recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Telemark ingeniørhøgskole** var en høgskole for ingeniørutdanning. Skolen ble etablert i Porsgrunn i 1884 under navnet Skiensfjordens Skole – Uddannelse af mekaniske Arbeidere. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen i Telemark.

Skolen fikk etter en tid navnet Skiensfjordens tekniske fagskole. Skolen hadde fra først lokaler på Osebakken, og flyttet i 1972 inn i lokalene på Kjølnes, samtidig som skolen fikk navnet Telemark tekniske skole. Inntil 1972 hadde skolen utdannet *teknikere*, fra 1972 ble det også utdannet ingeniører. 

Fram til 1977 var ingeniørutdanningen og teknikerutdanningen samlet i Telemark tekniske skole under fylkeskommunens eierskap. I 1977 ble Telemark tekniske fagskole etablert og var fylkeskommunens ansvar. I 1978 ble ingeniørutdanningen statens ansvar og fikk navnet Telemark ingeniørhøgskole. Sivilingeniørutdanningen i Telemark ble etablert som egen enhet med eget styre i 1988 og slått sammen med Telemark ingeniørhøgskole i 1992. I 1994 ble Telemark ingeniørhøgskole en avdeling i den nyetablerte Høgskolen i Telemark.

Litteratur
----------

* *Pionerer viste vei i Grenland, Skiensfjordens polytekniske forening 100 år 1899-1999*. Skien, 1999. ISBN 82-995213-0-0

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Forvaltningsdatabasen
 |
**Borghild Magni Elsheim**  (født 1965) er en norsk jurist som fra 2015 er førstelagmann (leder) ved Gulating lagmannsrett. I 2023 var hun konstituert dommer i Norges Høyesterett. 

Elsheim tok juridisk embetseksamen ved Universitetet i Bergen i 1990. Hun har tidligere vært dommerfullmektig i Midhordland tingrett og deretter arbeidet som privatpraktiserende advokat. Hun har arbeidet som konsernadvokat i Norsk Hydro. Hun har vært lagdommer siden 2003 og ble i 2015 førstelagmann og første kvinnelige leder i Gulating lagmannsrett.

Hun var konstituert dommer ved Norges Høyesterett fra februar til juni 2023.

Referanser
----------

1. ↑   Bergens Tidende, «Hun blir sjef i Gulating», verkets språk norsk, utgitt 17. oktober 2014, besøkt 21. mai 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Okkenahug, Liv Solli (17. oktober 2014). «Hun blir sjef i Gulating. Magni Elsheim utnevnt til ny førstelagmann». *bt.no*. Besøkt 20. mai 2023.
3. ↑  «Første kvinnelige leder for Gulating». *uib.no*. Besøkt 20. mai 2023.
4. ↑  Regjerningen.no: *Offisielt frå statsrådet 3. februar 2023*

Eksterne lenker
---------------

* Magni Elsheim, Domstol.no
**IM Academy**, tidligere kjent som **iMarketsLive** og **International Markets Live**, er et nettverksselskap fra USA etablert i 2013 av Christopher Terry.

IM Academy lokker nye deltakere med løfter om å tjene raske penger, og har særlig rettet sin markedsføring mot unge personer ved å fremstille selskapet som en vei til et liv i luksus. De forespeilede inntektene skal angivelig komme fra valutahandel, i tillegg til at man skal kunne tjene penger på å verve nye deltakere i et hierarkisk system. Selskapet er imidlertid ikke godkjent som investeringsselskap i noe land, og i flere land er det utstedt offisielle advarsler mot selskapet som har blitt karakterisert som et pyramidespill og en kult. Våren 2022 ble åtte personer arrestert i Spania for å ha koordinert utbredelsen av IM Academy i landet.

Se også
-------

* BE
* Eaconomy

Referanser
----------

1. ↑  «A former IM Academy sales partner has been acquitted in the Swiss lawsuit». *Youthistaan*. 24. november 2022.
2. 1 2 3  «8 arrested in Spain for running a 'cult-like' crypto trading academy scam targeting young people». *Euronews*. 9. april 2022.
3. ↑  «IM Master Academy auf der Warnliste». *Stiftung Warentest*. 16. august 2022.
4. ↑  «Warnings over finance course spreading in Māori, Pasifika community». *RNZ*. 15. november 2021.
5. ↑  «International Markets Live Targeting Belgium Investors in Pyramid Scheme». *Finance Magnates*. 25. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Umstrittenes Network Marketing - Der Lifestyle des Jungmillionärs Richard Büttner Reportasje om IM Academy av ZDF (tysk)
**Mohéli** er en av de tre øyene som utgjør nasjonen Komorene. Mohéli ligger i Indiahavet utenfor kysten av Afrika. Det er den minste av øyene i øygruppa Komorene, og hadde ca. 24 000 innbyggere i 1991. Den største byen på øya er Fomboni. Befolkningen er hovedsakelig sunnimuslimer.

Historie
--------

Det ble utgitt egne frimerker for Moheli under fransk styre; dette 2 centime-merket er fra 1906.
Inntil 1830 var Mohéli en del av Ndzuwenie-sultanatet, som også hersket over naboøya Anjouan. I 1830 ble øya overtatt av utvandrere fra Madagaskar, og i 1886 gjorde Frankrike Mohéli til et protektorat. I 1909 annekterte Frankrike øya og gjorde slutt på sultanatet.

I 1975 vedtok Mohéli å gå sammen med naboøyene Grande Comore og Anjouan i nasjonen Komorene. Øygruppen har vært preget av politisk, økonomisk og sosial uro. 11. august 1997, erklærte Moheli at øya ikke lenger var en del av Komorene, bare en uke etter at Anjouan hadde gjort det samme. Mohelis uavhengighetsledere var Said Mohamed Soefu, som ble president, og Soidri Ahmed, som ble statsminister. Moheli sluttet seg igjen til Komorene i 1998. I 2002 ratifiserte Mohéli den nye komorske grunnloven, som innebar en mindre sentralisert, føderal regjering, og som gav mer makt til øyenes regjeringer. Dette bidro til å dempe den langvarige politiske uroen på Komorene. I 2002 ble Mohamed Said Fazul valgt til president.

Eksterne lenker
---------------

* Comoros geography, ECDD Comoros Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Sverre Kokkin** (født 29. mai 1925 i Oslo, død 27. april 2021) var en norsk motstandsmann som var med i den kommunistledede Pelle-gruppen under den andre verdenskrig.

Under krigen deltok Kokkin blant i ranet av de to tonn dynamitt fra en byggeplass utenfor Hønefoss og i ranet av Sporveiens lønningskontor i Oslo hvor midlene ble brukt til å finansiere Pelle-gruppens aksjoner. Han deltok også i sprengningssabotasjen mot Foss slipeskivefabrikk i Fet den 4. august 1944. Ladningen gikk av for tidlig og 26 år gamle Sverre Steen omkom inne i en av ovnene. Kokkin overlevde, men ble begravet i bygnigsskrot etter eksplosjonen. Senere klarte han å ta seg tilbake til Oslo på sykkel. Resultatet av aksjonen ble begrenset da de tre andre ovnene ikke ble sprengt på grunn av uhellet. Samme natt ble også Norsk slipeskivefabrikk i Sandakerveien sabotert av Pelle-gruppen.

Kokkin rømte senere til Sverige og ble tatt opp som flygeraspirant. Ved krigens slutt var han ved flyverskolen i Sør-England. Etter krigen utdannet han seg til rørlegger.

Sverre Kokkin var gjennom flere år talsmann for Pelle-gruppen og bidro til å skape økt oppmerksomhet rundt kommunistiske mostandsgruppers innsats under krigen.

I 2013 ble det reist et minnesmerke over Pelle-gruppen på Aker Brygge. Minnesmerket er utformet av kunstneren Kirsten Kokkin som er Sverre Kokkins datter.

Kokkin var ingeniør og rørleggermester av utdannelse og drev eget rørleggerfirma etter krigen. Han var også far til Janne Kokkin.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dødsannonse, *Aftenposten*, 30. april 2021.
3. ↑  Barstad, Tor Arne (1987). *Pelle-gruppa: sabotører på Østlandet 1944-45*. [Oslo]: Cappelen. s. 49. ISBN 8202107016.
4. ↑  Morten Conradi. «Ved veis ende» (7. mai 2021) Klassekampen. s. 37
5. ↑  Øystein Rakkenes:  *En av de siste bautane blant norske krigsveteraner* - Minneord i Aftenposten 15. mai 2021
6. ↑  – Viktigare enn kampen om tungtvatnet, Uniforum.no - Nettavis for UiO, 9. april 2015.
7. ↑  95 års omtale i Aftenposten 29. mai 2020
8. ↑  - De gjorde jobben. Max Manus fikk æren, Dagbladet 7. juni 2015.
9. ↑  Yngvil Mortensen: *De glemte sabotørene* Arkivert 28. april 2015 hos Wayback Machine. Fri Fagbevegelse 25. april 2014.
10. ↑  «Sverre Kokkin (88) håper på en takk fra kongen». Dagbladet. 9. juni 2013.
11. ↑  -Endelig har jeg gjort jobben min, Dagsavisen, 23. november 2013.
12. ↑  «Krigsheltene har fått sin hyllest». *www.aftenposten.no*. 22. november 2013. Besøkt 7. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Intervju med Sverre Kokkin, fra youtube
* abcnyheter om hendelsene
* Avduking av minnesmerke over Pellegruppen

Portal: Andre verdenskrig
Norges Råfisklag holder til i *Kystens Hus* i Tromsø sentrum.
Råfisklaget har kontor i 4. etasje i Kystens Hus.
**Norges Råfisklag** er fiskeres egen salgsorganisasjon for fisk, skalldyr, bløtdyr og småkval som leveres langs kysten fra og med Nordmøre til og med Finnmark. Norges Råfisklag, ofte kalt Råfisklaget, driver en stor markedsplass og tar hånd om viktige nasjonale oppgaver innen denne omsetning av sjømat. Systemer for sporing og ressurskontroll er en viktig del av virksomheten. Norges Råfisklag er et salgssamvirke som eies av fiskerne gjennom fylkeslaga i Norges Fiskarlag, Norsk Sjømannsforbund, Fiskebåtredernes Forbund og Norges Kystfiskarlag. Råfisklaget har hovedkontor i ***Kystens Hus*** ved torget i Tromsø sentrum, og har regionkontorer i Svolvær og Kristiansund.

Norges Råfisklag ble etablert i 1938 og har som formål gjennom organisert omsetning å sikre fiskernes inntekter og bidra til en bærekraftig og lønnsom verdiskaping i norsk fiskerinæring. Råfisklaget tilbyr fiskere og fiskekjøpere en rekke tjenester knyttet til omsetning, salg og oppgjør. Bærende verdier er rettferdighet, ryddighet og det å sørge for en sunn og god konkurranse om fiskernes råstoff. Norges Råfisklag driver sin virksomhet med grunnlag i fiskesalslagslova. De viktigste fiskeslagene i Råfisklagets omsetning er torsk, sei, hyse og reker som fanges i Barentshavet, ved Svalbard og langs norskekysten.

Norges Råfisklag omsetter årlig fangster fra ca. 5.900 ulike norske og utenlandske fiskefartøy. Salget skjer til ca. 194 ulike fiskekjøpere langs kysten. I 2017 omsatte Norges Råfisklag 1.105.000 tonn fangst (rund vekt) til en førstehåndsverdi på 11,3 milliarder kroner. Som fundament for virksomheten ligger Råfisklagets forretningsregler, et markedsbasert minsteprissystem og en oppgjørsordning som sikrer like vilkår for aktørene i råvaremarkedet. Omsetningen skjer gjennom direktavtaler mellom fiskere og fiskekjøpere eller ved at fangster bys ut via ulike former for auksjon.

Referanser
----------

1. ↑  «Over 1 million tonn fangst til 9,7 milliarder kroner i verdi» (PDF) (pressemelding). Tromsø: Norges Råfisklag. 7. januar 2016. Arkivert fra originalen (PDF) 1. juli 2016. Besøkt 23. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Alta Laksefiskeri Interessentskap** er et selskap i Alta som administrerer fisket i Altaelva. En mye brukt forkortelse for selskapet er ALI. Selskapet representerer grunneierne i Alta som har elverett. Disse medlemmene har lik andel i selskapet uavhengig av eiendommens størrelse, og deler overskuddet likt imellom seg. For å bli medlem i Alta Laksefiskeri Interessentskap må man eie og drive jord som produserer nok høy til å fø ei ku en hel vinter, noe som tilsvarer 2500 kg tørrhøy eller 10000 kg silo, og bo mindre enn 5 km fra elva. Denne regelen er flere hundre år gammel og gjelder den dag i dag.

Drift
-----

Selskapet har et styre på 7 personer som er valgt blant medlemmene og representerer grunneierne. Det holdes et elveting (generalforsamling) i året der styret skal iverksette det elvetinget har vedtatt. Selskapet består av daglig leder, regnskapsfører og sekretær. I fiskesesongen leies det inn ekstra hjelp i form av stakere, elvevakter, kokker og vaktmester.

Bygninger
---------

ALI eier flere bygninger ved elven. Noen av bygningene leies ut til fiskere som har fiskekort i nærheten og andre brukes av elvevakter og stakere (guider).

* Sautsogården
* Sautso stakerstue
* Sandiagården
* Sandia stakerstue
* Vaktbua
* Stengelsen gården
* ALI kontoret

Eksterne lenker
---------------

* Alta Laksefiskeri Interessentskap

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Noen av teleskopene som utgjør Roque de los Muchachos Observatoriet
**Roque de los Muchachos-observatoriet** er et astronomisk observatorium i La Palma på Kanariøyene, på randen av et stort vulkankrater, 2400 meter over havet. Det ble offisielt åpnet i 1986. Observatoriet er internasjonalt og blir drevet i fellesskap. Spania eier området og har ansvaret for infrastrukturen, og spanske astronomer disponerer 20 % av observasjonstiden på alle instrument. Storbritannia (sammen med Irland og Nederland) har William Herschel-teleskopet (4,2 m; tatt i bruk 1988), det helt ombygde Isaac Newton-teleskopet (2,5 m; 1985) og Kapteyn-teleskopet (1 m; 1984) som er særskilte eiendommer for astrometri og fotometri. Danmark har (sammen med Storbritannia) Carlsberg Automatic Transit Circle (1984), et instrument for nøyaktig og rask måling av stjerneposisjoner. Sverige har to teleskop, en reflektor (60 cm; 1982) og et tårnteleskop for solobservasjoner (1983). Italia har teleskopet Galilei (3,6 m, 1997).

Eksempler på teleskop som inngår i observatoriet
------------------------------------------------

* Nordisk Optisk Teleskop (NOT), et dansk-finsk-norsk-svensk samarbeidsprosjekt (2,5 m; 1989), hører også med til observatoriet. Fra 1997 er også Island med på NOT.
* MAGIC-teleskopet

Kilder
------

* «Roque de los Muchachos-observatoriet», *Store norske leksikon*, 5. november 2009, besøkt 16. juli 2016
**Johan Nicolai Støren** (født 22. juli 1871 i Trysil, død 14. november 1956) var en norsk teolog og biskop. Han var biskop i Hålogaland (1918–1928) og Nidaros (1928-1942).

Støren ble cand.theol. ved det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo i 1895. Han studerte videre i Tyskland i årene 1898–99. Støren tjenestegjorde som kapellan i Meldal (1896), sjømannsprest i Leith i Skottland (1901), residerende kapellan i Biri (1908) og sokneprest i Tynset (1913). Fra 1915 var han også prost i Nord-Østerdal.

I 1918 ble Støren den første *biskop i Hålogaland bispedømme*, bispedømmet hadde tidligere hatt navnet *Tromsø Stift*. I 1928 overtok han som biskop i Nidaros etter at Jens Gran Gleditsch hadde måttet tre tilbake på grunn av sykdom. Sammen med de andre biskopene la han ned den statlige delen av sitt embete 24. februar 1942. Han ble suspendert og senere samme år formelt avsatt som biskop av Quisling-regjeringen. Disse avsettelsene og innsettelsene av biskoper lojale til Nasjonal Samling anerkjennes ikke som gyldige av Den norske kirke. Riktignok kom det en kongelig resolusjon av 12. juni 1945 som sa at Støren var "meddelt avskjed" tilbakevirkende, fra og med 12. mars 1942, datoen da Støren fikk sparken av nazi-regimet. Dette var fordi Støren egentlig skulle vært pensjonist fra 22. juli 1941.

Johan Støren vokste opp i Trysil, hvor hans far var prest. Slekta kom opprinnelig fra Støren i Trøndelag.

Referanser
----------

1. ↑  Norsk biografisk leksikon, første utgave
2. ↑  Norsk biografisk leksikon, første utgave
3. ↑  Aftenposten morgen – Nekrolog (15. november 1956, s.3)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Gustav Dietrichson** | **Luthersk biskop i Hålogaland**(1918–1928) | Etterfølger:**Eivind Berggrav** |
| Forgjenger:**Jens Gran Gleditsch** | **Luthersk biskop i Nidaros**(1928–1942) | Etterfølger:**Arne Fjellbu** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
*Ragamala*maleri med musikere, inspirert av en raga.
**Raga** (sanskrit रागः /rāgaḥ/, hindi राग /rāg/, tamil ராகம் /rāgam/) er melodireglene som blir brukte innan klassisk indisk musikk. Både hindustani- og karnatisk musikk bruker ragaer, men utforming, namngivin og klassifisering er forskjellig.

Den karnatiske melakarta-ragamen *kosalam* avmerket på klavertangentar. Kortnaavnene på notene er «sa ru gu mi pa dhi nu».
En raga kan skildres som en sekvens av mellom fem og sju noter. Grunnformen av denne sekvensen kan skildres omtrent som en skala. Ragaen danner utgangspunkt for improvisasjon, der man følger notesekvensen frem og tilbake. Oppgangen og nedgangen kan være noe forskjellig.

I hindustanimusikk er ragaene organiserte i thát. Hver raga er tilknyttet en viss stemning, årstid, tid på døgnet, hendelser, følelser og etiske kvaliteter. Man har også organisert ragaer i 6 *rāga-rāgini* med en «mannlig» og en «kvinnelig» raga i hvert par, i tillegg til «sønner» og «svigerdøtre» av desse parene. Personifiseringen av ragaene inspirerte en rekkje ragamalamalerier. Denne klassifiseringaen er likevel ikke vanlig i dag.

I karnatisk musikk inndeler man ragaene etter grunnleggende ragaer (*melakarta*) som har gitt eller kan gi opphav til en rekke underragaer.

Kilder
------

* «Raga» (14. februar 2009), *Store norske leksikon*. Henta 26. november 2013.
* «raga», *Philip's World Encyclopedia. (Published online: 2004 Current Online Version: 2012).*
* «raga», *The Oxford Dictionary of Music* (6 ed.). Tim Rutherford-Johnson, Michael Kennedy, Joyce Bourne Kennedy (red.), Oxford University Press Print Publication Date: 2012 Print ISBN 9780199578108 Published online: 2013 Current Online Version: 2013 eISBN 9780191744518

Eksterne lenker
---------------

(en) Raga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** NDL **·** NKC **·** BBC Things
 |
*For hørespillet se En studie i rødt (hørespill)*
***En studie i rødt*** er en roman skrevet av Arthur Conan Doyle.
Romanen var hans første roman om Sherlock Holmes og dennes følgesvenn Dr. John H. Watson.

Handling
--------

Romanen er delt i to halvdeler. I den første delen møter vi Watson idet han kommer hjem etter å ha tjenestegjort som lege i Afghanistan. Gjennom en felles venn møtes Holmes og Watson, og de blir etterhvert enige om å dele bosted. 

Ikke lenge etter at de har flyttet inn, får Holmes et brev fra Scotland Yard-agenten Tobias Gregson. Det er skjedd et mord ved Brixton Road. En mann ved navn Enoch J. Drebber er funnet myrdet. Over han er ordet «RACHE» skrevet i blod på veggen ved siden av kroppen hans.

Hvem og hvorfor han er drept blir Holmes' og Watsons første sak å løse sammen.

**Oppfølger**: *De fires tegn*

Hørespill
---------

I 1987 produserte NRK Radioteateret en dramatisert versjon av *En studie i rødt* med Nils Nordberg som regissør etter et manus av Michael Hardwick.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
HORB logo
En av bussene til HORB, ved Harstad rutebilstasjon i 2008.
**Harstad Oppland Rutebil A/S** (HORB) var et transportselskap i Harstad i Troms. Selskapet ble stiftet 26. april 1922 som Harstad Oppland Rutebilselskap, og var fra starten av eid av Harstad og Kvæfjord kommuner. Selskapet skiftet 2. mars 1948 navn til Harstad Oppland Rutebil A/S. Samtidig kom Trondenes, Sandtorg, Skånland, Astafjord og Tjeldsund kommuner samt Staten med som eiere. Lødingen kommune kom med på eiersiden i 1960.

HORB drev gods- og busstrafikk i eierkommunene. I 1936 fikk selskapet konsesjon på bussruten Harstad-Narvik (selve kjøringen til Narvik begynte imidlertid ikke før i 1938), og fra 1939 kjørte selskapet til Sortland via det nye fergesambandet over Gullesfjorden. I 1961 startet HORB opp godsrute til Fauske (senere også bussrute).På dette tidspunktet hadde HORB også godsruter på Narvik og Sortland. Grytøya kom med på ruteplanen i 1964, og fra 1965 dekket selskapet også Ibestad kommune. 

Fra 1968 hadde HORB også godsrute til Setermoen. Det ble etablert godsruter og personruter til Fauske i samtrafikk med jernbanen. Det var også omfattende langtransport av gods i Norge og til utlandet.

Rutebilstatistikken fra 1978 illustrerer omfanget av selskapets virksomhet den gang. Antall helårs ansatte var 164. Vognparket bestod av 56 personbusser, 18 lastebiler, 16 tilhengere, 15 andre kjøretøyer og 2 kombinerte person- og godsvogner.

Harstad Oppland Rutebil ble kjøpt opp av Nordtrafikk AS på Sortland i 1996. Det avgjørende skjedde på nyåret 1996 da kommunene Harstad og Kvæfjord solgte sine eierandeler til Nordtrafikk, som dermed eide 95 prosent av aksjene. Selskapet skiftet da navn til Nordtrafikk Harstad AS. I 2001 ble Nordtrafikk Harstad innfusjonert i morselskapet Nordtrafikk AS. Nordtrafikk AS ble i sin tur kjøpt opp av Veolia Transport Norge i 2006, og busstrafikken i HORBs gamle område drives i dag under navnet Hålogaland Buss.

Ved oppkjøpet i februar 1996 hadde Harstad Oppland Rutebil 97 ansatte.

Referanser
----------

1. ↑  50 år for fremgang: beretningsåret 1978-79 jubileumsberetning 1929-1979. (1979). Oslo: NRF.
2. ↑  Dom i Vesterålen tingrett mot Nordtrafikk Maritim AS, Nordtrafikk Buss AS, Nordtrafikk AS, Ole Lund Riber, Steinar Stephansen og Brynjulf Olsen[*død lenke*] (15. april 2008)
3. ↑  Transportbedriftenes Landsforening: Oppkjøp/fusjoner i bussbransjen 1995-2006 Arkivert 27. oktober 2007 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Bygdnes, F.(2014). X-35: en veteranbuss ser tilbake: en historisk oversikt over rutebilselskapet Harstad Oppland Rutebil som drev buss X-35. Harstad: Rutebilhistorisk forening. Avd Sør-Troms.
* Hole, A.: *Gjennom 50 år 1922-1972 – Harstad Oppland Rutebil A/S*

Eksterne lenker
---------------

* Bilder fra HORB på DigitaltMuseum

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Norving ⅍** var et flyselskap med hovedbase i Kirkenes. Selskapet ble etablert i 1959 under navnet Varangfly. Etter oppkjøp av flyselskapene Nor-Wing i Tromsø og Nordlandsfly i Bodø, skiftet selskapet navn til Norving i 1972.

Selskapet utvidet gradvis virksomheten og var en periode Norges fjerde største flyselskap, med flyruter flere steder i Norge samt en del ruter på Nordkalotten.

Ambulansefly
------------

På 1970- og 1980-tallet hadde Norving ambulanseflyberedskap for blant annet Finnmark og Troms. Det ble benyttet to-motors propellfly. På grunn av store avstander både til sykehusene i Hammerfest og Kirkenes, og til spesialiserte sykehusavdelinger ved Regionsykehuset i Tromsø og Åsgård sykehus i Tromsø, ble Norving en viktig del av helsetilbudet i Finnmark på denne tida. 

Selskapet ble slått konkurs i 1993.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Norving – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bokprosjektet A/S Norving «Ei eventyrlig reisa»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Charlotte Augusta Hagerup** (født 29. oktober 1814 i Flekkefjord, død 1898) var en norsk pedagog, lærerinne ved Nissens Pikeskole og en av de første kvinnelige forfattere av lærebøker.

Hun startet ved skolen i 1851 og overtok i 1865 etter Hartvig Nissens svigerinne Kaja Aas som skolens førstelærerinne frem til august 1885, da hun ble etterfulgt av Anna Henriette Paus som satt 1885–1909. Augusta utga selv en lesebok for barn, tolv år efter Henrik Wergelands bok. Der bruker hun nettopp en del av Wergelands stoff. I 1865 utga hun en bok for mellomskolen sammen med H. Lassen. Med *Grossererens familie* fra 1862 ble hun også en av landets første kriminalforfattere, den handler om en bokholders utpressing av sin arbeidsgiver. Sammen med søsteren Emma Hagerup (1812–85) dannet hun forfatterbegrepet «E. A. Hagerup». Søsteren hadde utgitt bøker allerede i 1856 (*Tantens testamente*). Søstrene oversatte flere føljetonger (den første i *Christiania-Postens Feuilleton*, 1857), samt en del bøker, blant annet to Heidi-bøker av Johanna Spyri i 1882 og 1883). De skrev endog en bok fra ville vesten.

De var døtre av sorenskriveren i Flekkefjord Caspar Peter Hagerup (1777–1840) og søster til Henrik Steffens Hagerup (1806–59) kontreadmiral og statsråd.

*Se Hagerup (slekt)*

Utgivelser
----------

* En Lærerinde ved Nissens Pigeskole (1856). *Norsk læsebog for Begyndere : samlet og udgiven nærmest til Brug i de lavere Klasser i Nissens Skoler*. Malling.  [Utgitt anonymt. 260 sider. Utkom i 5. utgave i 1878]
* Augusta Hagerup og Hartvig Lassen (1865). *Norsk Læsebog for Mellemklasserne*.
* Anonym (1862). *Grossererens familie*. Christiania.
* Augusta Hagerup (1873). *Kryb saa gaar det, en Fortælling for Børn*. Mallings.
* E. A. Hagerup (Emma og Augusta) Hagerup (1921). *Præriens hvite Ganger*. Kristiania.  [Først utgitt i Børnenes Blad i 1872]

Litteratur
----------

* Einar Boyesen (red.): *Nissens pikeskole 1849–1924*, Oslo 1924
* Nils A. Ytreberg: *Nissen pikeskole 1849–1949*, Oslo 1949
* *Nissens Pigeskole og Privatseminar*, Christiania, 1900

Referanser
----------

1. ↑  Sonja Hagemann (1970). *Barnelitteratur i Norge 1850–1914*. Aschehoug. s. 45–49.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND
 |
Oregon Trail med Vancouver som vestre sluttpunkt og Independence som startpunkt i øst.
**Oregon Trail** eller **Oregon-ruten/sporet** er en historisk 3 200 kilometer lang emigrant- og handelsvei mellom Independence i Missouri og Vancouver i Washington. Veien gikk gjennom Nebraska, Wisconsin og Rocky Mountains, langs elven Snake gjennom Idaho til Columbia-elven.

Strekning, historie
-------------------

Leden begynte i Kansas City i Missouri, hvorfra den løp i omkring 3.500 km mot nordvest gjennom det som nå er statene Kansas, Nebraska, Wyoming og Idaho til Oregon. Ruten ble først brukt av pelsjegere og handelsmenn mellom 1811 og 1840, og var mulig å forsere med hest og kjerre. Den ble svært viktig for migranter/nybyggere, da det var den beste veien over Rocky Mountains til de rike landområdene vestafor fjellkjeden.

Mellom 1841 og 1869 ble leden benyttet av de fleste reisende til nordlige deler av den amerikanske stillehavskysten, men i og med åpningen av den første transamerikanske jernbanelinjen til den amerikanske vestkysten i 1869, som raskt skulle suppleres med flere andre, opphørte bruken av leden.

Se også
-------

* Det ville vesten
* Manifest Destiny

Referanser
----------

1. ↑  Oregon Trail. (2017, 26. september). I Store norske leksikon. Hentet 17. oktober 2017 fra .

Eksterne lenker
---------------

* US Department of the Interior - Bureau of Land Management: Basic Facts About the Oregon Trail Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Besøkt 8. mars 2015
* The Oregon Trail, ressursside tilknyttet dokumentarfilmen *The Oregon Trail* Besøkt 8. mars 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC
 |
En side fra en ming-utgave av Qi-boken
***Qi shu*** eller ***Qi-boken*** (kinesisk: 齊書; pinyin: **Qí Shū**) eller ***Sørlige Qi-boken*** (kinesisk: 南齊書; pinyin: **Nán Qí Shū**, Wade-Giles: *Nan-ch'i shu*) er et krønikeverk som dekker det sørlige Qis historie i Kina. Sørlige Qi strakk seg fra perioden fra år 479 til år 502.

Verket inngår som ett av de 24 historieverker. Det ble forfattet av Xiao Zixian under det påfølgende Liang-dynastiet. Det er det eneste av de 24 verk som er forfattet av en eneste forfatter. Og forfatteren nedstammet dessuten direkte fra Qi-dynastiets grunnlegger.Han var barnebarn av kaiser Gao. 

Boken het opprinnelig *Qi-boken*,men etter at *Nordlige Qi-boken* ble skrevet, ble det vanlig å skjelne mellom verkene ved å kalle førstnevnte for *Sørlige Qi-boken*.

Tekstens format ligner de forutgående standard historikekrønikene, med inndelinger for annaler, traktater og biografier. Verket bestod av 60 bind. Et forord som hørte til, er gått tapt for ettertiden.

Referanser
----------

1. ↑  Crowell 2015, s. 202

Litteratur
----------

* Crowell, William Gordon (2015). «*Nan Qi shu* 南齊書». *Early Medieval Chinese Texts: A Bibliographical Guide*. Berkeley: Institute of East Asian Studies University of California. s. 202-208.
* Ancient and Early Medieval Chinese Literature: A Reference Guide, Parts Three and Four. Leiden; Boston: Leiden Brill Academic Publishers. 2014. s. 1560-1563.
* Beacon Fire and Shooting Star: The Literary Culture of the Liang (502-557). Cambridge, Mass: Harvard University Asia Center. 2007.
* An Historical Sketch of Chinese Historiography (e-book utg.). Berlin: Springer. 2018. ISBN 9783662562536.
**Colyton** er en liten by i grevskapet Devon i England. Den er lokalisert innenfor East Devons område for lokal autoritet. Byen ligger 4,8 km fra Seaton og 9,7 km fra Axminster. I 1991 var det 2 783 innbyggere i byen, noe som ble redusert til 2 105 innbyggere ved folketellingen i 2011. Befolkningen for valgkretsen telte 4 493 personer.

Det går en trikkelinje fra Colyton til kystbyen Seaton.

Historie
--------

Colyton opptrådte først som tidlig middelaldersk landsby i tiden rundt 700 og nevnes i *Domesday Book* (1086) som 'Culitone'. Det tredje lovsystem til kong Edmund ble utstedt i Colyton ca 945. Det bidra til å stabilisere det føydale samfunnet ved å uttrykke fire samfunnsmessige søyler: kongedømme, herredømme, familie og naboskapet. Landsbyen vokste fram til å bli et viktig landsbrukssentrum og markedsby med kornmølle, sagbruk, jernstøperi og garveri for eikebark, som fortsatt fungerer. Kun 0,8 km nord for byen lå festningen Colcombe Castle, nå revet, et tidligere sete for Courtenayfamilien, jarlene av Devon.

Colyton ble karakterisert som «den mest opprørske byen i Devon» grunnet antallet innbyggere som deltok i Monmouthopprøret i 1685.

Referanser
----------

1. ↑   *folketellingen 2011 for Storbritannia*, Wikidata Q855531,
2. ↑   «Town population 2011»
3. ↑   «Coly Valley ward 2011»
4. ↑  Oppslag for kong Edmund i *ODNB* Betalingsmur
5. ↑   «Colyton. The ‘most rebellious town in Devon’», *Explore Devon*
6. ↑   «Colyton - The Most Rebellious Town in Devon», *Colyton Parish History Society*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Colyton, Devon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Colyton Parish History Society

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Lisa-Mari Moen Jünge** (født 21. april 1988) fra Molde er en norsk advokat, og tidligere journalist og modell. 

Den 9. april 2007 fikk hun tittelen Frøken Norge. Samme år representerte hun Norge i Miss World i Kina (Hainan, Sanya). Hun ble ikke plassert blant de 16 semifinalistene. Hun har jobbet som modell/vertinne, og har vært avbildet i flere norske blader.

Grunnet blant annet en omlegging av Frøken Norge konseptet, skulle hun også være Norges representant i Miss Universe 2008. Nesten et halvt år etter at det ble kjent at hun skulle reise til Miss Universe, kom det en pressemelding om at hun ikke ble godkjent av Miss Universe-organisasjonen. Det skyldtes at hun allerede hadde «abdisert» som Frøken Norge noen måneder før den internasjonale finalen. Det ble dermed bestemt at hun skulle representere Norge i verdens 3. største missekåring, Miss International, som ble holdt 10. november 2008 i Macao i Kina. Under konkurransen ble hun rangert som nr. 2 på listen over favorittene til å vinne Miss International-tittelen. Verdens største nettsted for internasjonale missekonkurranser, globalbeauties.com, stod for rangeringen. Men til tross for mye oppmerksomhet og favorittstempel, ble hun ikke plassert blant de ti finalistene. 

Hun har blant annet jobbet som sportsanker og reporter for TV 2 Sporten. Hun fullførte en bachelor i journalistikk sommeren 2012 ved Høgskolen i Oslo. Deretter begynte hun å studere jus, og fullførte sin mastergrad i rettsvitenskap sommeren 2017. Pr 27. september 2023 jobber hun som advokat hos Regjeringsadvokaten.

Referanser
----------

1. ↑  Miss blir sportsanker i TV 2 VG
2. ↑  «Ansatte». *www.regjeringsadvokaten.no*. Besøkt 27. september 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Oliver Dahl-Goli** (født 13. august 1897 i Sandar, Vestfold, død 19. juli 1976 i Bergen) var en norsk predikant og organisasjonsleder. Han var generalsekretær i Den indre Sjømannsmisjon fra 1929 til 1962. I 1961 ble han valgt til stortingsrepresentant fra Bergen for Kristelig Folkeparti på en fellesliste mellom Høyre og KrF. Han fikk bare en periode på Stortinget.

Som ung tok Oliver Dahl-Goli utdanning som møbeltapetserer på Tønsbergs tekniske fagskole. Han praktiserte i yrket fra 1913 til 1916. Han gikk så Vestlandske Indremisjonsforbunds bibelskole og ble deretter reisesekretær Det Vestlandske Indremisjonsforbund. Fra 1918 til 1921 hadde han hele landet som arbeidsfelt, deretter var han to år i Finnmark og tre år i Romsdal før han i 1927 begynte i Den indre Sjømannsmisjon, først som reisesekretær i to år, siden som sekretær for landsstyret, fra 1932 med tittel generalsekretær. Fra 1930 til 1961 var han også redaktør for organisasjonens ukeblad Fiskerens Venn.

Utmerkelser
-----------

* Ridder av dansk Dannebrogs orden 1958
* Kongens fortjenstmedalje i gull 1964

Utgivelser
----------

* *Livet er slik* 1952
* *Hvis det er drøm* 1956
* *I dag ved kilden* Andaktsbok 1957

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Dahl-Goli, Oliver». stortinget.no. Besøkt 26. juni 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Oliver Dahl-Goli hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Oliver Dahl-Goli hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Knut Morten Johansen** (født 24. mars 1964) er en politiker (FrP) fra Telemark/ Vestfold. Han har hatt ulike verv i partiet, som leder av Skien FrP, bystyremedlem og gruppeleder for fylkestingsgruppen i Telemark. Han har også bekledd en rekke ulike styreverv, samt representert partiet i kontrollutvalg, næringsutvalg og politirådet i Skien. Han har vært statssekretær i Regjeringen Solberg for Ketil Solvik-Olsen, Sylvi Listhaug, Per Sandberg og Tor Mikkel Wara. Johansen er kjent for sitt engasjement i politisk behandling av temaene dyrepolitiet, Tungtvannsfabrikken på Rjukan, samarbeid mellom forsvar og politi, Fensfeltet i Telemark og beredskapen generelt i Norge.

Johansen er tidligere idrettsutøver, med svart belte i kickboksing og har flere landskamper for Norge, samt at han også har vært medlem av graderingskomiteen i NKBF. (Norges Kickboxing Forbund) Han har tidligere vært omtalt i media som hovedinstruktør i «nærkamp uten våpen» for ulike avdelinger i Forsvaret og politi, samt kurs- og foredragsholder sammen med den nå avdøde politimannen Morten Bergsholm fra Tønsberg.[]

Johansen er utdannet fallskjerminstruktør og har også en verdensrekord i fallskjermhopping, omtalt i Guinness rekordbok.[*klargjør*] Han var i sin tid blant landets yngste «fritt-fall-fotografer» med den gang nødvendig godkjenning fra Forsvarets Overkommando (FO). Knut Morten Johansen har jobbet for veteraner gjennom organisasjonen «Kameratstøtte». da denne lå under Mental Helse.[*klargjør*] Johansen har selv erfaring fra FN-tjeneste i Libanon 1983/84.[]

Knut Morten Johansen har lang erfaring fra Kriminalomsorgen som ansatt, som tillitsvalgt, og ved å jobbe på avdeling med «særlig høyt sikkerhetsnivå» ved Telemark fengsel, avdeling Skien.

Referanser
----------

1. ↑  «Endringer blant statssekretærene». Regjeringen.no. 17. januar 2018.
**Compressed sensing**, også kalt **compressive sensing**, **compressive sampling** og **sparse sampling**, er en teknikk for å innhente og rekonstruere signal, basert på kunnskap om at signalet i utgangspunktet er komprimerbart. Metoden ble lagt frem av David Donoho, Emmanuel Candes, Justin Romberg og Terence Tao. 

Ideen kan bli eksemplifisert med et digitalkamera. Et bilde med høy oppløsning fanges opp av et stort antall sensorer. Rådataene i dette kan være på flere megabyte. Dette bildet komprimeres så slik at bare det viktigste innholdet er igjen, kanskje en tidel eller mindre. Mesteparten av sensorinformasjonen er altså forkastet. Hvis man kunne gå direkte til den komprimerte formen ville man få store innsparinger i både strømforbruk og hvor avansert elektronikk man trengte. Dette blir viktigere i framtidige  sensornettverk der en slik metode ville kunne brukes til å redusere antallet sensorer, senke strømforbruk, redusere kompleksiteten og dermed prisen i hver komponent, redusere størrelsen på datatrafikken og håndtere at noen av sensorene faller ut.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Compressive Sensing Resources hos Rice University.
* Compressed Sensing: The Big Picture Arkivert 22. august 2009 hos Wayback Machine.
* Compressed Sensing 2.0  Arkivert 22. august 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Laksegilje. Foto frå samlinga til Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane 
Denne giljen ligger få hundre meter fra en av de eldste kjente steinalderboplassene i indre Osterfjorden
**Gilje** er en fiskeredskap som brukes til laksefiske. Den kan best beskrives som en krysning mellom en not og en stor håv.

Oppsettet består av en not som blir senket slik at det delvis ligger flatt under vann, dels har et hjørne over vann, på et sted det er kjent vandreløype for fisken. Der må være en loddrett fjellside som fortsetter å være loddrett noen meter ned i vannet. Over stupet må det være en liten hylle i fjellet (en *gilje*) der fiskeren befinner seg. Fisket er best i tussmørke.

Fisket foregår ved at man har en vaktpost som ser når der svømmer laks over garnet. Den blir ledet inn mot toppen av garnet – og så gjelder det å trekke opp kantene av garnet før fisken rekker å snu. Vanligvis er garnfiske etter laks i elver og innsjøer forbudt, men giljeeierne har dispensasjon ut fra at metoden er hevdvunnen på det aktuelle stedet.

Denne fiskemåten har trolig røtter tilbake til steinalderen, og var utbredt på Vestlandet før i tiden (den første gilja ble reist på slutten av 1800-tallet.[]) I dag finnes bare få slike giljer i drift. Det mest synlige tegn på giljedrift er en hytte – eller tuftene etter en slik – på et ellers uforklarlig sted i brattfjellet ned mot elva, forbundet med en tydelig «geitesti», gjerne med trinnforsterkninger i jern eller treverk.

Kilder
------

* Laksegiljene og sitjenota, Kulturhistorisk vegbok Hordaland
* Gilje, Store norske leksikon
**Karen Grønn-Hagen** (født 27. november 1903 i Tynset, død 19. desember 1982) var en norsk politiker (Sp) og gårdbruker fra Tynset.

Hun var stortingsrepresentant for Hedmark 1955-57 og 1961-65. I den første perioden var hun valgt som vararepresentant, men møtte som fast representant etter Einar Frogners død 10.7.1955. Hun var statsråd og sjef for Familie- og forbrukerdepartementet i John Lyngs regjering 1963. Hun var Senterpartiets første kvinnelige stortingsrepresentant, den første kvinnelige statsråd i en borgerlig regjering, og landets fjerde kvinnelige statsråd. 

Karen Grønn-Hagen hadde artium fra 1922 og husmorskole. Hun arbeidet som budeie, lærervikar, husmor og som bonde fra 1929. Hun var mor til Sp-politikeren Per N. Hagen, og bestemor til tidligere bondelagsleder og nå stortingsrepresentant Nils T. Bjørke, jurist og målkvinne Kari Bjørke og forlegger Arnstein Bjørke.

Referanser
----------

1. ↑  Dypvik, Astrid Sverresdotter (12. mai 2013). «Tre blad Bjørke: Nils, Arnstein og Kari». *Nationen*. Arkivert fra originalen 30. desember 2013. Besøkt 28. desember 2013. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Karen Grønn-Hagen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Karen Grønn-Hagen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* forskningsradet.no Ingunn Norderval: Politisk-biografisk artikkel om Grønn-Hagen og tre andre kvinnelige statsråder

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Stortinget **·** Geni
 |
Compton Gamma Ray Observatory
**Compton Gamma Ray Observatory** (**CGRO**) var det andre av NASAs «Great Observatories» som ble skutt ut i rommet. Teleskopet etterfulgte Hubble Space Telescope. CGRO ble oppkalt etter Arthur Holly Compton (Washington University in St. Louis) som ble tildelt Nobelprisen i fysikk (1927) for hans oppdagelse av Compton-effekten ved spredning av røntgenstråling og gammastråling på elektroner.

CGRO ble bygd av TRW (nå Northrop Grumman Aerospace Systems) i Redondo Beach, CA. Etter fjorten års arbeid og testing ble observatoriet sendt opp med romfergen *Atlantis* (STS-37) den 5. april 1991 og var i drift frem til den gikk ut av bane 4. juni 2000. Den ble plassert i lav bane rundt jorden (450 km) for å unngå Van Allen-beltene. Det var den tyngste astrofysiske nyttelasten som noensinne var blitt flydd på den tiden med en vekt på 17 000 kg.

CGRO er en del av NASAs «Great Observatories»-serie, sammen med Hubble Space Telescope, Chandra X-ray Observatory og Spitzer Space Telescope.

Referanser
----------

1. ↑  «Gamma-Ray Astronomy in the Compton Era: The Instruments». *Gamma-Ray Astronomy in the Compton Era* **(engelsk)**. NASA/ GSFC. Besøkt 25. april 2011.
2. ↑  «NASA's Great Observatories» **(engelsk)**. NASA. Besøkt 25. april 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Compton Gamma Ray Observatory – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Thomas Rønning** (født 29. september 1980 i Busan i Sør-Korea) er en norsk-koreansk fotballtrener og tidligere fotballspiller fra Leksvik i Nord-Trøndelag. Rønning spilte på de fleste offensive posisjonene.

Karriere
--------

### Klubber

Thomas Rønning startet sin karriere i moderklubbene Leksvik og Rissa. Han flyttet til Ulsteinvik for å gå på folkehøgskole, samtidig som han spilte fotball for Hødd. Da han fortsatte sin utdannelse på videregående skole i Trondheim, spilte han fire år for juniorlaget til Rosenborg, før han gikk videre til Byåsen, hvor han spilte i både første- og andredivisjon.

I 2005 ble han kjøpt av Mandalskameratene for å fylle tomrommet etter Brian Waltrip. Han ble senere kjøpt tilbake til Byåsen før han fortsatte hos Frøya. Fra 2010 til og med 2022-sesongen var han spillende trener for Melbo Idrettslag.

### Landslag

Han spilte i 1996 landskamper for Norge U-15, noe som resulterte i to mål på åtte kamper. Han har per 2005 spilt 13 kamper for G15- og G16-landslaget, hvor han blant annet har spilt med John Arne Riise, Magne Hoseth, Alexander Ødegaard og Thomas Holm.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Skilte lag med stjernene[*død lenke*] *smp.no*
2. ↑  Ovesen, Idar (27. oktober 2022). «(+) Gir seg etter 12 år som trener». *vol.no* **(norsk)**. Besøkt 6. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Spillerprofil på Byåsen Toppfotballs offisielle nettside
* Spillerprofil Arkivert 22. august 2010 hos Wayback Machine. på Mandalskameratenes offisielle nettside
* (en) Thomas Rønning – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Rønning – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (no) Thomas Rønning – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
Drangedal kirke
**Drangedal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Bamble prosti. Det omfattet Drangedal kommune i Telemark fylke, og hovedkirken var Drangedal kirke.

Siden 2004 er Drangedal prestegjeld og dets sogn en del av Drangedal kirkelige fellesråd, som er underlagt Bamble prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Drangadalr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Drangedal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. 

Drangedal prestegjeld dannet grunnlaget for Drangedal formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

I 1992 bestod Drangedal prestegjeld av Drangedal, Kroken og Tørdal menigheter.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, Oluf (1914). *Norske Gaardnavne*. Fabritius. s. 1.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 52.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter (PDF Gratis nedlasting)». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
**William Poynter** (født 20. mai 1762 i Petersfield i Hampshire i England, død 26. november 1827 i London) var en engelsk katolsk biskop og apostolisk vikar i London.

Liv og virke
------------

### Prest

William Poynter ble utdannet på The English College i Douai, og ble presteviet i 1786. Han virket der som professor og senere studieprefekt inntil kollegiet ble oppløst under den franske revolusjon.[]

Etter 18 månerder i fengsel ble kollegiets beboere sluppet fri, og dro i mars 1795 til England. Poynter dro med sine studenter til *Old Hall* i Ware (Hertfordshire i England), og der spilte han en ledende tolle ved grunnleggelsen av St. Edmund’s College. Først var han det svisepresident, og fra 1801 til 1813 dets president.[]

### Biskop, apostolisk vikar av London District

Den 6. mars 1803 ble han på grunn av den apostoliske vikar av London District John Douglass, utnevnt til titulærbiskop av Alia og koadjutor til den apostoliske vikar. Biskop Douglass bispeviet ham den 29. mai 1803 i St. Edmunds College, assistert av William Gibson, apostolisk vikar av Northern District, og William Gregory Sharrock, apostolisk vikar av *Western District*

Hans posisjon ble angrepet av den apostoliske vikar av Midlands District, John Milner.

Under sin bispetid besøkte Poynter i 1814, 1815, 1817 og 1822 Paris, for å kreve tilbake eiendommen til Presteseminaret i Douai, som vat blitt beslaglagt under den franske revolusjon. Han fikk støtte for dette fra hertugen av Wellington, Lord Castlereagh, og av brituiske kommisarer.

I biskopenes navn fikk han til slutt kollegiet tilbake, og dessuten 30.000 [pund. hen[*klargjør*] hovedfordringene på over 120.000 pund ble imidlertid ikke innfridd.[]

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) \*1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) \*1685
* Kardinal Francesco Barberini den yngre (1662-1738) \*1721
* Kardinal Annibale Albani (1682 -1751) \*1730
* Kardinal Federico Marcello Lante Montefeltro Della Rovere (1695-1723) \*1732
* Biskop Charles Walmesley, O.S.B. (1722-1797) \*1756
* Biskop William Gibson (1738-1821) \*1790
* Biskop John Douglass (1793-1812) \*1790
* Biskop *William Poynter* (1762-1827) \*1803

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6n11rdx, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Phillips, Peter, ed. *The Diaries of Bishop William Poynter, V.A. (1815-1824)*, Catholic Record Society (London, 2006), Introduction, at p.6.
3. ↑  www.catholic-hierarchy.org poy, lest 22. mai 2023

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |