recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Selina Heregger** (født 29. april 1977 i Kärnten) er en tidligere østerriksk alpinist. Hun kjørte på det østerrikske landslaget fra 1994 til 2005. Spesialdisiplinene hennes var utfor, super-G og storslalåm.

Karriere
--------

På grunn av de gode resultatene under junior-VM 1996, der hun vant i utfor og kom på andreplass i storslalåm, fikk hun sin debut i sesongen 1996/97, super-G-rennet i Vail. Sine første poeng kapret hun først 5. mars 1999, da hun kom på 8.-plass i utforrennet i St. Moritz.

Under Under VM 2001 i St. Anton am Arlberg tok hun bronse i utfor, bak Michaela Dorfmeister og Renate Götschl. Den beste plasseringen fra verdenscupen kom i Åre 2. februar 2002, da hun ble nummer to i utforrennet. Samme år startet hun i OL 2002 i Salt Lake City, der hun ble nr. 6 i utfor. Hun kjørte sitt siste renn i det østerrikske mesterskapet 17. mars 2005.

Meritter
--------

### OL

* Salt Lake City 2002 – 6.-plass i utfor, 11.-plass i kombinasjonen

### VM

* St. Anton 2001 – bronse i utfor

### Verdenscupen

* 2.-plass i utfor i Åre 2002
* 3.-plass i kombinasjonen i Åre 2002

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Selina Heregger – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Selina Heregger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Selina Heregger – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Selina Heregger – ski-db.com Rediger på Wikidata
Simulering av luftstrømmen i rom etter feltundersøkelse. Del av studentoppgave i 2. klasse ved HiOA.
**Høgskoleingeniør** betegner i Norge en yrkesgruppe som har studert teknikk i 3 år ved universitet eller høyskole.

Kvalitetsreformen for høyere utdanning innførte nye gradsbetegnelser med virkning fra 1. januar 2003, og opphevet lovbeskyttelsen av graden høgskoleingeniør. Bachelor i ingeniørfag ble innført som anbefalt ny gradsbetegnelse fra samme dato. Fra 27. november 2009 er tittelen igjen beskyttet.

For å bli Bachelor i ingeniørfag må man ha R2 og FY1 (tidligere omtalt som 3MX og 2FY) i tillegg til generell studiekompetanse, eller ta et 1-årig forskurs for ingeniørutdanning, eller ta en såkalt tresemesterordning med sommerkurs i matematikk og fysikk før man starter på studiene.

Normalt kan man studere til Bachelor i ingeniørfag ved en av de statlige universiteter, eller regionale høyskolene som tilbyr ingeniørstudier eller ved Forsvarets høgskole.

Se også
-------

* Bachelor i ingeniørfag
* Ingeniør
* Sivilingeniør

Referanser
----------

1. ↑  Lovdata. «FOR 2005-12-16 nr 1574: Forskrift om grader og yrkesutdanninger, beskyttet tittel og normert studietid ved universiteter og høyskoler». Besøkt 10. februar 2010.
2. ↑  «Bachelorutdanninger». *Forsvaret*. Besøkt 6. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Norges Ingeniør- og Teknologorganisasjon
Stele i Liuhe i Taicang, til minne om Zheng Hes reiser.
**Taicang** (forenklet kinesisk: 太仓, tradisjonell kinesisk: 太倉; pinyin: *Tàicāng*) er en kystby i provinsen Jiangsu på østkysten av Folkerepublikken Kina. Den er et byfylke under prefekturet Suzhou.

Historie
--------

Byen ligger ved elven Yangtze og var utgangspunktet for den berømte kinesiske oppdagelsesreiende Zheng Hes første reiser. Tàicāng ble en viktig havn tidlig under De tre kongedømmers periode (220–280), og blomster økonomisk under Tang-dynastiet (618–907). Byen nådde sitt høydepunkt under Yuan-dynastiet (1271–1368), og ble kalt *Verdens havn nummer én*. Dens gode havn, rike lagermuligheter for alskens materialer og dens avanserte skipsbyggere var alt sammen av stor betydning for Zheng Hes reiser.

Kulturminner
------------

Steinbuebroene i Taicang (*Taicang shigong qiao*, 太仓石拱桥) fra Yuan-dynastiets tid, og Zhang Pus residens (*Zhang Pu zhaidi*, 张溥宅第) fra Ming-dynastiet, ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Liuhe, Liujiagang, Fuqiao, Chengxiang, Shaxi, Huangjing, Shuangfeng, Ludu

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 204 løper gjennom området. Den løper fra Yantai i Shandong sørover til Shanghai, og er innom blant annet Lianyungang, Nantong og Suzhou.

Eksterne lenker
---------------

* Infoside
* Taicang shigong qiao
* Taicang-guide

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Zhang Daoling, grunnleggeren av *tiānshī dào*.
**Tiānshī dào** (tradisjonell kinesisk: 天師道; forenklet kinesisk: 天师道; «De himmelske mesternes vei»), opprinnelig også kjent som **De fem skjepper ris' vei** (五斗米道; *Wǔ dǒu mǐ dào*), var en kinesisk daoistisk bevegelse. Den ble grunnlagt i 142 AD av Zhang Daoling, og i årene som fulgte opprettet hans etterfølgere en teokratisk stat i det som i dag er Sichuan og Chongqing, som varte fram til Cao Cao erobret den i 215. 

Etter deres stat ble innlemmet i Cao Caos rike, ble tiānshī-tilhengerne spredt rundt omkring i Kina, og tiānshī-bevegelser fortsatte å eksistere i flere hundre år både i Sør- og Nord-Kina. Ikke minst viktig var Kou Qianzhi, som reformerte bevegelsen og fikk gjort den til statsreligion i riket Nordlige Wei, hvor han selv holdt tittelen Himmelsk mester. Kou Qianzhis bevegelse er kjent som «de nordlige himmelske mesterne.» Den sørkinesiske zhengyi-daoismen som oppsto under Song-dynastiet, og som i dag ved siden av quanzhen er en av Kinas to store daoistiske retninger, hevder også at deres bevegelse stammer gjennom en ubrutt linje Himmelske mestere fra Zhang Daolings bevegelse.

Tiānshī-bevegelsen regnes som den første daoistiske organisasjon og dermed som opphavet til «religiøs daoisme», men hvilken sammenheng bevegelsen hadde med senere grupper som identifiserte seg som daoister, noe tiānshī-bevegelsen aldri gjorde, er ukjent, ikke minst siden de første samlingene av daoistiske tekster bevisst ekskluderte tekstene til tiānshī-bevegelsen. 

Av tiānshī-daoistenes religiøse tekster er *Taiping jing* og *Xiang'er*, en tolkning av *Daodejing*, de viktigste som fremdeles finnes i dag.

Se også
-------

* Zhengyi for daoistskolen som regnet seg som tiānshīs etterfølgere, og som inkludere en liste over deres himmelske mestere.
Landlige strøk i Taihe
Taihes beliggenhet i provinsen Jiangxi
**Taihe** (kinesisk: 泰和县; pinyin:  *Tàihé Xiàn*) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ji'an.

Befolkningen var 505 795 i 1999.

Kulturminner
------------

Byen Baikou (*Baikou chengzhi*, 白口城址) fra perioden fra Handynastiet til Sør- og Nord-dynastiene ble i 2006 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Chengjiang (澄江, Shuicha (水槎), Tangzhou (塘洲), Guanchao (冠朝), Shacun (沙村), Mashi (马市), Shangmu (上模), Shangyi (上圯), Laoyingpan (老营盘), Zhonglong (中龙), Xiaolong (小龙), Heshi (禾市), Guanxi (灌溪), Bixi (碧溪), Luoxi (螺溪), Nanxi (南溪);

**Kommuner:**

* Suxi (苏溪), Qiaotou (桥头), Yanxi (沿溪), Shishan (石山), Yuanqian (苑前), Wanhe (万合):

**Gårdsbruk:**

* Wushan (=武山垦殖场), Taihe (泰和垦殖场).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 105 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.

Kinas riksvei 319 fører også gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  Government of Taihe County, Jiangxi Province, China - 2008 Period, *in* Taihe China Arkivert 11. november 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside
* Baikou chengzhi[*død lenke*]
* Baikou chengzhi[*død lenke*]
* Prospecting Report For Baikou Town of Han Dynasty,Taihe County, Jiangxi[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NDL **·** GeoNames
 |
***Olav*** er en norsk dokumentarfilm produsert av Stian Hansen. Filmen hadde premiere i forkant av Olavsfestdagene 2012. Rollen som Olav den hellige spilles av Kristofer Hivju.

Filmen handlet om helgenkongen som kristnet store deler av Norge, og døde i ved slaget ved Stiklestad. Filmen beskriver Olavs innflytelse på norsk kultur, samfunn og tro fram til de moderne Olavsfestdagene.

Deler av filmen ble spilt inn på Stiklestad i Nord-Trøndelag. Skuespillere og statister fra Spelet om Heilag Olav i 2011 var også statister under filminnspillingen. Filmen ble produsert av og for Olavsfestdagene, som har stått for distribusjon.

Filmen er en historisk dokumentar. Den blander rekonstruerte scener med nye opptak av historiske bygg og gjenstander, Trondheim by og Olavsfestdagene. Opptakene er gjort med blant annet Sony EX1, Canon 5D og Canon 550D. Filmen er redigert i Premiere Pro.

Filmen er gitt ut på DVD, og er tilgjengelig blant annet gjennom festivalen og i butikker i trondheimsområdet. Filmen finnes på norsk, engelsk, tysk, fransk, spansk og russisk.[]

Handling
--------

Olav Haraldsson ble født i år 995. Han var etterkommer av Harald Hårfagre, Norges første konge. Borgerkrig og strid om kongekronen holdt landet delt. Olav dro i ung alder på sine første vikingtokt, og ble kjent med den kristne tro. Han lot seg døpe i Frankrike, og forkastet sine hedenske skikker.

Tilbake i Norge brukte Olav kløkt, diplomati og krig for å samle landet under seg selv og sin tro. Kongen av Danmark og Norge, Knut II av Danmark, ville også kontrollere Norge. Norske og utenlandske stormenn stilte seg sammen mot Olav. I år 1031 ved Stiklestad møttes partene i krig, og Olav falt.

Hans liv, død og martyrdom inspirerte nordmennene. Liket av Olav ble oppbevart i Nidarosdomen, som ble et politisk og religiøst maktsentrum for store deler av Europa gjennom middelalderen.

Referanser
----------

1. ↑  «Olav - the movie»
2. ↑  «Hivju som Olav den hellige»

Eksterne lenker
---------------

* Trailer for filmen
* Filmens hjemmeside
**Naas** (irsk: *Nás na Ríogh* eller *an Nás*) er administrasjonsbyen i grevskapet Kildare i Irland. Naas ligger nær Dublin, og en stor del av befolkningen pendler til hovedstaden. Motorveien M7 som går rett utenfor Naas er en av de travleste veistrekninger i landet. Den er nylig bygget ut til seks felter og det er bygget flere nye planfrie kryss langs motorveien. I henhold til folketellingen av 2016 har byen en befolkning på 21 393 innbyggere. Byen har en lavere gjennomsnittsalder enn andre irske byer. Siden 1999 har omkring 4000 flyttet dit, de fleste av dem unge og velutdannede. Naas er den nest største byen i County Kildare etter Newbridge.

Historie
--------

Kirken St. Davids Church i Naas.
I middelalderen ble Naas en befestet kjøpstad og ble tidvis angrepet fra de irske klanene fra det nærliggende området som ble grevskapet Wicklow. For å beskytte seg mot denne faren ble bymurene bygget rundt 1415. Byen ble grunnlagt ved et veiknutepunkt, og ble derfor et viktig administrasjonssentrum i middelalderen. Saint David's Castle, en normannisk festning ble bygget en gang rundt 1210, selv om den nåværende strukturen er et befestet hus fra 1700-tallet. 

Et av de første kampene i opprøret i 1798 fant sted i Naas 24. mai 1798. Under slaget ved Naas ble en styrke på rundt 1000 opprørere beseiret i et mislykket angrep på byen.

Kanalen  Grand Canal passerer byen. Den går fra havneområdet i Dublin ved Ringsend til elva Shannon på vestkysten. På 1800-tallet var kanalen en viktig transportvei, mens nå brukes kanalen av småbåteiere, og turister som leier båt.

Byens navn
----------

Navnet Naas har blitt registrert i tre former på irsk: *Nás na Ríogh*, oversatt som «Kongenes forsamlingssted»; *An Nás*, som er oversatt til «Forsamlingsstedet»; og *Nás Laighean*, i betydningen «Samlingssted for Leinster-mennene».

Naas er omtalt som *Nosse* på kartet til Abraham Ortelius fra 1598.

Vennskapsbyer
-------------

Naas har følgende vennskapsbyer:

* Frankrike flaggs Allaire, Bretagne, Frankrike
* Italia flaggs Casalattico, Lazio, Italia
* Tyskland flaggs Dillingen an der Donau, Bayern, Tyskland
* USA flaggs Omaha, Nebraska, USA
* Wales flaggs St Davids, Wales

Referanser
----------

1. 1 2  «Sapmap Area - Settlements - Naas» Arkivert 30. juli 2017 hos Wayback Machine. Census 2016. *CSO*
2. ↑  «Outbreak of Rebellion and the attack on Naas», *Ask about Ireland*
3. ↑   Naas Town, *Naastown.com*. Arkivert fra originalen den 14. juli 2011.
4. ↑   «Hiberniae, Britannicae Insvlae nova descripto», A Modern Depiction of Ireland, One of the British Isles, *World Digital Library*. 1572
5. 1 2 3 4 5   Twinning in Naas, 2006 report, s. 4 (PDF), *Naas Town Council*. Arkivert fra originalen (PDF) den 6. mars 2012

Litteratur
----------

* Nolan W. & McGrath T. red. (2006): *Kildare History and Society*, Geography, Dublin. ISBN 978-0-906602-57-7.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Naas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Elisja nekter å ta i mot Naamans gaver. Maleri av Pieter de Grebber.
Rikene Aram-Damaskus der Naaman var militær leder, og Israel der Joram var konge.
**Naaman** (hebraisk: נַעֲמָן «vennlighet, behag») var øverstkommanderende over den arameiske kong Bar Hadad IIs arméer, trolig på samme tid som den israelske kong Joram regjerte. Han skildres i Andre Kongebok 5. kapittel i Det gamle testamente. Ifølge fortellingen der var han syk med spedalskhet.

Det fortelles om en begivenhet på 800-tallet f.Kr.

Da den hebraiske slavepiken som ventet på hans hustru fortalte for henne om en profet i Samaria som kunne helbrede hennes befalingsmann fikk han et brev fra Bar Hadad og sendte det videre til Joram. Kongen av Israel mistenkte at det forelå en ond plan mot ham og rev i stykker sine klær. Profeten Elisja hørte om dette og sendte bud etter Naaman. Han ble helbredet fra spedalskhet ved å dyppe seg syv ganger i Jordanfloden:

*«Elisja sendte et bud ut til ham og sa: «Gå og vask deg sju ganger i Jordan! Så skal kroppen din bli frisk og du bli ren.»* (2 Kong. 5,10).
Etter dette begynte Naaman å tro på Gud, og slutter å ære gudebildet *Rimmon*. Han *vil aldri mer bære fram brennoffer og slaktoffer til andre guder, bare til Herren* (2. Kong 5,17). Elisja tilbakeviste Naamans takkegaver dor helbredelsen, men sendte Naaman avsted med sin velsignelse.

Septuaginta, den greske oversetteøse av Det gamle testamente, benytter her for «å vaske»' ordet *baptizein*, som senere i Det nye testamente - som ble skrevet på gresk - betegner den kristne dåp, og også assosieres med elven Jordan. Dermed ble det vanlig blant de kristne å forstå Naamans bad i elven som en typologisk foregripelse av dåpen av hedningefolkene.

Naaman hadde likevel ett problem: Han var i en tjenestesituasjon som gjorde at han tilsynes hyllet falske guder. Profeten Elisja lot dette passere:

*Men én ting må Herren tilgi meg: 'Når min herre, kongen, går inn i Rimmons tempel for å kaste seg ned og tilbe der og han støtter seg på min hånd, så jeg også må kaste meg ned der i Rimmons tempel, da må Herren tilgi meg dette.' Elisja svarte: 'Gå i fred!'».* 
Naaman nevnes også i Lukasevangeliet 4,27 som «syreren Naaman» (gresk: Ναιμὰν ὁ Σύρος).

Referanser
----------

1. ↑  En infeksjonssykdom forårsaket av bakterien *Mycobacterium leprae*. Bibelen nevner spedalskhet flere ganger, men det er tvilsomt at det alltid er den samme sykdommen det siktes til. Spedalskhet som man forstår det i dag kan ikke være det samme som den sykdom som beskrives i 2. Kongebok; den kom ikke til det gamle Israel inntil Aleksander den store kom tilbake fra sitt felttog til India midt på 300-tallet f.Kr.
2. ↑  Nettbibelen, 2 Kong 5,10
3. ↑  Nettbibelen, 2 Kong 5,18-19

Litteratur
----------

* D. W. Baker: *Naaman.* In: *Das Große Bibellexikon.* Bd. 2, R. Brockhaus, Wuppertal 1988, S. 1010.

Eksterne lenker
---------------

* Om Naaman på Smith's Bible Dictionary
* Om Naaman på Easton's Bible Dictionary
Området i rosa til høyre bruker Eastern Time
**Eastern Time** (**ET**) er navnet som benyttes i USA og Canada på tidssonen hvis standardtid ligger 5 timer bak UTC, altså UTC-5. Sonen har også gått under navnet **North American Eastern Time** (**NAET**). Klokketiden i denne tidssonen er basert på den 75te meridianen vest for Greenwich. Mer spesifikt viser **Eastern Standard Time** (**EST**) til standardtid/vintertid (UTC-5), mens **Eastern Daylight Time** (**EDT**) viser til sommertid (UTC-4). 

I Canada brukes tidssonen i mesteparten av Ontario, mesteparten av Quebec og østlige deler av Nunavut.

Delstater i USA som benytter Eastern Time er
Connecticut,
Delaware,
Georgia,
Maine,
Maryland,
Massachusetts,
New Hampshire,
New Jersey,
New York,
Nord-Carolina,
Ohio,
Pennsylvania,
Rhode Island,
Sør-Carolina,
Vermont og
Virginia, mesteparten av Vest-Virginia, Alabama, Florida, Michigan og Indiana, østlige deler av Kentucky og Tennessee.

Tidssonen brukes også som en slags *de facto* offisiell tid i USA, siden tidssonen inkluderer hovedstaden (Washington, D.C.), den største byen (New York City), og omtrent halvparten av landets befolkning. Nasjonale medier rapporterer ofte om hendelser i Eastern Time.

Eastern Time ligger en time foran Central Time og en time bak Atlantic Time.

| Tidssoner i Nord-Amerika |
| --- |
| UTC-soner | UTC−10 | UTC−9 | UTC−8 | UTC−7 | UTC−6 | UTC−5 | UTC−4 | UTC−3.30 | UTC−3 | UTC−2.30 | UTC−2 |
| Navn | Hawaii–Aleutian Standard | Alaska Standard | Pacific Standard | Mountain Standard | Central Standard | Eastern Standard | Atlantic Standard | Newfoundland Standard | Saint Pierre and Miquelon Standard | Newfoundland Daylight | Saint Pierre and Miquelon Daylight |
| Hawaii–Aleutian Daylight | Alaska Daylight | Pacific Daylight | Mountain Daylightikke Arizona og Sonora | Central Daylight | Eastern Daylight | Atlantic Daylight |
**Olaus Thortveit** (født 1872 i Iveland i Aust-Agder, død 1917) var en ingeniør og eksportør av feltspat fra Iveland.

Olaus Thortveit ble tildelt Kongens Fortjenestemedalje i gull.
Brevhodet/visittkort til Olaus Thortveits bedrift.
Han er særlig kjent som samler av sjeldne sørnorske pegmatittmineraler. Mange av hans mineralfunn ble gitt til Universitetet i Oslo, Bergens Museum og Norges tekniske høyskole. Et nytt mineral, thortveititt, ble kalt opp etter ham. I en periode var thortveititt regnet som verdens dyreste mineral.

Thortveit mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1914 for særlige tjenester for den mineralogiske forskning og for utvikling av feltspatindustrien i hjembygden.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   MinDat[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Thortveititten fra Iveland - verdens dyreste mineral, Avtrykk.no, 13. desember 2017
3. ↑  «Tildelinger av ordener og medaljer». Kongehuset. Besøkt 6. februar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Sankt Michaels kirke** (tysk: Sankt-Michael-Kirche) er en kirke i ortsteilen Mitte i Berlins bydel Mitte. Den danner et fondmotiv i Luisenstadtkanalens lengderetning. Kirken ble oppført i 1851 av August Soller i en rundbuestil, typisk for Sollers lærer, Karl Friedrich Schinkel. Den er ved siden av Sankt Hedwigkatedralen blant de eldste katolske kirkebygg i Berlin. 

Theodor Fontane betegnet den som Berlins aller vakreste kirke i sitt bindsterke verk *Wanderungen durch die Mark Brandenburg*

Kirken ble delvis ødelagt under den andre verdenskrigen, men er siden renovert.

Kirken har tre skip, den er 55 meter lang, 30 meter under taket og langskipet er 19 meter bredt. Bronsekuppelen rager 56 meter i været. Michaelfiguren ved inngangsfasaden er utført av August Karl Eduard Kiss (1802-1865). Den er imidlertid en kopi og ikke laget for denne kirken.

Referanser
----------

1. ↑  Sitert i: *Berlin. Sakrale Orte.* Grebennikov-Verlag, Berlin, 2010, ISBN 978-3-941784-08-6; s. 62

Eksterne lenker
---------------

* (en) St. Michael (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Berlins liste over kulturminnesmerker[*død lenke*]

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**José Mouzinho d'Albuquerque** (født 27. desember 1885, død 8. august 1965) var en portugisisk rytter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.

Mouzinho vant en olympisk bronsemedalje under OL 1924 i Paris. Han og hesten «Hertugo» var med på det portugisiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sprangridning bak Sverige og Sveits. De andre på laget var Hélder de Souza på «Avro» og António Borges på hesten «Reginald». Mouzinho kom på syttendeplass i den individuelle konkurransen i sprangridning med «Hertugo».

Fire år senere, under sommer-OL 1928 i Amsterdam ble han nummer nitten i den individuelle konkurransen i sprangridning med «Hebraico» og med det portugisiske laget kom han på sjetteplass.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i hestesport, sprangridning lag Portugals flagg Portugal

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   www.ordens.presidencia.pt[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) José Mouzinho – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) José Mouzinho – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) José Mouzinho – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Upper Steel Arch Bridge**, også kjent som **Honymoon Bridge** eller **Fallsview Bridge** var en internasjonal bro som gikk over Niagara-elven og forbandt Niagara Falls, Ontario med Niagara Falls, New York. Det lå om lag 150 meter opp elven i forhold til dagens Rainbow Bridge. Den kollapset i 1938.

Historie
--------

Bron ble bygget i 1897-98 av *Pencoyd Bridge Company*. Upper Steel Arch Bridge lå 3,7 meter nærmere American Falls enn broen som senere erstattet den. Da den var ferdig var broen den største stålbuebro i verden. Den hadde dobbeltspor for jernbanen og kjørebaner og fotgjengerfelt.Broen måtte konstant beskyttet mot som la seg over elva hver vinter. I januar 1899 var det en stor iskoloss truet broen isen stablet rundt brokarene på grunn av nærheten til elvas overflate. Broen ble senere forsterket med en 8 m høy steinmur rundt brokarene.

Beskyttelsen rundt brokatene holdt i førti år, inntil 27. januar 1938, da broen kollapset. En plutselig storm på Eriesjøen sendt en massiv mengde is over fossen, noe som resulterer i nesten 30 m is som presser mot broen. Den endelige kollaps skjedde kl 4:20 pm for tusenvis av tilskuere som hadde kommet for å se broen gå under. Strukturen kollapset i ett stykke ut i elva. Riving av det som var igjen av broen fant sted fra februar til april 1938 da alle bitene enten ble fjernet eller hadde sunket i elva. Bygging av en ny bro startet kort tid senere,mdenne gangen med brokar mye høyere over elven. De ble kalt Rainbow Bridge og åpnet i november 1941.

Galleri
-------

* Upper Steel Arch Bridge, sett fra Goat Island, 1900Upper Steel Arch Bridge, sett fra Goat Island, 1900
* Curtiss Modell D , ført av Lincoln Beachey flyr under Honymoon Bridge, cirka 1911Curtiss Modell D , ført av Lincoln Beachey flyr under Honymoon Bridge, cirka 1911
* Turistbåten«Maid of the Mist»under Honymoon Bridge, ca 1920 Turistbåten«Maid of the Mist»under Honymoon Bridge, ca 1920
* Kollapset bro med is bygget opp Niagara-Elven (sett fra Kanadisk side)Kollapset bro med is bygget opp Niagara-Elven (sett fra Kanadisk side)
* Kollapset bro (sert fra USA-siden)Kollapset bro (sert fra USA-siden)
* Nærbildet av kollapsenNærbildet av kollapsen

Referanser
----------

1. ↑  «Niagara Falls Bridge History | The Honeymoon Steel Arch Bridge in Niagara Falls». *Niagara Falls Info* **(engelsk)**. 3. februar 2017. Besøkt 2. mai 2020.
2. ↑  «Niagara Falls - Honeymoon Bridge Collapse». *www.niagarafrontier.com*.

Eksterne lenker
---------------

* CBC Radio Arkiv Annonsere sammenbruddet av broen (1938)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Sankt Kjelds kirke** er en romersk-katols kirke i Viborg i Jylland i Danmark.

Historie
--------

Det første samlingssted etter reformasjonen for den romersk-katolske menighet i Viborg ble innviet i 1941, navngitt etter byens lokale helgen Sankt Kjeld. I 1946 kjøpte menigheten et hus på en gammel kirkegrunn i Sct. Leonis Gade 12 og innrettet her et kapell som i 1966 ble innviet som kirke. Da menigheten vokste på 1990-tallet ble det besluttet å oppføre en ny kirke på grunnen. Arkitektene var Meedom-Bæch, og den nye bygning ble innviet i 2008 med prestebolig under kirken.

Inventar
--------

Mot øst, bak alteret, ses et stort vindu med utsigt over Viborg Søndersø. Herutover er rommet enkelt innrettet, med gjenbruk fra den gamle kirke samt fra Sostrup Kloster på Djursland. I alterbordet er nedlagt relikvier av flere helgener.

Referanser
----------

1. ↑  «arkiv.dk | Sankt Kjelds Kirke, Viborg». *arkiv.dk*. Besøkt 22. januar 2022.
2. ↑  «Den Katolske Kirke». *www.meedom-arkitekter.dk*. Arkivert fra originalen 22. januar 2022. Besøkt 22. januar 2022.
3. ↑  «Om kirken». *sktkjeldskirke.dk*. Besøkt 22. januar 2022.

Portal: Danmark
***Eastern Daily Press***, vanligvis bare kalt ***EDP***, er en engelsk regionavis som dekker Norfolk, de nordlige delene av Suffolk og det østlige Cambridgeshire. Avisen blir utgitt hver dag i Norwich i Norfolk i Storbritannia. 

*EDP* ble grunnlagt i 1870 som en såkalt seriøs avis i fullformat under navnet *Eastern Counties Daily Press*. To år senere byttet det om navnet til det nåværende *Eastern Daily Press*, og i midten av 1990-årene byttet avisen format til kompaktformat, et slags komprimert tabloidformat. Avisen er nå eid og utgitt av avisforlaget Archant, tidligere kjent som Eastern Counties Newspapers Group. *EDP* er den bestselgende regionavisen utgitt på morgenen, og er den eneste britiske regionavisen som utkonkurrerer *The Sun* i sitt område. 

Nettsiden til *Eastern Daily Press* heter *EDP24* og ble lansert i februar 2001.

Referanser
----------

1. ↑  EDP24 Arkivert 15. april 2008 hos Wayback Machine. – Om oss

Eksterne lenker
---------------

* EDP24.co.uk – Offisiell hjemmeside
**Olaus Olsen Eskeland** (født 9. juni 1833 i Høle, død 23. november 1903 i Hetland) var en norsk politiker (Venstre).

Som ung var han krambudreng i Stavanger. Han tok eksamen ved Stord Seminar i 1853. Han var lærer og klokker i Høle til 1856 og i Hetland til 1859. Fra 1859 til 1860 var han lensmann i Skudenes, men han ble syk og søkte avskjed. Da kjøpte han seg et gårdsbruk på Tasta i Hetland og startet med gårdsdrift. 

I 1864 blei han ordfører i Hetland, og året etter var han en av de yngste som møtte i Amtstinget. Han satt som ordfører i 36 år, sammenhengende til han døde i 1903, med unntak av en valgperiode. I 1868 ble han valgt til første varamann til Stavanger fra Stavanger Amt, og i 1871 fikk han fast plass på Stortinget. Han satt på Stortinget til og med 1889. De to siste årene av denne perioden var han sykmeldt. Han satt først i justiskomiteen og senere i jernbanekomiteen. Her var han med da vedtaket om bygging av Jærbanen ble gjort.

Han hadde flere andre offentlige verv, bl.a. var han forlikskommisær i Hetland i 40 år, fylkesrevisor, medlem av tilsynsnemnda for Jærbanen og styrer i Norges Banks avdeling i Stavanger. I 1889 var han med og stiftet Hetland Sparebank, og han ble valgt som den første ordføreren i banken sitt forstanderskap. 

I 1889 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 226[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Olaus Olsen Eskeland hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Om Olaus Eskeland på Tasta Historielag sine websider

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
*Xian* rider på drager
**Tianlong** (forenklet kinesisk: 天龙, tradisjonell kinesisk: 天龍, pinyin: *tiānlóng*, Wade-Giles: *T’ien-lung*) er den ene halvdel av det opprinnelige paret i gammel kinesisk mytologi. 

Tianlong gav sammen med sin partner opphav til både menneskene og de døde ting, og kunne styre himmelen og været. Ifølge kinesisk buddhisme bevokter denne himmelske dragen det himmelske palass (天宫一号; *Tiāngōng*) og bærer det slik at det ikke faller.

*Tian* 天 betyr himmel (billedlig himmelen og gud) och *long* 龍 betyr drage - himmeldrage. Ordet kan også tolkes som hellig eller guddommrlig drage. Tianlong er en flyvende drage i kinesisk mytologi, en stjerne i kinesisk astronomi og forekommer som navn på steder, selskap, hoteller og skoler.

Referanser
----------

1. ↑  E. T. C. Werner: *Myths & Legends of China*, George G. Harrap & Co. Ltd. New York, 1922

Litteratur
----------

* Carr, Michael. 1990. "Chinese Dragon Names", *Linguistics of the Tibeto-Burman Area* 13.2:87-189.
* Eberhard, Wolfram. 1968. *The Local Cultures of South and East China*. E. J. Brill.
* Visser, Marinus Willern de. 1913. *The Dragon in China and Japan*. J. Müller.
* Yuan, Haiwang. 2006.  *The Magic Lotus Lantern and Other Tales from the Han Chinese*. Libraries Unlimited.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Honeysuckle Weeks** (født 1. august 1979 i Cardiff i Wales) er en britisk skuespiller, kjent for sin rolle som Samantha Stewart i den britiske TV-serien *Kriminalsjef Foyle*. Hun ble tidelt en BAFTA-pris for rollen.

Hun var forlovet med den britiske poeten Anno Birkin i en kort periode før han døde 20 år gammel i bilulykke i Italia i 2001. I juli 2007 giftet hun seg med hypnoseterapeuten Lorne Stormont-Darling, som er 16 år eldre enn henne, og de bor sammen i London. De giftet seg i en improvisert buddhistisk vielse mens de var på ferie i Himalaya-fjellene i 2005.

Hennes skuespillerkarriere startet da hun fikk hovedrollen i TV-serien *Goggle Eyes* i 1993. Siden den gang har hun spilt i mange TV-programmer, inkludert barneserien *The Wild Hus* og den langvarige serien *Midsomer’s Murder* og i seriene om mesterdetektiven Hercule Poirot. Hennes filmprestasjoner inkluderer blant annet rollen som Anne Ridd i filmen *Lorna Doone* fra 2000 og som Sarah i *My Brother Tom* fra 2001.

Filmografi (utvalg)
-------------------

* *Kriminalsjef Foyle*, TV-serie (2002–2010)
* *Mord og mysterier*, TV-serie (1999)

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0917320, besøkt 21. juli 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Claudia Joseph (19. mars 2013). «Foyle's War star Honeysuckle Weeks: I am not a bit like my character». Daily Express. Besøkt 5. januar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Honeysuckle Weeks på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Honeysuckle Weeks i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Honeysuckle Weeks på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Honeysuckle Weeks på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Honeysuckle Weeks hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Kriminalsjef Foyle

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Viggo Axelssen** (født 7. september 1912 i Kristiansand, død 28. oktober 1982), var en norsk motstandsmann som gjorde tjeneste i Kompani Linge under andre verdenskrig.

Axelssen arbeidet sammen med sin far, Carl Axelssen, i deres skipshandel J. Lochner & Co, i Kristiansand. Etter middelskole og handelsskole gjennomgikk Axelssen rekruttskolen for Agder infanteriregiment nr. 7 (IR 7) i 1931. Axelssen gjorde tjeneste i regimentet ved krigsutbruddet sammen med et annet medlem av Oslogjengen, Edvard Tallaksen, i Setesdalen i aprildagene 1940. Etter at divisjonen, under ledelse av general Liljedahl, kapitulerte den 15. april 1940, gikk Axelssen tilbake til arbeidet i skipshandelen i Kristiansand. Derfra ble han en meget effektiv havnespion.

Under opplæringen i Kompani Linge ble Axelssen, i likhet med Gunnar Sønsteby, oppfattet som en problemelev, og måtte i en periode tjenestegjøre ombord i en motortorpedobåt.

Etter at Gregers Gram og Edvard Tallaksen ble lokket i et bakhold på Plasskafeen ved Olaf Ryes plass i Oslo, ble Viggo Axelssen og Arthur Pevik tidlig i 1945 rekruttert til Oslogjengen av Gunnar Sønsteby. De ankom Østmarka, nær Ski stasjon den 22. februar 1945 i fallskjerm sammen med 50 containere inneholdende våpen og sabotasjemateriell. Milorg D11 mottok de nylig ankomne fallskjermhopperne «- på en fortreffelig måte!», ifølge Axelssen selv.

Den 6. mars 1945, da Viggo Axelssen og Birger Rasmussen skulle fylle bensin på bilen de fraktet utstyr i, ble de overrasket av en tysk-norsk patrulje som kom gående oppover Fredensborgveien i Oslo. Guttene trakk seg inn i en blindgate, hvor de ble fulgt av tre menn fra patruljen, en frontkjemper og to fra Hirdens Bedriftsvern. Det hele endte med at Birger Rasmussen skjøt to av forfølgerne på kloss hold før Rasmussens pistol klikket, mens den tredje fikk satt et rifleskudd i armen til Rasmussen. Viggo Axelssen kom til, avfyrte skudd og jaget rifleskytteren og fikk hjulpet Rasmussen i sikkerhet.

Etter krigens slutt fortsatte Viggo Axelssen sin sivile jobb som skipshandler i Kristiansand. Axelssen ga også Lingeklubben en hytte på Kalvøya i Høvåg. Hytta fikk navnet *«Royal Castle»*.

Utmerkelser
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |  |
| --- | --- |
| Deltagermedaljen med rosett | H.M. Kongens erindringsmedalje (1940–1945) |

 |

For innsatsen som livvakt for kongefamilien i frigjøringsdagene 1945 ble Axelssen, sammen med atten andre livvakter, i 1946 tildelt H.M. Kongens erindringsmedalje med spenne «1940–1945».

Se også
-------

* Operasjon Cheese
* Operasjon Carhampton

Referanser
----------

1. ↑  «Kongens og kronprinsfamiliens livvakt dekorert». *Aftenposten*. 20. august 1946. s. 1.

Litteratur
----------

* Erling Jensen, Per Ratvik, Ragnar Ulstein (1948): *Kompani Linge* – Gyldendal
* Jan Christensen: *Oslogjengen* Orion Forlag, 2005
* Per Hansson: *Det Største Spillet* Gyldendal, 1965

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Sud Aviation Super-Caravelle** var et tidlig design for et supersonisk fly utviklet av det franske selskapet Sud Aviation.

I motsetning til konkurrerende prosjekter som så for seg et stort transatlantisk passasjerfly og som ledet fram til eksempelvis Boeing 2707, var Super-Caravelle mindre og med kortere rekkevidde, utviklet ut ifra selskapets Sud Aviation Caravelle. Arbeidet ble påbegynt i 1960, og presentert på et flyshow i Paris året etter. De slående likhetene mellom den utstilte modellen av Super-Caravelle og Bristols modell 223, førte til at de to selskapenes gikk sammen i arbeidet som førte til overlydsflyet Concorde.

Da utviklingen av Concorde var kommet i gang, ble navnet Super Caravelle overført til Caravelle-versjonene 10B og 12.

Referanser
----------

1. ↑  Endres, Günther: *Airlifes's Airliners Vol. 14: Aérospatiale/British Aerospace Concorde - The History of Supersonic Transport*, s. 28. Crowood Press 2004. ISBN 1-84037-205-2

Litteratur
----------

* John Wegg, *Caravelle - The Complete Story* 2005 Airways International Inc. ISBN 0-9653993-1-0
**José Miaja Menant** (født 20. april 1878, død 14. januar 1958 i Mexico) var en spansk hæroffiser i Den andre spanske republikken.
Han begynte ved militærakademiet i Toledo i 1896. 

På tross av hans medlemskap i Unión Militar Española ble han i 1935, av den konservative forsvarsministeren José María Gil-Robles y Quiñones, utstasjonert i Lérida, en obskur militærpost langt fra hovedstaden Madrid. Handlingen indikerte at han ikke hadde den konservative regjeringens hele og fulle tiltro. 

I starten av den spanske borgerkrigen var han utstasjonert i Madrid og forble lojal til den republikanske regjeringen. Etter at regjeringen rømte Madrid i november 1936 fikk Miaja kommando over Junta de Defensa i Madrid.
Sammen med sin stabssjef Vicente Rojo Lluch klarte han å stoppe nasjonalistene ved Manzanareselven under Beleiringen av Madrid.

Som øverstkommanderende for den midtre sonen kommanderte han slagene ved Jarama, Guadalajara og Brunete. Han støttet senere Segismundo Casados opprør mot regjeringen i mars 1939. Etter den spanske borgerkrigen gikk han i eksil, først i Algerie og Frankrike, så til Mexico der han døde.

Referanser
----------

1. 1 2   Spansk biografisk leksikon, oppført som José Miaja Menant, Spanish Biographical Dictionary ID 12759/jose-miaja-menant, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, oppført som José Miaja Menant, BNF-ID 135476160[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6rz8zrs, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gran Enciclopèdia Catalana, oppført som José Miaja Menant, Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0042335[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
***Patrobus assimilis*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Patrobus assimilis* finnes i nord og særlig øst i Europa. Den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Patrobus assimilis* er en kraftig bygd løpebille, kroppen er 7-10 mm lang og har en mørk svart farge. Hodet og beina er brunlige. På hver side av hodet fra fasettøynene og bakover er en dyp fåre (fordypning). Hodet er sterkt innsnørt like bak øynene. Antennens fjerde ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se).

Levevis
-------

*Patrobus assimilis* er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. Den finnes helst i innlandet og sjeldnere på kysten.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Patrobus assimilis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Patrobus assimilis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Patrobus assimilis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Patrobus assimilis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Patrobus assimilis* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Patrobus assimilis* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Patrobus assimilis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Patrobus assimilis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Patrobus assimilis* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Patrobus assimilis* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
Bilsport ved Eastern Creek Raceway.
**Eastern Creek** er en bydel i Sydney, i delstaten New South Wales, Australia. Eastern Creek ligger 35 kilometer vest for Sydney sentrum, i kommunen City of Blacktown og er en del av Greater Western Sydney regionen.

Eastern Creek ligger vest for vannmagasinet Prospect Reservoir og er mest kjent for racerbanen Eastern Creek Raceway og den tidligere fornøyelsesparken Wonderland Sydney. Eastern Creek Raceway er arena for 5 runde i V8 Supercar motor racing serien. Wonderland Sydney var en stor fornøyelsespark i bydelen mellom 1985 og 2004. Wonderland er nå stedet for en business park kalt Interchange Park.

Historie
--------

Bydelen fikk sitt navn fra det at den østlige delen av South Creek ble kalt 'Eastern Creek'. Tettstedet som vokste frem der veien krysset elven ble kjent som Eastern Creek.

Handel og industri
------------------

Eastern Creek huser store industriområder og beskrivelsen 'Eastern Creek Area' inkluderer også industriområdene i nabobydelene Arndell Park og Huntingwood. Det finnes derfor lite statistikk og informasjon om demografi som refererer kun til selve bydelen. Søppelfyllingen og gjenvinningsanlegget Eastern Creek Waste and Recycling Centre tar også opp store områder av bydelen.

Kilder
------

* The 2001 City of Blacktown Social Plan

Eksterne lenker
---------------

* Eastern Creek Raceway Track Days
* Eastern Creek Raceway Hot Laps

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |

1. ↑  .
**Schulz** er et tysk etternavn, avledet fra den middelalderske tittelen Schultheiß, som betegnet en lokal tjenestemann som ledet forvaltningen av et lokalsamfunn eller en slags fogd. En av oppgavene var å samle inn skatter og betale disse inn til territorialherren. Ordet stammer fra denne funksjonen, *Schuld* (skyld) og *heißen* (å kreve inn), og kan forstås som «skyldinnkrever» eller i mer moderne språkbruk som «skatteinnkrever». Navnet har en rekke alternative skrivemåter som Schulz, Schultze og Schulze.

Personer med navnet
-------------------

* Johann Abraham Peter Schulz
* Niels (Stockfleth) Schultz
* Eckhardt Schultz
* Alexander Schultz
* Theodore Schultz
* Ernst (Ludvig Emanuel) Schultz
* Mark (Philip) Schultz
* David (Leslie) Schultz
* Hieronymus Schultz
* Carl Schultz
* Børge Johan Schultz
* Johannes Heinrich Schultz
* Josef Schultz
* Niels (Stockfleth) Schultz Nickelsen
* (Thorvald) Christian Norberg-Schultz *(Schulz)*
* George (Pratt) Schultz *(Shultz)*

* Schultz' gate holdeplass
* Studenterhuset Schultz' gate
* Schultz & Larsen

Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Schultz*.
**Schouterrassen** (1–33, 2–36) er ei gate på Sinsen i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Båhusveien til Olaf Schous vei og inngår i Sinsenbyen.

Navn og historie
----------------

Brdr. Johnsen kjøpte grunnen til deres plan om *bygningene Schouterrassen* i 1935 som en del av Sinsenbyen. 3 år senere kom navnet på veien. Dette var oppkalt etter familien Schou, som eide Sinsen gård før Sinsenbyen blei anlagt. Bryggerieier Christian Schou kjøpte Vestre Sinsen gård til brennerivirksomhet i 1834, mens fabrikkeier Halvor Schou bygde en herskapsbolig.

Bebyggelse
----------

Bebyggelsen er lamellblokker fra 1930-tallet. Først ligger to lange blokker på hver side (6–7 oppganger hver), deretter følger to mindre tverrliggende blokker på hver side (det siste paret med adresse Olaf Schous vei). Det er romslige parkområder på begge sider, til dels på taket av næringslokaler nederst i Olaf Schous vei.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2000). «Schouterrassen». *Oslo byleksikon* (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 381. ISBN 82-573-0815-3.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Sankt Lazarusordenen** er en ridderorden grunnlagt i 1098 av Gerardo Sasso, som også grunnla Malteserordenen. Ordenen overlever i dag under beskyttelse av Fyrstehuset Savoy og er fusjonert med St. Mauritius-ordenen 1572 av pave Gregor XIII.

Sankt Lazarusordenen ble grunnlagt på 1000-tallet, og har to hovedformål: å hjelpe syke av spedalskhet og å forsvare den kristne tro. Første gang ordenen nevnes i bevarte kilder er i 1142. Ordenen ble grunnlagt ved et sykehus for spedalskhet utenfor murene til Jerusalem og etablerte deretter en rekke sykehus i Det hellige land, inkludert i  Akko. Det er ukjent når ordenen ble militær, men det var sannsynligvis før slutten av 1100-tallet ved det store antallet korsfarere som ble sendt til sykehusene for behandling. Senere grunnla ordenen en rekke sykehus i resten av Europa, såkalte sykestuer, hovedsakelig for behandling av spedalskhet pasienter men også for behandling av andre sykdommer. Ordenen hadde en nær forbindelse med andre ridderordener.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
**Masaru Hayami** (født 24. mars 1925 i Kobe, død 17. mai 2009) var en japansk forretningsmann og sjef for den japanske sentralbanken.

Han satt som den 28. guvernøren i Japans bank. Samt at han var direktør for Bank for International Settlements (BIS). Han ble uteksaminert fra Tokyo College of Commerce (dagens Hitotsubashi University) i 1947. Hayami var administrerende direktør for Nissho Iwai Corporation før han ble utpekt som guvernør i Bank of Japan fra 1998 til 2003. Hayami tok over jobben som sentralbanksjef etter at Yasuo Matsushita og visesentralbanksjefen Toshihiko Fukui ble tvunget til å trekke seg i forbindelse med en skandale som involverte at de tok imot bestikkelser og gjentatte lekkasjer av økonomisk sensitiv informasjon.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Hayami Masaru, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Hayami-Masaru, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.bloomberg.com[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** CiNii
 |
Sankt Hans kloster
**Sankt Hans kloster** (*Sankt Johannis Kloster*) i Slesvig by omtales første gang 1251, men er formentlig opprettet omkring 1200 på en eldre sognekirke. Det firefløyede klosteret ble opprettet av benediktinernonner som flyttet fra Guldholm kloster nord for byen, hvor det var både munker og nonner. Munkene kom til Ryd kloster hvor Lyksborg slott ble bygget på 1500-tallet, og nonnene ble sendt til Holmen i Slesvig.

På stedet lå tidligere en romansk kampestenskirke, hvorav deler inngikk i klosterkirken. Nonnenes korstoler, som i katolsk tid sto inne i kirken, men nå befinner seg i refektoriet, er fra omkring 1240 og er de eldste kjente i Sydslesvig. Det gotiske sakramenthuset er fra omkring 1450. I 1299 og 1487 ble bygningene ødelagt av brann og gjenoppbygget. 

Ved reformasjonen ble klostret omdannet til en adelig stiftelse, og de katolske nonnene ble evangeliske legsøstre. Klosteret er fritt tilgjengelig, men noen av bygningene krever omvisning.

Eksterne lenker
---------------

* Freundekreis Sankt Johannis Kloster
* Evangelische Zeitung
**Det Holstenske Grænsegendarmeri** ble opprettet i 1839 av kong Frederik VI ved det danske monarkis grense tett ved de to store handelsbyer, fristadene Hamburg og Lübeck, fra hvis lagre det som følge av den voksende velstand i monarkiet begynte å gå en stadig større strøm av varer mot nord.

Gendarmeriet fikk sine oppgaver anvist i en forordning, hvori det het at gendarmene skulle beskytte tollerne, hindre vagabonders inntrengen i riket, pågripe desertører, undertrykke tumulter og opprør, samt understøtte politiet i dets tjeneste.

Disse oppgaver medførte at gendarmeriet i daglig tale ble betegnet som *grænsetoldpolitikorpset*.

Gendarmerne ble tildelt lyseblå uniformer med røde kanter, hvite banderoler med blank patrontaske, en lang ryttersabel, lyseblå sjako med hvite fangsnorer og sølvbeslått hakerem, samt øverst oppe en stor hvit hestehale. Gendarmeriet var også i høy grad kjennetegnet ved deres vakre og kraftige hester, som langt den overveiende del av mannskapet ble tildelt.

Det Holstenske Grænsegendarmeris sjefer var:

* 1839–1841 Justus von Unzer, major
* 1841–1842 Johannes von Holler, rittmester
* 1842–1846 Frederik Gyldenstjerne von Sehestedt, rittmester
* 1846–1864 Niels Joachim Christian von Marcher, oberst

Det Holstenske Grænsegendarmeri tjente liksom Det Slesvigske Gendarmeri som feltgendarmeri i andre slesvigske krig, midlertidig under ledelse av major J.F.M. von Gulstad, dels som tollpoliti i etterretningsvesenet og som vakter ved magasin- og vognparken og dels som kystvakter på Als. Etter kampene ved Dybbøl og overgangen til Als var dette korpset de aller siste danske tropper som flyktet over til Faaborg.

Da freden i Wien omsider var sluttet, samlet man restene av såvel holstenske som slesvigske gendarmer i Jylland og fordelte dem nå langs den nyopprettede grenselinje ved Kongeåen. Det Holstenske Gendarmeris gamle sjef, oberst Marcher, som under krigen hadde vært eskadronsjef ved Gardehusarregimentet og ordonnansoffiser hos en ryttergeneral, fikk nå overdratt oppgaven med å organisere den nye tollgrensebevoktningen, under navnet *Grænsetoldpolitikorpset*.