recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nattfiol** (*Platanthera bifolia*) er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien). Det norske navnet var tidligere *vanlig nattfiol*, men etter Artsdatabankens arbeid med norske navn på arter er *nattfiol* det anbefalte norske navnet på arten.

Utseende
--------

Nærbilde av enkeltblomst av nattfiol som viser de parallelle polliniene
Nattfiol blir 20-50 cm høy og bærer en klase med opptil 30 hvite eller svakt gulhvite blomster. Den har som regel to store eggformede blad som er festet til stengelen ved roten. 

Planten er tilpasset pollinering ved hjelp av nattsvermere med (etter nordeuropeisk standard) svært lang sugesnabel. De sender derfor ut en intens duft nattestid, har bleke blomster og en 2-3 cm lang spore med rikelig med nektar. Det er heller styrken på duften enn at duften ligner spesielt på fiol som har gitt den navnet.

Forekomster i Norge
-------------------

Nattfiol er knyttet til skog, lunder, eng, hei og beitemark og har ikke spesielle krav til næringsrik jord.
Nattfiol vokser helt nord til Lebesby i Finnmark, og den går opp til 1300 meter over havet i Jotunheimen. Den er i rødlistevurderingen 2021 regnet som livskraftig (LC).

Systematikk
-----------

Nattfiol er en av to arter i nattfiolslekta, den andre heter grov nattfiol. Den tredje arten med norsk navn nattfiol, sibirnattfiol, oppfattes nå som tilhørende en annen slekt sibirnattfiolslekta. 

I senere tid er vanlig nattfiol delt i to underarter heinattfiol (*P. bifolia* ssp. *bifolia*) og skognattfiol (*P. bifolia* ssp. *latiflora* (Drejer) Løjt. 1978). Utbredelsen av disse to taksaene er lite kjent i Norge, men skognattfiol som trolig er den minst vanlige, er foreløpig kun påvist i herbariemateriale fra Østlandet.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 5. mars 2022. Besøkt 5. mars 2022.
2. ↑  Solstad H, Elven R, Arnesen G, Eidesen PB, Gaarder G, Hegre H, Høitomt T, Mjelde M og Pedersen O (24. november 2021). «Karplanter. Vurdering av nattfiol *Platanthera bifolia* som LC for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 30. mars 2023.
3. 1 2   Artsdatabanken 
«Artsnavnebasen».
4. 1 2  
Lid, J. og D. T. Lid (2005). R. Elven, red. *Norsk flora* (7 utg.). Oslo: Samlaget. ISBN 82-521-6029-8.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nattfiol* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nattfiol* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Nattfiol* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Nattfiol* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Nattfiol* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Nattfiol* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Nattfiol* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Platanthera bifolia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Platanthera bifolia* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Platanthera bifolia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Av høyheten opprunnen er** er en salme som Philipp Nicolai publiserte i 1599. Originaltittel er *Wie schön leuchtet der Morgenstern*. Den ble oversatt til dansk av Hans Christensen Sthen omkring 1600 og til nynorsk av Elias Blix i 1870 og fikk da den nynorske tittelen *Ei morgonstjerne klår og fin*, en tittel som samsvarer mer til originalteksten i førstelinjen. Den finnes i Sthens Vandrebog, som kom i mange opplag, og har siden kommet med i salmebokutgivelser. Norsk salmebok 2013 har den som nummer 94, da med den nynorske teksten. 

Forfatteren laget også melodien til salmen. Den er blitt kalt «dronningen mellom koralene». Johann Sebastian Bach brukte salmen som grunnlag for sin første kantate. Salmen er full av bibelske bilder, både morgenstjerne og brudgom er bilder på Jesus.

Kilder
------

* Paul Emil Rynning: *Norsk salmeleksikon*, Det Norske Samlaget, Oslo 1967, side 13
* Tobias Salmelid (red.), *Lundes sang- og salmeleksikon*: bakgrunnen for sangskattene fra kirke og bedehus (Lunde Forlag, Oslo 1997, ISBN 82-520-4425-5): s. 93
**Trevatna** er en innsjø som ligger i Søndre Land kommune i Innlandet. Sjøen er nærmest delt i to på midten, idet de to delene forbindes ved det smale sundet Nora. Den nordlige delen av sjøen ligger i nord-sørlig retning, den sørlige i nordvest-sydøstlig. Breddene er for det meste skogkledde, kun på østsiden av sjøens sørlige del finnes det noen gårder. På vestsiden av sjøens sørlige del går den nedlagte jernbanelinjen Valdresbanen, mens fylkesveien mellom Land og Toten går på østsiden, og runder sjøens nordende. Sjøen har gitt navn til Trevatn stasjon på Valdresbanen.

Trevatna mottar tilløp fra elvene Skjerra i østenden og Skjegga i nordenden av sjøen, og løper ut i Fallselva i nordenden. Herfra renner vannet ut i Randsfjorden.

Trevatna har vært regulert som magasin for kraftproduksjon siden ca. 1925, da med ca. 2,6 m heving og 0,2 m senking. I 2009 startet det nye Fall kraftverk ved Randsfjorden, til erstatning for Skrankefoss kraftverk, som da ble nedlagt. Vatnet ble ytterligere regulert, slik at arealet ved laveste regulerte vannstand bare er halvparten av hva det er når magasinet er fullt[].

Fiskebestanden i Trevatn består av ørret, røye, sik, krøkle, abbor, gjedde og ørekyt.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. mars 2017
2. 1 2  Hellner, Dagfinn; Saltveit, Svein Jakob (20. desember 1981). «LFI-rapport 1981:050 – Fiskeribiologiske undersøkelser i forbindelse med endret regulering av Trevatn, Oppland.» (PDF). nhm.uio.no / Naturhistorisk Museum. Arkivert fra originalen (PDF) 28. mars 2015. Besøkt 28. mars 2015.
3. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 19. april 2015
4. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 4. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trevatna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Denne artikkelen omhandler den amerikanske filmen fra 1986.  For den norske filmen av samme tittel, se Venner for livet (film).

***Venner for livet***, (originaltittel: *Stand by Me*) er et amerikansk drama fra 1986 regissert av Rob Reiner etter en novelle av Stephen King.

Handling
--------

I 1985 leser forfatter Gordie Lachance i avisen at hans beste venn fra barndommen, Chris Chambers, er død. Gordie forteller et tilbakeblikk, senere avslørt som en historie han skriver, som handler om en hendelse i barndommen når han, Chris og to kamerater forsøkte å finne liket etter en savnet gutt i nærheten av byen Castle Rock, Oregon i 1959. Tolv år gamle Gordies foreldre sørger over det nylige dødsfallet til Gordies eldre bror Denny.

Gordies nærmeste venner er Chris, Teddy Duchamp og Vern Tessio. Når han leter etter penger som han begravde under foreldrenes veranda, hører Vern sin eldre bror Billy snakke med en venn. Nylig så Billy og vennen hans liket av en savnet gutt ved navn Ray Brower utenfor byen nær et tog-spor og en elv. Men Billy ønsker ikke å rapportere dette til politiet. Vern forteller dette til Gordie, Chris og Teddy, og de bestemmer seg for å lete etter kroppen. Etter at Chris har stjålet farens pistol, møter han og Gordie de kriminelle John "Ace" Merrill og Chris's eldre bror, Richard "Eyeball" Chambers. Ace truer Chris og stjeler Gordies caps, som hadde vært en gave fra Gordies avdøde bror. De fire guttene begynner reisen, og opplever både eventyr og problemer underveis.

Medvirkende
-----------

* Wil Wheaton - Gordon "Gordie" Lachance (12)
	+ Richard Dreyfuss - Gordie Lachance (voksen)
* River Phoenix - Christopher "Chris" Chambers
* Corey Feldman - Theodore "Teddy" Duchamp
* Jerry O'Connell - Vernon "Vern" Tessio
* Kiefer Sutherland - John "Ace" Merrill
* Casey Siemaszko - Billy Tessio
* John Cusack - Denny Lachance

Referanser
----------

1. ↑  «filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Venner for livet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Venner for livet* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Venner for livet* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Venner for livet* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Venner for livet* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Venner for livet* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Venner for livet* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Venner for livet* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Venner for livet* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Venner for livet* på Metacritic Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Venjetindan sett fra Moldefjorden, med Store Venjetind som den høyeste helt til venstre, Romsdalshornet er den avrundete, doble og snøfrie toppen til høyre.
**Venjetindan** (eller *Vengetindene*) er et fjellmassiv i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Det er det høyeste fjellmassivet i området, og ligger omkranset av andre kjente fjell, som Romsdalshorn, Kvanndalstind og Trolltindan.

Venjetindan strekker seg i nord-sørlig retning, med den høyeste toppen, Store Venjetinden (1852 moh.), lengst nord. Lille Venjetinden (1820 moh.) ligger rett sør for Store Venjetinden. Disse to markante toppene er atskilt av et bratt skar (Vestgjelet), og begge toppene kan by på bratte sydvegger med flere alternative klatreruter opp. Videre fortsetter tinderekka med pinakler og mindre vegger langs ryggen mot Søndre Venjetinden, og videre ryggen over mot Kvanndalstind. Massivet domineres på vestsiden av store rygger og renner, samt den bratte vestveggen på Store Venjetinden. På østsiden domineres Vengetindmassivet av Mjølnerbreen.

Sammen med Kvanndalstindan kan Venjetindan by på det mest alpine terrenget i Romsdalen. Her finner man også noe av det fasteste fjellet i området, og fjellet er derfor et populært mål for fjellklatrere. Anmarsj til de fleste klatrerutene går fra Venjesdalen, via bomvei fra Isfjorden.

Referanser
----------

1. ↑  «Venjetindan». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 13. mars 2017.
2. ↑  Venjetindan på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Benny Samuelsen** (født 2. august 1928 i Fuglafjørður, død 30. desember 2017 i Tórshavn) var en færøysk redaktør.

Han var sønn av Steingrím Lindenskov Samuelsen og Lena Midjord. Han var eldst av tolv søsken. Farfaren Andrass Samuelsen var en ledende politiker i Sambandsflokkurin i første halvdel av 1900-tallet. Farbroren, sakfører Trygve Samuelsen, var også formann i Sambandsflokkurin. Benny og flere av hans brødre begynte i lære ved trykkeriet til Sambandsflokkurins presseorgan, *Dimmalætting*, hvor farbroren Georg L. Samuelsen var redaktør.

Benny Samuelsen gikk fra trykkeriet og over til redaksjonelle oppgaver i 1970. Han var redaktør i *Dimmalætting* fra 1981 til 1995, deretter styreformann i avisen frem til 2008.

Han var med i amatørteaterlaget Havnar Sjónleikarfelag, og bidrog i en rekke hørespill og opplesninger på Útvarp Føroya.

Han hadde flere offentlige verv, så som medlem av Tórshavns ligningsnemnd 1970–1981 og styremedlem i Færøyenes huslånsstiftelse 1979–1995.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Petersen, Georg L. (31. desember 2017). «Benny Samuelsen andaðist í gjár». *Dimmalætting* **(færøysk)**. Arkivert fra originalen 3. januar 2018.
2. 1 2  Petersen, Georg L. (5. januar 2018). «Minningarorð: Benny Samuelsen farin». *Dimmalætting*. Arkivert fra originalen 13. februar 2019.

Portaler: Litteratur | Færøyene
**Av-og-til** (tidligere **Alkokutt**) er en alkovettorganisasjon som arbeider for godt alkovett i situasjoner der alkohol utgjør en risiko, eller kan være til ulempe for en selv og andre. Bak Av-og-til står politiske partier, offentlige virksomheter, faglige og frivillige organisasjoner. Av-og-til sine medlemmer er langt ifra enige om alt, men én ting har de felles – alle ønsker å redusere de uønskede følgende av alkohol for samfunnet og bidra til bedre alkovett i hverdagen. Av-og-til er ikke en avholdsorganisasjon. 

Av-og-til jobber med alkoholbruk under følgende fokusområder: 

* Arbeidsliv
* Barn og unge
* Båt
* Helse
* Idrett
* Trafikk
* Ungdom

Styreleder i Av-og-til er Knut Haugsvær fra Frelsesarmeen. Generalsekretær er Ragnhild Kaski.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Av-og-til». *Av-og-til*. 19. mars 2019. Besøkt 15. februar 2023.
3. 1 2  «Om Av-og-til». *Av-og-til*. Besøkt 15. februar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* (no) Av-og-til på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Av-og-til på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Av-og-til på YouTube Rediger på Wikidata

* (no) Av-og-til på TikTok Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Auxid** er en fisk i makrellfamilien. Den er en sjelden gjest i norske farvann.

Den skiller seg fra de andre størjeartene i nordeuropeiske farvann ved at ryggfinnene sitter langt fra hverandre, og den minner mye om en rund makrell. Den har et panser av store skjell på forkroppen, og bak på ryggen har den femten, eller flere, brede svarte striper. Stripene er nesten vertikale. Brystfinnene er korte og de rekker ikke bak til en tenkt vertikal linje fra forkanten av det skjelløse området over panseret. Maksimal lengde er 50 cm, men vanlig lengde er opptil 35 cm.

Arten er en stimfisk som lever pelagisk i de øvre vannlagene både i kystfarvann og ute på det åpne havet. Den jakter på mindre fisker, krepsdyr og blekksprut. Kannibalisme er vanlig. Selv er den bytte for store størjer, haier, barracudaer og seilfisker.

Auxid er utbredt over hele verden i tropiske og subtropiske hav inkludert Middelhavet og Svartehavet. Bestanden i det østlige Stillehavet blir regnet som en egen underart *Auxis rochei eudorax*.

I kommersielt fiske skilles det ikke mellom denne arten og den svært like *Auxis thazard*. En antar likevel at nesten all *Auxis* som fiskes i Atlanterhavet og Middelhavet er *Auxis rochei*. Estimert årlig fangst i dette området varierer mellom 12 000 tonn i 1990 til 2 600 tonn i 1999.

Litteratur
----------

* P. Pethon (1998). *Aschehougs store fiskebok* (4 utg.). Aschehoug. s. 405. ISBN 82-03-22260-9.
* B.B. Collette og C.E. Nauen (1983). *FAO species catalogue: Vol.2. Scombrids of the world: An annotated and illustrated catalogue of tunas, mackerels, bonitos and related species known to date*. FAO Fish.Synop. s. 29–30. ISBN 92-5-101381-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Auxid* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Auxid* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Auxid* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Auxid* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Auxid* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Auxis rochei rochei* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Auxis rochei rochei* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Auxis rochei rochei* (Risso, 1810) Bullet tuna - FishBase
* B. Collette m.fl. (2011). «*Auxis rochei*». *IUCN 2012. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2012.1*. Besøkt 22. juni 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Autódromo Internacional do Algarve**|  |
| *Portimão Circuit* |
|  |
| Sted | Portimão, Algarve, Portugal |
| **Tidssone** | UTC |
| **Kapasitet** | 80 000 |
| **Arkitekt** | Ricardo Pina, Arquitectos |
| **Hovedløp** | GP2, A1 GP, World Series by Renault, Superbike, FIA GT, Le Mans Series, Euroseries 3000 |
| **Lengde** | 4,692 km |
| **Svinger** | 18 |
| **Banerekord** | 1.31,404 (Adam Carroll, 2009, A1GP) |

Felipe Massa under Formel 1-testing på Autódromo Internacional do Algarve
**Autódromo Internacional do Algarve**, vanligvis kalt **Portimão Circuit**, er en 4,692 km lang racerbane i Portimão, Portugal. Anlegget omfatter også en gokart-bane, en teknologipark, et femstjernes hotell, et sportskompleks og leiligheter.

Banen kostet totalt 195 millioner euro å bygge og sto ferdig i oktober 2008. Banen ble homologert av FIM den 11. oktober 2008 og av FIA to dager senere. Banen ble designet av Ricardo Pina, Arquitectos. I oktober 2010 ble teamene i Formel 1 enige om å gi Portimao Circuit status som testbane.

Banen er meget kupert, og kan i karakter minne om gamle Nürburgring og Spa-Francorchamps. Den har mange gode forbikjøringsmuligheter og er i alminnelighet godt likt av førerne.

Referanser
----------

1. ↑  «Algarve International circuit launched». worldsbk.com. 13. februar 2008. Arkivert fra originalen 11. april 2008. Besøkt 3. august 2012.
2. ↑  «FIA homologa Autódromo do Algarve». 14. oktober 2008. Besøkt 3. august 2012.
3. ↑  ««Portimao set to join F1 testing roster»». *autosport.com*. Haymarket Publications. 12. oktober 2010. Besøkt 3. august 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Autódromo Internacional do Algarve – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Ava Sunshine Jemison** (født 20. juni 2002) er en amerikansk alpinist som representerer klubben Burke Mountain Academy Ski & Snowboard Club i Vail.

Hun vant Nordamerikacupen i alpint 2021/22 sammenlagt.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Jemison deltok i sitt første FIS-renn 12. august 2018, der hun ble diskvalifisert, og hun fikk sin første plassering dagen etter, da hun kom på 16.-plass i storslalåm i Coronet Peak i New Zealand. Hun deltok i Nordamerikacupen i alpint 2018/19, men fikk ingen poeng denne sesongen. Under Junior-USA-mesterskapet i alpint 2019 kjørte hun ut i både slalåm og storslalåm.

### Sesongen 2019/20

Hun sesongdebuterte i august, da hun deltok i det newzealandske mesterskapet i alpint, og hun kjørte der ned til 15. beste tid i slalåmrennet. Hun fikk to 39.-plasser i Nordamerikacupen i alpint 2019/20, men fikk ingen poeng denne sesongen. Under Junior-USA-mesterskapet i alpint 2020 kom hun på femteplass i slalåm og 13.-plass i storslalåm.

### Sesongen 2020/21

USA-mesterskapet i alpint 2021 ble arrangert i november 2020, og Jemison kom der på femteplass i slalåm. USA-mesterskapet i utfor og super-G ble arrangert i april 2021, og hun kom der på fjerdeplass i utfor, femteplass i super-G og åttendeplass i storslalåm.

### Sesongen 2021/22

Hun fikk fem pallplasseringer i Nordamerikacupen i alpint 2021/22, hvorav to enkeltseire, og vant noramerikacupen sammenlagt med 950 poeng. Hun vant også kombinasjonscupen.

Under Junior-VM i alpint 2022 kom hun på andreplass i super-G, bak Magdalena Egger. Hun kom der på åttendeplass i kombinasjonen, niendeplass i slalåm og 20.-plass i utfor.

Referanser
----------

1. ↑  FIS - *Ava Sunshine - Results 2019*, besøkt 26. oktober 2022.
2. ↑  FIS - *Ava Sunshine - Results 2020*, besøkt 26. oktober 2022.
3. ↑  FIS - *Ava Sunshine - Results 2021*, besøkt 26. oktober 2022.
4. ↑  FIS - *Ava Sunshine - Cups*, besøkt 26. oktober 2022.
5. ↑  FIS - *Ava Sunshine - Results 2022*, besøkt 26. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ava Sunshine Jemison – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Ava Sunshine Jemison – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos US Ski & Snowboard
*Se pekerside for flere forekomster av Bjerregaards gate.*
**Bjerregaards gate** (1A-51, 2-70B) er en gate i Oslo. Den går fra Ullevålsveien parallelt med Waldemar Thranes gate til Uelands gate. Den fikk sitt navn i 1871 og er oppkalt etter dikteren Henrik Anker Bjerregaard (1792–1842).

Forfatteren Johan Falkberget bodde en periode i nummer 17, hvor han skrev flere historier. I forordet til *Runer på Fjellveggen* heter det: «*Runer på Fjellveggen* er et nek sagn og fortellinger som ble til ved Ruglsjøen, gruvene og oppe på en kvist i Bjerregaards gate 17 i Oslo.» 

*Aftenposten* tok i 1919 initiativ til en pengeinnsamling for å bygge en «husvillekoloni» i Bjerregaards gate. *Arbeiderbladet* ga uttrykk for at tiltaket var et ledd i den pågående valgkampen. Brakkene kom opp langs vestsiden av gaten. Leieboerne vedtok i 1937 å nekte videre husleiebetaling etter 1. desember pga den elendige standarden, men vedtok så i møte 13. januar 1938 å sende leiegårdsbestyreren meddelelse om at vedtaket om ikke å betale husleie etter 1. desember 1937 var opphevet. Foreningen henstilte til samtlige leieboere som skyldte husleie, om sammen med bestyreren å finne en ordning med avvikling av restanser, forutsatt at samtlige leieboere innen utgangen av februar 1938 var blitt anvist annen bolig. «Det henstilles å eftergi leien fra 1. januar 1938 til fraflytningen pga de store ekstrautgifter leieboerne vil få ved flytningen. På samme møte ble vedtatt å sende en takk til Arbeiderpartiets representanter i Oslo formannskap for at de hjalp leieboerne ut av *Aftenpostens* husvillebarakker som var en skamplett for byen, og over i menneskeverdige boliger.»

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
2. ↑  Beate Muri: «Brakkebygrender» mot bolignød» (Dagsavisen, 27. april 2015)
3. ↑  «Leieboerne i *Aftenpost*-barakkene», *Arbeiderbladet* 20. januar 1938

Litteratur
----------

* Oslo byleksikon

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Dejbjergvogn I
**Dejbjergvognene** er to danske trevogner med ornamenterte bronsebeslag fra jernalderen. De ble funnet i henholdsvis 1881 og 1883 under torvgraving i Præstemosen i Vestjylland. De ble gravet ut av arkeologen Henry Petersen, som i 1888 utga boken *Vognfundene i Dejbjærg Præstegaardsmose ved Ringkjøbing* om funnene. Funnet dateres til ca. 100 f.Kr.

Vognene har sannsynligvis vært en stormanns praktkjøretøyer i førromersk jernalder. Jernet i vognkassene er av bergmalm fra Sentraleuropa og er sannsynligvis fremstilt av keltiske håndverkere der. Hjulene er blitt reparert i Danmark med dansk myrmalm til felgbåndene. Den store mengde bronseornamentikk gjør vognene meget usedvanlige.

Vognene kan i dag sees på Nationalmuseet i København.
På Dejbjerg Jernalder, et museum under Ringkøbing-Skjern Museum, er utstilt en kopi av Dejbjergvogn I, som er den enkleste av de to.

Referanser
----------

1. ↑  «Vognene fra Dejbjerg – Oldtiden». Arkivert fra originalen 29. februar 2012. Besøkt 14. mars 2016.
2. ↑  Dejbjerg Jernalder[*død lenke*], levendehistorie.dk, hentet 28/4-2013
3. ↑  Dejbjerg Jernalder Arkivert 17. mars 2014 hos Wayback Machine. levendehistorie.dk, hentet 28/4-2013

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Bradwell kjernekraftverk** er et nedlagt kjernekraftverk i England som produserte elektrisk kraft. Det ligger på Dengiehalvøya, nær Bradwell-on-Sea ved utløpet til elven Blackwater i Essex. Byggingen av kraftverket startet i 1957 og anleggets i alt to reaktorer ble tatt i bruk i 1962. Reaktorene var i kommersiell drift frem til 2002. Til sammen hadde de to reaktorene en installert maksimal elektrisk effekt på rundt 292 MW.

Anlegget ligger på et tidligere flybaseområde fra andre verdenskrig. Området ble valgt med omhu, ettersom kraftverket kunne bruke vann fra Nordsjøen som kjølemiddel. I tillegg hadde landområdet rundt anlegget liten nytteverdi med tanke på jordbruk, og det lå langt fra nærmeste bosetning. Det planlegges å bygge nye kjernekraftanlegg i området rundt Bradwell.

Galleri
-------

* Bradwell kjernekraftverk sett fra et kloakkrørBradwell kjernekraftverk sett fra et kloakkrør
* Bradwell kjernekraftverk sett fra en åker i nærhetenBradwell kjernekraftverk sett fra en åker i nærheten
* Bradwell kjernekraftverkBradwell kjernekraftverk
* Flyfoto av Bradwell kjernekraftverk Flyfoto av Bradwell kjernekraftverk

Referanser
----------

1. 1 2  «Power Reactor Information System». Det internasjonale atomenergibyrået. Besøkt 4. november 2019.
2. ↑  «British Energy eyes nuclear sites». BBC Online. 27. november 2007.
3. ↑  «UK’s new premier promises boost for nuclear power». World nuclear news. 26. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Historien til kjernekraftverket Arkivert 20. november 2008 hos Wayback Machine.
**Betsy Heard** (født i 1759, død etter 1812) var en euroafrikansk slavehandler og forretningskvinne.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Betsys far var en entreprenør som hadde reist fra Liverpool i England, til îles de Los utenfor kysten av det som nå er Guinea, på midten av 1700-tallet. Moren hennes var afrikansk. Faren hennes fulgte sannsynligvis lokal sedvane, som tilsa at en fremmed best etablerte sin posisjon i samfunnet ved å gifte seg med sin husverts slave eller en datter av en slavekvinne.

Heards far sendte henne til England, mest sannsynlig nær Liverpool (hvor det vanligvis var 50-70 afrikanere og avkom av blandet rase av handelsfolk som fikk engelsk utdannelse).

### Forretningskvinne, slavehandler

Etter å ha fullført studiene vendte hun tilbake til Vest-Afrika og opprettet en handelspost ved Bereira-elven, og gikk dermed i sin fars yrkesmessige fotspor. Til slutt arvet hun farens slavehandelsfaktori og med dette overtok hun hans forretningsforbindelser.

I 1794 hadde hun etablert monopol på slavehandelen i området og eide hovedverftet i Bereira, flere handelsskip og et varelager. Denne suksessen var delvis på grunn av den islamske jihad ført av Futa Jallon; de overvunnede ble gjort til slaver. Bereira selv ble erobret av muslimene, men dette hadde ingen negativ effekt på hennes virksomhet. Hun ble anerkjent som den uoffisielle dronning av elven frem til slutten av århundret.

Hennes rikdom og politiske innflytelse ga henne også et rykte for diplomati; hun meklet en langvarig tvist som hadde vart fra 1800 til 1807 mellom flere lokale høvdinger og Sierra Leone Company, og avverget en krig.  Hun ser ut til å ha trukket seg ut av slavehandelen etter dette.

Ifølge en besøkende innredet hun sitt hus i europeisk stil. I 1807 lot hun bygge et nytt hus.

Hun vsynes å ha vært en slektning av Augustine Heard fra Heard & Company, som var involvert i den californiske opiumshandelen.

Referanser
----------

1. 1 2   Dictionary of African Biography[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  Pechacek, Laura Ann (7. februar 2008). Bonnie G. Smith, red. *The Oxford Encyclopedia of Women in World History*. Oxford University Press. s. 442. ISBN 978-0195148909.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Thomas, Hugh (16. april 2013). *The Slave Trade: The Story of the Atlantic Slave Trade: 1440-1870*. Simon and Schuster. s. 342. ISBN 9781476737454. Besøkt 6. mai 2015.
4. ↑  O. Collins, Robert (8. februar 2007). *A History of Sub-Saharan Africa*. Cambridge University Press. s. 211. ISBN 978-0521867467.
5. 1 2  Hughes, Sarah Shaver; Hughes, Brady (29. april 2015). *Women in World History: V. 2: Readings from 1500 to the Present*. Routledge. s. 131–135. ISBN 9781317451822.
6. ↑  Kienholz, M. (7. oktober 2008). *Opium Traders and Their Worlds-Volume One: A Revisionist Exposé of the World's Greatest Opium Traders* **(engelsk)**. iUniverse. ISBN 9780595910786. Besøkt 6. mai 2015.
**Trevor Anderson** (født 3. mai 1951 i Belfast, Nord-Irland) er en tidligere fotballspiller for Manchester United. Hans rolle på banen var som angriper. Ligadebuten kom 31. mars 1973 for Manchester United mot Southampton (1. Divisjon, 2-0 borte, innbytter, 23 161 tilskuere). 

Han fikk A-landskamper for Nord-Irland, og debuterte 8. mai 1973 mot Kypros i en VM-kvalik. Kampen endte 3-0 i London og Anderson scoret 2 mål. Han fikk tilsammen 22 landskamper (4 mål). Han spilte i følgende klubber: Portadown (Nord-Irland), Manchester United (19 kamper, 2 mål), Swindon Town (nov. 1974), Peterborough United (des. 1977), Linfield (fra juli 1979. Ble manager i klubben). Fra Portadown til Manchester United i desember 1977 for £20 000 da han ble kjøpt av Frank O’Farrell, som ble sparket et par uker etter hans ankomst. Scoret et hat-trick med kun straffer for Swindon Town mot Walsall i april 1976. Etter karrieren kombinerte han jobben på Belfast City Hospital (som «clerk») og manager-yrket.

Karriere
--------

| Klubb | Ses | Kamper | Mål | Div | Plass | FA-cup | Liga-cup | E-cup | Manager |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Manchester United | 1972/73 | 2/5 | 1 | 1 | 18 | 3. runde | 3. runde | - | Frank O'Farrell og Tommy Docherty |
| Manchester United | 1973/74 | 11/1 | 1 | 1 | 21 | 4. runde | 2. runde | - | Tommy Docherty |
> Sjukehusopphaldet: Uhellet var ute - ein bil med eit mannfolk bak rattet køyrde på meg - eg vakna opp att på sjukehuset Ein stor, sterk sjukebror sat og heldt meg i handa. Da han såg at eg kom til meg sjøl att henta han legen. Legen - å kor vakker ho var i den kvite frakken - smilte til meg og spurte korleis eg kjende meg
> 
> 
> fra boka, et kapittel som synliggjør innebakte kjønnsforventinger
> 
> 

***Språk er makt*** er en norsk sakprosabok fra 1973, skrevet av Rolv Mikkel Blakar, professor i psykologi. Boka har blitt gjenutgitt i alt 6. utgaver, senest i 2006 (ISBN 82-530-2851-2). Boka handler om språkpsykologiske og språksosiologiske emner, og det er sagt at «boka opna eit nytt perspektiv på språk og vart raskt eit munnhell».

Et hovedmål for Blakar var å synliggjøre hvordan språkets faste mønstre fungerer kvinneundertrykkende, og at det ikke finnes «nøytrale mønster» i språket. 

*«Det heter "yrkeskvinne", men ikke "yrkesmann", fordi det inngår i definisjonen av en mann at han har et yrke»* 
Andre emner i boka er forskjellsbehandling av bokmål og nynorsk i mediene, og språklige mønstre som uttrykk for klasseståsted eller underforstått politisk ståsted.

Referanser
----------

1. ↑  Stortingsmelding nr 35 (2007-08) Mål og meining, kap 5 "Språk og makt"
2. ↑  «Vær obs på språkets makt» NTB, 30.9.2003
3. ↑  «Når ein nynorskbrukar får høre kor vakkert det er med nynorsk i lyrikk, kan han lett glømme at godorda dreg fokus vekk frå at den som seier dette like gjerne kunne ha sagt at nynorsk eigentleg ikkje passar som nyheitsspråk» Fra Jon Peder Vestads artikkel om boka i *Norsk medietidsskrift*, nr 2, 1999; (www Arkivert 30. april 2009 hos Wayback Machine.)

Eksterne lenker
---------------

* *Knophs oversikt over Norges rett*, Pax, 1973 - tilgang for norske IP-adresser
***Under nullpunktet*** er Bret Easton Ellis' første roman. Den ble publisert i 1985.

Handling
--------

Boken har fått tittel etter Elvis Costellos sang «Less Than Zero». Handlingen følger livet til Clay, en rik, ung student ved college, som har kommet tilbake til hjembyen Los Angeles i vinterferien. Igjennom store deler av romanen tilbringer han tiden på fest, der han tar narkotika med vennene sine fra området. I løpet av denne perioden må han velge mellom å starte opp forholdet sitt til Blair igjen eller ikke, men han er usikker på sine følelser. I mellomtiden har Clay one night stands med enkelte andre, og forholdet med Blair går nedover. Samtidig forsøker han også å finne ut hvorfor kompisen Julian har så lite kontakt med ham, og finner ut at Julian har blitt prostituert og avhengig av narkotika. Dette, sammen med andre merkelige hendelser som hender i handlingens forløp, fører til at Clay blir påvirket av de umoralske menneskene rundt ham. En hendelse som forstyrrer ham stort er da en av de andre viser en snuff film på en fest og han virker å være den eneste som blir brydd av det. Til slutt fører det hele til at han forlater Los Angeless, muligens for aldri å komme tilbake.

Kritikker
---------

Romanen blir ofte kritisert for å mangle detaljer, en løs handling og en matt og trist personutvikling. Andre mener imidlertid at dette er en viktig del av historien, da den viser meningsløsheten og tomheten til figurene.

Filmatisering
-------------

*Hovedartikkel:* Snø i Beverly Hills*.*
Romanen ble filmatisert i 1987 av 20th Century Fox. Filmen hadde Andrew McCarthy i hovedrollen, og Jami Gertz, Robert Downey jr. og James Spader medvirket også. En da ukjent Brad Pitt opptrådte som statist. Filmen har en tydelig holdning mot narkotika, og viser mer til dette enn tomheten til figurene fra romanen.

Referanser
----------

1. ↑  Annet om *Less Than Zero* på IMDb.com

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Rosten** er et område på Tiller i Trondheim. Navnet kommer fra norrønt *rǫst*, som er betegelsen på et veistykke på ca. en mil, som er avstanden fra Rosten til Trondheim sentrum. Rosten var opprinnelig navnet på en gård i området, som lå mellom Sjetnan, Tonstad og Saupstad. Gården ble sannsynligvis ryddet i middelalderen og tilhørte senere Trondhjems Hospital fram til begynnelsen av 1800-tallet. På midten av 1600-tallet ble Rosten delt, og både *Nedre Rosten* og *Øvre Rosten* ble kjøpt opp av Trondheim kommune i 1968 og revet, for å gjøre plass til utbyggelsen av Heimdalsbyen (i dag kalt Tillerbyen) på Heimdalsmyra.

De to veiene Vestre Rosten og Østre Rosten på Tiller går parallelt med E6. I dag er områdene ved disse veiene, på begge sider av E6, bebygd med ulike forretninger og kontorbygg. Luftambulansebasen i Trondheim, Trondheim helikopterplass, Rosten ligger ved Vestre Rosten.

På Rosten ligger barne- og ungdomsskolen Rosten skole, Kristen videregående skole Trøndelag (KVT), Tiller videregående skole, City Syd, Tillertorget og StorM senteret. Disse er alle innenfor kort gangavstand fra hverandre.

Bildegalleri
------------

* Rosten skoleRosten skole
* Kontorbygget Trekanten på Vestre RostenKontorbygget Trekanten på Vestre Rosten
* Gårdsbruket Rosten nedreGårdsbruket Rosten nedre
* Gårdsbruket Rosten øvreGårdsbruket Rosten øvre
* Kjøpesenteret City SydKjøpesenteret City Syd

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (1996). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 8257306428.
***Bradycellus caucasicus*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Bradycellus collaris* finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sørvest. Den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Bradycellus caucasicus* er 3-4 mm lang, kroppen er litt kort og samtidig høy og bred, sammenlignet med andre løpebiller. Oversiden er rødlig brun, av og til mørkere brun, brystskjoldet er noen ganger lysere, og med avrundede bakhjørner. Dekkvingene er ensfarget eller med en svak smal, lysere stripe langs midtsømmen. Kroppen er litt kort og virker derfor høy og bred, sammenlignet med andre løpebiller. Antennene er helt lyse og gule, det fjerde og ofte også tredje ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se).

Levevis
-------

*Bradycellus caucasicus* lever på tørre lokaliteter, blant annet på lyngmarker. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bradycellus caucasicus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bradycellus caucasicus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Bradycellus caucasicus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Bradycellus caucasicus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Bradycellus caucasicus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Bradycellus caucasicus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bradycellus caucasicus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Bradycellus caucasicus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Bradycellus caucasicus* - bilde
* *Bradycellus caucasicus* – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
* *Bradycellus caucasicus* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Bradycellus caucasicus* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
**Better Place** er et israelsk selskap som nå er basert i Palo Alto i California. Selskapets mål er å redusere den globale avhengigheten av olje, gjennom å etablere en infrastruktur for å levere drivstoff til elektriske biler.

E-kilometer
-----------

Selskapets utgangspunkt er å lage en verdikjede for elektrisk drivstoff, kalt e-kilometer. E-kilometeren kjøper du ved å abonnere på et elbilbatteri, som du kan lade hjemme, eller på ladestasjoner. I tillegg får du tilgang på e-kilometeren gjennom abonnementet ditt, ved å bytte batteri på en såkalt batteribyttestasjon. En batteribyttestasjon ligner en bilvaskautomat, og bytter det utladede batteriet ditt med et fulladet ett gjennom en helautomatisert prosess. Prosessen tar kortere tid enn det tar å fylle en tank med bensin.

Verdikjeden
-----------

Dermed får man en verdikjede for salg av energi til elbiler som ligner mer på verdikjeden for salg av energi til bensinbiler. Når man kjøper en bensinbil, kjøper man nemlig ingenting av den energien eller infrastrukturen som skal til for å bevege bilen framover. Den kjøper du på bensinstasjonen. Den tomme bensintanken du kjøper med bensinbilen, kan sammenlignes med tomrommet du har i en elbil uten batteri. For å fylle "elbiltanken" med batteri og energi, kjøper du abonnement hos Better Place, som forsyner deg med batteri, ladestasjoner og batteribyttestasjoner.

Rekkevidde
----------

Gjennom batteribyttestasjoner får en også tilnærmet ubegrenset rekkevidde på elbilen, så lenge en har tilgang på byttestasjonene.

Partnerskap
-----------

I Israel har Better Place inngått partnerskap med Renault, Nissan og den Israelske stat, hvor målsetningen er å gjøre Isreael uavhengig av fossil energi til biler innen 2020.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. juni 2011. Besøkt 24. mars 2011.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. august 2012. Besøkt 21. april 2014.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. april 2011. Besøkt 24. mars 2011.
4. ↑  Agassi, Shai (2009), *Shai Agassi's bold plan for electric cars*,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Better Place – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Olav Tryggvason drar med sine menn til dronning Geira, illustrasjon til Olav Tryggvasons saga av Erik Werenskiold.

**Geira** (ca 965 - 985) var prinsesse i Vendland og eldste datter av den mytiske kong Burislav. Hun ble i 978 gift med en ukjent prins som døde rundt 981. I 982 ble hun gift på nytt med Olav Tryggvason som senere ble norsk konge (995 - 1000). Geira døde barnløs i 985.

Olav Tryggvason hadde bodd i 9 år i Gardarike hos storfyrsten av Kiev, Vladimir I (*Vladimir den store* eller *Valdemar*), og var på vei til Norge i 982 da han måtte søke til land i Vendland (i nåværende Polen eller Pommern) under et uvær. Han ble der invitert til å bo hos Geira som styrte denne delen av landet. Olav ble der over vinteren og giftet seg med henne der. Olav ble i Vendland i tre år, til Geira døde. Kongssagaen Ågrip nevner at Olav hadde vinterbolig i Jomsborg, hovedsete for jomsvikingene.

Identiteten til Geiras far, Burislav, er usikker. Han kan ha vært identisk med den polske kong Mieszko I eller hans sønn, kong Boleslaw I av Polen. Geira hadde to søstre, Gunhild (*Świętosława av Polen*) som ble gift med den danske kong Svein Tjugeskjegg, og Astrid, som ble gift med jomsvikingenes høvding Sigvalde jarl.

Referanser
----------

1. ↑  Snorre Sturlason: Olav Tryggvasons saga
Ved East Coast Main Line ligger en minnehage for de omkomne og skadede i ulykken
**Hatfield-ulykken** var en togulykke i Storbritannia. Den inntraff 17. oktober 2000 i Hatfield i Hertfordshire. Fire personer omkom og omkring 70 ble skadet. Selv om ulykken ikke er blant de som har krevd flest menneskeliv, fikk den svært mye oppmerksomhet, fordi den satte søkelyset på problemer i forhold til privatiseringen av Storbritannias jernbane.

Ulykken
-------

Intercitytog 225 fra Great North Eastern Railway forlot King's Cross stasjon i London kl. 12.10, med Leeds som endestasjon. I en fart på omkring 185 km/t sporet det plutselig av sør for Hatfield stasjon kl. 12.24. 

De omkomne var:

* Robert James Alcorn, 37, fra Auckland New Zealand
* Steve Arthur, 46, fra Pease Pottage, West Sussex
* Leslie Gray, 43, fra Tuxford, Nottingham
* Peter Monkhouse, 50, fra Headingley, Leeds

Etterforskning
--------------

Etterforskerne kom til at en skinne hadde sprukket opp da toget kjørte over den, antagelig på grunn av mikroskopiske sprekker i skinnen. Dette førte til at det umiddelbart ble innført midlertidige fartsbegrensninger på store deler av det britiske jernbanenettverket. Mange linjer ble satt ut av funksjon mens sporene ble undersøkt. Man fant ut at forekomsten av sprekker i skinner var alarmerende høy over hele landet.

Railtrack, selskapet som eide jernbanesporene, satte igang utskifting av skinner. Kostnadene for dette førte til en utvikling som endte med at firmaet holdt på å gå konkurs, og tilslutt ble erstattet av Network Rail.

Rettssak
--------

I 2003 ble seks personer og to selskaper tiltalt for blant annet uaktsomt drap. Network Rail ble tiltalt som etterfølger til Railtrack, mens en avdeling av Balfour Beatty hadde hatt ansvaret for vedlikehold på strekningen. De seks tiltalte var ledere i de to selskapene. Deler av tiltalen ble frafalt i september 2004. I januar 2005 begynte saken. Dommeren, Mr Justice Mackay, advarte om at den kunne ta opptil et år. Den 14. juli var prosessen klar, og dommeren instruerte juryen om å frifinne alle de tiltalte for tiltalepunktet uaktsomt drap. Noen dager senere endret Balfour Beatty sin erklæring om skyldsspørsmålet, og erkjente seg skyldig i brudd for helse- og sikkerhetslover. Den 6. september ble Network Rail funnet skyldig i det samme. Alle de seks enkeltpersonene som var tiltalt ble frifunnet.

Se også
-------

* Liste over togulykker i Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑  The ORR Final Report (July 2006) states "over 70" injured; news reports vary, mentioning figures up to "102 injured".
Sommerlandskap i Germania Land
Satellittfoto av området sør og vest for Germania Land, med navn
**Germania Land** er en halvøy i Nordøst-Grønland. Den ligger innenfor Nordøst-Grønland biosfærereservat, mellom «Skærfjord» i nord og «Dove Bugt» i sør. Mot vest er halvøya forbundet med innlandsisen ved utløperne «Storstrømmen» og «Kofoed-Hansen-breen».

Geologisk er halvøya en rest av den kaledonske fjellkjede. Etter siste istid trakk isdekket seg så lang tilbake at det i perioden fra omkring 4000 f.Kr. til 1000 e.Kr. var åpent vann mellom Germania Land og innlandet, det såkalte «Storstrømmen-sundet». Dannelsen av isbreene Storstrømmen og Kofoed-Hansen Bræ må derfor å skjedd i den lille istid. Breene er antagelig ustabile.

Navnet ble gitt av Ludvig Mylius-Erichsen, leder for «Danmarks-ekspedisjonen», til minne om dens oppdagelse under den andre tyske nordpolsekspedisjonen i 1869 med skipet «Germania» og som et håndslag til Alfred Wegener, det tyske deltageren i Danmarks-ekspedisjonen. Ekspedisjonen anla sin hovedbase der, i Danmarkshavn.

Referanser
----------

1. ↑  «Descriptive text to the Geological map of Greenland, 1:500 000, Dove Bugt, Sheet 10» (PDF). Danmarks og Grønlands Geologiske Undersøgelse. Besøkt 16. august 2010.
2. ↑  Weidick, A. Andreasen, C. Oerter, H. Reeh, N. «Neoglacial glacier changes around Storstrommen, North-East Greenland». Polarforschung. Besøkt 16. august 2010. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**German Gavrilovitsj Tanbajev** (russisk: Герман Гаврилович Танбаев) er en khakassisk musiker og låtskriver. Tanbajev er hedret artist i Khakasia, og han har blant annet komponert musikken til republikkens statshymne, som ble vedtatt i 2015.

I 1992 var Tanbajev initiativtaker til Ot yry-festivalen for etnisk pop, som var den andre utgaven av festivalen etter at den ble arrangert først i 1964. Han har siden dette vært organisator for festivalen og utviklet den fra en lokal til en internasjonal festival. German Tanbajev har vært organisator for Khakasias deltakelser i Tyrkvisjonens sangkonkurranse siden 2013. Han skrev også musikken til republikkens første bidrag i konkurransen, «Tus çirinde».

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  ctv7.ru 11. februar 2015. В Хакасии принят гимн: текст музыкального символа республики Arkivert 18. august 2016 hos Wayback Machine.. Besøkt 22. oktober 2016. (ru)
3. ↑  Культура.РФ. Фестиваль этнической эстрады «От ыры». Besøkt 22. oktober 2016. (ru)
4. ↑  vg-news.ru 1. juni 2015. Оценивать участников IV фестиваля «От Ыры» будут мэтры этнической эстрады. Besøkt 22. oktober 2016. (ru)
**Jamie Roy Vincent** (født 18. juni 1975 i London, død 18. januar 2022) var en engelsk fotballspiller som spilte for Didcot Town F.C. på syvende nivå i ligasystemet.

Biografi
--------

Vincent startet sin fotballkarriere i Crystal Palace i 1993, og han var i denne klubben fram til 30. august 1996. Da ble han kjøpt av Bournemouth for £25 000. Klubben fra Sørvest-England hadde i sesongen 1994/95 hatt en 6-måneders utlånsavtale med Vincent, og var derfor villig til å tilby han en kontrakt når de fikk muligheten.

I 1999 ble han kjøpt av Huddersfield Town for £500 000, og han debuterte for klubben fra Yorkshire den 3. april 1999 i en kamp mot Queens Park Rangers. To år senere ble Jamie Vincent kjøpt av Portsmouth for £800 000 pund. Han var i denne klubben fram til januar 2004, men var i 2003/04 sesongen en periode på utlån til Walsall.

Den 17. januar gikk han gratis til Derby County, og han var i denne klubben fram til januar 2006. Første del av 2005/06 sesongen var han på utlån til Millwall. Den 31. januar 2006 gikk han gratis til Yeovil Town, men spilte ingen kamper. Etter en kort låneperiode i Millwall, gikk han gratis til Swindon Town sommeren 2006. Ved sesongslutt 2009 ble Vincent arrestert for mistanke om vold mot en kvinne etter å ha feiret at klubben unngikk nedrykk. Klubben forlenget ikke kontrakten.

Walsall signerte han samme sommer og etter en sesong, fikk han videre til Aldershot før han spilte for Didcot Town på sjuende nivå.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 5515, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Daily Mirror, Nathan Ridley, «Jamie Vincent dead: Former Crystal Palace, Portsmouth and Bournemouth star dies aged 46», utgitt 18. januar 2022, besøkt 18. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «Former Swindon Town defender Jamie Vincent dies aged 46», utgitt 18. januar 2022, besøkt 18. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Swindon Town star arrested after alleged assault

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jamie Vincent – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jamie Vincent – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Jamie Vincent – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |