recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ernst Pawel** (født i 1920 i Berlin, død 16. august 1994) var en tysk forfatter av flere biografier, blant annet om Franz Kafka.

Bakgrunn
--------

I 1933 flyttet familien Pawel fra Tyskland fordi de var jøder, og dessuten aktive sosialdemokrater. Samme år brente og forbød nazistene Franz Kafkas romaner. Familien Pawel flyttet først til Beograd, men foreldrene fikk ikke arbeidstillatelse der, så tidene var trange. I flere år forsørget den unge Ernst Pawel sine foreldre, siden han fikk arbeid i et forlag, men i 1938 ble familien utvist fra Jugoslavia. Familien Pawel kom deretter til USA der Ernst etterhvert havnet i forsikringsbransjen – en jobb han hadde i 36 år.

Pawel har gitt ut flere romaner, og en biografi om Theodor Herzl. Han har også anmeldt bøker for blant andre «The New York Times Book Review». Hans mest kjente verk er kanskje boken *The Nightmare of Reason. A life of Franz Kafka*.

Bibliografi
-----------

Ernst Pawel har gitt ut en hel del romaner, i tillegg til disse bøkene:

* *The Nightmare of Reason. A life of Franz Kafka*
* Biografi om Theodor Herzl
* Biografi om Heinrich Heine

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 120962307, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
***Set Free*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Tod Browning.

Handling
--------

Roma Wycliffe, en livlig jente som er lei av tilværelsen på tante Henriettas eiendom, oppdager at bestemoren hennes var en sigøyner og bestemmer seg for å bli det selv også. Iført sigøyner-klær stikker hun av til New York, hvor hun blir arrestert etter mistanker om at hun er en annen sigøyner ved navn Nan - som er en kriminell. Mrs. Roberts, hvis puddel hadde tiltrukket seg Romas oppmerksomhet, går i forbønn for den unge kvinnen. Hun lover å ta vare på henne, og tar med seg Roma til hennes overdådige hjem.

Den unge John Roberts forelsker seg snart i Roma. For å vinne hennes kjærlighet, erklærer John seg selv som leder for en gruppe sigøyner-tyver. Han ansetter deretter en gjeng skurker, for å bevise påstandene hans. Men når kjeltringene faktisk raner en bank, får John dem arrestert. Men Roma, som innser den sigøyner-livet ikke er fullt så morsomt ogg spennende som hun først hadde trodd, gifter seg med John.

Skuespillere
------------

* Edith Roberts som Roma Wycliffe
* Harry Hilliard som John Roberts
* Harold Goodwin som Ronald Blair
* Mollie McConnell som Mrs. Roberts
* Blanche Gray som Tante Henrietta

Referanser
----------

1. ↑  The Deciding Kiss
2. ↑  SET FREE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Set Free* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Set Free* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Set Free* på Silent Era Rediger på Wikidata
Stue fra Gloppen på Nordfjord Folkemuseum. Foto: Sigrun Espe / Sogn og Fjordane fylkeskommune 
**Nordfjord Folkemuseum** er regionmuseum for Nordfjord og en del av Musea i Sogn og Fjordane. Museet ligger i området Jølet, nær Sandane sentrum i Gloppen kommune.

Samlinga til museet omfatter 44 antikvariske bygninger, ei stor jekt og ca. 25 000 gjenstander fra de ytterste kystbygdene til de innerste jordbruksbygdene i Nordfjord. I hovedbygget er det fast og skiftende utstilling, museumsbutikk og enkel kafé. 

Friluftsmuseet består av bygninger fra 1600-, 1700- og 1800-tallet, og inneholder stover og stabbur, eldhus, låver og fjøs, stall og støyl, hunde- og hønsehus, samt ei skolestue og et fargeri. Museet har også fungerende kvernhus, stampe, sag og hjulhus ligger langs elva knyttet sammen av dammer og renner.

Holvikejekta
------------

Utdypende artikkel: Holvikejekta

Museumsfartøyet Holvikejekta er stilt ut ved fjorden like utenfor Sandane sentrum, der den ble dratt på land for siste gang i 1906. Det 60 fots lange fartøyet, bygd på Sandane i 1881, er det siste av de tradisjonelle fraktejektene som trafikkerte kysten og fjordene tilbake på 1800-tallet. Som eneste bevarte fartøy av sitt slag er Holvikejekta et viktig maritimt kulturminne både i norsk og europeisk sammenheng.

Historikk
---------

Nordfjord Folkemuseum ble grunnlagt av Nordfjord Sogelag 1915 og åpnet for publikum i 1920. Museet var først et lite friluftsmuseum på ni bygninger i Åsen like ved Sandane, før museet ble flyttet til Jølet i 1960. Her fortsatte man å samle bygninger fram til 2000-tallet. 

I 1995 ble det åpnet et nytt ildfast bygg til ca. 20. mill. kr. med et brutto areal på ca. 1800 kvm. Dette huset er administrasjons- og utstillingsbygg for museet.

I 2009 ble Nordfjord Folkemuseum en del av Stiftinga Musea i Sogn og Fjordane (MISF) som er det konsoliderte museet for Sogn og Fjordane. De tidligere eierne av museene har overdratt det faglige, administrative og økonomiske ansvaret til det nye museet. 

**Ledere ved Nordfjord Folkemuseum**

* Knut Sande (1975 - 1983)
* Bjarne Sørensen (1983 - 1986)
* Ingvar Aabrek Klingenberg (1986 - 1995)
* Aslaug Nesje Bjørlo (1995-2016)
* Anne Kristin Moe (2016 -

Eksterne lenker
---------------

* Nordfjord Folkemuseum, offisielt nettsted
* Omtale av Nordfjord Folkemuseum på Digitalt Museum

| * v
* d
* r
Musea i Sogn og Fjordane |
| --- |
| Kystmuseet i Sogn og Fjordane  **·** Sogn og Fjordane Kunstmuseum  **·** Sunnfjord Museum  **·** Nordfjord Folkemuseum  **·** De Heibergske Samlinger – Sogn Folkemuseum  **·** Norsk Kvernsteinsenter |

| * v
* d
* r
Severdigheter i Gloppen kommune |
| --- |
| Gloppen kommunevåpen | Museer: | Holvikejekta **·** Nordfjord Folkemuseum **·** | Severdighet |
| Geografi: | Eidsfossen **·** Holvikfossen **·** Karnilshaugen **·** Utsikten **·** Ålfotbreen **·** |
| Kirker: | Gimmestad gamle kirke **·** Vereide kirke **·** |
| Aktiviteter: | Breimsbygda Skisenter **·** Norsk Fjordhestgard **·** Trivselsskogen **·** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
Ilaparken sett mot nordøst.  Foto: Cato Edvardsen (2009) 
*Ilaparken brukes også om Iladalen park i Oslo.*

**Ilaparken** er en park omkranset av gatene ved Ilevollen i Ila i Trondheim. I parken finnes det en moderne musikkpaviljong, lekeplass, sitteplasser, ballplass som er islagt om vinteren samt større beplantede områder og store gressarealer. Parken ble for øvrig kåret til Årets grønne park av Norsk Anleggsgartnermesterlag i 1997.

Parken ble vedtatt beplantet i 1886 på initiativ fra apoteker Johan Brun etter at den åpne plassen tidligere hadde vært brukt som eksersesplass av borgerbevæpningen inntil denne ble nedlagt i 1882. Parken ble deretter anlagt i 1891, og stod ferdig til arrangementer under byjubileet i 1897.

Under den nordiske fiskeriutstillingen i 1908 ble det bygget en større utsiktspaviljong i parken, men denne ble senere revet. I 1921 ble det bygget en vendesløyfe for Ilalinjen rundt parken, men denne ble nedlagt i 1983. Hva angår utsmykking av parken ble det i 1918 forært en fontenegruppe av brukseier Jacob Digre som var utført av billedhuggeren Wilhelm Rasmussen, mens det i 1983 ble reist en statue på sokkel av kong Sverre utført av Sivert Donali.

Gråkallbanen går for øvrig forbi Ilevollen sammen med flere bussforbindelser med AtB.

Referanser
----------

1. ↑  «Årets grønne park 1989-2005». Grøntanleggsbransjens hjemmeside utemiljo.info. Arkivert fra originalen 20. september 2011.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 253–254. ISBN 978-82-573-1762-1.
Kartskisse over land som deltar i EUs tollunion, Norge er ikke medlem
Et klikkbart Euler-diagram som viser tollunionen plassert blant andre samarbeidsavtaler i Europa.
**EUs tollunion** er siden 1968 en tollunion som omfatter medlemsstatene i Den europeiske union (EU) samt visse tilknyttede territorier. Innenfor tollunionen er tollgebyr fjernet for handel med varer, som utgjør en hjørnesten i den frie bevegelsen for varer. Samtidig har unionen en felles handelspolitikk overfor tredjeland med enhetlige tollgebyrer. Unionen er også representert av Europakommisjonen innen Verdens handelsorganisasjon (WTO).

Tollunionens fundament ble lagt i 1958 gjennom traktaten om opprettelsen av Det europeiske økonomiske fellesskapet, men ble gjennomført først ti år senere, i 1968. Den har deretter utgjort kjernen i det europeiske samarbeidet som i dag utgjør EU. Den utgjør også fundamentet for det indre markedet, som ble etablert den 1. januar 1993.

Reglene for tollunionen tilhører EUs enekompetanse og avgjøres i EUs institusjoner ved flertallsvedtak. Tollunionen er dermed en del av EUs overnasjonale område.

Se også
-------

* det indre markedet
* Tollunion

Referanser
----------

1. ↑  Topics of the European Union: Customs
2. ↑  «Kompetencefordelingen i Den Europæiske Union». *eur-lex.europa.eu*. Besøkt 18. september 2020.

Portal: Den europeiske union
Ringsdalen og Akersbekken på kart fra 1861.
**Ilabekken** – tidligere kalt **Akersbekken** – er en i dag overhvelva bekk i Oslo. Bekken har sitt utspring på Tåsen, renner gjennom Voldsløkka, og følger derfra Uelands gate ned Iladalen. Bekken krysser Maridalsveien nedenfor Gamle Aker kirke og renner ut i Akerselva ved Nedre Foss. På Tåsen og ved Nordre gravlund renner flere småbekker inn i hovedløpet både øst- og vestfra.

Akersbekken ble lukka fra utløpet til Alexander Kiellands plass mellom 1887 og 1898. Øvre del av løpet, som også kalles **Tåsenbekken**, ble lagt i rør mellom 1898 og 1920. 

Bekkedalen ble fram til lukkinga kalt Ringsdalen, og var en markant terrengform mellom Maridalsveien og St. Hanshaugen/Lovisenberg. I Iladalen er terrenget enkelte steder fylt opp hele 12 m, slik at terrenget ikke lenger minner om den forsvunne Ringsdalen.

Det forelå noen år på 2000-tallet planer for gjenåpning av Ilabekken på enkelte strekninger. I 2012–2013 ble vannanlegget på Alexander Kiellands plass reparert, og da ble tidligere planlagt henting av vann fra Ilabekken forlatt. Vann til parken tas fra det kommunale ledningsnettet.

Referanser
----------

1. ↑  *Kommunedelplan Anlegg og områder for friluftsliv i Oslo. Handlingsprogram for 2005–2008*. Oslo kommune, Friluftsetaten, 2005, se side 23 og 106 (lest 27. april 2008)
2. ↑  *Park & anlegg*, 6–2013, side 8

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Meyer Nilsen Foshaug** (født 15. juni 1868 i Målselv, død 6. juni 1955 i Oslo) var en norsk gårdbruker og stortingsmann fra Målselv i Troms. Foshaug var sammen med Jørg Berge, Alfred Eriksen og John Lind-Johansen de aller første stortingsrepresentantene for Arbeiderpartiet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn og lokalt virke

Foshaug ble født på gården Fosshaug i Målselv, som faren hans drev. 25 år gammel tok han over en tredjedel av farsgården og bygde eget gårdsbruk. Dette drev han fram til 1917, da han flyttet til eiendommen Bakkehaug.

Han var medlem av herredsstyret i Målselv fra 1902 til 1904 og deretter fra 1917. Han var ordfører fra 1926 til 1931 og viseordfører i 1945. Han hadde en rekke verv i kommunen og fylket.

### Rikspolitiker

Foshaug representerte Tromsø amt på Stortinget 1903–1906, Senjen krets 1906–1918, Malangen krets 1919–1921 og Troms fylke 1922–1924 og 1928–1945. Valgperioden 1931–1933 var han 1. varamann, møtte deler av 1931- og hele 1932-sesjonen. Han var 1903–1909 medlem av gasje- og pensjonskomiteen, medlem 1910–1912 av, sekretær 1913–1924 og formann 1928–1930 i veikomiteen. 1934–1936 var han medlem av og 1937–1945 formann i vei- og jernbanekomiteen.

Bortsett fra perioden 1922–1924, da han representerte Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti, var han stortingsrepresentant for Arbeiderpartiet.

Bortgang
--------

Foshaug hadde vært en ivrig talsmann for at Norges skulle si opp unionen med Sverige, noe som skjedde i 1905. Da 50-årsjubileet for unionsoppløsningen skulle markeres i 1955, var han den ene av de to gjenlevende stortingsrepresentantene fra 1905, og var innbudt som en av hedersgjestene til markeringen. Han reiste til Oslo, men ble syk og døde dagen før jubileet skulle markeres. Bare få dager før hadde han vært til stede på en fest til hans ære i Bardu- og Målselvlaget i Oslo, som utnevnte ham til æresmedlem.

Han var året før blitt utnevnt til kommandør av St. Olavs orden. Han hadde også 7. juni-medaljen og kong Haakon VIIs jubileumsmedalje.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 234[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 257[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 234–235.
4. 1 2 3  «Trist opptakt til 7. juni – Meyer Foshaug døde i går kveld», *Arbeiderbladet* 7. juni 1955.
5. ↑  Den andre var Sigval Bergesen.
6. ↑  «Meyer Foshaug hyldet av dølene i Oslo», *Nordlys* 6. juni 1955.
7. ↑  «Veteran overrakt kommandørkorset», *Arbeiderbladet* 10. januar 1955.
8. ↑  «Meyer Foshaug døde i natt», *Bergens Arbeiderblad* 7. juni 1955.

Kilder
------

* Lindstøl, Tallak:*Stortinget og Statsraadet 1814–1914*. Kristiania, 1914

Eksterne lenker
---------------

* (no) Meyer Foshaug hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Elisabeth Matheson** (født 20. august 1967) er en norsk skuespiller og regissør.

Matheson er utdannet ved Romerike Folkehøgskole og Statens Teaterhøgskole. Hun har vært tilknyttet både Den Nationale Scene, Trøndelag Teater og Det norske teatret. Hun har også arbeidet i Riksteatret, blant annet spilte hun i oppsetningen av Olav Duuns *Medmenneske* i 1998.

Matheson er likevel mest kjent for tittelrollen i Liv Ullmanns filmatisering av Sigrid Undsets *Kristin Lavransdatter* fra 1995. 

I 2013 regisserte hun forestillingen *Snømørkt* i Selbu kirke delvis basert på Per Hanssons bok *Og tok de enn vårt liv* om Peder Morset og hans familie under andre verdenskrig.

Hun er bosatt i Selbu.

Referanser
----------

1. ↑  *Adresseavisen* 2. mars 2013

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elisabeth Matheson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Elisabeth Matheson hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (da) Elisabeth Matheson på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Elisabeth Matheson hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Mullah Akhtar Mohammad Osmani** (fødselsdato ukjent, drept 19. desember 2006) var en høytstående leder av Taliban. Osmani ble i 2001 regnet som den nest mektigste i Taliban etter Mullah Omar. Det er blitt hevdet at han var nært assosiert med Osama bin Laden.

Kort tid etter angrepene den 11. september 2001 hadde CIA-offiser Robert Grenier flere møter med Osmani får å tilby Taliban-kommandanten muligheten til å overgi Osama bin Laden til amerikanerne.

Dødsfall
--------

Osmani ble drept i et amerikansk flyangrep den 19. desember 2006 mens han kjørte firehjulstrekker i Helmand-provinsen. Osmani hadde blitt oppsporet av fly fra Royal Air Force som hadde overvåket satellittelefonen hans. Også to andre Taliban-krigere ble drept i angrepet.

Talsmenn for Taliban hadde i utgangspunktet benektet på det kraftigste at Osmani i det helt tatt var død. De hevdet i stedet at luftangrepet i stedet hadde drept en annen og laverestående Taliban-leder som het Abdul Zahir. Imidlertid ble det bekreftet flere dager senere at det virkelig var Osmani som var blitt drept i angrepet.

Referanser
----------

1. ↑   www.washingtonpost.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Lynch, Justin (2015). «The Spy Who Tried to Stop the Afghan War». *Foreign Policy* **(engelsk)**. Besøkt 10. november 2020.
3. 1 2  «U.S. Airstrike Kills Taliban Commander». *AP NEWS*. 2006. Besøkt 10. november 2020.
4. ↑  Welle (www.dw.com), Deutsche (2016). «Former CIA agent Grenier on 15 years of war in Afghanistan: 'A never-ending struggle where there is no way of defeating our antagonists' | DW | 07.10.2016». *DW.COM* **(engelsk)**. Besøkt 10. november 2020.
5. ↑  Bergen, Peter (3. mai 2012). *Manhunt: From 9/11 to Abbottabad - the Ten-Year Search for Osama bin Laden* **(engelsk)**. Random House. ISBN 978-1-4464-9647-3.
6. ↑  Nilsen, Wenche Thorunn (23. desember 2006). «- Taliban-topp drept». *NRK*. Besøkt 10. november 2020.
7. ↑  «Senior Taliban Commander Dead In Airstrike». *www.cbsnews.com* **(engelsk)**. 2006. Besøkt 10. november 2020.
8. ↑  «- Talibanleder drept». *www.aftenposten.no*. 2006. Besøkt 10. november 2020.
**Eforum** er en interesseorganisasjon og et nettverk som skal bidra til at norske virksomheter får økt lønnsomhet gjennom anvendelse av elektronisk forretningsdrift nasjonalt og internasjonalt, gjennom kompetansebygging og gode rammebetingelser.

eforum.no ble stiftet 17. juni 1998. På stiftelsesmøtet deltok 50 personer fra 37 bedrifter/organisasjoner som er blant de fremste innen elektronisk handel i Norge.

Det var en rekke utfordringer som aktørene har interesse av å finne felles løsninger for å skape nødvendig infrastruktur, bygge markedet og skape tillit til nettbasert handel. Norge er et lite marked, og man så behovet for å samle seg for å møte konkurransen fra utenlandske aktører, og den handelslekkasjen til utlandet som man kan risikere dersom norsk næringsliv og infrastruktur ikke er offensivt. eforum har senere utvidet fokuset til elektronisk forretningsdrift hvor betydningen av elektronisk samhandling mellom næringsdrivende og mellom næringsdrivende og offentlig sektor har en sentral plass i tillegg til handel mot forbruker.

Høsten 1999 lanserte eforum i samarbeid med Forbrukerrådet merkeordningen for tryggere netthandel, Nsafe. Merkeordningen ble avviklet høsten 2007 fordi det ikke var mulig å få et tilstrekkelig antall medlemmer til at ordningen var selvfinansierende (kilde: Pressemelding under eksterne lenker).

eforum ble lagt ned som stiftelse i årsskifte 2004/2005 og gikk 15. januar 2005 inn som prosjekt i Standard Norge.

Eksterne lenker
---------------

* eforum
* Nsafe.no: Pressemelding: Norges eneste merkeordning for trygg netthandel legges ned!
* Forbrukerrådet Arkivert 29. april 2007 hos Wayback Machine.
**Nettbuss Midt-Norge**, tidligere **Nettbuss Trøndelag**, var et rutebilselskap med hovedbase i Trondheim og et datterselskap i Nettbuss–konsernet. Selskapet tok dagens form da Fjord1 Buss Møre og Nettbuss Møre ble innfusjonert i selskapet fra 1. januar 2013.

I 2015 ble det besluttet å fusjonere inn alle regionselskapene i morselskapet Nettbuss AS, og driften av selskapet ble overført til morselskapet fra 1. januar 2016.

Historie
--------

Nettbuss Trøndelag ble etablert som eget aksjeselskap 1. juli 2003 etter at Nettbuss overtok Team Trafikk og *Team Buss* i 2002. Selskapet bestod fra da av Team Buss og Nettbuss' driftsenhet i Trondheim som gikk under navnet *Nettbuss Trøndelag*. Nettbuss Trøndelag videreførte personrutene etter selskaper som Hemne-Orkladal Billag, NSB Biltrafikk Trondheim (Trondheimsrutene og Selburuten), Hølonda Auto, Fjerdingen Busstrafikk med flere.

Virksomhet
----------

Selskapets to hovedruter ble lagt opp som pendlerruter med hyppige avganger fra 2008:

* Orkanger – Trondheim – Stjørdal (TIMEkspressen linje 12)

* Stjørdal/Hommelvik – Trondheim – Melhus/Brekkåsen (linje 14)

I tillegg er det ruter fra Trondheim og østover til Meråker-Storlien og Selbu-Tydal, sørover til Støren-Berkåk-Oppdal og Orkanger-Meldal-Berkåk, og vestover til Vinjeøra-Kyrksæterøra og Aure (Møre og Romsdal). I tillegg til disse hovedlinjene er det omfattende lokaltrafikk av person- og skoleruter i ruteområdet.

Referanser
----------

1. ↑  «Nettbuss Møre og Nettbuss Trøndelag fusjonerer». Møre-Nytt. 29. august 2012. Besøkt 18. januar 2016.
2. ↑  «Team Buss AS endret navn til Nettbuss Trøndelag AS». Nettbuss Trøndelag. Arkivert fra originalen 7. september 2003.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Mulla** (arab. *herre*), fellesbetegnelse på rettslærde i sjia-islam og i asiatisk sunni-islam. Mulla er en muslimsk prest som kun har studert Koranen og Hadith og er regnet som en lærd når det gjelder koranen. 

Mulla kommer fra ordet mulla på urdu via persisk, opprinnelig det arabiske *mawla* som betyr *mester, venn*. Det arabiske mawla uttrykket opprinnelig det juridiske forholdet mellom en eier og hans frisatte slave, både eier og slave ble kalt mawla. Mawla kan også komme fra det arabiske «Ma'Allah» (*en som er med Allah*).

Men en Mulla er ikke *høyt* på rangstigen i de muslimske lærde. Mulla er kun en som kan koranen veldig godt generelt.

Ifølge islam er mullaen en lærd mann, en lærer, doktor av sharia-loven. I India er tittelen gitt til en mann som leser Koranen, men også til en muslimsk skolemester. Ifølge *Encyclopædia Britannica av 1911* er mullaen regnet som en mektig, sosial leder:

«I land som Afghanistan utfører mullaen innflytelse over befolkningen som til tider er rivaliserende med emiren selv, og de har forårsaket mange uroligheter i Kabul».

| * v
* d
* r
Islam |
| --- |
| Tro | 
* Allah
* Tawhid
* Koranen
* Sunna
* Hadith
* Sunniislam
* Sjiaislam

 |
| Liv | 
* Islams fem søyler:
* Shahadah (trosbekjennelse)
* Salah (bønn)
* Zakat (veldedighet)
* Saum (faste)
* Hajj (pilegrimsreise)

* Ramadan
* Id al-adha
* Id al-fitr
* Moské
* Mihrab
* Islamske høytider
* Halal

 |
| Ledere | 
* Muhammed
* Fatima
* Abu Bakr
* Ali
* Sahaba
* Islams profeter
* Imam
* Mulla
* Muezzin

 |
| Historie | 
* Islamsk arkitektur
* Kaba
* Mekka
* Al-Haram
* Islams historie
* Kalif
* Sirat Rasul Allah
* Islamsk kunst
* Islamsk astronomi
* Islamsk kalender
* Kvinner i islam
* Sufisme
* Salafisme
* Ahmadiyya
* Drusere
* Bahai
* Islamisme
* Nation of Islam
* Wahhabisme

 |
| Rettslære | 
* Sharia
* Fiqh
* Fatwa
* Halal
* Ammanbudskapet

 |
| 
* Kategori:Islam
* Islamsk ordliste
* Islam i Norge

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |
**Mulhacén** (3479 moh) er det høyeste fjellet på Spanias fastland, og også på Den iberiske halvøy. Fjellet er en del av fjellkjeden Sierra Nevada. Fjellet er oppkalt etter Muley Abul Hassan, den nest siste muslimske kongen i Granada, som ifølge sagnet er begravd på fjellet.

Fjellet er ikke spesielt bratt, og sørsiden av fjellet er ikke særlig krevende å bestige, i motsetning til den lange vestsiden. Den kortere, noe brattere nordøstsiden er litt mer krevende. Derimot er nordsiden mye brattere, og har mange ruter som forutsetter klatring på snø og is om vinteren.

Mulhacén kan bestiges på en enkelt dag fra landsbyene Capileira eller Trevélez, men det er vanligst å overnatte på en bemannet hytte i Poqueira, eller i en enkel, ubemannet hytte ved Caldera vest for toppen.

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BNE **·** GeoNames
 |
**Patricia Lee «Patsy» Reddy** (født 17. mai 1954 i Matamata) er en nyzealandsk jurist som fra 2016 er generalguvernør i Kongeriket New Zealand. Hun er den 21. embetsinnehaveren.

Liv og virke
------------

Reddy vokste opp i Te Akau, Matamata  og Hamilton. Foreldrene var lærere.

Hun studerte juss ved Victoria University of Wellington, der hun fullførte bachelorgrad i 1976 og mastergrad i 1979. Deretter fikk hun ansettelse ved universitetet, først som *junior lecturer*, så som *lecturer*.

Fra 1982 arbeidet hun som advokat med skatterett, selskapsrett og filmrett som spesialfelt. I 1999 etablerte hun et investeringsselskap sammen med to kolleger. Reddy har sittet i ledelsen i en rekke selskaper og vært involvert i en rekke organisasjoner og i kunstlivet.

I mars 2016 ble Reddy utnevnt til generalguvernør for en periode på fem år. Hun etterfulgte Jerry Mateparae og ble innsatt i embetet 28. september 2016.

Utmerkelser
-----------

Reddy ble i 2014 utnevnt til *Dame Companion* av New Zealands fortjenstorden for sin innsats for kunst- og forretningslivet.

I kraft av embetet som generalguvernør er Reddy ordenskansler for de nyzealandske ordenene New Zealand-ordenen og New Zealands fortjenstorden og første følgesvenn av Dronningens tjenesteorden.

Referanser
----------

1. ↑   dpmc.govt.nz[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   dpmc.govt.nz[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The London Gazette 61619, side(r) 13264[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   The London Gazette 63571, side(r) N4[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3  «Biography of The Rt Hon Dame Patsy Reddy GNZM, QSO», New Zealands generalguvernør. Lest 6. januar 2018
6. ↑  «The Queen's Birthday Honours List 2014», Department of the Prime Minister and Cabinet. Juni 2014. Lest 6. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* New Zealands generalguvernør
**Taliban-salafister** er medlemmer av en salafistisk frittstående gruppering innen Taliban. Medlemmer av denne grupperingen skal kun ha tilhold i Kunar-provinsen i Afghanistan og er ikke i stor grad utbredt i resten av landet. Det er noe uklart hvilken forbindelse gruppen har med Taliban, men de har sverget troskap til Talibans øverstekommanderende Mullah Omar.

Gruppen er i stor grad inspirert av salafisme som opprinnelig stammer fra Saudi-Arabia og som ble brakt til Afghanistan av arabiske mujahedin-krigere som slåss mot den sovjetiske okkupasjonen av Afghanistan på 1980-tallet.

Salafisme er en trosretning innen islam som i likhet med mange andre muslimske fundamentalister ønsker å gå tilbake til røttene av islam. Det finnes både voldelige og ikke-voldelige trosretninger innenfor salafisme.

Denne grupperingen er i Norge mest kjent for å ha kidnappet den norske journalisten og fotografen Pål Refsdal den 5. november 2009 da han var i Afghanistan for å produsere filmen *Den andre siden*.

Referanser
----------

1. ↑  «Refsdals kidnappere sverger troskap til Talibans øverste leder». vg.no. 11. januar 2010. Besøkt 20. januar 2010.
**Westy Kjensli** (født 26. januar 1906, død 8. august 1993) fra Arbeiderpartiet var ordfører i Nesodden kommune mellom 1955 og 1964. Kjensli var utdannet agronom, og han hadde sittet i kommunestyret siden 1933, avbrutt av krigen, og han var varaordfører da forgjengeren, Karlot Langfjeld døde i 1955. Langfjeld var den første valgte ordfører etter krigen, og hadde sikret Arbeiderpartiet god støtte i gjenoppbyggingen av kommunen.

Kjensli var i likhet med sin forgjenger, og flere av sine etterfølgere, kjent fra hjemmefronten på Nesodden. 

Blant sakene Kjensli engasjerte seg i, var å fortsette Langfjelds arbeid med å legge eiendommer egnet for boligbygging under kommunens hender. Skogområdet mellom Skoklefall og Tangen var blitt kjøpt opp, og tilbudt Nesodden Boligbyggelag for utbygging, og Kjensli fikk båndlagt flere byggetomter. Dessuten bidro han til å skaffe kommunal eiermajoritet i Nesoddbåtene.

Referanser
----------

1. ↑  DIS Gravminner i Norge
2. ↑  Nesoddens historie, bind 3, side 153
3. ↑  Nesoddens historie, bind 3, side 249

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Karlot Langfjeld** | **Nesoddens ordfører**(1955–1964) | Etterfølger:**Karl J. Bjerklund** |
**Wet Wet Wet** er et skotsk softrock-band, kjent for flere hiter i 1980- og 1990-årene. Gruppen startet å spille i 1982, men ga først ut musikk fra 1987. Bandet består av Graeme Clark (bass og vokal), Tommy Cunningham (trommer og vokal), Neil Mitchell (keyboard, piano, vokal) og fra 2018 tidligere Liberty X-sanger Kevin Simm. Hovedvokalisten Marti Pellow forlot bandet i 2017. Et femte, uoffisielt medlem, Graeme Duffin (gitar og vokal), har spilt med gruppen siden 1983. Bandet ble utnevnt til den beste britiske nykommeren under musikkprisutdelingen Brit Awards i 1988.

Bandet er best kjent for sin versjon av The Troggs-låten «Love Is All Around», som ble brukt i filmen *Fire bryllup og en gravferd* i 1994. Sangen ble en stor internasjonal suksess for gruppen og lå på toppen av den britiske hitlisten i 15 uker. Sangen toppet også norske VG-lista. Sangen er den som har ligget lengst sammenhengende på toppen av singellisten i Storbritannia, bare slått av Bryan Adams' «(Everything I Do) I Do It for You» som har ligget 16 uker på topp.

Referanser
----------

1. ↑  «Wet Wet Wet | Biography & History». *AllMusic* **(engelsk)**. Besøkt 18. januar 2019.
2. ↑  «Wet Wet Wet - Home». *Wet Wet Wet* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 19. januar 2019. Besøkt 18. januar 2019.
3. ↑  Butler, Will (28. juli 2017). «Marti Pellow leaves Wet Wet Wet after 30 years». *NME* **(engelsk)**. Besøkt 18. januar 2019.
4. ↑  "1988 Brit Awards - Winners". Brits.co.uk. Lest 26. januar 2014

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Wet Wet Wet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Wet Wet Wet på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Wet Wet Wet på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Wet Wet Wet på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Wet Wet Wet på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Wet Wet Wet på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Wet Wet Wet på AllMusic Rediger på Wikidata
* Wet Wet Wet på Facebook Rediger på Wikidata

* Wet Wet Wet på YouTube Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things **·** Munzinger **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Norsk Råd for Misjon og Evangelisering**, forkortet **NORME**, er et norsk nettverk mellom norske og internasjonale misjonsorganisasjoner, kirkesamfunn og menigheter.

NORME ble stiftet 1. mars 2001, ved sammenslutningen av Norsk Misjonsråd (NMR), etablert i 1921, Lausanne Norge (LN) og Den Evangeliske Allianse (DEA) (World Evangelical Fellowship), som i Norge går tilbake til 1849. NORMEs formål er å være et nettverk for og mellom organisasjoner og kirkesamfunn og binde sammen nasjonale og internasjonale nettverk som på forskjellige vis arbeider med spørsmål knyttet til kristen misjon og evangelisering.

NORME arbeider med fellesinteresser for norsk misjon, slik som rettigheter for skolebarn i utlandet, skattespørsmål for misjonærer og årlig oppdatering av misjonsstatistikk.

Medlemmer
---------

(Tall fra år 2003)

* 33 landsdekkende organisasjoner og kirkesamfunn.
* 44 menigheter og lokale nettverk.
* personlige medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑  *Kristne kirker og trossamfunn*, Trondheim: Tapir, 1993, s. 298.
2. ↑  (no) Den Evangeliske Allianse i Norge på Arkivportalen

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* (no) Norsk Råd for Misjon og Evangelisering på Facebook Rediger på Wikidata
* (no) www.misjon.info – misjonsstatistikk-side, drevet av NORME i samarbeid med Ungdom i Oppdrag. (Ressurssenter for misjon)
**Jan Wendelborg** (født 26. januar 1967) er en tidligere norsk fotballspiller. Han spilte for klubbene DBK, Strømsgodset og Åssiden.[] Jan ble norgesmester med Strømsgodset i 1991, og spilte totalt 126 kamper fra 1985 til 1993.[] I dag er Jan en del av trenerapparatet i utviklingsavdelingen - en rolle han har hatt i flere år.[]

På 110-års festen til Strømsgodset i 2017 fikk Jan utdelt bragdmerket for lang og tro tjeneste i Strømsgodset.[]

Wendelborg jobber som lærer på Rødskog skole i Drammen.[]

  

**Karriere som spiller**

| Klubb | Kamper | Mål | Periode |
| --- | --- | --- | --- |
| DBK |  |  |
|
| Strømsgodset | 126\* | 4 | 1985-1993 |
| Åssiden |  |  | 1994- |

\*(Kun seriekamper)[]

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 415734[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Jan Wendelborg - Player Profile» **(engelsk)**. Besøkt 6. mars 2018.
3. ↑  «Jan Wendelborg | Strømsgodset». *www.godsetmedia.no*. Arkivert fra originalen 7. mars 2018. Besøkt 6. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jan Wendelborg – Transfermarkt Rediger på Wikidata
***Se og Hør*** er et dansk ukeblad som utgis av Aller Media A/S.

*Se og Hør* utkom første gang i 1939, da det het *Det Ny Radioblad*. Første gang navnet *Se og Hør* ble brukt var i 1953. Bladet begynte nemlig å bringe utsendelsesoversikter fra det nystartede store mediet fjernsynet. På slutten av 1953 het bladet så *Se og Hør* med undertittelen *Det Ny Radioblad*.

*Se og Hør* er i dag det største bildeukebladet på det danske markedet, og selger omkring 190 000 eksemplarer hver uke. I sin storhetsperiode opp igjennom 1980-årere og begynnelsen av 1990-årene solgte *Se og Hør* opp mot 350 000 eksemplarer hver uke under ledelse av daværende sjefredaktør Mogens E. Pedersen. Opplaget er dog siden mere enn halvert, til 148 406 i 2011.

Bladets primære konkurrenter er *Ude og Hjemme*, *Her & Nu* og *Billed-Bladet.* I stigende grad har bladet også fått konkurranse fra avisene. Især tabloidavisene *B.T.* og *Ekstra Bladet* har i dag mere ukebladsstoff enn tidligere. Likeledes har både de etablerte TV-stasjoner samt de nye mindre TV-kanaler begynt å bruke en større del av deres sendeflate på underholdningsstoff.

Bladet finnes også i Sverige og Norge.

Sjefredaktører
--------------

Kim Henningsen tiltrådte i juni 2009 som sjefredaktør for *Se og Hør*. Han overtok posten etter Henrik Qvortrup, som i november 2008 forlot jobben for å bli politisk redaktør i TV 2.

Beskyldninger om lovbrudd
-------------------------

Den 29. april 2014 utgav forlaget Bogkompagniet romanen *Livet, det forbandede* skrevet av den tidligere *Se og Hør*-journalisten Ken B. Rasmussen. I romanen beskrives et ukeblad, *Set og Hørt*, som minner en del om *Se og Hør*, liksom det beskrives hvordan *Set og Hørt* benytter seg av ulovlig innkjøpte opplysninger om kjentes bruk av kredittkort. Dagbladet *B.T.* skrev i en rekke artikler at opplysningene om innkjøp av sådanne kredittkortopplysninger også foregikk i *Se og Hør* i en flereårig periode, hvorfor utgivelsen av romanen reiste en mediestorm. Aller Media og *Se og Hør* har benektet å være bekjent med en sådan praksis i *Se og Hør*.

Referanser
----------

1. ↑  1. halvår 2011 Arkivert 2. mai 2014 hos Wayback Machine. Dansk Oplagskontrol
2. ↑  SE og HØR fundet sin nye chef.
3. ↑  Ny Se og Hør-ansat bekræfter: Ja, vi havde tys-tys-kilde", bt.dk, 29. april 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Norsk Presseforbund** (**NP**) er et fellesorgan for norske medieorganisasjoner og bedrifter. Det ble etablert 28. oktober 1910, og har vært fellesorganisasjon for presseorganisasjonene fra 1971. Forbundets to viktigste utvalg er Pressens Faglige Utvalg og Offentlighetsutvalget. 

Medlemmer fra 1971 er Norsk Journalistlag, Norsk Redaktørforening, Mediebedriftenes Landsforening. Av andre medlemmer er NRK, TV 2, Landslaget for Lokalaviser og sju andre organisasjoner og bedrifter.

NP opptrer på vegne av medlemmene når dette er nødvendig, som er i prinsipielle saker, eller i saker der ytringsfriheten settes på prøve eller utfordres.

Organisasjonen skal fremme den etiske standard, yrkesetikken og integriteten i norske massemedier, og styrke og verne ytringsfriheten, pressefriheten og informasjonsfriheten. Dette skjer blant annet gjennom oppdatering av pressens egne retningslinjer i Vær Varsom-plakaten.

Det er NP som utsteder pressekort i Norge, via medlemsorganisasjonene basert på disses medlemskriterier. 

Generalsekretær i Norsk Presseforbund har siden 2016 vært Elin Floberghagen. Styreleder er fra sommeren 2021 til sommeren 2023 er Siv Juvik Tveitnes fra MBL.

Medlemmer
---------

NP har 12 medlemsorganisasjoner:

* Fagpressen
* Landslaget for lokalaviser
* Mediebedriftenes Landsforening
* Norsk Journalistlag
* Norsk Lokalradioforbund
* Norsk Redaktørforening
* Norsk rikskringkasting
* P4 Radio Hele Norge
* SBS Radio Norge
* TV 2
* TV3
* TVNorge

Generalsekretærer
-----------------

* Elin Floberghagen (2017–)
* Nils E. Øy (fungerende) (2016–2017)
* Kjersti Løken Stavrum (2013–2016)
* Per Edgar Kokkvold (1996–2013)
* Gunnar Gran (1990–1996)
* Hans Andreas Ihlebæk (1972–1990)

Priser
------

Norsk Presseforbund deler ut Den store journalistprisen og Norsk Presseforbunds åpenhetspris Flaviusprisen.

Se også
-------

* Æresretten i Norsk Presseforbund

Referanser
----------

1. ↑  NPs medlemmer
2. ↑  «Elin Floberghagen ansatt som ny generalsekretær i Norsk Presseforbund». *Journalisten.no - Nyheter og debatt om medier og journalistikk*. Besøkt 25. november 2016.
3. ↑  «Nils E. Øy (70) konstitueres som generalsekretær i Presseforbundet». *Journalisten.no - Nyheter og debatt om medier og journalistikk*. Besøkt 3. februar 2017.

Litteratur
----------

* Rolv Werner Erichsen: *For ytringsfrihet under ansvar. Norsk Presseforbund 1910–1935–1960*, utgitt i 1960

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Presseforbund

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Jan Warholm** (født 11. mai 1956 i Porsgrunn) er en norsk kunstner. Sammen med sin hustru Camilla Warholm har han en stor spennvidde i sine arbeider som omfatter lysestaker, skulpturer, møbler og utsmykninger. Materialene som benyttes er i hovedsak jern og syrefast stål med elementer av glass, stein, tre og speil. Noen av deres utsmykninger finnes på:

* Mesterfjellet skole – Larvik
* Hotell Gaustablikk – Telemark
* Hotel Wassilioff – Stavern
* Drøbak kirke
* Den norske sjømannskirke – London
* Sjømannshjemmet i Stavern
* Kysthospitalet, Stavern

Også på cruisebåter har de utsmykninger:

* "Radisson Seven Seas Voyager"
* "Oceania Regatta"
* "Oceania Insignia"

Jan Warholm henter mye inspirasjon fra havet og benytter myke organiske former. Camilla Warholm bruker enkle, rene linjer som gir eleganse. De driver galleriet Designjern på Agnes ved Stavern, hvor de også har sin bolig.

Warholms seneste skulptur «På vei inn i fremtiden» ble i 2008 montert i Color Lines nye ferjeterminal på Revet i Larvik. Skulpturen som forestiller en ny gallionsfigur på vei mot nye mål, ble bestilt av terminalbyggets byggherre Cosmic Bygg, og gitt som innvielsesgave til Colour Line. Det er et reisende menneske som utfordrer selve tyngdekraften på vei mot nye mål. Kroppen av syrefast stål er et moderne materiale som står i sterk kontrast til hodet som er en kulestein, formet av naturen gjennom tusener av år.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**På nattbordet** ble startet som en daglig spalte i den norske avisen *Dagens Næringsliv* 16 desember 1985. Spalten ble igangsatt av daværende sjefredaktør Kåre Valebrokk. Den ble trykt på nestsiste side i avisen, i kulturseksjonen som DN kalte «Etter børs». I spalten intervjues personer om sine lesevaner. Marie Simonsen var den første som hadde ansvaret for å skrive spalten. Etter at journalist Per Bang i 1989 gikk av med pensjon som 67-åring, ble han engasjert til å levere spalten som frilanser.. Bang leverte spalten sammenhengende frem til han ble 85 år. Fra 2006 ble På nattbordet skrevet av Bjørn Gabrielsen. I januar 2021 ble spalten overtatt av Ellen Sofie Lauritzen. Samtidig ble publisering endret til ukentlig i lørdagsmagasinet i Dagens Næringsliv.

Referanser
----------

1. ↑  Møst, Morten. *Kroner og røre : historien om NHST og Dagens Næringsliv* (1. udgave utg.). Oslo. ISBN 978-82-05-46352-3. OCLC 918602984.
2. ↑  Trond Vernegg / Magne Otterdal (2013). *Valebrokks metode et hjerte av gull, en neve av stål*. [Oslo]: Cappelen Damm akademisk. ISBN 978-82-02-42656-9. OCLC 1028477256.
3. ↑  Gonsholt, Simen V. (17. januar 2021). «Etter 4400 spalter med «På nattbordet» takker Bjørn Gabrielsen for seg». *www.dn.no*. Besøkt 18. januar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Søk i DN etter nattbordet-intervju
**«Se Venedig og dø»** er en sang sunget av den danske artisten Lone Kellermann (1943–2005) og hennes musikere Rockbandet.

Den er skrevet av Kim Larsen og Wili Jønsson / Gasolin', og var opprinnelig tenkt som deres bidrag til Dansk Melodi Grand Prix 1978. Bandet ombestemte seg dog, og forærte i stedet sangen til Gasolin's tidligere trommeslager Bjørn Ulgebjerg, som ville bruke den til Lone Kellermann.

Sangen kom med på hennes annen plate *Før Natten Bli'r til Dag* i 1978, og var egentlig atypisk for Kellermanns repertoar. Den ble et stort hit, og det er først og fremst denne sangen om romansen med Luigi i gondolerne i Venedig som flere generasjoner dansker forbinder Lone Kellermann med. Hun avsluttet sin sangkarriere i TV-programmet *Fællessang på Bakken* i 2001 med samme sang, innen hun flyttet til provinsen.

Hvorfor Venedig?
----------------

Sangens tittel spiller på uttrykket *Se Neapel (Napoli) og dø* (italiensk: *Vidi Napoli é pòi muori*), og er en forvanskning av dette uttrykket. Meningen er så, at har man først sett Venedig (Venezia) og all dens skjønnhet, så kan man rolig legge seg til å dø for man kommer ikke til å oppleve noe vakrere.

Referanser
----------

1. 1 2  *Hvorfor skal vi se Venedig og dø?*, dr.dk. Besøkt 20. november 2016
2. ↑  Bungaard, Peter: *Larsen*, Lindhardt og Ringhof, 2012
3. ↑  *Sangerinden Lone Kellermann død*, bt.dk. Besøkt 20. november 2016
4. ↑  *Sangerinden Lone Kellermann død*, politken.dk. Besøkt 20. november 2016
5. ↑  «*Folkekær sangerinde død*, fyens.dk. Besøkt 20. november 2016». Arkivert fra originalen 21. november 2016. Besøkt 20. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* *Se Venedig og dø* med Dirch Passer, Kim Larsen og Tommy Kenter som kor*, youtube.com*

Portal: Danmark
**Sorghaghtani Beki** eller **Sorkaktani** (født ca. 1190, død 1252) var en dronning under Mongolveldet, ektemake til Tolui og mor til to khaner.

Sorkaktani var kerait og assyriansk kristen. Hennes far Jakha Gambu var yngre bror til keraitenes khan Toghril, som var blodsbror med Djingis khans far Yesugei. Etter at Djingis khan i 1203 hadde erobret keraitene forente han stammene med flere ekteskap, og den da tyveårige Sorkaktani ble hustru til Djingis' sønn Tolui. Seks år senere født hun sin første sønn, Möngke. Hun fødte senere også sønnene Khubilai khan, Hülegü og Ariq Böke.

Etter at Djingis khan døde, fikk hans yngste sønn Tolui makten over det mongolske kjerneområdet, noe som også satte Sorkaktani i en maktposisjon. Tolui døde i 1232 etter å ha ofret sitt liv for å reddaeÖgödei. Ögödei gav dermed Sorkaktani makten å kontrollere all Toluis eiendom, og hun ble mongolveldets dronning. Hun fikk en egen hær på ca 13 000 soldater og et eget landområde i Hebeiprovinsen.[]

Sorkaktani døde 1252 og fikk i 1310 posthumt tittelen keiserinne.

Litteratur
----------

* *Xanadu* **(engelsk)**. Bantam. 2010. ISBN 978-0553820027.
* *The Mongol Empire* **(engelsk)**. Transworld Digital. 2014. ISBN 978-0552168809.
* *Genghis Khan and Mongol Rule* **(engelsk)**. Hackett Publishing Co, Inc l. 2009. ISBN 978-0872209695.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Rao Shushi** (kinesisk: 饶漱石, pinyin: *Ráo Shùshí*; født 1903 i Linchuan i provinsen Jiangxi i Kina, død 2. mars 1975) var en kinesisk revolusjonær og politiker, som ble sjaltet ut under maktkampene og utrenskningene i 1950-årene. 

Rao var fra desember 1945 under den kinesiske borgerkrig førstesekretær for det kinesiske kommunistpartis Østkinabyrå. Fra 1947 var han dessuten kommissar for militærdistriktet Østkina. 

Etter grunnleggelsen av Folkerepublikken Kina ledet han Østkina-fortvaltningen, som hadde som oppgave å bygge opp kommunistpartiets herredømme over Østkina. Tidlig i 1950-årene ble han leder for kommunistpartiets organisasjonsavdeling, og der allierte han seg med Gao Gang og forsøkte å komme til mer makt på bekostning av regjeringskretsen rundt Liu Shaoqi. Den etterlengtede støtte fra Mao Zedong uteble; i mars 1955 ble Rao og Gao fratatt sine maktposisjoner og ekskludert fra kommunistpartiet. 

Ikke alle detaljer rundt maktkampen er blitt avklart, og det blir fra partiledelsen (2009) fortsatt understreket at ekskluderingene var berettigede.

Referanser
----------

1. ↑   Artnet, Artnet artist ID rao-shushi, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Shushi Rao, FAST-ID 464993, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
En flaskeskute.
En **flaskeskute** er en naturtro modell av en båt (som regel en seilskute), som er plassert inni en glassflaske. Skuten er som regel vesentlig større enn diameteren på flaskens åpning.

Teknikk
-------

Skuten blir bygget utenfor flasken på en slik måte at den kan foldes sammen og føres gjennom flasketuten. Ulike teknikker benyttes for å gjøre skuten sammenleggbar. For eksempel hengslet mast, hengslede rær og tråder som løper gjennom master og skrog. Vel inne i flasken reises skuten til full størrelse. Dette skjer ved å trekke i tråder som er forbundet med mastene, samt bruk av hjemmelagde verktøy for å justere seil, lime fast tråder, kutte tråder, osv. 

Havet i flasken kan være vinduskitt som er farget med knust fargekritt eller oljemaling.

Flaskeskuter i Norge
--------------------

Kløckers Hus i Arendal rommer verdens største[] utstilling av flaskeskuter, 655 flasker, alle bygget av Kjell Birkeland (f. 1938). Birkeland oppgir å ha bygget over 4 000 flaskeskuter i løpet av sitt liv.

Foreninger
----------

En forening ble etablert i 1978 med navn «Den norske Flaskeskuteforening av 1978». Foreningen eksisterer ikke lenger.

Litteratur
----------

* Jorfald, Øivind S. *Bygging av Flaskeskuter*, Schibsted, Oslo, 1981, ISBN 82-516-0873-2

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
***Hr. Arnes Penger*** er en svensk film fra 1919 med regi av Mauritz Stiller. Manuskriptet var skrevet av Stiller og Gustaf Molander. Som litterært forelegg hadde de Selma Lagerlöfs roman *Herr Arnes penningar*, som ble utgitt i 1904.

Handling
--------

Etter å ha oppdaget en konspirasjon blant sine skotske leiesoldater, beordrer kong Johan III av Sverige dem å forlate landet. Han setter også kommandantene deres i fengsel. Sir Archie, Sir Filip og Sir Donald, tre av de fengslede kommandantene, klarer å stikke av fra fengsel og flykter til Marstrand, som den gang var under dansk styre, i håp om å kunne returnere til Skottland i fremtiden. Sir Arne av Solberga blir introdusert som en velstående mann, som sies å være under en forbannelse. Hans kone får en forutanelse hvor tre kjeltringer sliper svært lange kniver i nærheten, men dette blir ikke tatt på alvor.

Den natten går imidlertid de tre skottene inn i familiens herskapshus, myrder familien, stjeler Sir Arnes skattekiste og brenner ned hele hjemmet deres. Den eneste overlevende i familien er datteren Elsalill. Elsalill blir deretter tatt hånd om av en fisker som lar henne bo hos seg i Marstrand, hvor også de skotske offiserene har ankommet. De venter på våren, slik at isen kommer til å smelte, slik at de kan seile av gårde. Elsalill møter Sir Archie, og de forelsker seg i hverandre - men uten å gjenkjenne hverandre.

Men en stund senere overhører imidlertid Elsalill en samtale mellom de tre skottene, og hun forstår endelig hvem de egentlig er. Hun rapporterer forbryterne, men de blir støttet av andre tidligere leiesoldatene i området - og situasjonen blir snart voldelig. Under konflikten som oppstår blir Elsalill dødelig såret fordi Sir Archie bruker kroppen hennes som et levende skjold, for å beskytte seg selv mot vaktene som forsøker å drepe ham.

Rolleliste
----------

* Richard Lund – Sir Archie
* Hjalmar Selander – hr. Arne
* Concordia Selander – hr. Arnes kone
* Mary Johnson – Elsalill
* Wanda Rothgardt – Berghild
* Axel Nilsson – Torarin
* Jenny Öhrström-Ebbesen – mor Katri
* Erik Stocklassa – Sir Filip
* Bror Berger – Sir Donald

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hr. Arnes Penger* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Hr. Arnes Penger* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Hr. Arnes Penger* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Hr. Arnes Penger* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Hr. Arnes Penger* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Hr. Arnes Penger* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Hr. Arnes Penger* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Hr. Arnes Penger* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Hr. Arnes Penger* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portaler: Film | Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |