henne til handling. Hun etablerte grasrotbevegelsen Folkevirke, som skulle skolere kvinner til å ta plass i det politiske liv.

I 1947 ble Koch valgt inn i Folketinget fra Ringkøbing amtskrets. Hun satt også i Københavns skoledireksjon fra 1946 til 1953.

I 1950 ble hun utnevnt til Danmarks første kvinnelige kirkeminister, og Danmarks tredje kvinnelige minister overhodet. Regjeringen fikk ikke flertall for sin økonomiske politikk og måtte gå av en måned senere, men Koch kom tilbake som kirkeminister i 1953. Hun satt under syv sosialdemokratiske regjeringer frem til 1966, da hun ble kulturminister. Hun og regjeringen gikk av etter valget i 1968. Hun er den lengst sittende kirkeministeren etter eneveldet.

Koch gjorde som kirkeminister forsøk på å modernisere Folkekirken, blant annet med å åpne for kvinnelige prester. Hun ble en sterk forsvarer av forkynnelsesfriheten. Utenfor sitt eget fagområde kunne hun utfordre den sosialdemokratiske partilinjen. Hun var motstrebende til NATO og ønsket en forsoningspolitikk overfor Østblokken.

Bodil Koch rakk å oppleve at datteren Dorte Bennedsen ble utnevnt til kirkeminister i 1971.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Possing, Birgitte. «Bodil Koch». *Dansk Kvindebiografisk Leksikon* **(dansk)** (digital utg.). lex.dk. Besøkt 21. mars 2024.
2. ↑  «Bodil Koch (S)» **(dansk)**. Folketinget. Besøkt 23. mars 2024.
3. ↑  Lous, Eva (15. august 2011). «Bodil Koch, 1903–1972» **(dansk)**. danmarkshistorien.dk – Aarhus Universitet. Besøkt 23. mars 2024.

Litteratur
----------

* Possing, Birgitte (2007). *Uden omsvøb: Portræt af Bodil Koch* **(dansk)**. København: Gyldendal. ISBN 978-87-02-05970-0.
**Knock-y-Doonee-gravhaugen**, *«Helgedagshaugen»*, er en av de elleve gravhaugene på den britiske øya Man fra vikingtiden. Den ble utgravd av arkeologen P. C. Kermode i 1928.

«Helgedagshaugen»
-----------------

Gravhaugen med det usedvanlige navnet lå på flatlandet The Ayre («Øyrene»), rundt 6,5 km vest for nordspissen av Man i Andreas-sognet vendt mot vestkysten. Under utgravningene i 1928 ble det avdekket at det var en skipsgrav for en sosialt velstående mann, antagelig en storbonde, fra begynnelsen av 900-tallet. *Knock-y-Doonee-høvdingen* var lagt ned ubrent i en båt med fullt utstyr; sverd, spyd, øks, skjold, bronsenål, belte, en jernbolle, kniv, hammer, smedtang, fiskesøkke av bly. Ved båtens baug ble det funnet hesteseletøy og rester etter hest.

Farkosten var så dårlig bevart at en rekonstruksjon ikke var mulig, men den antas å ha vært på rundt 10 meter i lengden og 2,5 meter bred midtskips. Et antall skipsnagler, rundt 300 stykker, ble funnet sammen med gravgodset. Trolig er båten en mindre karv. Mannen som var gravlagd i sin båt, hadde sannsynlig tilknytning til forskjellig næringer, blant annet smedhåndverk og fiske.

På den tiden da mannen ble gravlagt var det ikke gode havner i området, men åpne sandstrender som det var lett å trekke båtene opp på.

Se også
-------

* Båtgraven i Ballateare

Litteratur
----------

* Andersen, Per Sveaas: *Nordisk innvandring, bosetning og samfunnsdannelse på Isle of Man i middelalderen*. Artikkel i Collegium Medieval, bind 8 1995 Oslo

Eksterne lenker
---------------

* Knoc y Doonee av P. M. C. Kermode, 1927, om utgravningene i 1927
Må ikke forveksles med Sørlandet.
Sør-Norge inkluderer fylkene Oslo, Viken, Vestfold og Telemark, Innlandet, Agder, Rogaland, Vestlandet, Møre og Romsdal og Trøndelag.
**Sør-Norge** er Norge sør for Nordland fylke, og består av landsdelene Trøndelag, Vestlandet, Sørlandet og Østlandet. Grensen mot Nord-Norge trekkes vanligvis ved fylkesgrensen mellom Trøndelag og Nordland. Trøndelag utgjør en stor del av det mindre klart definerte Midt-Norge. Sør-Norge består av de 9 fylkene Trøndelag, Møre og Romsdal, Vestland, Rogaland, Agder, Vestfold og Telemark, Viken, Oslo og Innlandet.

Norges forsvar var fra 1972 organisert i to forsvarskommandoer, en for Sør-Norge og en for Nord-Norge.

Befolkningen i Sør-Norge var per 1. januar 2016 på 4 695 062, mer enn 90 prosent av Norges totale befolkning. Sør-Norges samlede areal er 210 802 kvadratkilometer, hvilket utgjør nær 2/3 av fastlandets areal. Befolkningen er konsentrert i/rundt Trondheim, Bergen-Stavanger, og Oslo med lavlandet rundt Oslofjordn.

Landformene i Sør-Norge domineres av fjordene på Vestlandet, fjellpartier over 1000 m.o.h. som danner vannskillet mellom Østlandet og Vestlandet (Ryfylke-Sunnmøre), fjellpartier (inkludert Dovrefjell) som danner vannskillet mellom Østlandet og Trøndelag, lange daler og lavland på Østlandet, og Trondheimsfjorden med omland som preger landskapet i Trøndelag.

Se også
-------

* Midt-Norge
* Nordenfjells
* Nord-Norge

Referanser
----------

1. ↑  Askheim, Svein (7. august 2023). «Sør-Norge». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 18. november 2023.
2. ↑  Kortner 1980, s. 13. sfn error: no target: CITEREFKortner1980 (help)
3. ↑  Thorsnæs, Geir (23. august 2023). «Midt-Norge». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 18. november 2023.
4. ↑  NRK (10. desember 2002). «Forsvarskommandoen samlet på Jåttå». *NRK*. Besøkt 18. november 2023.
5. ↑  Børresen, Jacob (29. september 2023). «Forsvarskommando Sør-Norge». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 18. november 2023.
6. ↑  *Det Organiserte forsvar i Nord-Norge og Distriktskommando Nord-Norge 100 år*. Forsvaret i Nord-Norge. 1997.
7. ↑  Askheim, Svein (7. august 2023). «Sør-Norge». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 18. november 2023.
8. ↑  Kortner 1980, s. 65. sfn error: no target: CITEREFKortner1980 (help)
9. ↑  Kortner 1980, s. 13, 20. sfn error: no target: CITEREFKortner1980 (help)

Litteratur
----------

* Olaf Kortner, Preben Munthe og Egil Tveterås (1980). *Norge. Styresett, naturforhold, befolkning, næringsliv, kulturliv, historie m.m*. Kunnskapsforl. ISBN 8257301558.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Åkra gamle kirke Foto: C. Christensen Thomhav / Riksantikvaren 
**Åkra** er en tidligere kommune på Karmøy i Rogaland fylke. Tettstedet har i underkant av 10 000 innbyggere. Opprinnelig (fra 1837) var Åkra del av Skudenes formannskapsdistrikt. 1. januar 1892 ble Åkra skilt ut som egen kommune, men fra 1. januar 1965 ble Åkra, Avaldsnes, Kopervik, Skudenes, Skudeneshavn, Stangaland og Torvastad slått sammen til den nye Karmøy kommune.

Kommunesenteret i tidligere Åkra kommune er Åkrehamn, som kommer av åker og havn. Dette tettstedet er sammenvokst med tettstedet Vedavågen, som også tilhørte den tidligere kommunen. De fleste åkrene er nå erstattet av butikker, bolighus eller annen tettbebyggelse. Tidligere var Åkrehamn en av de viktigste havnene innen fiskeindustri og bærer enda preg av det. Åkra har en sandstrand som strekker seg fra midt på vestsiden av Åkra til Ferkingstad, sør for Åkra.

Se også
-------

* Åkrehamn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Underholdning** er ei handling eller en opptreden som har som hovedmål å fange oppmerksomhet og more de som ser på eller er med. Ulike typer framføringer, spill, leker, fester og reiser er eksempler på underholdning.

Aktører
-------

Kinesisk opera.
Det man først tenker på som underholdning er gjerne utøvende kunst som er delt inn i aktive utøvere og passivt publikum. Utøvere er spesielle; enten er de velkjente eller de er svært dyktige. Mange av dem har underholdning som levebrød, for eksempel tryllekunstnere, geishaer, dilettanter eller musikere. 

Andre typer underholdning blir skapt av aktørene selv. Dette gjelder blant annet deltakende dans og idrett, selskapsleker og rollespill.

Skillet mellom de som underholder og de som blir underholdt er ikke absolutte, noe en bl.a. ser i formene utøverforma barneteater eller ringinnprogram på radio.

Steder
------

Inni et teater.
Underholdning kan finne sted på gata (for eksempel gatemusikanter) eller hjemme, men det finnes òg mange steder som er viet til underholdning: Bygg som konserthus og kinosaler og parker med vakker natur, dyr eller mange underholdende aktiviteter.

Visse medier er særlig egnet og blir mye brukt til å underholde. I dag er fjernsynet det viktigste av disse mediene, mens radioen var størst i tidligere tider. Spill og andre aktiviteter på datamaskiner er også blitt populære former for tidtrøyte.

Tid for underholdning
---------------------

I Norge i dag er det vanlig å sette av tid til å slappe av og nyte underholdning, gjerne hver dag. I andre samfunn har en gjerne hyppige festdager og festivaler som kan gjere hverdagen mer fargerik. Rester av de mange gamle norske merkedagene finner vi på primstaven og i blant annet julefeiringa. Tidsrom som er særlig viet underholdning er feiringene av blant andre karneval og festivaler.

Se også
-------

* Populærkultur
* Teater
* Film
* TV
* Litteratur
* Musikk
* Spill
* Sport
* Mobil

Eksterne lenker
---------------

* (en) Entertainment – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) "Fun Songs av Wai Lana" Underholdende og artige sanger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** BBC Things
 |
**Olav Bjarte Fosso** (født 1958) er en norsk sivilingeniør og professor i elkraftteknikk ved NTNU. Han forsker på planlegging i vannkraftbaserte systemer, analyse og optimalisering av kraftnett, integrasjon av fornybare energikilder og smarte nett.

Han er utdannet sivilingeniør og dr.ing. fra NTNU, og var seniorforsker ved SINTEF før han ble professor ved NTNU i 2002. Han var instituttleder ved Institutt for elkrafteknikk 2009–2013 og var leder for det tematiske satsingsområdet energi ved NTNU 2014–2016. Han ble rådsleder for Norsk klimastiftelse i 2015.

Referanser
----------

1. 1 2  «Olav B. Fosso, NTNU
2. ↑  «Fosso ny rådsleder». *Klimastiftelsen*. 15. juni 2015. Arkivert fra originalen 17. januar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Olav Bjarte Fosso i BIBSYS Rediger på Wikidata

* (en) Olav Bjarte Fosso – profil hos Google Scholar Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Google Scholar

 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

***71 Degrees North*** er en britisk versjon av 71° nord, sendt på ITV fra 2010 til 2011.

Sendestart var 11. september 2010, og ti britiske kjendiser konkurrerte om å bli den som først kom til Nordkapplatået. I motsetning til den norske versjonen så startet deltakerne i Midt-Norge og ikke på Lindesnes, og de stemte kun på den de ville ha ut av konkurransen, og ikke ved å gi poeng til alle deltakerne.

Serien ble sendt på norsk TV på kanalen MAX, med sendestart 6. januar 2011.

Programledere
-------------

* Kate Thornton
* Gethin Jones

Deltakere
---------

* Joe Absolom – skuespiller
* Susie Amy – skuespiller
* Andrew Castle – tidligere tennisspiller
* Diarmuid Gavin – hagedesigner og TV-personlighet
* Gavin Henson – rugbyspiller
* Michelle Mone – forretningskvinne
* Marcus Patrick – skuespiller
* Shane Richie – skuespiller
* Konnie Huq – programleder (andremann utstemt)
* Lauren Socha – skuespiller (førstemann utstemt)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *71 Degrees North* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *71 Degrees North* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Eurosport** er en reklamefinansiert europeisk sportskanal som distribueres til over 59 land og på 20 ulike språk. Den ble etablert i 1989 og eies av det franske konsernet TF1 SA og amerikanske Warner Bros. Discovery. Kanalen er en av de ledende sportskanalene i Europa og var lenge en konkurrent til Screensport, som ble oppkjøpt av Eurosport i 1993.

Etter millenniumskiftet har kanaltilbudet til Eurosport blitt utvidet til Eurosport News (2000), Eurosport 2 (2005), Eurosport HD (2008) og Eurosport Norge (2015). Det kan ellers nevnes at i 2010 hadde kanalen prøvesendinger i 3D, som den første kanalen i verden.

Eurosport begynte som et samarbeide mellom 15 medlemsland i EBU og den australske mediagiganten Rupert Murdoch. I Norge var den fra starten av tilgjengelig via frekvensen til Sky Channel, nåværende navn Sky1 som var under avvikling i Skandinavia på den tiden. 

Eurosport Norge har i stor grad erstattet Eurosport 2 hos flere distributører i Norge.

Seertall
--------

Sendingene fra OL i Salt Lake City er en av de mest sette mesterskap noensinne på kanalen. Hele 132 millioner seere totalt fulgte hele eller deler av mesterskapet på den europeiske sportskanalen.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten morgen - Øket konkurranse på sport for NRK (26.4.1993, s.38)
2. ↑  «Kampanje - Verdens første 3D-kanal (26.5.2010)». Arkivert fra originalen 13. april 2012. Besøkt 2. juli 2012.
3. ↑  Aftenposten morgen - Screen Sport først til Norge (20.jul.1988, s.19)
4. ↑  «Kampanje - Mesterskapsrekord for Eurosport (4.3.2002)». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 2. juli 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Eurosport 1 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
***Point Blanc*** er en kriminalroman skrevet av Anthony Horowitz. Det er oppfølgeren til *Stormbreaker* og er andre bok i *Alex Rider*-serien.

Boken ble utgitt i England 3. september 2001 og i USA (som *Point Blank*) 15. april 2002. I 2003 var boken listet på BBCs The Big Read-undersøkelse på 105. plass.

Handling
--------

Boken starter med to mystiske dødsfall, der fellesnevneren er at begge de avdøde hadde sønner som hadde gått på *Point Blanc Academy* – en kostskole beliggende på toppen av et fjell i de franske Alpene som tar imot gutter som har to ting til felles: store problemer og pengesterke familier. Alex Rider får jobben med å finne ut om det er «ugler i mosen». For å løse oppdraget må han reise opp til Point Blanc.

Filmatisering
-------------

Boken er forelegg for TV-serien *Alex Rider*s første åtte episoder, som hadde premiere på Amazon Prime i 2020. Serien er regissert av Andreas Prochaska, som tidligere hadde regissert blant annet TV-serien *Das Boot* (2018).

Referanser
----------

1. ↑  «BBC - The Big Read - Top 200 Books». *www.bbc.co.uk*. Besøkt 23. mars 2024.
2. ↑  «‘Das Boot’ Director Andreas Prochaska To Helm Sony’s ‘Alex Rider’ TV Adaptation». *deadline.com*. Besøkt 22. november 2018. «The television adaptation does not currently have a broadcaster attached, although British commercial broadcaster ITV was previously involved. The series will be written by The Borgias and The Hole writer Guy Burt and will begin with Point Blanc, the second book in the series.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Venstrekoalisjonen for folkebevegelser og økologi** (gresk Συνασπισμός της Αριστεράς των κινημάτων και της Οικολογίας, Synaspismós tis aristerás ton kinimáton ke tis ikologías, kortform ΣΥΝ eller SYN, alternativt også **Synaspismos**) er et gresk politisk parti. Partiet har siden 2004 vært med i venstrekoalisjonen SYRIZA. 

Synaspismos' politikk dreier seg om bl.a. økologi, feminisme og pasifisme.

Historie
--------

Tilhengere av SYN i 2007.
Synaspismos ble formelt stiftet i 1992, men har sine historiske røtter i et sosialistisk valgforbund etablert i 1989, hvor bl.a. Hellas' kommunistparti var med. Etter Sovjetunionens sammenbrudd i 1991 oppsto det motsetninger i valgforbundet som til slutt førte til at kommunistpartiet forlot samarbeidet. 

Ved valget til Hellas' parlament i 1993 kom Synaspismos såvidt under sperregrensen, men ved valget i 1996 ble partiet representert i nasjonalforsamlingen, for første gang. Partiet ble siden representert i nasjonalforsamlingen også ved valgene i 2000, 2004, 2009 og parlamentsvalget i mai 2012.

Synaspismos er det største partiet i valgalliansen SYRIZA. Ved valget i mai 2012 oppnådde SYRIZA 52 av parlamentets 300 plasser og ble dermed tredje største blokk i nasjonalforsamlingen. SYRIZA vant valget i 2015, noe som førte til at Synaspismos-leder Tsipras ble statsminister.

Internasjonal plassering
------------------------

Synaspismos er medlem av Europaparlamentgruppen European United Left–Nordic Green Left og Det europeiske venstrepartiet.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (grk) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Synaspismos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Ole Erik Almlid** (født 1969) er en norsk næringslivsdirektør, tidligere kommunikasjonsdirektør, avisredaktør og journalist. Han er fra 2018 administrerende direktør i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO).

Almlid er utdannet fra Norsk journalisthøgskole, foruten studier i statsvitenskap og psykologi. Han har vært nyhetsredaktør, nettredaktør og sjef for politisk redaksjon i *Aftenposten*, sjefsredaktør i *Østlendingen* og *Hamar Dagblad*, sjefredaktør og daglig leder i Avisenes Pressebyrå, politisk redaktør og konstituert sjefredaktør i *Trønder-Avisa.* Han har også vært journalist i en rekke aviser. I 2013 ble Almlid kommunikasjonsdirektør i NHO. Fra 1. januar 2016 ble han viseadministrerende direktør i samme organisasjon. Fra 18. desember 2018 er han administrerende direktør i NHO. Almlid sitter i flere styrer, blant annet i styret i Norges Varemesse (Varemessen på Lillestrøm og Oslo Spektrum), Civita og Ungt Entreprenørskap (UE),

Ole Erik Almlid er sønn av Kolbjørn Almlid, tidligere fylkesordfører i Nord-Trøndelag.

Almlid har vært åpen på at han har cerebral parese.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, snl.no, besøkt 16. mars 2024[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ole Erik Almlid». NHO. Arkivert fra originalen 12. april 2016.
3. ↑  Aldra, Simon (20. juni 2013). «Ole Erik Almlid ny NHO-direktør». *Trønder-Avisa*. Arkivert fra originalen 12. april 2016. Besøkt 12. april 2016.
4. ↑  «Ole Erik Almlid (43)». *Journalisten*. 20. juni 2013. Arkivert fra originalen 25. juni 2013.
5. ↑  «Ole Erik Almlid blir ny NHO-sjef». *www.nho.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 18. desember 2018. Besøkt 18. desember 2018.
6. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Hovstunnilin** (Hovstunnelen) er en veitunnel mellom Øravík og Hov på den sørligste av Færøyene, Suðuroy. Tunnelen har to kjørefiler og ble innviet 20. oktober 2007. Tunnelen avløste dermed den gamle fjellveien Hovsegg som ble tatt i bruk i 1950-årene. Før tunnelen ble tatt i bruk har ofte vært problematisk i særlig storm, tåke og snøvær å kjøre over den smale fjellveien, hvor man ofte var nødt til å svinge til side på møteplasser for motgående trafikk. Hovstunnilin kostet rundt 150 millioner danske kroner, og ble utført av det islandske selskapet Ístak. Selve arbeidet startet i Tjaldavík ved Øravík den 23. januar 2009, og i Hovsmegin ved Hov den 24. juli 2006. Tunnelen er 2 435 meter lang, 10 meter bred, og det er 1,5 meter mellom kjørefeltene og tunnelveggen på begge sider. Det er møteplasser (for nødstilfeller), nødtelefoner og lys i tunnelen.

* Øravík-sidenØravík-siden
* Hov-sidenHov-siden
* Hovsegg, fjellveien som tunnelen erstatterHovsegg, fjellveien som tunnelen erstatter
* Området over tunnelen har mange vakre basaltformasjonerOmrådet over tunnelen har mange vakre basaltformasjoner

Eksterne lenker
---------------

* TRYGDARÚTBÚNAÐUR – Tunlar á landsvegakervinum. Landsverk. (færøysk)

  

Portal: Færøyene
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Normedcoy** eller **Det norske sanitetskompaniet** som kan settes inn i utenlandsoppdrag for bl.a. Nato eller FN, deltok i UNIFIL fra 26. april 1978 til august 1980 da det overlot oppgaven til svenskenes Swedmedcoy. Major Saad Haddads styrker fyrte i 1980 løs på UNIFIL HQ i Naqoura med ca. 90 granater. I Normedcoy tett ved falt åtte av disse. Forlegninger og bensinlager fikk treff. Det siste eksploderte. 

Normedcoy deltok fra januar til april i 1991 under Gulfkrigen i Saudi-Arabia.

Normedcoy deltok også med det norske feltsykehuset i Tuzla, Bosnia-Hercegovina høsten 1993 og ble trukket tilbake høsten 1998. Det var underlagt SFORs Nato-styrker. Sykehuset var forlagt i en tidligere lastebilstasjon i landlige omgivelser, senere kalt «Blue Factory», noen kilometer utenfor Tuzla sentrum. Sykehuset var et 3. linjes feltsykehus. Allmennlegen drev poliklinikk for FN-personell, sivilt FN-ansatte og i noen grad øvrige sivile. Fordi dette var en logistikkenhet var det ikke kompaniets primære oppgave å betjene sivilbefolkningen i sin alminnelighet.

Sjefer for Normedcoy
--------------------

Libanon i perioden 1978–1980
* Oberstløytnant Svein Pedersen (Unifil Normedcoy I)
* Oberstløytnant Tor Johannesen (død) (Unifil Normedcoy II)
* Oberstløytnant Atle Steindal (Unifil Normedcoy III)
* Oberstløytnant Nils Kallar (Unifil Normedcoy IV)
* Oberstløytnant Kjell Borge (Unifil Normedcoy V)

Saudi-Arabia 19. januar–10. april 1991
* Oberstløytnant Sigurd Mygland (Normedcoy/SA)

Unprofor BHC 1993–1998
* Oberstløytnant Øyvind Myhrvold Normedcoy/BHC I)
* Oberstløytnant Thor A Lysestøen Normedcoy/BHC II)
* Oberstløytnant Sigurd Mygland Normedcoy III)
* Oberstløytnant Ivar Haave Normedcoy IV)
**Guldborg Sund** er et langt, smalt og grunt sund mellom øyene Lolland og Falster i Guldborgsund kommune i Danmark. Sundet forbinder Smålandsfarvandet i nord med Mecklenburgbukten i sør. Sundet har gitt navn til kommunen på begge sider av sundet.

Den nordlige delen av sundet, nord for Nykøbing Falster, kan trafikkeres av båter med seks meters dypgang, mens den sørlige delen av sundet kan trafikkeres av båter med en dypgang på cirka to meter. Det går to bruer over sundet, *Frederik d. 9´s Bro* ved Nykøbing Falster og *Guldborgbroen* ved Guldborg i nordenden av sundet. Begge bruene er klaffebruer som kan åpnes for gjennomgående båttrafikk. 

Europavei 47 går i *Guldborgsundtunnelen* som er en 460 meter lang firefelts senketunnel under Guldborg Sund.

Referanser
----------

1. ↑  «Guldborg Sund | lex.dk». *Den Store Danske* **(dansk)**. Besøkt 2. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Guldborg Sund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen er under arbeid. Som leser bør du være forberedt på at den kan være uferdig, og at innholdet kan endre seg fra dag til dag. Som bidragsyter bør du være forberedt på redigeringskollisjoner; det kan være lurt å kopiere teksten din til en annen tekstbehandler før du lagrer. Diskuter gjerne artikkelens struktur og innhold på diskusjonssiden.

***Desperation*** (originaltittel: *Zui hou de feng kuang*) er en kinesisk actionthriller fra 1987 regissert av Xiaowen Zhou og Chengfeng Shi.

Filmen har blitt omtalt som et gjennombrudd for den kinesiske thrillersjangeren.

Den ble tildelt prisen for fremragende film ved Huabiao Awards (delt med flere filmer).

Filmen er også kjent under den engelske tittelen *The Last Frenzy*.

Referanser
----------

1. ↑  «Desperation (1987)». *letterboxd.com* **(engelsk)**. Besøkt 23. mars 2024.
2. 1 2  Zhou, Xuelin (21. juni 2017). *Globalization and Contemporary Chinese Cinema: Zhang Yimou's Genre Films* **(engelsk)**. Springer. ISBN 978-981-10-4328-4.
3. ↑  «Huabiao Film Awards (1987)». *IMDb*. Besøkt 22. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. Mangler som er blitt anført: Trenger å skrives om til et forståelig norsk språk i et format som gjør det klarere hvorfor denne personen er relevant

Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Manzoor Pashteen** aka Nar Pakhtun Batoor Pakhtun ble født i 1992 i Mawla Khan Sarai, en liten landsby nær byen Sarwakai i sør Waziristan. Han tilhører en fattig Pashtun-familie, fra Shamankhel-grenen av Mahsud-stammen. Faren hans, Abdul Wadud Mahsud, er en skolelærer på sin landsby.

Den 26. januar 2018 ledet Manzoor Pashteen en protestmarsel fra Dera Ismail Khan og nådde Peshawar 28. januar. [7] Deretter organiserte Pashtun Tahafuz-bevegelsen en sit-in som heter "All Pashtun National Jirga" ved å nå Islamabad den 1. februar. Jirga fordømte drapet på Pashtun Naqeebullah Mehsud, som ble skutt av politistyrke i Karachi under et møte, og den påståtte statens undertrykkelse mot Pashtunere i Pakistan. Blant andre krav spurte jirga også regjeringen om å sette opp en rettslig etterforskning for Naqeebullah Mehsud, så vel som for alle de andre Pashtuns som ble myrdet utenretslig av politiet. ikke minst det men Jirga også vil ha et svar fra myndighetene om de over 30 000 pashtunere som har blitt kidnapert av pakistanske militær.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Ailo Zahangir Thomassen** (født 2000), også kjent som **DJ Ailo**, er en norsk programleder, artist, musikkprodusent, DJ og skuespiller med norsk, svensk og lule-samisk bakgrunn.

Oppvekst og bosteder
--------------------

Thomassen ble født den 19. april 2000 i Narvik, og vokste opp i Hamarøy i Norge, før han flyttet til Sverige i 2013. I 2022 flyttet han tilbake til Norge.

Karriere
--------

### Bakgrunn

Han ble kjent i offentligheten gjennom sin deltagelse i i ulike TV-produksjoner og som artist fra han var femten år gammel.

### DJ Ailo

Under artistnavnet DJ Ailo har han produsert musikk siden 2015, da han hadde sin første spillejobb. Siden det har han fått mye oppmerksomhet og jobbet med flere artister som Elina Ijäs, Áivan, Saara Hermansson og Astrid Tuorda. Thomassen produserer musikk i flere EDM-sjangrer som tropical house og pop.

I løpet av årene har man kunnet se han på scener og festivaler rundt i Norge, Sverige og Finland. Både som klubb-konsept med DJ-sets, men også som konserter med ulike live-vokalister. 

Hans seneste låt *Garra Ednam* synges av Astrid Tuorda på lulesamisk.

### NRK-karriere

I 2023 fikk han et eget radioprogram på kanalen NRK mP3, før han flyttet over til søsterkanalen NRK P3 og radioprogrammet *P3Sommer*. 

### Lulesamisk podkast

I 2023 var han som produsent og lyddesigner også med på å skape verdens første lulesamiske podkast; *Dálla ja Dalloj*, som er en historie-podkast der programleder Naima Khan Nergård møter eldre mennesker og snakker om livet.

### BlimE-kampanjen 2024

NRK-kampanjen *BlimE*, en kampanje som er rettet mot barn og dreier seg om vennskap og omsorg.

Thomassen ble utvalgt som en av to artister til å lage og fremføre BlimE-sangen for 2024. Ane Norum Kvistad ble valgt ut som den norskspråklige vokalisten, og Thomassen ble valgt til å fremføre sangen på sitt morsmål lulesamisk, et minoritetsspråk som snakkes av ca. 600 personer. 2024-sangen er femte gangen BlimE-låten lages på både norsk og samisk, og i 2024 for første gang på lulesamisk.

Referanser
----------

1. ↑   Proff, Enhetsregisteret, «Ailo Zahangir Thomassen - 1 roller i norsk næringsliv», besøkt 18. mars 2024[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Spotify». *open.spotify.com*. Besøkt 18. mars 2024.
3. 1 2 3 4  Børstad, Johannes (1. februar 2024). «Ailo Thomassen og Ane Norum Kvistad er årets BlimE-artister». *NRK*. Besøkt 18. mars 2024. «– Faktisk så var min mest spilte låt på Spotify i fjor «Moai Girde», den samiske Blime-låten i fjor, ler han.»
4. ↑  «Ailo Thomassen i svensk TV-serie (+)». *Avisa Nordland* **(norsk)**. Besøkt 18. mars 2024.
5. ↑  Theil, Rolf (2. februar 2023). «lulesamisk». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 18. mars 2024.
**Orion Righard** (født 1969[] i Lomma, Sverige) er en svensk kunstner, bosatt i Spania. Han er maler, grafiker, skulptør og performance-kunstner.

Righard er utdannet ved kunstakademiene Royal Academy of Fine Arts i Antwerpen (KASKA), Konstfack i Stockholm, og St. Jost Academy of Fine Arts i Nederland. Siden 1996 har han arbeidet på heltid som kunstner og har hatt mange utstillinger i inn og utland.[] Righard er kjent for sine kloke, magre konge-skikkelser der man finner kongen i en pågående dialog med sin nærmeste. Ett av de mest kjente verkene til Righard er en DGA (digital graphic art) som heter «Leva» der spørsmålet «Hva skal man gjøre før man dør» stilles. Svaret «leva» har blitt en klassiker.[]

Orion Righard er medlem av IAA og den spanske kunstnerforeningen AVVAC, og har holdt flere separatutstillinger i Europa.[]

Referanser
----------

1. ↑  Kunstverket: Orion Righard Arkivert 25. januar 2022 hos Wayback Machine. Besøkt 14. april 2022

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Besøkt 14. april 2022