recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*De Danske, Norske og Tydske Undersaaters Glæde fresmtillet udi en uskÿldig og tilladelig Fornöyelse med Musique ...*. Tittelblad, Det Kongelige Bibliotek
**De Danske, Norske og Tydske Undersaatters Glæde** er en kantate fra 1757 med musikk av Georg Philipp Telemann.

Den er skrevet på bestilling fra latinskolen Christianeum i Altona som hyldest til kong Frederik V på hans fødselsdag den 31. mars 1757. Teksten er forfattet av prest i Vor Frue kirke i Odense, Salomon von Haven. Kantaten består av tre deler på henholdsvis dansk, tysk og latin og hyller både kongens økonomiske tilskudd til skolen og hans tro dronninger Louise og Juliane Marie. I den latinske delen blir både Odin, Apollon og Gud Fader påkalt.

Det vites ikke om den trykte utgave fra 1757 er et klaverarrangement av en opprinnelig rikere, instrumentert versjon.

Referanser
----------

1. ↑  *Georg Philipp Telemanns kantate til Frederik 5. nu online*, Det Kongelige Bibliotek. Besøkt 27. mars 2016
2. ↑  Baunkilde, Lars et al.:*Telemann's Danish Cantatas. Con Strumenti & Convivium.* Classico, classcd. 350. 2000

Eksterne lenker
---------------

* *Telemann, G.Ph. De Danske, Norske og Tydske Undersaatters Glæde udi en ... Fornøjelse med Musique* (digital versjon). Besøkt 27. mars 2016
* *Telemann - Danish Cantata - Movement no. 18 to 20*, youtube.com. Besøkt 27. mars 2016

Portal: Danmark
**Eccellenza** er det sjette nivået i italiensk fotball. Det er en regional liga, som består av 28 divisjoner, etter geografiske områder. Alle de 20 regionene i Italia er representert med minst én divisjon, med unntak av Piemonte og Aostadalen, som deler to divisjoner. Veneto, Toscana, Sicilia, Lazio, Emilia-Romagna og Campania, har 2 divisjoner hver, mens Lombardia har 3 divisjoner.

Opprykk og nedrykk
------------------

**Opprykk**

Etter ferdigspilt sesong, får vinnerne fra hver divisjon direkte opprykk til Serie D.   
Hver divisjon har ett lag til som får muligheten til å delta i kvalifiserings kamper, som tar plass mellom Mai og Juni.
Noen divisjoner velger andreplass-laget direkte, mens andre lager en serietabell med kvalifiseringskamper med topplagene i den serien, som igjen bestemmer hvem som skal ta del i den nasjonale kvalifiseringsrunden. Når de 28 deltakerne i den nasjonale kvalifiseringsrunden er ferdig, blir de delt inn i par, og skal spille to kamper mot hverandre.   
De 14 vinnerne blir på nytt delt inn i par, og de 7 vinnerne av den andre runden får opprykk til Serie D.
Det siste laget som får plass i Serie D, er laget som vinner Coppa Italia Dilettanti (*den italienske amatør cupen*).

  

* 28 divisjon vinnere
* 7 nasjonale kvalifiseringskamp vinnere
* 1 Coppa Italia Dilettanti vinner

**Nedrykk**

Nedryksreglene er forskjellige fra hver region, men det er vanligvis tre lag som rykker ned til Promozione fra hver divisjon.

Eksterne lenker
---------------

* (italiensk) Offisiell side
Arctanderbyen (Svingen)  Foto: Mahlum 
Arctanderbyen sett fra Ekeberg  Foto: Nasjonalbibliotekets bildesamling 
**Arctanderbyen** er Norges første hageby, beliggende i Ekebergskrenten i Oslo med adresse Svingen 12 til 42, og Egnehjemveien 1 til 44.

Initiativet til Arctanderbyen ble tatt av Egne hjem. Etter en arkitektkonkurranse utlyst av borgermester Sofus Arctander i 1907, ble 29 vertikaldelte tomannsboligene tegnet av Christian Morgenstierne og Arne Eide, Arctanderbyen ble bygget i 1910-11. Fra Egnehjemveien og mot vest ble Terrasseparken anlagt i 1922, i skrånende terreng ned mot Ribbunggata og Gamlebyen.

Boligene ble bygget etter engelsk mønster. Boligene skulle gi beboerne lys, luft og utsyn og representerer således en tidlig form for sosial boligbygging.

Området har høy arkitektonisk egenverdi samt kulturhistorisk verdi fordi den representerer den første etappe av sosial boligbygging ved Egne Hjem-bevegelsen, og står på byantikvarens bevaringsliste. Arctanderbyen har status som verneverdig i medhold av plan- og bygningsloven (PBL).

Referanser
----------

1. ↑  Leif Gjerland (7. juni 2020). «Oslo før - Gatelangs i undring». *www.aftenposten.no*. Besøkt 8. juni 2020. «Jeg (---) innrømmer gladelig at borgermester Sofus Arctanders Egne-hjem-prosjekt burde ha vært med på den kronologiske listen over Kristianias hagebyer. Og da hadde den til og med stått øverst, for den ble reist rundt 1910, flere år før Kristiania bygget boligområder med «hageby» som tilnavn. Som på Hasle, Ullevål og Lille Tøyen.»
2. ↑  Arctanderbyens nettsider
3. ↑  «Oslo kommune, sak i Byutviklingskomiteen i Bystyret, uten saknummer eller år». Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 31. mars 2007.
4. ↑  Kulturminnesøk. «Arctanderbyen». *kulturminnesok.no*. Riksantikvaren. Besøkt 8. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Egne hjem, Arctanderbyen[*død lenke*]

Fra Erlings gate Foto: Helge Høifødt 
Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
**Thor Steinhovden** (født 1986) er en norsk forfatter og USA-kommentator. 

Han jobber som senior kommunikasjonsrådgiver i NHO Reiseliv. Tidligere har han vært kommunikasjonssjef i Tankesmien Agenda, jobbet ved den amerikanske ambassaden i Oslo og ved det norske generalkonsulatet i San Francisco. Steinhovden har studert statsvitenskap og historie ved St. Olaf College i Minnesota, og har en mastergrad i sammenlignende politikk fra London School of Economics.

Han kommenterer jevnlig amerikansk politikk i norske aviser, radio og TV. Under presidentvalgkampen i 2016 var han fast USA-kommentator for TV 2.

Høsten 2018 ga Thor Steinhovden ut boken *Det amerikanske marerittet – hvordan USA ble et splittet land* (forlaget Res Publica). Boken ble godt mottatt i *Aftenposten* og *Stavanger Aftenblad*. Hans Olav Lahlum belønnet den med tredjeplass på sin liste over de beste sakprosabøkene i 2018.

Referanser
----------

1. ↑  «Student Stories: Thor Steinhovden». U.S. Embassy in Norway. 22. januar 2015. Arkivert fra originalen 13. juni 2020. Besøkt 13. juni 2020.
2. ↑  «TV 2 satser tungt på det amerikanske valget - har sendt et stort team med journalister og fotografer til USA». medier24.no. 1. november 2016. Besøkt 13. juni 2020.
3. ↑  «Lahlums julegavetips og konkurrentanbefalinger 2018». boktips.no. 12. desember 2018. Besøkt 13. juni 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Erstatningsnemnda for voldsofre** er en norsk statlig nemnd som behandler klager over vedtak truffet av Kontoret for voldsoffererstatning.

Nemndas medlemmer oppnevnes av Justis- og beredskapsdepartementet for fire år om gangen. Nemnda har en leder med en personlig varaleder og to medlemmer med personlige varamedlemmer. Lederen og varalederen skal ha juridisk embetseksamen.

Statens sivilrettsforvaltning ivaretar nemndas sekretariatsfunksjon, som blant annet innebærer å utrede alle sakene for klagebehandling. Nemnda har delegert myndighet til Statens sivilrettsforvaltning, som i medhold av egen fullmakt kan avgjøre klagesaker som ikke byr på vesentlig tvil, eller krever medisinsk kompetanse.

Referanser
----------

1. ↑  «Erstatningsordninger». *Regjeringen.no* **(norsk)**. 29. august 2018. Besøkt 9. mai 2022.
2. ↑  «Lov om erstatning fra staten for personskade voldt ved straffbar handling m.m. (voldsoffererstatningsloven) - Kapittel 3. Saksbehandling m.m. - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 9. mai 2022.
3. ↑  «Forskrift om erstatning fra staten for personskade voldt ved straffbar handling - - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 9. mai 2022.
**Laila Riksaasen Dahl** (født 7. mars 1947 i Oslo) er en norsk teolog som fra 2003 til 2014 var Den norske kirkes biskop i Tunsberg bispedømme (Buskerud og Vestfold).

Hun har teologisk utdannelse fra Menighetsfakultetet (MF) i Oslo 1986–1991. Før dette har hun lærerutdannelse og -praksis, både i skoleverket (1970–80), som kateket i Nittedal (1980–84), som fakultetslektor (1984–86) og amanuensis (1990–95) ved Det teologiske menighetsfakultet. Hun hadde i 1995–2002 prestestillinger i Nittedal, frem til hun ble utnevnt til biskop.

I Den norske kirkes sammenheng er hun andre kvinne som har blitt utnevnt til biskop. Dahl har likevel gitt uttrykk for at likestillingsloven bør gi unntak for trossamfunn som ønsker det. Dahl har også argumentert for at kirken bør miste sin vigselsrett, og at ekteskapsinngåelse deles i en obligatorisk offentlig del og en valgfri religiøs del.

Dahl ble innsatt som biskop 9. februar 2003 i Tønsberg Domkirke. I desember 2005 ble hun midlertidig valgt som biskopenes *preses* i Finn Wagles sykdomsfravær. Dahl var en av to biskoper som ga til kjenne at hun hadde skiftet syn på homofile partneres mulighet til å ha vigslet tjeneste i Den norske kirke, da kirkens lærenemnd la fram sin uttalelse om dette i januar 2006.

Hun ble etterfulgt som biskop av Per Arne Dahl.

Dahl er gift med tidligere generaladvokat Arne Willy Dahl.

Riksaasen er født i Oslo og vokste opp på Grünerløkka.

Referanser
----------

1. ↑  75 års omtale i Aftenposten 7. mars 2022

Kilder
------

* Laila Riksaasen Dahl CV kirken.no
* Laila Riksaasen Dahl SNL.no


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sigurd Osberg** | **Luthersk biskop av Tunsberg**(2003–2014) | Etterfølger:**Per Arne Dahl** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Thor Kristen Tjøntveit** (født 28. juli 1936, død 3. mars 2017 i Frankrike) var en norsk forretningsmann og flyger som ble landskjent da han etablerte charterselskapet Trans Polar.

Etter å ha tatt flysertifikat fløy han først for Widerøe før han emigrerte til USA i 1961 og virket som flyger i Alaska. Han ble amerikansk statsborger i 1967. Tilbake i Norge etablerte han charterselskapet Trans Polar i 1971. Han opererte med innleide fly fra Aer Lingus og gikk konkurs etter bare ni måneders drift. Trans Polar-konkursen var en tid Norges største med 33 millioner kroner i utestående fordringer.
I 1972 etablerte han et nytt flyselskap, Norwegian Overseas Airways, men fikk ikke driftstillatelse og flyttet selskapet til Bangladesh uten at det ble noen aktiv flyvirksomhet der.

Referanser
----------

1. ↑   historygreatest.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Thor Tjøntveit er død». *agderposten* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 13. mars 2017. Besøkt 12. mars 2017.
3. ↑  Aftenposten 28. april 2011
4. ↑  Tjøntveits historie Fædrelandsvennen 1. juli 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Fru Ragna Nielsens første artiumskull i 1887. Bildet er tatt av fotograf Ludwik Szaciński de Ravics, og befinner seg i Oslo Museums samlinger. Bak fra venstre Ragnhild Qvam, Aasta Kjølseth, Gudrun Broch, Ella Anker. Foran fra venstre: Regine Haug, Ragna Nielsen og Marie Lundquist.
Fru Ragna Nielsens skole - latinergruppe fotografert av Gustav Borgen 06.07.1909. Bildet tilhører Oslo Museum.
**Fru Ragna Nielsens skole** (offisielt navn: *Ragna Nielsens latin- og realskole*) var en norsk skole i Nordahl Bruns gate 22–24 i Kristiania. Det var landets første fellesskole for både gutter og jenter, da den ble etablert av Ragna Nielsen i 1885. Lærerpersonalet var også av begge kjønn, og det var av mange ansett som uhørt at en kvinne skulle undervise gutter. Nielsen satt kvinner til å undervise helt frem til artium. I begynnelsen omfattet skolen bare forskole og middelskole, seinere gymnas, og den ble etter hvert en av byens største og best vurderte skoler.

Ragna Nielsens niese Margrete Kjær var blant skolens ansatte.

Artiumsundervisning for kvinner
-------------------------------

Ragna Nielsens latin- og realskole var en av de første skolene der norske kvinner fikk undervisning for å gå opp til examen artium. Cecilie Thoresen ble Norges første kvinnelige artianer i 1883, og høsten 1883 startet landets første privatkurs for kvinner som ville ta artium. De første kvinnene fra dette privatkurset gikk opp til artium våren 1884, og året etter startet Ragna Nielsen sin skole.

### Examen artium 1886

* Marie Spångberg, Norges første kvinnelige lege

### Examen artium 1887

* Ragnhild Qvam
* Aasta Kjølseth
* Gudrun Broch
* Ella Anker
* Regine Haug
* Marie Lundquist

### Examen artium 1888 (utvalg)

* Julie Olivia Eriksen (født 1863; i 1897 gift Bragstad), realartium
* Mathilde Eriksen, (født 1858) realartium
* Dagny Kristine Bang (født 1868), cand.med. 1896, legepraksis i Kristiania fra 1897
* Sofie Honoria Bonnevie (født 1864)

### Senere elevkull

Blant senere elever ved Fru Ragna Nielsens skole var Sigrid Undset, Sigurd Hoel og Karen Grude Koht. Skolen ble nedlagt i 1927.

Referanser
----------

1. 1 2  Knut Are Tvedt (red): *Oslo byleksikon*, Kunnskapsforlaget 2010, side 459, ISBN 978-82-573-1760-7
2. ↑  Ebbell, Clara Thue (1907). *Kvindelige studenters jubilæumsskrift: 1882-1907*. Kristiania: Brydes bogtrykkeri. s. 133.
3. ↑  *Studenterne fra 1888: biografiske efterretninger samlet til 25 aars-jubileet 1913*. Kristiania: Malling. 1913. s. 40.
4. ↑  *Studenterne fra 1888: biografiske efterretninger samlet til 25 aars-jubileet 1913*. Kristiania: Malling. 1913. s. 41.
5. ↑  *Studenterne fra 1888: biografiske efterretninger samlet til 25 aars-jubileet 1913*. Kristiania: Malling. 1913. s. 10.
6. ↑  Ebbell, Clara Thue (1907). *Kvindelige studenters jubilæumsskrift: 1882-1907*. Kristiania: Brydes bogtrykkeri. s. 95.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF
 |
To suonaer
**Suona** (forenklet kinesisk: 唢呐, tradisjonell kinesisk: 嗩吶; hanyu pinyin: *suǒ nà*), eller **laba** (喇叭; *lǎbā*), eller **haidi** (海笛; *hǎidí*) er et kinesisk blåseinstrument med røtter i Sentral-Asia eller Persia (zurna). Det spilles med doble rørblad, har en konisk borring og har et klokkstykke av messing. Suona, som trolig kom til Kina allerede på 300-tallet. Det forekommer ofte i nordkinesisk forklore, ikke minst i provinsen Shandong. Det dukker opp på et maleri fra Silkeveien fra 400-tallet, men nevnes først i skriftlige kilder fra Mingdynastiet, er et svært gjennmtrengende instrument som egner seg godt for spill utendørs. Det er fremfor alt vanlig i blåseorkestre i Nord-Kina og benyttes gjerne ved for eksempel tradisjonelle kinesiske høytider, bryllup og begravelser.

Cuba
----

Suona ble spredt med kinesisk arbeidskraft til Cuba mot slutten av kolonitiden og kom til å slå rot på øya under navnet trompeta china. På Cuba spilles instumentet på et vis som nærmest hermer en trompet.

Litteratur
----------

* Wang, Min: *The Musical and Cultural Meanings of Shandong Guchuiyue from the People's Republic of China*, Kent State University, Diss. 2001

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***The Secret Sin*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Frank Reicher.

Handling
--------

For å hjelpe deres arbeidsledige far med å få endene til å møtes, jobber Edith og tvilling-søsteren hennes Grace som sydamer. Grace faller for fristelsene til opium fra Chinatown og utvikler avhengighet, en tilstand som forverres av en misforstått doktor som skriver ut en resept på morfin for å lindre smertene hennes. Når faren får rettighetene til et oljefunn, kan hele familien nyte en ny velstand. Søstrene møter også Jack Herron, en annen olje-leter.

Til Graces store overraskelse sjokk blir Jack raskt forelsket i Edith. I sin misunnelse forteller Grace til Jack at det er Edith, ikke hun selv, som har et narkotikaproblem. Grace antyder også at søsteren hennes snart kommer til å trenge mer morfin, og arrangerer en middag i Chinatown sammen med både Grace og Jack. Samtidig som søsteren hennes danser med Jack, sniker Grace seg til en opiumshule. Edith følger etter henne, men havner i feil område, hvor hun blir arrestert i en politirazzia.

Skuespillere
------------

* Blanche Sweet som Edith Martin / Grace Martin.
* Hal Clements som Dan Martin.
* Alice Knowland som Mrs. Martin.
* Sessue Hayakawa som Lin Foo.
* Thomas Meighan som Jack Herron.

Referanser
----------

1. ↑  The Secret Sin
2. ↑  The Secret Sin

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Secret Sin* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Secret Sin* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Secret Sin* på Silent Era Rediger på Wikidata
Caravaggios maleri «Paulus’ omvendelse» fra 1601.
**Pålsmesse** (på norsk også **Pål med bogen** og **Pål skytter**) er en kristen festdag som feires 25. januar. Dagen markerer apostelen Paulus' omvendelse til kristendommen, slik denne er beskrevet i *Apostlenes gjerninger*.

I norsk folketro het det at arbeide som ble påbegynt denne dagen ville mislykkes. Viste sola seg denne dagen, ble det en god sommer. Den er merket av på primstaven.

Historie
--------

Festen har sin opprinnelse i Frankrike på slutten av det 6. århundre. Den ble innstiftet i forbindelse med translasjon av noen av hans relikvier dit. Før dette fantes det en annen translasjonsfest, i forbindelse med overføringen av relikvier fra katakombene til kirken St. Paulus utenfor murene i Roma. Men fra det 6. århundre utviklet den seg i en slik retning av tranlasjonen ble skjøvet i bakgrunnen, og omvendelsen ble satt i sentrum. I Roma ble festen innført på 1000-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Giverholt, Dag Gissur Værnes (1990). *Kirkelige høytidsdager, merkedager, ånds- og kulturverdier*. Ergo forlag. s. 50-51.
2. ↑  Sivertsen, Birger (1998). *Mari Vassause og den hellige Margareta : gamle norske merkedager*. Andresen & Butenschøn. s. 30-32. ISBN 8276940404.
3. ↑  Alver, Brynjulf (1981). *Dag og merke : folkeleg tidsrekning og merkedagstradisjon*. Universitetsforlaget. s. 116-117. ISBN 8200054527.
4. ↑  Fjellstad, Lars M. (1945). *Gammalt frå Elvrom*. Norsk folkeminnelag. s. 79.
5. ↑  Moen, Torhild (1991). *Hver dag*. IKO-forlaget. s. 111. ISBN 8271122916.
***The Secret of Eve*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Perry N. Vekroff.

Handling
--------

Hagar, en sigøyner-kvinne, er fast bestemt på at datteren hennes Eva, skal ha bedre muligheter for lykke enn det omvandrende livet har gitt Hagar. Hun etterlater babyen sin på dørstokken til en Fothergill-familien, og lille Eve blir oppdratt som deres egen datter. Som ung voksen blir hun venn med Arthur Brandon, og de ender opp med å gifte seg med hverandre. Brandon er en fabrikk-eier, og han er samvittighetsløs i behandlingen av arbeiderne sine. Han drikker også for mye alkohol. Den unge italienske Rosa, blir blendet på grunn av en ulykke. Rosa får en liten kompensasjon for ulykken, men Brandon nekter å gjøre mer for å hjelpe henne.

Richard Blair, en ung filantrop, besøker Brandons fabrikk og skaffer arbeid for Beppo - faren til Rosa - og sender Rosa til et institutt for blinde. Eve beundrer Blair, og Brandon - som misforstår vennskapet deres - fornærmer Eva i nærvær av Blair, og han slår derfor ned Brandon. Beppo har aldri sluttet å søke hevn mot Brandon. Han angriper Brandon om bord på motorbåten hans, og når båten er langt unna land angriper han Brandon og forsøker å drepe ham. En oljelampe blir veltet, og dette setter fyr på båten. Begge mennene, fryktelig forbrente, synker sammen med båten. Blair går til Eve og forteller henne at ektemannen hennes er død. Blair ønsker deretter å gifte seg med henne. Men Eva ønsker heller å hjelpe de blinde barna, og takker derfor ja til en stilling som ledsager ved instituttet.

Skuespillere
------------

* Olga Petrova som Eve
* Arthur Hoops som Arthur Brandon
* William L. Hinckley som Robert Blair
* Edward Roseman som Fothergill
* Laurie Mackin som Deborah

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 8. juli 2016.
2. ↑   www.imdb.com, besøkt 8. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  THE SECRET OF EVE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Secret of Eve* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Secret of Eve* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Secret of Eve* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Markering av påskeaften i Brasil.
**Påskeaften** (latin ***Sabbatum Sanctum***, «Hellige lørdag») er dagen før påskedag. Den har tradisjonelt blitt markert på en stille måte, gjerne med faste og meditasjon. 

Den tidligste datoen for påskeaften er 21. mars og den seneste er 24. april. Påskeaften faller på 8. april i 2023, og på 30. mars i 2024. Datoen bestemmes av påskeformelen.

På 300-tallet innførte man en tradisjon for at konvertitter fremsa sin offentlige trosbekjennelse denne dagen, før de ble tatt opp i kirken under påskevigilien. Men på 500-tallet hadde påskefeiringen forskjøvet seg slik at vigilien startet lørdag kveld, og man sluttet dermed med denne skikken. 

På 800-tallet var det vanlig at vigilien startet allerede ved middagstid, og fra 1300-tallet var det vanlig at den ble feiret på forskudd på påskeaftens morgen. Senere har påskefeiringen blitt flyttet mot kvelden igjen. Blant protestantiske kirker er det mange som ikke feirer vigilien, og som dermed ikke har noen liturgi på påskeaften.

Katolsk feiring
---------------

Ordningen med vigiliemesse på morgenen ble i *Missale Romanum* fra 1570 slått fast som eneste tillatte ordning i Den katolske kirke. 

I 1951 flyttet Pius XII vigilien tilbake til kvelden. Den skal ikke feires før mørkets frembrudd, og helst nær midnatt. Dermed er det på selve lørdagen, i kirkelig sammenheng regnet fra solnedgang langfredag til solnedgang lørdag ingen liturgi; en slik dag kalles *aliturgisk*. Dette er den eneste dagen katolikker ikke kan motta nattverd, bortsett fra de som er i dødsfare.

Litteratur
----------

* *The Blackwell Dictionary of Eastern Christianity*. Malden, MA.: Blackwell Publishing. 1999. ISBN 0-631-23203-6. OCLC 156905118.

| * v
* d
* r
Påske |
| --- |
| Den stille uke | Palmesøndag **·** Skjærtorsdag **·** Langfredag **·** Påskeaften **·** Påskenatt **·** Påskedag |
| Påsketiden | Andre påskedag **·** Tredje påskedag **·** 1. søndag etter påske **·** 2. søndag etter påske **·** 3. søndag etter påske **·** 4. søndag etter påske **·** 5. søndag etter påske **·** 6. søndag etter påske **·** Kristi himmelfartsdag |
| Påskefortellinger | Jesus Kristus **·** Kristi lidelseshistorie **·** Det siste måltid **·** Getsemane **·** Via Dolorosa **·** Korsfestelsen **·** Golgata **·** Jesu syv ord på korset **·** Påskenatt **·** Myrrabærerne |
| Kristne tradisjoner | Artos **·** Pasjonsgudstjeneste **·** Korsvandring **·** Korsveiandakt **·** Påskeformelen **·** Påskekurv **·** Påskelys **·** Påskeprosesjon **·** Påskesalmer |
| Andre tradisjoner | Påskeegg **·** Påskehare **·** Påskekylling **·** Påskelam **·**
Påskekort **·** Påskepynt **·** Eggdans **·** Eggrulling **·** Langfredagsfjære **·** Påskekrim |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
***Angel Town*** er en amerikansk film fra 1990, regissert av Eric Karson.

Handling
--------

Jacques Montaigne er en fransk student som reiser til Los Angeles. Han flytter inn hos alenemoren Maria Ordonez, som bor sammen med sønnen Martin og moren hennes. Den kvelden blir Jacques konfrontert av to naboer, Chuy og Jesus. Men Jacques har en liten kniv, og advarer dem om å ikke tulle med ham. Jacques får snart oppmerksomheten til en annen student, Sarah. Når Jacques følger Sara hjem, blir de stoppet av Jesus og Chuy - som denne gangen er sammen med sjefen deres Angel og en rekke andre gjeng-medlemmer. Når gjengen begynner å skape problemer, griper Jacques inn og benytter kampsport-ferdighetene sine. Dette skremmer Angel og resten av gjengen vekk.

Men etter at Jacques kommer tilbake til Ordonez-hjemmet, dukker flere av Angels gjeng opp. Men Jacques vinner slåsskampen, noe som imponerer Frank - en tidligere krigsveteran som bor på den andre siden av gaten, som ble lam fra livet og ned på grunn av fra krigen. Det blir avslørt at Angel ønsker å rekruttere Martin til gjengen deres, men Martin avviser Angel. Jacques bestemmer seg for at han må hjelpe Martin ut av disse problemene. Men når de angriper hjemmet deres, besvimer Martins bestemor av stresset og blir fraktet til sykehus. Jacques bestemmer seg for å ta med seg Martin til en lokal kampsport-skole, drevet av hans gode venn Henry. Tidligere hadde Henry kjent Martins far Pedro, som hadde protestert heftig mot Angel og gjengen hans.

Faren hans ble til slutt myrdet av Angel, noe Martin ikke er klar over. Jacques bestemmer seg for å lære Martin litt selvforsvar sammen med Henry, og forteller ham konsekvensene av hva som kan skje hvis Martin bestemmer seg for å bli med i Angels gjeng. Men når han kommer hjem blir Martin sjokkert over å høre at bestemoren hans hadde gått bort, på grunn av et hjerteinfarkt. Martin får deretter hjelp fra blant annet Jacques og Henry for å slåss mot Angels gjeng. Jacques legger også dynamitt i Angels bil, og Angel slipper bare så vidt unna når bilen eksploderer.

Skuespillere
------------

* Olivier Gruner som Jacques Montaigne
* Theresa Saldana som Maria Ordonez
* Frank Aragon som Martin Ordonez
* Peter Kwong som Henry
* Mike Moroff som Frank
* Tony Valentino
* Lupe Amador som Ordonez

Referanser
----------

1. 1 2 3   (på cs) *ČSFD*, 2001, Wikidata Q3561957,
2. ↑  «Angel Town (1990)» **(engelsk)**. Besøkt 30. juni 2023.
3. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 30. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Angel Town* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Angel Town* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Angel Town* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Angel Town* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Angel Town* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Angel Town* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
***The Sergeant*** er en amerikansk stumfilm fra 1910.

Handling
--------

Historien er lagt til Great Yosemite Valley. Oberst Westley har bare en vakker ung datter. Under en morgen-tur til Nevada Falls forlater hun og sersjanten som reiser sammen med henne hestene deres og fortsetter til fots. Men samtidig som de holder på med dette stjeler en indianer begge hestene deres. Dette etterlater dem mange mil unna militær-posten de holder til ved. Men de oppdager ikke at hestene deres er vekk før til kvelden, og de forviller seg. De blir derfor tvunget til å tilbringe natten i i den øde villmarken.

Obersten blir skremt når datteren ikke kommer tilbake, og han sender ut lete-mannskaper. Når de endelig kommer tilbake, blir sersjanten arrestert - til tross for bønner fra oberstens datter, som er forelsket i sersjanten. Senere blir obersten, datteren hans og resten av følget deres angrepet av en gruppe indianere. Men det blir opp til den tidligere sersjanten å redde kjæresten sin, faren hennes og de andre som trenger hjelp.

Skuespillere
------------

* Robart Bosworth som sersjant Robert Adams
* Iva Shepard som oberst Westley datter
* Tom Santschi som en soldat
* Frank Clark som en soldat
* Art Acord som en indianer

Referanser
----------

1. ↑  THE SERGEANT

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Sergeant* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Sergeant* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Narrativ teologi**, også *postliberal teologi*, er en teologisk strømning som ser Bibelen og den kristne troen som en fortelling snarere enn summen av dogmer og trosartikler.

Den narrative teologien legger vekt på at Bibelen er tanker, poesi og fortellinger som har blitt nedtegnet av mennesker som har opplevd Gud. I lesningen av fortellingene kan man finne innsikter man ikke har tilgang til på andre måter. 

Den narrative teologien oppstod på 1970-tallet som en reaksjon på liberalteologien. Blant viktige narrative tenkere finner man George Lindbeck, Hans Wilhelm Frei, Stanley Hauerwas og William Willimon. Bevegelsen la grunnen for flere andre senere teologiske strømninger.

Det har blitt hevdet at Jan Kjærstads litterære prosjekt har berøringspunkter med den narrative teologien, en tolkning Kjærstad selv har stilt seg åpen for.

Referanser
----------

1. ↑  Alice Sommer & Christoffer Linnestad: Fortellingens ramme og fiksjonens ytterkant. En samtale med Jan Kjærstad, Bøygen 2-95

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Brennerpasset** er det laveste fjellpasset over Alpenes hovedkam og derfor en av de viktigste trafikkforbindelsene mellom det nordlige Europa og Italia. Langs Brennerpasset går grensen mellom Østerrike (Nord-Tirol) og Italia (Syd-Tirol), og vannskillet mellom Svartehavet (via Sill, Inn og Donau) og Middelhavet (via Eisack og Etsch). Dalen nord og syd for passet ble oppfattet som én og samme dal (Wipptal), som strakk seg fra Innsbruck i nord til Brixen i syd. Passets høyde er ifølge kartet 1370 moh. mens veiens høyeste punkt oppgis til 1374 moh.

Med både motorvei, jernbane og nasjonal vei er Brennerpasset det mest brukte passet i Alpene. Godstrafikken over passet er på 26 millioner tonn årlig (tall fra 1994). Betydningen har ikke vært mindre historisk sett. Passet ble brukt allerede i steinalderen. Den første veien over passet ble bygget mellom 195 og 215 e.kr. under den romerske keiseren Septimius Severus. I middelalderen var Brennerpasset med 4500 tonn varetransport per år det viktigste alpepasset overhode. Spesielt som forbindelse mellom de nordlige og sydlige delene i Det tysk-romerske rike var Brennerpasset viktig, og la dermed grunnlaget for Tirols betydning som passtat. Ulike tysk-romerske keisere krysset passet totalt 66 ganger, bl.a. på vei til sine kroninger i Roma.

Mot slutten av middelalderen hadde imidlertid passveien forfalt, og kunne da bare passeres på en fotsti ved hjelp av pakkdyr. Det var først under erkehertuginne Maria Theresia at passet ble utbygd på nytt i 1777. Jernbanelinja over passet fulgte i 1867. Med delingen av Tirol etter første verdenskrig ble Brennerpasset til en grenseovergang mellom Østerrike og Italia.

Passet er oppkalt etter landsbyen Brenner, som ligger rett sør for passet.

Referanser
----------

1. ↑  061 Grenzgänge Tuxer Hauptkamm, Tirol (tysk)
2. ↑  Radweg Wipptal: Brenner - Sterzing - Brixen, suedtirolerland.it (tysk)
3. ↑  Eisacktal-Radweg: Brenner - Brixen - Bozen (96 km), Bahnstrassenradwege (tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Adolf Amandus «Adolfus» Andresen** (født 13. september 1872 i Sandefjord, død 12. januar 1940) var en norsk kaptein og hvalfangstpioner.

Andresen emigrerte til Chile i 1894 der han livnærte seg med sleping og berging av fartøyer i Magellanstredet. Etter å ha observert mye hval i området, reiste han til Finnmark for å lære seg mer om hvalfangst. Han returnerte med en innkjøpt hvalkanon som han installerte på sin taubåt, og nyttårsaften 1903 skjøt han den første hvalen, en knølhval. Dette var før de mer berømte pionerene Carl Anton Larsen og Lars Christensen, begge fra Sandefjord, hadde kommet i gang med sin aktivitet i sør, og betraktes som starten på den kommersielle sørhavsfangsten.

Andresen etablerte en hvalfangststasjon i Bahía Aguila nær Punta Arenas og i 1905 stiftet han hvalfangstselskapet Sociedad Ballenera de Magallanes. Fangsten ble over 100 hval både i 1905 og i 1906.

I sesongen 1906/07 var han den første til å bruke den naturlige havnen Whalers Bay på Deceptionøya som base for flytende kokeri. Han hadde kontrahert hvalbåtene «Alminrante Valenzuela» og «Alminranre Utribe» fra Framnæs Mekaniske Værksted i Sandefjord. Kokeriet «Gobernador Bories» ble ombygget samme sted. Andresen hadde flere ganger med seg både sin kone, Betsie Mary Rasmussen, og sine to kjæledyr – en papegøye og en angorakatt.

I 1912 trakk Andresen seg ut av Sociedad Ballenera de Magallanes og etablerte et nytt selskap – Ballenera Adolfo Andresen. Han kjøpte det norske hvalkokeriet «Sobraon» som han omdøpte «Orion», samt hvalbåtene «Noruega» og «Corral». Med denne flåten startet han fangst langs stillehavskysten fra Chile til Ecuador. De to første sesongene resulterte i en samlet fangst på over 300 hval og 12 000 liter olje.

«Adolfus» Andresen ligger begravet i Punta Arenas.

Referanser
----------

1. ↑  Larsen, Joar Hoel: Latin-amerikanske bilder, Pax , 1997. s. 89
2. ↑  Jeff Rubin: *Antarctica*, Lonely Planet, s. 188

Litteratur
----------

* Ian B. Hart: *Whaling in the Falkland Island Dependencies 1904–1931. A history of shore and bay-based whaling in the Antarctic*, 2006. ISBN 0-9552924-0-9
* Jeff Rubin: *Antarctica*, Lonely Planet, 2008

Eksterne lenker
---------------

* Adolf Amandus Andresen. Norsk polarhistorie
* (es) La epopeya de la industria ballenera Chilena Arkivert 20. mars 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**Syrekveldfly** (*Acronicta rumicis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Som mange andre kveldfly (Acronictinae) er den voksne sommerfuglen ganske pregløst grå, mens larven er mye mer oppsiktsvekkende.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 34–40 mm), grått nattfly. Antennene er trådformede, brystet grått håret med et par svarte lengdestreker. Forvingen er gråspraglete. Et karakteristisk trekk er en liten, hvit flekk ved forvingens bakkant litt utenfor midten. Ellers har den en hvit flekk bakerst ved vingeroten, en rund, svartkantet, lysgrå flekk midt i vingen og et mer eller mindre tydelig, hvitt tverrbånd langs ytterkanten. Bakvingen er gråbrun, mørkere enn hos de fleste andre kveldfly. Larven er svart, med en hvit sidestripe og en rekke av røde vorter langs siden. Spredt over hele kroppen er det kvaster av stive, gul hår som sitter på opphøyde vorter.

Levevis
-------

Syrekveldflyet finnes både i skog og på mer åpne biotoper. Larven kan leve på en lang rekke ulike løvtrær, busker og urter. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai–juli, lengst i sør kan de ha to generasjoner hver sommer.

Utbredelse
----------

Finnes fra Nord-Afrika, gjennom det meste av Europa østover til Korea og Japan. I Norge er den relativt vanlig på Sørlandet og den sørlige delen av Østlandet, den er funnet nord til Sunndal i Møre og Romsdal.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Syrekveldfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Beggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Nordk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *syrekveldfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *syrekveldfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *syrekveldfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *syrekveldfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *syrekveldfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *syrekveldfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *syrekveldfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Acronicta rumicis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Acronicta rumicis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Acronicta rumicis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Martin Halvorsen Handberg** (født 18. juli 1867 i Flå i Sør-Trøndelag, død 26. september 1940 i Børsa) var en norsk politiker og gårdbruker. Han var stortingsrepresentant for Søndre Trondhjems amt/Sør-Trøndelag fylke fra 1910 til 1912 og på nytt fra 1928 til sin død i 1940.

Liv og virke
------------

Han ble født på gården Nordflå (Oppigard) i Flå i Melhus prestegjeld. Foreldrene var Halvor Iversen Engen og Ingeborg Olsdatter Handberg. Han gikk amtsskolen i Orkdal og underoffiserskolen i Trondheim. I 1892 overtok han sin morfar Ole Larsen Handbergs gård, Hanberg, en av de rikeste i Børsa.

Handberg satt i Børsa herredsstyre fra 1895 til 1919, fra 1898 også i formannskapet. Fra 1904 til 1922 var han Børsas ordfører. Han satt også i amtsformannskapet/fylkesutvalget og som formann i fylkets jernbanekomité.

Handberg satt på Stortinget for Orkdalen krets i Søndre Trondhjems amt første gang i perioden 1910–1912, valgt for Høyre, og satt i jernbanekomiteen. Handberg ivret sterkt for Orklabanen, et tenkt hoved- eller sidespor fra Berkåk via Orkdalen til Trondheim. Det var også på tale med et sidespor til Surnadalsøra (Surnabanen).

Han ble medlem av landsstyret i Norsk Landmandsforbund i 1914. Da Landmandsforbundet besluttet å tre frem som et parti, Bondepartiet, var Handberg nølende, men stilte til valg for det nye partiet i 1921. Han kom inn på Stortinget igjen fra Sør-Trøndelag i 1928, denne gangen valgt for Bondepartiet, og etter et kort opphold i lønningskomiteen satt han i utenriks- og konstitusjonskomiteen resten av stortingskarrièren.

Han giftet seg i 1897 med Anna Andersdatter Bjørgan fra Skaun. Gården Hanberg har blitt værende i slekten. Martin Handbergs lillesøster Berit ble stemor til stortingsmann Mons Løvset i Børsa.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 284[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 331[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6  Biografisk informasjon om Martin Handberg , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
4. 1 2  Byboth, Peder (1974). *Flå. Gårds- og slektshistorie*. Melhus kommune ved bygdeboknemnda i Flå. s. 25 og 235.
5. 1 2 3  Rød, Per O. (1983). *Børsaboka. Gards- og ættehistorie*. 1. Skaun kommune. s. 182 og 190.
6. ↑  «Martin Handberg død». *Nidaros*: 3. 27. september 1940.
7. ↑  «Kommunemand i 25 aar». *Trondhjems Adresseavis*: 3. 6. januar 1920.
8. 1 2  «Fordelingen av distriktsbidraget til Orklabanen». *Trondhjems Folkeblad*: 1–2. 3. januar 1924.
9. ↑  Danielsen, Rolf (1984). *Høyres historie. Bind 2: Borgerlig oppdemmingspolitikk, 1918–1940*. Oslo: Cappelen. s. 61–62. ISBN 82-02-04991-1.
10. ↑  Fugelsøy, Maurits (1966). *Byneset, bd. 2: Gårdshistorie og slekter*. Trondheim: F. Bruns bokhandels forlag. s. 278. ISBN 82-7028-466-1.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Martin Handberg hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Lençóis Maranhenses nasjonalpark** (portugisisk: *Parque Nacional dos Lençóis Maranhenses*) er en nasjonalpark i den nordøstlige brasilianske delstaten Maranhão like øst for Baía de São José. Det er et område med lavt, flatt land med store sanddyner som tidvis er fylt med vann. Parken dekker et område på 1 550 km², og til tross for mye regn er det nesten ingen vegetasjon i området. Området ble nasjonalpark 2. juni 1981.

Siden området består av store hvite sanddyner kan det minne om en arketypisk ørken, men er egentlig ikke en ørken. Parken ligger rett utenfor Amazonasbekkenet, og omfattes av den årlige regntiden i begynnelsen av året. Regnet forårsaker et fenomen der vannet samler seg i bunnen av sanddynene, og siden sanddynene ligger på ugjennomtrengelig berggrunn kan det ikke sige ned i bakken, men blir liggende på overflaten. De resulterende blå, grønne og svarte «lagunene» er omringet av sanddynene, og er på sitt største mellom juli og september.

Oversiktsbilde over sanddyner og laguner i Lençóis Maranhenses nasjonalpark. Foto: Vitor 1234 
Lagunene har et stort antall fisk som ankommer når de er på sitt største etter juli, når de er sammenkoblet med elver som Rio Negro. Noen av fiskeartene, deriblant *Hoplias malabaricus*, ligger i «dvale» i søla når det meste av vannet har fordampet, og kommer fram igjen når neste regntid kommer.

Referanser
----------

1. ↑  «Lençóis Maranhenses» **(portugisisk)**. Parque Lençóis. Arkivert fra originalen 23. juli 2015. Besøkt 22. juli 2015.
2. ↑  Ronaldo Ribeiro (juli 2010). «Brazilian Dunes» **(engelsk)**. *National Geographic*. Besøkt 22. juli 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Parque Nacional dos Lençóis Maranhenses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames
 |
Konsertpublikum i energisk fridans foran scenen til punkrock eller heavy metal under *Quito Fest*, en årlig, gratis musikkfestival i Quito i Ecuador, i 2006. Mens *pogo* er en mer hoppende danseform, er *mosh* eller *moshing* enda mer aggressiv dansing der deltakerne blant annet støter sammen og dytter borti hverandre. «Gropa der en moser sammen» foran scenen, kalles en *moshpit*.  
**Mosh** eller **moshpit** (fra engelsk) er en energisk fridans og publikumsaktivitet som oftest forekommer på konserter med metal- og hardcore-band, men også på punkkonserter. Mosh har likhetstrekk med pogo, en standard punk-dans som hevdes å være funnet opp av punk-pioneren Sid Vicious.

Å delta i en moshpit, det vil si fellesdansen eller området foran scenen der herjinga foregår, kan være farlig. Det er dokumentert ni dødsfall i forbindelse med moshpit mellom 1994 og 2006.

Mosh begynte på konsertene til thrash metal-band som Slayer og Anthrax i 1980-årene. Moshing blir tidvis omtalt i metal- og hardcoretekster, som i Anthrax' *Caught in a Mosh*. Instrumentalpartier på Anthrax' tidlige plater er ofte kalt "MOSH PART" på tekstarket (oftest skrevet med store bokstaver).

Varianter
---------

Unge gutter mosher under en konsert med Dillinger Escape Plan, et amerikansk mathcore-band kjent for sin aggressive og kaotiske musikkstil, i *Great American Music Hall* i San Francisco i USA 2005.
Audience members moshing at a Dillinger Escape Plan show, Great American Music Hall, San Francisco.
Det finnes et antall ulike moshpit-aktiviteter, som *circlepit*, der deltakerne beveger seg i en ring som ligner en malstrøm, stagediving, der en deltaker hopper fra scenekanten og ned i moshpiten, samt *crowdsurfing*, som består i å la seg bære rundt på hendene til de andre deltakerne. *Wall of Death* er en sjeldnere manøver hvor publikum deler seg i to grupper som står vendt mot hverandre og deretter løper i høy hastighet mot hverandre. Dette forekommer mest på thrash metal- og metal core-konserter, og dirigeres da gjerne fra scenen.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Søk etter *moshpit* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
Martin Fyrileiv (født 1. juni 1977) er en norsk forfatter, oppvokst og bosatt i Namsos. Han har etatsutdanning fra forsvaret, bachelorgrad i nordisk arkeologi fra NTNU i Trondheim, og har bachelorgrad gjennom allmennlærerutdanningen HiNT, Levanger. Fyrileiv har blant annet jobbet frivillig som feltarkeolog ved arkeologiske utgravninger i Staraja Ladoga i Russland i 2002, og frilans som journalist i Namdalsavisa.

I tillegg til å være forfatter, jobber Fyrileiv til daglig som lærer ved Høknes barneskole i Namsos kommune.

Forfatterskap
-------------

Fyrileiv var en av seks vinnere i Schibsted forlags manuskonkurranse for barne- og ungdomslitteratur i 2011, og mottok TÆL-prisen for skrivingen i 2012. Han debuterte som forfatter i 2014, 36 år gammel med boka Bergtatt: Portvokteren (Schibsted forlag, 2014) - Første bok i en serie av fantastisk litteratur på norrøn grunn for barn og unge (10+).

Bibliografi
-----------

* *Bergtatt: Portvokteren* – Fantastisk litteratur, Schibsted forlag (2014)
* *Bergtatt: Trollblod – Fantastisk litteratur*

Utmerkelser
-----------

* *Schibsted forlags manuskonkurranse, 2011*, for manuset *Bergtatt: Portvokteren*, Schibsted forlag
* *TÆL-prisen, 2012*, for *Bergtatt: Portvokteren*, Schibsted forlag

Kilder
------

* Om Martin Fyrileiv i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
* Om Martin Fyrileiv på Schibsted forlags hjemmeside Arkivert 8. desember 2015 hos Wayback Machine.
* Om Bergtatt: Portvokteren Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.
* Utdrag av Bergtatt: Portvokteren

Eksterne lenker
---------------

* Forfatterens offisielle hjemmeside
* Forfatterside på facebook

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Martin Hansen Gunnerud** (født 29. april 1848 i Røyken, død 13. juni 1932) var en norsk politiker og gårdbruker. Han var ordfører i Røyken fra 1892 til 1893 og fra 1899 til 1910 og stortingsmann for Buskerud amt fra 1895 til 1897. Han representerte partiet Centrum, som etter hvert gikk opp i Høyre.

Liv og virke
------------

Han var bondesønn og vokste opp på Nærsnes i Røyken. 21 år gammel kjøpte han gården Gunnerud, senere også nabogården Grav. Han kjøpte også gården Nordre Heggum.

Han ble valgt inn i fattigkommisjonen da han var 26 år gammel, tre år senere også i herredsstyret. Han var ordfører fra 1892 til 1893 og fra 1899 til 1910. Han gjorde særlig mye for vedlikeholdet av bygdeveiene. Han var også medlem av amtsutvalget og formann i amtets veikomité. Han var medlem av direksjonen i Røyken sparebank fra 1880 til 1893.

Martin Gunnerud var valgmann for Røyken prestegjeld ved flere stortingsvalg. Han var opprinnelig en moderat venstremann, som sist i 1880-årene begynte å søke samarbeid med Høyre ved stortings- og kommunevalg. I 1893 ble det dannet en «centrumsforening» i Røyken med Martin Gunnerud som formann. Dette ble i virkeligheten en fellesforening for partiene Centrum og Høyre, som i løpet av 1895 var gått helt opp i Høyre. Han ledet foreningen frem til 1903. Ved stortingsvalget i 1894 ble Gunnerud valgt inn på Stortinget med Høyres stemmer. Han satt i Stortingets gasje- og pensjonskomité. Ved stortingsvalget i 1897 seiret Venstre i Buskerud amt, men Gunnerud kom tilbake som 1. varamann i stortingsperioden 1901–1903.

Han var utsending fra Buskerud amt ved kroningen av kong Haakon VII og dronning Maud i Trondheim i 1906. For sin tilstedeværelse ble han tildelt Kroningsmedaljen 1906. Han ble også tildelt Medaljen for borgerdåd i sølv for sitt samfunnsnyttige virke.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 314[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 21[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6  Lindstøl, Tallak (1914). *Stortinget og statsraadet 1814–1914. Bind 1, del 1: Biografier A–K*. Kristiania. s. 314.
4. 1 2 3 4 5 6 7 8  Killingstad, Anders A. (1928). *Røyken bygd før og nu*. Røyken. s. 437–438.
5. 1 2 3  «Fhv. stortingsmand Gunnerud avgått ved døden». *Buskeruds Blad*: 3. 13. juni 1932.
6. ↑  Slåtto, Einar (1957). *Røkens Bank A/S 100 år*. Røyken. s. 32.
7. ↑  Svendsen, Bernt Bærem og Kjos, Bjarne (1994). *Røyken Høyre: 17. mai 1884–1994: 110 år*. Røyken Høyre. s. 19ff. ISBN 82-993395-0-2. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
8. ↑  Vedi, Sten F. (1976). «De moderate partier». *Nye politiske konstellasjoner mellom stortingsvalgene 1894 og 1897: Landmandsforbundet, pressgruppe eller politisk parti?*. Trondheim: Tapir. s. 83–95. ISBN 82-519-0177-4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Martin Hansson** (født 12. mars 1975 i Hedemora) er en svensk alpinist.

Slalåmspesialisten Hansson debuterte i verdenscupen i 1995, og tok sine første verdenscuppoeng i januar 1996, da han ble nummer 20 i slalåmrennet i Sestriere. I sesongen 1996/97 oppnådde han flere plasseringer blant de 10 beste, og tok sin hittil eneste pallplassering i slalåmrennet i Chamonix 12. januar 1997, da han ble nummer 3.

Hansson deltok under OL 1998 i Nagano og 2006 i Torino der han ble nummer 10 i slalåm. Han startet i fem verdensmesterskap og oppnådde to tolvteplasser i slalåm (2003 og 2007.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Martin Hansson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Martin Hansson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Martin Hansson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Martin Hansson – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Martin Hansson – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |