recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Slavica Đukić** (født 7. januar 1960) er en tidligere jugoslavisk/østerriksk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles, 1980 i Moskva og 1992 i Barcelona.

Đukić ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun var målvakt på det jugoslaviske laget som vant håndballturneringen for damer foran Sør-Korea og Vest-Tyskland. Hun spilte fire kamper i turneringen som målvakt.

Fire år senere, under Sommer-OL 1988 i Seoul da Jugoslavia kom på fjerdeplass, spilte hun alle fem kampene som målvakt.

Under OL 1992 i Barcelona spilte hun for Østerrike som ble nummer fem i håndballturneringen for damer.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i håndball damer Jugoslavias flagg Jugoslavia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 31. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Slavica Đukić – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Slavica Đukić – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Slavica Đukić – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Slaveriet på Brattøra** i Trondheim ble oppført i 1780-årene og fredet i 1941. Bygningen kalles også **Brattørvakta**, og var i sin tid et av byens få murhus. Slaveriet var straffearbeidsanstalt opprettet i tilknytting til Trondheim festning. 

Med sitt framtrukne, søylebårne tak er den karakteristisk for tidens militærarkitektur. Opprinnelig hadde bygningen i 1. etasje en forstue med kamin, en offisers- og soldatstue forbundet med et lite kammers, samt forhørssal. I 2. etasje fantes sykestue for slavene, et rom for forbryterne, et arrestlokale, to slaveværelser og en liten kasjott, trolig for isoleringsfanger. 

Slaveriet ble nedlagt som selvstendig institusjon i 1879, og fangene ble da overført til Tukthuset i Trondheim. Til hovedvakten på Brattøra var det i 1815 tilknyttet en offiser, en underoffiser, 18 soldater og to militære musikanter. Tollvesenet overtok bygningen i 1847, og under difteriepidemien i 1889 brukte Trondheim kommune stedet som isoleringslasarett. Deretter fungerte huset som lager og forfalt mer og mer, før det i 1971 ble tatt i bruk som Trondhjems Sjøfartsmuseum. Bygningen eies av Trondheimsfjorden Interkommunale Havn.

* Brattørkaia ca. 1880. Bak sees så vidt Tollboden (i drift 1729-1910), samt havnekontoret (nå lokale for krigsseilerne), Slaveriet (nå sjøfartsmuseum), Brattørbrua og Lusparken. Trafikken i elvehavnen på Brattøra var av anselig omfang. Foto: Axel LindahlBrattørkaia ca. 1880. Bak sees så vidt Tollboden (i drift 1729-1910), samt havnekontoret (nå lokale for krigsseilerne), Slaveriet (nå sjøfartsmuseum), Brattørbrua og Lusparken. Trafikken i elvehavnen på Brattøra var av anselig omfang. Foto: Axel Lindahl
* «Fjordgate 6, Slaveriet, Sør-Trøndelag. I bakgrunnen Tavern.» Foto: Halvor Vreim (1894–1966)  / Riksantikvaren«Fjordgate 6, Slaveriet, Sør-Trøndelag. I bakgrunnen Tavern.» Foto: Halvor Vreim (1894–1966) / Riksantikvaren
* Slaveriet  Foto: Sverre Pedersen (1882–1971) / Trondheim byarkivSlaveriet  Foto: Sverre Pedersen (1882–1971) / Trondheim byarkiv

Eksterne lenker
---------------

* «Slaveriet på Brattøra». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
Satellittbilde fra 2001
**Nemrut** (tyrkisk: *Nemrut Dağı*, armensk: Սարակն Sarakn, «Fjellkilde», kurdisk: *Çiyayê Nemrud*) er slumrende vulkan i østlige Tyrkia, nær Vansjøen ved 38°37′10″N 42°14′28″Ø. Vulkanen er oppkalt etter den bibelske kong Nimrod som legenden hevder styrte over dette området på 2100-tallet f.Kr. Nemrut er også navnet på et annet fjell i Tyrkia, i Adiyaman. Sist vulkanen hadde et utbrudd, var på 1600-tallet.

Beskrivelse
-----------

Nemrut-fjellet ligger i nærheten av Tatvan, en liten by i den østlige anatoliske provinsen Bitlis Fjellet stiger opp fra sørvestlige bredden av Vansjøen, og går inn i distriktet Ahlat i nord.

Fjellet er 3 050 meter høyt og dens elliptiske krater har en diameter på mellom 7 og 8 km. Den vestlige delen av krateret inneholder en stort kaldtvannsinnsjø med rundt 155 meters dybde. Det er også en liten varmvannsinnsjø med temperatur som når 60 °C avhengig av vulkanens fortsatte aktivitet.

Eksterne lenker
---------------

* Foto fra Nemrut
* Nemrut - kart

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Plynlimon** (walisisk: *Pen Pumlumon Fawr*) er den høyeste fjelltoppen i den walisiske fjellkjeden Cambrian Mountains.

Området er det største vannskillet i Wales og Storbritannias lengste elv, Severn, har sitt utspring i fjellet. Også elvene Wye og Afon Rheidol har sine kilder her.

Welsh Wildlife Trusts arbeider med å sikre området som et «levende landskap». Gjennom år med gjennomstrømning av vann i området har medført i et redusert biologisk mangfold, erosjon av den torvbestandige jordsmonnet og en økende drenering. Det blir antatt av noen at dette har bidratt til økt flom i nedenforliggende områder, uten at dette kan fastslås med sikkerhet. Som det meste av det walisiske høylandet, har også mer intensivt bruk av landskapet har ført til et betydelig tap av biologisk mangfold, hvor en rekke habitat enten er blitt borte eller er blitt sterkt redusert. Den store sauebestanden har også endret jordmonnet.

Pumlumon-området er også viktig for fuglebestanden, særlig myrhauk, dvergfalk, jordugle, og orrfugl.

Referanser
----------

1. ↑  The Pumlumon Project, Montgomeryshire Wildlife Trust
2. ↑  Nuttall, John & Anne (1999). The Mountains of England & Wales - Volume 1: Wales (2nd edition ed.). Milnthorpe, Cumbria: Cicerone. ISBN 1-85284-304-7.

Eksterne lenker
---------------

* Plynlimon Oppslag
* THE PUMLUMON PROJECT, Montgomeryshire Wildlife Trust
* Fotografier fra Plynlimon og områdene omkring

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
En gråstripet høne.
**Plymouth rock** er en tung hønserase som stammer fra USA, og den har fått en klippe oppkalt etter seg rett utenfor byen Plymouth.

Plymouth rock ble stilt ut så tidlig som i 1869, første gang i Massachusetts. De er gode eggleggere, og kyllingene er hurtigvoksende og utmerket som slaktedyr. Den hvite varianten har hatt stor betydning ved framavling av broiler. Den har svært liten rugelyst. Kyllingene vokser raskt, men befjæres ofte sent. Det er mulig å foreta kjønnsbestemmelser allerede når kyllingene er daggamle, ved å se på prikken på hodet: Hanekyllingens prikk er uregelmessig, og hønens er mindre og regelmessig. De er hardføre og har et rolig vesen. De er aktive til å lete etter mat, men har ikke flygeevne. Den er populær for mange hobbyoppdrettere. Dvergvarianten ble framavlet i Tyskland og ble utstilt første gang i 1914. Eggene er gulaktige til mørkegule, og minstevekten for egg er 55 gram (35 gram for dverg). Hanen veier 3–3,5 kg og hønen 2,5–3 kg. For dvergvarianten veier hanen 1 kg og hønen 900 gram.

Farger
------

* Hvit
* Svart
* Gul
* Blå
* Blå randtegnet
* Tverrstripet
* Lys columbia
* Rapphønsfarget
* Brunbåndet
* Sølvtegnet

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Barred Plymouth Rock* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Tunge hønseraser |
| --- |
| 
* Amrocks
* Asil
* Araucanaer
* Australorps
* Barnevelder
* Brahma
* Dorking
* Faverolle
* Indiske kamphøns
* Jerseykjempe
* Kochin
* Maran
* Malayer
* New hampshire
* Orpington
* Plymouth rock
* Rhode island red (R.I.R)
* Sussex
* Welsumer
* Wyandott

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**The Janitor** er en fiktiv person i det amerikanske TV-showet *Scrubs* (norsk tittel *Helt sykt*) som spilles av Neil Flynn.

Navn
----

Navnet til Janitor får vi aldri vite i løpet av de første sju sesongene, produsent Bill Lawrence ønsket ikke å avsløre det før i siste episode, «My Finale» i sesong åtte da det viser seg at han heter Glenn Matthews. «My finale» ble likevel ikke siste episode av *Scrubs*, en niende sesong er produsert selv om tv-serien har fått et nokså annerledes konsept. På navneskiltet hans står det Janitor og han signerer også e-post og brev med Janitor.

Hvem er Janitor
---------------

Ingen vet egentlig hvem the Janitor er, det blir nevnt at han har barn, er barnløs, har kone med bare tommeltott og lillefinger, er ugift og har en tvillingbror. Han forteller også at han vokste opp i den tro at bestemoren hans var hans mor og at søsteren hans viste seg å være den biologiske moren hans, og at det han trodde var broren hans var hans far. Han har også nevnt at foreldrene hans adopterte en 45 år gammel mann som ble Janitors adoptivbror. Han sier også at han har en døv søster og at han lærte tegnspråk av sin far.

Personlighet
------------

Selv om Janitor har en lavtstående jobb er han svært intelligent. Han snakker spansk, koreansk, italiensk og kan tegnspråk. Og det er flere andre fordeler som følger med den lavtstående jobben; han tjener mer penger enn legen J.D, skal vi tro ham selv. På sykehuset har han også et skap, «locker», noe sykepleier Carla Espinosa ikke har. Han kom for første gang i krangel med J.D. i sesong 1 mens han arbeider med en dør. J.D. foreslår at det kan være «a penny stuck in there», hvorpå det viser seg at det faktisk var tilfelle, noe som leder The Janitor til å tro at det var J.D som stakk den inn der med vilje. Siden har de vært i tottene på hverandre. Janitor låste blant annet J.D. inn i en tank en hel dag, men hjalp ham opp da han falt i håp om at J.D. ville ta det som et tegn på at de ikke bare var uvenner. I en annen episode forlot han J.D. i ørkenen kun ikledd en sykehusskjorte.

Janitor kan også være svært vennlig. I episoden «His Story 3» bruker han dagen på å underholde en pasient som ikke kan snakke og forsøker også å reparere kommunikasjonsdatamaskinen hans, uten suksess.

Han er oppfinner av mye, blant annet en «Drill-Fork» og en salt- og pepperbøsse laget av en utstoppet kanin.
The Janitor har en ekorn-hær som han etter hvert bytter mot en ustoppet gul labrador for å hjelpe Carla å finne en erstatning for den utstoppede Rowdy, Turks kostbare kjæledegge. I sesong 1 møter vi en mann som muligens er faren hans.
**Plymouth Belmont** var en konsept sportsbil fra 1954 bygget av Plymouth.

Den (og konseptbilen DeSoto Adventurer fra 1954) var de første bilene med glassfiberkarosseri av Chrysler Corporation. Belmont var en to-seter og hadde en V8-motor, som på 150 hk (112 kW). Den ble opprinnelig lakkert i en lyseblå metallic, men ble senere malt rød. Den var 486 cm lang.

Hadde den noen gang blitt satt i produksjon, ville dens hovedkonkurrenter vært Chevrolet Corvette og Ford Thunderbird.

Det har vært en viss uenighet om hvem som har designet Plymouth Belmont. Virgil Exner ble opprinnelig identifisert som designeren. I Exners biografi fra 2007 tilskrev han imidlertid designet William "Bill" Robinson.

Exner skrev at Chrysler, "ikke var i en økonomisk posisjon der de hadde råd til å lage en bil som matcher Corvette eller den kommende Thunderbird." Derfor var en "bestemmelse om at Robinson måtte bruke lagerdeler der det var mulig, inkludert støtfangere".

"Robinson sa at Chryslers KT Keller virkelig ønsket en Corvette konkurrent og at han ba Al Prance hos Briggs Manufacturing Company om å begynne arbeidet. Prance henvendte seg til Robinson, som hadde vært hos Briggs som designer i omtrent fem år på den tiden. "Først tenkte jeg at de ville ha en ekte konseptbil, så jeg hadde tegninger med finner og den slags", sa Robinson. "Men etter hvert som prosjektet gikk, skjønte jeg at de var mer ute etter en ekte sportsbil enn et konsept, så jeg ble mer konservativ i designene mine".

* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «1954 Plymouth Belmont Concept Car». *Silodrome* **(engelsk)**. 3. januar 2018. Besøkt 12. januar 2022.
2. ↑  Hood, Bryan; Hood, Bryan (2. januar 2020). «The One-of-a-Kind Prototype for Plymouth’s Corvette Rival, the Belmont, Is Available for Purchase». *Robb Report* **(engelsk)**. Besøkt 12. januar 2022.
3. ↑  *www.hemmings.com*. Besøkt 12. januar 2022.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑  «1954 Plymouth Belmont Concept Car». *Mecum Gallery* **(engelsk)**. 10. desember 2019. Arkivert fra originalen 26. januar 2022. Besøkt 12. januar 2022.
**Strømsbu skole** var en barneskole i Strømsbu krets i Barbu kommune, senere Arendal kommune

Skolen ble bygget som bruksskole i 1881, da dette var noe som var et krav om et bruk hadde flere enn 30 ansatte. I Strømsbuneset lå Strømsbu Dampsag og Høvleri, og på Ternholmen, et steinkast unna, lå Ternholmen Bruk. Skolen het opprinnelig O.A.Høegh og Hustrus Minde, men byttet navn i 1901 til Strømsbu skole da Barbu ble innlemmet i Arendal kommune.

Axel Herlofsen donerte tomt, og Fru Hendrika Høegh, som var hustru til eier av Ternholmen Bruk, Ole Andreas Høegh, donerte byggematerialer og fikk skolen bygd. Kostnadene kom på 15.766 kr. Opprinnelig var det 3 klasserom og bestyrerbolig. I 1892 fikk skolen en ekstra bevilgning fra Barbu kommune, og sammen med Fru Høeghs legat til vedlikehold og utvidelse ble skolen utvidet med 4 klasserom. Fru Høegh hadde tilgodesett skolen med 8.000 kr i hennes testamente. Senere ble det laget ytterlige 3 klasserom, til totalt 10 klasserom. I starten var det ca 300 elever med omtrent 35 i hver klasse, med undervisning i 2 puljer. Undervisningen varte fra kl 08 til 17. Første bestyrer var Arnt Stensvand.

Skolen ble etterhvert hengene etter i tiden, og i 1958 var det slutt da elevene ble flyttet til den nye Stinta skole. Bygget ble så brukt som ungdomsherberge i flere år, inntil det ble revet på 1980-tallet, og det ble bygget nye boliger der det engang sto.

Kilder
------

* Sånn var det - Arendal historielag, 2001
* Aust-Agder fylke igjennom 100 år - AA Fylkesting 1942
Den russiske landsbyen Uelen ligger i Beringstredet der Tsjuktsjerhavet (på engelsk *Chukchi Sea*) og Beringhavet (*Bering Sea*) møtes
**Uelen** (russisk: *Уэ́лен*) er en landsby (*selo*) i Tsjukotka helt øst i Russland og det østligste punk på det asiatiske kontinent. Landsbyen ligger like sør for polarsirkelen ved Kapp Dezjnjov (russisk:*Мыс Дежнёв*), stedet hvor Beringhavet og Tsjuktsjerhavet møtes.

Uelen har en befolkning på rundt 5-800 (varierende anslag).

Landsbyen er velkjent for sine utskjæringer i hvalrosstenner og -bein. Den tjener også som base for naturvitenskapelige og arkeologiske ekspedisjoner i området, som blant annet har avdekket en gravplass inneholdende mer enn 300 graver fra tidlige hvaljegerkulturer, fra et tidsområde mellom 500 f.kr. og 1000 e.kr.

Uelens mest kjente sønn er forfatteren Jurij Sergejevitsj Rytkheu, som ble født der i 1930. 

I 1934 var byen et øyeblikk i det internasjonale rampelyset, da de overlevende etter forliset til skipet *Tsjeljuskin* ble fløyet ut derfra.

Uelen er også betydningsfullt i og med at det er det befolkede stedet av noen betydning i Russland som ligger nærmest De forente stater, og under den kalde krigen ble militærbaser av denne grunn anlagt på stedet.

Bildegalleri
------------

* Strand, 2018.Strand, 2018.
* Uelen, 2018.Uelen, 2018.
* Uelen, 2018.Uelen, 2018.
* Uelen, 2018.Uelen, 2018.
* Uelen, 1913.Uelen, 1913.

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 31. juli 2017; besøksdato: 31. juli 2017; arkiv-URL: .

Eksterne lenker
---------------

* Chukotka-republikkens webside
* Chukotkas Røde Kors, med generell informasjon om området Arkivert 7. oktober 2007 hos Wayback Machine.
* Palaeoøkologi og arkeologi til Ekven-gravene og Ekven-bosetningsområdet nær Uelen Arkivert 4. juli 2007 hos Wayback Machine.
* Informasjon om kunstverker i hvalrosstann og -bein Arkivert 19. april 2009 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Arvid Otto Sildenskiold Mørch**, kjent som **«Sildakongen»**, (født 18. mars 1954) er en norsk sjøkaptein, industribygger, underholder og folketaler fra Karmøy i Rogaland.

Bakgrunn og virksomhet
----------------------

Mørch vokste opp i bygda Veavåg på Karmøy. Han er kjent som omreisende «sildakonge» og selger av ulike sild- og sjømatprodukter fra sin spesialbygde bil på torg og markeder i Norge. Denne virksomheten begynte i 1970 og la grunnlaget for Sildakongen AOM i Haugesund og Sildakongen Produksjon as i Utsira som ble etablert i 1988.

Etter at Sildakongen Produksjon AS gikk til sak mot Mørch om retten til varemerket «Sildakongen», tapte Mørch i 2009 retten til å bruke varemerket «Sildakongen AOM» om sildeprodukter. Han ble også dømt for urettmessig å ha utnyttet «Sildakongen» som varemerke på sild. Han vant derimot retten til å bruke «Sildakongen» i kultursammenheng og i alle andre vareklasser. Mørch har etter dette også brukt varemerket og betegnelsen «Sjøkaptein Sildenskiold» i andre sammenhenger.

Sammen med Ivar Eskeland utgav Mørch boka *Sild! – med 60 oppskrifter* i 1991.

Mørch arbeidet i offshorebransjen i 1970- og 1980-årene og som omreisende fisk og sildeselger. 

På siste halvdel av 1980-årene var han initativtaker til etablering av en eksklusiv serie av sildeprodukter som ble lansert av firmaet Sildakongen AS. Mørch var både aksjonær og ansatt som markedssjef i selskapet, som senere sto bak etableringen av Sildakongen Produksjon AS på Utsira. Etter et par års drift med mye fokus i presse og kringkasting måtte disse selskapene legge inn årene. Andre tok over driften av produksjonsvirksomheten.

Etter avviklingen av Sildakongen AS fortsatte Mørch å drive med omreisende salgsvirksomhet og utdannet seg som sjøoffiser. Han har seilt som styrmann/overstyrmann og sjøkaptein, og var i flere år trafikkoordinator for skipstrafikken på oljefelt i Den Persiske gulf. 

I de senere år har Mørch bodd i Skudeneshavn hvor han som pensjonist arbeider en del som turistkaptein i Åkrafjorden og selger sild under eget merke.

I forbindelse med rettssaken om rettighetene til merkevaren Sildakongen kom det blant annet frem at Mørch hadde søkt om og fått godkjent «tittelen» som sitt første fornavn. Fra før av hadde han tatt Sildenskiold som mellomnavn. Hans fulle navn er derfor Sildakongen Arvid Otto Sildenskiold Mørch (2015).[]

«Sildakongen» har navn etter sildekonge (Regalecus glesne), en båndfisk som kan bli opptil 11 meter lang.[]

Referanser
----------

1. ↑  Dom i Oslo tingrett Arkivert 27. mai 2011 hos Wayback Machine.: Selskapet har vunnet saken «fullt ut eller i det vesentlige» og tilkjennes derfor også fulle saksomkostninger på i alt 221 590 kroner. Men tingretten har funnet å burde å henlede Mørchs oppmerksomhet på regelen i tvisteloven § 3-8 om at tingretten kan fastsette prosessfullmektigens godtgjøring. Det må han i så fall gjøre innen én måned.
2. ↑  Knut Gjerseth Olsen: *Araberkongen* - Klassekampen 31. oktober 2020

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på www.herringking.com Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
* Artikkel i Aftenbladet 2009[*død lenke*]
**Caproni Trento F. 5** var et lite italiensk to-seters skolefly, konstruert av Stelio Frati og bygget av Aeroplane Caproni Trento. F. 5 ble aldri satt produksjon og det ble bare bygget en prototype.

Utvikling
---------

I løpet av 1950-årene hadde Caproni-selskapet kollapset, og overlevde ikke etterkrigstidens økonomiske problemer. En liten gruppe fortsatte likevel å arbeide med flyet hos Aeroplane Caproni Trento i Gardola i Trento. Selskapet var opprinnelig involvert med vedlikehold av fly. De bestemte seg for å konstruere og bygge et lite skolefly i 1951. F. 5 ble konstruert av Stelio Frati og var basert på hans tidligere arbeider med glidefly. Det var en lav-vinget enkeltdekker, helt bygget i tre med opptrekkbart understell. Motoren var en liten Turbomeca Palas plassert inne i skroget. Den hadde to inntakskanaler, en på hver side av skroget og eksosen kom ut under, på baksiden av skroget. Den hadde lukket kabin med tandemseter for en instruktør og en elev, og var utstyrt med en jettisonable canopy.

Prototypen, med registreringsnummer I-FACT, og er utstilt på Museo dell'Aeronautica Gianni Caproni i Trento.

Referanser
----------

1. 1 2  Orbis 1985, s. 1058

Litteratur
----------

* Bridgman, Leonard (1953). *Jane's All The World's Aircraft 1953–54*. London: Jane's All The World's Aircraft Publishing Co.
* *The Illustrated Encyclopedia of Aircraft (Part Work 1982-1985)*. Orbis Publishing.
**Joachim Calmes** eller **Jin Yujing** (født 1652 i Hamburg i Tyskland, død 9. oktober 1686 på øya Hainan i Kina) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. 

Joachim Calmes var en tysk protestantisk handelsmann som kom til Lisboa i Portugal.[] Der konverterte han til katolisismen og ble i 1678 jesuitt. Han kom til Macao i august 1684, og misjonerte i provinsen Guangdong og på øya Hainan.[]

Nokså mange av de europeiske misjonærer slet med å tilpasse seg Kina helsemessig. Særlig på landet og i utkantstrøkene var de sanitære forhold dårlige; utilstrekkelige midler og dermed mangel på medisiner og feilernæring skapte problemer. Mange vestlige misjonærer ble syke; hele 51 døde før de var fylt femti år, som pater Calmes.

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

Referanser
----------

1. ↑  Kaijan Tang (som viser til *Pfister: Notices biographiques*). Kaijan Tang: *Setting Off from Macau: Essays on Jesuit History during the Ming and Qing dynasties*, Jesuit Studies, Leiden, Boston: Brill (2016), s 5, ISBN 9789004305519

Litteratur
----------

* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, vol. 2 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971), 633-5.
**Italo Santelli** (født 15. august 1866 i Carrodano i provinsen La Spezia, død 8. februar 1945) var en italiensk fekter som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.

Santelli kom på andreplass i fekting, sabel for fektmestere, under OL 1900 i Paris. Det var 29 fektere fra sju nasjoner som deltok i konkurransen. Santelli vant seks av de sju kampene i finalerunden som besto av åtte fektere og som ble avviklet 27. juni 1900. Han tapte kun kampen mot sin landsmann Antonio Conte som ble olympisk mester. Han deltok også i florettkonkurransen, han kom på sjetteplass.

Han var far til Giorgio Santelli som ble olympiske mester i fekting; sabel lagkonkurranse under Sommer-OL 1920 i Antwerpen.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i fekting, sabel for fektmestere

Referanser
----------

1. ↑   mno.hu, besøkt 25. januar 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Italo Santelli – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Italo Santelli – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Italo Santelli – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Italo Santelli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Italo Santelli – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Italo Santelli – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni
 |
«**Nei så tjukk du har blitt**» er en dansebandlåt av Ole Ivars, skrevet av bassist og låtskriver William Kristoffersen. Sangen ble utgitt på bandets album *Ole Ivars i 2000*. Sangen er ofte omtalt som Ole Ivars' mest kjente sang.

Teksten handler om en mann som er blitt så tykk av å spise mye mat, og som angrer til slutt.

Musikere og instrumenter
------------------------

### Ole Ivars

* Tore Halvorsen: sang
* William Kristoffersen: låtskriver, bass, kor
* Bjørn Elvestad: gitar, kor
* Ole Ødegård: keyboard, kor
* Arne Willy Foss: saksofon
* Arild Engh: trommer

### Andre medvirkende

* Viggo Sandvik: lattermild kamerat
* Morten Nyhus: tekniker, produsent

Musikkvideo
-----------

Musikkvideoen ble filmet fra 15. til 18. november 1999. Videoen viser medlemmene spiller sangen med bilder av godteri og snacks i bakgrunnen. Deler av videoen ble filmet på OB Studios. Senere drar Tore Halvorsen og Ole Ødegård på en dagligvarebutikk og handler. De fyller handlevogna med masse matvarer, som f.eks. seterrømme, pizza, peanøtter osv. Senere i videoen drar Halvorsen på et kjøpesenter, der han møter en lattermild kamerat som spilles av Viggo Sandvik. Etterpå drar Halvorsen og Ødegård på et treningssenter, hvor de sykler på spinningssykler.

«Nei så tjukk du har blitt» på samlealbum
-----------------------------------------

* *Gull* (2000)
* *40 Beste* (2002)
* *Gull 2* (2003) (hiphop-versjon)
* *Jag trodde änglarna fanns* (2007)
* *Platina* (2008)
* *Hålligånglåtarna* (2008)
* *Ole Ivars 50 år* (2013)
* *Alle Ole Ivars-originalene fra musikalen «En får væra som en er»* (2015)

Referanser
----------

1. ↑  Hiphop-versjon er inkludert på Gull 2, men på plateomslaget står det at det er samme informasjon som på utgivelsen av Ole Ivars i 2000.
Négociant i Genève
Mostpressing av druer
**Negociant** (fransk: **négociant**, fransk uttale: ​[ne.go.sjɑ̃]) er hentet fra fransk, og kan oversettes til «vinhandler». Selskap eller person som kjøper inn vin eller vindruer. Dette innkjøpte materialet, blir foredlet til ferdig produkt som selges under navnet til negocianten .

Négocianter kjøper alt fra druer, til druemost, til viner i ulik grad av ferdigstillelse. Når det gjelder druer eller most, utfører negocianten praktisk talt all vinfremstilling selv. Viner fra négocianter produseres i alle klassifikasjoner, helt opp til AOC Village og Premier cru. Vinmateriale fra Grand cru-marker er sjelden til salg grunnet sin eksklusivitet.

Et stadig økende antall respekterte vinbønder har også en négociantbedrift som drives parallelt. Egen vin, fra egne vinmarker, blir merket med «Domaine» .

Velrenommerte négocianter i Burgund
-----------------------------------

* Bouchard Pére et Fils
* Louis Jadot
* Joseph Drouhin
* Pascal Clément
* Vincent Girardin

Referanser
----------

1. 1 2  Robinson, Hugh Johnson, Jancis (2013). *The world atlas of wine* (7th edition, completely revised & updated. utg.). London: Mitchell Beazley. s. 46-49. ISBN 978-1845336899. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Litteratur
----------

* The world atlas of wine, *Jancis Robinson, Hugh Johnson*
Kristuskransen
**Kristuskransen**, også kalt **Trosperlene**, er et perlebånd, som ble utviklet i 1995 av den svenske, evangelisk-lutherske biskopen Martin Lönnebo.

Bakgrunn
--------

Biskop Lönnebo satt i flere dager fast på en gresk øy, på grunn av storm. Da han så de greske fiskerne med sine kombologia, kom han på ideen med kristuskransen. Først utviklet han, på papir, en livsring av perler (derav det svenske navnet *Frälsarkransen*), hvor han ga alle perlene en bestemt betydning. Etter hjemreisen til Sverige lagde han et perlebånd, basert på skissene sine, og begynte å bruke kransen som en bønnehjelp. Oppfinnelsen spredde seg rasket i Sverige, og etterhvert videre til andre lutherske land.

Perlene
-------

Kransen består av 18 perler, som har hver sin betydning, et livsspørsmål, en tanke, eller en bønn. Faste bønnformuleringer er det ikke. Ved hver perle mediterer man over et passende tema, eller ber en bønn.

Skjematisk presentasjon av kristuskransen:  
1. Gudsperlen  
2. Stillhetsperlen  
3. Jeg-perlen  
4. Dåpsperlen  
5. Ørkenperlen  
6. Gledesperlen  
7. Kjærlighetsperlen  
8. Hemmelighetsperlen  
9. Nattens perle  
10. Oppstandelsesperlen
Rekkefølgen begynner med gullperlen og følger retning med klokka:

* Gudsperlen
* Stillhetsperlen
* Jeg-perlen
* Dåpsperlen
* Stillhetsperlen
* Ørkenperlen
* Stillhetsperlen
* Gledesperlen
* Stillhetsperlen
* To kjærlighetsperler
* Tre hemmelighetsperler
* Nattens perle
* Stillhetsperle
* Oppstandelsesperlen
* Stillhetsperlen

I denne rekkefølgen er perlene også et symbol på livsveien. De representerer også en katekisme.

Websider
--------

* Forklaring om Kristuskransen hos Bibelforlaget

Referanser
----------

1. ↑  «Ett armband har blivit en trädgård». *Ett armband har blivit en trädgård*. Svenska kyrkan. Arkivert fra originalen 7. januar 2014. Besøkt 21. april 2013.
***Kristus foran Pilatus*** er et maleri fra 1910 av den polske symbolist Jacek Malczewski (1854–1929).

Beskrivelse
-----------

I venstre del av bildet ligger en sorthåret mann med hodebekledning og bar overkropp i avslappet positur og kikker uinteressert på sine hender som fingrer med en liten gjenstand. Den sorthårede Pilates ligner malerens venn Mieczysław Gąsecki.

Foran og i høyre del av bildet, ser vi Kristus som krymper seg med hendene bundet til en stang. Han bærer en rød kappe som han holder med høyre hånd. Venstre hånd er løftet opp til skjegget som i en tenkende positur. På hodet bærer han en stor tornekrone som får blodet til å plette ansikt og hår. Foran til venstre rekker en person en gullskål frem. Kristus' ansigt er ikke ulikt malerens eget.

Bildet kan ses i Det Nasjonale Kunstgalleri, Boris Voznytsky, i Lviv, Ukraina.

Referanser
----------

1. 1 2  «Christ before Pilate by Jacek Malchevsky: History, Analysis & Facts». *Arthive*. Besøkt 27. oktober 2019.
2. ↑  «Nowe otwarcie». *www.tygodnikpowszechny.pl* **(polsk)**. 26. juni 2012. Besøkt 27. oktober 2019.
3. ↑  Maria Prokopenko (2017). «Meet the masterpieces!».
***Rastrelliger*** er en slekt av makreller.

Kroppen er langstrakt og litt flattrykt fra sidene. Øynene har øyelokk og ryggfinnene sitter langt fra hverandre. Første ryggfinne har 8–11 piggstråler og andre ryggfinne 12 bløtstråler. Det er fem småfinner på ryggsiden og fem småfinner på buksiden. Det er to små langsgående kjøler ved basis av halefinnen, men ingen stor kjøl midt på sporden.

Skjellene bak hodet og rundt ryggfinnene er større enn på resten av kroppen, men det er ikke noe velutviklet panser. Ryggen er blågrønn med to rader av svarte flekker ved basis av ryggfinnene. Det er aldri vertikale striper som hos den nærstående slekten *Scomber*. Alle artene har svømmeblære. Maksimal lengde er rundt 35 cm. 

Alle artene er stimfisker som svømmer pelagisk i tropiske kystfarvann. Temperaturen på overflatevannet bør være minst 17 °C. Unge fisker tar planteplankton og små typer dyreplankton, mens de voksne tar større plankton som reke- og fiskelarver.

Indisk makrell (*R. kanagurta*) har den største utbredelsen og finnes fra Sør-Afrika, Seychellene og Rødehavet østover forbi Indonesia og Nord-Australia til Melanesia, Mikronesia, Samoa, Kina og Ryukyuøyene. Denne arten har også trengt inn i det østre Middelhavet gjennom Suezkanalen. De andre to artene har en mer begrenset utbredelse i de sørøstasiatiske havområdene der alle tre artene lever side om side. 

Det fiskes mye etter *Rastrelliger*, spesielt i Indonesia, Thailand, India, Malaysia og Filippinene. I Thailand kalles denne fisken *pla thu*, og den selges på markedene med hodet knekket nedover.

Litteratur
----------

* B.B. Collette og C.E. Nauen (1983). *FAO species catalogue: Vol.2. Scombrids of the world: An annotated and illustrated catalogue of tunas, mackerels, bonitos and related species known to date*. FAO Fish.Synop. s. 46–49. ISBN 92-5-101381-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rastrelliger* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Rastrelliger* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Rastrelliger* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Rastrelliger* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Rastrelliger* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rastrelliger* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rastrelliger* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

*Pla thu* på et marked i Chiang Mai

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Prinsippet for å klippe «bollesveis». Tegning: Audun Gjerdi, 2014 Den britiske popgruppa The Beatles utfordret på 1960-tallet den korte herrefrisyren i vestlig mote med sitt fyldige og forholdsvis lange «beatleshår» med pannelugg. Deres barnslige og gutteaktige «bolleklipp» var varianter av tradisjonelt pasjehår og bobfrisyrer.  Foto: Bo Trenter, Stockholm 1963 
**Bollesveis**, også kalt **bolleklipp** og **eggeklipp** (på engelsk *bowl cut*), er kallenavn på en frisyre som kjennetegnes ved at hodehåret er klippet av i en rett linje rundt hele hodet, omtrent ved ørene, som om frisøren har brukt en bolle til hjelp.

Varianter av den lettvinte, praktiske sveisen har vært populær i flere kulturer og historiske perioder, særlig blant barn og gutter, men også voksne. Dette gjelder blant annet i den gotiske herremoten på 1400-tallet og seinere for kvinner, barn og gutter på 1930- og fra 1960- til 1990-tallet. Bollesveis var heller ikke uvanlig herremote i norske bygder fra middelalderen og framover. I nyere tid var frisyren vanlig blant norske barn tidlig i 1990-årene, men forsvant ved inngangen til 2000. Seinere har bollesveisen blitt mote blant unge, kule, hippe jenter, da i en form som er avrundet nederst.

Mer eller mindre slett hår klippet halvlangt i ulike typer bollesveiser med rett pannelugg og like langt side- og nakkehår, kan også kalles pasjehår og bobfrisyre (etter det engelsk *bob haircut*).

* Tysk herremote fra siste halvdel av 1400-tallet med pasjehår i bollefasong, trange hoser og snabelsko, vamser, tappert, chaperon (hetteslag) og pelsluer.   Maleri: Friedrich Herlin, 1462–5Tysk herremote fra siste halvdel av 1400-tallet med pasjehår i bollefasong, trange hoser og snabelsko, vamser, tappert, chaperon (hetteslag) og pelsluer.  Maleri: Friedrich Herlin, 1462–5
* Gutt i St. Stephen's Green-parken i Dublin 1964. Foto: Elinor WiltshireGutt i St. Stephen's Green-parken i Dublin 1964. Foto: Elinor Wiltshire
* «Undercut» 1998 med moteriktig bart, slips og skjorte.«Undercut» 1998 med moteriktig bart, slips og skjorte.
* Den barbadiske sangeren og modellen Rihanna i sceneantrekk med rød «gutteklipp», rosa, polstret «sportsdrakt» og nettingstrømper.Den barbadiske sangeren og modellen Rihanna i sceneantrekk med rød «gutteklipp», rosa, polstret «sportsdrakt» og nettingstrømper.

Se også
-------

* Bobfrisyre, kort kvinnefrisyre på 1920-tallet
* Pasjehår, rett, halvlang frisyre ofte med rett pannelugg

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bowl cut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Anton Fredrik Klaveness** (født 29. april 1874 i Sandefjord, død 5. november 1958) var en norsk skipsreder.

Han gikk inn i familierederiet A. F. Klaveness i 1898, der han etterfulgte sin far Anton Fredrik Klaveness (1839–1904) som direktør. Navnet ble da skiftet til *A. F. Klaveness & Co. AS*.

Familierederiet var grunnlagt i Sandefjord allerede i 1799 under navnet *Klaveness & Co. AS*, basert på seilskuter. Den nye rederen begynte overgangen fra seil til damp. Etterhvert disponerte rederiet en rekke dampskip som DS «Storstad», DS «Seierstad» og DS «Stiklestad». Rederiet ble etter hvert et betydelig dampskipsrederi etter norsk målestokk. I 1907 ble hovedkontoret flyttet til Lysaker i Bærum. Selskapet ble omdannet til aksjeselskap i 1916.

I 1918 tok han initiativ til stiftelsen av Filharmonisk Selskap og ga betydelige gavebeløp for driften. Ordfører i Filharmonisk Selskaps Orkesters representantskap 1919–1929.

Han innstiftet flere legater for kunstnere. Sønnene Anton Fredrik Klaveness (1903–1981) og Dag Klaveness (1913–1986) stiftet *Anton og Therese Klaveness reise- og studiestipendium* i deres navn.

Klaveness kjøpte i 1920 Lysebu i Voksenkollen og utviklet stedet med Magnus Poulsson som arkitekt. I 1946 solgte han eiendommen til svært generøse betingelser til Fondet for dansk-norsk samarbeid.etter en innsamling til en norsk nasjonalgave til Danmark som takk for Danskehjelpen med matvarer under andre verdenskrig.

Klaveness ble kommandør av St. Olavs Orden i 1952.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Anton\_Fredrik\_Klaveness[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Anton\_Klaveness, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Dagbladet, side(r) 8, utgitt 6. november 1958[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Norsk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Sandarslekten Klaveness[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Klaveness, Thv. (f. 1883) (1951). *Sandarslekten Klaveness*. Oslo: Cammermeyer. s. 64 ff.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Flagsundet** er et sund i Steigen kommune i Nordland som er den sørligste av tre forbindelser mellom Vestfjorden og, via Skjettenfjorden, til fjordarmen Sagfjorden.

Sundet er 16 kilometer langt og går mellom Engeløya i nord og Steigens fastland i sør. Bredden varierer fra ca. 2,7 km til ca. 900 meter. Mellom Bogøy og Ålstadøya går det 200 meter brede Bogøysundet som er en del av skipsleden gjennom Flagsundet. 

Henholdsvis fra fastlandet over Bogøysundet, og videre fra Ålstadøya til Engeløya, krysser de to Engeløybruene som er en del av  Fv835.  Fv638 går langs nordsiden av sundet, og  Fv636 går tre-fire km langs sørsiden. Nordlandsekspressen mellom Bodø og Svolvær trafikkerer Flagsundet.

| Holme i Flagsundet | Dekar | Beskrivelse |
| --- | --- | --- |
| Bergsøya | ca. 37 |  |
| Bogøy | ca. 38 | Mellom fastlandet og Bogøysundet. |
| Kvannholmen | ca. 15 |  |
| Røssøya | ca. 440 |  |
| Røssøykalven | ca. 51 |  |
| Skånlandsøya | ca. 14 |  |
| Ålstadøya | ca. 45 | Mellom Bogøysundet og Engeløya. |

Se også
-------

* Skagstadsundet
* Økssundet

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Holkestad-Oterneset. Målt ved bruk av måleverktøy i Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Flagsundet på Norgeskart.no fra Statens kartverk
**Arnulf av Lisieux**, også nevnt som *Arnold* eller *Arnoul*, *Lexoviensis* eller *Luxoviensis* (født 1105/1109; død 31. august 1184) var en fransk biskop og betydelig politisk figur i Frankrike og England på 1100-tallet, særlig knyttet til kong Henrik II av England. Han var biskop av Lisieux i 1141. Han trakk seg fra sitt bispesete i 1181 og pensjonerte seg ved klosteret Saint-Victor i Paris hvor han døde.

Liv og virke
------------

Arnulf tilhørte en geistlig familie som støttet hans framgang i kirkens tjeneste. Hans onkel var biskop av Lisieux og hans eldre bror Jean de Neuville, biskop av Sées, var hans lærer, og han studerte senere kirkerett i Roma. Hans intellekt ga ham framgang og hans avhandling om seremoniens splittelse holdt han ved rådet i Tours i 1163. Han skrev i forsvar av pave Innocent II et brutalt brev mot biskop Gerard i Angoulême, en forkjemper av motpaven Anacletus II (Petrus Leonis).

I 1141 valgte kannikene ham til etterfølge hans bror ved bispesetet Lisieux. Han viste seg som en lidenskapelig reformator og som refser av prestenes utsvevende moral. I årene 1160–1170 begynte han gjenoppbyggingen av katedralen i Lisieux, og var nyskapende i å vedta at den nye byggingen skulle være i gotisk stil mens det øvrige Normandie ennå forble i den romanske. 

Han fulgte kong Ludvig VII av Frankrike på hans korstog i 1147, og han var trofast mot pave Alexander III under hans splittelse. Han var en forkjemper for kong Henrik II i konflikten mellom kongen og Thomas Becket, og etter at sistnevnte ble drept fortsatte han å forsvare kongen overfor paven. I 1173 mistet han kongens gunst, og senere for tid også pave Lucius III. En del av tvisten med kongen var at han valgte å støtte Henrik IIs sønn Henrik den unge konge i dennes opprør mot sin far.

Mot slutten av sin embetstid lå han i konflikt med andre geistlige som anklaget ham for sløse med kirkens midler mens han selv mente at bispeverdigheten måtte gå hånd i hånd med rikdom og prakt. Han trakk seg fra sitt embete på grunn av alderdom og svekkelse, og pensjonerte seg ved klosteret St. Victor i Paris hvor han døde tre år senere. 

Hans skrifter omfattet en samling med brev han skrev og en del poesi.

Han var onkel til Hugh Nonant, biskop av Coventry fra 1185 til 1191.

Referanser
----------

1. ↑   katolsk hierarki ID arnoul[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Muratori, SS. RR. Ital. III, 423-432.
3. ↑  I *Patrologia Latina*, CC.
4. ↑  Spear: «The Norman Empire and the Secular Clergy» i *Journal of British Studies*, side 5

Eksterne lenker
---------------

* Arnulf of Lisieux, artikkel i *Catholic Encyclopedia*. New York: Robert Appleton Company. 1913.

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** ICCU **·** BNE
 |
**Arnór Sighvatsson** (født 1956) er en islandsk økonom. Han er pr juli 2009 fungerende visesentralbanksjef i Islands sentralbank (Seðlabanki Íslands), og vil 20. august 2009 overta stillingen formelt, samtidig som Már Guðmundsson overtar som ny sentralbanksjef. 

Han ble valgt ut som midlertidig visesentralbanksjef 27. februar 2009 samtidig som norske Svein Harald Øygard ble utnevnt som midlertidig sentralbanksjef, etter at Davíð Oddsson trakk seg fra stillingen. 29. juni 2009 ble Sighvatsson formelt valgt til stillingen som visesentralbanksjef. 

Han har en Bachelorgrad i historie og filosofi fra Háskóli Íslands, og tok doktorgrad i økonomi ved Northern Illinois University i 1990, og har vært sentralbankens sjefsøkonom siden 2004. Før dette var han visesjefsøkonom (*Deputy Chief Economist*) fra 1995. 

Han har tidligere vært medlem av den marxistisk-leninistiske bevegelsen EIK(m-l).

Referanser
----------

1. ↑  Seðlabanki Íslands - *Arnór Sighvatsson appointed Chief Economist of the Central Bank of Iceland*
2. ↑  Statsministerens Kontor (Island) - *Prime Minister appoints new Governor and Deputy Governor of the Central Bank of Iceland* (29. juni 2009)
3. ↑  Hvem blir sjef for den islandske Sentralbanken Arkivert 25. juli 2009 hos Wayback Machine. (6. mai 2009)

Portal: Island


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Arnylliini** er en gruppe av små, rødlige eller brunlige biller, der mange av artene er knyttet til maur.

Utseende
--------

Små, brunlige køllebiller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen. **Hodet** er omtrent så langt som bredt. Fasettøynene er små og ikke utstående. Antennene er ganske lange okraftige, det tre ytterste leddene er bredere, ganske korte og noe sprikende (kan minne litt om viften ytterst på antennene hos Scarabaeoidea). Palpene (munnfølerne) er nokså små. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, rundet, ytterkanten noe tannet. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår.

Levevis
-------

De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae)
				+ Underfamilien **køllebiller, Pselaphinae**
					- Overstammen Goniaceritae
						* Gruppen **Arnylliini** Jeannel, 1952
							+ Slekten *Awas* Löbl, 1994 - 8 arter, Sørøst-Asia
							+ Slekten *Harmophorus* Motschulsky, 1851 (=*Arnyllium* Reitter, 1884) - 12 arter

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Arnylliini* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Arnylliini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Par med barn, ikledd tradisjonelle klær
**Bessarabiske tyskere** (tysk: *Bessarabiendeutsche*, rumensk: *Germani basarabeni*) er en etnisk gruppe som levde i Bessarabia (deler av dagens Moldova og Ukraina) mellom 1814 og 1940. Mellom 1814 og 1842 immigrerte omtrent 9 000 fra Baden, Württemberg, Bayern, deler av Kongeriket Preussen som ligger i dagens Polen, og Alsace i dagens Frankrike, til det russiske området Bessarabia ved Svartehavet. Området, på svartehavskysten, var en del av Det russiske keiserdømme som Novorossija, før det senere ble til Bessarabia-guvernementet. I deres 125-år lange historie var de bessarabiske tyskerne stort sett landlige. Fram til deres tilbakeflyttning til Det stortyske riket (gjennom befolkningsutveksling avtalt i Molotov-Ribbentrop-pakten) var gruppen en minoritet, og utgjorde ikke mer en 3 % av befolkningen (93 000). De blir skjelnet fra svartehavstyskere, som bosatte seg øst for Odessa.

Den tidligere tyske presidenten Horst Köhler er av bessarabisktysk opphav. Før de flyttet til Tyskland i 1940, levde foreldrene til Köhler i den tyske kolonien Rîșcani i Nord-Bessarabia. Deretter ble de flyttet til tyskokkupert Polen, hvor Köhler ble født. 

Bessarabia i rødt.

Se også
-------

* Volgatyskere

Referanser
----------

1. ↑  University of Alberta - Bessarabians Besøkt 1. april 2015
2. ↑  GHRS.org History of Bessarabian Germans Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. Besøkt 1. april 2015

Portal: Tyskland
**Bollin** er ei elv i Cheshire og Stor-Manchester, England. Den er en av de største sideelvene til elva Mersey.

Elva har sitt utspring i Macclesfield Forest i den vestligste delen av Peak District. Den renner først mot vest, før den snur mot nord og passerer gjennom byen Macclesfield, hvor Macclesfield Canal krysser elva. Etter Macclesfield snur elva mot nordvest og fortsetter over slettene til byen Wilmslow. På vestsida av Wilmslow løper Bollin sammen med sin største sideelv, Dean, som kommer inn fra nord etter å ha rent parallelt med Bollin bare en drøy kilometer nord for denne. Elva renner deretter inn i Styal Country Park, hvor den passerer den tidligere bomullsfabrikken Quarry Bank Mill, som ved hjelp av et vannhjul, brukte Bollin som kraftkilde. Quarry Bank Mill er nå et museum for bomullsindustrien og en av de best bevarte tekstilfabrikkene fra den industrielle revolusjon. 

Bollin renner under den søndre rullebanen på Manchester lufthavn i denne kulverten.
Rundt tre kilometer vest for Wilmslow blir Bollin ført i en kulvert under den søndre rullebanen på Manchester lufthavn. Over de neste 15 kilometrene danner elva den sørvestre delen av grensa mellom Greater Manchester og Cheshire. På denne strekningen renner den gjennom det flate jordbrukslandskapet sør for Altrincham. Ved Dunham Town krysser Bridgwater Canal over elva. Bollin løper til slutt sammen med Mersey rundt 2 km nord for Lymm, like ved stedet hvor Mersey igjen skiller lag fra Manchester Ship Canal, etter å ha vært en del av kanalen fra Irlam.

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Bollin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |