recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Et **heltall** er et tall i mengden {... −2, −1, 0, 1, 2, ...}.

Mengden av heltall noteres **Z** eller {\displaystyle \mathbb {Z} } (tysk *Zahl*), og er i matematikken tallet 0 og alle naturlige tall {1, 2, 3, 4, 5...} samt deres negative verdier {−1, −2, −3, −4, −5...}.

Heltall er som navnet antyder hele tall, og omfatter altså ikke tall med desimaler. En heltallsdivisjon gir to heltall som svar, kvotient og rest. Mens forholdet 7/3 er lik det rasjonale tallet 2,3333... (desimaltallsdivisjon), vil heltallsdivisjonen 7/3 gi kvotient  = 2 og rest = 1. Kvotienten er forholdet avrundet ned til nærmeste hele tall.

Heltall i informasjonsteknologi
-------------------------------

I programmering har heltall en sentral plass for håndtering av tellbare mengder. Heltall er en datatype som refereres med sin engelskspråklige betegnelse *integer*, i noen programmeringsspråk forkortet til *int*. En integer inneholder like mange bit som prosessoren behandler i hver regneoperasjon. Det vil si at en integer beregnet på en 32 bits prosessor inneholder 32 bit. En "unsigned int" kan dermed inneholde tall fra 0 til og med {\displaystyle 2^{32}-1} = 4294967295, mens en "signed int" har verdi mellom {\displaystyle -2^{31}} = −2147483648 og {\displaystyle 2^{31}-1} = 2147483647. I det siste tilfellet brukes en bit for fortegn og 31 bit for absoluttverdi.

Negative heltall lagres på de fleste datamaskiner som 2s komplement av det tilsvarende positive. Dermed trengs ikke noe eget fortegnsbit, og algoritmer for addisjon og subtraksjon kan behandle alle tall som positive uten at svaret blir feil. Å skifte fortegn på et heltall vil da innebære å invertere hver bit og legge til 1. Derimot har flyttall eget fortegnsbit, som er gunstig ved multiplikasjon og divisjon.

Se også
-------

* Perfekt tall

Eksterne lenker
---------------

* (no) Heltall i Store norske leksikon
* (en) Eric W. Weisstein, *Whole number* i MathWorld.

| * v
* d
* r
Tallmengder innen matematikken |
| --- |
| Naturlige tall {\displaystyle \mathbb {N} } | Heltall {\displaystyle \mathbb {Z} } | Positive tall {\displaystyle \mathbb {Z} ^{+}} | Negative tall {\displaystyle \mathbb {Z} ^{-}} | Rasjonale tall {\displaystyle \mathbb {Q} } | Irrasjonale tall | Reelle tall {\displaystyle \mathbb {R} } | Imaginære tall | Komplekse tall {\displaystyle \mathbb {C} } | Kvaternioner {\displaystyle \mathbb {H} } | Oktonioner |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
President George W. Bush og den danske statsminister Anders Fogh Rasmussen på Marienborg i 2005.
**Marienborg** er en eiendom i Sorgenfri Sogn ved Frederiksdal i Lyngby-Tårbæk kommune nord for København, som er stilt til rådighet for Danmarks statsminister som bolig og til representasjon. I 1981 brukte Anker Jørgensen for første gang Marienborg til opptak av statsministerens nyttårstale, fordi Statsministeriet var under flytting. Siden 1986 har det vært fast tradisjon at Marienborg har dannet ramme om nyttårstalene. Det er likeledes på Marienborg at de såkalte Marienborg-møtene om folkeskolen avholdes.

Marienborg ligger øverst i en 8,8 hektar stor park ned til Lyngby Sø. Eiendommen med tilhørende tjenestebolig og tidligere et mindre drivhusgartneri brukes i dag primært til møter, middager og offisielle sammenkomster med statsministerparet som verter. I enkelte perioder har Marienborg dog også fungert som privatbolig for eksempelvis statsminister Hilmar Baunsgaard.

Eiendommen ble bygget cirka 1745. Marienborg ble oppført som sommerbolig for sjøoffiser og direktør for Asiatisk Kompani Olfert Fas Fischer. Navnet stammer fra 1795, da eierens hustru, Marie Lindencrone, fikk stedet oppkalt etter seg.

I 1934 ble eiendommen kjøpt av høyesterettssakfører Christian Ludvig David, som i 1960 testamenterte bygningene, området og innboet til staten, som overtok Marienborg den 1. januar 1962. C.L. David, som bygget opp Davids Samling, ligger begravet i slottsparken. 

Marienborg ble fredet i 1964.

Referanser
----------

1. ↑  Eva Mellbin & Franz-Michael Skjold Mellbin, *Nu Gælder Det Danmark!* ISBN 8711405260
2. ↑  «Sag: Marienborg» **(dansk)**. Fredede & bevaringsværdige bygninger / Slots- og Kulturstyrelsen. Besøkt 25. juli 2018.

Portal: Danmark
En **heltallsfølge** er i matematikken en følge av heltall.

En heltallsfølge kan spesifiseres eksplisitt ved å gi en formel for det *n*-te medlemmet, eller implisitt ved å gi et forhold mellom medlemmene. For eksempel dannes følgen 0, 3, 8, 15, ... i henhold til formelen *n*2 – 1 for det *n*-te medlemmet: en eksplisitt definisjon. På den annen side dannes følgen 0, 1, 1, 2, 3, 5, 8, 13, ... (Fibonaccifølgen) ved å starte med 0 og 1, og deretter legge sammen to og to nabotall i følgen for å få det neste tallet: en implisitt beskrivelse.

Alternativt kan en heltallsfølge defineres ved en egenskap som medlemmene av følgen innehar og andre heltall ikke innehar. Vi kan for eksempel bestemme hvorvidt et gitt heltall er et perfekt tall selv om vi ikke har noen formel for det *n*-te perfekte tallet.

Se også
-------

* On-Line Encyclopedia of Integer Sequences

Referanser
----------

1. ↑  Hamkins, Joel David; Linetsky, David; Reitz, Jonas (2013). «Pointwise Definable Models of Set Theory». *Journal of Symbolic Logic* (78): 139–156.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld **·** NKC
 |
Ordenstegnet for *Helt av Den russiske føderasjon*.
**Helt av Den russiske føderasjon** (russisk: *Герой Российской Федерации*) er en russisk orden. Utmerkelsen ble innstiftet 20. mars 1992 og består av ærestittelen og, som et synlig tegn på denne, et ordenstegn. Ærestittelen Helt av Den russiske føderasjon tildeles av Russlands president. Helt av Den russiske føderasjon er Russlands fremste utmerkelse.

Æresbevisningen Helt av Den russiske føderasjon erstattet utmerkelsen Helt av Sovjetunionen.

Insignier
---------

Det synlige tegn på ærestittelen Helt av Den russiske føderasjon består av en fasettert femtagget stjerne opphengt i et bånd i den russiske trikolorens farger, hvitt, blått og rødt.

Ordenstegnet er utformet etter modell av ordenstegnet for Helt av Sovjetunionen.

Tildeling
---------

President Dmitrij Medvedev med oberst Oleg Mutovin, *Helt av Den russiske føderasjon*.
Tittelen tildeles for heroisk innsats for den russiske stat og det russiske folk. Ved inngangen til 2011 var tittelen tildelt 970 personer, hvorav over 440 var posthume tildelinger.

Blant mottagerne av utmerkelsen Helt av Den russiske føderasjon er kosmonautene Jurij Gidzenko og Jurij Malentsjenko, langrennsløperne Ljubov Jegorova og Larisa Lazutina og bryteren Aleksandr Karelin. Tsjetsjenias president Akhmad Kadyrov ble tildelt utmerkelsen posthumt. Hans sønn Ramzan Kadyrov, også president av Tsjetsjenia, er også utnevnt til Helt av Den russiske føderasjon. Kapteinen på ubåten «Kursk», Gennadij Ljatjin, ble utropt til Helt av Den russiske føderasjon posthumt.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «The title of Hero of the Russian Federation established» Arkivert 22. desember 2015 hos Wayback Machine. Boris Jeltsin presidentbibliotek. Lest 12. desember 2015.
2. ↑  Smorodinskaya, Tatiana, Karen Evans-Romaine og Helen Goscilo (red.): *Encyclopedia of Contemporary Russian Culture*, London: Routledge, 2007, s. 54.
3. ↑  «Звание Героя Российской Федерации», Kommisjonen for statlige utmerkelser under Presidenten for Den russiske føderasjon. Lest 12. desember 2015.
Mariekjeks fra Indonesia
**Mariekjeks** er en rund kjeks med lys, gyllenbrun overflate. Kjeksens navn er som regel preget inn på oversiden og kantene er dekorert med en bord. Den består av hvetemel, sukker og vegetabilsk olje og har smak av vanilje. Den er populær i mange land, selv om den ikke lenger er like vanlig som før. Den har en nøytral smak og serveres ofte til barn, og kan spises med ulike pålegg eller dyppes i te, kaffe eller varm sjokolade.

Marie er betegnelsen på denne type kjeks, uansett fabrikat, og alle kjeksprodusenter kan bruke dette navnet.

Historie
--------

Maria Alexandrovna av Russland
Kjeksen er oppkalt etter storhertuginne Maria Alexandrovna, som var datter av den russiske tsar Alexander II og gift med hertug Alfred, nest eldste sønn av Englands dronning Victoria. Hun var så populær at London-bakeriet Peek Frean bestemte seg for å lage en ny kjeks for å feire at hun giftet seg inn i den britiske kongefamilien i 1874. Den kongelige forbindelsen forklarer mariekjeksens dekorative mønster på oversiden. Kjeksen ble en stor suksess og kort tid etter ble den produsert i flere andre land. I Spania ble mariekjeks (eller María, som den heter der) en del av landets kultur og et symbol for den økonomiske oppgangen etter den spanske borgerkrigen, da bakeriene masseproduserte kjeksen pga. overskudd og lave priser på hvete. Da ble kjeksen produsert med et bilde av jomfru Maria på fremsiden, som senere ble fjernet etter protester fra den katolske kirken, og alle cafeer hadde en tallerken med mariekjeks på disken.

I Norge
-------

Den røde og hvite emballasjen med norske mariekjeks så dagens lys i 1900. I 1938 begynte Sætre kjeksfabrikk på Vålerenga i Oslo å produsere kjeksen fra sin nye pakkemaskin for runde kjeks. I Norge markedsføres mariekjeks av bl.a. Sætre AS, under Sætre, NorgesGruppen under First Price, REMA 1000 under REMA Brands AS (før Landlord) og Coop under X-tra.

Referanser
----------

1. ↑  «Minor British Institutions: The Marie biscuit». The Independent 20.3.2010.
2. 1 2  «Sætre AS Produktspørsmål». Sætre AS. Arkivert fra originalen 20. juni 2016. Besøkt 2. april 2014.
3. ↑  «Minor British Institutions: The Marie biscuit (engelsk)». The Independent 20.3.2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marie biscuits – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Middels sunn kjeks foreldre.no
* Bilder av mariekjeks fra ulike land (engelsk) travelblog.org
|  |
| --- |
| **Torra di l'Osse** |
|  |
| Torra di l'Osse langs veien D80
  |
| **Generelt** |
| **Sted:**  | Korsikas flagg Korsika |
| **Byggeår:**  | Slutten av 1500-tallet |
|  |  |
| **Arkitektur** |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
| **Materiale:**  | Stein |
| **Form:**  | Rundt |
|  | m |
|  | m |
| **Diverse** |
|  | m3 |
| **Drift:**  | 1500 - 1800 |
|  |  |
|  |  |
|  |

**Torra di l'Osse** er et av mange vakttårn som ligger langs den korsikanske kysten. Tårnet ble antagelig bygget på starten av 1500-tallet da Korsika var underlagt Republikken Genova. Tårnet er et varslingstårn beregnet for å varsle om angrep på øyen, tårnet har ingen utrustning og har aldri vært i kamp. Likevel var tårnet bemannet konstant fra starten av 1500-tallet til starten av 1800-tallet.

Tour de l'Osse
Tårnet er lokalisert i kommunen Cagnano som ligger kun kilometer nord for Bastia, Korsikas nest største by. Tårnet ligger strategisk viktig til ettersom den har god utsikt over middelhavsområdene som ligger mellom Korsika og fastlands Frankrike.

I dag benyttes tårnet som turistattraksjon og tårnet står på listen over fransk historisk arv. Tårnet er godt bevart, men har ikke blitt restaurert.
**Marielle Christiansen** (født 20. april 1965) er en norsk professor i operasjonsanalyse. Hun er professor og instituttleder ved Institutt for industriell økonomi og teknologiledelse ved NTNU. Fra 2017 har hun vært instituttleder ved samme sted.

Hun ble utdannet sivilingeniør ved NTH i 1989 med diplomoppgaven «Well management by use of Mathematical Programming», og ble dr.ing. samme sted i 1996 med avhandlingen «Inventory and time constrained ship routing : a mathematical programming approach».

Christiansens forskningsinteresser er innenfor utvikling og implementering av optimaliseringsmodeller og metoder for planleggingsutfordringer i industrien innen transport, logistikk og produksjon. Hun er spesielt interessert i applikasjoner med maritim transport og supply chain-utfordringer, og har vært involvert i en rekke prosjekter på oppdrag fra shippingindustrien.

Hennes forskning innen maritim transport har resultert i en rekke artikler i tidsskrifter som Computers og Operations Research, European Journal of Operational Research, Journal of Operational Research Society, Naval Research and Logistics, OMEGA, Networks, Transportation Research del C samt Transport Science.

Videre har hun bidratt med flere undersøkelser innenfor maritim transportoptimering generelt og innenfor kombinert lagerstyring, flåtesammensetning og ruting spesielt.

Christensen har vært en pioner innen transportoptimering.

Utmerkelser
-----------

I 2014 vant hun Glover-Klingman Prize for the best paper published in Networks in 2013.

Publikasjoner
-------------

* 

* (no) Publikasjoner av Marielle Christiansen i BIBSYS
* 

* (no) Publikasjoner av Marielle Christiansen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

Referanser
----------

1. ↑  Furberg, Kristoffer (30. juni 2017). «Dette er NTNUs nye instituttledere». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 4. februar 2018. Besøkt 13. mars 2018.
2. ↑  Diplomoppgaven tilsvarte dagens mastergrad
3. ↑  «Nyheter - eVITA». *www.forskningsradet.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 13. mars 2018. Besøkt 13. mars 2018.
4. ↑  «Networks - Glover-Klingman Prize - Wiley Online Library» **(engelsk)**. doi:10.1002/(issn)1097-0037/homepage/glover-klingman\_prize.htm. Besøkt 13. mars 2018.
**Inbiomyiidae** er en helt nyoppdaget familie av fluer som ble beskrevet i 2006. Så langt er bare én art beskrevet, men det er funnet tretten andre arter som vil bli publisert snart. Disse fluene lever i regnskog og tåkeskog i Sør- og Mellom-Amerika. Fluene er oppkalt etter Costa Ricas *Instituto Nacional de Biodiversidad* (INBio), som har gjort mye banebrytende arbeid i kartlegging av områdets fauna.

Utseende
--------

Små (1,3 – 1,6 mm), mørke, litt pukkelryggede fluer. **Hodet** er svært kort, og fasettøynene er utstående. Det er bredere enn brystet. Fasettøynene er rødbrune, tett hårkledte, og innbuktet på undersiden. Punktøynene sitter på en bred, blank trekant som dekker nesten hele pannen, og det er ingen børster mellom dem. Ved innerkanten av hvert fasettøye sitter det en lang, innoverbøyd børste. Det er flere kraftige børster i bakhodet. Antennene er korte, tre-leddete, det tredje leddet er rundt og bærer en meget lang, fint hårete antennebørste (*arista*). Kinnbørster (*vibrissae*) finnes. Munndelene er trukket ut til en sugesnabel som, fullt utstrakt, er dobbelt så lang som hodet. Palpene (munnfølerne) er kølleformede. **Brystet** (thorax) er ganske høyt hvelvet, blankt, med fine hår og lange, kraftige børster i den bakerste delen. **Vingene** er ganske store og brede, uten fargeflekker. Årenettet består av fire lange, rette årer og to tverr-årer mellom dem. Vingefremkanten (*costa*) er brutt på to steder. **Beina** er slanke, med en rekke av lange hår på undersiden av fremlåret, men ellers uten lange hår eller børster. **Bakkroppen** er sylindrisk, de ytre kjønnsorganene små og lite påfallende. **Larvene** er ukjente.

Levevis
-------

Alle kjente eksemplarer er funnet i tropisk regnskog og tåkeskog mellom 0-2000 meter over havet. De voksne fluene skraper trolig mikrober fra vegetasjonen, siden det er funnet mye mikrobemateriale i tarmen deres. Hunnene produserer uvanlig få og store egg. Så langt er denne familien funnet i Guatemala, Costa Rica, Fransk Guyana, Venezuela, Colombia, Ecuador, Peru og Bolivia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen tovinger, **Diptera**
	+ fluer, **Brachycera**
		- Underordenen høyere fluer, **Cyclorrhapha**
			* Gruppen Schizophora (**Acalyptrata**)
				+ Overfamilien Carnoidea
					- Familien **Inbiomyiidae**
						* Slekten ***Inbiomyia*** Buck, 2006
							+ ***Inbiomyia mcalpineorum*** Buck, 2006 – Costa Rica
							+ 13 andre arter blir snart publisert

Kilder
------

Buck, M. 2006. A new family and genus of acalypterate flies from the Neotropical region, with a phylogenetic analysis of Carnoidea family relationships (Diptera, Schizophora). *Systematic Entomology* 31 (7): 377-404.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Inbiomyiidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Inbiomyiidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Inbiomyiidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Inbiomyiidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Inbiomyiidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Torre** (slovensk: *Ter*; friulisk: *Tor*) er en elv i regionen Friuli-Venezia Giulia i Italia. Torre er en høyre sideelv til Isonzo, og dekker sammen med sin egen venstre sideelv Natisone en stor del av Isonzos nedbørfelt.

Torre starter som Torrente Mea på om lag 1 000 meters høyde i De juliske Alper. Torres kildeelv flyter i en vestlig retning, og forsvinner en strekning under jorden, på grunn av karstgrunnen i området. Ved *Musi Ponte* endrer Mea navn til Torre, og flyter i et grenete løp i en sørøstlig retning, forbi den østlige utkanten av byen Udine, og videre mot Adriaterhavet. I kommunen Trivignano Udinese mottar elva Natisone fra venstre, og et stykke etterpå Judrio, også fra venstre. Noen få kilometer senere forener Torre seg med Isonzo, ca. 10 kilometer før denne munner ut i Adriaterhavet.

Referanser
----------

1. ↑  Fiumi Italiano *fiumi.com*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Torre (river) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
*Denne artikkelen er om vintersportsstedet. For fjellet se Skeikampen (fjell).*
Det er 150 km skiløyper rundt Skeikampen, her sett fra Austlid i sør.
**Skeikampen** er et vintersportssted ved bygda Skei i Gausdal kommune i Innlandet. På 1950-tallet ble Skeikampen Alpinsenter bygd her, og det regnes i dag som et av Norges største og mest familievennlige anlegg.[]

Skeikampens alpinsenter har 11 heiser og 17 nedfarter. Det er 3 grønne nedfarter, 5 blå, 6 røde og 3 sorte. Den lengste nedfarten er 2500 meter lang, og samlet er det 21 kilometer med nedfart. Alpinanlegget har en kapasitet på 10 000 personer pr. time. Skeikampen har skandinavias andre 8-seters stolheis. Det er et eget område for barn, hvor det er 2 rullebånd og flere korte bakker. Skeikampen har også 200 km med skiløyper. 

Det er 150 km oppkjørte langrennsløyper på Skeikampen. Man kan gå sammenhengende fra Skeikampen til Peer Gynt Skiregion og Kvitfjell. Da er det over 600 km med langrennsløyper.

Ved foten av fjellet ligger landets høyest beliggende golfbane. Banen som ble åpnet i 1995 har 18 hull, par 70 og har en lengde på 5200 meter.

Olav Thon Gruppen eier to hoteller på Skeikampen; Thon Hotel Skeikampen og Thon Skitorget Apartments.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skeikampen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Thonhotels.no/skeikampen Arkivert 7. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Skeikampen.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Strukturformel for *trans*-3-fenyl-2-propenal (kanelaldehyd)
**Kanelaldehyd** (Systematisk navn 3-fenylprop-2-enal) er et stoff med en karakteristisk kanelduft. Stoffet viser *cis/trans*-isomeri, men det er bare *trans*-formen som forekommer naturlig. Dette kjemiske stoffet finnes i barken på kaneltreet og andre arter av slekten *Cinnamomum*, som er kilden til kanel. Ca. 90 % av den eteriske oljen fra kaneltreeets bark er kanelaldehyd.

Fysiske og biokjemiske egenskaper
---------------------------------

Kanelaldehyd er en gul oljeaktig væske ved romtemperatur, og det lukter sterkt av kanel. I
konsentrert form irriterer kanelaldehyd huden, og der er giftig i store doser, men ingen helsemyndigheter anser at det har karsinogene egenskaper, eller på andre vis utgjør noen helserisiko. Kanelaldehyd omsettes til kanelsyre i kroppen og denne utskilles i urinen.

Framstilling
------------

Syntese av kanelaldehyd ved en aldolreaksjon mellom bensaldehyd og acetaldehyd ble først beskrevet i 1884. Flere syntesmetoder er kjent i dag, men den billigste framstillingsmetoden er fremdeles vanndampdestillation av oljen fra kanelbark.

Anvendelse
----------

Det mest opplagte anvendelsesområdet for kanelaldehyd er som smakstilsetning. Det tilsettes mellom 9 og 4900 ppm (mindre enn 0,5 %) for å smaksette tyggegummi, is, smågodt og drikkevarer.

Videre anvendes stoffet i en del parfymer med søte eller fruktige dufter. Mandel- og aprikosaroma kan ha kanelaldehyd som en ingrediens.

Kanelaldehyd har også en fungicid effekt, og på grunn av sin lave toksisitet brukes den derfor en del som soppmiddel på ulike nyttevekster, idet det sprøytes på plantenes rotsystem. I mindre utstrekning brukes det også til å skremme bort insekter, og større dyr som katter og hunder.

Kanelaldehyd har også en viss anvendelse utenfor jordbruks- og matvaresektoren, blant annet i korrosjonsbeskyttelse av jernlegeringer.

Kilder
------

* Material Safety Data Sheet Mallinckrodt Baker

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Karmsundet ligger mellom Hardangerfjorden og Boknafjord.
Karmsundbrua.
Ved Avaldsnes.
Vikingnaustet på Avaldsnes.
**Karmsundet** er sundet mellom Karmøy og Haugesund/Fastlands-Karmøy. Dette sundet er sørligste beskyttede delen av skipsleia langs norskekysten, den skipsleia som antakelig har gitt navn til landet Norge. Mange av landene i Europa har fått navn etter sine landområder, men Norge har fått navn etter skipsleia utenfor. Dette forteller om hvilken viktig rolle havet og kysten har spilt i norsk historie. Når folk kommer seilende over den åpne havstrekningen fra Østlandet over Lista, og videre langs jærkysten, ligger Karmsundet som en beskyttet hav-veg ved innløpet til skipsleia nordover. Denne skipsleia fikk navnet Nordvegen. Karmsundet er i dag blant de mest trafikkerte strekningene langs norskekysten, og har hatt stor betydning for utviklingen av området, da spesielt byene Haugesund og Kopervik som har utviklet seg som følge av den gunstige beliggenheten.

Skipet MS «Iona» er det største som noen gang har gått gjennom Karmsundet, med en lengde på 344,5 meter og 18 dekk i høyden. Skipet la til kai i Haugesund 24. oktober 2020 for å avvente cruise-sesongen i 2021. Høyden begrenses av Karmsundbrua som tillater 45 meter.

Forklaringer om Nordvegen
-------------------------

Professor Magnus Olsen sier om Nordvegen:

> 
> *Det er leia her, fra Skudefjorden opp gjennom Karmsundet og videre nordover som først har båret Norgesnavnet, Nordvegen, vegen mot nord. Det er denne skipsleia som har gitt landet dette navnet, og som statsnavn har det vesentlig først vært nyttet om det vestnorske riket.*
> 
> 
> 

Professor Claus Krag sier om Nordvegen;

> 
> *Den viktigste seilleden langs kysten gikk gjennom Karmsundet. Disse sørvestnorske områdene ser ut til å ha utgjort kjernen i Harald Hårfagres rike.*
> 
> 
>

Tors vei over Karmsundet
------------------------

Gamle kvad som Grimnismål og Gylfaginning forteller at før æsene samles på tinget ved Yggdrasil, må de krysse Bifrost. Tor derimot vasser over Kormt (dvs. Karmsundet), så over Ormt og to store elver, før han kommer frem til Yggdrasil - derfor gløder det hellige vannet:

Kormt og Ormt,
kerlauger (= karbad) to,
vasse de vann skal
Tor hver dag.
Til doms han går
til Yggdrasils ask;
for åsabroen
alt står i brann,
hete er hellige vann.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Her bor og jobber 200 personer – ingen får gå i land
3. ↑  Gule Sider® Kart – Sjøkart
4. ↑   *Grimnismål* vers 29

Se også
-------

* Kopervik
* Avaldsnes
* Avaldsnes kongsgård
* Haugesund
* Skipsleia langs norskekysten

Eksterne lenker
---------------

* Avaldsnes' historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Eksempel på stor rennebom
En **rennebom** er en innretning som brukes til å klargjøre renningen før denne sveipes inn i vevstolen.

Formålet med rennebommen er å måle opp et antall renningstråder til lik lengde og stramhet. Samtidig, for å holde god parallellitet og å lette hovling og oppknytingen i veven, lages det et skille.

Rennebommen består som oftest av to store rektangulære trerammer, den ene litt mindre enn den andre. Disse lagres sammenslått, men stilles opp i kryss om en vertikal aksel under bruk. Akselen kan være montert i en fot som står på gulvet, eller mellom en kloss eller hull i gulvet og en overliggende takås. Nede på den ene ramma er det montert to korte skillepinner. I tillegg er det en tredje flyttbar vendepinne. Denne er flyttbar for å kunne velge lengden på den ønskede renningen. 

En starter ved ytterste skillepinne. Mens rennebommen dreies følger renningstrådene oppover i en skruelinje frem til vendepinnen. En snur dreieretning og renningen følger ned til skillepinnene. Her legges renningen slik at den danner et 8-tall og en tar et nytt omfar. Underveis buntes renningen ved ombinding for å holde orden og bibeholde parallellitet. All skjøting av renningstråd skjer enten ved vendepinnen eller ytterste skillepinne.

Når renningen er ferdig og tilstrekkelig ombundet tas den av rennebommen ved at den håndhekles, eller «flettes» fra vendepinnen til skillet.

Historikk
---------

En slik rennebom synes å være av nyere dato i Norge. Det er funnet en rennebom i Hallingdal fra 1799 mens de fleste synes å ha kommet midten av 1800-tallet. Uten et dedikert verktøy kan renningen klargjøres på mange vis mellom to staur festet i bakken, to pinner på husveggen og så videre. For mindre arbeider kan en også lage et stativ eller ramme til å sette på bordet.

Litteratur
----------

* Lundell, Laila: *Den store vevboken* Teknologisk forlag, Oslo, 1977, ISBN 82-512-0147-0
**Villnöß** (uttales «fil-nøs»; italiensk *Funes*) er en italiensk kommune i Dolomittene i Syd-Tirol. Kommunen er sammenfallende med *Vilnösser Tal*, som er en venstre (østre) sidedal av Eisacktal. Dalen er 24 km lang og strekker seg fra Eisacktal (ved Klausen) oppover til Würzpasset (2003 moh. mot Val Badia) og Geislerfjellene (3025 moh. i *Furcheta* og 2875 moh. i *Peitlerkofel*). Dalens landsbyer ligger vakkert til i de bratte, men frodige fjellsidene.

Det fins ikke noe tettsted i dalen som bærer kommunens navn. Villnöß’ hovedsted er *St. Peter*. De andre landsbyene i dalen heter *Teis*, *St. Valentin*, *St. Jakob*, *St. Magdalena* og *Koll* (i omtrentlig rekkefølge nedenfra og opp). Befolkningen er tysktalende (99 %). Inntil middelalderen snakket innbyggerne ladinsk, slik de fremdeles gjør på andre siden av Würzpasset. Dalens ladinske navn er *Funés*.

Referanser
----------

1. ↑  «Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.
2. ↑  «Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Villnöß – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Villnöß – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Turistinformasjon om Villnöß

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Karmøydialekten** har klare likheter med haugesundsk og resten av Rogaland.

Karmøy er ingen stor kommune, men det er likevel klare variasjoner i dialekt, spesielt på selve øya Karmøy. Her begynner også overgangen fra *ptk* til *bdg*, "de bløde konsonantene", som vi ellers finner i dialekter sørover til og med sørlandet. Bdg begynner omtrent ved Ferkingstad, og mønsteret forsterkes sørover øya. I Skudeneshavn sier man *noge* (for nåke/noe), *kaga* (for kaka/kake), veda (for veta/vite) og *piba* (pipa/pipe).

Også tonefallet varierer, fra haugesundsk i nord, til mer syngende i sør (som Ryfylke og Stavanger/Jæren).

I det hele tatt har Karmøys befolkning tradisjonelt hatt en «dragning» mot Stavanger, spesielt fra Åkrehamn og sørover. Dette hører man spesielt i Skudenes-området, der den bløte konsonanten fortsatt er i bruk. Trenden har etter hvert dreid mot Haugesund.

Karmøy er administrativt inndelt i fem soner, fra sør til nord: 

1. Skudenes
2. Åkrehamn/Vedavågen
3. Kopervik
4. Torvastad/Avaldsnes
5. Fastlands-Karmøy

Man kan høre forskjeller på en person fra Norheim (Fastlands-Karmøy), Kopervik, Åkrehamn (Åkra) og Skudeneshavn.

Spesielt for sone 2 er lange vokaler på slutten av enkelte ord; f. eks gjerá (gjera, gjøre) nogé (nåke, någe, noe). Her finnes også en del ord som er inspirert av amerikansk, siden det i sin tid utvandret en hel del folk til USA. Dette sees også på navnebruk. Flere folk enn gjennomsnittlig har engelske navn, som Steven, Ken, June og Dorris.

I enkelte deler av Karmøy brukes også e-endinger i stedet for a/å-endelser, i hunkjønnsord. F.eks kjeringje (kjeringå/kjerringa), tråppe (trappå, trappa), øyne (øynå/øya).

Som mange andre steder ellers i Norge, har de særegne orda etter hvert blitt erstattet med bokmålsformer og tradisjonelt by-mål, spesielt blant ungdom. Det finnes også mange flere dialektord fra Karmøy, og de varierer fra sted til sted i kommunen.

* Karmøy, kvinne 68 år: Stedsnavn ikke nevnt
* Karmøy, kvinne 68 år: Stedsnavn nevnt
Bandaifjellet sett fra innsjøen.
**Inawashirosjøen** (japansk: 猪苗代湖 - *Inawashiro-ko*) er den fjerde største innsjøen i Japan. Den ligger sentralt i prefekturet Fukushima på hovedøya Honshu. Inawashirosjøen blir også kalt *Tenkyō-ko* på japansk, oversatt «det himmelske speils sjø», fordi overflaten reflekterer det nærliggende Bandaifjellet som et speil. I den vestlige delen ligger den eneste øya i innsjøen, *Okinajima*.

Innsjøen ligger innenfor grensene til Bandai-Asahi nasjonalpark. Innsjøen fryser aldri til om vinteren, og da trekker svaner til strendene langs innsjøen hvor de blir til våren kommer.

Inawashirosjøen ble skapt da en pyroklastisk strøm fra det vulkanske Bandaifjellet demmet opp en tektonisk forsenkning i landskapet. På grunn av dette utbruddet er vannet fortsatt noe surt, og ingen alger eller planter trives i vannet. Mangelen på plantevekst har gjort vannet spesielt klart og rent.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Lake Inawashiro *Lakepedia.com*
2. ↑  «Lake Inawashiro Area - Japan National Tourism Organization» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 10. april 2017. Besøkt 9. april 2017.
3. ↑  «Finding Lake Inawashiro - Fukushima - Japan Travel - Tourism Guide, Japan Map and Trip Planner». *JapanTravel* **(engelsk)**. Besøkt 9. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Inawashiro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NDL **·** GeoNames
 |
**Opplysningskontoret for brød og korn AS** er et norsk aksjeselskap som har til formål å arbeide for økt kunnskap og interesse for å bruke korn- og brødvarer.

Selskapets vedtektsfestede formål er å øke kunnskapen om, tilliten til og forbruket av norske brød- og kornprodukter ved å drive produktinformasjon, synliggjøre verdien av brød og kornprodukter i et sammensatt og sunt kosthold, øke kunnskapen om brød- og kornprodukter hos lærere og elever, og innhente aktuell statistikk om omsetningen av korn, mel og brød i Norge.

Selskapet ble stiftet 20. juni 2007 og har hovedkontor i Oslo. Bak selskapet står Norske Felleskjøp BA, Norkorn, Baker- og Konditorbransjens Landsforening, Goman Bakeriene Holding AS og Norgesmøllene AS. Lantmännen Cerealia AS og Idun Industri AS bidrar med driftstilskudd.

Referanser
----------

1. ↑  Om oss
2. ↑  Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Oppkuven-Smeddalen naturreservat** (4 105 dekar, lite påvirket grenselokalitet for subalpin barskog) ble opprettet 23. juni 1995 og ligger i Krokskogen, i Ringerike kommune. Oppkuven (704 moh.) er en av Oslomarkas høyeste topper, med vid utsikt i ulike himmelretninger. Toppartiet er småkupert med koller, myrdrag og småvann. Smeddalen skjærer inn i Oppkuven-massivet som en trang sprekkedal fra øst-nordøst. Skogbildet domineres av storvokst, gammel gran.

Området utgjør et vakkert og egenartet skoglandskap i Oslomarka. De botaniske verneverdiene er meget høye i Markasammenheng. Området inneholder sannsynligvis det mest urskognære skogbildet i hele Marka.

Den såkalte Gamla på Oppkuven er et av Norges eldste levende grantrær, antatt å være hele 458 år gammel (2003). Treet er nå dødt og antas å ha vært det siden ca. 2012. Da den ble oppdaget i 1994 ble treet antatt å være Nordens eldste gran (Rolstad et al. 1996)[], men så fant M. Niklasson og T. Zielonka ei eldre gran i Vilhelmina i Nord-Sverige som antas å være hele 587 år. I Rollag finnes det dessuten er par grantrær som også er eldre, den såkalte *Minneskleivgrana* (ca. 479 år) og *Dyrenatten-grana* (ca. 473 år). På Oppkuven finner man også *Smaltjernsgrana* (ca. 425 år) og *Gjelleråsen-grana* (ca. 411 år).[]

Se også
-------

* Naturvernområder i Ringerike

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  (no) Oppkuven-Smeddalen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
2. ↑  «Oppkuven-Smeddalen naturreservat» (PDF). Fylkesmannen i Buskerud. Arkivert fra originalen (PDF) 3. april 2015. Besøkt 2. april 2015.
3. ↑  «Gamla på Oppkuven». *Flickr* **(engelsk)**. Besøkt 11. juli 2018.
4. ↑  Svensk Botanisk Tidskrift, 1999, vol 93, s. 287-293

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
Fiorino, 1347  
A: FLOR–ENTIA – florentinsk lilje  
R: •S•IOHA–NNES•B – Johannes Døperen
*Goldgulden* med synlig islett av sølv
**Gulden** (av nederlandsk «gyllen») var opprinnelig en gullmynt, senere ble det også en valutaenhet og en sølvmynt.

De første gullmyntene av denne typen var den florentinske Fiorino d'oro, på latin *florenus aureus*, som er opphavet til navn som *Floren* og *Florene* (tysk), *Florijn* (nederlands), *Florin* (fransk og engelsk) og *Forint* (ungarsk), samt forkortelsene *fl.* eller *f.*

I de sør- og vestlige delene av Det tysk-romerske riket ble navnet *gulden* tatt i bruk om en mynt med en vekt av 22,91 gram og en verdi noe lavere enn *Taler*. Navnet er avledet av middelhøytysk *guldin (pfenni(n)c/florin)* som betyr omtrent «gullmynt».

Rundt år 1700 hadde en gulden en kjøpekraft som tilsvarer rundt NOK 300 – 400. I 1747 måtte en mester i grevskapet Sayn-Altenkirchen arbeide to dager for en gulden. En dagarbeider måtte arbeide på godseierens marker i tre dager á 13.5 arbeidstimer for å tjene det samme.

I Tyskland gikk mynten ut av bruk i 1871 og i Østerrike i 1892.

Fristaden Danzig brukte i årene 1923–1939 valutaen 1 gulden = 100 pfennig.

I Nederlandene ble det preget en mynt med betegnelsen gulden, se nederlandsk gylden. Navnet er fremdeles i bruk som betegnelse på antillansk gylden.

Litteratur
----------

* David Thoman ab Hagelstein (red.): *ACTA PUBLICA MONETARIA …*, Augsburg 1692
* Georg Caspar Chelius: *Aphorismen aus dem Fache der Münzgesetzgebung und des Münzwesens der vergangenen und gegenwärtigen Zeit*, Frankfurt am Main 1817
* Christian Noback: *Vollständiges Handbuch der Münz-, Bank- und Wechsel-Verhältnisse …*, Rudolstadt 1833

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gulden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Guilder – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (de) *Bekanntmachung, betreffend die Außerkurssetzung der Zweiguldenstücke süddeutscher Währung.* Fra 2. juli 1874. – originaltekster fra den tyskspråklige Wikikilden |

* Gulden. I Meyers Konversations-Lexikon. 4. opplag. Bind 7, Bibliographisches Institut, Leipzig 1885–1892, s. 922.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** HDS
 |
**Opplysningskontoret for Meieriprodukter (melk.no) as** er et bransjeeid selskap som driver markedsovervåkning og -påvirkning på vegne av meieribransjen i Norge. Selskapet ble etablert i 2003 og kontoret offisielt åpnet i april 2004. Selskapet driver PR- og reklameaktiviteter på vegne av aktørene i meieribransjen. TINE og Q-Meieriene har vært med siden starten, og i 2008 kom også Synnøve Finden med på eiersiden.

Fløte, melk, yoghurt og andre meieriprodukter fra blant annet TINE og Q-Meieriene til salgs i et supermarked i Norge 2017.
Kontoret betegner seg som et kompetansesenter for norsk melk og meieriprodukter og som innehar kunnskap innen ernæring, tilberedning av mat og undervisning. I tillegg til påvirkningstiltak gjennom barnehager, skoler og helsepersonell, arbeider kontoret aktiv i forhold til media og journalister. I tillegg til påvirkning gjennom ikke-betalte kommunikasjonskanaler, bruke kontoret også reklamemedia, bl.a på TV og internett. Kontoret har som formål å øke kunnskapen om melk og meieriprodukter basert på saklig og vitenskapet grunnlag. Det har fokus på ernæring, og ønsker også å skape matglede og inspirasjon ved å vise bruk av melk og meieriprodukter i kostholdet. 

Opplysningskontoret besitter kompetanse som det mener forbrukere generelt, og foreldre, lærere, presse og helsepersonell spesielt, kan dra nytte av og tilbyr blant annet gratis oppskriftshefter, brosjyrer og faktaark, holder foredrag og undervisning, arrangerer seminarer og leverer innhold til ulike typer presse.

Mye av stoffet kontoret har utarbeidet er samlet på kontorets internettsider. Disse har hundrevis av ernærings- og matfaglige artikler og nær tusen oppskrifter. Mange av oppskriftene finnes også på web-TV. I et «meierileksikon» kan brukere få svar på mange spørsmål i forhold til melk og meieriprodukter.

Organisering og finansiering
----------------------------

Virksomheten og aktivitetene til Opplysningskontoret for Meieriprodukter er finansiert via en omsetningsavgift fra melkeprodusentene i Norge, på lik linje med andre opplysningskontor i landbruket. Omsetningsavgiften forvaltes av Omsetningsrådet og administreres av Landbruksdirektoratet. Kontoret har 11 ansatte og en årlig omsetning på vel 24 millioner kroner og er eid av TINE 50 %, Synnøve Finden 25 %, Q-Meieriene 25 % (per 2011).

Referanser
----------

1. ↑   Utgave 2017-05-22 av GRID[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. juli 2014. Besøkt 20. april 2013.  Proff.no, et søk på opplysningskontoret-for-meieriprodukter

Eksterne lenker
---------------

* – Infoside på nettsttedet
* Brønnøysundregistrene - Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret. søk på org nr 985591326

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Menkeøyane** er en mindre øygruppe beliggende ca 10 km sydøst av Negerpynten på Edgeøya, Svalbard, og regnes til øygruppen Tusenøyane. De er de nordøstligste av disse og består av åtte mindre øyer og flate holmer. Øyene utgjør totalt anslagsvis 2 km² landareal, hvorav den største er Havella på ca 1,2 km², mens største høyde er 20 moh. på samme øy.

Øyene er gitt navn etter Theodor Menke (1819-92), en tysk kartograf, uten at han har noen kjent forbindelse med dem.

Fra nordøst er Menkeøyane navngitt som følger:

* Blåmåken og to ubenevnte holmer.
* Andsteggen og tre holmer.
* Teisten sine to deler og to holmer.
* Havella med liten ubenevnt øy og to holmer.
* Alka
* Gassen og en holme.
* Islomen og fem-seks holmer i retning Gassen.

Avstanden til Bölscheøya i nordvest er ca 20 km, til Brækmoholmane i sydvest ca 12 km.

Eksterne lenker
---------------

* Menkeøyane *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Johan Harald Alfred Wallin** (født 27. februar 1887, død 16. juni 1946) var en svensk seiler som deltok i de olympiske leker både i 1908 i London og 1912 i Stockholm.

Wallin ble olympisk mester med den svenske båten *Kitty* som vant 10 -metersklassen. Mannskapet besto av Wallin, Filip Ericsson, Harry Rosenswärd, Carl Hellström, Herman Nyberg, Paul Isberg, Erik Wallerius og Humbert Lunden. Det var fire båter i 10-metersklassen, to svenske, en finsk og en russisk. *Kitty* vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. Sammenlagt kom den finske båten *Nina* på andreplass og den russiske *Gallia II* tok bronse.

Fire år tidligere, under OL 1908 i London, var Wallin med på den svenske båten *Vinga* som kom på andreplass bak den britiske båten *Cobweb* i 8-metersklassen.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1912 Sveriges flagg Stockholm - **Gull** i seiling, klasse 10 meter Sveriges flagg Sverige
* Sølv 1908 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i seiling, klasse 8 meter Sveriges flagg Sverige

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harald Wallin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harald Wallin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Harald Wallin – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Komiprisen** var en årlig norsk pris innen humor, stand-up-komedie, revy og komedie. Prisen ble innstiftet «for å hedre Norges fremste humorister og deles ut hvert år til spesielt fortjenstfulle innen komiker-faget». Utdelingen ble arrangert av NRK og utdelt første gang i 2001 og siste gang i 2017.

Det ble delt ut priser i klasser som «årets sceneforestilling», «årets mannlige og kvinnelige scenekomiker», «årets mannlige og kvinnelige TV-komiker», «årets stand-up-komiker», «årets gjennombrudd» og «årets morsomste». I tillegg ble det delt ut en hederspris og en fagpris hvert år. Vinnere i de ulike kategoriene ble valgt ut av en fagjury på ni personer. Unntaket var «årets morsomste», også kalt publikumsprisen, hvor det var publikum som stemte fram vinneren. Ved første utdeling i 2001 ble engangsprisen «tidenes type» delt ut. Vinneren ble kåret etter at publikum fikk stemme på 26 forskjellige humoristiske figurer. Prisen ble vunnet av Arthur Arntzen for hans figur Oluf. Prisvinnerne mottok en statuett laget av Reidar Finsrud.

Dagfinn Lyngbø vant flest ganger, med seks priser, mens TV-programmet *Nytt på Nytt* vant fem priser.

Øystein Bache ledet utdelingen syv ganger, Trond-Viggo Torgersen var programleder tre ganger og Vidar Magnussen to ganger. Alf Tande-Petersen, Jon Almaas, Linn Skåber, Thomas Seltzer, Erik Solbakken og Hasse Hope ledet også utdelingen. Prisutdelingen ble arrangert seks ganger på Chat Noir, fire ganger på Latter, to ganger på Edderkoppen teater og én gang på Sentrum Scene, Christiania Theater og Ole Bull Scene.

Referanser
----------

1. ↑  «Komiprisen 2016 til Bergen». *NRK*. 12. januar 2016.
2. ↑  Ingebrethsen, Christian (18. januar 2019). «Denne «Parterapi»-karakteren liker Kevin Vågenes best». *NRK*.

| * v
* d
* r
Komiprisen |
| --- |
| 
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017

 |
**Kanebogen** er et byområde i Harstad kommune, rundt fem kilometer sør for sentrum langs Riksvei 83. Siden 1970-tallet har Kanebogen vært et av de raskest voksende byområdene i kommunen og er et naturlig midtpunkt for dem som bor mellom Stangnes og Gangsås i nord og øst, og Breivika, Medkila og Kilbotn i sør.

Institusjoner og service
------------------------

Kanebogen stadion og Kanebogen skole danner et eget nabolag i området mellom Kanebogåsen og Stortanen. Frem til høsten 2022 var det en campingplass ved Kanebogen. Her finnes flere omsorgsboliger med tilhørende helsetilbud, flere boligfelter og flere næringsbygg, blant dem et større kjøpesenter.

Historie
--------

Historien til Kanebogen kan dateres tilbake til tiden rundt svartedauden, men arkeologiske funn kan tyde på aktivitet her og like før vikingtiden. Navnet Kanebogen kan komme av en Gunnar Kane, som eide og drev flere handelssteder langs den nordnorske kyst. Ellers er Kanebogen og beskrevet med navnet Forså, etter ei fossende elv som renner gjennom stedet. 

Ut over dette, er det og antatt at Kanebogen kan ha sitt navn etter Kaneneset, et mindre berg som stikker ut i den sørlige enden av Arnøysundet, og som er med på å danne grense mellom Kanebogen og Stangnes. 

Gården Kanebogen er en av de nordligste i den gamle Sandtorg-bygda, som strekker seg fra kommune- og fylkesgrensen til Tjeldsund og Nordland i sør til det nåværende byområdet Gangsås i nord. Sistnevnte regnes som den nordligste av Sandtorg-gårdene.

Sandtorg var frem til en kommunesammenslåing med Trondenes og Harstad i 1964 et eget herred.

Referanser
----------

1. ↑  Kart[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Harald Endre Thingnes** (født 16. februar 1969) er en norsk programleder og stuntreporter for NRK Sport.

Thingnes har siden Vinter-OL 2010 hatt som oppdrag å lage innslag til NRKs sendinger fra byen og nærområdet til større arrangementer. Han har også gjort intervjuer med familie og fans av deltakerne på tribunene mens renn pågår. 

Thingnes kommer fra Sunnfjord, men er bosatt på Risløkka i Oslo. Han er onkel (morbror) til skiskytterne Johannes Thingnes Bø og Tarjei Bø.

I 2011 ble han tildelt Alf Helleviks Mediemålspris og 3. mai 2018 ble han tildelt Kulturdepartementets nynorskpris for journalister for 2018.

Tidligere Norge Rundt programleder.

Referanser
----------

1. ↑   journalisten.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   samlaget.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  NRKsport.no (27. februar 2010): – Mitt største idrettsøyeblikk, besøkt 1. august 2010

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harald Thingnes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Harald Thingnes på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
**Karnal** (hindi: करनाल, punjabi: ਕਰਨਾਲ) er en viktig by og administrasjonssentrum i distriktet med samme navn i den indiske delstaten Haryana. Det blir sagt at Karnal ble grunnlagt av Kauravaene i Mahabharataperioden for kongen Karna (derav navnet). Karna var en mytologisk helt og en nøkkelfigur i den episke fortellingen. Nær byen stod slaget ved Karnal i år 1739. Byen ligger midt på veien NH 1 (National Highway 1) mellom Delhi og Chandigarh, beliggende 123 km nord for Delhi og 126 km sør for Chandigarh. NH 1 er bedre kjent som Grand Trunk Road. Delhi og Chandigarh kan nås fra Karnal med en to timers busstur, og avgangene til denne ruten som drives av det statseide busselskapet Haryana Roadways er hyppige. Byen ligger gjennomsnittlig 228 moh. 

Karnal er kjent for grønne, frodige beiter, Libertysko, produksjon av høykvalitets basmatiris og for sine mange forskningsinstitutter for jordbruk og meieridrift. Libertyskoene begynte fra Karnal og sin største fabrikk i byen. Byen hadde rundt 210 500 innbyggere i 2001.

Demografi
---------

Ved folketellingen i 2001 hadde Karnal 210 476 innbyggere, hvorav 53 % var menn og 47 % kvinner. Gjennomsnittlig lesekyndighet var 72 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 76 % av mennene var ikke analfabeter og 68 % av kvinnene var det samme. 12 % av Karnals befolkning var barn under 6 års alder. 

Hovedspråket som snakkes i byen er hindi, nasjonalspråket. Andre språk som også brukes her er punjabi, haryanvi og urdu. 

De to dominerende religionene her er hinduisme (87 %) og sikhisme (13 %).

Referanser
----------

1. ↑  2001 Census of India

Eksterne lenker
---------------

* (en)  Karnal hos Wikivoyage
* Distriktets offisielle side Arkivert 2. desember 2013 hos Wayback Machine. (engelsk)
* Mye informasjon om Karnal, med bilder (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |