recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Referansebudsjettet** er en oversikt som viser alminnelige forbruksutgifter for ulike typer husholdninger i Norge. Budsjettet utarbeides av Forbruksforskningsinstituttet SIFO ved Oslomet – storbyuniversitetet, og brukes som en etablert norm for rimelige utgifter. Det er også kjent som SIFOs referansebudsjett eller Standardbudsjettet.

Historie
--------

Referansebudsjettet ble først utviklet av SIFO i 1987, på oppdrag fra det daværende Sosialdepartementet. Formålet var å etablere en standard for fastsettelse av offentlige økonomiske overføringer til norske husholdninger. Budsjettet brukes stadig som referanseverktøy, og SIFO utvikler det nå ved bruk av midler fra egne bevilgninger.

Formål og funksjon
------------------

Referansebudsjettet viser hva det koster å leve på et rimelig forbruksnivå for den enkelte husholdning. Med et rimelig forbruksnivå menes et forbruk som kan godtas av folk flest, og som de fleste nordmenn – uavhengig av inntekt – kan leve på uten å skille seg for mye ut. Dette nivået skal oppfylle kravene til helse- og ernærings-standarder, og inkludere kostnader forbundet med deltakelse i de vanligste fritidsaktivitetene. Budsjettet innbefatter både vanlige, løpende utgifter til mat, klær, hygieneartikler og lignende, samt utgifter til sjeldnere innkjøp av varige forbruksgjenstander som møbler og elektrisk utstyr. Utgifter til bolig, feriereiser, tobakk og alkohol, gaver og helsetjenester er ikke inkludert. 

Budsjettet inneholder satser for følgende utgiftskategorier:

* Mat og drikke
* Klær og sko
* Personlig pleie
* Lek og mediebruk
* Reisekostnader (til arbeid o.l)
* Spedbarnsutstyr
* Andre dagligvarer
* Husholdningsartikler
* Møbler
* Mediebruk og fritid
* Bilkostnader (drift og vedlikehold)
* Barnehage
* Skolefritidsordning (SFO)

Referansebudsjettet oppdateres jevnlig, ved å justere for prisutvikling for de ulike forbruksområdene som inngår i budsjettet. I enkelte år blir også varesammensetningen som budsjettet er basert på justert, slik at denne reflekterer forbruksutviklingen.

Kalkulator
----------

På SIFOs nettside er det opprettet en kalkulator der husholdninger kan regne ut sine egne budsjetter, basert på antall personer i husstanden, samt deres kjønn, alder og brutto årsinntekt. Kalkulatoren finner du her.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Nyhus, Ellen Katrine (7. februar 2020). «Referansebudsjettet». *Store norske leksikon*. Besøkt 22. juni 2020.
2. 1 2 3 4  «Referansebudsjettet». *www.oslomet.no* **(norsk)**. Besøkt 22. juni 2020.
3. ↑  Nyhus, Ellen Katrine (7. februar 2020). «Referansebudsjettet». *Store norske leksikon*. Besøkt 22. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Øybø, A.M. (2005) Standardbudsjettet – en oversikt over anvendelsesområder. Prosjektnotat nr 7-2005. Arkivert 25. juni 2020 hos Wayback Machine.
**Anfinn Emil Stigen** (født *Knutsen* 22. oktober 1923 i Ålesund, død 18. august 1994 i Bærum) var filosof og professor i filosofi ved Universitetet i Oslo.

Han het Knutsen til han 35 år gammel, i 1958, tok sin mors etternavn. Han var sønn av tømrer Hans Knutsen (1887–1974) og husmor Johanne Stigen (1883–1964). I 1958 giftet han seg med billedkunstner Lise Lie Christensen.

Stigen var utdannet i Chicago, Oxford, Paris og Oslo. Han tok sin doktorgrad (dr.philos.) på en avhandling om Aristoteles på engelsk, *The Structure of Aristotle's Thought*, i 1966.

Av hans produksjon kan nevnes *Betydning og mening, handling og ytring* (1967), *Filosofiske tekster* (2 bind, 1968), *Arbeid og menneskeverd* (1973), *Aristoteles* (1977), samt den mye brukte *Tenkningens historie* (2 bind,1983) som blant annet var pensum i examen philosophicum ved både UiO og NTNU i mange år. Læreverket er fremdeles pensum i en av variantene av examen philosophicum ved Universitetet i Tromsø.

Stigen var professor i filosofi ved Universitetet i Oslo fra 1974.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* SNL.no: Utdypende artikkel
* 

* (no) Publikasjoner av Anfinn Stigen i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**M2** er en offentlig TV-kanal i Ungarn, og landets nest eldste TV-kanal med regulære sendinger fra 7. november 1973. Sammen med søsterkanalen M1 var de Ungarns eneste TV-kanaler frem til 1990-årene. M2 var tidligere eid av Magyar Televízió og sendte i hovedsak kultur- og undervisningsprogrammer. I 2012 ble kanalen relansert som barnekanal. Kanalen var tidligere eid av Magyar Televízió, men driftes i dag av Duna Media.

Bakgrunn
--------

Søsterkanalen M1 startet prøvesendinger 16. desember 1953 og regulære sendinger fra 1. mai 1957. Utover i 1960-årene økte fjernsynets popularitet kraftig i Ungarn, og i 1971 startet Magyar Televízió prøvesendinger med en andre kanal – MTV2. Faste sendinger startet 7. november 1973, og MTV2 sendte i hovedsak programmer innen kultur, musikk og undervisning.

Etter murens fall åpnet Ungarn opp mot Vest-Europa, og MTV ble aktivt medlem av Den europeiske kringkastingsunion (EBU) 1. januar 1993. Samtidig liberaliserte ungarske myndigheter TV-markedet i Ungarn, og flere kommersielle kanaler startet. Den økte konkurransen gjorde at M1 og M2 mistet markedsandeler, og i 2012 ble M2 fullstendig omstrukturert og omgjort til en barnekanal. M2 ble videre endret i 2015 og sender nå barneprogrammer på dagtid og skifter til ungdomskanalen M2 Petőfi klokken 20 hver kveld. 

De mange endringene har redusert kanalens popularitet etter årtusenskiftet. I 2016 hadde M2 en markedsandel på bare 0,9 prosent og var landets 22. største TV-kanal.

Se også
-------

* Magyar Televízió
* MTVA
* Duna Media

Referanser
----------

1. ↑  «Television history». MTVA. Arkivert fra originalen 5. desember 2017. Besøkt 5. desember 2017.
2. ↑  Luisa Cigognetti, Lorenza Servetti, Pierre Sorlin. «History on television in seven East Europe countries: Hungary, Lithuania, Slovakia, Czech Republic, Poland, Romania, Finland». il filo d'Europa 5. Besøkt 27. desember 2017.
3. ↑  «Hungary Broadcasting». awex-export.be. Besøkt 27. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) M2 (MTVA) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
| Artikkelen inngår i serien om
**Kommunisme** |
| --- |
|  |
|  |
| **Retninger** |
| marxisme · leninisme · venstrekommunisme · rådskommunisme · trotskisme · stalinisme · anarkokommunisme · maoisme · eurokommunisme |
| **Nøkkelbegrep** |
| «fra enhver etter evne, til enhver etter behov» · dialektisk materialisme · historisk materialisme · klassekamp · overskuddsverdi · proletariatets diktatur · arbeiderselvstyre |
| **Marxist-leninistiske sosialiststater** |
| Cuba · Jugoslavia · Kina · Laos · Nord-Korea · Sovjetunionen · Vietnam · *flere* |
| **I Norge** |
| NKP · AKP · Mot Dag |
| **Personer** |
| Marx · Engels · Lenin · Trotskij · Luxemburg · Stalin · Mao · Che Guevara · *flere* |

**Rådskommunisme** er en kommunistisk ideologi. Der andre kommunistiske retninger har en revolusjonær strategi som innebærer jobbing gjennom en rekke ulike kanaler, inkludert valg, tar den rådskommunistiske strategien utgangspunkt i arbeidsplassene, og ser på opprettelse av såkalte arbeiderråd som den eneste måten en sosialistisk revolusjon kan seire på. De fleste rådskommunistene tar også avstand fra samarbeid med reformister i forhold til konkrete saker. Ulikt syndikalismen er imidlertid rådskommunismen basert på marxistisk teori, og er særlig sterkt inspirert av skriftene til Rosa Luxemburg.

Rådskommunismen har aldri hatt spesielt stor innflytelse, men spilte en viss rolle i Tyskland og Nederland tidlig på 1920-tallet. Den fikk også en viss renessanse i forbindelse med fremveksten av det nye venstre på 1960-tallet, blant annet blant de franske situasjonistene. Av viktige rådskommunistiske teoretikere kan nevnes Anton Pannekoek, Herman Gorter, Paul Mattick og Sylvia Pankhurst.

Ideologisk har rådskommunismen flere likhetstrekk med venstrekommunismen, men der venstrekommunismen åpner for flere ulike revolusjonære strategier begrenser rådskommunismen seg til arbeiderrådsstrategien. Slik sett kan også rådskommunismen sees på som en variant av venstrekommunismen.

Se også
-------

* Venstrekommunisme
* KAPD
Kart over Khoratbassenget.
**Khoratplatået** er et platå i den nordøstlige delen av Thailand, også kalt Isan. Det er oppkalt etter den største byen i området, Nakhon Ratchasima, som på kortform ofte kalles *Khorat*.

Den gjennomsnittlig høyden på platået er 200 meter og det dekker et areal på ca 155 000 km². Det skålformede platået heller mot sørøst, og dreneres av elvene Mun og Chi, sideelver til Mekong, som også er avgrenser området. Det er separert fra det sentrale Thailand av Phetchabunfjellene, og i sør fra Kambodsja av Dângrêkfjellene.

Disse, sammen med Truong Son Cordilliera i nordøst, tar av for mye av nedbøren, slik at sørvest-monsunen har mye lavere intensitet her enn i andre nærliggende regioner. Gjennomsnittlig årlig nedbør i Nakhon Ratchasima er ca 1150 mm, mot 1500 mm i det sentrale Thailand. Forskjellen mellom den tørre og den våte sesongen er mye sterkere, noe som gjør området mindre fruktbart for ris.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Khorat Plateau: Et utvalg artikler om Khoratplatået fra Global Oneness.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Shangaan-kvinner i tradisjonelle klær
Tradisjonell dans
**Shangaan** eller **vatsonga** er en stor folkegruppe i det sørlige Mosambik i provinsene Gaza og Maputo. Der er også en stor shangaan-gruppering i Limpopo i Sør-Afrika hvor de som oftest kalles **tsonga**. De snakker xitsonga og de europeiske språkene portugisisk, afrikaans og engelsk. Shangaan er hovedsakelig kristne, delt i katolikker eller protestanter i både Mosambik og Sør-Afrika.

Shangaanerne styrte en gang Gaza-riket skapt av Soshangaane, hvis hovedstad var basert i Mosambik på dagens grense med Zimbabwe. Gaza-riket bestod av deler av det som nå er det sørøstlige Zimbabwe og strakte seg fra Save-elva ned til det sørlige delen av Mosambik og dekket delene som nå består av provinsene Sofala, Manica, Inhambane, Gaza og Maputo i Mosambik og deler av Sør-Afrika. Soshangaane flyttet hovedstaden fra Mossurize til Gaza. Etter hans død, overtok hans sønn Muzila makten og etter Muzila kom Ngungunhane som ble fengslet av portugiserne i Mandlakazi (nå provinsen Gaza) i 1895.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tsonga people – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Tsonga

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Shanggao i provinsen Jiangxi
**Shanggao** (kinesisk: 上高县; pinyin:  *Shànggāo Xiàn*) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Yichun.

I 1999 hadde fylket 331 082 innbyggere.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Historie
--------

Kinesiske styrker gjenerobrer en bro i Shanggao under den annen sino-japanske krig.
I mars-april 1941 stod det et større slag mellom japanske og nasjonalistiske kinesiske styrker i Shanggao. Kineserne gikk seirende ut av kampene, som stod på i ti dager.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL **·** GeoNames
 |
***Shanghai Daily*** (kinesisk: 上海日报; pinyin: *Shànghǎi Rìbào*) er en av Folkerepublikken Kinas to engelskspråklige aviser (den andre er *China Daily*).

*Shanghai Daily* startet publikasjon i oktober 1999, og eies av *Wenhui-Xinmin United Press Group*. Den henvender seg primært til besøkende utlendinger, som investorer og turister, skjønt mange kinesere leser også avisen for å bli flinkere i engelsk.

Den utkommer (2010) seks dager i uken med et omfang på 48 sider, og fikk i 2005 også en onlineutgave. 

Avisen konsentrerer seg om Shanghai og omegn, og skriver om økonomiske, sosiale, kulturelle og diplomatiske emner. Opprinnelig la den stor vekt på å fremstille alt i en meget positivt lys for utlendingene, men etter at samfunnet har utviklet seg har den lagt mer vekt på stor nøyaktighet slik at særlig den økonomiske journalismen er så presis og realistisk som mulig.

Eksterne lenker
---------------

* Websider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** OCLC **·** LCCN
 |
**David Andersen** (født 19. juni 1894, død 24. juli 1964) var en norsk landslagsspiller i fotball. Han spilte indre høyre for Frigg. Andersen debuterte på det norske landslaget i 1912, 18 år og 137 dager gammel. Han spilte til sammen ni landskamper i perioden 1912–1917. Han ble norgesmester med Frigg i 1914 og 1916. Han la opp etter 1919-sesongen.

Andersen var med på Friggs inntog i toppen av norsk fotball på 1910-tallet som kulminerte med to norgesmesterskap. Frigg overtok i 1914 hegemoniet i kretsserien i Kristiania etter Mercantile og ble kretsmestere seks av de neste åtte årene. Andersen var kanskje den aller beste spilleren på dette laget og var kjent for godt overblikk og gode skudd.

Han tok artium ved Oslo handelsgymnasium i 1913. Samme år ble han ansatt i agenturfirmaet M. Ertzgaard & Co. som han i 1936 ble eneinnehaver av.

Referanser
----------

1. ↑  «David Andersen». Norges Fotballforbund. Arkivert fra originalen 23. august 2012. Besøkt 28. november 2012.
2. ↑  «To norgesmesterskap og ni landskamper». *Aftenposten*. 19. juni 1964.
3. ↑  E. Hoffstad, red. (1939). *Hvem er hvem i næringslivet? Merkantilt leksikon* (2 utg.). Oslo. s. 30.

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Andersen – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) David Andersen – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) David Andersen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
**Singapore Aerospace A-4SU Super Skyhawk** er en oppgradert variant av det amerikanske angrepsflyet McDonnell Douglas A-4 Skyhawk utført i Singapore av Singapore Technologies Aerospace.

I alt 52 A-4S Skyhawk ble oppgradert til A-4SU Super Skyhawk standard. Flyene ble utstyrt med den langt kraftigere General Electric F404-GE-100D turbofanmotoren, noe som nødvendiggjorde forsterkninger av skroget og modifisering av luftinntakene. Den nye motoren økte topphastigheten med 15%, klatrehastigheten med 35% og akselerasjonen med 40%. En omfattende oppgradering av avionikken ble også gjennomført, inkludert en moderne førerkabin utstyrt med blant annet MFD.

  


| Dimensjoner | A-4SU Super Skyhawk |
| --- | --- |
| Vingespenn | 8,38 m |
| Lengde | 12,72 m |
| Høyde | 4,57 m |
| Vingeareale | 24,10 m² |
| Nettovekt | 4 650 |
| Ytelser |  |
| Topphastighet | 1 128 km/t |
| Maksimal lastet vekt | 10 205 kg |
| Operativ radius | 1 160 km |
| Annet |  |
| Motor | 1× General Electric F404-GE-100D turbofanmotor ( 48,4 kN ) |
**Anatole Ghestin** (kinesisk navn: *Ting Ming-cheng*, født 3. januar 1873 i Haubourdin de Lille i Frankrike, død 28. januar 1961) var en fransk katolsk prest og jesuitt som virket som misjonær i Kina, for det meste i bispedømmet Xianxian i Zhili, i 53 år fra 1907. Hans brever gir et kirkehistorisk viktig bilde av den katolske kirkes kår gjennom Qing-dynastiets siste år, krigsherretiden og republikken, og de første år av Folkerepublikkens tid.

Brevene er blitt utgitt av hans familie i 1995: *«Désormais, je m'appelle Ting Ming-Cheng»*. Boken er også blitt oversatt til kinesisk.

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 12542769h, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Anatole Collinet Makosso** (født 1965) er en kongolesisk politiker som har vært statsminister i Republikken Kongo (Kongo-Brazzaville) siden 12. mai 2021. Han har tidligere vært regjeringsmedlem fra 2011.

Biografi
--------

Makosso er opprinnelig lærer og født i Pointe-Noire, Kongos nest største by. På 1990-tallet ble han rådgiver for lederen av prefekturet Kouilou og ble senere leder for prefektens råd. Fra 1998 til 2011 var han rådgiver for president Denis Sassou Nguesso og samtidig leder for rådet til førstedame Antoinette Sassou Nguesso.

I 2010 tok han doktorgrad i jus ved Université Panthéon-Assas i Paris. Etter en mindre ommøblering i regjeringen ble han fra 17. august 2011 statsråd for ungdom og samfunnsbygging.

10. august 2015 ble Makossos ministerpost utvidet til også å omfatte grunnskole- og videregående utdanning. Etter at Denis Sassou Nguesso vant presidentvalget i mars 2016 ble Makossos ministerpost delt med Destinée Armelia Doukaga slik at Makosso beholdt ansvaret for grunnskole- og videregående utdanning.

Ved parlamentsvalget i juli 2017 stilte Makosso som kandidat fra det styrende partiet *Parti congolais du travail* (PCT) i Loandjili-provinsen i Pointe-Noire. Han fikk 72% av stemmene og slo kandidaten Julien Makoundi-Tchibinda fra partiet *Rassemblement pour la démocratie et le progrès social* (RDPS) som tidligere hadde hatt dette mandatet.

14. mai 2021 ble han utnevnt til statsminister av republikkens president Denis Sassou Nguesso etter at den tidligere statsministeren Clément Mouamba trakk seg. Makosso kunngjorde sin regjering dagen etter.

Referanser
----------

1. ↑  Roger Ngombé (13. juni 2012). «Gouvernement : biographie des trois nouveaux ministres» **(fransk)**. Les Dépêches de Brazzaville. Archived from the original on 12. juni 2012. Besøkt 10. september 2022. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link).
2. ↑  Thèses.fr
3. ↑  «Léger remaniement du gouvernement au Congo Brazzaville» **(fransk)**. Panapress. 18. august 2011. .
4. ↑  «Gouvernement : dix nouveaux venus» **(fransk)**. ADIAC. 11. august 2015. .
5. ↑  «Équipe gouvernementale de la Nouvelle République» **(fransk)**. ADIAC. 1. mai 2016. .
6. ↑  «A conversation with H.E. Anatole Collinet Makosso, Prime Minister of the Republic of Congo» **(engelsk)**. Atlantic Council. 19. april 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Irina Anatoljevna Smirnova** (russisk: Ирина Анатольевна Смирнова født 3. august 1968 i Jekaterinburg) var en sovjetisk og russisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.

Smirnova ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Smirnova spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Gull **Gull** i volleyball damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1992 Spanias flagg Barcelona - Sølv Sølv i volleyball damer OLs flagg SUS

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Irina Iltsjenko – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Irina Iltsjenko – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Irina Iltsjenko – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Irina Iltsjenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Irina Iltsjenko – Lega Pallavolo Serie A (kvinner) Rediger på Wikidata
*Denne artikkelen handler om kaninrasen hermelin. For pelsverket hermelin, se hermelin (pels)*

**Hermelin** er en den nest minste kaninrasen vi har. Det som kjennetegner typiske hermeliner er at de er små, har små ører og rund og kompakt kropp. Rasen inngår ikke i kategorien Dvergraser ettersom renrasede hermeliner mangler dverggenet.

Historie
--------

Rasen nedstammer fra England der den ble stilt ut første gang i Hull i 1884. En engelskmann ved navn Meynell i Darlington, er rasens opphavsmann. *Polish* var navnet i England og rasen var da hvit rødøyd. Den ble siden det som nå er dverghare. På slutten av 1800-tallet ble Polish
importert til Tyskland. Der arbeidet man videre med å utvikle rasen mot den type Hermelin vi har på hermelinen i dag. De fargede og 
tegnede variantene ble avlet frem i Holland og ble godkjent i 1940.

Utseende
--------

Rasen kjennetegnes ved sitt kulerunde hode, sin konvekse neserygg, sitt korte neseparti og sin brede panne. I tillegg er kroppen kort og kompakt med parallelle sidelinjer. Rasen er godkjent i alle farger og tegninger i standarden og med pelsstrukturene rex, satin, Fusch og angorakanin.

### Vekt

* Minimum vekt: 0,6 kg
* Max vekt: 1,41 kg
* Idealvekt for voksne dyr: 0,8-1,3 kg

Referanser
----------

1. ↑  «Dwarf Rabbits: True, false and peanuts. Manage the dwarf gene». *Raising-Rabbits.com*. Besøkt 12. februar 2019.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Hans Georg Pfannmüller** (født 31. mars 1916 i Darmstadt, død 24. februar 1989 i Weil am Rhein) var en tysk karikaturtegner og forfatter. Pfannmüller var elev av Olaf Gulbrandsson.

Liv og virke
------------

Pfannmüller tok abitur ved Humboltgymnasium i Düsseldorf. Deretter studerte han maleri, grafikk, kunsthistorie og drama i Düsseldorf og kunstakademiet i München, blant annet under Olaf Gulbrandsson. Han var mesterklasseelev under Franz Kiederich i Düsseldorf.

Etter krigsfangenskap reiste Pfannmüller til Weimar, og ble der dosent i tegning. Han var også medarbeider ved nasjonalteatret og tegnet skuespillere og regissører i arbeid. I 1950 flyttet Pfannmüller tilbake til Vest-Tyskland, og arbeidet som fri kunstner i Düsseldorf. Han tok oppdrag for reklamebransjen og for aviser, blant annet for Düsseldorfer Nachrichten. Pfannmüller skrev flere bøker, og holdt foredrag i Tyskland, Østerrike og Sveits. Mellom 1975 og 1981 arbeidet han i Bruchsal, Baden-Württemberg. Avisen Badische Neueste Nachrichten i Karlsruhe, brakte over flere år i en biografiserie, med illustrasjoner av Pfannmüller.

Pfannmüller gjennomførte utenlandsreiser til Egypt, India og Japan. Han slo seg i 1982 ned i Weil-Ötlingen i nærheten av Basel.

Verker i utvalg
---------------

* Gert FröbeGert Fröbe
* Klaus KinskiKlaus Kinski
* Konrad AdenauerKonrad Adenauer
* Heinz RühmannHeinz Rühmann
* Marlene DietrichMarlene Dietrich
* Olaf GulbranssonOlaf Gulbransson

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 7. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 20. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   arkiveringsdato 6. august 2017, arkiv-URL web.archive.org, xn--eremitage-waghusel-ytb.de[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3  «Hans Pfannmüller». Weinstein-Galerie im Oberdorf. Besøkt 6. august 2017.
6. 1 2  «Katalog der Deutschen Nationalbibliothek». *portal.dnb.de* **(tysk)**. Besøkt 6. august 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** NKC
 |

Portaler: Tyskland | Kunst
Diktet kan være påvirket av hyllester til Sofia, gudinnen for visdom. Statue i Celsus-biblioteket i Efesos.
***Torden, fullkommen forstand*** er en dikt med gnostisk innhold, skrevet senest i 350. Teksten ble funnet som en del av Nag Hammadi-skriftene i 1945. Det er opprinnelige skrevet på gresk, men den bevarte teksten er en koptisk oversettelse. 

Teksten er en monolog fremsatt i første person av et kvinnelig vesen, av åndelig natur. Teksten består av en rekke «jeg er»-utsagn som er både gåtefulle og paradoksale. Kvinnen som taler fremstilles som bindeleddet mellom det skapte og den skjulte guddommen. Teksten kan være påvirket av hyllester til Isis i egyptisk mytologi, og til «Sophia», den personifiserte visdommen, i gresk mytologi. 

Teksten har hatt vid utbredelse. Utdrag har blitt brukt av Toni Morrison som epigram i romanene *Jazz* og *Paradis*. Umberto Eco siterte det i romanen *Foucalts pendel*. Filmregissøren Jordan Scott brukte diktet i en kortfilm fra bymiljøer, hvor teksten gikk som voiceover. Det er brukt i en episode av tv-serien *Millennium*, og har blitt brukt av musikkgrupper som Current 93, Nurse With Wound, Tulku og Aarni.

Teksten er gjengitt på norsk i samlingen *Gnostiske skrifter*, 2002.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Ghee Hin Kongsi** (forenklet kinesisk: 义兴公司; tradisjonell kinesisk: 義興公司; pinyin: **Yìxīng gōngsī**) er et kinesisk hemmelig selskap i Singapore og Malaya, opprettet i 1820. Ghee Hin betyr «rettferdighetens komme». *Ghee Hin*-selskapet lå ofte i feide med det hakka-dominerte Hai San-selskapet.

*Ghee Hin* var opprinnelig dominert av kantonesere, men fra om lag 1860 var flertallet av medlemmene hokkien. Teochewkinesere, hainanesere, hakkaer og fuzhounsere danner mindre innslag.

*Ghee Hin* ble beryktet for sine angrep på katolske hankinesere i 1850 (da de drepte over 500 av dem), og på deres angrep på Singapores postkontorer i 1876 fordi de mislikte deres nye og dessuten dyrere monopol på post- og pengeforsendelser til Kina. Kolonimyndighetene kjempet en lang kamp mot selskapet, og brøt i det alt vesentlige dets makt etter 1890.

Både *Ghee Hin* og *Hai San* var involvert i borgerkrigen i Perak på 1800-tallet.

Litteratur
----------

* Irene Lim: *Secret societies in Singapore*, National Heritage Board, Singapore History Museum, Singapore, 1999 ISBN 981-3018-79-8

Eksterne lenker
---------------

* Ghee Hin — Encyclopædia Britannica
* Hakka secret society in Malaya - Hai San
* Chinatown and ‘Secret Societies’

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Hans Piekenbrock** (født 3. oktober 1893 i Essen, død 16. desember 1959 i Köln) var en tysk general under andre verdenskrig. Han var sentral i etterretningsorganisasjonen Abwehr før og under andre verdenskrig, og tjenestegjorde senere i krigen som generalløytnant i infanteriet.

Piekenbrock kom fra en velstående katolsk familie. Han studerte opprinnelig rettsvitenskap, men avbrøt studiene da første verdenskrig brøt ut. Han tjenestegjorde i kavaleriet under krigen, og fortsatte tjenesten som offiser i Reichswehr etter krigen. Han søkte overgang til Abwehr i 1936, der han ble en av Wilhelm Canaris' mest betrodde menn som leder for Abwehr-avdelingen for spionasje. Som Abwehr-oberst møtte han blant annet Vidkun Quisling i København like før angrepet på Norge i 1940 for å diskutere den norske forsvarsberedskapen.

I 1943 gikk Piekenbrock tilbake til aktiv tjeneste i hæren, som leder for 208. infanteridivisjon på Østfronten. I mai 1944 fikk han Jernkorsets ridderkors. 

Piekenbrock ble tatt til fange av sovjetiske styrker i mai 1945 i Tsjekkoslovakia, og satt i krigsfangenskap frem til 1955.

Referanser
----------

1. ↑  Adams, Jefferson (2009). *Historical Dictionary of German Intelligence*. Scarecrow Press. s. 349.
2. ↑  Høidal, Oddvar (1988). *Quisling : en studie i landssvik*. Universitetsforlaget. s. 286. ISBN 8200184013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Tord Sjåreksson** (norrønt *Þórðr Sjáreksson*) var en islandsk skald fra 1000-tallet.

Tord diktet en dråpa om Torolf Skålmsson og fire av strofene har blitt bevart i kongesagene. Han diktet også et minnekvad, også en dråpa, om Olav den hellige som ble kalt for *Rødadråpa* (*Róðadrápa*), hvor bare ên strofe er blitt bevart for ettertiden. Noen få usammenhengende strofer av Tord om ulike emner er også bevart i *Skaldskaparmål*. *Skáldatal* regner Tord som en av hirdskaldene til både Eirik Håkonsson og Olav Haraldsson.

I *Den større saga om Olav Tryggvason* (*Óláfs saga Tryggvasonar en mesta*) finnes en mindre anekdote fortalt om Tord. I den tiden da Olav Haraldsson styrte i Norge reiste Tord til Det hellige land for å besøke Jerusalem. På vegen møter han en høy og mystisk mann som snakker til ham på norrønt talemål og ber ham om å snu for vegen videre er ikke trygg. Den fremmende spør Tord om han kjenner Hjalte Skeggjasson, og Tord forteller at han er i slekt med denne via ekteskap. Den fremmede ber da Tord om gi sin hilsen til Hjalte, og fortelle ham om denne hendelsen for Hjalte vil da forså hvem han er. Tord gjør som han er blitt bedt om, og gir den fremmedes hilsener til Hjalte når han kommer hjem. Hjalte sier da at den fremmede må ha vært Olav Tryggvason som fortsatt gikk rundt på jorden lenge etter at han tapte slaget ved Svolder.

Filologen Finnur Jónsson omtaler hans diktning i positive ordelag: *«Som digter synes Þórðr at kunne regnes til de bedre; med hensyn til omskrivningerne, deres længde og gammeldags kærnefuldhed, slutter han sig nærmere til det 10. årh.s digtere. Der råder en poetisk stemning og kraft i hans vers, som ikke findes f. ex. hos Þórarinn loftunga.»*

Eksterne lenker
---------------

* Finnur Jónsson, *Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie*, kap. om Þórðr Sjáreksson på nettstedet heimskringla.no Besøkt 29.12.2015
* Tord Sjårekssons dikt på norrønt på Scaldic Poetry Besøkt 29.12.2015

Litteratur
----------

* Eysteinn Björnsson (2002): *Index of Old Norse/Icelandic Skaldic Poetry*. Publisert på nettet ved: skindex.html. Se spesielt «Þórðr Sjáreksson» ved thsjar.html som har flere ulike utgaver tilgjengelig.

Portal: Litteratur
Gherdëinas beliggenhet (lilla) i Nord-Italia i forhold til de andre ladinske dalene
**Gherdëina** (tysk *Gröden* eller *Grödnertal*, italiensk *Val Gardena*) er en alpedal i Dolomittene i Syd-Tirol. Dalens 9000 innbyggere er overveiende ladinsktalende (86 %), resten snakker tysk (9 %) eller italiensk (4 %). Deler av dalen er vernet som naturpark.

Geografi
--------

Gherdëina er en østlig sidedal til Eisackdalen og strekker seg oppover mot Sela i øst. Dalen er omgitt av høye fjell på alle kanter: Saslonch (3181 moh.) i sør, Sela (opptil 3151 moh.) i øst og Pöz- (2918 moh.) og Odlegruppa (3025 moh.) i nord. Gjennom dalen renner den 25 km lange elva Derjon (ty. *Grödnerbach*, it. *Rio Gardena*), som renner ut i Eisack.

Over fjellpass er Gherdëina forbundet med de andre ladinskspråklige dalene:

* *Jëuf de Frea* (baderladinsk *Ju de Frara*, ty. *Grödnerjoch*, it. *Passo Gardena*, 2121 moh.) fører til Val Badia i nordøst;
* *Jëuf de Sela* (fassaladinsk *Jouf de Sela*, ty. *Sellajoch*, it. *Passo di Sella*, 2240 moh.) til Fascia i syd.

Kommunene i Gherdëina er (oppover dalen, dvs. fra vest til øst):

* Urtijëi (ty. *St. Ulrich*, it. *Ortisei*)
* Sëlva (ty. *Wolkenstein*, it. *Selva*)
* San Crestina (ty. *St. Christina*, it. *Santa Christina*)

Historie
--------

På grunn av juvet ved dalinngangen har dalen blitt bosatt via fjellsiden nord- og sydfra. Derfor hørte dalens høyre side lenge til Gufidaun, mens den venstre siden hørte til Kastelruth. Bosetningen skjedde under grevene av Andechs og Tirol på 1000-tallet, men også biskopene av Passau, Freising, Regensburg og Augsburg hadde besittelser i dalen.

Turisme
-------

Dalen har stor turisttrafikk både sommer og vinter. Det er rundt 15 000 sengeplasser her, og man finner 84 skiheiser, 176 km med alpintløyper og 98 km med langrennsløyper. Om sommeren er det fjelltur som lokker turister til dalen. I 1970 ble alpin-VM arrangert her, og det blir årlig arrangert verdenscup i alpint.

Bilder
------

* Landsbyen SëlvaLandsbyen Sëlva
* Saslonch er kjennemerket for Gherdëina. Fjellet er 3181 moh.Saslonch er kjennemerket for Gherdëina. Fjellet er 3181 moh.
* SëlvaSëlva

Eksterne lenker
---------------

* Val-Gardena.com (tysk, italiensk, engelsk)
* Gardena.org (div. språk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIR **·** GeoNames
 |
**Resolution Island** (maorisk: **Tau Monana**) er den største øya i Fiordlandområdet sør på Sørøya på New Zealand. Øya har et areal på 208 km² og er New Zealands syvende største øy. Mellom Resolution Island og fastlandet ligger fjordene Dusky Sound og Breaksea Sound. Øya er omtrentlig rektangulær med unntak av en liten halvøy mot vest, kjent som Five Fingers Peninsula som er vernet. Øya er ubebodd.

Øya ble oppkalt etter James Cooks skip *HMS «Resolution»* da Cook besøkte Dusky Sound på sin andre oppdagelsesreise.

I 2006 ble introduserte arter på øya utryddet for å beskytte det opprinnelige dyrelivet.

15. juli 2009 var Resolution Island episenteret for et jordskjelv på 7,8 på Richters skala.

Resolution Island er en del av den store Fiordland nasjonalpark.

Referanser
----------

1. ↑  Department of Conservation
2. ↑  «Resolution Island Operational Plan» (PDF). Southland Conservancy. 2008. Besøkt 20. februar 2016.
3. ↑  «More than 220 quake claims registered». *Stuff.co.nz*. 16. juli 2009. Besøkt 5. november 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Isberget** er en uavhengig supporterklubb som støtter fotballaget Tromsø Idrettslag. Isberget ble stiftet i 1996. Klubbens leder fra 2010 til 2020 var Alf Edvard Masternes. Leder fra 2020 er Karin Mikalsen. 

Isberget har som formål å organisere personer som støtter Tromsø Idrettslag og å gi støtte til laget gjennom sanger og andre tribunearrangementer.

Sanger og rop
-------------

Et utvalg av sanger som blir sunget er:

Best i norges land: *vi e tromsø il / tromsø il e størst / vi e best i norges land / det syng vi alle mann*

Syng fra store stå: *vi elske tromsø,å-å / vi elske tromsø,å-å / vi elske tromsø,å-å / vi syng fra store stå*

Gutan våres: *gutan våres e de beste / heia heia heia tromsø / gutan våres e de beste / heia heia heia tromsø..*

Tifo
----

Isberget har en Tifo-gruppe som ble startet opp høsten 2005.

Isflaket
--------

Isberget supporterklubb gir ut fanzinet "Isflaket". Isflaket kom ut første gang høsten 2005.

Isberget Sør
------------

Isberget Sør ble stiftet i 2004, og er en undergruppe av Isberget. 
Isberget Sør er organisert for å gi støtte til laget på bortekamper, 
og for det skal være et nettverk for Isberget-medlemmer på Østlandet og har hovedbase i Oslo.

Isberget Finnmark
-----------------

Isberget Finnmark ble stiftet i 2012, og er en undergruppe av Isberget.
Isberget Finnmark har hovedbase i Hammerfest og har som hensikt å skape aktiviteter og planlegge fellesturer til Alfheim eller andre arenaer for å støtte TIL.

Isberget Vest
-------------

Isberget Vest ble stiftet i 2012, og er en undergruppe av Isberget.
Isberget Vest dekker fortrinnsvis Agder, Rogaland, Hordaland og Sogn og Fjordane

Medlemmer
---------

Medlemstall i supporterklubben siden den ble startet i 1996.

* 96- ca. 290 medlemmer
* 97- 308 medlemmer
* 98- ?
* 99- 414 medlemmer
* 00- 416 medlemmer
* 01- ca. 400 medlemmer
* 02- ca. 270 medlemmer
* 03- ?
* 04- ca. 500 medlemmer
* 05- 529 medlemmer
* 06- 532 medlemmer
* Pr. 1 Juli 2007: 560 medlemmer

Referanser
----------

1. ↑  Medlemstall gitt på Isbergets hjemmesider

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Isberget på Facebook - Isberget
* Isberget på Twitter @IsbergetSupport

Portal: Tromsø
**Arthur Magnus Ruud** (1905–1974) var en norsk idrettsleder, fagforeningsleder og avdelingsdirektør. Han var formann i Arbeidernes Idrettsforbund fra 1935 til 1939, formann i Norges Idrettsforbund fra 1948 til 1961 og formann i Norges olympiske komité fra 1949 til 1961. Han hadde flere lederstillinger. Blant annet var han forretningsfører og sekretær i Norsk Telegraf- og Telefonforbund, byråsjef i Finansdepartementet, Ombudsmannen for Forsvaret og fra 1964 avdelingsdirektør ved personalavdelingen i Televerket.

Han var redaktør for fagblad som *Telegrafmannen*, *Telegraf og telefon* og *Norsk idrett*.

Han satt også i flere verv, komiteer og styrer. Dette inkluderer Statens lønnskomité, Norsk Tipping, formann i Forsvarets personellkomité, Skandinavisk telegraf- og telefonfederasjon (som han selv stiftet) og *Folk og Forsvar*.

I 1961 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs orden.

Familie
-------

Han var far til næringslivsleder Tom Ruud.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Arthur\_Ruud[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   nbl.snl.no, besøkt 2. oktober 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Slekt og Data, www.slektogdata.no, publisert i Slekt og Datas Gravminnebase, besøkt 3. oktober 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3  «Arthur Ruud død». *Arbeiderbladet 1974.09.30*. *www.nb.no*. Norge;Oslo: Arbeiderbladet. 30. september 1974. s. 4. Besøkt 2. oktober 2020.
5. ↑  Bolme, Magne (25. februar 2020). «Arthur Ruud». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 2. oktober 2020.
6. ↑  «Han pusser medaljens forside». *Aftenposten Morgen*. 3. mars 1991.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur Ruud – Olympedia Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook
 |
**Lars Rohde** (født 21. mars 1954 i Højbjerg utenfor Århus) er en dansk økonom, som fra februar 2013 er Kgl. direktør (sentralbanksjef) for Danmarks Nationalbank, da han overtok etter Nils Bernstein. 

Han er utdannet Cand.oecon. ved Aarhus Universitet.

Fra 1981 til 1982 arbeidet han som økonom i Arbejdernes Landsbank, og fra 1982 til 1985 i Danmarks Nationalbank. Fra 1985 hadde han ulike lederstillinger i Lægernes Pensionskasse, blant annet var han administrerende direktør 1988–1989 var. Etter dette gikk han til Realkredit Danmark, der han hadde ulike lederstillinger, og fra 1997 til 1998 var han viseadministrerende direktør. I 1998 ble han direktør for Arbejdsmarkedets Tillægspension, en stilling han hadde fram til 2013.

Fra 1987 til 1993 var Rohde ekstern lektor ved Handelshøyskolen i København, og fra 1993 til 1996 var han styremedlem for Københavns Fondsbørs. 

Han overtok som nationalbankdirektør (sentralbanksjef), øverste leder av Danmarks Nationalbank 1. februar 2013, da han overtok etter Nils Bernstein. Han ble dermed også Danmarks representant i IMF.

Referanser
----------

1. ↑   «Lars Rohde ny nationalbankdirektør», utgitt 21. august 2012, besøkt 20. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  GregersDH - *Lars Rohde. Børsen magasin 4.11.09 s. 36-38 Interv*, besøkt 11. september 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon hos Danmarks Nationalbank


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Nils Bernstein** | **Sentralbanksjef for Danmarks Nationalbank**(2013–) | Etterfølger:***Sittende*** |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF
 |
**Raymond Roger Trencavel** (født 1185, død 10. november 1209 i Carcassonne) var medlem av den adelige Terncavelfamilien. Han var vicomte av Béziers og Albi og følgelig en vasall til Greve Raymond av Toulouse). Han var også vicomte av Carcassonne og Razès (nå Rennes-le-Chateau), og følgelig også vasall til greven av Barcelona, som også styrte Aragón på denne tiden.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Raymond Roger var sønn av *Roger II Trencavel* (død 1194) og *Adelaide* eller *Alais de Burlais*, datter av Raymond V av Toulouse og søster av Raymond VI. Raymond Roger var gift med *Agnes* av Montpellier. Tanten hans, *Beatrice*, var Raymond VIs andre kone.

Raymond Roger bodde i *Château Comtal* i festningsbyen Carcassonne. Slottet ble oppført av hans forfedre på 1000-tallet. Raymond Roger var ikke katar, selv om mange av hans undersåtter var katarer. Han var en tolerant mann, og hadde en *laissez-faire*-holdning til katarismen og til andre kulturer og religioner, som for eksempel jødedommen.

### Trencavels rolle i albigenserkorstoget

I begynnelsen av albigenserkorstoget i 1209, hadde rundt 10 000 korsfarere samlet seg i Lyon og begynte å marsjere sørover. I juni forutså Raymond av Toulouse en potensiell katastrofe, og ved å gi sitt ord på å sloss mot katarene fikk han oppløst sin bannlysning. Korsfarerne gikk mot Montpellier og Raymond Roger Trencavels områder, med sikte på katarsamfunnene rundt Albi og Carcassonne. Som Raymond av Toulouse, forsøkte Trencavel å kommunisere med korsfarerne, men de nektet å møte ham, så han raste tilbake til Carcassonne for å forberede forsvar av byen. Byen Béziers ble angrepet i juli, og innbyggerne ble massakrert.

Carcassonne var godt befestet, men sårbar og overbefolket av flyktninger. Korsfarerne, ledet av Simon de Montfort, ankom utsiden av bymurene 1. august 1209. Som vasall av Peter II av Aragon, hadde Trencavel håpet på beskyttelse, men Peter var ikke villig til å gå i opposisjon mot pave Innocens IIIs hær, han ville kun være mellommann i konflikten. Beleiringen varte ikke lenge, 7. august hadde korsfarerne avskåret byens tilgang til vann. Trencavel aksepterte en våpenhvile med avtale om å forhandle om overgivelse i korsfarerleiren. Men ved avslutningen av forhandlingene, ble han tatt til fange og fengslet i sitt eget fangehull. Der døde han den 10. november 1209 i en alder av 24 år, sannsynligvis av dysenteri.

### Etter Trencavels død

Byen Carcassonne overga seg den 15. august. Innbyggerne ble ikke massakrert, men alle ble tvunget til å forlate byen. Simon de Montfort fikk bevilget kontrollen over byene Carcassonne, Albi, og Béziers. I 1240 forsøkte Trencavels sønn, Raymond II (1204–1263), å gjenerobre sine eiendommer, men det var nytteløst. Han ble tvunget til å gi avkall på sin rett til eiendommen i 1246. Året etter ble Trencavels eiendommer konfiskert og underlagt den franske kongen, Ludvig IX.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Raymond Comstock Thorne** (født 29. april 1887 i Chicago i Illinois, død 10. januar 1921 i Los Angeles i California) var en amerikansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Thorne vant en olympisk sølvmedalje i svømming under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget *Chicago A. C.* som kom på andreplass på 4 x 50 yards fristil bak laget med svømmere fra *The New York Athletic Club*. De andre svømmerne på sølvlaget var David Hammond, William Tuttle og Hugo Goetz. Thoren kom på sjetteplass i den individuelle konkurransen på 50 yards fri.

Thorne omkom i en bilulykke i Los Angeles i 1921.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i svømming, 4 x 50 yards fristil (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Raymond Thorne – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Thorne – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Thorne – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Arthur Johan Ratche** (født 31. januar 1884 i Bardal (da Hemnes på Helgeland), død 27. november 1956 i Oslo) var en norsk journalist og forfatter.

Ratche tok middelskole i Mosjøen og ble senere journalist i Trondheim og Oslo. 

I en artikkelserie i *Morgenbladet* i 1935, publisert i boken *Finsk fare for Finnmark* som kom i 1936, advarte han mot at deler av landet med stort kvensk innslag i framtiden kunne bli en del av et storfinsk rike, siden kvenene holdt på det kvenske språket og i liten grad gikk opp i norsk kultur. Han mente samene var mer nøytrale i denne spenningen, men advarte om at de i tilfelle en folkeavstemning om tilslutning til Norge eller Finland ville stemme slik de selv fant det mest fordelaktig.

I 1937 fikk han Petter Dass-medaljen for aktivt arbeid i Nordlændingernes Forening og for Nord-Norge.

Bibliografi
-----------

* 1930: *Forlags- eller haandverksmæssig bundne bøker*
* 1935: *Helgeland*
* Ratche, Arthur (1936). *Finsk fare for Finnmark*. Oslo: Gyldendal.
* 1941: *75 års kolonialhistorie 1866 – 20. april – 1941 : Joh. Johannson kolonial en gros Oslo*

Kilder
------

* Arkivverket – Digitalarkivet Kirkebok og folketelling
* Teemu Ryymin 1998 Finske nasjonalisters og norske myndigheters kvenpolitikk i mellomkrigstiden
* Terje Roghell: *Folk og slekt på Hemnesberget* Hemnes kommune 2007 ISBN 978-82-993491-78
**Lars Roverud** (født 19. desember 1776, død 26. februar 1850) var en norsk musikkpedagog og musikkhandler.

I 1809 åpnet Roverud den første rene musikkforretningen i Norge, to år senere den første notepressen og et musikkforlag. Roverud var lærer ved katedralskolen i Christiania fra 1819, og han studerte sangpedagogikk i Leipzig i 1819 og i Stockholm i 1828.

I 1825 ble Roverud kjent med et dansk salmodikon. Han forbedret dette og utviklet et eget siffer-notesystem. Fra 1835 reiste han rundt i landet og underviste lærere i kirkesang og salmodikonspel, fra 1841 med statsstøtte. Salmodikonet ble snart benyttet i skolen rundt om i hele landet.

Sangforbedringen
----------------

I 1835 ble O. A. Lindemans *Choral-Bog indeholdende de i Kingos, Guldbergs og den evangelisk-christelige Psalmebogs forekommende Melodier* autorisert «for udelukkende Brug ved Gudstjenesten» i kirkene i Norge.

Tidligere varierte sangen mer fra sted til sted. Salmesangen, som var innført med reformasjonen eller med Hans Thomissøns salmebok var gjennom tidene blitt endret etter lokal skikk og bruk, og mange av salmetonene hadde et karakteristisk preg av lokal folkesang. Bare få kirker hadde orgel til å lede sangen. Det var delte meininger 
om slik sang passet som allsang. Gjennom Roverud sitt arbeid ble menigheten gjennom skolebarna opplært til å synge salmer slik melodiene var notert i Lindemans koralbok.

Referanser
----------

1. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 13. oktober 2019[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Kristen sang og musikk* Runa forlag 1962
* Øystein Gaukstad (red.): *Ole Tobias Olsen Folketonar frå Nordland* Norges Boklag 1982
* *Cappelens musikkleksikon* 1980
* Atle Austestad (1993): *Knut Hamsun i Øystese*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Lars Roverud på NLIs Lokalhistoriewiki.
* Lars Roverud Arkivert 1. januar 2016 hos Wayback Machine.
* Kurs i salmodikonspel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Fra Mariinskijteaterets oppføring i 1898
Pierina Legnani som *Raymonda*, akt I (1898)
***Raymonda*** (russisk: Раймонда; også transkribert *Raimonda*) er en ballett av Marius Petipa med musikk av Aleksandr Glazunov. Den hadde urpremiere på Mariinskijteateret i St. Petersburg i 1898.

*Raymonda*, som er trolovet med *Jean de Brienne*, feirer fødselsdag. Jean, som ventes å komme neste dag, har sendt henne noen presanger i forveien. En av disse er et brodert portrett av ham. En annen mann, saraseneren *Abderman*, ankommer og forsøker å gjøre Raymonda kur. Senere drømmer Raymonda at Jean trer frem av sitt portrett for å danse med henne, men når hun våkner ser hun bare Abderman som enda en gang forsøker å kurtisere. 

Festlighetene fortsetter, og Abderman byr opp Raymonda til dans. Han og hans venner forsøker da å bortføre Raymonda, men da innfinner Jean seg. Han og Abderman duellerer, og Abderman drepes. 

Etter denne dramatikk avsluttes balletten med bryllupsfeiring for Raymonda og Jean.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Raymonda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |