recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Valget i Niedersachsen 2017** var det 18. valget til Niedersachsens landdag, og ble avholdt 15. oktober 2017. Ved valget var det ca. 6,1 millioner stemmeberettigede.

Valget, som opprinnelig var berammet til 14. januar 2018, ble avholdt som et nyvalg. Et medlem av Bündnis 90/Die Grünen gikk over til CDU, slik at regjeringen fra SPD og Bündnis 90/Die Grünen mistet sitt flertall i delstatsparlamentet.

Utgangsposisjon
---------------

Etter valget i Niedersachsen 2013, fikk SPD 49 medlemmer av landdagen, Bündnis 90/Die Grünen 20, CDU 54 og FDP 14 medlemmer. 

Elke Twesten som var innvalgt på listen til Bündnis 90/Die Grünen, kunngjorde våren 2017 at hun forlot partiet til fordel for CDU. Stephan Weils regjering som støttet seg på en koalisjon av SPD og Bündnis 90/Die Grünen, mistet dermed sitt flertall i landdagen. Landdagen utskrev deretter nyvalg.

Valgsystem
----------

Landdagen ble valgt gjennom 87 valgkretser. I hver krets ble det valgt ett medlem av landdagen. Ytterligere 48 medlemmer ble valgt over partilister i delstaten, slik at landdagen skulle bestå av minst 135 medlemmer.

Vinnere av et direktemandat i valgkretsene beholdt sin plass i parlamentet. Det var imidlertid resultatet av listevalgene som avgjorde maktforholdet i parlamentet.

Direktevalgte medlemmer av et parti som overskred partiets andel av parlamentet, i henhold til listevalget, ble kalt overskuddsmandater. De øvrige partiene mottok kompensasjon for overskuddsmandater i form av utjevningsmandater. Det gjaldt en sperregrense på fem prosent.

Valgperioden var fem år. Stemmerettsalderen er 16 år mens valgbarhetsalderen var 18 år.

Referanser
----------

1. ↑  Valgresultat på aktuelle-wahlen-niedersachsen.de Arkivert 16. oktober 2017 hos Wayback Machine. besøkt 19. oktober 2017
2. 1 2 3 4 5  «Wahl zum 18. Niedersächsischen Landtag am 15.10.2017 | Nds. Landeswahlleiterin». *www.landeswahlleiter.niedersachsen.de* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 12. september 2017. Besøkt 1. september 2017.
3. ↑  NDR. «Elke Twesten ist jetzt Mitglied der CDU-Fraktion». *www.ndr.de* **(tysk)**. Besøkt 1. september 2017.
4. ↑  «Suche | Niedersächsische Landeszentrale für politische Bildung». *www.demokratie.niedersachsen.de* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 2. september 2017. Besøkt 1. september 2017.

| * v
* d
* r
Valg i Tyskland 2017 |
| --- |
| Våpen | Føderale valg | Valget av forbundspresident • Valget til Forbundsdagen | Tysklands flagg |
| Delstatsvalg | Saarland ‎• Schleswig-Holstein • Nordrhein-Westfalen • Niedersachsen |
**Valget i Hamburg 2015** som ble avholdt 15. februar 2015 var valget til delstatsparlamentet Hamburgische Bürgerschaft. Ved valget hadde 1 299 411 personer stemmerett, hvorav ca. 683 000 kvinner.

SPD som ledet den sittende delstatsregjering, beholdt sin posisjon som Hamburgs største parti men må gå i koalisjon for å beholde regjeringsmakten. CDU fikk størst tilbakegang, FDP klarte sperregrensen med god margin, mens AfD for første gang trådte inn i et delstatsparlament vest i Tyskland.

Valgrett og valgdeltakelse
--------------------------

Stemmerettsalderen var 16 år. Valget gjaldt for en periode på fem år, mot tidligere fire år.

Delstaten Hamburg har 17 valgretser. Velgerne fikk én stemmeseddel for valgkretsene og én delstatsliste. Hver av velgerne kunne avgi fem stemmer på hver av listene. 

Valgdeltakelsen sank ytterligere fra 57,3 % ved valget i 2011 til 56,6 %. Den yngste kandidat for delstatsparlamentet var 18 år og den eldste 85 år. De eldste stemmeberettigete var en kvinne på 110 år og en mann på 106 år; de to som var delstatens eldste velgere hadde forøvrig samme fødselsdag.

Utgangspunkt
------------

Ved delstatsvalget i 2011 fikk SPD 62 medlemmer av parlamentet, CDU 28 medlemmer, Grüne 14 medlemmer, FDP 9 medlemmer og Die Linke 8 medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑  Statistisches Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein besøkt 16. februar 2015
2. 1 2 3 4 5  «Delstaten Hamburgs internettside: Valget i tall tysk». Arkivert fra originalen 13. februar 2015. Besøkt 13. februar 2015.
3. ↑  Die Zeit: *SPD gewinnt, braucht aber Koalitionspartner* lest 15. februar 2015
4. ↑  Hamburger Abendblatt 13. mai 2015: *Klares Votum für Verlängerung der Wahlperiode in Hamburg* lest 13. februar 2015

Portal: Tyskland
**Willie August Vieth** (født 30. april 1905 i Bergen, død 1. september 1968) var en norsk jazzmusiker (trompet) og orkesterleder. Han var sønn av kontrabassisten C. Vieth som spilte i Bergen Filharmoniske Orkester og i Den nationale scenes orkester. Willie Vieth utdannet seg ved musikkhøgskolen i Budapest, og virket i ungarske orkestre, før han etablerte seg i Oslo, i et av landets første jazzorkester, Sixpence Jazzband og i Røde Mølle-orkesteret (1928). Han spilte i orkestret på Bristol fra 1936 til 1939.
Før den andre verdenskrig ledet han Sorrow Breakers og Kaba-orkesteret (1934–36).
Han spilte også med Louis Armstrong, var aktiv i Københavns jazzmiljø og var dirigent/pianostemmer. Etter flytting til Åndalsnes virket han som instruktør for norske janitsjarorkestre, samt drev noteforlag.

Eksterne lenker
---------------

* biografi og bilde fra Norsk Musikkinformasjon

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Willie Gallacher** (født 25. desember 1881 i Paisley, Renfrewshire i Skottland, død 12. august 1965) var en britisk aktivist og kommunist. 

Gallavher tjente i to perioder i det britiske House of Commons og var representant for Communist Party of Great Britain. Han var en fremtredende britisk kommunist og redaktør for den kommunistiske avisen *Daily Worker* fra 1949 til 1959. Gallacher var motstander av at Storbritannia skulle involvere seg i den første verdenskrig.[] Han var president for den Clyde Workers' Committee, en organisasjon som hadde blitt dannet for å organisere arbeidere fra Clydeside og få dem til å forlate det arbeidet de hadde blitt ansatt til.[]

Etter den første verdenskrig ble Gallacher involvert i kampen for å bedre arbeidstakernes vilkår og goder. Det var allment forventet at når krigen var avsluttet ville det bli fulgt av omfattende arbeidsledighet på grunn det store antallet demobiliserte soldater og sjømenn som skulle inn i arbeidsstyrken.[] I 1925 var Gallacher en av tolv medlemmer av det britiske kommunistpartiet som ble dømt til oppfordring til oppvigleri blant arbeidere og en av de fem tiltalte som ble dømt til tolv måneders fengsel på grunn av dette.[]

Gallacher døde 12. august 1965 da han var 83 år gammel.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, oppført som William Gallacher, Munzinger IBA 00000007271, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Willie Gallacher hos Hansards parlamentsdebatter Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gazetteer for Scotland **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** Munzinger (iba)
 |
**William Henry Joseph Bonaparte Bertholoff Smith** (født 25. november 1897 i Goshen i delstaten New York, død 18. april 1973 i New York City) var en amerikansk jazzpianist og komponist, alminnelig kjent som **Willie «The Lion» Smith**.

Liv og virke
------------

Han vokste opp i Newark, New Jersey og ble med i den første verdenskrig som trommeslager, hvilket brakte ham til medaljebringende kamper i Frankrike der han fikk sitt tilnavn «The Lion». Derpå flyttet han til Harlem og akkompagnerte bl.a. Mamie Smith, samt ledet husbandet på Leroy's. Han ble en av de ypperste utøvere innen stride piano på 1920-tallet, hyppig vinner av datidens «cutting contests» i konkurranse med James P. Johnson og Fats Waller, såvel som mye brukt rent party-musiker.

Hans spill ble bivånet av den tidens unge Duke Ellington, som senere formidlet sin beundring i stykket *Portrait of the Lion* (1939); til gjengjeld skrev Smith *Portrait of Duke* (1957), hvorpå Duke utga *Second portrait of the Lion* (1965).
Hans vide berømmelse stammer i vesentlig grad fra innspillinger på Decca Records fra 1935 og utover, med eget orkester.
Han komponerte over 100 melodier og ga ut en rekke plater, for det meste som soloartist, samt turnerte Europa og Nord-Afrika (49-59, 65-66). Videre var han hazzán i synagoger på 40-tallet, figurerte i filmen *Jazz Dance* (1954), og skrev autobiografien *Music on my mind* (1965).
Filmen *Willie The Lion* (2004) oppsummerer hans liv.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som William Henry Smith, www.doctorjazz.co.uk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Grove Music Online, DOI 10.1093/GMO/9781561592630.ARTICLE.A2276527, besøkt 29. august 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id smith-willie[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Discogs, oppført som Willie "The Lion" Smith, Discogs artist-ID 307444, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* redhotjazz.com Arkivert 24. november 2006 hos Wayback Machine. har biografi og verksliste
* njn.net omhandler filmen
* npr.org med bilder, intervju og tekst

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NLA **·** BNE **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Willie Francis** (født 12. januar 1929 i St. Martinville i Louisiana i USA, død der 9. mai 1947) var en afro-amerikansk borger som ble dømt til døden ved elektrosjokk av delstaten Louisiana. Han er mest kjent for å være den første amerikaneren som overlevde gjennomføring av elektrosjokk i USA.

I 1945 (i en alder av 16 år) ble Francis tiltatt for å drepe en apotek-eier i St. Martinville. Drapet på apotek-eieren forble uløst i ni måneder, frem til august 1945 da Francis ble arrestert i Texas, i forbindelse med en urelatert kriminell hendelse. Til tross for to separate skriftlige tilståelser, erklærte seg Francis ikke skyldig under rettssaken mot ham. Han ble dømt til døden og forsøkt henrettet i den elektriske stol i 1946. Vitner til at dødsstraffen ble forsøkt gjennomført rapporterte at Francis hadde skreket at han ikke hadde fått puste. Det viste seg senere at den elektriske stolen hadde blitt koblet til feil av en beruset fangevokter, og Francis ble henrettet året etter. Willie Francis var gjenstand for en dokumentarfilm fra 2006 med tittelen *Willie Francis Must Die Again* som ble skrevet og regissert av filmskaperen Allan Durand.

Referanser
----------

1. ↑  Law.cornell.edu
2. ↑  Google.com - Willie Francis
3. ↑  «Willie Francis Must Die Again (2006)» **(engelsk)**. Internet Movie Database.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Blurb** eller **vaskeseddel** er en kort, positiv omtale av en bok, film eller et annet produkt som er skrevet for å fremme salget av produktet. Blurbing brukes som markedsføringsverktøy blant annet av forlag og filmprodusenter.

Vaskesedler har ofte blitt sendt til medier, bokhandlere eller kinoer i forbindelse med lansering eller distribusjon av produktet, og ofte blitt gjengitt i omslagsteksten på baksida av bøker og filmer. En vaskeseddel-tekst er kort nok til at man raskt får med seg innholdet, men ofte omfattende nok til at mottageren kan formidle noe videre, eksempelvis ved at journalister bruker stoffet som grunnlag for omtale i aviser og media. Brukt vis-a-vis media har vaskesedler ofte fungert på samme vis som pressemeldinger.

Enkelte produsenter betaler navngitte kjendiser og berømte forfattere for å blurbe, det vil si for å anbefale eller skryte av produktene deres. 

Ordet blurb stammer fra den amerikanske humoristen Gelett Burgess som døde i 1951, og uttrykket ble tatt i bruk på norsk på 2000-tallet.

Eksterne lenker
---------------

* Avisinnlegg om en «husblurb»
* Språkrådet om «Blurb, vaskeseddel og baksidetekst»

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Bjørkevedflue** (*Phytobia betulae*) er en liten flue tilhørende familiegruppen minérfluer (Agromyzidae) hvor larven lever i stammen til bjørk. Den er trolig vanlig i det meste av Norge.

Bjørkevedflue er omtrent 5 mm lange og for det meste svart på farge.

Larvene er tynne og svært lange, opptil 3 cm lange. De lever i vekstsonen, mellom barken og veden hos bjørk. Den etterlater seg noen tynne ganger, men de vokser igjen uten at treet tar skade. De gjenvokste gangene synes som uregelmessige brunere striper. Vanligvis tar ikke treet skade av bjørkevedfluen, men den økonomiske verdien på tømmeret kan bli redusert.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *bjørkevedminérflue* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *bjørkevedminérflue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *bjørkevedminérflue* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *bjørkevedminérflue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *bjørkevedminérflue* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *bjørkevedminérflue* hos NCBI Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Inkubasjonstid** betegner den tid det tar fra man blir smittet av en sykdomsfremkallende organisme til man viser symptomer på sykdommen. Det kan gå ganske hurtig (få minutter) eller meget langsomt (30 år for Creutzfeldt-Jakob). Inkubasjonstiden varierer mye fra person til person, og derfor angir man den helst som middeltallet og den 10. og 90. persentil.

Svartedauden anses i dag for å ha vært en bakteriell sykdom, og man ble raskt klar over at perioden fra smitte til død lå på ca. 37 dager. Den presise inkubasjonstiden var derimot ukjent, så man fikk først bukt med sykdommen da man innførte streng karantene i 40 dager. I nåtiden kan inkubasjonstiden for denne sykdom beregnes slik: Fra smitte til de første tegn på sykdommen gikk det 10-12 dager (den egentlige inkubasjonstiden). Dernest var man smittefarlig i 21 dager, men først i de siste 5 døgn kunne andre se åpenlyse tegn på sykdommen.

Mange mennesker er skjulte smittebærere fordi de er smittet, men ikke viser symptomer på sykdommen.

Eksempler på inkubasjonstiden for forskjellige sykdommer
--------------------------------------------------------

I mange tilfeller er inkubasjonstiden lengre hos voksne enn hos barn.

* Cellulitt (betennelse under huden), fremkalt av Pasteurella multocida: mindre enn 1 dag
* Omgangssyke – 12-48 timer
* Kolera – 1-3 dager
* Influensa – 1-4 dager
* Svineinfluensa – 1-3 dager
* Skarlagensfeber – 1-4 dager
* Forkjølelse – 2-5 dager
* SARS – opp til 10 dager
* Polio – 7-14 dager
* Kikhoste – 7-14 dager
* Meslinger – 9-12 dager
* Barnekopper – 7-17 dager
* Stivkrampe – 7-21 dager
* Brannkopper – 14-16 dager
* Lussingesyke – 13-18 dager
* Fåresyke – 14-18 dager
* Røde hunder – 14-21 dager
* Kyssesyke – 28-42 dager
* Kuru (sykdom hos kannibaler) middeltall mellom 10,3 og 13,2 år

Se også
-------

* Karantene
* Prodrom

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Syrer og baser** |
| --- |
|  |
| Bufferløsning
Dissosiasjonskonstant
pH
Protonaffinitet
Surhetsfunksjon
Syre–base-ekstraksjon
Syre–base-reaksjon
Syrekonstant
Vannets egenprotolyse |
| **Syretyper** |
| Brønsted **·** Lewis **·** Mineral **·** Organisk **·** Sterk **·** Supersyre **·** Svak |
| **Basetyper** |
| Brønsted **·** Ikke-nukleofil **·** Lewis **·** Organisk **·** Sterk **·** Superbase **·** Svak |

En **mineralsyre** (eller **uorganisk syre**) er en syre avledet fra en eller flere uorganiske forbindelser, i motsetning til organiske syrer som er sure organiske forbindelser. Alle mineralsyrer danner hydrogenioner og konjugert base når de blir oppløst i vann.

Karakteristikk
--------------

Vanlige mineralsyrer er svovelsyre, saltsyre og salpetersyre (også kjent som benkesyrer). Mineralsyrer varierer fra supersyrer (perklorsyre) til svært svake (borsyre). Mineralsyrer har en tendens til å være svært løselige i vann og uløselige i organiske løsemidler.

Mineralsyrer brukes i mange sektorer av den kjemiske industrien som råstoff for syntese av andre kjemikalier, både organiske og uorganiske. Store mengder av disse syrene, spesielt svovelsyre, salpetersyre og saltsyre produseres for kommersiell bruk i store anlegg.

Mineralsyrer brukes også direkte for sine etsende egenskaper. For eksempel brukes en fortynnet løsning av saltsyre for å fjerne avleiringer fra innsiden av kjeler, med forholdsregler for å forhindre korrosjon av kjelen av syren. Denne prosessen er kjent som avkalking.

Eksempler
---------

* Saltsyre HCl
* Salpetersyre HNO3
* Fosforsyre H3PO4
* Svovelsyre H2SO4
* Borsyre H3BO3
* Flussyre HF
* Hydrobromsyre HBr
* Perklorsyre HClO4
* Hydrojodsyre HI

Referanser
----------

1. ↑  Boyd, Claude E. (2020). «Acidity». *Water Quality* **(engelsk)**. Springer International Publishing. s. 215–231. ISBN 978-3-030-23334-1. doi:10.1007/978-3-030-23335-8\_11. Besøkt 6. juni 2022.
**Anisometropi** er en tilstand der de to øynene har en uttalt forskjell i brytningsevne. De kan ha varierende grad av hypermetropi (langsynthet), myopi (nærsynthet), eller de kan de kan være antimetropiske der det ene øyet er nærsynt mens det andre er langsynt. Av enkelte kan dette resultere i diplopi (dobbeltsyn).

Anisometropi kan tilsvarende påvirke utviklingen av samsyn hos spedbarn dersom det er stor forskjell i synsevne på de to øynene. Dette kan føre til at hjernen undertrykker synsintrykket fra det ene øyet, noe som kalles amblyopi, et ord som kommer fra gresk og betyr *dovent øye*. 

Navnet er en sammensetning fra gresk: *an-* "ikke," *iso-* "samme," *metr-* "mål," *ops* "øye."

En studie antyder en forekomst av anisometropoi på 6% blant personer i alderen 6 – 18 år.

Brilleglasskorreksjon
---------------------

For pasienter med en stor grad av anisometropi (større enn 3 dioptrier) vil korrekt korreksjon med korrektive linser kunne føre til at pasienten får problemer ved at avbildningen på de to øynene blir så stor at dette ikke gir et godt samsyn. En slik forskjell i avbildning kalles aniseikoni. En må da avpasse styrken på glassene og avvike fra det optimale per øye for å oppnå et bedre samsyn.

En kan også oppnå en korreksjon ved at det tykkeste glasset lages tynnere og flatere, mens det tynnere gjøres tykkere og krummere.

Se også
-------

* Samsyn

Referanser
----------

1. ↑  Czepita D, Goslawski W, Mojsa A. "Occurrence of anisometropia among students ranging from 6 to 18 years of age." *Klin Oczna.* 2005;107(4-6):297-9. Polish. PMID 16118943.
2. ↑  Optometrist O. Dormann Frandsen, februar 2001: Brilleglassberegning. Arkivert 24. oktober 2005 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
***Anisorrhina quadricornis*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (20–25 millimeter), blank, brunrød gullbasse uten metallglans. Pronotum har fire svarte flekker, et par mindre foran og et par større, firkantede flekker bak. Scutellum har et par små, runde svarte flekker. Dekkvingene har et avbrutt, bredt, uregelmessig lysgult tverrbånd, dette er kantet med svart foran. Oversiden er nokså kraftig punktert, på dekkvingene danner punktene rader. Hannens snute er butt forlenget.

Levevis
-------

De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og steder der det flyter ut sevje fra sår i trær.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Kongo og Zimbabwe.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten blir ofte plassert som et synonym for *Anisorrhina laeviplaga*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
				+ Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
					- Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
						* Slekten *Anisorrhina* Westwood, 1842
							+ Underslekten *Anisorrhina* (i snever forstand)
								- ***Anisorrhina quadricornis*** (Janson, 1884)

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten
* (en) *Kategori:Anisorrhina quadricornis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Anisorrhina* på Encyclopedia of life
**Anisotropi** (fra gresk: «iso» betyr *lik*, «tropos» betyr *retning*; dermed ikke-isotrop) beskriver en egenskap der forholdene er ulike avhengig av retning. En presis definisjon er avhengig av fagfeltet uttrykket brukes i. I fysikken brukes uttrykket gjerne for å beskrive et objekt eller et fenomen der de fysiske egenskapene er ulike i ulike retninger. I motsetning til isotropi, der egenskapene er like i alle retninger uansett, vil anisotropisk materiale gi ujevne formasjoner.

I matematikken kan et punkt være isotropt eller anisotropt. Et godt eksempel er en kule. Midtpunktet i denne kula er isotropt da lengden ut til skallet av kula er like langt i alle retninger. Hvis formen var en kube ville midtpunktet vært anisotropt fordi det er en lenger avstand fra sentrum til hjørnene enn til de flate sidene.

Anisotropisk stråling har ulike intensiteter i ulike retninger; et *anisotropisk* felt virker med ulike krefter avhengig av hvor partikkelen er orientert. Tre er et anisotropisk materiale. Dets holdbarhet, og dets utvidning beroende på luftens fuktighet, er ulike i longitudinal, radial og tangentiell retning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN
 |
**Johann Ludwig Knoop** (født 5. mai 1821 i Bremen i Tyskland, død 16. august 1894 i Bremen), var en kjøpmann og entreprenør innenfor bomullsindustrien.

Liv og virke
------------

Han studerte i Bremen, og lærte bomullsindustrien i selskapet De Jersey & Co i Manchester, England. Han dro til Moskva som assistent til firmaets agent Franz Holzhauer i 1840. Samme år etablerte han det første elektrisk drevne bomullsbedriften i Russland. 

I 1842 ble det engelske forbudet mot eksport av maskiner innenfor bomullsindustrien opphevet, og dette førte til ekspansjon av bomullsvirksomhet i Russland og ellers i Europa. 

I 1852 grunnla han L Knoop & Co. I 1857 bygget han det største bomullspinneriet i Europa på Kreenholm (nåværende: Kreenholmi Valduse) ved Narva i Estland. Selskapet hadde i begynnelsen ca. 4 500 ansatte, og på det meste over 12 000 ansatte. Fabrikken hadde nesten en halv million bomullsspoler drevet av vannkraft. Utbyggingen skjedde i Narva hovdesaklig pga. lave lønninger og lokalisering i nærheten av en foss i Narvaelven.

Knoop ble etterhvert ansvarlig for å opprette 187 spinnerier på russisk territorium. 

Han ble adlet som baron av tsar Alexander II i 1877. Han døde den 16. august 1894 på St Magnus i Bremen.

Referanser
----------

1. 1 2   www.bremerfrauengeschichte.de[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Jutta Langer, Ulla Tesch: *Knoops Park*. Hauschild Verlag, Bremen, 1999, ISBN 3-89757-027-0
* Dittmar Dahlmann, Ludwig Knoop. Ein Unternehmerleben, in: Dittmar Dahlmann/Carmen Scheide (Hg.), "...das einzige Land in Europa, das eine große Zukunft vor sich hat." Deutsche Unternehmen und Unternehmer im Russischen Reich im 19. und frühen 20. Jahrhundert, Essen 1998, S. 361-378
* Dittmar Dahlmann, The Knoop-Family and its International Network, in: Margrit Schulte Beerbühl/Jörg Vögele (Hg.), Spinning the Commercial Web. International Trade, Merchants, and Commercial Cities, c. 1640-1939, Frankfurt am Main 2004, S. 237-245

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Ludwig Knoop i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
* www.sankt-magnus.de
* Offisiell hjemmeside til Krenholm i Narva

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |
**«Blue Hawaii»** er en amerikansk populærmusikksang, skrevet av Leo Robin og Ralph Rainger til Paramount Pictures-filmen *Waikiki Wedding* fra 1937, hvor den ble fremført av hovedrolleinnehaverne Bing Crosby og Shirley Ross.

Crosby, backet av Lani McIntire and His Hawaiians, hadde den første innspilte versjonen i 1937. Den nådde en femteplass på den amerikanske listen.

Sangen har deretter blitt spilt inn på plate i tallrike coverversjoner. Den mest suksessfulle var som tittelsporet til Elvis Presley-filmen fra 1961, hvis soundtrack lå øverst på Billboard Hot 200-albumlisten i tyve sammenhengende uker.

Presley spilte den inn i Radio Recorders, Hollywood, 22. mars 1961. Sangen ble utgitt på LP-platen *Blue Hawaii* (RCA Victor LSP 2426 (stereo), RCA Victor LPM 2426 (mono)) i oktober 1961. Paramount-produsent var Joseph Lilley.

Andre innspillinger
-------------------

* Frank Sinatra (På albumet *Come Fly With Me* (1958))
* David Byrne (På albumet *Big Love: Hymnal* (2008))

Norsk versjon
-------------

Klara Andersen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Blå Hawaii».

Innspillinger
-------------

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Plateselskap og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1937 | «Blå Hawaii» | Øivind Berghs orkester med sang av Jon Otnes og Oslo-kvartetten | Klara Andersen | 78-plate | Columbia GN 455 |
|  | «Blå Hawaii» | Jollys Hawaii-orkester med refrengsang Jøraandstad-trioen | Klara Andersen | 78-plate | Odeon A 180 910 D-3407 |

Referanser
----------

1. ↑  Waikiki Wedding – Soundtracks hos Internet Movie Database
2. 1 2  «Sessions 1960's». Arkivert fra originalen 12. oktober 2008. Besøkt 6. februar 2019.
3. ↑  Elvis Discography 1961
4. ↑  Se plateetiketten
5. ↑  Se plateetiketten


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«Marina» med Rocco Granata | **Nr. 1 på VG-lista**(Uke 26–28 1960) | Neste mottaker:«He'll Have to Go» med Jim Reeves |
**Goodge Street undergrunnsstasjon** er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger ved Tottenham Court Road i City of Westminster. Stasjonen betjener Northern-linjen, og er i kollektivsone 1. 

Den ble åpnet 22. juni 1907 som *Tottenham Court Road undergrunnsstasjon*. Allerede 3. september 1908 ble dette endret, ettersom *Oxford Street undergrunnsstasjon* fikk forbindelse mellom Northern- og Central-linjene, og ble omdøpt til Tottenham Court Road. Goodge Street fikk da navn etter en sidegate. 

Den er en av de få stasjonene hvor adgangen til plattformene er via heis og ikke rullestrapp. Den er også en av de få hvor det er separat ut- og inngang, et resultat av at man har beholdt den opprinnelige designen på heissystemet. 

Goodge Street er svært travel i rushtiden, men strømmen av mennesker går for det meste en vei; de fleste passasjerene er pendlere som skal til jobb på morgenenen og hjem igjen på ettermiddagen. Andre passasjerer bruker normalt heller Tottenham Court Road, som ligger mer sentralt i forhold til handlegater og underholdningstilbud. 

Den er en av åtte stasjoner som har et tilfluktsrom under plattformene. Det var derfra at general Eisenhower annonserte at D-dagen hadde begynt i 1944. 


| **Forrige stasjon** |   |  London Underground |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Warren StreetEdgware/High Barnet |  | Northern-linjen Northern-linjen |  | Tottenham Court RoadMorden |

Eksterne lenker
---------------

* Goodge Street Underground Station Transport for London (Engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Goodwick** (uttales som *Gudik*; walisisk: *Wdig*) er en kystby i Pembrokeshire i Wales. Den ligger rett vest for tvillingbyen Fishguard, og hadde sin begynnelse som Fishguards havn. Fishguard og Goodwick danner et fellesskap som går rundt Fishguard-bukten. I tillegg til de to byene består den av Dyffryn, Stop-and-Call, Harbour Village, Lower Town og Penyraber. Det eksisterer en valgkrets i Goodwick som dekker byen med en total befolkning på 1 988 ved folketellingen i 2011. Goodwick og Fishguard har i fellesskap en befolkning på 5 443 innbyggere i henhold til folketellingen i 2021.

Det var meningen av Goodwick skulle være endeholdeplass for jernbanen Great Western Railway, men det oppsto problemer i havnen som førte til at store skip ikke kunne legge til. Den viktigste trafikken fra havnen er Stena Lines ferge til Rosslare Europort i Irland, og fritidsbåttrafikk.

Historie
--------

Torget i Goodwick, ca. 1850
Utsyn over Goodwick
I løpet av vikingtiden ble kysten av Wales utsatt for angrep og plyndring på slutten av 900-tallet, men det ble også etablert fredelige bosetninger og norrøne handelssteder. Navnet stammer sannsynligvis fra en kombinasjon av de gamle norrøne formene: *góðr* (god) og *vík* (bukt eller vik) som gir *góðrvik*, derav de moderne Goodwick.Sammenlign med Reykjavík («Røykbukta) der *reykr* betyr «røyk».Den sørøstvendte åssiden av Goodwick er skjermet for rådende og salt sørvestlige vinder og er derfor naturlig godt dekket av skog sammenlignet med den eksponerte odden ovenfor og det våte landet i bukten.

Goodwick var en liten fiskerlandsby i sognet Llanwnda, men i 1887 begynte arbeidet med en jernbaneforbindelse og havn, og landsbyen vokste raskt for å betjene dette. Hovednæringen er nå turisme, men i byens fremste industrielle fortid var framstilling av murstein og teglproduksjon. Noe fiske foregår fortsatt i liten skala, men mest aktivitet er sentrert på Milford Haven. Hovednæringsveien er nå turisme.

Goodwick Sands, den lokale stranden, er hvor den beseirede franske invasjonsstyrken samlet seg før deres ubetingede overgivelse den 24. februar 1797. Det franske forsøket på invasjon av de britiske øyer kom i kjølvannet av den franske revolusjonen.

Referanser
----------

1. ↑   «Ward population 2011», *UK Census data*
2. ↑  «Fishguard and Goodwick», *City Population*
3. ↑  Robinson, D.C. (2017): *Wales Place Names: Pembrokeshire*, Kindle edition, ASIN: B07345LDJ4
4. ↑  Slocum, Jonathan; Krause, Todd B.: «Old Norse Online. English Meaning Index», *Linguistic Research Center*, The University of Texas at Austin
5. ↑  «Britain’s last invasion: Fishguard 1797», *The History Press*
6. ↑  Johnson, Ben: «The Last Invasion of Britain», *Historic UK*

Eksterne lenker
---------------

(en) Goodwick – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
**Eskilstunaån** (gjennom Torshälla kalt *Torshällaån*) er ei elv i Södermanland i Sverige. Den har utspring fra innsjøen Hjälmaren (22 moh) og renner mot nord, gjennom Eskilstuna til den munner ut i Blackenfjärden i Mälaren (0,7 moh). Elva er 32 km lang og har et nedbørfelt på 4 187 km², det største av alle tilløpselvene til Mälaren. Middelvannføringen nær utløpet fra Hjälmaren er 24 m³/s. Strekningen nærmest Hjälmaren kalles *Hyndevadsström*.

Elva ble kanalisert allerede på 1600-tallet, men kanalen var allerede etter noen tiår forfalt og ubrukelig. Den nåværende Eskilstuna och Torshälla kanal, som ble innviet i 1860, ble bygget for å gjøre elva farbar for båter fra fabrikkene i Eskilstuna, forbi fossene i Torshälla og videre til Mälaren. Deler av kanalen blir fremdeles trafikkert, men kun med svært lave båter, grunnet faste veibruer som er blitt bygget siden 1950-tallet.

Referanser
----------

1. 1 2  «Eskilstunaån». *Nationalencyklopedin* **(svensk)**. Besøkt 7. januar 2014.  (abonnement kreves)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Jorda rundt*** er en norsk TV-quiz med Knut Borge som gikk på TVNorge fra 1998 til 1999. Programmet var en geografisk kunnskapslek som favnet både inn- og utland. To norsk kjendiser, som hver skulle ha med seg en venn på laget, skulle konkurrere mot hverandre. Deltakerne fikk se en videosnutt av en reise og skulle snarest gjette hvor målet for reisen gikk. Jo lengre man ventet med å finne svaret desto færre poeng fikk man. Premien var en utenlandsreise. Serien ble sendt på søndagskveldene og var basert på et populært svensk program.

Premieren ble sett av 141 000.

Blant de gjester som deltok kan en blant annet nevne Totto Osvold, Rune Bratseth, Kine Hellebust, Trond Giske, Kjell Bækkelund og Eli Rygg.

Opphav
------

Programmet er basert på det svenske *På spåret* som har gått på SVT siden 1987. Den svenske utgaven ble meget populær og hadde enkelte år over 3 millioner seere i snitt. Seertallet for 2006 var på 2,1 millioner.

Referanser
----------

1. 1 2  Aftenposten søndag - Jorden rundt med Knut Borge (27.9.1998, s.62)
2. ↑  VG (29.09.1998 - Side: 58)
3. ↑  IMDb - På spåret
4. 1 2  Aftonbladet - Tv-showen som aldrig spårar ur (30.11.2007)
**Luxkaninen** er en kaninrase fra Tyskland som kjennetegnes ved sin hvite underull og gaupefargede pels. Luxkaninen har som standard en blåsølv dekkfarge og over oversiden av kroppen under dekkfargen ligger et brunrødt lag. På undersiden er den vesentlig lysere. Rasen har hvit underull. Ingen annen viltfarget rase har hvit underull. På engelsk brukes også «lynx» om luxkaninen fordi fargen ligner på gaupas farger.

Luxkaninen ble godkjent som rase i Tyskland i 1922. Rasen er godkjent i Nordisk Kaninstandard.

Historie
--------

Luxkaninen oppstod tilfeldig. Karl Hoffmann fra Düsseldorf skapte Luxkaninen i sine krysningsforsøk og det viste seg at krysningen var stabil, det vil si at krysningene ved parring med hverandre reproduserte de nye egenskapene og ikke gikk tilbake til de opprinnelige rasene. I 1919 viste Hoffman den nye rasen for første gang på en utstiling og anerkjennelse av rasen fulgte i 1922. Luxkaninen er ikke vanlig i Norge, men har vært kjent i Norge i alle fall siden 1953.

Navn
----

Man bestemte seg i Tyskland for skriveformen luxkanin. Utenfor Tyskland er rasen kalt opp etter gaupa og skriveformen *luchs* brukes i Nederland og i Frankrike *lynx*. I engelsktalende land brukes også lynx om kaninen, men *lynx* må ikke forveksles med *lux*, *lux* kommer fra det latinske ordet for «lys». Både *lynx* på engelsk og *luchs* på tysk betyr gaupe og kommer begge fra det greske ordet *λύγξ* som sannsynligvis kommer fra det greske ordet for *å se* og henviser til at gaupa ser godt og oppfatter raskt det den ser.

Referanser
----------

1. ↑  «raising-rabbits.com». Besøkt 30. juli 2013.
2. ↑  «Lux kanin, Opprinnelse». VERDENS GANG AS (dyrebar.no). Besøkt 30. juli 2013.
3. ↑  Kaninraser
4. 1 2  Oversatt og forkortet fra tysk Wikipedia, 30. juli 2013.
5. ↑  Johansson, Ivar (1953). *Husdyrrasene : hester - storfe - sauer og geiter - svin - kaniner og pelsdyr - fjørfe : internordisk håndbok for landbruksundervisningen og den praktiske husdyravl*. Sth./Oslo: LTs förlag/Grøndahl. s. 404.
6. ↑  «Oxford English Dictionary online, tilgjengelig for abonnenter». Oxford University Press. Besøkt 30. juli 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Lutvann leir** er en militær leir som ligger ved Lutvann i Oslo.

I tillegg til HV-02s distriktsstab er også Forsvarets etterretningshøgskole, Etterretningstjenesten, Forsvarsbygg og FLO lokalisert her.

Hele leiren har felles gateadresse Lutvannsveien 60.

Historikk
---------

Leiren ble bygd av tyske styrker i 1942, og i forbindelse med frigjøringen av Norge i 1945 overtok Milorg leiren.

*Luftforsvarets sambandsskole* ble opprettet her i 1945. Senere ble det en teknisk og operativ skole for luftforsvarets elektroniske sambandsmidler, både bakkebaserte og flybaserte. Teknisk radarutdanning ble også gjennomført her. Fra 1953 het skolen *flyvåpenets sambands- og radarskole* og fra 1965 *Luftforsvarets befalskole for sambands- og radarpersonell*. Skolen ble flyttet til Kjevik i 1977 og innlemmet i den tekniske skolen som var der tidligere.

Videre utbygging
----------------

En videre utbygging er i gang fra 2018, og vil gi plass til 100.000 kvadratmeter med alt fra kontor og konferansesenter til innkvartering og parkering.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Mer historisk informasjon om Lutvann leir

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Litice** (tysk: *Littitz*) er en borg ved landsbyen Litice nad Orlicí syv kilometer vest for Žamberk. Den ligger i distriktet Ústí nad Orlicí i regionen Pardubice i Tsjekkia.

Historie
--------

Skråningen ned fra Orlické hory (Ørnefjellene) gav en naturlig strategisk fordel ved plasseringen av denne gotiske borgen som ble reist mot slutten av det 13. århundre. Høylandet hvor elven Divoká Orlice renner ble valgt før 1300 av Drslavic-familien for å bygge en borg, som de navngav etter deres opprinnelige bosetning i Plzeň-området. En kort tid i det 14. århundre ble borgen eiet av to grever av Luxembourg, Johann den blinde av Luxembourg og Karl IV av Det tysk-romerske rike. I 1371 bosatte Boček av Kunštát, en adelsmann fra Mähren, seg med sin familie på borgen. En gren av familien fikk statsborgerskap i Böhmen gjennom giftemål og gjennom oppkjøp av godsene Poděbrady og Pardubice.

Utseendet til den gamle gotiske borgen gikk tapt under omfattende byggevirksomhet igangsatt i 1450 av Georg av Kunštát og Poděbrad, senere Konge av Böhmen. Den tidligere gotiske byggestilen finnes igjen i enkelte deler av borgen, som minner om lignende arkitektur anvendt i det 14. århundre. Den turbulente tiden som fulgte med Husitterkrigene, som var full av interne konflikter mellom adelsfolk som kjempet om Kongeriket Böhmen, hvor et av de sterkeste partiene var Utrakvistpartiet til Georg av Podiebrad, som arbeidet for å sikre denne viktige borgen. Regjeringstiden til Georg av Podiebrad fra 1458 brakte fred og stillhet til Böhmen for en kort tid. Dette ble avbrutt i sekstiårene av det 15. århundre med krig fremprovosert av det pavelige hoff som hisset opp det lokale katolske adelskapet og så oppfordret den ungarske kongen Mattias Corvinus til å megle.

Dette var den historiske bakgrunnen til borgen og dens festningsverk. Tidsånden og det aristokratiske miljøet hadde innflytelse på arkitekturen hvor den foreldede tradisjonen fra det 14. århundre fortsatt kan ses. Denne tradisjonen var i praksis utdatert i 1450. Det utvendige systemet av festningsverk, de fleste bevart, viser at det faktisk også ble brukt artilleri i forsvaret av borgen. Dette skyldes det vanskelige terrenget som gjorde utvendige festningsverk unødvendig og reduserte artilleristandplassene til et minimum.

Adkomstveien til Litice var stengt på det mest sårbare stedet av en mur og en dyp vollgrav som ble krysset ved hjelp av en vindebro.

Bilder
------

* Adkomstveien til borgenAdkomstveien til borgen
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Litice (castle) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* virtual show

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |

Portal: Tyskland
**Ferdigvarer** kan defineres som «varige gjenstander, bestående av flere komponenter, produsert for salg». Ferdigvarer skiller seg dermed fra såkalte konsumvarer som er beregnet for snarlig eller umiddelbart forbruk, f.eks. næringsmidler.

Den norske ferdigvareindustrien
-------------------------------

Norsk ferdigvareindustri består av nærmere 8.000 bedrifter som har om lag 60.000 ansatte. Ferdigvareindustrien omsetter ca. 115 milliarder kroner i året, hvorav omtrent 55 milliarder er eksport. Denne industrien er dermed en av Norges største og viktigste.

De typiske ferdigvarebedriftene i Norge finnes innenfor bransjer som møbel, tekstil, klær, glass, porselen, belysning, metallvare, støperi, elektriske produkter, plast og byggevarer. Blant bedriftene er noen av Norges største eksportsuksesser og sterkeste internasjonale merkevarer – som Jotun (konsern), Ekornes, Swix og Håg Arkivert 14. mars 2015 hos Wayback Machine..

Konkurransedyktighet
--------------------

Ferdigvareindustrien er i motsetningen til svært mye norsk næringsliv ikke råvarebasert (som olje og gass og sjømat) og industrien har ingen naturgitte fortrinn. Ferdigvareindustrien bygger isteden sin konkurransekraft på:

* Erfaringsbasert kompetanse og innovasjon
* Design og produktutvikling
* Merkevarebygging og eksportstrategier

Eksport
-------

Ferdigvareindustrien står ifølge Nordisk råd (2013) for 6 prosent av norsk eksport, som tilsvarer ca 55 milliarder NOK. Dette er klart mindre enn i Danmark (25 prosent, 160 mrd NOK) og Sverige (24 prosent og 240 mrd NOK) som per i dag har en annen næringsstruktur enn Norge.

Kilder
------

* Egil Sundet, Bransjesjef for Norsk Industri (NHO) møbel og interiør
* Stein Lier-Hansen, Administrerende direktør Norsk Industri (NHO)
* Kari Rømcke, Bransjesjef for Norsk Industri (NHO) tekstil-, konfeksjon-, sko- og sportsutstyrprodusenter

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. mars 2015. Besøkt 17. mars 2015. , Nasjonal Strategi for ferdigvareindustrien.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Industri - Ferdigvareindustrien
**«Fröken Fräken»** er en sang skrevet av Thore Skogman. Han spilte selv inn sangen 10. november 1963. Skogman fikk ideen til sangen da han bladde i et ukeblad og så et bilde av ei jente med rødt hår og fregner.

Sven-Ingvars spilte inn en versjon på singlen Philips 350.251 PF i 1964. Den ble en storselger, og den lå på Svensktoppen i 6 uker i perioden 21. november 1964 - 9. januar 1965, der den blant annet nådde førsteplassen. Sangen lå på VG-lista i Norge i 19 uker og toppet lista i 8 uker.

Sangen har også blitt populær i andre land, og har blitt spilt inn på flere språk, blant annet dansk, finsk, norsk, fransk, engelsk og islandsk. Den ble kåret til Årets melodi i Nederland og Danmark.

I 2008 ble sangen framført i TV-programmet Dansbandskampen av Scotts, i en versjon med mer driv enn originalen. Den var også med på Scotts' debutalbum *På vårt sätt* samme år.

Referanser
----------

1. ↑  Sven-Ingvars - Fröken Fräken (7", Mono) at Discogs
2. ↑  Sveriges Radio: Svensktoppen 1964
3. ↑  Sveriges Radio: Svensktoppen 1965
4. ↑  VG-lista: Fröken Fräken
5. ↑  STIM: Thore Skogman har avlidit Arkivert 30. april 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«I Feel Fine» med The Beatles | **Nummer 1 på VG-lista**(Uke 4–11 1965) | Neste mottaker:«Rock and Roll Music» med The Ingvars Beatles |
Pave Gregorius I
Rørosmartnan
**Frösömarkedet**, også kalt **Gregoriemarkedet** eller *Gregorimarsnen* (jemtsk), er et årlig marked i Jämtland i Sverige. Her ble det bl.a. omsatt varer fraktet på vinterføre fra Levanger i Nord-Trøndelag. Frösömarkedet arrangeres i vår tid over tre dager i begynnelsen av mars i byen Östersund.

Historie
--------

Frösömarkedet er kjent allerede fra 1000-tallet og ble arrangert i forbindelse med Jemtlands allting. Markedet har gjennom tidene vært Jemtlands viktigste, og nevnes i den eldste Frostatingsloven. Etter kristendommens innføring falt markedet sammen med Gregoriusdagen, som ga det nye kristne navnet. År 1798 ble markedet flyttet fra øya Frösö til den nye byen Östersund på fastlandet.

Markedet ble holdt på vinteren fordi det var lettest å transportere store varemengder med hest og slede på snøføre og over islagte vann. Tidspunktet var også utenom de store onnene i jordbruket. Det var nær sammenheng i tid mellom Levangermarkedet og Frösömarkedet.

I dag
-----

Dagens Gregoriemarked er en opplevelse av historien. Bønder selger også i dag varer på markedet. Markedsferd med hest og slede finansieres gjennom et EU-projekt.

Eksterne lenker
---------------

* Gregoriemarknaden[*død lenke*]
* Bilder 2006
Ordenstegn for storkors av Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden
Ordenstegn for Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden
Ordensstjerne
**Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden** (fransk: *Ordre du Mérite Civil et Militaire d'Adolphe de Nassau*) er en luxembourgsk orden. Den ble innstiftet 8. mai 1858 av hertug Adolph av Nassau, senere storhertug av Luxembourg. Ordenen er oppkalt etter Adolf av Nassau, Tysklands konge fra 1292 til 1298. Ordenen tildeles borgere av Luxembourg og utlendinger. Storhertugen er ordenens stormester.

Etter at hertugdømmet Nassau ble innlemmet i Preussen i 1866 opphørte tildeling av ordenen. Tildeling ble gjenopptatt etter at Adolph ble storhertug av Luxembourg i 1890. Ordenen er reformert gjentatte ganger.

Inndeling
---------

Fra 1909 har Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden åtte trinn, som siden 1927 har hatt følgende betegnelser:

* Storkors
* Storoffiser
* Kommandør med krone
* Kommandør
* Offiser med krone
* Offiser
* Ridder med krone
* Ridder

Ordenen har en sivil og en militær avdeling. Et fortjenstkors og en medalje, samt et æreskors for damer er tilknyttet ordenen. Fortjenstkorset tildeles i gull og sølv, mens medaljen tildeles i gull, sølv og bronse. Æreskorset for kvinner tilsvarende kommandør i rang.

Insignier
---------

Ordenstegnet for Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden er et malteserkors i gull med hvit emalje og en hvitemaljert midtmedaljong som bærer den kronede bokstaven N i gull. Kronen er en tysk keiserkrone. Medaljongen er omgitt av blåemaljert bord der mottoet «Virtute» finnes sammen med eikegreiner, begge deler i gull. Baksiden bærer årstallene «1292», for året da Adolf av Nassau ble kronet, og «1858» for ordenens innstiftelsesår. Ordensstjernen er åttetagget og er gjort i sølv. Den har medaljongen fra ordenstegnet i midten. Når ordenen tildeles for militær innsats gis ordenstegnet tillegg av korslagte sverd plassert under midtmedaljongen i ordenstegnet og ordensstjernen. Ordensbåndet er blått med oransje kanter.

Tildeling
---------

Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden tildeles for sivile og militære fortjenester av Luxembourg, det storfyrstelige hus, samt for innsats innen vitenskap og kunst. Ordenen tildeles også utenlandske statsoverhoder og kongelige. Prinser og prinsesser av det storfyrstelige hus utnevnes til medlemmer av ordenen ved fødselen. Ordenen kan også tildeles utlendinger.

Kilder
------

* (en) Rafal Heydel-Mankoo: «Luxembourg» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 666.
* (da) Poul Ohm Hieronymussen og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ordre de Mérite civil et militaire d'Adolphe de Nassau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Honorary distinctions of the Grand Duchy of Luxembourg, Information and Press Service of the Luxembourg Government.
**Gustav Adolf Olsen Østbye** (født 30. januar 1868 i Christiania, død 5. september 1907 samme sted) var en norsk revyartist og barberer, som ble den første norske plateartisten. De tidligste spillbare norske sylindere stammer fra 1889. I løpet av årene 1889–1904 spilte Østbye inn en rekke sylindere, kjent som *Østbye Record*. Flere av disse ble produsert i samarbeid med direktøren for norsk Pathé, William Farre.

Første plateinnspilling i Norge
-------------------------------

I desember 1904 var Østbye den første som spilte inn en grammofonplate i Norge. Platen var *Parodi paa Terje Vigen* (Faktisk var Edvard Grieg den første nordmann som spilte inn grammofonplate, han spilte inn ni plater *i Paris* våren 1903). De norske innspillingene ble foretatt på Grand Hotel, Kristiania. 

Østbye spilte inn flere sylindere og grammofonplater. Han spilte hovedsakelig inn for Pathé og The Gramophone Company (HMV), hvis mastere ble utgitt av Victor Records i USA, samt for Columbia Records. Mange av disse solgte meget bra, og den mest populære slageren fra 1904 «Bal i Hallingdal» sammen med Carl Mathisen (1870–1933) på trekkspill fortsatte å være i HMV-katalogene til ut på 1930-tallet. Melodien *Bal i Hallingdal* er senere blitt benyttet av **Alf Prøysen** i *Julepresangen.*

Østbye dannet også sitt eget plateselskap, *Ekko - Kristiania*, i løpet av 1906–1907. Disse planene ble brakt i opphør av hans sykdom i 1907. Kun en håndfull Ekko-plater oppgis å eksistere i dag. Disse platene ser begge ut til å være tidligere Pathé- og *Østbye Record*-innspillinger som har blitt overført til grammofonplater. Årsaken til dette kan være at Østbye, på den tiden, var for syk til å spille inn «live». Han døde i Kristiania, bare 39 år gammel.

Kilder
------

* Ballade.no Arkivert 29. mai 2014 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |