recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hotel Park Bergen - Hovedhuset
Foto: Øystein Klakegg
Hotel Park Bergen - Fra resepsjonsområdet  
Foto: SM Bredvei
Hotel Park Bergen - Rom 218  
Foto: SM BredveiHotel Park Bergen - Rom 212  
Foto: SM Bredvei
**Hotel Park Bergen** er et hotell i Bergen, beliggende i Harald Hårfagres gate 35 på Nygårdshøyden, like ovenfor sentrum av Bergen. Hotellet består av to historiske bygninger fra 1880 og 1890. Hotellet er medlem av De Historiske Hotel og Spisesteder.

Hotellet har en særpreget stil, med en blanding av historiske møbler og antikviteter med elementer av moderne design, og skiller seg derfor fra dagens vanlige kjedehoteller.

Hotellets historie
------------------

Bergen opplevde en storstilt vekst i perioden 1880 til 1910. I øvre del av Nygårdshøyden, der Hotel Park i dag ligger, ble det bygget en rekke viktorianske villaer og gårder med en stil inspirert av Berlin, København og Stockholm. Desto høyere man kom opp på Nygårdshøyden, desto mer utsmykkede og prangende ble bygningene i mer eksklusive og lysere gateløp. Rundt 1890 var området rundt Nygårsdsparken hovedsakelig bebodd av byens bedrestilte og øvre elite.

Hovedhuset er oppført i 1890 og ble oppført som bolig for en av byens finere familier. I 1897 ble huset kjøpt av konsul Conrad Mohr (1849–1926) og var i denne familiens eie helt frem til 1974. Familien Mohr var forøvrig nære omgangsvenner av Edvard Grieg og hans kone Nina. I en lengre periode rundt århundreskiftet var konsul Mohr engasjert i planer sammen med Edvard Grieg om å lansere en konsertsal i Bergen. Dette arbeidet skulle derimot ta lang tid, og først i 1978, lenge etter de to herrers bortgang, sto Bergens konserthus "Grieghallen" ferdig – bygget på nedre deler av Nygård, like nedenfor Hotel Park.  

 I en lang periode var huset i Harald Hårfagresgate hjem for enslige kvinner, drevet gjennom stiftelsen "Agnete Mohrs Minde". Siden 1974 har det vært hotelldrift i bygningen. Familien Klohs overtok hotellet i 1979 og har satt sitt preg på hotellet og har klart å bevare et historisk preg over bygningen både utvendig og inne.

Bygningen som ligger på andre siden av gaten ble oppført i 1880 av købmand Eilert Engelsen, som med sin kone, sine 6 barn og diverse tjenestepiker bodde her gjennom lengre tid. I nyere tid var bygget eiet av Universitetet i Bergen, og som en naturlig utvidelse av hotelldriften i hovedhuset, overtok familien Klohs dette bygget i 1997.

Eksterne lenker
---------------

* Hotellets nettsider
* Kartplassering på google maps
* De Historiske Hotel og Spisesteders nettside
* Bergen byleksikon på nett, om Park Hotel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
***Lær av Dazhai i jordbruket*** (农业学大寨, pinyin: *Nóngyè xué Dàzhài*) var en kampanje organisert av Mao Zedong i Folkerepublikken Kina tidlig i 1960-årene. Kampanjen oppfordret bøndene til å dra lærdom av bøndene i folkekommunen Dazhai i det nåværende fylke Xiyang i provinsen Shanxi ved å utøve selvoppofrelse og politisk aktivitet. Folkekommunens leder, Chen Yonggui, fikk en lynkarriere og endte opp i Politbyrået for sentralkomiteen for det kinesiske kommunistparti.

Det ble skrevet svært meget om Dazhais eksempel i bøker, tidsskrifter, ukeblader og aviser, og landsbybøndenes innsats var også tema for en rekke filmer. Ifølge propagandaen var de enestående dyktige ikke bare ved sine store avlinger, men de gjennomførte storstilte irrigasjonsprosjekter med kanaler, reservoarer og viadukter. Dette klarte de, het det, ved bare å stole på egne krefter, uten finansiell eller teknisk bistand fra regjeringen. 

En rekke sanger om Dazhai var populære en tid. Den mest kjente var  *Dazhai Yakexi*, der en uighursk bonde forteller om hvor oppløftet han er etter å ha besøkt Dazhai. 

Det ble arrangert gruppereiser fra hele Kina til Dazhai, særlig for bønder. Disse reisearrangementene vedvarte til Firerbandens fall og kulturrevolusjonens avslutning i 1976.
**GoPro** er et amerikansk teknologi-selskap stiftet i 2002 av Nicholas Woodman. Firmaet lager små actionkameraer, som kan ta opp bilder, lyd og video, og samtidig være kompakt og robust. Selskapet omsatte for 60,6 millioner dollar i 2013.

GoPro ble etablert etter at Woodman manglet et passende kamera til å gjøre opptak under en surfingtur i Australia.

HERO 35mm, et filmkamera, var selskapets første kamera og ble lansert i april 2005. Selskapets første digitalkamera, Digital HERO, ble lansert i 2006. Seneste kamera er GoPro HERO7 som ble lansert 30. september 2018. Modellen kommer i tre varianter; White, Silver og Black, som har forskjellige spesifikasjoner.

Selskapet har også utviklet dronen Karma, et kvadrokopter, som ble solgt i 2016–2018.

Galleri
-------

* GoPro Karma-droneGoPro Karma-drone
* GoPro Karma-drone slått sammen for transportGoPro Karma-drone slått sammen for transport

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 29. januar 2018.
2. ↑  «GoPro plans to list on the Nasdaq stock exchange». *BBC News* **(engelsk)**. 20. mai 2014. Besøkt 26. juni 2014.
3. ↑  Ryan Mac (25. mars 2013). «The Mad Billionaire Behind GoPro: The World's Hottest Camera Company». *Forbes* **(engelsk)**. Besøkt 7. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) GoPro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Lærekandidat** er en yrkesutøver som inngår lovfestet opplæringskontrakt i et lærefag med en godkjent arbeidsgiver. En opplæringskontrakt er mindre omfattende enn en lærekontrakt som inngås med lærlinger. Lærekandidaten forberedes til en kompetanseprøve i faget, med mindre omfang enn en fag-/svenneprøve.

Det er rom for å endre opplæringskontrakten i løpet av læretiden. Dersom kandidaten viser en utvikling som tilsier at fullverdig yrkeskompetanse er oppnåelig, kan opplæringskontrakten endres til en ordinær lærekontrakt etter godkjenning fra yrkesopplæringsnemnden. Kandidaten vil da ha Fag-/svennebrev som mål.

Lærekandidatar som av ulike grunner ikke kan følge, eller få tilfredsstillende utbytte av det ordinære opplæringstilbudet, har rett til spesialundervisning. Et behov for spesialundervisning kommer etter en sakkyndig utredning fra Pedagogisk-psykologisk tjeneste (PPT). Kandidater med rett til spesialundervisning skal følge en individuell opplæringsplan.

Se også
-------

* Fagbrev og svennebrev
* Fagprøve
* Mester
* Laug
* Lærling
* Mesterbrev
* Mesterfag
* Svenn
* Svennestykke

Eksterne lenker
---------------

* Vilbli.no: Lærekandidat

| * v
* d
* r
Videregående opplæring i Norge |
| --- |
| Utdanning | Studieforberedende: | 
* Studiespesialisering
* Idrettsfag
* Kunst, design og arkitektur
* Medier og kommunikasjon
* Musikk, dans og drama

 | Norges flagg |
| Yrkesfag: | 
* Bygg- og anleggsteknikk
* Elektro og datateknologi
* Frisør, blomster, interiør og eksponeringsdesign
* Helse- og oppvekstfag
* Håndverk, design og produktutvikling
* Informasjonsteknologi og medieproduksjon
* Naturbruk
* Restaurant- og matfag
* Salg, service og reiseliv
* Teknologi- og industrifag

 |
| Studiekompetanse: | 
* Påbygging til generell studiekompetanse
* Praksisrettet studiekompetanse
* Yrkes- og studiekompetanse (YSK)
* International Baccalaureate

 |
| Læretid: | 
* Lærekandidat
* Praksisbrev
* Bedriftsnært yrkesfag (BYF)
* Vg3 i skole
* Fag- og svenneprøve

 |
*Denne artikkelen handler om spillet Gnav, for artikkelen om poltergeisten i Harry Potter-bøkene, se: Gnav (Harry Potter)*

**Gnav** er en betegnelse på både et kortspill og et brikkespill. I nyere tid er gnav kanskje mest kjent som et kortspill, men i Norge og i Danmark utviklet det seg også en variant som spilles med brikker. Navnet *gnav* er sannsynligvis en etterligning av kattens mjau – på italiensk: *gnao* (utt.: *njao*) – etter kortet eller brikken med bilde av katt. 

Spillet oppstod i Italia og spredte seg blant annet til Tyskland. Der fikk det navnet *Vogelspiel* etter kortet med bildet av en gjøk. Av samme grunn heter det *Cucu* i Italia. I Sverige kalles kortspillet «kille-spill».

Til Norge kom spillet i det 17. århundre, i dansketiden. Det var danske embedsmenn som brakte spillet med seg. På den tiden ble det spilt både med kort og brikker. Brikkespillet oppstod sannsynligvis under Christian VI (1730–1746), pietistkongen. I sin regjeringstid innførte han forbud mot kortspill, men gnavspillets popularitet blant menigmann gjorde at spillet fikk et nytt liv som brikkespill.

Gnav har vært spilt i flere varianter. Reglene kan variere fra distrikt til distrikt. Nå spilles gnav med 42 kort/brikker med 21 ulike symboler, to av hver (i synkende verdi):

* Gjøken
* Dragonen
* Katten
* Hesten
* Huset
* Romertallene **XII** til **I** eller **12** til **1**
* 0
* Potten
* Uglen
* Narren

Karl Uchermanns kortstokker
---------------------------

Forlaget Damm introduserte i 1888 både en gnav-kortstokk og et nytt sett med gnavbrikker på det norske markedet. Spillene ble svært populære, og da Damm noen år senere bestemte seg for å endre designet på gnavstokken, gikk dette oppdraget til den norske maleren og illustratøren Karl Uchermann. Hans nye kortstokk kom på markedet i 1893.

Kortspillet «Hypp»
------------------

I Norge ble det utviklet et annet kortspill som spilles med gnavkort; det andre spillet kalles «Hypp».

Referanser
----------

1. ↑  Christina Tveit (13. desember 2013). «Holder liv i kulturhistorisk brikkespill». *Aust Agder Blad*. Besøkt 10. januar 2021.
2. 1 2 3 4  Marthe Glad Munch-Møller (2015). «Gnavspill : Hvordan det hele begynte» (PDF). *Lokalhistorisk magasin Nr. 03, 2015. Landslaget for lokalhistorie (LLH), Norsk lokalhistorisk institutt (NLI)*. Institutt for historiske studier, NTNU Trondheim.
3. 1 2  Nordheim, Terje (1991). *Norske kortleikar 1752-1990*. Oslo: Samlaget. s. 173. ISBN 82-521-3108-5. OCLC 85078470.

Eksterne lenker
---------------

* Gnav hos Brettspillguiden
* Spilleregler for Gnav hos gnav.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Candice Kristina Patton** er en amerikansk skuespiller. Hun er kjent for sin rolle som Iris West-Allen i TV-serien *The Flash*.

I mai 2004, etter sitt første år på universitetet, deltok Patton i CBS *Soap Star Screen Test,* en landsomfattende konkurranse for universitetsstudenter om å vinne en rolle i såpeoperaen *The Young and the Restless.* Patton vant konkurransen sammen med Ethan Rains. I 2008 hadde hun en hovedrolle i webserien *Sorority Forever* og en rolle i den uavhengige filmen *Commander and Chief.*

Patton har spilt i flere tv-serier, inkludert såpeoperaen *The Bold and the Beautiful* og i*The Flash.* Rollen har ført til crossover-opptredener i andre «Arrowverse»-show,[*klargjør*] deriblant *Arrow*, *Supergirl* og *Legends of Tomorrow*.

I 2017 mottok hun en Saturn-pris for rollen som Iris West i *The Flash.*

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Candice Patton på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Candice Patton på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Candice Patton på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Candice Patton hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Candice Patton hos TV Guide Rediger på Wikidata

* (en) Candice Patton hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Candice Patton på Twitter Rediger på Wikidata

* Candice Patton på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
**Bygdeturisme** er turisttilbud som tar sitt utgangspunkt i natur og kultur og legger vekt på steders og områders egenart. Begrepet er synonymt med det engelske «rural tourism». Hensikten er at turisten skal bli en tid på stedet for å gjøre seg kjent, i stedet for bare å se på en severdighet og forsvinne igjen.

På norsk finnes også andre begreper som i stor grad dekker eller er en del av det samme: grønt reiseliv, geoturisme, økoturisme, gårdsturisme, naturbasert turisme, grønt reiseliv og bærekraftig turisme.

I Norge er bygdeturismen organisert i Hanen. Dette er en bransje- og markedsorganisasjon for virksomheter innen bygdeturisme og gardsmat. Tidligere fantes to organisasjoner i Norge: Norsk Bygdeturisme og Norsk Gardsmat. Våren 2004 ble de to organisasjonene slått sammen til en under navnet Norsk Bygdeturisme og Gardsmat (NBG). Hanen har vel 400 medlemmer over hele landet fordelt på 12 regionlag. Hanen samarbeider med Statens vegvesen om vegskiltsymbolet 650.40 for "Gardsmat/bygdeturisme", den såkalte Veghane. Hanen innstiller på hvem som er i overensstemmelse med kravene til den enkelte bedrift, mens det er Statens vegvesen som gir den endelige godkjenningen 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC **·** BNE
 |
**Bygdefolket** var et politisk parti i Norge på 1930-tallet. Det stilte til valg i 1933 sammen med Nasjonal Samling (NS). Partiet var en del av organisasjonen Bygdefolkets Krisehjelp (BK).

Bygdefolkets Krisehjelp (BK) ble stiftet høsten 1931 som en organisasjon av bygdefolk for å bekjempe virkningene av den økonomiske krisen som også rammet jordbruket hardt.
Mange tolket BKs program som reaksjonært og fascistisk.
Organisasjonen var i all hovedsak utbredt på Østlandet. Antall medlemmer var anslagsvis 8 til 12000.

Valgsamarbeid med NS
--------------------

I 1933 ble det inngått avtaler om valgsamarbeid mellom Nasjonal Samling (NS) og Bygdefolket, Bygdefolkets Krisehjelps navn på seg selv som politisk parti. NS og Bygdefolket stilte ved stortingsvalget i 1933 valgliste sammen i fem fylker : Oppland, Buskerud, Vestfold, Telemark og Aust-Agder.

Oppslutningen ble størst i Telemark, der listen fikk 9% av stemmene i landdistriktene (herredskommunene). En av lederne i BK, overrettssakfører Olav Lien fra Kviteseid stod øverst på valglisten. Han var noen tusen stemmer fra å bli innvalgt til Stortinget.

BK døde hen i 1935-36 etter en periode med oppløsning og kamp mellom ulike fraksjoner, og ble oppløst i 1936.

Litteratur
----------

* Jostein Nerbøvik (1991). *Bønder i kamp*. Oslo: Samlaget.
Anderssens åpning
 Stilling etter **1. a2-a3**: 

**Anderssens åpning** er en lukket sjakkåpning som begynner med trekket **1. a2-a3**. Siden trekket ikke bidrar til utviklingen av de hvite brikkene og kampen om sentrum, er åpningen lite brukt og hører til de irregulære åpningene i *Encyclopaedia of Chess Openings*, A00.

Svarts viktigste svartrekk er:

* **1. … e7-e5!?**
* **1. … g7-g6** (2. Sg1-f3, g2-g3, h2-h4 eller e2-e4),
* **1. … d7-d5** (2. Sg1-f3).

Ofte oppstår stillinger som er kjent fra engelske partier, eller der lignende strategiske planer ligger bak.

Adolf Anderssen spilte denne åpningen flere ganger mot Paul Morphy under en match i Paris 1857 for å tvinge den angrepssterke amerikaneren inn i et lukket spill. I en turnering i Wien 1873 brukte Wilhelm Steinitz åpningen mot Joseph Henry Blackburne i andre sluttspillparti og vant overbevisende.

Noen navngitte varianter av Anderssens åpning
* polsk gambit: **1.a3 a5 2.b4**
* creepy Crawly-formasjonen: **1.a3 e5 2.h3 d5**
* Anderspiggen («Anders spike»): **1.a3 g6 2.g4**

Referanser
----------

1. ↑  Se søkbar database over åpninger
2. ↑  Bill Wall. "ECO codes with names". Arkivert kopi av originalen, 20. februar 2010

Eksterne lenker
---------------

Eksempelpartier
* Anderssen Opening, chess.com
* Adolf Anderssen vs Paul Morphy (1858) · Anderssen Opening: General (A00) · 1-0, chessgames.com
* Adolf Anderssen vs Paul Morphy (1858) · Anderssen Opening: General (A00) · 0-1 , chessgames.com
* Adolf Anderssen vs Paul Morphy (1858) · Anderssen Opening: General (A00) · 1/2-1/2 , chessgames.com
**Anderz Døving** (født 1962 i Stockholm[]) er norsk koreograf, dramatiker og sceneinstruktør.

Biografi
--------

Døving er utdannet koreograf fra Statens Balletthøgskole (1984–87), og debuterte med *Ragnarokk!* i 1988. 

Han startet dansekompaniet Andanse-kompaniet (senere Andanse Teatret) i 1989,[] hvor han koreograferte ballettene *Før Aske* (NRK 92), *Aftenlandet* (NRK 93), *Svanesjømysteriet*, *Quad* og *Danseenergi*.

Han startet The Norwegian Summer Dance Company i 1994, som satte opp gratis utendøs danseforestillinger i Oslo-regionen i 1995, 1996 og 1997. Den mest sette norske danseforestilling tre år på rad.

Døving har koreografert for en rekke kompanier, bl.a. *Mellom Amor og Psyche* (1994, basert på bildene til Edvard Munch) for Den Norske Opera, *Omnis Caro* (1993) for Nye Carte Blanche og *Haugstussa - 400 m. ballett* for åpningen av Dansescenen i København.

Døving har arbeidet som sceneinstruktør siden 1996, med bl.a. forestillingene *Snehvit*, *Askepott* og *Mirad – en gutt fra Jugoslavia* for Den Nationale Scene, *Rent* for Trøndelag Teater og *Tørres Snørtevold* for Rogaland Teater. Han satte opp "My Fair Lady" for Riksteatret i 1999 med bl.a. Wenche Foss og Bjørn Skagestad.

Anderz Døving var teatersjef ved Nord-Trøndelag Teater i perioden 2004–09, hvor han han også satte opp forestillingene *Rødhette*, *Kjærligheten er blå* (om Jacob Weidemann), *Jul i Blåfjell* og Ibsens *Sancthansnatten*.

Fra 2010 var Døving ansatt ved Nasjonalmuseet for kunst og Munchmuseet som prosjektleder for Edvard Munchs 150-årsjubileum.

Referanser
----------

1. 1 2  NRK (22. september 2003). «Vil vurdere fire søkere som teatersjef». *NRK*. Besøkt 25. januar 2022. «Anderz Døving, f.1962 , koreograf Statens Balletthøgskole, frilans. Han har danset og satt opp forestillinger ved en lang rekke scener siden 1987, og han var blant annet danser ved åpnings-og avslutningsseremonien under OL på Lillehammer.»
2. ↑
3. ↑  Wallum, Stian (20. mars 2009). «Anderz Døving langer ut mot kolleger». *adressa.no*. Besøkt 25. januar 2022. «Anderz Døving var den visjonære teatersjefen som brakte Nord-Trøndelag Teater opp og fram. Nå er det over og ut.»
4. ↑  «– Norge har en gullskatt i Munch». *Moss Avis* **(norsk)**. 20. juni 2011. Besøkt 25. januar 2022.
5. ↑  Eckholdt • 35 98 67 65, l Per (21. april 2010). «Munch-jubileet tar bare en pause». *Kragerø Blad Vestmar* **(norsk)**. Besøkt 25. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
***Andevocassis*** er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

En middelsstor, oval, blank, gulbrunlig (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille med svarte flekker. Sett fra siden er den lavt hvelvet. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen bredt oval. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" lite framskytende. Kantene av pronotum og dekkvingene danner en nesten kontinuerlig kurve. Oversiden er ganske fint punktert med markere, litt innsunkne punktrader på dekkvingenes midtparti.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse
----------

Arten lever på Madagaskar.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Andevocassis*** Spaeth, 1924
							+ *Andevocassis picta* (Spaeth, 1905)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Andevocassis* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Andevocassis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Andevocassis* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Andevocassis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Callidulidae** er en liten gruppe av sommerfugler som bare finnes i et begrenset område fra India i vest til Salomonøyene i øst, og på Madagaskar. De fleste artene hviler med vingene holdt loddrett over kroppen, og de ligner derfor sterkt på dagsommerfugler, men kan kjennes fra disse på at antennene ikke er tydelig klubbeformede.

Utseende
--------

Små til middelsstore, slanke, brunlige sommerfugler med brede vinger. Underfamilien Callidulinae hviler med vingene holdt loddrett opp fra kroppen, Griveaudiinae hviler med taklagde vinger, mens ingen ser ut til å ha lagt merke til hvilestillingen til Pterothysaninae. **Kroppen** er slank, kledt med noen meget løstsittende, hårlignende skjell, og hodet middels stort, **antennene** er omtrent halvparten så lange som forvingene og trådformede eller ganske svakt klubbeformede. De har en «knekk» i den ytterste delen, som peker litt oppover. **Forvingene** er brede og trekantede, brune, ofte med et bredt, gult, skrått tverrbånd, bakvingene avrundede, ofte med et bredt innhakk. **Larvene** (bare kjent for Callidulinae) er nakne, sylindriske og grønne, med en blank, svart hodekapsel.

Levevis
-------

Callidulinae flyr om dagen mens de fleste Pterothysaninae og Griveaudiinae trolig flyr om natten. De planteetende larvene som er kjent, lever på bregner, men det finnes også minst én art der larvene vokser opp som snyltere i maurtuer.

Systematisk inndeling
---------------------

 *Callidula evander*
**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Gruppen Apoditrysia
									* Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
										+ Overfamilien Calliduloidea – bare en familie
											- Familien **Callidulidae**
												* Callidulinae
													+ Slekten *Callidula*
													+ Slekten *Cleis*
													+ Slekten *Comella* – bare på Ny-Guinea
													+ Slekten *Pterodecta*
													+ Slekten *Tetragonus*
												* Griveaudiinae – bare på Madagaskar
													+ Slekten *Griveaudia*
												* Pterothysaninae
													+ Slekten *Helicomitra*
													+ Slekten *Pterothysanus*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Callidulidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Callidulidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Callidulidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Callidulidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Callidulidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Moths of Borneo – Callidulidae
**Broen over Noord** er en veibro over elven Noord i den nederlandske provinsen Zuid-Holland som forbinder området Alblasserwaard med øyen IJsselmonde ved byene Alblasserdam og Hendrik-Ido-Ambacht. Broen ble bygget som del av «Rijkswegenplan 1927» (norsk: Riksveiplanene fra 1927) og åpnet i november 1939. Broen er en del av det nederlandske riksveinettet, nærmere bestemt N915.

Broen overlevde annen verdenskrig dels fordi den ikke var tegnet inn på de tyske militære kartene, noe den nederlandske hærledelsen ikke var klar over. Først sent på ettermiddagen den 10. mai 1940 oppdaget generalløytnant Student at nederlandske styrker rykket opp mot broen, og han lot den besette. Den nederlandske hærledelsen som ikke hadde hatt vakter ved broen, og etter at de tyske troppene hadde inntatt den, lyktes de nederlandske styrkene ikke i å gjenerobre den.

Opprinnelig var broen en del av det nederlandske riksveinettet, nærmere bestemt A15. Etterhvert som trafikken over den vokste, utviklet den seg til en flaskehals. Dette førte til at man vedtok å bygge en tunnel til avlastning. I 1992 ble Noordtunnelen åpnet og etter dette har broen gjort tjeneste for lokal trafikk, transport av farlige stoffer som ikke kan passere gjennom tunnelen og som omdirigering når tunnelen vedlikeholdes.

Se også
-------

* Noordtunnelen

Kilder
------

Kilder angitt i artikkelen på wikipedia på nederlandsk:

1. ↑  Rijkswegenplan 1927 Arkivert 29. desember 2009 hos Wayback Machine. (nederlandsk)
2. ↑  s.26, De val van een bergredenaar: het politieke leven van Willem Aantjes. Roelof Bouwman, Boom forlag, 2002. ISBN 9053527176. (nederlandsk)
3. ↑  Dr. L. de Jong, Het Koninkrijk der Nederlanden in de Tweede Wereldoorlog, Deel 3, 1970, pp 153-154. (nederlandsk)
***Oxymirus cursor*** er en stor bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den finnes i skog over det meste av Norge og er en av de vanligere trebukkene her i landet.

Utseende
--------

En middelsstor til stor (18–32 mm), noe slank trebukk. Det er stor forskjell på kjønnene. Hannen er slank med forholdsvis lange antenner, og helt svart. Hunnen er markert større og bredere, antennene er kortere, grunnfargen lysere og den har en bred, rødbrun lengdestripe på hver dekkvinge. Antennene er ganske kraftige, nesten så lange som kroppen hos hannen og litt over halvparten så lange som kroppen hos hunnen. Hodet er lengre enn bredt. Pronotum er trapesformet, omtrent så langt som bredt, med to par høye knøler og en kraftig pigg midt på hver sidekant. Dekkvingene har markerte, omtrent rettvinklede skuldre og to lengderibber hver. De er kledte med korte, fine, lyse hår. Beina er forholdsvis lange og middels kraftige.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i ganske myk, morken ved med brunråte. Den finnes oftest på bartreved, men kan også gå på ved av løvtrær. Denne arten kommer dermed inn i et senere nedbrytingsstadium enn de fleste andre trebukker. Larveutviklingen tar minst tre år. De voksne billene finnes i mai-juni og er mest nattaktive.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa bortsett fra de vestligste delene, og videre østover til Stillehavet. Det er uklart om den også finnes i Nord-Amerika. I Norge er den utbredt nord til det nordlige Nordland og finnes dessuten i Pasvik. Den mangler bare på snaufjellet og er gjerne en av de vanligste trebukkene i barskog.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien **trebukker**, **Cerambycidae** Latreille, 1802
					- Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae – 130 arter i Europa
						* Stammen Oxymirini
							+ *Oxymirus cursor* (Linnaeus, 1758)

Kilder
------

* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
* Norges biller – *Oxymirus cursor*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Oxymirus cursor* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Oxymirus cursor* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Oxymirus cursor* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Oxymirus cursor* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Oxymirus cursor* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Oxymirus cursor* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Oxymirus cursor* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Oxymirus cursor* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Oxymirus cursor* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Norsk institutt for bunad og folkedrakt** (**NBF**) (tidligere **Bunad- og folkedraktrådet**) er en nasjonal vitenskapelig institusjon som arbeider med dokumentasjon, forskning og formidling av folkedrakt og bunad som kulturuttrykk, og bruk og tilvirking av disse drakttypene.

Organisering
------------

Bunad- og folkedraktrådet var tidligere en selvstendig statlig institusjon underlagt Kulturdepartementet og ledet av en direktør. Fra 2008 har institusjonens administrasjon vært underlagt Valdresmusea AS, ledet av en daglig leder med faglig ansvar.Institutet er delegert nasjonale oppgaver på det bunad- og folkedraktfaglige feltet fra Kulturdepartementet. I tillegg består institusjonen av et fagråd oppnevnt av Kulturdepartementet, som har rådgivende oppgaver. I 2010 skiftet selve institusjonen navn til Norsk institutt for bunad og folkedrakt, mens fagrådet nå bærer navnet Bunad- og folkedraktrådet. I forbindelse med navneskiftet i 2010 ble institusjonens rolle som en nasjonal vitenskapelig institusjon understreket.

Norsk institutt for bunad og folkedrakt holder til på Fagernes, i samme bygg som Valdres Folkemuseum.

Ledere:

* Åse Lange (1968–1980)
* Magny Karlberg (1980–2006)
* Gunn Jensberg (2006–2008)
* Anne Kristin Moe (2008–2011)
* Stian Roland (2012-2015)
* Camilla Rossing (2016-)

Oppgaver
--------

Norsk institutt for bunad og folkedrakts oppgaver er: 

* Bygge opp og forvalte arkiv med draktregistreringer og annen dokumentasjon knytta til folkedrakter og bunader.
* Drive forskning på bakgrunn av et bredt kulturhistorisk dokumentasjonsarbeide, og slik produsere ny kunnskap om folkedrakt og bunad.
* Formidle kunnskap og stille innsamla materiale til rådighet for de som arbeider med draktspørsmål.

  

På grunnlag av feltarbeid fra hele landet har instituttet etablert et omfattende arkiv bestående av draktregistreringer, foto, snittmønster og skisser, samt nedtegninger av tradisjonsmateriale fra ulike distrikter. Både bunadbrukere og -produsenter kan få råd i forhold til hva det historiske kildematerialet viser.

Historikk
---------

Forgjengeren til Norsk institutt for bunad og folkedrakt var Statens bunadsnemnd, som ble etablert i 1947. I 1955 skiftet nemnda navn til Landsnemnda for bunadsspørsmål. I 1967 ble nemnda omorganisert, fikk eget sekretariat og nye statutter. Det ble bestemt at nemnda skulle settes sammen av fagpersoner med vitenskapelig kompetanse, og at nemnda bare skulle arbeide med bunader som var bygd på folkedrakter, dvs. ikke omfattet moderne fantasidrakter. I 1986 skiftet institusjonen navn fra Landsnemnda for bunadsspørsmål til Bunad- og folkedraktrådet.

1. januar 2008 ble sekretariatet til Bunad- og folkedraktrådet konsolidert med Valdresmusea, med et rådgivende fagråd oppnevnt av departementet. Institusjonen skiftet 1. oktober 2010 navn til Norsk institutt for bunad og folkedrakt (NBF), mens det statlig oppnevnte fagrådet beholdt navnet Bunad- og folkedraktrådet.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Norsk institutt for bunad og folkedrakt
* Valdresmusea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Forvaltningsdatabasen
 |
**Matheuskirken** eller **Mathiaskirken** eller **Matteskirken** var muligens en kirke i Borgundkaupangen i middelalderen, men den er ikke entydig påvist arkeologisk, idet det muligens foreligger sammenblanding med Kristkirken. *Mattes kirckia* er i Aslak Bolts jordebok (1432) omtalt som tidligere eier av Dimna i Ulstein, men det fremgår at godset er lagt under erkebispesetet, og kirken er for øde å regne.

Beskrivelsen hos Brendalsmo er svært lik den for Kristkirken: en langkirke i stein med rektangulært skip og kvadratisk kor, utvendig kledd med marmorkvader. Øystein Ekroll opererer da også bare med tre kirker i kaupangen, hvorav én i nærheten av prestegården. I en slik sammenheng må Mathiaskirken og Kristkirken antas å vise til samme bygg.

Referanser
----------

1. ↑  Aslak Bolts jordebok, s. 135.
2. ↑  Ekroll, Øystein (1997). *Med kleber og kalk: Norsk steinbygging i mellomalderen*. Oslo: Samlaget. s. 181. ISBN 82-521-4754-2.

Litteratur
----------

* St. Matthis kirke — Borgund Arkivert 26. oktober 2021 hos Wayback Machine. (Middelalder på Sunnmøre)
* Jan Brendalsmo: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Møre og Romsdal fylke (Riksantikvaren, 2015), s. 19

Eksterne lenker
---------------

* «Mathiaskirken kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* «Borgund-kaupangen ved Kata-vågen». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Candida Casa** var navnet på en kirke som ble etablert av den hellige Ninian i Whithorn i Galloway i sørlige Skottland på midten av 400-tallet. Navnet er avledet fra latinske *casa* («hus») og *candidus*/*candida* («skinnende» eller «glitrende hvitt»), refererer muligens til den steintypen som ble benyttet for å bygge kirken, eller den hvitfarge som ble benyttet for å male den.

Kirken vokste raskt til å bli et betydelig sted i tidlig middelalder, ble en katedral og et kloster, og forble et senter for pilegrimsreiser til tross for den ustabile politiske regionen. Whithorn og området rundt gikk fra britonsk til northumbriansk til norrøn kontroll før den til sist ble gitt tilbake til lokal kontroll en gang ved 1100, og på det tidspunkt var området en del av kongedømmet Skottland.

Bispedømmet Whithorn ble gjenopprettet på nytt i 1128 og en ny katedral og tilstøtende nonnekloster ble bygget på stedet.

Området forfalt i løpet av den skotske reformasjonen og tiden etter. Først i 1822 ble konstruksjonen av den nåværende sognekirken restaurert på stedet som et fokus for religionsdyrkelse, slik som den hadde vært mer enn tusen år før den ble grunnlagt.

Eksterne lenker
---------------

* Apostle of the Picts
* Candida Casa, the White House
* Whithorn, Candida Casa, Tourist attraction[*død lenke*]
Höör kirke, Skåne
Jacob Krembergs altertavle. Martens døpefont nederst til venstre.
Detalj fra altertavlen med Christian IVs monogram.
Detalj fra prekestolen
**Höör kirke** ligger i den østlige utkant av byen Höör i det sentrale Skåne.

Bygningshistorie
----------------

Kirken er oppført av Morten Stenmester i 1100-tallets siste halvdel. Som Lund domkirke, er den også bygget med sten fra Höör. Apsis, kor og langhuset stammer fra middelalderkirken, men langhuset ble dog forlenget på 1600-tallet. Den nordlige sidearmen kom til i 1769, og tårnet fra 1821 fikk sitt spir i 1890. Samme år ble den sydlige korsarmen bygget og kirken ble forsynt med trappegavler.

Inventar
--------

Kirken har opprinnelig vært prydet med kalkmalerier, hvilket viste seg ved restaureringen på slutten av 1800-tallet. 

Døpefonten hører med til kirkens opprinnelige inventar. På kanten leses i runeskrift *Martin mik giarde*. 

Alteret og prekestolen, fra 1600-tallet begynnelse, er utført av Jacob Kremberg. Alteret, som bærer Christian IVs monogram, er utskåret omkring et middelalderlig madonnabilde. Bildet vendte i 1969 tilbake til sin opprinnelige plass i storfeltet, og ved samme anledning ble alteret renset for farver og fremstår i dag i lyst eketre. Det samme gjelder for prekestolen, som kan regnes for et av Krembergs hovedverker. Den er rikt utformet med fem lave relieffer på sidene flankert av kvinnelige symboler på de kristne dyder. De skårne relieffer viser ofringen av Isak, bebudelsen, hyrdenes tilbedelse, Getsemane have og korsfestelsen.

Kirken er videre i besittelse av en kopi av Bertel Thorvaldsens berømte kristusfigur fra Vor Frue Kirke i København, en gave fra 1880.

Den eldste kirkeklokken er støpt i Stralsund på 1400-tallet. Den nest eldste ble opprinnelig støpt i 1632, men er siden blitt omstøpt flere ganger. 

Kirken har fire glassmalerier fra 1900-tallet: to mot nord utført av Gunnar Theander og to mot øst av Martin Sjöblom.

Referanser
----------

1. ↑  Stilling, Niels Peter: Kulturminder i Skåne, Politiken, 2002

Eksterne lenker
---------------

* Höör kirkes hjemmeside

Portal: Sverige
**Kursja 2-brannen 1936** er trolig Russlands mest dødbringende skogbrann noensinne (men ikke nødvendigvis den største). Den utviklet seg til en ildstorm og krevde ca. 1200 menneskeliv da den 3. august 1936 utslettet byen Kursja 2 i det sentrale Mensjora, Rjazan oblast sørøst for Moskva. Brannen skjedde under det totalitære Stalin-regimet og er lite kjent, iallfall i Vesten. Den kan ha minnet om Peshtigo-brannen og Hinckley-brannen 1894 i USA. Som dem skyldtes den antagelig en kombinasjon av langvarig tørke, sterk vind (formodentlig sørlig, da ildstormen beveget seg nordover) og store mengder tørt hogstavfall. Som Peshtigo i 1871 var Kursja 2 i 1936 en ny by (grunnlagt etter oktoberrevolusjonen) i et skogsområde, dominert av tømmerhoggere og jernbanebyggere.

Mislykket evakuering med tog
----------------------------

Ved en rekke skogbranner (f.eks. Hinckley-brannen 1894) har en klart å redde hundrevis av mennesker med tog. Kursja 2-brannen hører ikke til dem.

Fra Kursja 2 gikk en smalsporet sidebane til det russiske hovednettet, som var og er bredsporet. Natt til 3. august ankom et tomt tog, og innbyggerne ble tilbudt evakuering av kvinner og barn. Avgangen ble imidlertid forsinket fordi speditørene krevde at en først skulle laste en del tømmer. Dette førte også til at toget ikke hadde plass til alle, selv om folk plasserte seg oppå koblingene, i tømmervognene og på lokomotivet (etter en annen versjon ble få eller ingen evakuert med dette toget). Den tunge lasten må også ha medført at toget brukte lengre tid på å komme opp i fart. Hundrevis av panikkslagne mennesker ble stående igjen på stasjonen. Toget ble satt i gang og nådde frem til en kanal nord for byen. Broen over kanalen stod imidlertid i full fyr, og toget ble satt i brann. Alle passasjerene skal ha omkommet, og bare 20 av byens befolkning skal ha overlevd katastrofen – i en dam, i brønner, i kanalen, eller på en skogbar ås.

Etter brannen
-------------

Ved den nedbrente lokstallen finnes en massegrav. Kursja 2 ble gjenreist, i mindre målestokk. Under andre verdenskrig brøt tyskerne inn i Sovjet og okkuperte de vestlige deler av Russland. Under slaget om Moskva nærmet de seg Rjazan oblast inntil de ble slått tilbake i desember 1941. Kort etter krigen ble Kursja 2 avfolket, og jernbanen dit nedlagt.

Referanser
----------

1. ↑  .
**Den nordiske barne- og ungdomslitteraturkonferansen**, også kalt **Nordisk barnebokkonferanse** (**NBBK**), er en tverrfaglig konferanse om barne- og ungdomslitteratur. Den arrangeres i Stavanger av Rogaland fylkesbibliotek i samarbeid med Rogaland fylkeskommune og andre og har blitt holdt omtrent annethvert år siden 1993. Konferansen er Nordens største arrangement om barn og unges litteratur og lesing. Konferansen blir vanligvis holdt over tre dager i februar og omfatter foredrag og opplesninger av blant andre norske og utenlandske forskere, formidlere og forfattere. Deltakere er forfattere, illustratører, bibliotekarer, forlagsfolk, litteraturvitere, lærere, oversettere, litteraturkritikere og andre, hovedsakelig fra Skandinavia.

Tidligere ledere for konferansen har blant andre vært Leikny Haga Indergaard og Anne Liv Tønnessen. Prosjektleder i 2008 og 2011 var litteraturformidleren Ine Marit Torsvik Bertelsen. I 2011 deltok over 350 personer på konferansen. I 2015 og 2017 ble NBBK arrangert i Stavanger kulturhus (Sølvberget) og ledet av bibliotekar Siri Odfjell Risdal.

Konferanser
-----------

* 1993: «Ta boka og spis den!» 1. – 3. februar
* 1995: «Du blir hva du leser» 12. – 15. februar
* 1997: «Fantasiens spiskammer» 9. – 12. februar
* 1999: «Rett til vers!» 7.- 10. februar – nordisk samtidslitteratur for barn og unge
* 2001: «Ja takk – begge deler!» 10.- 14. februar –
* 2003: «Jeg fant! Jeg fant!» 8. – 12. februar – fokus på myter, legender og fantastisk litteratur
* 2005; «Livet + boka = sant» 5. - 9. februar - blant annet med ondskap som tema
* 2008: «Mangfold 2008» 3.- 6. februar
* 2011: «Maktens pluttifikasjon» 7.- 9. februar
* 2015: «Undergang - eller overgang?» 2.-4. februar
* 2017: «Den visuelle vendingen» 6.-8. februar

Referanser
----------

1. 1 2  NBBK 2015 Arkivert 12. februar 2017 hos Wayback Machine.
2. 1 2  «NBBK 2017». Arkivert fra originalen 11. februar 2017. Besøkt 11. februar 2017.
3. ↑  Periskop.no om Siri Odfjell Risdal
4. ↑  *Bok og bibliotek. 2008 Vol. 75 Nr. 2* side 28–30

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted for 2008-konferansen
* Kommentarer om konferansen i 1997 Arkivert 23. august 2007 hos Wayback Machine.

Portal: Litteratur
**Den norske Bank** (**DnB**) var Norges største bank, og ble dannet i 1990 ved fusjonen av Den norske Creditbank og Bergen Bank. 

Ifølge den nye kapitaldekningskrav som skulle tre i kraft fra 1. januar 1993 kom banken under kravet om åtte prosent dekning. DnB ble derfor overtatt av staten i 1992. Som en del av kriseløsningen ble det største norske kredittforetaket, Realkreditt, slått sammen med DnB.

DnB mottok kapitalinnskudd fra Statens Banksikringsfond på totalt 3,2 milliarder kroner i perioden 1991–1993. Den 30. mars 1993 vedtok generalforsamlingen i DnB at aksjer til en verdi av 572 millioner kroner ble nullet.

DnB kjøpte i 1996 Vital Forsikring, og 1. desember 1999 ble Postbanken fusjonert inn i DnB. Etter Finance Credit-saken ble Nordlandsbanken kjøpt opp av DnB i 2003, men fortsatte som egen bank med dispensasjon fra Kredittilsynet.

4. desember 2003 fusjonerte DnB med Gjensidige NOR til DnB NOR.

Egil Gade Greve var konsernsjef i DnB det første året, deretter var Finn Hvistendahl konsernsjef fra 1991 til 1998. Svein Aaser var konsernsjef i DnB og DnB NOR fra 1998 til 2006. Rune Bjerke har vært konsernsjef siden 2006.

Fra 2011 endret DnB NOR sitt navn til DNB. Kostnadene ved omleggingen ble anslått til mellom 150 og 170 millioner kroner.

Referanser
----------

1. ↑  «DnB NOR endrer navn».
2. ↑  «Slik blir DnBs nye logo».

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Bergen byleksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |
Den nordatlantiske strømmen (rød) og Den norske atlanterhavsstrømmen (oransje)
Golfstrømmen (fiolett)
Indeks over utviklingen av den atlantiske sirkulasjonen fra år 900 utarbeidet ved hjelp av anomalier i temperaturen på havoverflata i det området der havstrømmen synker.
**Den nordatlantiske strømmen** er den kraftige greina av Golfstrømmen som transporterer varmt overflatevann nordøstover til områdene mellom Grønland og Norge.

Der Golfstrømmen møter den kalde Labradorstrømmen utenfor kysten av Newfoundland deles strømmen i flere greiner, hvorav den nordatlantiske strømmen transporterer vann nordøstover. Av de rundt 60 Sv som Golfstrømmen transporterer, sendes om lag 8 Sv med den nordatlantiske strømmen.

På nordlige breddegrader synker det tunge og saltrike vannet til bunns. Fenomenet, som kalles Grønlandspumpa, er en drivende kraft i det globale termohaline kretsløpet.

Flere klimaforskere har bekymret seg over at den globale oppvarmingen kan føre til at mekanismen som får det kalde, saltholdige vannet til å synke skal komme ut av likevekt i løpet av de neste 20-100 år, og nesten alle klimamodeller som FNs klimapanel legger til grunn tar utgangspunkt i at den termohaline sirkulasjonen vil svekkes i Nordatlanten når temperaturen stiger. Dette synet utfordres av andre, eksempelvis en gruppe forskere fra Danmark, Færøyene, Norge og Tyskland, som i tidsskriftet *Nature* har lagt fram funn som indikerer at de kalde dyphavsstrømmene som fører vann sørover fra Norskehavet har vært stabile siden 1948.

Referanser
----------

1. ↑  Stefan Rahmstorf, Jason E. Box, Georg Feulner, Michael E. Mann, Alexander Robinson, Scott Rutherford og Erik J. Schaffernicht (2015). *Exceptional twentieth-century slowdown in Atlantic Ocean overturning circulation*. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. 1 2  Kristin S. Grønli: *Golfstrømmen usvækket i Norden*, videnskab.dk, 6. oktober 2008
3. ↑  Kirsten Zickfeld u. a. (2007). *Expert judgements on the response of the Atlantic meridional overturning circulation to climate change*.

Litteratur
----------

* Martha W. Buckley und John Marshall (2016). *Observations, inferences, and mechanisms of the Atlantic Meridional Overturning Circulation: A review*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Christina Doreothea Stuart**, kjent som **Madame Stuart** (døde etter 1774) var en danser virksom i Norge. Hun kan regnes som den første ballerina i Norge.

Biografi
--------

Hun var tredje hustru til den engelske kunstneren Michael Stuart (død 1770), som var kjent i Danmark siden 1756. Paret kom til Christiania i 1769,medbringende en dansepartner. Den 26. januar 1770 ble det annonsert en forestilling på rådhuset der «Den Virtuose Madame Stuart» skulle danse, synge og spille musikk. Ballett, eller i alle fall akrobatikk og danseoppvisninger, var tidligere blitt oppført i Norge av Ferdinand Hallaschs «kinesiske dansere» i 1751 og senere av tyske danserinner i 1760 i Trondhjem, men Stuart nevnes iblant som den første som fremførte ballett i Norge, eller i alle fall i Oslo/Christiania. 

Madame Stuart ble enke og livnærte seg med danseundervisning i motedanser og selskapsdans. Hun danset også på line og sang egenkomponerte sanger på dansk, og var også danselærerinne og drev et vertshus med ølbryggeri. Hun innledet i 1771 et kompanjongskap med Martin Nürenbach fra Sverige. Den 7. oktober 1771 fremførte Stuart og Nürenbach ballett, akrobatikk og linedans. Stuart sang en aria, og i siste scene opptrådte de sammen: De demonstrerte forskjellige posisjoner og balanseakter: Mens Nürenbach bøyde kroppen til forskjellige posisjoner balanderte Stuart en påfulfjær både horisontalt og vertikalt, mistet den, fanget den igjen, og spilte så en menuett, antagelig på lutt. Hun opptrådte trolig også på det teater Nürenbach åpnet og drev 1771-1772 i Christiania.

Madame Stuart dro til Sverige i 1774, og det vites at hun danset i Gøteborg i april 1774. Etter dette nevnes hun ikke lenger. 

I 1783 debuterte en danserinne ved navn Eleanore Stuart ved Det Kongelige Teater i København; hun kan ha vært datter av Christina Doreothea Stuart .

Referanser
----------

1. 1 2  H. J. Huitfeldt: *Christiania Theaterhistorie*, Kjøbenhavn, 1876
2. 1 2  Anne Margrete Fiskvik, *Where highbrow taste met itinerant dance in eighteenth century Scandinavia: The dance entrepreneur Martin Nürenbach*

Kilder
------

* Waldemar Hansteen d.y. Historien om norsk ballett. Universitetsforlaget 1989. ISBN 82-00-02888-7
* 
* Anne Margrete Fiskvik, *Where highbrow taste met itinerant dance in eighteenth century Scandinavia: The dance entrepreneur Martin Nürenbach*

Se også
-------

* Norsk balletthistorie