recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**European Hospital** er et offentlig sykehus i Khan Yunis på den sørlige Gazastripen. Det ble opprinnelig grunnlagt av UNRWA med en EU-bevilgning i 1989. Det ble åpnet i år 2000.

Tilblivelse
-----------

De første planene for European Hospital (*Det europeiske sykehus*) var at det skulle bli et sykehus på 45 millioner dollar, med 232 senger, for å sørge for primær- og sekundærhelsetjenesten til 400.000 mennesker i Gazaområdet. Sykehuset var fortsatt under bygging i 1999.

Den 9. april 2020 bekjentgjorde det palestinske helsedepartement på Gazastripen ferdigstillelsen av forberedelsene for å sette sykehuset i stand til å motta tilfeller av covid-19-syke.

Israel-Hamas-krigen
-------------------

Den 31. oktober 2023 fant det sted israelske luftangrep helt i nærheten av European Hospital.

Den 13. november betegnet Tom Potokar, ledende Røde Kors-kirurg ved sykehuset, situasjonen som vedvarende dårlig.

Den 19. november, etter beleiringen av Al-Shifa-sykehuset var avsluttet ved at israelske styrker hadde vunnet kontroll over det, uttalte Verdens helseorganisasjon at de planla å få transportert de gjenværende Al-Shifa-pasientene til European Hospital og Nasser Medical Complex i løpet av de neste 2-3 dagene. Den 23. november uttalte lederen av Medical Emergency Rescue Committee ved Indonesia Hospital at pasienter og ansatte ved Indonesia Hospital var blitt evakuert til European Hospital.

Referanser
----------

1. ↑  Brynen, Rex (2000). *A Very Political Economy: Peacebuilding and Foreign Aid in the West Bank and Gaza*. United States Institute of Peace Press. s. 196. ISBN 9781929223046.
2. ↑  Shaban, Radwan A. red. (1999). «Managing the Growth of the Health Sector». *Development Under Adversity: The Palestinian Economy in Transition* (PDF). The World Bank. s. 174.  Mangler `|etternavn1=` i Editors list (hjelp)
3. ↑  «Dozens killed in Israeli air attack on refugee camp, Gaza officials say». *Al Jazeera* **(engelsk)**. Besøkt 31. oktober 2023.
4. ↑  «Surgeon Dr. Tom Potokar shares on the situation from European Hospital, Gaza.». *X*. International Committee of the Red Cross. Arkivert fra originalen 13. november 2023. Besøkt 13. november 2023.
5. ↑  Diaz, Jaclyn. «31 premature babies are evacuated from Al-Shifa Hospital to southern Gaza». *NPR*. Besøkt 19. november 2023.
6. ↑  «Al Jazeera is reporting that the Indonesia hospital in Gaza has been evacuated.». *The Guardian*. 23. november 2023. Besøkt 23. november 2023.
Sa'ad ligger i nordøstre del av det gule konfliktområdet fra Hamas-angrepet 7. oktober 2023.
**Sa'ad** (hebraisk skrift סַעַד, betyr Hjelp) er en religiøs kibbutz i Negevørkenen sør i Israel. Den ligger nær Gazastripen og byene Sderot og Netivot og tilhører Sdot Negev regionale kommune. I 2006 hadde den 599 innbyggere.

Historie
--------

Kibbutzen ble grunnlagt den 30. juni 1947, dagen etter Operasjon Agatha, av avgangselever fra Bnei Akiva-bevegelsen. Den ble grunnlagt på liknende vis som et tårn og palisade-bosetning fra sent i 1930-årene, og var den første religiøse kibbutzen som ble grunnlagt av sabraer.

I krigen i 1948 ble kibbutzen nesten fullstendig ødelagt av den egyptiske hæren. Det lokale museet «Ma'oz Mul 'Aza» (Skansen ved Gaza) forteller i detalj om krigen i området, ovenfor Gazastripen.

Etter krigen dyrket kibbutzen-medlemmene opp igjen jorden og landsbyen utviklet seg de neste femti årene.

Økonomi
-------

Sa'ad er en av de største produsentene i Israel av gulrøtter, en fjerdedel av produksjonen i landet.

Referanser
----------

1. ↑  Maoz Mul Aza.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sa'ad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames
 |
Kart over landsbyen
Kissufim ligger i midtre del av det gule konfliktområdet fra Hamas-angrepet 7. oktober 2023.
**Kissufim** (hebraisk skrift כִּסּוּפִים, betyr *Lengsel*) er en landsby nordvest i Negevørkenen i Israel. Den ligger like ved Gazastripa og ligger i Eshkol regionale kommune. Landsbyen ligger 92 meter over havet.

Historie
--------

Landsbyen ble grunnlagd i 1951 av sionistungdomsbevegelsen fra USA og Sør-Amerika. Den er en del av Shalomblokken av israelske bosetninger for å sikre Israels sørlige grense mot Gazastripen frs mange fedayeen-infiltrasjoner. Myndighetene finansierte tilbygg til hvert hjem til bruk som bomberom.

Kissufim-overgangen
-------------------

Den nærliggende grenseovergangen til Gazastripen, oppkalt etter kibbutzen, var hovedveien inn i Gush Katif-området i Israel fra Gaza. Den ble den 15. august 2005 permanent stengt for inngående israelsk, sivil trafikk siden 15. august 2005. Den siste israelske soldaten forlot Gazastripem og porten ble lukket kvelden den 12. september 2005.

Referanser
----------

1. ↑  Israel completes Gaza withdrawal BBC News, 12. september 2006

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

Arkeologilenker
---------------

* Cohen, Rudolph (januar–februar 1980). «The Marvelous Mosaics of Kissufim». *Biblical Archaeology Review*.
* Cohen, Rudolph (1. juni 1993). «Ancient Churches Revealed». Jerusalem: Israel Exploration Society. s. 277–282. ISBN 9789652210166.  `|kapittel=` ignorert (hjelp)
* Ronen, Avraham; Gilead, D.; Shachnai, E.; Saull, Ami (15. februar 1972). «Upper Acheulean in the Kissufim Region». *Proceedings of the American Philosophical Society*. 116 (1): 68–96. JSTOR 985707.  Regarding Early Paleolithic flint tools of Acheulean technology in the Kissufim museum.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Jødiske soldater forsvarer Nirim 15. mai 1948. Senere ble Nirim flyttet ca 15 km nordover.
Kibbutzen Nirim markert noe sør for midten i det gult markerte området.
**Nirim** (hebraisk skrift נִירִים, betyr *Enger*) er en kibbutz nordvest i Negev i Israel. Den ligger nær grensen til Gazastripen, omkring 7 kilometer øst for Khan Yunis og hører til Eshkol regionale kommune. Kibbutzen har et areal på 22 kvadratkilometer og et folketall på omkring 620.

Historie
--------

Kibbutzen ble grunnlagt i juni 1946 som en del av 11 punkter i Negev-planen, der man ville bosette jøder i Negev, slik at man senere kunne gjøre krav på området som en del av en fremtidig jødisk stat. Den ble oppkalt Nir-brigaden i ungdomsbevegelsen Hashomer Hatzair, og det var medlemmer fra denne bevegelsen som var med på å grunnlegge kibbutzen, oppeinnelig på er stwd kalt «Dangour», der kibbutzen Sufa senere skulle ligge. En av grunnleggerene var Dan Zur, som ble en av de ledende landskapsarkitekter i Israel.

Ds den arabisk-israelske krig i 1948 brøt ut den 15. mai, var kibbutzen den første jødiske bosetningen i Israel som ble angrepet av den egyptiske hær, i slaget ved Nirim. 39 personer forsvarte kibbutzen. Under slaget kom egypterene 25 meter fra kibbutzen og åtte av forsvarerene av kibbutzen ble drept, før egypterene trakk seg tilbake. Alle hus ble ødelagt i angrepet.

Nirim ble værende en utpost for Det israelske forsvar (IDF) mot den egyptiske hær gjennom krigen. 

**Flytting av kibbutzen:** Etter krigen ønsket IDF å overta stedet, på grunn av den strategiske plasseringen, men innbyggerene ønsket å flytte nordover, til et område som får minst 200 millimeter nedbør i året, så kibbutzen ble flyttet ca.15 km nordøst til den nye plassen like ved den eldgamle syngaogen i Horvot Maon.

Under Mapam-skillet i 1952 ble dem som støttet Moshe Sneh bannlyste fra kibbutzen. Frem til 1956 den han mål for fedayeenangrep fra Gazastripen.

Siden 2000 er Nirim blitt rammet av Qassamraketter avfyrte fra Gazastripen. Etter at Israel sette i gang *Operasjon Cast Lead* i januar 2009, ble de fleste innbyggerene i Nirim, og andre landsbyer nær Gazastripen, evakuerte. Dusinvis av familier fra Nirim var i kibbutzen Mishmar HaEmek i Jezreeldalen i en måned, frem til slutten av operasjonen.

Nirim var en av de israelske landsbyer som ble angrepet av Hamas ved deres overrumplende angrep på Sør-Israel 7. oktober 2023.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Yuval El'azari, red. (2005). *Mapa's concise gazetteer of Israel*. Tel-Aviv: Mapa Publishing. s. 372. ISBN 965-7184-34-7.  (he)
2. 1 2 3 4  Aisenberg, Lydia (16. april 2009). «Feeling Gaza». *The Jerusalem Post*. Besøkt 9. september 2015.
3. ↑  «Israel Prize Laureate for Architecture, Dan Zur, Dies at 86». *Haaretz* **(engelsk)**. Besøkt 3. desember 2023.
4. 1 2  Lavie, Aviv (29. oktober 2003). «'I saw fit to remove her from the world'». *Haaretz*. Besøkt 9. september 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
Nir Oz ligger i søndre del av det gule konfliktområdet fra Hamas-angrepet 7. oktober 2023.
**Nir Oz** (hebraisk skrift נִיר עֹז, ניר עוז, betyr *Styrkeengen*) er en kibbutz sør i Israel. Den ligger nordvest i Negevørkenen mellom Magen og Nirim i Eshkol regionale kommune. I 2006 hadde han 348 innbyggere. Den ble grunnlagt den 1. oktober 1955 som e Nahal-bosetning og ble godkjent som en kibbutz to måneder senere.

Ettersom den ligger nær Gaza har bøndene i Nir Oz ofte vært utsatt for snikskytterskudd. I 2008 bad Det israelske forsvar kibbutzen om å høste sine poteter om natten for å minske risikoen for å bli beskutt.

Den 5. juni 2008 rammet en granat fra Gazastripen Nirlat malingsfabrikk kibbutzen. Fem personer mistet livet. Hamas tok ansvaret for angrepet.

Den 7. oktober 2023 angrep Hamas Israel; i Nir Oz ble det drept både fastboende og turister, som studenten Carolin Bohl fra Berlin og hennes partner, den britisk-israelske fotografen Danny Darlington. Mange beboere ble myrdet i sine hus, hus ble satt i brann, og sivilister ført til Gazastripen. De overlevende kibbutzmedlemmer ble evatuert til Eilat.

Referanser
----------

1. ↑  The moon works against Nir Oz farmers
2. ↑  Nir Oz under attack
3. ↑  «Berliner Studentin offenbar von Hamas getötet – Schwester vermeldet traurige Nachricht» **(tysk)**. 12. oktober 2023. Besøkt 12. oktober 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Asaf Hamami** (hebraisk: אסף חממי‎, født den 2. desember 1982, død den 7. oktober 2023 i Nirim) var en IDF-offiser med rang som oberst, og tjente som sjef for den sørlige brigaden på Gazastripen.

Før det tjenestegjorde han som sjef for Negevbrigaden, sjef for Oz-brigadens treningsskole, og sjef for Tzabar-bataljonen.

Den 7. oktober 2023, under Hamas-angrepet på Israel, døde han under forsvaret av kibbutz Nirim. Kroppen hans ble ført til Gaza av Hamas. Sammen med Roi Levy, Yonatan Steinberg og Yitzhak Ben-Bashat var han blant de høyest rangerte israelske offiserene som ble drept under dette angrepet.

Referanser
----------

1. ↑   Arutz Sheva, oppført som רשימת הקצינים המצטיינים לשנת תש"ע, www.inn.co.il, utgitt 15. april 2010[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «אל"ם אסף חממי ז"ל». *www.idf.il*. Besøkt 2. desember 2023.
3. 1 2  «IDF reveals a Gaza brigade chief was killed Oct 7, body held by Hamas».
4. ↑  «Colonel Asaf Hamami fell on day of Hamas massacre». *www.israelnationalnews.com*. Besøkt 2. desember 2023.
**Christian Ulrik Gyldenløve** (født 3. februar 1611, død 1640 i Meinertshagen, begravet i Wesel) var en dansk diplomat og offiser. Han var sønn til Christian IV av Danmark og hans elskerinne Kirsten Madsdatter, og var en av tre anerkjente sønner fra hans utenomekteskapelige forhold, som alle fikk navnet Gyldenløve.

Gyldenløve ble sendt til de spanske Nederlandene for å avslutte en handelsforretning og ble der tilbudt å gå i spansk tjeneste. Han ledet et kavaleriregiment, men møtte en overlegen styrke fra republikken De forente Nederlandene i traktene rundt Köln. Hans regiment ble drevet inn på en kirkegård, hvor han ble skutt.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Christian\_Ulrik\_Gyldenløve[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos Dansk Biografisk Leksikon

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Dansk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND
 |
**Olav Gjelsvik** (født 30. juni 1956 på Røros) er en norsk filosof.

Gjelsvik er oppvokst på Røros. Han ble DPhil ved University of Oxford (Balliol College) i 1986 og har siden vært ansatt ved Universitetet i Oslo, fra 1991 som førsteamanuensis og fra 1994 som professor. Han har publisert artikler i tidsskrifter og antologier om metafysikk, erkjennelsesteori, språkfilosofi, vitenskapsfilosofi, bevissthetsfilosofi og handlingsfilosofi, og har også arbeidet med og publisert om fenomenet avhengighet/addiksjon. Han har hatt mange verv ved Universitetet i Oslo. Han har vært instituttleder for filosofi i Oslo i mange år og er i dag direktør for CSMN - Centre for the Study of Mind in Nature ved Universitetet i Oslo. Han er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.

Referanser
----------

1. ↑   www.ae-info.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Olav Gjelsvik i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Olav Gjelsvik i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Sigurd Aske** (født 20. juli 1914 på Brunlanes i Vestfold, død 6. oktober 1991 i Kristiansand) var en norsk misjonær og misjonsleder. Han var også generalsekretær for Kirkens Nødhjelp.

Biografi
--------

Aske gikk på folkehøyskole og bibelskole. 1935-1936 gikk han på Livingstone College i London.

22 år gammel reiste Aske til Kina som misjonær for Den Evangelisk-Lutherske Frikirke (Frikirken). Han var prest og bibelskolelærer i Ankang fra 1936 til 1944, deretter var han et par år i Chongqing før han kom til Hankou i 1946 og ble den første studentsekretær for den lutherske kirke i Kina. I 1947 måtte han forlate Kina på grunn av kommunistenes maktovertakelse i landet. Han reiste da til USA, og i fra 1947 til 1950 tok han magistergrad i kinesisk kultur, historie og språk og doktorgrad i missiologi (misjonsvitenskap) ved amerikanske universiteter.

Deretter ble han misjonær i Japan, hvor han fra 1951 til 1957 var lærer i teologi og tilsynsmann for misjonen (Frikirkens Israels- og Ytremisjon).

I 1957 ble Aske etter initiativ fra Fridtjov Birkeli knyttet til Det Lutherske Verdensforbunds kringkastingstjeneste i Genève. Han ledet oppbyggingen av organisasjonens internasjonale radiomisjonsarbeid – Radio Evangeliets Røst. Stasjonen fikk sendere i Etiopia og Det fjerne østen og Aske ledet arbeidet i Etiopia i tre år før han vendte tilbake og ble direktør i Genève.

Fra 1974 var han generalsekretær i Kirkens Nødhjelp i fire år. Han tok deretter initiativ til opprettelsen av Internasjonalt Masse Media Institutt (IMMI) i Kristiansand, og var instituttets første leder fra 1978. Han var også leder for det offentlige kabel-TV-utvalget som la fram sin innstilling i 1982.

Utmerkelser
-----------

Sigurd Aske var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, og hadde flere utenlandske utmerkelser.

Bibliografi
-----------

* *Tilbakeblikk for fremtiden : Frikirkens ytremisjon 75 år, 1916-1991*, redigert av Sigurd Aske 1992
* *Kabel-fjernsyn* (Norges offentlige utredninger 1982:34) ISBN 82-00-70769-5
* *Evangeliets røst i den tredje verden*, Nomi 1971
* *Men Herren sto hos dem : beretninger fra misjonsmarken*, Ansgar 1962
* *The South Shensi Lutheran Mission* : A thesis submitted to the Hartford Seminary Foundation in partial fulfillment of the requirements for the degree of Doctor of Philosophy. Vol. I&II / Sigurd Aske. – Hartford, Connecticut
* *Religions in Japan* 1948

### Om Sigurd Aske

* Helge Kjøllesdal: *Vingespenn: beretningen om Sigurd Aske* ISBN 82-531-4212-9

Kilder
------

* Knud Jørgensen: Sigurd Aske. Nekrolog i Aftenposten Morgen 10. oktober 1991 side 15

Eksterne lenker
---------------

* Om Sigurd Aske i Norsk biografisk leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Skaga** er ei bygd  i Nærøysund kommune i Trøndelag. Skaga ligger øst for Lauga, på nordsida av Foldafjorden. Fv769 (Skagavegen) går gjennom bygda, og langs Skagavegen ligger grendene Skagasjøen, Skaga, Fagerbakken, Skagamoen og Hoflesja.

Lengst vest i Skage ligger Skagakorsen, der Horvereidvegen starter og går nordover gjennom bygda Horvereid, og møter Fv 770 ved Strømbrua etter 4 km. Fra Strømbrua er  det 4,5 km østover til Kolvereid.. Lengst øst i Skage ligger ferjestedet Hofles. Fra Hofles er det ca 20 km nordvestover til Sørli vegdele der FV769 møter Fv770. Fra Sørli vegdele er det 7 km vestover til Rørvik, og 13 km østover til Kolvereid.  Fra Hofles går fergeforbindelsen Hofles-Geisnes-Lund. Fra Lund fortsetter Fv 769 til Namsos (53 km). Fra Hofles er det også fergeforbindelse til Geisnes, der Fv776 starter og går til Salsbruket (15 km).

Ved Skagamoen ligger Kvisterø Fjordcamping.

Hofles er et gammelt poststed. Brevhuset Haugfles ble opprettet fra 01.02.1931 og endret navn til Hofles 12.12.1933. Brevhuset 7956 Hofles ble nedlagt fra 01.04.1979.

På Hofles ligger Ferjekroa  og Hofles Storkiosk & Grill.

Skaga har et aktivt grendelag, *Skaga grendelag.*

Skaga er ei jordbruksbygd og grunnkretsen (Skage) har 137 innbyggere pr. 1. januar 2021.

Referanser
----------

1. ↑  «Kvisterø Fjordcamping :: no». *www.kvisteroe.eu*. Besøkt 2. august 2021.
2. ↑   (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 30. juli 2021. Besøkt 2. august 2021.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  «Ferjekroa As | Kolvereid | Restaurantguiden 2021». *restauranterinorge.com*. Besøkt 2. august 2021.
4. ↑  «Hofles Storkiosk & Grill». *CYLEX Norge* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 2. august 2021.
5. ↑  «Skaga Grendelag - 925708798 - Firmapresentasjon». *www.purehelp.no*. Besøkt 2. august 2021.
6. ↑  «04317: Grunnkretsenes befolkning (G) 1999 - 2021». *PX-Web SSB* **(norsk)**. Besøkt 2. august 2021. [*død lenke*]
**Vikar** er en stedfortreder som overtar et arbeid eller stilling fra en annen for en kortere tid i den andres fravær. Begrepet brukes særlig om lærervikarer i skolen, men også om vikarprester og vikarleger som kan være underordnede tjenestepersoner som overtar midlertidig for den overordnede. Vikarer er ikke nødvendigvis fagutdannet. De er heller ikke fast ansatt og får gjerne vikarlønn. Vikariatet, det vil si vikarens avtalte arbeidsperiode eller midlertidige arbeidsforhold, kan være på enkelttimer eller vare et helt arbeidsår, for eksempel ved langvarig sjukdom eller permisjon.

Etymologi
---------

Ordet «vikar» kommer av det latinske *vicarius* som er en genitivform av *vicis* som betyr «veksling». Det samme ordet går igjen i ordet «vice» i sammensetninger som visepresident, viseadmiral, visekonge, visekonsul, visekorporal og så videre. Pave Innocens III (1160–1216) kalte seg selv og pavestolen *vicarius Christi*, det vil si «Kristi stedfortreder». *Vicar* på engelsk betyr vanligvis sogneprest, men kan også der bety «stedfortreder», særlig som begrep i den katolske kirken.

Vikarbyråer
-----------

Enkelte private arbeidsformidlingsbyråer eller vikartjenester, såkalte vikarbyråer, formidler vikarer og driver arbeidsutleie til ulike bransjer i arbeids- og næringslivet.

Vikarierende motiv
------------------

Et såkalt vikarierende motiv eller argument er grunner og argumenter som en bruker istedenfor de egentlige motivene fordi en må eller vil skjule dem. Begrepet ble skapt av den norske historikeren Jens Arup Seip i 1963.

Se også
-------

* Stedfortreder
* Vararepresentant
* Vikarbyrå
* Vikarius

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Betydning og ordbakgrunn (på dansk)
* Oppslagsordet «Vikarie» i *Nordisk Familjebok* fra 1921 (på svensk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Storforsen och Ragundasjöns østside.
**Ragundasjön** var en ca 25 km lang innsjø som eksisterte fram til natt til 7. juni 1796. Innsjøen lå ved Hammarstrand i Ragunda kommune, Jämtland, Sverige. Deler av dagens Hammarstrand ligger nå der det tidligere var sjøbunn.

Natt til 7. juni 1796 ble hele Ragundasjön med sine 300 millioner m³, tømt på bare fire timer. Årsaken bak en av Sveriges verste naturkatastrofer var at Magnus Huss, også kjent som *Vildhussen*, skulle anlegge en tømmerrenne forbi den 35 meter høye Storforsen (Gedungsen). Prosjektet bar galt avsted da bekken han hadde brukt for å spyle bort grus fra åskammen, skar gjennom hele åsen og tømte Ragundasjön. En enorm flodbølge fosset fram gjennom den nedre delen av Indalsälven, og ødela alt i sin vei. Utrolig nok omkom ingen mennesker.

Morgen etter var det, utenom den tomme innsjøen, tre andre påtagende forandringer: Den 30 meter høye Storforsen, også kalt Gedungsen, hadde stilnet, og blitt til Döda fallet; et nytt fossefall, Hammarforsen, hadde oppstått ca en mil lengre oppstrøms; og sedimenter og jordmasser som ble skylt med langs Indalsälven samlet seg i elvens utløp nord for Sundsvall, og bidro til dannelsen av Sveriges største kystdelta, Midlanda, der forøvrig Sundsvall-Härnösand Airport er plassert.

Kilder
------

* En försvunnen sjö. Artikel i Svenska Familj-Journalen, band III, n:o II, februari 1864.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Rom** er i matematikk en mengde av objekter definert med et sett av regler eller aksiomer som spesifiserer egenskaper til objektene eller relasjoner mellom objektene. Rommet er dermed definert med en *struktur*.

I bestemt form viser **rommet** vanligvis til det Euklidske rommet \mathbb{R}^3.

Studiet av ulike rom spiller en svært viktig rolle i moderne matematikk. Basert på de grunnleggende egenskapene til objektene i rommet kan en utlede resultater med stor generalitet. Kan en for eksempel vise at polynomfunksjoner og trigonometriske funksjoner kan være objekter i to uavhengige rom av samme type, så kan en utlede resultater som gjelder for begge disse funksjonsklassene.

Se også
-------

* Banach-rom
* Metrisk rom
* Hilbert-rom
* Indreproduktrom
* Normert vektorrom
* Topologisk rom
* Vektorrom

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NDL
 |
**Kerem Shalom** (hebraisk כֶּרֶם שָׁלוֹם Kerem Schalōm, betyr *Fredsvinrankene*) er en kibbutz i Eshkol regionale kommune, og en grenseovergang, til Gazastripen og til Egypt.

Kibbutzen
---------

Kibbutzen ligger inntil punktet der Israels, Egypts og Gazastripen møtes. Kibbutzens navn inneholder ordet for fred (shalom), ettersom bosetterne trodde at stedet ville spille en rolle for en fredelig utgang av den arabisk-israelske konflikt.

Kibbutzeb ble grunnlagt i 1966 av medlemmer av Hashomer Hatzair og tilhører gruppen Ha'Artzi. I 1996 ble den oppgitt, men i 2001 ble den grunnlagt på nytt.

Dens nærhet til Gazastripen innebar at den var mål for palestinske angrep. Også bortføringen av Gilad Shalit fant sted nær kibbutzen, den 25. juni 2006.

I 2018 hadde kibbutzen 157 innbyggere, som levde av jordbruk og fjærkreavl.

Grenseovergangen
----------------

Overgangen forvaltes fra israelsk side av Israel Airports Authority. På palestinsk side er det to familier som har tilsynet, etter oppdrag fra de palestinske selvstyremyndigheter og av Hamas. Ministeriet for handel og industri i Ramallah koordinerer driften med Israel.

Den 19. april 2008 angrep tre palestinake selvmordsbombere med et kjøretøy lastet med sprengstoff; 13 israelske soldater ble såret, to Jeeps og et pansret kjøretøy ble beskadiget.

I 2010 ble overgangen ombygd for 75 millioner NIS, og tillot deretter 450 lastebiler daglig i hver retning.

Det israelske luftvåpen sprengte den 10. januar 2018 en tunnel som førte fra Gazastripen og 180 meter inn på israelsk område. Tunnelen løp fra byen Rafah og under grenseovergangen. Rett over den var det gass- og drivstoffpipelines, og en israelsk militærpost.

Referanser
----------

1. ↑  *Luftwaffe sprengt Angriffstunnel der Hamas* In Israelnetz.de, 15. januar 2018, lest 8. sugust 2018
2. ↑  «Wie die „Tagesschau" dem Hass auf Israel Nahrung gibt». *Mena-Watch* **(tysk)**. 18. januar 2018. Besøkt 5. april 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Gert Henrikssøn Miltzow** (født 16. februar 1629 på Voss, død 6. desember 1688) var en norsk prest og historisk forfatter.

Han var sønn av Henrik Miltzow, sogneprest på Voss, ble i 1648 student ved Københavns Universitet, tilbragte flere år på utenlandske universiteter, og ble ved tilbakekomsten til København gjort til magister i 1657. Neste år ble han utnevnt til kapellan hos faren, og etter dennes død i 1666 overtok han sogneprestembetet. Fra 1669 var han også prost i Hardanger og Voss prosti. Han var gift med Susanne Skjelderup, datter av biskop i Bergen Jens Skjelderup og datterdatter av professor Ole Worm. De hadde flere barn.

Miltzow var en velstudert mann med flersidige litterære interesser. Han utga oversettelser av engelske og tyske andaktsbøker, han forsøkte seg som latinsk poet og dansk salmedikter og han opptrådte som topografisk-historisk forfatter. Særlig er han kjent for sin *Presbyterologia Norvegico-Vos-Hardangeriana* (1679), som for en del bygger på nå tapte kilder, og som ikke bare inneholder opplysninger om prester i katolsk og protestantisk tid, men også mange interessante kulturhistoriske meddelelser. Flere av de bevarte gammelnorske manuskripter og historiske opptegnelser fra reformasjonsårhundret har vært i hans eie.

Kilder
------

* Dansk biografisk Lexikon

Litteratur
----------

* Ludvig Daae: «Om Mag. Gert Henrikssøn Miltzow, Sognepræst til Voss», i *Historisk Tidsskrift* 1885.

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Claus Henrik Vieregg** (født i 1655, død 14. juli 1713) var dansk embetsmann, blant annet som visestattholder i Norge.

Han var sønn av den meklenborg-güstrowske geheimeråd Joachim Henrik von Vieregg og Anna Margrethe født von Hahn.

Vieregg ble i 1684 utnevnt til kammerjunker hos prins Christian. Fra 1694 til 1703 var han amtmann i Antvorskov og Korsør. Fra 1694 var han også etatsråd, og fra 1703 geheimeråd. Han var amtmann i Vordingborg fra 1710, og fra 1711 direktør i *Generalpostamtet*, dvs postdirektør.

I 1690 ektet han Margrethe Lucie von Brockdorff, som var kammerfrøken hos prinsesse Sophie Hedevig. Med henne fikk han ni barn.

Han ble i juli 1712 utnevnt til visestattholder i Norge, men døde i embetet bare ett år senere.

Referanser
----------

1. ↑   Eneveldets menn i Norge, side(r) 314[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Claus Henrik Vieregg i Dansk biografisk Lexikon


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Waldemar Løvendal***som stattholder* | **Visestattholder i Norge**(1712–1713) | Etterfølger:**Frederik Krag** |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Geni
 |
**Blåkulla** var i svensk folketro det fjellet eller hemmelige stedet der heksene samlet seg for å møte Djevelen og feire heksesabbat. Ifølge tradisjonene fløy heksene på sopelimer, dyr og annet til Blåkulla skjærtorsdag. Orgiene skal ha pågått til påskeaften eller påskemorgen da heksene fôr hjem igjen. Heksemesser på Blåkulla skal også ha foregått valborgsnatta (valpurgisnatt, natta til 1. mai).

Navn
----

Navnet *Blåkulla* ble i gamle dager også skrevet *Blockula* og er trolig en forsvenskning av Blocksberg, det vil si fjellet Brocken i Tyskland, et av stedene Satan angivelig holdt til. I engelsk språk og kultur brukes gjerne betegnelsen *Bald Mountain* på samme måte som det svenske *Blåkulla* og det norske *Blokksberg*.

### Tilsvarende samlingssteder i andre land

* I Norge: Blokksberg
* I Sverige: Blåkulla eller Häklefjäll
* I Danmark: Bloksbjerg eller Häklefjäll
* I Tyskland: Blocksberg eller Brocken
* I Island: Valakirkja
* I Finland: Kyöpelinvuori
* I engelskspråklig område: Bald Mountain

### Navnet Blåkulla brukt om virkelige steder

* Øya Blå Jungfrun (eller bare Jungfrun), mellom Öland og Oskarshamn

*Påskkärringar* og *majbrasor*
------------------------------

Tradisjonen med *påskkärringar*, utkledte barn som bytter hilsner mot smågaver i påska, skal henge sammen med forestillingene om hekser på vei til Blåkulla. På valborgsmesseaften er det flere steder også vanlig å tenne store bål, på svensk kalt *valborgsmässobål* eller *majbrasor*, for å jage vekk hekser og trollpakk. Det samme gjelder bruken av *påsksmällare*, fyrverkeriraketter og kinaputter i påska, en svensk tradisjon for å skremme bort onde krefter.

«Det stora blåkullabullret»
---------------------------

Det største massehysteriet under hekseprosessene i Sverige har blitt kalt «Det stora blåkullabullret» eller «Det stora oväsendet». Det pågikk fra 1668 til 1676. Da ble omkring 300 personer henrettet av i alt 400 fra 1492 til 1704.

Se også
-------

* Blokksberg
* Heksesabbat
* Påskkärring

Eksterne lenker
---------------

* Oppslagsordet «Blåkulla» i *Nordisk familjebok*  (1905)
Pandrol E-clip som fester jernbaneskinne til betongsville. Foto: Marcus Wong 
Skulptur av en stor Pandrol-clip i Calgary, Canada Foto: Alex Peterson 
**Pandrol** er en innfestningsmekanisme for å feste jernbaneskinner til sviller av betong, patentert i 1957 av den norske jernbaneingeniør Per Devold Pande-Rolfsen (1920–1988). Mekanismen er elastisk og fleksibel.
Pande-Rolfsen kom på ideen da han arbeidet som avdelingsingeniør i NSB. Han skal ha fått ideen mens han fiklet med en binders under en telefonsamtale. Nettstedet eblad.no rangerer Pande-Rolfsen som nr. 2 på listen over Norges viktigste oppfinnere. Den kalles «den store bindersen», en mer vellykket norsk oppfinnelse enn papirklemmen som Johan Vaaler patenterte i 1899, og som aldri kom i bruk, siden brukbar binders allerede var i produksjon.

Pande-Rolfsen var ansatt i Norges Statsbaner. Han viste oppfinnelsen til sin arbeidsgiver, som ikke fant den interessant. I stedet fikk han patent i USA og fant interessenter i England, hvor oppfinnelsen ble produsert av selskapet *Pandrol* og ble tatt i bruk av jernbaner over hele verden. Ifølge en reportasje i Morgenbladet ble han mangemillionær ettersom han etter avtale fikk ett øre for hver *klips*.

Selskapet Pandrol ble overdratt til det franske selskapet *Delachaux Group*, produsent av jernbanemateriell, med 3 200 ansatte i 35 land.

Den originale Pandrol *E-clip* ble i 2000 supplert med en forbedret versjon, *Fastclip*. Den binder skinnen fastere til betongsvillen og er lettere å feste og løsne.

Referanser
----------

1. ↑  Horne, Hans Peter (2000). *Jernbaneanlegg*. Bekkestua: NKI-forl. ISBN 8256250801.
2. ↑  *Norske sivilingeniørers forening: Jernbaneingeniørenes avdeling : 1891-1991 : jubileumsskrift*. [Oslo]: Norske sivilingeniørers forening, Jernbaneingeniørenes avdeling. 1991. s. 34. ISBN 8299233607.
3. ↑  Sunde, Helge (1989). *Ta plass, lukk dørene!: jernbanen i tekst og bilete*. Oslo: Det norske samlaget. ISBN 8252131905.
4. ↑  Patent|US|3004716| Rolfsen, Per Pande *Railway rail securing means* 1957-07-23
5. ↑  Knudsen, Svein A. (1996). *Norske oppfinnelser: kreativitet og nyskaping*. [Oslo]: Universitetsforl. ISBN 8200225909.
6. ↑  «Rail Insider-Rail fastener suppliers share product information. Information For Rail Career Professionals From Progressive Railroading Magazine». *Progressive Railroading*.
7. ↑  Morgenbladet 18. mai 2018.
8. ↑
9. ↑  «Pandrol – FastClip». Besøkt 7. september 2021.
Klesseheim-palasset.
**Schloss Klessheim** (eller Kleßheim) er et barokkpalass i Wals-Siezenheim, om lag 4 kilometer fra Salzburg, i den østerrikske delstaten Salzburg. Palasset ble tegnet av Johann Bernhard Fischer von Erlach for erkebiskop Johann Ernst von Thun und Hohenstein. Bygget var ferdig i 1732 og ble brukt som sommerbolig for erkebiskopene av Salzburg.

Etter Anschluss brukte Adolf Hitler stedet til møter og som representasjonslokale mens han oppholdt seg på Berghof (som er bare 30 km unna). Benito Mussolini, Miklós Horthy og Ion Antonescu var blant Hitlers gjester. Hitler sørget for omfattende modernisering og oppussing av palasset. I 2017 ble 20 malerier anskaffet av nazistene identifisert i palasset, det er uklart om bildene ble skaffet på lovlig vis. Oppussingen og dekorasjonen var preget av nazistenes estetiske idealer. Bygget hus Casino Salzburg.

Horthy var i Klessheim 18. mars 1944, dagen før den tyske okkupasjonen av Ungarn. Da Horthy i raseri ville reise hjem med tog iverksatte SS et fingert flyangrep som vertskapet hevdet hadde ødelagt telefonlinjen. I mellomtiden bearbeidet Ribbentrop den ungarske utsendingen til Berlin, Döme Sztójay, som overbeviste Horthy om å akseptere Hitlers diplomatiske løsning. Sent på kvelden 18. mars fikk Horthy lov til å ta toget tilbake til Budapest med Edmund Veesenmayer og SS-offiseren Ernst Kaltenbrunner som uinviterte gjester om bord. Toget ble underveis holdt igjen tilstrekkelig til at okkupasjonen av Ungarn kunne skje smertefritt tidlig 19. mars.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Wiki Loves Monuments' database*; utgivelsesdato: 18. august 2017.
2. 1 2   (på de, en, fr, es, it) *archINFORM*, OCLC 45382278, archINFORM project ID 5101, Wikidata Q265049,
3. ↑  «Beim "Führer" zu Gast im Salzburger Schloss Kleßheim - derStandard.at». *DER STANDARD* **(tysk)**. Besøkt 14. september 2019.
4. ↑  «Schloss Klessheim: Nazi past of Hitler's lavish Austrian palace uncovered by historians». *International Business Times*. 3. april 2017.
5. ↑  «Klessheim: Ein Schloss zwischen Barock und NS-Stil». *Die Presse* **(tysk)**. 16. juni 2017. Besøkt 14. september 2019. «Schloss Klessheim befindet sich circa vier Kilometer außerhalb von Salzburg. Fürsterzbischof Johann Ernst Graf Thun kaufte den Kleshof im Jahr 1690. Zehn Jahre später begann Johann Bernhard Fischer von Erlach mit dem Bau des Lustschlosses Favorita. Vollendet wurde es 1732. Von 1866 bis 1919 lebte Erzherzog Ludwig Viktor dort. In dieser Zeit entstand das Winterschloss, das heutige Kavalierhaus. 1921 wurde das Areal an das Land Salzburg verkauft, 1938 ging es an die Nationalsozialisten.»
6. ↑  Bloch, Michael (1992). *Ribbentrop*. New York: Crown Publishers. ISBN 0517593106.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
*For tippoldefaren, ordfører Lorents Mørkved, se det.*

**Lornts Mørkved** (født 28. mars 1950) er en humorist og bygdeutvikler fra Høylandet i Nord-Trøndelag. Han er kjent for å ha etablert Norsk Revyfestival og Toillingforbundet. 

Han er sønn av gårdbruker Anders Mørkved og hustru Anna Marie Vannebo, og oldebarn av ordfører Anders L. Mørkved. Han er utdannet landbrukskandidat i bygningsfag fra Norges landbrukshøgskole. I 1991 overtok han som gårdbruker på slektsgården Mørkved. Lornts Mørkved driver firmaet Høylandet Film og TVProduksjon AS, i den forbindelse var det hans ansvar at det ble redigert inn opptak av rødrev i langrennssendingene under Vinter-OL 1994.

Mørkved ble tildelt Nord-Trøndelag fylkes kulturpris i 1990, men nektet å motta prisen, i protest mot fylkeskommunens beskjedne støtte til revyfestivalen. Han har senere fått *Senor Lyng-prisen* fra Bjørn Lyng i 2005, og *Tæls hederspris* fra Sparebank1 Midt-Norge i 2005.

Referanser
----------

1. ↑  Aavatsmark, Ivar (2000). *Aavatsmark. Gårds- og slektshistorie*. Bergen. s. 172–173. ISBN 978-82-995701-0-7.

Litteratur
----------

* *Oppvekst i kruttrøyk*. Naturforlaget, 2005. *selvbiografi*. ISBN 82-529-2952-4
* *Vi lager revy*. Schibsted, 1985. ISBN 82-516-1042-7

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Jan Olav Reither** (1929–2003) var en norsk arkitekt. Han er mest kjent for å ha tegnet Lagunen Storsenter i Bergen, Sandviken sykehus, Steinerskolen i Bergen, samt en rekke andre skoler, forretningsbygg og boliger i Bergen og andre steder i landet.

Hans far Alfred Reither, var bygningsingeniør og brannmester, og tegnet forslag til ny brannstasjon i Bergen allerede i 1930-årene, 70 år før Bergen fikk ny brannstasjon.

Jan Olav Reither utdannet seg ved Bergen Tekniske Skole, og senere ved NTH i Trondheim, før han i 1957 flyttet til Bergen. Her arbeidet han en stund for andre arkitekter, men i 1963 startet han sitt eget kontor som han for det meste av tiden drev fra lokaler på Bryggen i Bergen.

Jan Olav Reither var gift med sivilarkitekt og cand. polit. Maj Vogt Reither, som i mange år arbeidet som en de facto byantikvar for Bergen kommune, og registrerte og bidro til å bevare et betydelig antall gamle bygninger og miljøer i Bergen.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Jan Olav Reither, (20.mai 1929 - 04.april 2003).», besøkt 20. desember 2023[Hentet fra Wikidata]
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Anne Olsdatter Golid** (født 1773 i Seljord, død 11. april 1863) var en av de viktigste tradisjonsbærerne av norske folkeminner på 1800-tallet og videreførte mange folkeeventyr for ettertiden.

Anne Golid var født på Synsttveiten på Seljordshei. Hun regnet seg som etterkommer av Olav Mannslagar fra Seljord. Hun ble gift med Jørn Uppebøen, og de fikk plassen Godlid inn med Øvsttveiten. Anne gikk ikke for å være spesielt vakker, hun var grovbygd og hadde hareskår. Rikard Berge forteller at hun fikk det med å klippe seg nesten snau på hodet, og beholdt en stri grisebust langsetter skallen. Til gjengjeld var hun uvanlig klok og flink til å fortelle. Magnus Brostrup Landstad mintes at hun hadde nærmest fotografisk hukommelse, og siterte ordrett fra et gammelt rettsdokument fra 1419. 

Den første som skrev ned etter henne var Olea Crøger, som dokumenterte mange viser etter henne. Hun viste Anne videre til Landstad, og på prestegården i Seljord ble hun sittende og fortelle åtte dager i strekk. «Gud hjelpe meg for et bergtroll», sa Mina Landstad da hun kom tråkkende. Anne satt med så mye stoff at det var umulig å skrive ned alt. Jørgen Moe kom på samlerferd i 1842, og ble straks vist til Anne Golid. For å komme innpå henne, måtte han hjelpe henne med å rake høy, fortelles det. Berge forteller også at Moe ikke ga seg selv god nok med tid og fikk dermed ikke med seg særlig mye av det hun kunne. Han møtte henne bare en gang. 

Jørgen Moe skrev ned de lange undereventyra «Grimsborken», «Buskebrura» og «Mestermø»etter henne; mulig også «Risen som ikke hadde noe hjerte på seg» og «Det har ingen nød med den som alle kvinnfolk er glad i». Det er skrevet ned omkring hundre eventyr etter Anne Godlid, ikke altfor mange viser, og en samling sagn. Det er ikke godt å vite hvor mye hun faktisk satt inne med. 

På slutten av livet gikk Anne Godlid på legd omkring i Seljord. Hun døde på Søndre Kvålskard den 11. april 1863, og regnet selv med at hun da var omkring nitti år. 

Mange av eventyra hennes ble brakt videre til dattersønnen Olav Tjønnstaul, som gav Knut Loupedalen stoff til *Eventyr og segnir fraa Telemarki* (1923). Annes datter Ingebjørg er mor til Olav. Hun satt også inne med mange eventyr etter mora.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Andreas Cervin** (født 31. oktober 1888, død 14. februar 1972) var en svensk jurist og sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1908 i London.

Cervin ble olympisk mester i turn under OL 1908 i London. Han var med på det svenske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp foran Norge. Det var åtte lag som deltok i lagkonkurransen i mangekamp, og hvert lag hadde mellom 16 og 40 turnere.

Yrkeskarriere
-------------

Andreas Cervin ble jur. kand ved Universitetet i Lund i 1914, hvorpå han samme år begynte å arbeide i Göta Hovrett. Fra 1936 var han rådman i Göteborg, en stilling som gjorde at han fikk en avgjørende rolle under den rettslige behandlingen av spørsmålet om kvarstadbåtene.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i turn, mangekamp lagkonkurranse Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

1. ↑  Fra *Vem är Vem?*, 1948
2. ↑  Fra artikkelen «Kvarstadsbåtarna - ett politiskt drama på rättens scen», side 147, *Kritisk Juss* nr. 3 1995

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andreas Cervin – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Cervin – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Cervin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Cervin – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Andreas Cervin – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Olav Thorbjørnsen Vegheim** (født 25. oktober 1895 i Bø i Telemark, død 6. mars 1962) var en norsk pressemann, redaktør og politiker (NKP/AP). 

Vegheim arbeidet i en årrekke i arbeiderpressen. Han var redaksjonssekretær i *Østerdalens Socialdemokrat* i 1916, i *Folkeviljen* i Harstad året etter. Siden var han redaktør i *Arbeidets rett* på Røros og redaksjonssekretær i *Ny Tid* i Trondheim.

Foran den store partisplittelsen i Arbeiderpartiet i november 1923 satt Vegheim som sentralstyremedlem i NKU og som redaktør for ungdomsforbundets sentrale avis *Klassekampen*. Den stillingen hadde han fra 1921 til mars 1923. Han var også medlem av Ungdoms-Internasjonalens eksekutivkomite, og tilbrakte deler av dette året på tjeneste i Berlin og Moskva.

Ved splittelsen fulgte han i første omgang det nye Norges Kommunistiske Parti. I 1923–1924 jobbet han med opplysningsarbeid for NKP. Han brøt imidlertid snart med partiet, og fant tilbake til DNA.

I 1927 var han vikarierende redaktør for *Rjukan Arbeiderblad* og redaksjonssekretær i *Bergens Arbeiderblad*. Fra 1928 var han redaktør for *Telemark Arbeiderblad* i Skien. Den stillingen hadde han helt til avisen ble stoppet 1. desember 1940. Fra 1941 til 1945 var han vaktmann ved A/S Heistad Fabrikker.

Vegheim ble stortingsmann i 1934, innvalgt som 4. representant for DNA i Telemark. Ved valget i 1937 sto han som 3. representant, og ble på ny valgt inn. I begge disse stortingsperiodene satt han som medlem i Utenriks- og konstitusjonskomiteen.

I 1945 ble han konstituert fylkesfullmektig i Telemark og ordfører i Gjerpen.

Bibliografi
-----------

* *Bondeungdommen og kommunismen* (1922)
* *Marx og marxismen*, DNAs forlag (1933)
* *Fra kaos mot plan i Norge*, materialsamling, DNA (1936)

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Olav Vegheim, (25.oktober 1895 - 06.mars 1962).», besøkt 9. desember 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 750[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Vegheim, Olav*, Bind VI, *Arbeidernes leksikon*, Arbeidermagasinets forlag, Oslo (1936)
4. ↑  Hvem er hvem 1948

Eksterne lenker
---------------

* (no) Olav Vegheim hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** SUDOC
 |
**Nylig avdød:** Artikkelen handler om en person som døde nylig. Slike biografier kan bli hyppig endret og oppdatert. Les som vanlig Wikipedia med kritisk sans.

**Alim Abdallah** (עלים עבדאללה; født i 1982 i Yanuh-Jat i Galilea i Israel, død 9. oktober 2023 i Vestre Galilea) var en israelsk offiser som var nestkommanderende i den israelske 300. brigade i den 91. divisjon og var av drusisk bakgrunn. Han ble drept av et Hizbollah-angrep mens han reagerte på en infiltrasjonsoperasjon. Hans militære grad var oberstløytnant.

Biografi
--------

Han vervet seg til Israels forsvar i 2002, og ble del av 299. bataljon. I 2006, under Libanon-krigen, var han nestkommanderende for et kompani. Etter det var han bataljonssjef. Etter å ha fullført sine studier ble han utnevnt til nestkommanderende i 33. bataljon («Caracal-bataljonen»). Han tjenestegjorde senere i Paran-brigaden, som sjef for 299. reservebataljon og som sjef for treningsgrenen til Nordkommandoen. I 300. brigade hadde han flere overordnede stillinger, som operasjonsoffiser, sikkerhetsoffiser og nestkommanderende.

Den 9. oktober 2023 ble han drept i det vestlige Galilea under skuddveksling med militante som infiltrerte fra Libanon. Han var gift og hadde tre barn.

Referanser
----------

1. ↑   «למפקדים הדרוזים מגיע הצדעה», utgitt 10. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Anadolu Agency, «مقتل قائد عسكري إسرائيلي خلال إحباط عملية "تسلل" من لبنان وفق بيان للجيش الإسرائيلي..», arkiveringsdato 14. oktober 2023, arkiv-URL web.archive.org, utgitt 10. oktober 2023, besøkt 14. oktober 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Deputy Commander of IDF's 300th Brigade killed on Lebanon border». Israel National News. 10. oktober 2023.
4. ↑  «Israelis Wounded Near Lebanon Border as Death Toll Reaches 900, EU Freezes Aid to Gaza». *Haaretz*.
5. ↑  «Israeli brigade deputy commander killed in clash with militants from Lebanon: Army». *Xinhua*. 10. oktober 2023.
6. ↑  «Cleared for publication: Deputy IDF Commander killed on Lebanon border». *Israel National News*. 10. oktober 2023.
7. ↑  «סא״ל עלים עבדאללה נהרג בחילופי אש בצפון; במשפחתו ספדו: "הקריב את חייו"». *www.maariv.co.il*.
***Patristica Nordica Annuaria*** er et akademisk nordisk tidsskrift for studiet av patristikk og tidlig kristendom. *PNA* er fagfellevurdert og kommer ut med ett nummer årlig. De publiserte artiklene er hovedsakelig skrevet på ett av de tre skandinaviske språkene, men engelske artikler forekommer også. *Patristica Nordica Annuaria* utgjør fortsettelsen av *Meddelanden från Collegium Patristicum Lundense* som kom ut med tjuefem årganger fra 1987 til 2010. Med sitt nye navn og en mer polert layout ble tidsskriftet utgitt for første gang i 2011. 

*Patristica Nordica Annuaria*s formål er å «spegla nordisk patristisk forskning, det vill säga forskning om kristendomens framväxt och utveckling under dess första åtta århundraden.»

Redaksjon og utgiver
--------------------

Tidsskriftet utgis av det nordiske vitenskapelige selskapet Collegium Patristicum Lundense i samarbeid med Centrum för Teologi och Religionsvetenskap ved Lunds universitet. *PNA* har ikke én redaktør, men en redaksjon bestående av forskerne Thomas Arentzen, Britt Dahlman, Maria Sturesson og Andreas Westergren. Thomas Arentzen er *PNA*s ansvarlige utgiver. Tidsskriftet har forøvrig en referansegruppe for andre nordiske land, blant andre Norge.
Michael von der Heide i Oslo, 24. mai
**«Il pleut de l'or»** (IPA: [il plø də lɔʁ], norsk oversettelse: *det regner gull*) var det sveitsiske bidraget til Eurovision Song Contest 2010 i Oslo. Sangen er skrevet Michael von der Heide, Pele Lorraino og Heike Kospach. Sangen ble framført av Michael von der Heide 27. mai 2010, men kom bare på 17. plass i semifinale 2. Den gikk dermed ikke videre til finalen.

Sangen ble først fremført 9. januar 2010 under *SwissAwards*. Det ble senere offentliggjort både en engelsk og en tysk versjon av sangen. Den tyske versjonen, med tittelen «Es regnet Gold», ble offentliggjort 12. april 2010.

Referanser
----------

1. ↑  Eurovision.tv. Eurovision Song Contest 2010 Semi-Final 2 Arkivert 5. juni 2012 hos Wayback Machine.. Beøkt 4. februar 2017. (en)

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
| Forgjenger:**«The highest heights» med Lovebugs** | **Sveits' bidrag i Eurovision Song Contest**(2010) | Etterfølger:**«In Love For a While» med Anna Rossinelli** |