recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Avitortor*** er en utødd slekt av biller som hørte til familien knokkelbiller i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De lever på kadavere og utgjør et sent ledd i nedbrytingsprosessen – både de voksne og larvene lever av tørre bein, fjær og hudrester. Slekten levde i kritt-tiden.

Utseende
--------

Små til middelsstore (6,5 - 10 millimeter), brede biller.

Levevis
-------

Knokkelbillene er noen av de siste nedbryterne som kommer til et kadaver. De lever av bein, fjær, hudrester, pels og andre tørre, tungt fordøyelige levninger. De har spesielle fordøyelsesenzymer som gjør dem i stand til å fordøye keratin (hornstoff). Larvene lever i loddrette sjakter under kadaveret. Mange arter er knyttet til reir eller bol av forskjellige slags pattedyr og fugler, der de trolig lever av avkastede hår, fjær og lignende. Billene flyr om natten og kan fanges i lysfeller, eller i feller med bein, fjær eller lignende som åte. Ellers ser man dem sjelden. Trolig hadde denne utdødde slekten et tilsvarende levevis.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Baissa-formasjonen fra nedre kritt fra den asiatiske delen av Russland (Transbaikalia) og også fra Bon Tsagaan-formasjon i Mongolia. Disse formasjonene er mellom 125-112 millioner år gamle.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien knokkelbiller, Trogidae
				+ Underfamilien Avitortorinae Nikolajev, 2007(utdødd)
					- Slekten ***Avitortor*** Ponomarenko, 1977
						* *Avitortor dolichodactylus* Nikolajev, 2007
						* *Avitortor leptoscelis* Nikritin, 1977
						* *Avitortor ovalis* Nikolajev, 2007
						* *Avitortor parallelus* Nikolajev, 2007
						* *Avitortor primitivus* Ponomarenko, 1977

Kilder
------

* FossilWorks, database over fossile arter - Avitortor

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Avitortor* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Avitortor* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Avitortor* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* *Avitortor* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Polititjenestemedaljen** (*Polizei Dienstauszeichnung*) er en medalje ifra Det tredje rike.

Utmerkelsen ble gitt til polititjenestemenn for lang tjeneste, og ble innstiftet av Adolf Hitler 30. januar 1938.

Klasser
-------

* **1. klasse** – for 25 års trofast tjeneste, gullkors
* **2. klasse** – for 18 års trofast tjeneste, sølvkors
* **3. klasse** – for 8 års trofast tjeneste, sølvmedalje

Utforming
---------

Første og andre klasse er begge formet som malteserkors på 43 x 43 millimeter, med det tredje rikes riksvåpen på advers, inni en oval eikekrans. På revers er inskripsjonen «Für treue Dienste in der Polizei» (*For tro tjeneste i Politiet*) i senter. Tredje klasse er en rund 38 millimeter medalje med samme motiv som første og andre klasse på advers, og på revers er tallet «8» i senter med samme inskripsjon som første og andre klasse rundt.

Alle tre har blått ensfarget medaljebånd, og noen av 1. og 2. klasse har riksvåpenet brodert på båndet, i henholdsvis gull og sølvtråd.

Bilder
------

* 3. klasse, 8 års tjeneste  Foto: KEN3. klasse, 8 års tjeneste  Foto: KEN

Se også
-------

* Liste over tyske sivile utmerkelser 1933-1945

Eksterne lenker
---------------

```
(de) Stauten & Ausführungsbestimmungen - Polizei Dienstauszeichnung[*død lenke*]
```

| * v
* d
* r
Sivile utmerkelser i det tredje rike |
| --- |
|  | Blodordenen - Den tyske ørns fortjenesteorden - Moderkors - Kors for trofast tjeneste - Sosialtjenestemedaljen - Luftforsvarsmedaljen - SS-tjenestemedalje - NSDAP tjenestemedalje - Riksarbeidstjenestemedaljen - Polititjenestemedaljen - Tysk nasjonal pris for kunst og vitenskap - Tysk Røde kors medalje |  |
Moscone Center i solnedgangen.
Velkomst– og registeringshallen på *Moscone West* under WWDC 2011. Foto: Ben Miller 
**Moscone Center** (uttales «*moss-coney center*») er det største konferansesenteret i San Francisco i California. Det består av tre hovedhaller: To undergrundshaller under Yerba Buena Gardens, kjent som **Moscone North** og **Moscone South**, og en treetasjes **Moscone West** utstillingshall. Senteret ble opprinnelig bygget i 1981 av arkitektene Hellmuth, Obata & Kassabaum som én hall, *Moscone South*, oppkalt etter San Franciscos tidligere ordfører George Moscone, som ble myrdet i november 1978.

Bakgrunn
--------

Utvidelsen av *Moscone North* og *Moscone West* i 1992 og 2003 utvidet bruksområdet fra 300 000 kvadratmeter til 900 000 kvadratmeter.

Konferansesenteret er kjent for store, profesjonelle sammenkomster, blant annet Macworld Expo, RSA-konferansen, American Geophysical Unions høstmøte, American Bar Associations årsmøte, Game Developers Conference, JavaOne og Apple Worldwide Developers Conference.

PowerLight Corporation installerte i mars 2004 et stort solenergisystem på taket av senteret. Installasjonen av dette systemet markerte San Franciscos første store skritt mot at all kommunal energi skal komme fra forurensningsfrie kilder. Elektrisiteten generert av solenergisystemet, kombinert med besparelser fra energieffektivisering, leverer tilsvarende energi som strømmen til ca 8 500 boliger.

Moscone Centers sentrale beliggenhet, i South of Market-området, gir enkel tilgang til San Franciscos mange hoteller og restauranter, samt viktige transportsystemer som for eksempel BART og Muni Metro.

I 1984, ble «the Democratic Convention» holdt på konferansesenteret.

Referanser
----------

1. ↑  Press Arkivert 7. juni 2012 hos Wayback Machine. Moscone Center.
2. ↑  Floor Plans Arkivert 7. juni 2012 hos Wayback Machine. Moscone Center.
3. ↑  Epstein. E. (February 13, 1996). Moscone Expansion is Part of Trend Arkivert 23. mars 2009 hos Wayback Machine. *San Francisco Chronicle*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Moscone Center – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Moscone Center official website
* Moscone Convention Center Interactive Map
* Moscone Center Solar Power data analysis
* Information about the solar installation on the roof of Moscone Center
* Things to do in and near Moscone Center
* Moscone Center Visitors Guide
* Museum Parc Garage Arkivert 24. mai 2011 hos Wayback Machine. – nearby parking for visitors for Moscone

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS
 |
**Jiri-san** (koreansk: *Jirisan*; 지리산) er en fjelltopp i det sørlige Sør-Korea. Fjellet anses som ett av de tre viktigste i Sør-Korea, sammen med Halla-san og Seorak-san. Det ligger i den sørlige delen av Sobaekfjellene på grensa mellom fylkene Sancheong og Hamyang i Sør-Gyeongsang, og strekker seg 1 915 meter over havet, og blir dermed landets nest høyeste fjell etter Hallafjellet på Jejuøya.

Rundt Jiri-san ligger Jiri-san nasjonalpark, som var Sør-Koreas første og største nasjonalpark, etablert 29. desember 1967. Den strekker seg inn i tre av landets provinser: Nord-Jeolla, Sør-Jeolla og Sør-Gyeongsang, der meste i sistnevnte, der en også finner den høyeste toppen *Cheonhwangbong*.

Sobaek former den sørlige delen av Baekdudaegan, som sees som den symbolske ryggraden til Korea. Den starter i nord ved fjellet Paektu-san og fortsetter sørover og inkluderer både fjellkjedene Taebaek og Sobaek. 

I området finnes sju buddhisttempler. Hwaeomsa er det største og best kjente og inneholder flere av landets nasjonalskatter, det meste steinarbeider fra mellom år 600 og 900. I dalen finnes også *Samseong-gung*, der en feirer en av landets skapelsesberettelser.

Galleri
-------

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Jiri-san - Peakbagger.com». *peakbagger.com*. Besøkt 22. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jirisan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Jirisan National Park
* Online mashup/interactive map of Jirisan hiking trails (koreansk)
* Korea in the Clouds: A Detailed Guide to Hiking Korea's Mountains
* Jiri-san as a Sacred Mountain

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL
 |
Beliggenhet i Dalian
**Jinzhou** (kinesisk: 金州区; pinyin: *Jīnzhōu Qū*) er et bydistrikt i den kinesiske provins Liaoning. Det ligger under den subprovinsielle by Dalian. Jinzhou har et areal på 1 390 / 1 352,54 km² og teller ca. 670 000 innbyggere (2003).

Administrative enheter
----------------------

Distriktet har syv subdistrikter, ti storkommuner og én nasjonalitetskommune.

**Subdistrikter**: Guangming (光明街道), Xianjin (先进街道), Youyi (友谊街道), Yongzheng (拥政街道), Zhanqian (站前街道), Xiangying (向应街道), Zhongchang (中长街道)

**Storkommuner**: Dalijia (大李家镇), Daweijia (大魏家镇), Desheng (得胜镇), Dengshahe (登沙河镇), Ershilibao (二十里堡镇), Huajiatun (华家屯镇), Liangjiadian (亮甲店镇), Sanshilibao (三十里堡镇), Shihe (石河镇), Xingshutun (杏树屯镇)

**Nasjonalitetskommunen** Qidingshan for mandsjuene (七顶山满族民族乡)

Samferdsel
----------

Jinzhous jernbanestasjon
Kinas riksvei 201 fører gjennom området. Den begynner i Hegang i provinsen Heilongjiang og fører via blant annet Mudanjiang og Dandong sør til Liaodonghalvøya til Lüshunkou/Dalian.

Kinas riksvei 202 løper gjennom området. Den begynner i Heihe i provinsen Heilongjiang, passerer gjennom Harbin og Shenyang, og ender i Dalian ved Gulehavet.

Referanser
----------

1. ↑  大连市-行政区划网

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens offisielle hjemmeside
* Infoside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
*Triptyken i Stavelot* (tredel altertavle), Mosan, Belgia, ca. 1156-1158. 48 x 66 cm med åpne vinger, i dag i Pierpont Morgan Library, New York.
*Helligdommen til de tre konger* i Kölnerdomen.
Dåpsfont av Renier de Huy (1107-1118)
**Mosankunst** eller **Rheno-Mosankunst** er en regional kunst i romansk stil fra områdene mellom elvene Maas og Rhinen i dagens Belgia, spesielt i Vallonia og Rhinland. Stilen fremmet seg med illustrasjoner i manuskripter, metallarbeider og emaljeverk fra 1000-tallet til utpå 1200-tallet.

Mosanregionen ble dannet hovedsakelig av grensene til fyrstbispedømmet Liége som hadde politiske forbindelser til Det hellige romerske rike av den tyske nasjon, og eklektiske forbindelser til erkebispen i Köln. Regionen omfattet også byen Maastricht som ble styrt i fellesskap av hertugen av Brabant og biskopen av Liège.

Maas-dalen lå i hjertet av karolingernes Frankerriket og derfor den dominerende stil som hvilte tungt på arven fra den karolingernes kunsttradisjon. Av den grunn inneholder mosankunsten sterke klassiske elementer som skilte den ut fra den øvrige romanske stilen sett andre steder innenfor den samme perioden i Frankerriket, spesielt i Limoges, Tyskland, England og Italia. Imidlertid er behandling av rom preget av de samme elementer.

Gullsmedarbeid var en høy kunstart på 1100-tallet i Maas-regionen, skapt på oppdrag, ofte ved omreisende verksteder. Mengden av arbeider var ikke omfattende, få kommisjoner ble inngått, men alltid av enestående høy kvalitet, eksempelvis Triptyken i Stavelot (tredel altertavle).

Maas-dalens ikonografien er særegen i sin visuelle typologiske visning av scener fra Det gamle og Det nye testamente.

Kulminasjonen av mosankunsten var verkene til Nicholas av Verdun (verkene er datert til mellom 1181–1205). Et eksempel på hans arbeider er blant annet *Dreikönigsschrein* (*Helligdommen til de tre konger*) i Kölnerdomen.

Litteratur
----------

* Chapman, Gretel (1987): «Mosan art». *Dictionary of the Middle Ages*. Volume 8. ss. 495-496
* «Mosan school» i *Encyclopædia Britannica* på nettet.

Referanser
----------

1. ↑  Ivories and Goldsmithing – Binding Plates: Christ's Majesty, Crucifixion Arkivert 17. oktober 2005 hos Wayback Machine.
2. ↑  Antiquity and the Early Middle Ages – Altar Face of Basel Cathedral Arkivert 17. oktober 2005 hos Wayback Machine.

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
**Jirachi** er en mytisk pokémon i 3. generasjonen av Pokémon-spillene. Den er av typene Steel (stål) og Psychic (synsk) pokémon. Jirachi er kjent i myter og legender for å sove i tusen år, for deretter å være våken i en uke før den sovner igjen. Denne ene uken har den evnen til å oppfylle alle ønsker, som til gjengjeld må skrives ned på lappene den har festet til hodet. Jirachi er derfor et yndet mål for skattejegere, men det er så å si ingen som gidder å prøve å finne den, siden selv om man gjør det, kommer den sannsynligvis til å være sovende uansett, og er derfor ubrukelig. I likhet med Abra vil den også fra tid til annen manipulere objekter i nærheten med overskuddstankekraft, så selv om man bruker den som trofé og setter den i stua, er det stor sjanse for at den vil rive ned huset selv om den sover.

Fysiologi
---------

Jirachi er en liten, hvit, fe-aktig pokémon med et stort, gult hode og svært korte armer og bein. Hodet har tre store, trekantede utvekster, noe som gir den en karakteristisk stjerneform. Ned fra disse utvekstene henger det lapper. Disse kan man skrive ønsker på, som vil bli oppfylt når Jirachi våkner. Slemme ønsker vil derimot blir slettet fra lappene så snart de er ferdig nedskrevne. Selv om Jirachi har to øyne i hodet, er det det tredje øyet midt på magen den kan se mest med. Dette øyet er sjelden åpent, og kan se fortid, fremtid, drømmer, følelser og alternative virkeligheter, samt gjennom hindringer. Forskere debatterer hvorvidt øyet kan se når øyelokket er lukket eller ikke. Jirachi er omtrent tretti centimeter høy.

Spesielle evner
---------------

Jirachi er den eneste kjente pokémon som kan lære angrepet Doom Desire. Dette angrepet går ut på å sende voldsomme mengder energi opp i atmosfæren, der angrepet samler sollys og kommer til bake noen minutter senere med voldsomt ødeleggende kraft. Jirachi har også flere helbredende krefter, og den kan se inn i fremtiden. Som de fleste psykiske pokémon har den evnen til å manipulere objekter med tankene, og som de fleste stål-pokémon er huden dens hard som stål. Hvis Jirachi blir angrepet i søvne, vil den kjempe uten å våkne.

Navnet kommer fra det russiske ordet «zhelat» som betyr «å ønske seg» eller «å begjære». Utseendemessig kan Jirachi minne litt om en stjerne (som i ønskestjerne, derav navnet).

Jirachi har nr. 385 i National Dex.

Eksterne lenker
---------------

* Jirachi på Pokémon Wiki

Portal: Videospill
**Jirina Dilkinska** er en bulgarsk advokat og forretningskvinne.

Dilkinska ble i 2014 engasjert for nettverksselskapet OneCoin der hun blant annet administrerte de internasjonale pengestrømmene mellom ulike selskaper og personer tilknyttet OneCoin. I juni 2021 ble hun arrestert i Sofia i Bulgaria etter å ha blitt etterlyst internasjonalt av Interpol i slutten av 2020, og i mars 2023 utlevert til USA hvor hun var tiltalt for hvitvasking. En av metodene for hvitvasking var å bruke stråselskap i skatteparadiset Caymanøyene. Hun skal ha samarbeidet med den amerikanske advokaten Mark Scott som tidligere er dømt for sin delaktighet i hvitvasking av utbytte fra gigantbedrageriet.

Referanser
----------

1. ↑  «S14 17 Cr. 630 (ER)». United States District Court, Southern District of New York.
2. ↑  «Shell Firm That Laundered Millions for Onecoin Registered in Roma Neighborhood». *Bitcoin.com*. 24. mars 2023.
3. ↑  «OneCoin ex-compliance chief faces 40 years over money laundering, wire fraud charges». *Coingeek*. 23. mars 2023.
4. ↑  «OneCoin associate Irina Dilkinska charged following US extradition». *Cryptoslate*. 21. mars 2023.
**Burketown** er et isolert tettsted ved Carpentariabukta i nordvestlige Queensland i Australia. Stedet er administrasjonssenter for lokalstyret Burke Shire Council. Ved folketellingen i 2006 hadde Burketown 173 innbyggere.

Geografi
--------

Burketown ligger 2115 kilometer nordvest for delstatshovedstaden Brisbane. Den nærmeste byen er Cloncurry som ligger 480 kilometer sør. Burketown ligger rundt 30 km inne i landet fra Carpentariabukta langs Albert River.

Historie
--------

Byen ble oppkalt etter oppdageren Robert O'Hara Burke som døde kort tid etter å ha krysset Australia på langs (sør-nord) i 1860 – 61. De første europeiske bosetterne kom ikke lenge etter.

Klima
-----

En «Morning Glory» sky over Burketown.
Burketown har varme, fuktige sommere og varme, tørre vintre. Desember er den varmeste måneden med makstemperaturer opp til 35,5 grader.

### Morning glory cloud

Mellom månedene august og november opplever området et sjeldent meteorologisk fenoment kalt «Morning Glory» som består av avlange skyer, noen opp til 1000 km lange. Disse skyene gir god oppdrift og har gjort Burketown til et samlingsted for seilflyentusiaster.

Referanser
----------

1. ↑  «2006 Census QuickStats». 20. desember 2012.
2. ↑  «Climate Statistics for Burketown, Queensland». 20. desember 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Jan Paul Brockmann** (født 12. april 1935 i Berlin) er en tidligere professor i estetikk og museumsdirektør.

Utdannelse og doktorgrad
------------------------

Brockmann er utdannet fra Universitetet i Kiel og Universitetet i Frankfurt, der studiene var viet tysk litteratur- og språkvitenskap, filosofi med hovedvekt på estetikk, samt kunsthistorie. Han har doktorgrad i tysk litteratur.

Akademisk karriere
------------------

Brockmann ble i 1961 ansatt som lektor ved Norges lærerhøgskole i Trondheim. I 1970 ble han dosent i estetikk ved Norges tekniske høgskole i Trondheim, der han fra 1980 var professor ved Institutt for form og farge.

I 1988 ble han den første direktøren for Museet for samtidskunst i Oslo. Denne stillingen hadde han til 1996. 

Fra 2000 til 2004 hadde han Henrik Steffens-professoratet i nordisk kulturvitenskap ved Humboldt Universität i Berlin. Fra 2005 til 2011 var han rådgiver for Festspillene i Bergen.

Ordener og utmerkelser
----------------------

I 1993 ble Brockmann tildelt Bundesverdienstkreuz (Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden) av 1. klasse.

Den 2. mars 2005 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats for kulturlivet».

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Jan\_Brockmann[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Lars Ditlev Hansen og Hilde Bjørhovde: «Nye seks år for Brockmann», *Aftenposten*, 4. juni 1994, s. 4.
3. ↑  Siri Gedde-Dahl: «Navn i nyhetene»,  *NTBtekst*, 3. juli 1987.
4. ↑  «Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet», Kongehuset.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Juggel*** er en roman av Heidi Linde, utkommet på Gyldendal i 2004. *Juggel* er Lindes andre roman, etter debuten med *Under bordet* i 2002.

*Juggel* er en jeg-fortelling, der fortelleren er den unge kvinnen Maj, som nettopp har avslutta et hovedfagsstudium ved Universitetet i Oslo. På nåtidsplanet reiser hun tilbake til stedet der hun vokste opp – en småby på Østlandet – for å delta i en begravelse. Denne reisa blir samtidig ei reise tilbake i tid, og det meste av teksten befatter seg med Majs oppvekst.

Det fortelles bredt om jenter i ungdomsskolealder i en norsk småby på 1980-tallet; om forelskelser, rivalisering, vennskap, og om farer som truer fra de voksnes verden. Majs familie består av tre kvinner; Maj, mor og mormor. Mennene er enten døde eller har forsvunnet ut på annet vis. Mer tradisjonelt familieliv finner Maj hos bestevenninna Anja, selv om det er et etter hvert skrantende forhold mellom Anjas foreldre. Her er det også en storesøster, som ligger et par år foran Maj og Anja i livserfaring.

I ettertid viste det seg at Anja er blitt tilbake i småbyen, at hun fikk den gutten hun drømte om, og at drømmene var litt større en virkeligheten. Maj flytta til storbyen, og har altså brukt de åra som Anja har brukt på etablere seg i et vanemessig ekteskap, på studier. Hun er samboer med Jon, og har nettopp funnet ut at hun er gravid. Jon er en raus og litt skjødesløs type. Han ser ut til å være fast bestemt på et varig forhold med Maj, og enda det er all grunn til å tro at Jon skal bli glad over å høre at de nå blir tre, har ikke Maj fått seg til å fortelle nyheten ennå. 

*Juggel* er en roman som tematiserer kjærlighet og samliv. Tittelen spiller på en ring som Anjas storesøster Helene en gang fikk i gave av sin store ungdomsforelskelse til 16-årsdagen. Anja og Maj sneik seg til å åpne pakka, steinen løsna, og jentene måtte gå til den gullsmeden der ringen etter eska å dømme var kjøpt. Det viser seg da at ringen er juggel, sannsynligvis innkjøpt på et tivoli. Ringen blir et symbol på at den lovpriste kjærligheten sjelden holder hva mytene lover.

Portal: Litteratur
**Marjan Kalhor** (persisk: مرجان كلهر; født 21. juli 1988 i Teheran) er en iransk alpinist.

Hun har ikke deltatt i verdenscupen i alpint, men har deltatt i en rekke FIS-renn samt internasjonale mesterskap.

Kalhor representerte Iran under Vinter-OL 2010. Hun er den første kvinnen som har representert Iran i et vinter-OL og var også flaggbærer for sitt land under åpningsseremonien. Hun ble nummer 60 og sist av dem som kom i mål i storslalåm og nummer 55 og sist i slalåm.

Selv om Kalhor ikke har utmerket seg med å vinne internasjonale skirenn ble hun likevel lagt merke til da hun i 2019 deltok i VM i alpint i svenske Åre. I første omgang av slalåmrennet hadde hun kjørt på feil side av en av portene, men dette ble ikke fanget opp av dommernes kamera slik at hun da egentlig var kvalifisert for andre omgang. Til tross for at dette var første gang hun hadde kvalifisert seg til en andreomgang i et internasjonalt mesterskap valgte hun å melde fra til dommerne selv om at hun hadde hatt en ureglementær portpassering, og at hun av moralske grunner derfor ikke kunne stille til start i den andre omgangen. Utover dette har hun deltatt i VM i alpint i 2009, 2011, 2013 og 2017, med en 55.-plass i slalåm i Garmisch-Partenkirchen 2011 som beste resultat.

Referanser
----------

1. ↑  «Olympic dream a reality for Iran's female skier». *CNN* **(engelsk)**. 10. februar 2010.
2. ↑  «Marjan Kalhor: I declared my fault for moral reasons». *Persia Digest* **(engelsk)**. 18. februar 2019. Arkivert fra originalen 26. desember 2019. Besøkt 26. desember 2019.
3. ↑  «Iranian Skier Declares Her Fault, Leaves Tournament». *Iranian Front Page* **(engelsk)**. 21. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marjan Kalhor – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marjan Kalhor – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Marjan Kalhor – FIS (alpint) Rediger på Wikidata
**Jan Boye** (19. januar 1962 i Århus, død 22. oktober 2011 i Odense) var en dansk lege og politiker (K). Han var borgermester i Odense kommune fra 1. januar 2006 til 1. januar 2010.

Jan Boye ble cand.med. fra Odense Universitet i 1994, etter han arbeidet som turnuslege på Middelfart Sygehus. Senere ble han ansatt på Faaborg Sygehus, Svendborg Sygehus og Odense Universitetshospital. Han var dessuten praksislege i Brenderup, Ferritslev og Otterup. I november 2001 ble han spesiallege i almenmedisin.

Boyes politiske karrière begynte da han meldte seg inn i Konservativ Ungdom og Konservative Studerende i 1979. Han var formann i Odense Konservative Studerende 1985–1989. Boye var medlem av Fyns Amtsråd 1990–2006, herav som viseamtsborgermester 1994–2001 og gruppeleder 1998–2001. 1. januar 2002 ble han amtsborgermester og 1. januar 2006 ble han den første borgerlige borgermesteren i Odense siden 1937.

Han hadde dessuten en lang karrière som håndballspiller bak seg. I 1980 ble han utdannet og i 1986 debuterte han som divisjonsdommer. I 1993 ble han internasjonal dommer og han deltok ved 10 sluttrunder – EM, VM og OL i Sydney og Athen. Han hadde dømt DM- og LP-finaler etter 1990.

Referanser
----------

1. ↑   politiken.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Tidligere Odense-borgmester Jan Boye er død, dr.dk 23 October 2011 (dansk)
3. ↑  
«Odense Kommune» **(dansk)**. Danske Kommuner / Borgmesterfakta. Besøkt 24. september 2019.
4. ↑  
«Rådmand Jan Boye» **(dansk)**. Danske Kommuner / Borgmesterfakta. Besøkt 24. september 2019.

Portaler: Konservatisme | Danmark
**Rodnafjellene** (rumensk: *Munții Rodnei*) er en del av De indre østlige Karpatene i Romania.

Fjellene ligger nord i landet, i fylkene Maramureș (regionen Maramureș) og Bistrița-Năsăud. I 1990 ble fjellene innlemmet i Rodnafjellene nasjonalpark. Innenfor den utgjør en mindre del biosfærereservatet Pietrosul Rodnei (33 km²). Sistnevnte område har vært på UNESCO-listen over biosfærereservater siden 1979.

I Rodnafjellene ligger det høyeste fjellet i Øst-Karpatene, Pietrosul Rodnei (2 303 m). Den nest høyeste toppen er Inau (2 279 m). I fjellene finnes noen grotter, hvorav Izvorul Tăușoarelor med 479 meter er den dypeste i Romania, samt flere brevann.

Elvene Someșul Mare og Bistrița har sitt utspring i denne fjellkjeden og danner den sørlige og østlige grensen. Andre elver med kilder i Rodnafjellene er Iza og Vișeu i Maramureș. Den nordlige fortsettelsen av Rodnafjellene er Maramureșfjellene (Munții Maramureșului), som er en del av Skogkarpatene og ligger nord for Vișeu. Den vestlige fortsettelsen er Tiblesfjellene (Munții Tiblesului), på den andre siden av elva Sălăuța.

Fjellene har fått navn fra landsbyen Rodna som ligger like sør for fjellene.

Referanser
----------

1. ↑  «Rodna (Rodnei) Mountains». *summitpost.com*. Besøkt 4. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rodna Mountains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Edgar Norman Christensen** (født 13. april 1905 i Minneapolis i USA, død 13. juli 1977) var en norsk olympisk bokser og sønn av bokseren Conrad Christensen. Han vant gull i mellomvekt i NM 1924, 1925, 1926 og i 1927.

Han deltok under sommer-OL for Norge i 1924 i Paris og ble slått ut i andre runde. Han vant gull i mellomvekt under Europamesterskapet for amatører i Berlin i 1927 etter å ha slått ut en fransk, en ungarsk og en tysk bokser. Dette året vant han dessuten lett tungvekt under landskampen mot Sverige.

Han bokset profesjonelt i USA under navnet *Edgar Norman* fra november 1929 til juli 1931. Hans karrierestatus etter 8 år og 44 kamper ble 28 seirer (hvorav 15 på knockout), 9 tap (2 KO) og 7 uavgjorte. 3. februar 1929 bokset Norman i Oslo mot kongoleseren Leone «Jack Walker» Jacovacci, som i Europa bokset under italiensk flagg. Dette ble kanskje Normans mest kontroversielle kamp, der kampen ble omtalt som en farse. Jacovacci ble dømt til tap selv om han trolig vant 7 av 10 runder. Kampens dommer var Normans manager.

Han representerte IF Ørnulf, før han i 1929 var med i en gruppe som brøt ut og dannet Bokseklubben Pugilist i Oslo.

Noter og referanser
-------------------

1. ↑  
Rolf Bryhn & Knut Are Tvedt, red. (1990). *Kunnskapsforlagets Idrettsleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 209. ISBN 82-573-0408-5.
2. ↑  Alf Chr. Lund, m.fl. (red.) (1946). *Idrettsforeningen Ørnulf gjennom 50 år*. Oslo. s. 173.
3. ↑  Navnet skrives også **Edgar Normann**.
4. ↑  «boxer: Edgar Normann». BoxRec.com. Besøkt 18. desember 2007.
5. ↑  «Jack Walker». cyberboxingzone.com. Besøkt 18. desember 2007.
6. ↑  Terje Riis (16. oktober 1985). «Pugilist, klubben med nevekjempere». Aftenposten Aften.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edgar Norman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edgar Norman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edgar Norman – BoxRec Rediger på Wikidata
* (no) Edgar Christensen i Store norske leksikon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Geni
 |
**«Blame It on Lisa»** er en episode i den animerte TV-serien *The Simpsons*. Episoden er fra sesong 13 og er en parodi på filmen *Blame it on Rio*.

«Blame it on Lisa» handler om familien Simpson som drar til Brasil for å lete etter Lisas fadderbarn.

Handling
--------

Familien har fått en telefonregning på 400 dollar. Hverken Homer, Marge eller Bart har ringt for 400 dollar, så de nekter å betale. Etter en stund med telefonsvarer som omtaler familien som snusker og liknende, får Homer nok. Han bestemmer seg for å ødelegge telefonledningen. Det går imidlertid dårlig, han får elektrisk støt.

Lisa legger en plan for å redde Ronaldo, fadderbarnet. Homer konkluderer: «The Simpsons are going to Brazil!».

Mens familien er på flyet til Brasil, har Bart allerede lært seg spansk. Når han imidlertid får vite at de snakker portugisisk, banner han på portugisisk. Homer sier det er nytteløst og ber Bart glemme alt. Bart slår seg selv i hodet og glemmer alt. Dette vitner også om familiens enorme språkkunnskaper. Marge snakker blant annet flytende fransk.

Når familien er framme, bærer Brasil preg av samba, slum og aper overalt. Veien til hotellet danses og familien er ruset på samba. Lisa minner familien på at de er her for Ronaldos skyld, og at de må fortsette å lete etter ham. De drar til Ronaldos barnehjem for å finne ham. Nonnen svarer at de ikke har sett ham, og at de tenner et lys hver dag. På spørsmål om de virkelig har lett etter ham, svarer hun raskt nei. Homer forsøker å hoppe på nonnen og ber henne om å fly ham over byen, men nonnen sier hun ikke kan, og bekrefter at hun har for mye «junk in the truck» (fett på kroppen).

Familien deler seg, og Homer og Bart hopper inn i en drosje. Sjåføren snudde så seg og beklaget, men «dette er en kidnapping». Homer klarer ikke ta det hele seriøst og roper jublende ut: «Betyr det at jeg ikke trenger betale for turen? Who-hoo!» Imens har allerede Bart sneket seg ut av drosjen og det skulle vise seg at Homer og kidnapperne skulle få det riktig hyggelig sammen.

Resten av familien surrer rundt i Rio de Janeiro. Triste som de er når både Homer og Ronaldo er borte, blir de allikevel revet med av musikken. De finner ut av det er karneval. Gaten blir omringet av dansende parader. I en pelikan er Ronaldo, han oppdager Lisa og stopper og hilser på dem.

Ronaldo er blitt rik og betaler gjerne kravet til Homers kidnappere. På slutten av episoden blir familien forent, Ronaldo har det bra og det hele ender godt.

Brasils reaksjon
----------------

Allerede før episoden ble vist i Brasil, reagerte Rios turistkontor på hvordan byen var framstilt med aper overalt, kriminalitet, slummen og kidnappinger. Produsenten, James L. Brooks, beklaget og sa at Homer gjerne kunne invitere Brasils daværende president, Fernando Henrique Cardoso, til *Celebrity Boxing*, et amerikansk TV-program hvor kjendiser bokser mot hverandre. Mauricio Ricardo, leder av et brasiliansk humornettsted, foreslo at *Simpsons* kunne vise det *virkelige* Brasil: Giftige mygg i stedet for aper, bevæpnede banditter i stedet for pirattaxi o.l. Episoden forble uforandret.

•
***Simpsons-episode*:** Liste · Portal · Kategori •
**Rodney Earland «Rod» Paavola** (født 21. august 1939 i Hancock i Michigan, død 3. desember 1995) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.

Paavola ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som vant turneringen foran Canada og Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant alle fem kampene i sluttspillsserien og vant serien med maksimale ti poeng foran Canada med åtte og Sovjetunionen med fem poeng.

Paavola ble også verdensmester i ishockey 1960, OL-turnering i Squaw Valley var også det 27. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Gull **Gull** i ishockey USAs flagg USA

VM-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Gull **Gull** i ishockey USAs flagg USA

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rodney Paavola – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Rodney Paavola – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Rodney Paavola – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Rodney Paavola – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Rodney Paavola – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Dominique Edgard Antoine Potier** (født 2. november 1903 i Seraing-sur-Meuse i Belgia, død 11. januar 1944) var en belgisk offiser i luftforsvaret som arbeidet for britisk etterretning under krigen. Han skal ha hjulpet mellom 60 og 70 nedskutte britiske piloter med å ta seg tilbake fra Belgia til Storbritannia.

Biografi
--------

Han giftet seg med Ida Clementine Martin i Florenville i Luxembourg, og i 1929 fikk ekteparet datteren Josiane, sammen. 

I 1935 fikk Potier en grad innenfor ingeniørfaget fra universitetet i Brussel. I mai 1940 begynte han som kommandant i det belgiske Luftforsvaret. Ved utbruddet av den andre verdenskrig, reiste Potier via Frankrike, Spania og Portugal, før han kom frem til Storbritannia i mars 1942.

Han ønsket å delta i kampene som pilot, men ble avvist av det britiske RAF fordi de anså ham for gammel til å delta under de aktive flygingene som blant annet inkluderte bombetokt. Potier sluttet seg derfor til den britiske etterretningsorganisasjonen MI9. I juli 1943 landet han med fallskjerm i det sørøstlige Belgia (i den belgiske provinsen Luxembourg), under ledsagelse av den kanadiske radio-operatøren Conrad Lafleur.

På denne tiden ble mange allierte flybesetninger skutt ned av tyskerne over det belgiske Ardennene. Potier oppdrag var å organisere flukten tilbake til Storbritannia for disse flyvere. Gi dem ly, mat og falske identitetspapirer, før han kunne flytte dem til trygge hus, helst i eller i umiddelbar nærhet til byen Reims i Nord-Frankrike. 

Mellom august og desember 1943, deltok Potier under tre vellykkede operasjoner der han arrangerte hjemsendelse av til sammen elleve flyvere og en agent fra SOE. Det finnes ingen sikre tall, men det er blitt anslått at minst 60-70 flyvere kom seg tilbake til Storbritannia ved hjelp av Potier og hans medsammensvorne. Etter en periode hjemme i England hoppet Potier igjen med fallskjerm over Frankrike den 20. desember 1943. Den 28. desember dette året ble Potiers kanadiske radio-operatør Conrad Lafleur overrasket av tyskerne, mens han sende kodede meldinger til hovedkvarteret i London. Lafleur klarte å rømme, men Potier etterhvert ble arrestert av tyskerne.

Han ble fengslet og utsatt for betydelig tortur som gjorde at han valgte å begå selvmord. Ettersom flere arrestasjoner i organisasjonen til Potier fulgte, kollapset nettverkene ha hadde bygd opp. Av de 70 medlemmene av nettverket hans i Frankrike ble 60 deportert. Over halvparten av disse døde.

Potiers levninger ble senere gravd opp igjen fra graven i Reims, og den 18. september 1950, ble han begravet igjen, denne ganen med fulle militære æresbevisninger i Schaerbeek Cemetery i Brussel.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Dominique, Edgard, Antoine Potier, museedelaresistanceenligne.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Possum». *WW2 Escape Lines Memorial Society* **(engelsk)**. Besøkt 21. mai 2021.
3. 1 2 3  «Conscript Heroes». *web.archive.org*. 3. januar 2005. Arkivert fra originalen 3. januar 2005. Besøkt 21. mai 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Rodney Bennett** (født 24. mars 1935, død 3. januar 2017) var en britisk regissør.

Han begynte som radioprodusent før han ble ansatt innen TV i 1964 i forbindelse med oppstarten av BB2. Han jobbet som produsent/regissørlærling og laget dokumentarer for skolebarn. Deretter fikk han muligheten til å regissere episoder av *Z-Cars* og antologiserien *Thirty-Minute Theatre*. I 1970 forlot han BBC og ble frilanser. Han regisserte blant annet episoder av *Murder Must Advertise* før produsent Barry Letts hyrte ham inn til å regissere seks episoder av *Doctor Who* i 1974, som ble til historiene *The Ark in Space* og *The Sontaran Experiment*. Senere regisserte han også historien *The Masque of Mandragora* for samme serie.

Bennett jobbet deretter på blant annet *The Lost Boys* (1978), *Dombey & Son* (1983), *Tales of the Unexpected*, *Livet med Larkins*, *Soldier Soldier* og *Doctor Finlay*. I 1990-årene begynte han også å skrive romaner for barn.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 14078626f[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «The director Rodney Bennett has died at the age of 81», utgitt 18. januar 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Peter Griffiths (25. august 1998). «Intervju med Rodney Bennett». *Doctor Who Magazine* **(engelsk)** (268): 46–50.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rodney Bennett på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Rodney Bennett hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |
**Blanche Bingley Hillyard** (født 3. november 1863 i Greenford, Middlesex, England død 6. august 1946) var en britisk, kvinnelig tennisspiller.

Hillyard (frem til 1888 frk. Bingley) vant singletittelen for damer i Grand Slam-turneringen Wimbledon seks ganger, og hun var i ytterligere sju finaler. Tretten singlefinaler i Wimbledon er fremdeles rekord. Miss Bingley vant sin første tittel i 1886 da hun i finalen beseiret Maud Watson som hadde vunnet tittelen to ganger. Året før hadde hun tapt mot just Maud Watson i finalen og i 1984, i den første damesingleturneringen i Wimbledon tapte hun også mot Watson, men da i semifinale.

Miss Bingley møtte som tittelforsvarer i 1887, den 15-årige Lottie Dod, i Wimbledons Challenge Round, i en turnering med kun seks damer i singleturneringen. Dod som hadde gått i lære hos brødrene William Renshaw og Ernest Renshaw og tilegnet seg en moderne spilleteknikk med serve og smash over hodet og angrepsspill fremme ved nettet. Bingley var sjanseløs og tapte finalen med 2-6, 0-6. I finalen året etter møttes de igjen i Wimbledon-finalen, Dod vant denne gangen også. De møttes i ytterligere tre finaler i Wimbledon, 1891, 1892 og 1893 med samme vinner; Charlotte Dod. Hun lyktes aldri å vinne over Dod. 

Men Blanche Hillyard vant tross det singletittelen i Wimbledon flere ganger, i 1889 mot Lena Rice, 1894 mot Edith Austin og i årene 1897, 1899 og 1900 mot Charlotte Sterry (født Cooper). Hun deltok i hele 24 Wimbledonmesterskap og siste gangen, i 1912, da hun var 48 år nådde hun semifinalen.

Hun vant også singletittelen i Irish Open i årene 1888, 1894 og 1897. Det tyske mesterskapet vant hun to ganger, i 1897 og 1900.

Grand Slam-titler
-----------------

* Storbritannias flagg **Wimbledon:**
	+ Single damer – 1886 (hun beseiret Maud Watson i finalen)
	+ Single damer – 1889 (hun beseiret Lena Rice i finalen)
	+ Single damer – 1894 (hun beseiret Edith Austin i finalen)
	+ Single damer – 1897 (hun beseiret Charlotte Sterry i finalen)
	+ Single damer – 1899 (hun beseiret Charlotte Sterry i finalen)
	+ Double damer – 1899
	+ Single damer – 1900 (hun beseiret Charlotte Sterry i finalen)
	+ Double damer – 1906

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=blanche;n=bingley[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5   100 years of Wimbledon, side(r) 212[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Blanche Bingley – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Blanche Bingley – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Blanche Bingley – International Tennis Hall of Fame Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Rundkirken i Kallósd**, også kalt **Hellige Anna-kirken i Kallósd**, er et nasjonalt monument i Ungarn. Det er et unikt eksempel på ungarske rundkirker fra Árpád-perioden, en kirkelig arkitektonisk stil som stammer fra Bysants og var unikt for kongeriket Ungarn. Den befinner seg i landsbyen Kallósd, som i dag har mindre enn hundre innbyggere og ligger i en liten dal ved elven Zala. Hvert år besøkes landsbyen av mange turister.

Historie
--------

I tidlig middelalder var Kallósd kongsgarden til borgen Zalavár. Først i 1203 donerte kongen landsbyen til sønnene til herr Orosz av Komár. Hans barnebarn, Miklós, sønn av Karacs, bygde sognekirken en gang rundt 1260. Fra 1300-tallet tilhørte kirken klosteret i Kapornak. På 1600-tallet forlot innbyggerne kirken og landsbyen i flukt fra de tyrkisk-muslimske invasjonsstyrkene. Etter at landsbyen ble befolket på nytt i 1711, ble området rundt kirken ryddet for busker og trær og i 1740 ble kirken renovert. Foajén ble utvidet på 1800-tallet på grunn av befolkningsvekst. Den nye delen ble revet en gang mellom 1989 og 1993 da den siste renoveringen av den historiske bygningen fant sted. Slik fikk bygningen tilbake sin opprinnelige runde form.

Bygningen
---------

På steinbunnen til den romanske kirken står det vegger av murstein. Taket har bjelleformasjon og er dekket av kjegleformede plater. En lavere, delvis sirkulær apsis slutter seg til den østlige siden av rundkirken. Utenfor kirken er det vertikale linjer, fordelt i seksjoner (*lisener*). Det er skåret halvbueformede vinduer i veggen ved siden av den sørvestlige inngangen. Den gamle runde basen, de ytre lisenerne, *kranskramen*, apsis og kuppelen, viser at denne bygningen var laget i romansk byggestil, på midten av 1200-tallet.

Kirkens rolle i dag
-------------------

På 1990-tallet ble det bygget en ny kirke ved siden av klokketårnet som står midt i landsbyen. Derfor holdes det messe bare leilighetsvis i den 750 år gamle bygningen, som står i gravlunden ovenfor landsbyen. Det organiseres konserter der hver sommer, i juli og i august.

Kallósdsymbolet sees også på landsbyens våpenskjold.

Høytider
--------

* Marked: 26. juli

Referanser
----------

1. ↑  A nyár zenei fellegvára Arkivert 5. oktober 2011 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Sarolta, Tatár: *Magyar katolikus templomok. Tóth Könyvkereskedés és Kiadó Kft*, Debrecen. ISBN 978-963-596-408-6. s. 46.

Eksterne lenker
---------------

* Nettsiden til Fylkesmannen i Zala, på ungarsk
* De ungarske kirkene, på ungarsk
* Kallósdi kerektemplom, på ungarsk
* Magyarország műemlékjegyzéke — Zala megye, på ungarsk
**Virgile Gaillard** (født 1876, død ?) var en fransk fotballspiller som deltok under i de olympiske leker 1900 i Paris.

Gaillard spilte på det franske laget *Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques* under verdensutstillingen og OL 1900 i Paris. Det ble spilt kun to fotballkamper mellom tre lag som demonstrasjonsport på Vélodrome de Vincennes i Paris. Det franske laget spilte kamp den 20. oktober 1900 mot det britiske laget *Upton Park F.C.* som de tapte med 0-4. Tre dager senere beseiret de det belgiske laget *Université de Bruxelles* med 6-2. I ettertid har International Olympic Committee valgt å utse tre medaljevinnere, gull til Storbritannia, sølv til Frankrike og bronse til Belgia.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1900 Frankrikes flagg Frankrike - Sølv i fotball Frankrikes flagg Frankrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Virgile Gaillard – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Virgile Gaillard – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Virgile Gaillard – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Virgile Gaillard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Rundormer** eller **nematoder** er en rekke virvelløse dyr. Det finnes over 15 000 arter, trolig er det langt fler. Målt i biomasse er rundormene muligens den vanligste typen dyr på planeten. De kjennetegnes med langstrakt, glatt kropp. Rundormer ser ut som bittesmå ormer eller marker. De kan leve fritt i jord og vann, og mange av dem snylter på planter og dyr.

Kroppen er omgitt av en komplisert og hardfør ytterhud av keratin, det samme materialet som hår og negler er laget av. Denne muliggjør samtidig et høyt, indre trykk som gjør at kroppens tverrsnitt ikke deformeres under bevegelse, hvilket er grunnen til at kroppens ringmuskler er forsvunnet, og kun fire knipper med langsgående muskler er tilbake. Det høye, indre trykket er samtidig grunnen til at dyrene er har et relativt avansert munnapparat hvor maten må pumpes ned i svelget. Rundomer har en såkalt «falsk» sekundær kroppshule.

De lever hvor det er fuktighet. Flere snylter på planter og dyr. De blir ofte kalt «naturens renholdsvesen» og er viktige i nedbrytingsprosessen.

Potetcyste-nematoden (potetål/potetråte) skaper store problemer for dyrkere av poteter.

Krok-nematoider ødela gressrøttene på Ullevaal Stadion så grundig i 1996 at gresset måtte bli skiftet.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. august 2020. Besøkt 2. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *rundormer* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *rundormer* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *rundormer* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *rundormer* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *rundormer* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *rundormer* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *rundormer* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *rundormer* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *rundormer* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Nematoda* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Nematoda* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgasrd var **Míriel Serindë** (Míriel Broderersken) den første kona til Finwë, konge av Noldoen. Hennes sønn var Curufinwë, som hun kalte Fëanor, som betyr *Ildånden*. Míriels hår er beskrevet som sølvaktig, noe som var en uvanlig farge for noldoske alver.

Etter at hun fødte til verden Finwës første sønn, Fëanor, ønsket hun å dø for hun hadde latt så mye av sin ånd gå over i sin sønn at hun var trett av livet. Siden hun var alv, og derfor udødelig innenfor Ardas grenser, var det umulig for henne å dø. Istedenfor å dø forlot hennes fëa, hennes ånd, kroppen hennes, og hun gikk inn i Mandos haller; så hun hadde altså valgt å dø av egen fri vilje. Etter sin kones bortgang ble det til sist til at Finwë giftet seg på nytt, denne gangen med Indis av Vanya alvene, og fra dette kom også til slutt Noldoenes opprør og det første Ættedrapet. 

Etter at Finwë til slutt ble drept av Morgoth fikk Míriel lov til å vende tilbake til livet. Hun gikk i tjeneste hos Vairë, og hennes oppgave ble å veve alle dådene til Finwës hus inn i et stort veggteppe.
**Marjorie Daisy Norton «Midge» Moreman** (født 14. november i 1902 i Rajasthan i India, død september 1987 i Southampton) var en britisk turner som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Moreman vant en olympisk bronsemedalje i turn under sommer-OL 1928 i Amsterdam. Hun var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp for damer bak Nederland og Italia. Det var første gangen turn for damer sto på det olympiske programmet. Lagkonkurransen i mangekamp for damer ble avviklet 8. og 9. august 1928. Det var tolv turnere på hvert lag.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i turn, mangekamp lag damer Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑  van Rossem, G. (1928). *The ninth olympiad Amsterdam 1928 Official report*. Amsterdam: The Netherlands olympic comitee. s. 670.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marjorie Moreman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marjorie Moreman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata