**Svenska Karosseriverkstäderna AB** (SKV) i Katrineholm var en industribedrift som blant annet produserte busskarosseri. SKV ble kjøpt av Scania i 1966, og nedlagt i 2001. SKV er kjent for sine unike «Boxer»-busser, som var meget populære i etterkrigstiden og som vakte internasjonal oppsikt ved å være bygget som selvbærende busskarosseri - i limt tre. Boxer-karosseriet var reist på busschassis fra Scania-Vabis og Volvo.

Boxer
-----

Scania-Vabis B63 fra april 1953 som karosseri nr. 3399, nå bevart.
Begynnelsen på den meget unike bussen, som har en boksliknende konstruksjon av kryssfiner limt sammen med trebjelker, var i det svenske flyvåpenet. SKV sendte snekkerpersonell til flyvåpenet for å reparere fly som hadde fått flyforbud fordi vingekonstruksjonen med limt tre måtte utbedres. Under arbeidet ble verkstedsjefen fra Katrineholm kjent med den selvbærende konstruksjonen i avanserte fly, og innså at man kunne bruke det samme prinsippet på et busskarosseri. I 1944 ble den første bussen bygget som en selvbærende buss med drivaksling, aksler og hjul kjøpt fra Volvo, den første serien besto av 20 busser. Tilnavnet «Boxer», *boks* på norsk skyldes selve konstruksjonen hvor trepaneler var brukt for å skape et bokseliknende karosseri, og under testingen viste det seg å ha stor styrke og sterk holdbarhet. Etter krigen valgte SKV å bygge den selvbærende konstruksjonen som karosseri for å kunne bruke eksisterende busschassis. Ettersom Scania-Vabis og Volvo gikk inn for nye enhetschassis var løse chassisdeler ikke lenger tilgjengelig.

I tjue år var Boxer-bussen svært populær ettersom den var reist i tre hvor innsiden var betydelig mer elegant enn utsiden, og den var en storselger på det svenske bussmarkedet. I 1953 kom en ny variant kalt *Sköldboxern*, hvor det ble satt inn et slags «skjold» i form av en aluminiumplate langs karosserisiden på innsiden og stålplate på fronten for å ha større kollisjonsstyrke. Det var først i 1957 SKV valgte å gå over til lettmetall, men de stoppet ikke produksjonen av trekarosseriet før i 1963. Man hadde også solgt lisensrettigheter til Oy Haldin AB i Vasa i Finland i 1949, og produksjonen av finskbygde Boxer-busser fortsatte fram til 1975. Stundom opplevde finnene at svenske busskunder ville kjøpe fra dem etter SKV gikk over til lettmetall. 

Mindre busser med Boxer-karosseri ble også bygget, såkalte «Boxervalper» basert på snutekjøretøyet Volvo L342. I moderne tid er omtrent 15 busser blitt bevart, blant annet to «skvadrer» (kombibuss) - samtidig av Sköldboxertypen.

Internasjonalt var Boxer-bussen oppsiktsvekkende som en selvbærende buss av tre, i en tid da trekarosseriet var blitt noe som hørte fortiden til. De svenske bussflåtekundene hadde en sterk forkjærlighet for trevirke i busskjøretøyer, og Hägglund & Söner i Örnsköldsvik hadde brukt trevirke i sine busser med stålskjelett. Denne populariteten skyldtes at trevirke til vedlikehold og utskifting av skadede deler var lett tilgjengelig for busselskapet fra lokal industri. Bussene med Boxer-karosseri var blant annet populære som turistbusser, og mange busser ble derfor bygget som «halvturistbuss» som kunne brukes både som rutebuss og turbuss. Flere av de bevarte Boxer-bussene er av denne typen.

Referanser
----------

1. ↑  1966: Bus production transferred to Katrineholm[*død lenke*]
2. ↑  Den svarta dagen i Katrineholm
3. ↑  Gunnarsson, 17
4. ↑  Gunnarson, s. 19
5. ↑  Gunnarson, s. 20
6. ↑  Buses, s. 125

Litteratur
----------

* Klassiska Lastbilar nr. 4, 2018, artikkel *Folkkär buss från Katrineholm* av Jan Gunnarsson, ISSN 2000-6306
* Alan Thomas, *Buses* Hamlyn 1982, ISBN 0-600-35004-5