**John MacBride** (født 7. mai 1868, død 5. mai 1916 var en irsk republikaner. Han var en av lederne for påskeopprøret i 1916, og ble henrettet for sin rolle i dette.

Liv og virke
------------

MacBride ble født i Westport i Mayo. Faren var Patrick MacBride, butikkeier og handelsmann, og moren var Honoria Gill. Han ble utdannet hos Christian Brothers i Westpost og senere ved St. Malachy's College i Belfast. Deretter jobbet han en periode i en tekstilbutikk i Castlerea. Han hadde studert medisin, men fullførte ikke studiene og begynte i stedet å jobbe for et legemiddelfirma i Dublin. 

Kort etter at Gaelic Athletic Association var stiftet var han mye sammen med Michael Cusack, og han meldte seg inn i Irish Republican Brotherhood (IRB). Han var også medlem av Celtic Literary Society, hvor han ble kjent med Arthur Griffith, som ble en god venn. I 1893 klassifiserte britene ham som en «farlig nasjonalist», og i 1896 reiste han til USA for IRB. Etter denne reisen emigrerte han til Sør-Afrika. 

MacBride deltok under beleiringen av Ladysmith; her det skadede rådhuset.
Han kjempet i boerkrigen, hvor han opprettet Irish Transvaal Brigade. Den ble kjent som MacBride's Brigade etter grunnleggeren, men kommandanten var den irsk-amerikanske obersten John Blake. Brigaden ble offisielt anerkjent av boernes regjering, og MacBride fikk graden major og statsborgerskap i Transvaal. Omkring 500 irer og irsk-amerikanere kjempet i brigaden, ved flere tilfeller mot irske regimenter i British Army som Dublin Fusiliers og Inniskillings. MacBride var involvert i kamper ved Ladysmith, Colenso og andre steder. 

Innen mai 1900 hadde de irske kommandosoldatene blitt splittet opp i to irske Transvaalbridager. I Irland vokste støtten til boerne, og særlig Arthur Griffith og Maud Gonne drev pro-boeragitasjon. 

Etter boerkrigen reiste MacBride til Paris. Han giftet seg med Maud Gonne i 1903; de hadde møtt hverandre i 1900 gjennom W.B. Yeats. Sønnen Sean MacBride, som i 1974 vant Nobels fredspris, ble født året etter. Ekteskapet slo feil; det kom frem anklager om vold i hjemmet. MacBride vente tilbake til Dublin, og paret ble formelt separert. Ingen av dem giftet seg igjen. 

Ulikt de fleste av de andre lederne for påskeopprøret var MacBride ikke medlem av Irish Volunteers, og kjente ikke til planene. Men da han befant seg midt oppe i det tilbød han sine tjenester til Thomas MacDonagh, og ble straks satt inn som nestkommanderende for 3. bataljon av Volunteers' Dublinbrigade, stasjoner ved Jacob's Biscuit Factory. Han erstattet Michael O'Hanrahan i denne stillingen. Posisjonen var lite i kamp, ettersom britene hadde mulighet til å gå rundt den under fremrykningen mot de sentrale stillingene. 

MacBride ble arrestert ved kapitulasjonen. Han ble stilt for krigsrett og dømt til døden. Henrettelsen fant sted ved skyting i Kilmainham fengsel 5. mai 1916 , to dager før hans femtiførste fødselsdag. Hans siste ord var «Jeg har sett nedover for mange geværløp i den sørafrikanske krigen til å frykte krigen, så vær så snill å eksekvere dommen nå». Han ble gravlagt på Arbour Hill gravlund i Dublin.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 4271, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Dictionary of Irish Biography **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |