recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Søster Lerche** (1658-1723 eller 1729 ) var en dansk adelsdame og godseier, gift von Knuth. 

Hun fødtes i København i 1658 som datter av stiftsamtmann Cornelius Pedersen Lerche (1615-1681) og Anne Kirstine Friis (d. 1659). 19 år gammel giftet hun seg i 1677 med den mecklenburgske adelsmann, Eggert Christopher von Knuth (1643-1697). Ekteparet nøt kongelig gunst, og Knuth mottok høye poster og utmerkelser.

Godseier
--------

I 1681 kjøpte de godsene Årsmarke og Bandholmgaard på Lolland, mens de senere fikk hovedgårdene Binnitze, Maribo Ladegård samt flere kirker.

I 1697 døde von Knuth, hvoretter enken overtok styret av godsene samt oppdragelse og anbringelse av de gjenlevende åtte barn. Hun levet et liv som en dygtig administrator av godsene, grunnla en skole, opprettet et hospital for fattige og var opptatt av sine festebønders interesser i rettssaker. Hun sørget også for at døtrene ble giftet inn i førende familier, mens sønnene fikk gode utdannelser. I 1714 fikk hun opprettet grevskapet Knuthenborg til sønnen Adam Christoph von Knuth.

Hun døde på Årsmarke og ble bisatt i Hunseby kirke. Hennes initialer og våpenskjold ses på gaver til kirken.

Referanser
----------

1. ↑   Gravsted.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dansk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gravsted.dk, www.gravsted.dk[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Eggert Christopher Knuth – greve | lex.dk». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. Besøkt 22. januar 2022.
5. 1 2 3  Claus Bjørn (2003). «Søster Lerche». *Dansk kvindebiografisk leksikon*.
6. 1 2  «Søster Lerche». *gravsted.dk*. Besøkt 22. januar 2022.
7. ↑  «Hunseby Kirke». *Danmarks Kirker*. 2 (VIII). 1951.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk kvindebiografisk leksikon
 |

Portal: Danmark
Tysk feldwebel fra andre verdenskrig  Foto: Deutsches Bundesarchiv, Bild 101I-089-3779-07 / Finke / CC-BY-SA 
**Feldwebel** er en tysk militær grad som har eksistert minst siden det 18. århundre. Den er også brukt som tittel helt siden middelalderen. Graden tilsvarer sersjant i andre lands system.

Det 19. århundre og keiserriket
-------------------------------

Graden ble tatt i bruk i stort omfang fra begynnelsen av det 19. århundre. Frem til 1918 var feldwebel den høyeste underoffisersgrad, og hadde gjerne oppgaver som ellers ligger under en sersjantmajor. 

I 1877 innførte man graden *Feldwebel-Leutnant*, som kunne gis til veteraner i reserven. En feldwebel-leutnant hadde offisersrang, men sto under selv den yngste sekondløytnant, og var sosialt på et lavere trinn.

I Reichswehr og Wehrmacht
-------------------------

Etter første verdenskrig delte man først i Reichswehr og senere i Wehrmacht opp graden i flere nivåer:

* Unterfeldwebel
* Feldwebel
* Oberfeldwebel
* Stabsfeldwebel

I Schutzstaffel og Sturmabteilung var en oberscharführer på samme nivå som en feldwebel i Wehrmacht.

I Nationale Volksarmee
----------------------

Etter annen verdenskrig beholdt man i Nationale Volksarmee, DDRs militære styrker, samme grader av feldwebel som i Wehrmacht:

* Unterfeldwebel
* Feldwebel
* Oberfeldwebel
* Stabsfeldwebel

I Bundeswehr
------------

Etter andre verdenskrig, i Bundeswehr, regnes en feldwebel som en høyere underoffiser. Man oppnår normalt graden etter tre til fem års tjeneste. 

Graden er delt inn i flere nivåer:

* Feldwebel
* Oberfeldwebel
* Hauptfeldwebel
* Stabsfeldwebel
* Oberstabsfeldwebel (mottar offiserslønn)

I marinen er tilsvarende rang bootsmann

Kilder
------

* Georg Ortenburg, Hrsg.: *Heerwesen der Neuzeit*, Abt. I, Das Zeitalter der Landsknechte, Bd. 2, Siegfried Fiedler: *Kriegswesen und Kriegführung im Zeitalter der Landsknechte*, Bernard & Graefe Verlag Koblenz, 1985, ISBN 3-7637-5462-8

Eksterne lenker
---------------

* «Feldwebel», fra *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Pikachu** (ピカチュウ *Pikachū)* er den mest kjente pokémonen, og en uoffisiell maskot til *Pokémon*-spillene. I Pokédexen har den nummer 25.

Pikachu er fra den første generasjonen med Pokémon, og er av typen electric (elektrisk). I Pokédexen beskrives den som «elektrisk mus Pokémon». Utseendemessig har den gul, glatt pels, en lynformet hale, mørke striper på ryggen, svarte ørespisser og røde kinnsekker, der elektrisiteten blir lagret.

Ash Ketchum, hovedpersonen i Pokémon-animeen, fikk Pikachu som sin første Pokémon av Professor Oak, etter å ha ønsket seg alle de andre Pokémonene charmander, squirtle og bulbasaur først. Alle var tatt, og derfor ble det til at han fikk, ja nettopp, Pikachu. Pikachu har etter det vært med i alle hans eventyr, inkludert i alle Pokemon-filmene.

Navnet Pikachu er sammensatt av «pikapika», som er et japansk onomatopoetikon for gnistre, og «chuchu», som er et japansk onomatopoetikon for «pip» (lyden som mus lager).

Pikachu kan utvikles til Raichu ved å bruke thunderstone (tordenstein). Pichu utvikler seg til Pikachu ved at man maksimerer «friendship» (vennskap). Pikachu kan fanges på alle de håndholdte spillene, men kan være vanskelig å finne. I *Pokemon: Sun and Moon* så har man muligheten til å utvikle Pikachu til to ulike former av Raichu. Den ene formen er den vanlige Raichu men man trenger ikke thunderstone lenger for å oppnå denne. Istedenfor så bruker man thunderstone for å oppnå den nye formen som er Alola-versjonen av Raichu. Forskjellen mellom disse to er at i motsetning til den vanlige formen til Raichu så er Alola Raichu av typen Electric/Psychic.

Stemmen som blir brukt i animeen, er fra seiyū Ikue Otani.

Referanser
----------

1. ↑  Baird, Scott (8. mai 2022). «Every Country Where Pikachu Is The Most Popular Pokémon». *ScreenRant* **(engelsk)**. Besøkt 4. januar 2023.
2. ↑  Byrd, Matthew (28. april 2021). «How Pikachu Became Pokémon's Mascot». *Den of Geek* **(engelsk)**. Besøkt 4. januar 2023.
3. ↑  Simelane, Smangaliso (20. desember 2022). «Ash's Greatest Victories and Defeats in the Pokemon Anime». *Game Rant* **(engelsk)**. Besøkt 4. januar 2023.
4. ↑  «Raichu - #026 - Serebii.net Pokédex». *www.serebii.net*. Besøkt 13. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pikachu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 

* (en) «Pikachu» på Bulbapedia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** Discogs
 |

Portal: Videospill
***Twin Kiddies*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Henry King.

Handling
--------

Ingen ser ut til å forstå eller elske Fay, det lille bortskjemte barnebarnet til William Van Loan, en hardhjertet kapitalist. I Powhatan, en gruve-by kontrollert av Van Loan, bor også Bessie, et mor-løst barn av Jasper Hunt, en gruve-formann, sammen med husholdersken deres: fru Flannigan. Gruve-selskapet setter opp prisen på matvarer i den eneste butikken.

Men arbeiderne misliker de økte prisene, og de går ut i streik med mindre de ikke får økt lønn. Van Loan nekter å gi etter for kravene deres. Voldsscener følger, og når Van Loan blir tvunget til å reise til Powhatan, tar han Fay med seg. Fay møter og leker med Bessie, og for moro skyld bytter de kjoler. Bessie og Fay blir dermed forvekslet, og bessie blir kidnappet - den tro at dette er familie-medlemmet til William Van Loan.

Skuespillere
------------

* Marie Osborne som Bessie Hunt / Fay Van Loan
* Henry King som Jasper Hunt
* Ruth Lackaye som Mrs. Flannigan
* Daniel Gilfether som William Van Loan
* R. Henry Grey som Baxter Van Loan
* Loretta Beecker som Beatrice Van Loan
* Edward Jobson som Spencer
* Mignon Le Brun som en guvernate

Referanser
----------

1. ↑  Twin Kiddies
2. ↑  TWIN KIDDIES

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Twin Kiddies* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Twin Kiddies* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Twin Kiddies* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Twickenham Stadium** er et rugby-stadion i Twickenham i bydelen Richmond upon Thames i London, England. Stadionet er Englands nasjonalstadion for rugby union. Med en kapasitet på 82 000 er det i dag Storbritannias nest største stadion. Kun Wembley Stadium er større.

Historie
--------

Det engelske rugby union-forbundet, Rugby Football Union, kjøpte området i 1907. Den første kampen på banen var et oppgjør mellom Harlequins og Richmond den 2. oktober 1909. Den første landskampen ble spilt på banen den 15. januar 1910, mellom England og Wales. På det tidspunktet var tilskuerkapasiteten 20 000.

I 1991 ble finalen i VM i rugby union spilt på Twickenham. Australia slo England 12-6. Finalen i sluttspillet for Premiership Rugby spilles alltid på Twickenham og stadionet har også hatt finalen i European Rugby Champions Cup flere ganger.

Twickenham Stadium har blitt ombygd flere ganger, senest i 1981 og 1995. I dag huser stadionet flere restauranter og butikker, et rugby-museum og kontorene til det engelske rugby union-kontoret. I tillegg til rugby blir stadionet også brukt til konserter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisiell nettside
* (en) The Twickenham Experience

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**The Alarm** er et rockeband fra Wales dannet i 1981. Bandets største hit er «Sixty Eight Guns», som oppnådde 17. plass på britiske hitlister. The Alarm var en del av bølgen med band som U2, Simple Minds og The Waterboys. Alle hadde fellestrekk i lydbildet, og flere kom fra keltiske områder. Tekstene til The Alarm har ofte politisk innhold – som på tidlige klassiske singler som «Marching On» fra 1982, og «The Stand» som ble utgitt året etter.

I 1983 turnerte The Alarm med U2 i USA, noe som hjalp bandet til et kommersielt gjennombrudd. Albumet «Declaration» ble gitt ut i 1984, og ble en salgssuksess med 6. plass i UK, plass på listen over topp 50 i USA og 14. plass i Norge. The Alarm var også en periode fast support for Bob Dylan. The Alarm består i 2019 av deres originale vokalist og frontfigur Mike Peters, samt James Stevenson, Smiley og Jules Peters. Originalbesetningen bestod av Mike Peters, Eddie MacDonald, Nigel Twist og Dave Sharp..

Bandet er kjent for å være et meget godt liveband, og har mange ganger spilt for fulle hus i Norge.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) The Alarm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) The Alarm på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) The Alarm på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) The Alarm på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) The Alarm på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) The Alarm på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) The Alarm på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) The Alarm på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) The Alarm på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) The Alarm på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Norges Havfiskeforbund** (NHF) er en ikke-kommersiell, riksdekkende interesseorganisasjon for havfiskesporten i Norge. Forbundet ble stiftet i 1975.

Forbundet har pr. 2013 ca. 1000 medlemmer fordelt på 25 havfiskeklubber. Det høyeste organet er en årlig Generalforsamling med delegater fra medlemsklubbene som velger forbundets styre.

NHFs formål er å spre interessen for havfiskesporten, opprettholde et felles regelverk for havfiske, sørge for forsikring av medlemmene, og å koordinere arrangeringen av havfiskefestivaler. Forbundet tildeler årlig Norgesmesterskap (NM) i både ordinært havfiske og varianten tynnline. En landsdekkende NorgesCup ble opprettet i 1986 hvor alle havfiskefestivalene teller med. 

Havfiske defineres som fiske med stang og snøre fra båt på sjøen. I tillegg til å konkurrere på vekt, arrangeres det også festivaler hvor man får poeng for flest arter (artsfiske). En annen variant er tynnline, hvor man har svakere bruddstyrke på fiskesenen.

Engelskspråklig navn på forbundet er Norwegian Federation of Sea Anglers. Medlemsbladet Havfiskeren ble utgitt regelmessig mellom 1986–2007.

Den største klubben i 2016 er Oslo Havfiskeklubb med ca 70 medlemmer.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
NGUs logo er fortsatt å se på Godtemplarhuset i Tromsø.**Norges Godtemplar Ungdomsforbund**, forkortet **NGU**, var en uavhengig ungdomsorganisasjon som arbeidet for fred, solidaritet og edruskap. Organisasjonen slo seg i 1992 sammen med Det Norske Totalavholdsselskaps Ungdomsforbund og dannet Juvente. NGU var ungdomsorganisasjonen til IOGT i Norge.

Historie
--------

Møte i Norges Godtemplar Ungdomsforbund, 1913 i Møllergata 20, Oslo Foto: Ukjent/Nasjonalbiblioteket 
NGU ble stiftet helga 26. og 27. juni 1909 i «Valhalla» i Fredrikstad. Som motto tok NGU «Internasjonalt rusdrikkforbud og brorskap». Mottoet ble i 1935 endret til «Edruelighet - Fred - Folkelykke». Da NGU holdt sitt første landsmøte på Gjøvik i 1910 hadde organisasjonen ca. 1000 medlemmer. Medlemsrekorden ble satt i 1945, da organisasjonen hadde 7 714 medlemmer.

Fra starten av var hovedfokuset på edruskapssaken, men i 1915 ble fredsarbeidet likestilt med avholdsarbeidet. Fredsengasjementet førte til at NGU i 1952 sto i fare for å miste statsstøtten, og denne saken endte til slutt i Stortinget, der utfallet ble at organisasjonen fikk beholde sine 6 200 kroner.

I 1967 ble *Cey-Nor-prosjektet* satt i gang på Ceylon (nå Sri Lanka), der NGU bidro til å bygge en fiskebåtfabrikk nord på øya. NGUs engasjement på Sri Lanka la grunnlaget for dannelsen av bistandsorganisasjonen FORUT i 1981.

### Forbundsledere i NGU

Dette er en liste over forbundslederne i NGU. Listen er komplett fram til 1981.

* 1909 – 1911: Haakon Thiis
* 1911 – 1912: Realf Sørensen
* 1912 – 1913: Axel Borgen
* 1913 – 1914: Jens Halvorsen
* 1914 – 1916: Realf Sørensen
* 1916 – 1921: Jens Halvorsen
* 1921 – 1923: Erling Gjerken
* 1923 – 1925: Olaf Tveterås
* 1925 – 1928: Sig. R. Johannesen
* 1928 – 1931: Henrik Lindstrøm
* 1931 – 1932: Helmer Birkedal
* 1932 – 1935: Johan M. Mjøsund
* 1935 – 1942: Paul Kvamme (Kvamme ble henrettet av tyskerne)
* 1942 – 1946: Harald Johnsen
* 1946 – 1946: Olaf Ramsvik
* 1946 – 1949: Kåre B. Werner
* 1949 – 1952: Per Thiedemann
* 1952 – 1953: Kjell Poulsen
* 1953 – 1962: Arvid J. Johnsen
* 1962 – 1965: Tore Søraa
* 1965 – 1969: Alf-Cato Gaaserud
* 1969 – 1973: Thorleif Jenssen
* 1973 – 1975: Helge Kolstad
* 1975 – 1977: Terje Heggernes
* 1977 – 1979: Roald Heggernes
* 1979 – 1981: Terje Heggernes
* 1981 – 1987: Morten Jørgensen
* 1987 - 1989: Toril Trosdahl
* 1989 – 1991: Knut Storberget
* 1991 – 1992: Ida Oleanna Hagen

Se også
-------

* Juvente
* IOGT i Norge
* Det Norske Totalavholdsselskaps Ungdomsforbund

Referanser
----------

1. ↑  Norges Godtemplar Ungdomsforbund (1984). «Historiske holdepunkter gjennom 75 år». *Til dagsordenen. 1909 ... 1984 for livet og for freden*. Oslo.
2. ↑  Kielland, Paul Henrik (14. april 2011). «FORUT feirer en mannsalder». Arkivert fra originalen 28. februar 2013. Besøkt 12. januar 2012.
3. ↑  Norges Godtemplar Ungdomsforbund (1984). «Forbundsformenn 1909-1984». *Til dagsordenen. 1909 ... 1984 for livet og for freden*. Oslo.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Skalle og tenner hos katt
**Tannformel** er en kortfattet måte å angi oppbygningen av tennene hos pattedyr. Hos pattedyr varierer tennene mye mellom ulike grupper og arter, og oppbygningen av tennene er blant de viktigste skilletegnene mellom ulike grupper.

Ofte er tennene det eneste grunnlaget zoologene har for å bestemme hvilken pattedyrart det dreier seg om. Spesielt stor betydning har tennene i studier av fossiler, og når en undersøker gulpeboller etter ugler og rovfugler.

Tennene i hver kjeve er symmetriske om midtaksen, så det er tilstrekkelig å angi antall tenner i en kvadrant i overkjeven og en i underkjeven. Tennene nummereres fra fremst i kjeven og bakover. Typen tann angis med en stor bokstav. Det er fire typer tenner: I (*incisivus*, fortann), C (*caninus*, hjørnetann), P (*premolar*, forjeksel) og M (*molar*, jeksel). Fremste jeksel betegnes for eksempel M1.



| Tannformel | I | C | P | M |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 | = | 3 | 1 | 3 | 1 |
| 3 | 1 | 2 | 1 |

Tannformel hos katt

Litteratur
----------

* F.H. van den Brink (1972). *Europas pattedyr: Illustrert håndbok*. Norsk utgave ved J.A. Pedersen. Tiden. s. 191–197. ISBN 82-10-00620-7.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Feaia*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Små (ca. 5-6 millimeter), avlange, mørke råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er ganske små. Antennene er 11-leddete, kraftige og sterkt sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, litt bredere enn langt, med uttrukne bakhjørner, tett og kraftig punktert, med en midtfure. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. **Dekkvingene** er avlange, parallellsidige, så brede brystskjoldet. De har fine lengdestriper og er forøvrig tett punkterte. **Beina** er temmelig korte.

Levevis
-------

De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Artene lever i tropisk skog, forøvrig er biologien ukjent.

Utbredelse
----------

Artene er utbredt i Asia, forekommer også på Madagaskar.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
					- Stammen Mesogenini Muona, 1993
						* Slekten ***Feaia*** Fleutiaux, 1896
							+ *Feaia dubia* Fleutiaux, 1896
							+ *Feaia emarginata* Fleutiaux, 1899 - Madagaskar
							+ *Feaia geiseri* Otto, 2016  - Laos
							+ *Feaia nipparensis* (Hisamatsu, 1957) - Korea

Referanser
----------

1. ↑  Otto, R.L. (2016) The false click beetles (Coleoptera: Eucnemidae) of Laos. *Entomologica basiliensia et Collectionis Frey*, 35: 181-427.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Feaia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Feaia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Michael Krohn** (født 14. mai 1793 i Bergen, død 31. august 1878 i Fana) var en norsk kjøpmann.

Familie
-------

Han var sønn av kjøpmann Wollert Danchertsen Krohn (1765–1834) og Cecilie Margrethe Meyer (1763–97). 11. mars 1817 giftet han seg med Fridrica Lovise Monrad (8. desember 1794 – 17. juli 1868). Wollert Krohn eide et stort patricierhus på hjørnet Strandgaten - Tollbodsallmenningen (i dag ligger Strandgaten 209 på denne tomten). Michael vokste opp i dette huset.

Michael Krohns olderfar var den tyskfødte forretningsmannen Claus Krohn.

Forretningsmann og gründer
--------------------------

I 1829 kjøpte han lyststedet Wernersholm på Hop i Fana. Her fikk han oppført et hovedhus i empirestil. På Hop drev han også et eldre marmorbrudd fram til 1850-årene.

Michael Krohn var drivkraften bak opprettelsen av en rekke store selskaper i Bergen, bl.a. *Det Bergenske Søassuranceselskab* (1845), *Det Bergenske Dampskibsselskab* (1851), *Bergen Mekaniske Verksted* (1855) og *Bergens Privatbank* (1855). I 1849 etablerte han Bergens første gassverk. Broen over holmene Nygårdsstrømmen fikk han bygget i 1852. Dette ga byen forbindelse med Bergensdalen og de store landområdene mot syd.

Ettermæle
---------

Michael Krohn har fått en gate i Årstad bydel i Bergen oppkalt etter seg (Michael Krohns Gate).

Bjørnstjerne Bjørnson skrev «Ja, vi elsker» under et besøk hos Krohn på Werneholm i 1859.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Det Bergenske Dampskibsselskap i femogsytti år*, Christian Koren-Wiberg, 1926

Eksterne lenker
---------------

* SNL
* Artikkel om Michael Krohn av Åsta Vadset, Nettsiden "Historier fra en bydel - Årstad", Bergen Byarkiv

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Norges Grunnlov § 4** er den fjerde paragraf i Eidsvollsgrunnloven av 1814. Den slår fast at Norges konge alltid må bekjenne seg til den evangelisk-lutherske kirke, dog uten spesifikt å nevne Den norske kirke.

I sin opprinnelige form innebar paragrafen at kongen også var den evangelisk-lutherske kirkes håndhever og beskytter, ettersom den var definert i Norges grunnlov § 2 som Norges statsreligion. I praksis innebar dette at kongen i statsråd utnevnte biskoper og proster og skulle sørge for at kirkens teologi til en viss grad harmoniserte med norsk lov. Paragrafen lød:

> Kongen skal stedse bekjende sig til den evangelisk-lutherske Religion, haandhæve og beskytte denne.
> 
> 
> 

En grunnlovsendring av 21. mai 2012 endret §§ 2, 4, 12, 16, 21, 22 og 27. Den norske kirke ble da endret fra å være en statsreligion (§ 2) til å bli en Folkekirke som understøttes av staten (§ 16). Kongen er derfor ikke lenger dens håndhever og beskytter, men fortsatt medlem. En grunnlovsendring av 6. mai 2014 moderniserte språket i grunnloven. Den reviderte § 4 lyder:

> Kongen skal alltid bekjenne seg til den evangelisk-lutherske religion.
> 
> 
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  Ikke lenger statskirke Arkivert 8. mai 2012 hos Wayback Machine. Kirkeaktuelt, 27. april 2012
2. ↑  «Kongeriket Norges Grunnlov - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 22. november 2015.

| * v
* d
* r
Norges Grunnlov |
| --- |
| Paragrafer | 
* § 1
* § 2
* § 3
* § 4
* § 5
* § 6
* § 7
* § 8
* § 9
* § 10
* § 11
* § 12
* § 13
* § 14
* § 15
* § 16
* § 17
* § 18
* § 19
* § 20
* § 21
* § 22
* § 23
* § 24
* § 25
* § 26
* § 27
* § 28
* § 29
* § 30
* § 31
* § 32
* § 33
* § 34
* § 35
* § 36
* § 37
* § 38
* § 39
* § 40
* § 41
* § 42
* § 43
* § 44
* § 45
* § 46
* § 47
* § 48
* § 49
* § 50
* § 51
* § 52
* § 53
* § 54
* § 55
* § 56
* § 57
* § 58
* § 59
* § 60
* § 61
* § 62
* § 63
* § 64
* § 65
* § 66
* § 67
* § 68
* § 69
* § 70
* § 71
* § 72
* § 73
* § 74
* § 75
* § 76
* § 77
* § 78
* § 79
* § 80
* § 81
* § 82
* § 83
* § 84
* § 85
* § 86
* § 87
* § 88
* § 89
* § 90
* § 91
* § 92
* § 93
* § 94
* § 95
* § 96
* § 97
* § 98
* § 99
* § 100
* § 101
* § 102
* § 103
* § 104
* § 105
* § 106
* § 107
* § 108
* § 109
* § 110
* § 111
* § 112
* § 113
* § 114
* § 115
* § 116
* § 117
* § 118
* § 119
* § 120
* § 121

 |  |
| Historisk | 
* Bondeparagrafen
* Jesuittparagrafen
* Jødeparagrafen

 |
| Bakgrunn | 
* Riksforsamlingen
* Christian Frederik
* Eidsvollsbygningen
* 17. mai (grunnlovsdag)

 |
**Paragraf 49 i Norges Grunnlov** er grunnlaget for den lovgivende makt i Norge, og tildeler Stortinget kompetanse som lovgiver. Samme paragraf bestemmer også at Norge er et representativt demokrati hvor folket igjennom Stortinget er med og bestemmer landets lover.

I sin opprinnelige form innebar paragrafen at Stortinget var inndelt i odelstinget og lagtinget. Lovforslag ble sendt til odelstinget gjennom en odelstingsproposisjon. Etter å ha blitt behandlet og eventuelt vedtatt av odelstinget, ble de sendt videre til lagtinget for videre behandling og eventuelt endelig vedtak. Paragrafens ordlyd var:

> Folket udøver den lovgivende Magt ved Storthinget, der bestaar af to Afdelinger, et Lagthing og et Odelsthing.
> 
> 
> 

Ordningen med odelsting og lagting ble opphevet gjennom en grunnlovsendring av 1. oktober 2009. Etter endringen lød paragrafen:

> Folket udøver den lovgivende Magt ved Storthinget.
> 
> 
> 

Et nytt punktum ble lagt til ved grunnlovsendringen av 13. mai 2014, og ved grunnlovsendringen av 31. mars 2016 ble et nytt ledd tillagt paragrafen. Dette leddet grunnlovsfestet for første gang retten til lokalt selvstyre. Etter 2016 lyder paragrafen i sin helhet:

> Folket utøver den lovgjevande makta gjennom Stortinget. Stortingsrepresentantane blir valde gjennom frie og hemmelege val.
> 
> 
> Innbyggjarane har rett til å styre lokale tilhøve gjennom lokale folkevalde organ. Nærare føresegner om det lokale folkevalde nivået blir fastsette i lov.
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  «Kunngjøring av Stortingets vedtak 13. mai 2014 om endringer i Grunnloven - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 15. mars 2021.

| * v
* d
* r
Norges Grunnlov |
| --- |
| Paragrafer | 
* § 1
* § 2
* § 3
* § 4
* § 5
* § 6
* § 7
* § 8
* § 9
* § 10
* § 11
* § 12
* § 13
* § 14
* § 15
* § 16
* § 17
* § 18
* § 19
* § 20
* § 21
* § 22
* § 23
* § 24
* § 25
* § 26
* § 27
* § 28
* § 29
* § 30
* § 31
* § 32
* § 33
* § 34
* § 35
* § 36
* § 37
* § 38
* § 39
* § 40
* § 41
* § 42
* § 43
* § 44
* § 45
* § 46
* § 47
* § 48
* § 49
* § 50
* § 51
* § 52
* § 53
* § 54
* § 55
* § 56
* § 57
* § 58
* § 59
* § 60
* § 61
* § 62
* § 63
* § 64
* § 65
* § 66
* § 67
* § 68
* § 69
* § 70
* § 71
* § 72
* § 73
* § 74
* § 75
* § 76
* § 77
* § 78
* § 79
* § 80
* § 81
* § 82
* § 83
* § 84
* § 85
* § 86
* § 87
* § 88
* § 89
* § 90
* § 91
* § 92
* § 93
* § 94
* § 95
* § 96
* § 97
* § 98
* § 99
* § 100
* § 101
* § 102
* § 103
* § 104
* § 105
* § 106
* § 107
* § 108
* § 109
* § 110
* § 111
* § 112
* § 113
* § 114
* § 115
* § 116
* § 117
* § 118
* § 119
* § 120
* § 121

 |  |
| Historisk | 
* Bondeparagrafen
* Jesuittparagrafen
* Jødeparagrafen

 |
| Bakgrunn | 
* Riksforsamlingen
* Christian Frederik
* Eidsvollsbygningen
* 17. mai (grunnlovsdag)

 |
**Mount Moulton** er en bred, isdekt og utdødd skjoldvulkan som ligger 3 078 meter over havet og omkring 18,5 km øst for Mount Berlin i Flood Range i Marie Byrd Land på det antarktiske kontinentet. Vulkanen er egentlig et kompleks bestående av en 25 km lang fjellrygg og to overlappende skjoldvulkaner, med den vestligste toppen som den høyeste. Vulkanen ble oppdaget av United States Antarctic Service (USAS) under overflyvninger i 1940, og er kalt opp etter Richard S. Moulton, sjefshundefører ved West Base og et medlem av kartleggingsgruppen som dro til vestenden av Flood Range i desember 1940. Navnet ble akseptert av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) i 1947.

På nordsiden av Mount Moulton er det bratte isfall kalt Moulton Icefalls. Prahl Crags, en rekke bratte steinklipper på om lag 2 750 meters høyde, ligger på sørsiden av Mount Moulton. Lav vokser på fjellet.

Mount Moulton er mye eldre enn Mount Berlin, med lavaprøver som er datert til omkring 4 millioner år. Den har derfor mest sannsynlig vært utdødd i en lang periode. I likhet med Mount Berlin er bunnen av Mount Moulton helt omgitt av det vestantarktiske isdekket, og fjelloverflaten stikker opp over isen først på rundt 1 700 meters høyde på nordsiden og 900 meters høyde på sørsiden. Dette isdekket er over 1 800 meter tykt like sør for vulkanen, men isen det består av er likevel langt yngre enn isen som finnes i kalderaen på toppen av vulkanen. Lange iskjerner har nylig blitt hentet ut fra Mount Moulton og antyder en alder på omkring 500 000 år ved datering av de ulike tefralagene i isen.

Topografisk kart over Mount Berlin (venstre) og Mount Moulton (høyre) i skala 1:250 000

Se også
-------

* Liste over vulkaner i Antarktis

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Amar Andalkar (24. februar 2003). **(engelsk)**. skimountaineer.com. Besøkt 2. mai 2015.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp); `|artikkel=` ignorert (hjelp)
2. 1 2  «Mount Moulton». *Geographic Names Information System* **(engelsk)**. U.S. Geological Survey. Besøkt 2. mai 2015.
3. 1 2 3  John Stewart (2011). *Antarctica: An Encyclopedia*. 2 (2 utg.). McFarland. s. 1069. ISBN 978-0786435906.

Litteratur
----------

* LeMasurier, W. E. (1990). *Volcanoes of the Antarctic Plate and Southern Oceans*. American Geophysical Union. s. 512. ISBN 0-87590-172-7.

Eksterne lenker
---------------

* Skiing the Mount Moulton – skimountaineer.com (engelsk)

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
Russiske valenki, varme støvler av filt med eller uten kalosjer (gummisko).
**Valenki** (på russisk валенки, «tovestøvler», i entall *valenok*) er tradisjonelle russiske vinterstøvler laget av filt. Varme sko, støvler og støvlefôr av filt kan også kalles **katanker** (eventuelt i flertallsformen **katanka**), **kartanker** (eventuelt kartanka, i entall kartank) på russenorsk og i dialekter i Finnmark og **tovet ullfot**, **labber** og annet på norsk.

Valenki og katanka
------------------

Valenki og annet tovet fottøy til salgs under Kosma Prutkov-festivalen i Solvytsjegodsk i 2009
Tysk og russisk soldat etter kampene om Stalingrad under andre verdenskrig i 1943. Russeren til høyre har varme valenki på føttene, den tyske krigsfangen improvisert fottøy som minner om lapti, tradsjonelle russiske bastsko.
Lotte i Lotta Svärd, en frivillig paramilitær hjelpeorganisasjon i Finland, speider etter sovjetiske fly under vinterkrigen i 1940. I tillegg til en kraftig pelsfrakk har hun filtstøvler på føttene.
Støvlene er tovet fullstendig av ull og mangler såler, men er slitesterke. De gir god isolasjon mot vintertemperaturer ned mot førti kuldegrader. Støvlene er ikke vanntette, og brukes ofte med kalosjer (gummisko) utendørs. De bæres av både gamle og unge, kvinner og menn, ute og inne.

Det er stor produksjon av valenki i Russland. Det er også flere små valenki-museer, blant annet i den vesle byen Mysjkin. I Finnmark brukes katanker når det er kaldt, og disse kjøpes vanligvis i Russland.

Kartanka toves av saueull og brukes med overtrekkssko eller fotposer. Kartanka brukes også som filttøfler inne i skaller, samisk fottøy av reinsdyrskinn som tradisjonelt isteden ble isolert med sennegress. 

Andre definerer katanker som «en stivere utgave av *dosso*, en tovet ullfiltsokk som brukes i skaller.» Betegnelsene har kommet inn i norske dialekter i nord gjennom kontakten med nabofolk: Også i russisk kan filtstøvlene *valenki* kalles *katanki*. Dosso kommer av ordet *tosso* som på finsk og kvensk kan brukes om «tøffel, sko».

Se også
-------

* Filttøfler, tovesko, varme tøfler av filt
* Skaller, samiske skinnsstøvler
* Kamikker, tradisjonelle grønlandske støvler
* Lapti, tradsjonelle russiske bastsko
* Sapogi, russiske langstøvler (skaftestøvler)

Andre russiske vinterplagg:

* Telogreika, vattert, russisk bomullsjakke
* Usjanka, russisk loslue i pels
* Afghanka, den russiske hærens uniform i Den afghansk-sovjetiske krig 1978–1989

Referanser
----------

1. ↑  Søkeordet «katanker» i digitalmuseum.no
2. ↑  Søkeordet «katanka» i digitaltmuseum.no
3. ↑  Søkeordet «kartanker» i digitaltmuseum.no
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. april 2016. Besøkt 6. juli 2012.
5. 1 2 3 4  Dialektordene katanker og dosso forklart i NRKs Språkteigen 09. juli 2017
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. april 2016. Besøkt 6. juli 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valenki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om valenki (på engelsk)
**Valentin** (født i Roma, død 16. september 827) var pave for en kort tid i 827.

Han kom fra Roma og vokste formodentlig opp i Via-Lata-distriktet. I *Liber Pontificalis* fortelles det hva for en from og integrert person Valentin var, og at dette var grunnen til at pave Paschalis I utnevnte ham som ung prest til erkediakon for det romerske diakonat. Denne innflytelsesrike stilling beholdt han også under pave Eugenius II. Etter dennes død den 27. sugust 827 ble Valentin valgt til pave, formodentlig på den påfølgende søndag. Intet er kjent fra hans embedstid, som var meget kort, ikke en gang hvor lang den egentlig var. Man antar at den var på rundt en eller to måneder.

Litteratur
----------

* Mann, Horace K. *The Lives of the Popes in the Early Middle Ages, Vol. II: The Popes During the Carolingian Empire, 795–858* (1906)
* DeCormenin, Louis Marie; Gihon, James L. *A Complete History of the Popes of Rome, from Saint Peter, the First Bishop to Pius the Ninth* (1857)

Kilder
------

* Artikkelen bygger delvis på oversatt materiale fra Catholic Encyclopedia, Volume XV (1912)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valentinus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Eugenius II** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Gregor IV** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**Josie Rebecca Davis** (født 16. januar 1973 i Los Angeles, California) er en amerikansk skuespillerinne og produsent, best kjent for sin rolle som Sarah Powell i TV-serien *Charles in Charge* i sesonger fra 1986 til 1990. 

Davis begynte sin karriere som skuespiller med å opptre i TV-reklamer. I 1996 fikk Davis rollen som Grace Turner i *The Young and the Restless*. Hun fikk rollen som Camille Desmond i TV-serien *Beverly Hills, 90210* i 2000. Andre TV-opptredener var blant annet i *Rules of Engagement*, *Shark*, *Ghost Whisperer*, *To og en halv menn*, *NCIS*, *CSI: Miami*, *Burn Notice*, *Chuck*, *Bones* og i *CSI: NY*. Davis var ikke bare skuespiller, men også produsent og manusforfatter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Josie Davis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Josie Davis på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Josie Davis på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Josie Davis på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Josie Davis på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Josie Davis hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI
 |
**«Achilles»** var et krigsskip i den dansk-norske flåten under den nordiske sjuårskrigen 1563-70. Dette storskipet deltok i samtidige sjøslag fram til flåteforliset ved Gotland den 27. juli 1566. Skipet, som først var nevnt i 1559, forliste med hele besetningen under stormen som nesten tilintetgjorde den allierte krigsflåten, og som gav svenskene herredømme over Østersjøen. «Achilles» ble senere berget av svenskene. Det ble levert tilbake til Danmark etter krigen sammen med alle de andre danske fartøyene.

«Achilles»
----------

Christian III som døde i 1559, etterlot seg en flåteliste over alle krigsfartøyer. Her er «Achilles» oppført med en besetning på 64. Året etter viser bevarte regnskaper at skipet hadde to kartovskyttere og 7 bøsseskyttere, like mange som på «Herkules» på over 200 lester. Sannsynlig var «Achilles» i den samme størrelseskategorien som «Herkules» og «Mercurius», med en gjennomsnittlig besetning på 16-18 kanonskyttere, 60-80 mann og 60-100 knekter. Under krigen mot svenskene ble enda flere knekter (soldater) tatt om bord, så den største besetningen har vært oppgitt til å være på 412 mann.

«Achilles» var med flotiljen under kommando av admiral Jacob Brockenhuus under en blokaden av den svenske handelen ved den tyske østersjøkysten ved Bornholm i mai 1563. Brockenhuus ble trukket inn i et sjøslag ved Bornholm med den svenske «bröllopsflottan» og ble beseiret ombord på «Herkules». «Achilles» ble så hardt skadet under kampene at den måtte repareres i København etter å ha unnsluppet svenskene sammen med resten av flotiljen. Det ble opprustet av admiral Peder Skram som etterlatt seg en flåteliste fra sommeren 1563, som viser at «Achilles» med 412 mann var det tredje største skipet i den dansk-norske flåten etter «Fortuna» og «Mercurius».

«Achilles» deltok med heder i de fleste sjøslagene fram til 1566, men forliste sammen med 11 andre dansk-norske skip og tre lybske skip under den voldsomme stormen den 27. til 28. juli utenfor Gotland. Noen av skipene grunnstøtte uten å bli knust mot den undersjøiske grunnen, blant annet «Achilles» som fram til 31. august var forsøkt berget ved å pumpe ut vannet og samtidig foretok reparasjoner så det kunne flyttes vekk fra farvannet. Men det var ikke mulig å fortsette arbeidet, dermed ble skipet senket for å kunne hente ut skipsartilleriet. Senere ble «Achilles» berget og varpet fra forlisstedet, men ble erobret av svenskene.

Etter freden i Stettin i 1570 måtte svenskene levere tilbake all krigsbytte som var tatt, inkludert flere større krigsfartøyer. «Achilles» som hadde blitt erobret under krigen, ble sendt til København i 1571, trolig ble det opphugd det neste året.

Litteratur
----------

* Jørgen H. Barfod; *Den danske flådes historie 1533-1588: Christian 3.s flåde* 1995 ISBN 87-00-24526-7
* Henrik Christiansen; *Orlogsflådens skibe gennem 500 år, Bind 1* 2010 ISBN 978-87-89022-78-9

Eksterne lenker
---------------

* Akilles (1559)[*død lenke*]
**Valentin Blaka** (født 15. juni 1996 i Hamar) er en norsk fotballspiller som for øyeblikket spiller for Løten FK. Han meldte overgang til klubben fra Storhamar IL foran 2015-sesongen. I cupkampen mot Sogndal Fotball den 6. mai 2015 fikk han sin offisielle debutkamp for klubbens a-lag. Hans offisielle debutkamp i seriesammenheng for Ham-Kam fikk han den 10. mai 2015 mot Elverum Fotball. Den 13. juni samme år var hans første mål for grønnbuksene et faktum, da han utliknet til 2-2 borte mot Aalesund 2, i en kamp som til slutt endte med et 2-3 tap.

Halvveis i 2017-sesongen, ble det klart at Blaka forlot Ham-Kam til fordel for Brumunddal Fotball. Misnøye med for lite spilletid var en av årsakene til at han skiftet klubb. Kort tid etter overgangen til Brumunddal, debuterte han for klubben i 6-2 tapet mot Raufoss Fotball på Nammo Stadion. Hans første offisielle mål for klubben kom da han utlignet til 1-1 i hjemmekampen mot Bærum SK på Sveum, som til slutt endte med en 2-1 seier. Et stykke ut i 2018-sesongen, nærmere bestemt 1. juni, ble kontrakten hans med Brumunddal terminert. Årsaken var manglende motivasjon.

Etter et par måneders avbrekk fra fotballbanen, ble han igjen å se som aktiv spiller, denne gangen for Furnes Fotball. 

Han spiller for Løten FK.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valentin Blaka – Transfermarkt Rediger på Wikidata
* Spillerprofil hos Fotball.no
* Spillerprofil hos Altomfotball.no
**Valentin Ernst Löscher** (født 29. desember 1673 i Sondershausen, død 12. februar 1749 i Dresden) var en tysk luthersk teolog.

Liv og virke
------------

Löscher studerte ved det mot pietismen fiendtlig innstilte Universitetet i Wittenberg. Han ble i 1698 pastor og superintendent i Jüterbog, 1701 superintendent i Delitzsch, 1707, professor i Wittenberg, 1709 pastor ved Korskirken i Dresden, samt superintendent og medlem av domkapitlet samme sted. 

Allerede i Jüterbog hadde han begynt å gi ut et teologisk tidsskrift – det første i sitt slag – som kom ut under ulike titler. Nyheten vakte interesse og gjennom sitt fyldige og saklige innhold fikk tidsskriftet stor anseelse. Spesielt betydningsfull var den granskning Löscher gjorde av den pietistiske retningen. Löscher ble etter hvert den egentlige lederen på den lutherske ortodoksiens side. Til tross for sitt negative syn på pietismen i teologisk henseende, satt Löscher pris på retningens praktiske nytte. 

Hans antipietistiske hovedverk *Vollständiger Timotheus Verinus* er selv i dag basis for den vitenskapelige oppfatningen av pietismen. Löscher opptrådte også som skarpsynt kritiker av den romersk-katolske kirke og den Leibniz-Wolfske filosofien. Han opparbeidet seg også renommé som en flittig kirkehistorisk forsker, spesielt av reformasjonens historie.

Bibliografi
-----------

* (en) Werner Raupp: «Löscher, Valentin Ernst (1674–1749)», i: Heiner F. Klemme/Manfred Kuehn (Ed.): *The Dictionary of Eighteenth-Century German Philosophers.* London/New York 2010, Vol. 2, p. 740–741.

Referanser
----------

1. 1 2   FINA Wiki, FINA Wiki ID 9135, besøkt 3. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6   Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 118728830, besøkt 4. april 2023[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Sächsische Biografie **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
***Ranolus*** er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden.

Utseende
--------

Små, rødbrunlige klannere, ganske blanke og fint hårete. Kroppsformen er mer eller mindre bredt oval. Antennene er klubbeformede. **Hodet** er forholdsvis lite og ofte skjult under brystskjoldet. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra firkantet eller halvsirkelformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. **Dekkvingene** er oftest noe flate. Hos noen arter dekker de ikke hele bakkroppen. **Beina** er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. **Larvene** er mer eller mindre kjegleformede og gjerne kledt med lange hår.

Levevis
-------

Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Thailand, Malaysia) og forekommer også på Ny-Caledonia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien klannere, Dermestoidea – bare én familie
			* Familien klannere, Dermestidae
				+ Underfamilien **Orphilinae** LeConte, 1861
					- Slekten ***Ranolus*** Blair, 1929
						* *Ranolus caledonicus* Háva, 2017 - Ny-Caledonia
						* *Ranolus cavernicola* (Blair, 1929) – Malaysia
						* *Ranolus tenebricola* Háva, 2014 – Thailand

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ranolus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ranolus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Ranolus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Ranolus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Nasjonalt senter for kvinnehelseforskning**, tidligere **Nasjonal kompetansetjeneste for kvinnehelse**, ble opprettet av Helse- og omsorgsdepartementet i 2006 og er administrativt underlagt Oslo universitetssykehus. 

Fra 1.1 2020 har tjenesten endret navn til Nasjonalt senter for kvinnehelseforskning. 

Kvinnehelsesenteret skal legge vekt på forskning, kompetanseoppbygging, informasjon og rådgivning og samarbeide nært med kliniske miljøer.
Tjenestens spesifiserte områder er: Reproduktiv helse, fremtidsrettet fødsels- og svangerskapsomsorg, hjerte- og karlidelser, belastningslidelser og enkelte kreftformer som særlig rammer kvinner.

Bakgrunnen for opprettelsen var utredningen NOU 1999:13 – Kvinners helse i Norge og Rundskriv om høyspesialiserte tjenester I-19/2003.

Feltet kvinnehelse har flere tiltak, og i tillegg til nasjonal kompetansetjeneste for kvinnehelse er det etablert en kompetansetjeneste for amming og en kompetansetjeneste for gynekologisk onkologi.

Alle nasjonale kompetansetjenester skal hvert år levere årsrapport til Helse- og omsorgsdepartementet. Årsrapporten skal godkjennes av tjenestens referansegruppe innen den oversendes til evaluering hos Helsedirektoratet. Hvert 5. år evalueres hvilke tjenester som videreføres.

Referanser
----------

1. ↑  HOD Pressemelding nr. 22, 12.05.06. Besøkt 13.01.2017.
2. ↑  NOU 1999:13 – Kvinners helse i Norge. Besøkt 13.01.2017.
3. ↑  Rundskriv om høyspesialiserte tjenester I-19/2003. Besøkt 13.01.2017.
4. ↑  Spørsmål til helse- og omsorgsministeren 2012. Besøkt 13.01.2017.
5. ↑  Videreføring etter evaluering i 2011; Pressemelding fra HOD. Besøkt 13.01.2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Nasjonalt kompetansemiljø om utviklingshemning** (**NAKU**) er et statlig finansiert kompetansemiljø som har til hovedoppgave å utvikle det faglige grunnlaget for å skape gode levekår for personer med utviklingshemning. Hovedmålgruppen er kommunalt ansatte. NAKU ble opprettet av Sosial- og helsedirektoratet i 2006. Kompetansemiljøet er landsdekkende, men er administrativt lagt under NTNU.

Kompetansemiljøet skal bidra til at ansatte i kommunene kan dra nytte av erfaringer i andre kommuner, av faglig veiledning i nettverk og av tilgang til forskning og fagutvikling ved høgskoler og universitet. Det skal være et knutepunkt for utviklingen av tjenestene som ytes i kommunene. NAKU skal knytte etater, forskningsinstitusjoner og kliniske miljøer sammen slik at fagkompetansen kommer personer med utviklingshemning til gode.

Bakgrunnen for NAKU er Stortingsmelding nr. 40 (2002-2003) «Nedbygging av funksjonshemmende barrierer». Meldingen inneholder et eget kapittel om reformen for personer med utviklingshemning (HVPU-reformen), og det pekes på noen av de særlige utfordringene man fortsatt har i arbeidet med å sikre personer med utviklingshemning gode levekår. Et tiltak som fremheves, er etablering av et kompetansemiljø med nasjonale fagutviklings- og formidlingsoppgaver på området utviklingshemning. 

NAKU drifter blant annet en kunnskapsbank der ulike fagressurser er samlet, miljøet har utviklet e-læringskurs og har en kalender for kurs og konferanser som er relevante for ansatte som jobber for personer med utviklingshemning. I perioden 2007–2017 utga NAKU magasinet *Utvikling*. Alle heftene er tilgjengelige på NAKUs nettsted.

Referanser
----------

1. ↑  fra NAKUs nettsted – om NTNU-tilknytning
2. ↑  NAKUs kunnskapsbank
3. ↑  «Aktivitet | Naku». *naku.no*. Besøkt 6. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**«Aaron Manby»** er verdens første dampdrevne stålskip. Det ble bygd i England i 1821 ved Rotherhithe på Themsen. Offiseren Charles Napier hadde en visjon om en rekke dampdrevne skip på elva Seinen. Han iverksatte byggingen av skipet, og «Aaron Manby» var det første av i alt seks slike skip som trafikkerte Seinen på 1800-tallet. Formålet ved turene på Seinen var i all hovedsak av kommersiell art, enten det var frakt av passasjerer eller rene fornøyelsesturer. Det har blitt hevdet at skipet var det første dampdrevne skip til å krysse Den engelske kanal. Dette er feilaktig, siden flere dampdrevne trebåter hadde gjort den samme bragden før «Aaron Manby». Skipet var derimot det første stålskip til å seile ut i åpen sjø. 

Skipet var stort for sin tid, med en vekt på 116 tonn og en lengde på 120 fot. Motoren og padlehjulene var designet av Henry Bell, en oppfinner og ingeniør som hadde skaffet seg berømmelse etter designen av den dampdrevne trebåten «Comet». Padlehjulene var 12 fot i diameter.

Etter at Charles Napier gikk konkurs i 1827, fikk skipet franske eiere og fraktet til elva Loire, hvor den seilte frem til 1855.