recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**MaK G 1206** er et tyskprodusert, dieselhydraulisk lokomotiv som til nå har blitt bygget i underkant av 170 eksemplarer av Maschinenbau Kiel (MaK) fra 1997. Lokomotivtypen er en direkte etterfølger av MaK G 1205, men er tyngre og har en kraftigere motor. Motoren er en Caterpillar på 1 570 kW (2105 hk), og denne typen blir brukt til å trekke godstog på lengre strekninger, samt til skifting.

G 1206 DLL
----------

Det svenske Banverkets DLL 0909D
**DLL** står for *diesellinjelok* og er det svenske Banverket sitt generelle litra for diesellok. De kjøpte sine første to diesellokomotiver fra MaK/Siemens standardmodell MaK G 1205 i 1995 og etter nøye vurdering av disse kjøpte man på slutten av 1990-tallet inn ytterligere seks lokomotiver av den noe sterkere utgaven G 1206.

Disse lokomotivene brukes som trekklokomotiver til banearbeidstog og er multippelkjørbare med både hverandre og mot de svenskproduserte motpartene T43, T44 og Tb. DLL brukes flittig til ballastutkjøring siden det har fast hastighetsregulering.

Litteratur
----------

* Diehl, Ulf & Nilsson, Lennart (2006). *Svenska Lok och motorvagnar 2006*. Svenska järnvägsklubben. ISBN 91-85195-00-6. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* DLL (Sverige) / 275 (Tyskland) / BB 61000 (Frankrike) – Jernbane.net
* (sv) Lokguide - Diesellok 942/G 1206/DLL (omhandler også G 1205) – järnväg.net
* (de) MaK G 1206 – loks-aus-kiel.de
**Peter Mattis** er en programmerer som er mest kjent for hans tidlige arbeide med bildebehandlingsprogrammet GIMP og utviklingsverktøyet GTK+. Som student ved University of California, Berkeley, utviklet han i 1995 den første versjonen av GIMP som et skoleklasse-prosjekt sammen med klassekameraten Spencer Kimball. Begge var medlemmer av studentklubben eXperimental Computer Facility.

Spencer gjorde mesteparten av arbeidet med GIMP, mens Peter Mattis skrev omkring 95 % av den opprinnelige koden til GTK. Arbeidet med GTK startet da Peter laget en hjemmeside for internett. Ettersom han var misfornøyd med Motif, utviklet han sitt eget verktøy for å utvikle et brukergrensesnitt.

Peter Mattis arbeider for Google, og bidro sammen med Spencer Kimball i utviklingen av Google Servlet Engine.

Under Presidentvalget i USA 2008 donerte Mattis og hans kone Kathryn Kimball $2,300 til den libertarianistiske, republikanske kandidaten Ron Paul, $4,600 til demokratenes kandidat Hillary Clinton, samt $4,600 til demokratenes kandidat Barack Obama i sitt eget navn, og ytterligere $2,300 i sin kones navn.

I juli 2009 kjøpte han residensen til filmstjernene Jennifer Connelly og hennes ektemann Paul Bettany i Park Slope, Brooklyn for $8.45 millioner.

Referanser
----------

1. ↑  (en) Ed Frauenheim (4. desember 2000). «Free Photoshop for the people». Salon.com. Besøkt 29. oktober 2009.
2. ↑  (en) «Where did Spencer Kimball and Peter Mattis go?». LinuxWorld. januar 1999. Arkivert fra originalen 17. april 1999. Besøkt 29. oktober 2009.
3. ↑  (en) Wenbo Zhu (27. januar 2009). «OpenGSE Released». Google. Besøkt 29. oktober 2009.
4. 1 2  (en) Ryan Tate (13. juli 2009). «Exposed: Mystery Googler With Movie-Star Apartment». Walleywag. Arkivert fra originalen 23. desember 2009. Besøkt 29. oktober 2009.
**MY «Faun»** er en motorcruiser, også kalt motoryacht eller lystbåt, som ble bygget i 1916 ved Damsgaards Baatbyggeri og Motorforretning i Bergen. Per 2020 eies båten av Hardanger Fartøyvernsenter, som er underlagt Hardanger og Voss museum. Båten har blitt restaurert og er et sentralt objekt i museets samlinger.

Historikk
---------

Båten ble bygget som en yacht for sønnen til statsminister Christian Michelsen, Einar Michelsen. Den kostet kr. 33.000,- som ny i 1916. Båtbyggeriet var etablert av ingeniøren August Moldestad. Han hadde studert skipsbygging i England, og Fauns utforming bar preg av det. Faun hørte til Gamlehaugen, boligen til Christian Michelsen, frem til 1925. Båten ble deretter eid av en rekke kjente redere og forretningsfolk i Bergen. I 1955 ble den overtatt av Bergenshalvøens Kommunale Kraftselskap (BKK). Den ble da brukt i forbindelse med den store kraftutbyggingen i Matrefjella.

I 1993 overtok Hardanger Fartøyvernsenter båten, og i 2005, 100 år etter at Christian Michelsen ledet Norge ut av unionen med Sverige, stod Faun ferdig restaurert. Restaureringen kostet nær 4,3 millioner kroner, og båten fremstår etter restaureringen slik den ble bygget. Den har mahogni-innredning, plysjtrukne seter og fasettslipte vinduer. Mesteparten av utstyr og inventar var intakt fra 1916, og er tatt med i opprustingen av båten.

Det er mulig å leie Faun med mannskap fra fartøyvernsenteret. Båten er egnet til kortere eller lengre turer i Hardangerfjorden eller i farvann rundt Bergen.

Eksterne lenker
---------------

* M/Y Faun – Michelsen sitt lystfartøy Arkivert 19. juli 2019 hos Wayback Machine. Informasjonsside på nettstedet til Hardanger Fartøyvernsenter. Besøkt 20. juli 2019.
* Faun Arkivert 19. juli 2019 hos Wayback Machine. Informasjonsside på nettstedet til foreningen Classiske Motorbåter (CMB). Besøkt 20. juli 2019.
* M/Y Fauns hjemmeside på internett Besøkt 20. juli 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Marco Mattiacci** (født 8. desember 1970 i Roma) er en italiensk bedriftsleder. Han var teamsjef for Ferraris Formel 1-team fra april til november 2014.

Karriere
--------

Mattiacci studerte økonomi ved universitetet La Sapienza i Roma. Fra 1989 til 1999 jobbet han for Jaguar Cars i Storbritannia. Siden 1999 har han vært ansatt hos Ferrari. Etter flere engasjementer i USA, Asia og Europa ble han i 2010 utnevnt til CEO for Ferrari North America. I 2012 fikk han prisen Automotive Executive of the Year Award for sitt arbeid.

14. april 2014 tok Mattiacci over stillingen som teamsjef for Ferraris Formel 1-team fra Stefano Domenicali. 24. november samme år ble han erstattet av Maurizio Arrivabene.

Referanser
----------

1. ↑  «Marco Mattiacci». oldracingcars.com. Besøkt 16. juli 2014.
2. ↑  «Domenicali steps down as Ferrari team principal». *formula1.com*. Formula One Administration. 14. april 2014. Besøkt 16. juli 2014.
3. ↑  «Maurizio Arrivabene replaces Mattiacci as Ferrari F1 team boss». *autosport.com*. Haymarket Publications. 24. november 2014. Besøkt 24. november 2014.
**Oleg Jevgenjevitsj Zagorodnev** (russisk: Олег Евгеньевич Загороднев; født 7. juli 1959 i Koroljov) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Zagorodnev vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det sovjetiske laget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak India og Spania. Seks lag deltok og det ble spilt en innledende enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen kom på tredjeplass og fikk møte Polen som ble nummer fire i en bronsefinale. Sovjetunionen vant bronsefinalen med 2-1. Zagorodnev spilte seks kamper og scoret tre mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse Bronse i landhockey, menn Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oleg Zagorodnev – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Oleg Zagorodnev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Louis Van Hege** (født 8. mai 1889, død 1975) var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene 1920 i Antwerpen og vinter-OL 1932 i Lake Placid.

Van Hege var med på det belgiske fotballaget som ble olympiske mestere i OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. De hadde en ledelse med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball for første gang. Van Hege deltok også i vinter-OL 1932 i Lake Placid i toerbob, han kom på niendeplass.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Belgia - Gull **Gull** i fotball (Belgia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louis Van Hege – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Louis Van Hege – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Louis Van Hege – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Louis Van Hege – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Louis Van Hege – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Louis Van Hege – Belgias fotballforbund Rediger på Wikidata
**Demus Pyrilampes** (gresk: Πυριλάμπης) var en politiker fra det gamle Athen og filosofen Platons stefar. Fødselsdatoen og dødsdatoen hans er ukjent. Debora Nails anslår at han ble født år 480 f.Kr. og døde år 413 f.Kr.
Pyrilampes hadde flere ganger vært ambassadør til det persiske hoff og var venn med Perikles, lederen av den demokratiske fraksjon i Athen.

Han ble såret under slaget ved Delion i året 424 f.Kr. da han var midt i femti-årene. Pyrilampes viste alltid frem påfugler, gaver han hadde fått i sin tid som ambassadør i asiatiske ambassader. Plutark kom med beskyldninger mot Pyrilampes, om hvordan han brukte påfuglene til å kjøpe kvinner til Pericles. Pyrilampes giftet seg med sin første kone sent på 440-tallet f.Kr. Han hadde en sønn fra dette ekteskap, Demus, som var kjent for sin skjønnhet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Nails, Debra: «Pyrilampes», *The People of Plato: A Prosopography of Plato and Other Socratics*, side 257-258, Hackett Publishing, 2002, ISBN 0-872-20564-9.
2. ↑  Platon. «Charmides (Plato)». Wikisource. Besøkt 29. november 2015.
3. ↑  Plutark. «Lives (Dryden translation)/Pericles». Wikisource. Besøkt 29. november 2015.
4. ↑  «Aristophanes, Wasps, line 1». *www.perseus.tufts.edu*. Besøkt 28. november 2015.

Litteratur
----------

* John K. Davies: *Athenian Propertied Families, 600–300 B.C.* Clarendon Press, Oxford 1971, S. 329f. 335
* Debra Nails: *The People of Plato. A Prosopography of Plato and Other Socratics*. Hackett, Indianapolis 2002, ISBN 0-87220-564-9, S. 257–259 (und Stammtafel S. 244)
* John S. Traill: *Persons of Ancient Athens*, Band 15: *Pros- to Syllas.* Athenians, Toronto 2006, ISBN 0-9685232-8-5, S. 104f. (Nr. 795965; Zusammenstellung der Belege)
Tradisjonell hjell i Lofoten 2004. Foto: Ellen fra Rotterdam 
Bildet er hentet fra Arkivverket. Vårfiske på Vardø Arkivinstitusjon : Riksarkivet Arkivnavn : Billedbladet NÅ
Tradisjonell hjell, tørkestillas for usaltet fisk, ved Moskenes i Lofoten
To seihesjer
En **hjell**, **fiskehjell** eller **fiskehesje** er et reisverk eller stillas, vanligvis av tre, for utendørs tørking av usaltet fisk, særlig torsk, sei, hyse, lange og brosme, for å lage tørrfisk.

Den eldre og alminneligste formen bærer fisken på tynne granspirer, råved, som er anbrakt vannrett og i samme høyde to–tre meter over bakken. En nyere, mindre plasskrevende form, pyramidehjellen (fiskehesjer), har form som et hustak med møne som ligger seks til åtte meter over grunnen. Fisken henger her på stålstenger, som er spent vannrett i to takflater.

Historikk og bruk
-----------------

Hjell var et helt nødvendig hjelpemiddel for tørrfiskproduksjon i større kvanta, og er sikkert brukt i norske fiskeridistrikter allerede i middelalderen, da eksporten av tørrfisk til markedene i Europa kom i gang. 

Hjell brukes fremdeles til tørking av torsk og sei i store kvanta. På Ona på Romsdalskysten, som var Norges sydligste fiskevær, brukte en også disse hjellene til å tørke små brosme, fiskehoder og torskerygger som var avfall fra klippfiskproduksjon.

Det var tidligere bare mulig å henge opp fisken i vinterhalvåret, fordi det gikk mark i den om sommeren. Det gode seifisket om sommeren var lenge vanskelig å utnytte til fulle, fordi det ikke fantes effektive måter å konservere den på. Dette endret seg imidlertid i 1912, da den trekantede **seihesja** ble oppfunnet av Jens Eriksen fra Bø i Vesterålen. Den gjorde det mulig å tørke sei også om sommeren. Konstruksjonen holdt de to halvdelene av tørrfisken fra hverandre, slik at marken ikke fikk gode nok vekstvilkår.

Se også
-------

* Tørrfisk

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Fiskehjell» i *Store norske leksikon* (fra 2005-2007, fri gjenbruk)

Kilder
------

* Rolv Straume: *Bø bygdebok*, bind III. Tromsø, Bø kommune, 1964

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fish racks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Søkbar digitalkopi av Sjúrður Joensens *Boknafisk : henging, lagring* (1995)
* Søkbar digitalkopi av Kjell Frantzens *Lofotfisket* (1968)
* Søkbar digitalkopi av Stian Omlands *Tørrfisk : mat og tradisjoner* (2000)
* Bilder fra Nasjonalbiblioteket - Fotografier fra galleri Nor med tørrfisk på hjell som motiv
«Lefdal» har flere betydninger.

Lefdals varehus på Alnabru utenfor Oslo
**Lefdal Elektromarked ⅍** var en norsk kjede som solgte forbrukerelektronikk, kjøkken og hvitevarer. Kjeden hadde 22 utsalgssteder i Norge, i tillegg til en nettbutikk og kundesenter. 

Selskapet ble startet i 1936 med første butikk på Bekkestua i Bærum, og i 1996 kjøpte Elkjøp Nordic varehandeldelen av selskapet. Lefdal Installasjon fortsatte følgelig som egen uavhengig enhet og beholdt også nettadressen lefdal.no.

Lefdals butikker lå i Oslo-området samt i Drammen, Tromsø, Haugesund, Hamar, Fredrikstad, Sandnes, Trondheim, Bergen, Volda, Ulsteinvik, Ålesund, Molde, Kristiansand, Skien og Moss.

Kjedens hovedsatsinger var husholdningsprodukter, lyd- og bilde-produkter og data-/tele-produkter.

Lefdal ble kjøpt opp av britiske Dixons Carphone, som også eier Elkjøp Nordic AS, og ble drevet som et selvstendig selskap med egen administrasjon.

Etter tre år med et samlet underskudd på nesten 30 millioner kroner, ble butikkdriften fra 15. januar 2018 overført til Elkjøp. De to kjedene hadde samme eiere, og hadde i flere år samarbeidet om administrasjon og innkjøp.

Omstridt handel fra israelske bosetninger
-----------------------------------------

Lefdal ble kritisert for sin handel med israelske fabrikker i israelske bosetninger på den okkuperte Vestbredden..

Referanser
----------

1. ↑  «Om Lefdal». lefdal.com. Besøkt 6. mai 2015.
2. ↑  «Nå blir denne elektronikk-kjeden historie». *E24*. Besøkt 9. januar 2018.
3. ↑  Dagen «La boikottboblen deres briste» 23 oktober 2014 *Flere organisasjoner boikotter Sodastream-produsenten.Vårt svar bør være: La boikottboblen deres briste.*
4. ↑  Fagforbundet «Vil fjerne SodaStream fra butikkhyllene» Publisert: 08. september 2014 Arkivert 5. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Med aksjoner, engasjement og konsert skal norske bedrifter overtales til å slutte å selge brusmaskinen SodaStream, som har sin hovedfabrikk i en ulovlig israelsk bosetting.*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Henning Fjørtoft** (født 6. desember 1976) er professor i norsk fagdidaktikk ved NTNU, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim. Han forsker på lesing og skriving i skolen, vurdering, og på skoleutvikling.

Fjørtoft er ph.d. i nordisk litteraturvitenskap og har skrevet, redigert og bidratt i en rekke bøker, artikler og rapporter, blant annet doktoravhandlingen *Jordsanger* (2011), som er en økokritisk studie av den danske forfatteren Inger Christensen. 

I 2018 var han en av de ni første NTNU-ansatte som fikk status som merittert underviser. Juryen la vekt på at Fjørtoft har utmerket seg ved å ta i bruk digital teknologi, video og omvendt undervisning.

Bibliografi
-----------

* *Jordsanger* 2011
* *Norskdidaktikk* 2014
* *Effektiv planlegging og vurdering (2. utg. 2016)*
* *Vurderingskompetanse i skolen (2016)*

Referanser
----------

1. ↑  Mikkelsen, Solveig (25. januar 2018). «Lars Lundheim er en av NTNUs 9 første meritterte undervisere». *universitetsavisa.no*. Besøkt 25. januar 2018. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Jordsanger
* Norskdidaktikk
* Effektiv planlegging og vurdering
* Vurderingskompetanse i skolen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Leek** er en markedsby ved elven Churnet i Staffordshire, England. Byen er administrasjonssenter for distriktet Staffordshire Moorlands. Den ligger rundt 15 km nordøst for Stoke-on-Trent og er en gammel borough som fikk kongelig charter i 1214. Kong Johan av England bevilget adelsmannen Ranulf de Blondeville retten til å holde et ukentlig marked hver onsdag og et årlig sjudagers *fair* (markedsdager) i Leek i 1207. Ingeniøren James Brindley bodde i Leek i det 1700-tallet. Han la ut det meste av kanalnettverket, og bygde en vanndrevet mølle, Brindleymøllen i 1752. Møllen er nå innredet som museum.

Leeks motto er *Arte Favente Nil Desperandum* som oversettes som «Our skill assisting us, we have no cause for despair» («Vår dyktighet støtter oss, vi har ingen grunn til fortvilelse»). I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 20 768 innbyggere.

Økonomi
-------

Byen hadde et fast kvegmarkeder i hundrevis av år, noe som reflekterer byens betydning og som et senter for de lokale gårdene. Som følge av den industrielle revolusjon ble byen en betydelig produsent av tekstiler, med framstilling av silke i særdeleshet. På 1900-tallet opphørte denne industrien.

Møllene fra byens tid som tekstilprodusent står igjen, og mange av dem har bli konvertert til annen bruk, blant annet som bolighus. Britannia, det tidligere Building Society (og i 2009 sammenslått med The Co-operative Banking Group), har sitt hovedkvarter i byen og er en betydelig lokal arbeidsgiver.

Alton Towers, som driver fornøyelsesparker, er beliggende i distriktet Staffordshire Moorlands og har også et stort antall sysselsatte fra Leek og omgivelsene rundt.

Vennskapsbyer
-------------

Leek har følgende vennskapsbyer:[]

* Italias flagg Este, Italia

Referanser
----------

1. ↑  «Town population 2011» Arkivert 9. desember 2015 hos Wayback Machine. ONS
2. 1 2  «Leek: Leek and Lowe», *British History Online*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leek, Staffordshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

 Leek (England) hos Wikivoyage

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
KMVs logo kombinerer et fredsmerke, alfa og omega (hvor A'en også tolkes som et anarkistsymbol, WRIs brukne gevær og en fredsdue.
**Kampanjen mot verneplikt** (KMV) var en norsk organisasjon for motstandere av verneplikt. Den eksisterer pr. 2007 kun som et løst nettverk.

KMV ble startet som en organisasjon med flat struktur på 1980-tallet. Bakgrunnen var at den viktigste pasifistiske organisasjonen i Norge, Folkereisning mot krig (FMK), først og fremst fokuserte på militærnektere som tok siviltjeneste. Totalnektere ble på det tidspunkt satt til å avtjene verneplikt i fengsel, det vil si et fengselsopphold på opp til atten måneder uten dom, og man følte behov for en organisasjon som fokuserte på deres sak, og dermed også stod for en mer radikal linje i kampen mot verneplikt. 

Organisasjonen var fra starten av preget av at flertallet av aktivistene bekjente seg til anarkopasifisme. Formen ble preget av dette; det var ikke noe styre, bare kontaktpersoner. Prinsipielle avgjørelser ble tatt på stormøter, allmøter der alle som ønsket kunne være med. Det ble ikke ført medlemsregister eller krevd kontingent. 

KMV gav ut tidsskriftet *Basta!* fra 1990 til 1996, totalt seks numre. 

På 1990-tallet endret FMK innstilling til totalnekting, og begynte å arbeide aktivt for å støtte totalnektere, som på dette tidspunkt hadde fått bedre vilkår i og med at man fikk en kortere fengselsdom i stedet for «avtjening av verneplikt i lukket anstalt». KMVs aktivister gikk derfor kollektivt inn i FMK; riktignok var de fleste allerede medlemmer der. Kontoret i Hjelmsgate 3 i Oslo ble nedlagt. Et nytt kontor ble åpnet i Bergen, men også dette ble senere nedlagt. Det finnes fortsatt kontaktpersoner for KMV flere steder i landet, som bistår totaltnektere med råd og moralsk støtte, og KMVs navn kan også brukes ved aksjoner, men det er ingen utadrettet aktivitet. 

KMV var medlem av War Resisters' International så lenge kampanjen var aktiv.

Eksterne lenker
---------------

* KMV hjemmesider (ikke oppdatert siden 1998)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
*For fargen, se: Svart*
**Sort** eller **plantesort** er et juridisk begrep som beskytter en planteforedlers enerett til å produsere og selge formeringsvare som såkorn, settepoteter, morplanter og frø. Begrepet svarer til det engelske *«Plant variety»* og må skilles fra begrepet varietet som brukes i botanisk systematikk for å beskrive variasjon innenfor en planteart.

I Norge er det Planteforedlerloven sammen med Forskrift om planteforedlerrett som legger grunnlaget for den juridiske statusen som oppnås ved at en planteforedler blir tilkjent planteforedlerrett av Plantesortnemda. Norge er i sin tur tilsluttet den internasjonale unionen The International Union for the Protection of New Varieties of Plants, forkortet UPOV, og den norske rettsbeskyttelsen bygger på den internasjonale konvensjonen om planteforedlerrett av 1978. Nye medlemmer må nå slutte seg til den reviderte utgaven av konvensjonen fra 1991.

Sorter som markedsføres i Norge publiseres i Norsk offisiell sortliste. I EU publiseres en lignende liste.

Referanser
----------

1. 1 2  «Rettsbeskyttelse». Plantesortnemda. Arkivert fra originalen 5. mai 2021. Besøkt 5. mai 2021.
2. ↑  «Norsk offisiell sortliste». Mattilsynet. Besøkt 5. mai 2021.
3. ↑  «Plant variety catalogues». Europakommisjonen. Besøkt 5. mai 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Rasmus Christoffer Effersøe** (født 30. mai 1857 i Trongisvágur, død 23. mars 1916 i Tórshavn) var en færøysk agronom, dikter og politiker.

Han studerte i Danmark og Sverige, og arbeidet som landbruksveileder. Han var en av de ni mennene som bød inn til Julemøtet i 1888, et møte som regnes som startet på Færøyenes selvstendighetskamp, og regnes sammen med Jóannes Patursson som drivkraft i arbeidet. Sammen med Patursson stiftet han Føringafelag, og var redaktør av foreningens blad Føringatíðindi, det første bladet skrevet på færøysk.

Effersøe var også redaktør av bladene *Dúgvan* og *Dimmalætting*, skrev for teateret, spilte selv teater, og diktet blant annet følgende dikt

* Førøya landið (en fedrelandssang)
* Alfaðirs eygu jarðarríki skoða (*Allfaders øye jorderik vokter)*
* Eitt heim, eitt varandi heim ei her
* Eg minnist úr gomlum søgum  Arkivert 11. mars 2019 hos Wayback Machine. (*Jeg minnes fra gamle sagaer)*
* Úr øllum ættum koma vindar  Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine. (*Fra alle retninger samles vinden)*

Effersøe gjenkjennes som «Den gamle digter» på s 35 i William Heinesens roman *De fortapte spillemenn*. En byste av Effersøe, laget av Anne Marie Carl Nielsen ble i 1933 reist foran Tinghuset i Tórshavn. Slektsnavnet kommer fra *Effersey* (Örfirisey) på Island.

Han var sønn av sysselmann Gudmund Christie Laurentius Isholm Effersøe, og bror av Poul Effersøe og Oliver Effersøe.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Rasmus\_Effersøe[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Jógvan Isaksen: «Færøysk litteratur» (1993), s. 100.

Eksterne lenker
---------------

* «Mens vi venter på nationalteatret» (2004)
* Statuer i Tórshavn
* Lagtinget om statuen Arkivert 30. mars 2006 hos Wayback Machine.

Portaler: Litteratur | Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** VIAF **·** GND
 |
Oksefjorden sommer 2012
**Oksfjorden** (også skrevet *Oksefjorden* og *Oksfjord*, nordsamisk: *Vuoksavuotna*) er en fjord på nordsiden av Nordkinnhalvøya i Lebesby kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 14 km sørøstover til Sørbotn innerst i fjorden som er en del av Oksevåg.

Fjorden har innløp mellom Kjelsnæringen i vest og Engelsnæringen i øst. Fjorden går på nordøstsiden av Skjøtningberghalvøya. Sør for denne ligger Kjøllefjorden. Det tidligere fiskeværet Skjøtningberg ligger på sørsiden helt ytterst i fjorden, Hele Oksfjorden er fraflyttet, og bebyggelsen langs fjorden benyttes kun som fritidsboliger.

Oksfjorden er en fungerende nødhavn og har ett blink på «Avløsninga» og en fyrlykt på Russenes

Deler av filmen *Orions belte* ble innspilt på Oksfjorden, blant annet ble «Sandy Hook» senket her.

> Under innspillingen av filmen støtte filmskaperne på farlige situasjoner. Harald Paalgard hang under helikopteret i en harness med kameraet surret fast til kroppen sin med kaldt vann under seg. Da de skulle filme senkingen av «Sandy Hook» hadde de plassert fem kameraer for å filme, og lastet opp båten med eksplosiver. Etter at de hadde tent lunta og var klare til å filme, kom hurtigruta forbi. En mann løp inn i skuta og kuttet lunta selv om han kunne bli sprengt til himmels. Hurtigruta passerte, og skapte så store bølger at innspillingslederen som var i gummibåt falt i vannet. Den andre mannen sa at han måtte skru av walkie talkien så den ikke ble ødelagt.
> 
> 
> Om Orions Belte
> 
> 

Fylkesvei 894 går langs fjordbotnen.

Referanser
----------

1. ↑  «Oksfjorden». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 19. august 2021.
2. ↑  Oksfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Må ikke forveksles med Vant (sport).

Babords vant på seilskip
**Vant** er betegnelsen på en vaier, en stang eller et tau som støtter masten sideveis på et fartøy. Vantene er festet i røstjern i borde på hver side av båten. Dersom vantene er montert i borde aktenom masten, vil vantene også gi masten noe støtte akterover. Vantene kan legges over ett eller flere sett med salingshorn. Dersom disse er vinklet akterover vil de gi masten mer eller mindre bøy. Dette kan utnyttes til trimming av seil, særlig på mindre fartøyer og joller der salingsvinkelen justeres etter dagens vindforhold eller endog justeres under seilas. Akterstag og eventuelle lensetakler kan være nødvendige for ekstra støtte under lens, og kan fungere som trimanordninger for justering av mastebøy.. 

Aluminiumsmast med tre sett salinger, to sett mellomvant og et sett undervant samt toppvant. I tillegg er mastetoppen avstivet av et «diamant».
På moderne seilbåter er det vanlig med to eller flere sett vant. Overvantene går fra mastetoppen via salingshornene til røstjernene. Undervantene går fra undersiden av nederste saling til røstjernene. Eventuelle mellomvant går fra undersiden av et salingshorn over et lavere salingshorn og ned til røstjernet. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Oksygenkatastrofen** var en massiv miljøendring som skal ha funnet sted i den geologiske perioden siderium i begynnelsen av den geologiske æraen paleoproterozoikum i prekambrium for ca. 2,4 milliarder år siden. Hendelsen blir også kalt oksygenkrisen, oksygenrevolusjonen eller den store oksidasjonen.

Da livsformene på jorden utviklet fotosyntese for ca. 2,7 milliarder år siden ble det produsert store mengder molekylært oksygen. Oksygenet skapte etter hvert en økologisk krise for det biologiske mangfoldet på denne tiden, siden oksygen var giftig for de mikroskopiske anaerobe organismene som dominerte da.

Denne endringen førte også til nye muligheter for biologisk diversifisering, samt andre enorme endringer i den kjemiske vekselvirkningen mellom sten, sand, leire og andre geologiske substrater og luften i jorden, i havet og andre vannflater. Til tross for naturlig resirkulering av organisk stoff hadde livet vært energisk avgrenset frem til oksygenet dukket opp. Dette gjennombruddet for utviklingen til stoffskiftet økte den tilgjengelige energien for levende organismer og hadde en enorm miljømessig innvirkning på jorden.

Tidsforskyving
--------------

Det var en forskyving på ca. 300 millioner år mellom de første fotosyntetiske organismene startet å produsere oksygen til oksygenkatastrofen slo til.

Et fenomen som forklarer denne forskjellen er at oksygenet ikke startet å øke før det hadde vært tektonisk drevne endringer i oppbyggingen av jorden, inkludert grunnbrott der organisk karbon kunne nå sedimentene og bli gravlagt. Det første oksygenet som ble tilgjengelig ble også først tatt opp av forskjellige kjemiske reaksjoner i havet, hovedsakelig forbindelser med jern. Spor av dette fenomenet finnes i eldre berglag som inneholder massive lagdelte jernrike bergarter som ble lagt ned i denne perioden da jern og oksygen først inngikk i kjemiske forbindelser. Det meste av jernmalmen på jorden finnes i disse lagene. Disse kjemiske fenomenene ser ikke ut til å stå for hele tidsforskyvningen.

Fotosyntetiske organismer var også en kilde for metan, som fanget opp mye molekylært oksygen, fordi metan og oksygen lett danner karbondioksid (CO2) når det finnes ultrafiolett stråling. I 2006 ble det utført et modelleksperiment som kan forklare noe av tidsforskyvningen. Etter hvert som det kom til nok oksygen i atmosfæren oppsto etter hvert ozonlaget som dempet den ultrafiolette strålingen, og dermed minket dannelsen av karbondioksid.

Referanser
----------

1. ↑  «Climbing the co-evolution ladder». *Nature*. 431: 913. doi:10.1038/431913a.
2. ↑  «The Great Oxidation at 2.4 Ga as a bistability in atmospheric oxygen due to UV shielding by ozone» (PDF). *Geophysical Research Abstracts*. 8: 00770.
Isesjø vannverk i Sarpsborg
Et **vannverk** er et anlegg for å preparere og distribuere drikkevann. Et vannverk har normalt en sjø eller en elv som kilde og suger ferskvann inn i et anlegg som renser vannet. Andre vannkilder kan være is, regnvann og brønner. Til og med saltvann gjøres drikkbart ved omvendt osmose.

Metoder for rensing av drikkevann
---------------------------------

Det første trinnet i rensing av drikkevann er filtrering. En del ferskvannskilder er vann og innsjøer som har fått tilført så mye planterester at det er myr langs bredden av vannet og økende mengder bunnslam i bunnen av vannet. Slike planterester gir vannet en rødbrun farge. Ved senere klorbehandling av vannet gir planterestene klorerte hydrokarboner som kan være kreftfremkallende. Sprangsjiktet i innsjøer forsvinner vår og høst, noe som gir vertikale strømninger i vannet med økende fare for at planterester og forurensninger kommer inn i vanninntaket.

Etter filtreringen kan det tilsettes kjemikalier som klor for å uskadeliggjøre bakterier i vannet. Dersom vannet er surt eller basisk kan det være aktuelt å tilsette lut eller saltsyre og dermed få nøytral pH i drikkevannet. Ved spesielle forurensinger kan det være aktuelt å tilsette kjemikalier som gir en utfelling ved at det dannes faste stoffer av en kjemisk reaksjon mellom forurensingen og det tilsatte kjemikaliet. Vannet bør da lagres i et stort utfellingskar lenge nok til at de faste stoffene synker til bunnen.

Flere vannverk har montert anlegg for ultrafiolett lysbehandling av vannet, som også er effektivt mot bakterier og virus.

Vannprøver
----------

De offentlige vannverkene tar regelmessig vannprøver av drikkevannet. Prøvene analyseres for:

* Alkalitet
* Farge
* Partikler (turbiditet)
* Bakterier
* pH
* Konduktivitet

Næringsmiddeltilsynet utfører vanligvis slike undersøkelser. Det er også vanlig at private med små drikkevannskilder leverer slike vannprøver for å være sikre på at vannet tilfredsstiller kravene.

Se også
-------

* Vann
* Saltvann
* Drikking
* Drikkevann
* Sprangsjikt
* Termoklin
* Dehydrering
* Kloakkanlegg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Vannverkssaken** er alminnelig betegnelse på en serie større økonomiske lovbrudd, hvor blant annet tidligere sjef for Nedre Romerike Vannverk, Ivar T. Henriksen var innblandet.

Forarbeidet ble gjort av journalistene Siri Gedde-Dahl, Anne Hafstad og Alf Endre Magnussen og brakte dem SKUP-prisen 2005. I 2010 ble dette kåret til «tidenes SKUP» gjennom den 20 år lange historien til Stiftelsen for en Kritisk og Undersøkende Presse.

17. januar 2007 tok Økokrim ut tiltale mot Ivar Thorer Henriksen, hans sønn, og en innleid slamkjører for grov korrupsjon og grov økonomisk utroskap. Siden ble også entreprenørselskapet PEAB og en annen næringsdrivende  tiltalt i samme sak. I tillegg ble selskaper, politikere og personer som ordføreren i Skedsmo, Plastmottaket AS,  Maskindrift AS, IFO Vattenrening AB, Brimer Kvamsøy AS og Coca-Cola AS gransket, men ingen av disse ble rettsforfulgt. Over 50 vitner var stevnet da saken mot Henriksen startet for Nedre Romerike tingrett 8. oktober 2007.
14. februar 2008 falt dommen i Nedre Romerike tingrett. Henriksen ble dømt for både grov korrupsjon og grov økonomisk utroskap, til en fengselsstraff på åtte år. Han ble også dømt til å betale en erstatning på over 60 millioner kroner og fikk alle sine eiendommer beslaglagt. Henriksen bestemte seg for å anke dommen samme kveld. I ankebehandlingen i Eidsivating lagmannsrett fra januar til mai 2010 ble straffen redusert til 7,5 års fengsel. Denne dommen ble ikke anket.

Referanser
----------

1. ↑  Wekre, Helge (20. mars 2010). «Aftenposten vant tidenes Skup». *journalisten.no*. Besøkt 1. desember 2021.
2. ↑  NTB (19. januar 2007). «Tidligere vannverkssjef risikerer 20 års fengsel.». HegnarOnline. Besøkt 7. november 2007.
3. ↑  «VANNVERKSKANDALEN: Over 50 vitner». E24. 6. oktober 2007. Besøkt 7. november 2007.
4. ↑  Jon Theodor Hauger, Arne Kongsnes, Lars M. J. Hansen (14. februar 2008). «Åtte års fengsel». Romerikes Blad. Arkivert fra originalen 25. april 2009. Besøkt 14. februar 2008. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
5. ↑  «Sju og et halvt års fengsel for korrupsjon». *NRK*. 28. mai 2010. Besøkt 8. april 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Direkte lenke til granskningsrapporten om «Vannverkssaken»
* «Det kan være penger gjemt et sted», artikkel om «Vannverkssaken», *Aftenposten*, 25. januar 2010
Sionistiske ledere internert i Latrun etter gjennomføring av operasjonen. Fra venstre David Remez, Moshe Sharett, Yitzhak Gruenbaum, Dov Yosef, hr. Shenkarsky, David Hacohen og Isser Harel.
**Sorte sabbat** (hebraisk: השבת השחורה) er populærbetegnelsen for en britisk politi- og militær operasjon, **Operation Agatha**, som fadt sted på sabbaten, lørdag den 29. juni 1946) i Det britiske mandatområde i Palestina. Aksjonen var rettet mod det jødiske samfunn og omfattet ransakelser og arrestasjoner i Jerusalem, Tel Aviv, Haifa og flere andre byer og bosetninger. Antallet av britiske sikkerhetsstyrker involvert anslås av forskjellige kilder til å ha vært mellom 10.000 og 25.000. Arrestasjonene ble foretatt som gjengjeldelse for to gruppers angrpb på den britiske infrastruktur, broer, jernbaner, radarstasjoner og politistasjoner. Under aksjonen ble ca. 2.700 personer arrestert, blant dem den senere israelske statsminister Moshe Sharett. Mange ble internert i en leir ved Rafiah, andre blant annet i leirer i Latrun eller Atlit.

Det offisielle formål med aksjonen var å få slutt på anarkiet i det britiske mandatområde. Andre formål var å fremskaffe dokumentasjon for at organisasjonen Jewish Agency hadde godkjent sabotasje begtet av organisasjonen Palmach, og at det bestod en allianse mellom Haganah og de mer ekstremiske grupperinger Stern-gruppen og Irgun. Dessuten var ønsket å avvikle Haganahs militære styrke, styrke de britiske troppers moral i området og å hindre et eventuelt kupp begått av Lehi og Irgun.

To dager etter arrestasjonene møttes Haganah-ledere som fortsatt var på frifot, ofg de besluttet å fortsette kampen mot britene. På møtet ble tre gjengjeldelsesaksjoner avtalt, blant annet ble Irgun-gruppen pålagt å sprenge King David Hotel i luften. Hotellet var hovedsete for mandatregjeringen og den britiske overkommando.

King David Hotel ble sprengt i luften etter forutgående advarsler den 22. juli 1946. 91 personer ble drept, 28 briter, 41 arabere, 17 jøder og fem personer av annen nasjonalitet.

Referanser
----------

1. ↑  «Some Military Operations - British Forces in Palestine». *www.britishforcesinpalestine.org*. Besøkt 30. mars 2017.
2. ↑  Clarke, Thurston, *By Blood and Fire*, Putnam, 1981, Ch.6.

Eksterne lenker
---------------

* Irguns hjemmeside (engelsk) Arkivert 2. mai 2023 hos Wayback Machine.
Europas nettverk av vannveier.
En **vannvei** er enhver seilbar elv, innsjø, havstrekning eller kanal som kan brukes til samferdsel. For at en vannvei skal regnes som seilbar må den tilfredsstille flere kriterier:

* Vannveien må være dyp nok for dypgangen til fartøyene som bruker den;
* Vannveien må være bred nok til at fartøyene som bruker den kan passere;
* Vannveien må være fri for hindringer som fosser og stryk, eller ha en vei rundt dem (som sluser og båtheiser);
* Strømmen i vannveien må være svak nok til at fartøyene kan bevege seg mot den.

Fartøyer som bruker vannveier varierer fra små prammer til enorme havgående tankskip og cruiseskip.

Kanaler
-------

Kanaler er vannveier som er bygget for å gi en ny transportrute for fartøyer (i motsetning til å forbedre en naturlig vannvei langs den eksisterende traseen). Til å begynne med ble kanaler bygget hovedsakelig for små fartøyer trukket av hester eller andre trekkdyr. I dag blir større kanaler bygget for å muliggjøre passering av store havgående fartøyer (se skipskanal).

Se også
-------

* Farvann

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Vivi Lassen** (født 17. juni 1951 i Oslo) er en norsk politiker (SV) og jurist. Hun var byråd for helse og eldre i Oslo fra 1992 til 1995.

Lassen er utdannet cand.jur. fra Universitetet i Oslo (1976). Hun var deretter 11 år i Statens forurensingstilsyn, og fra 1988 arbeidet hun for Statskonsult. Hun var senere i Direktoratet for forvaltning og IKT (Difi), blant annet som assisterende direktør. Lassen har sittet i hovedstyret i Norges Bank siden 2002.

Lassen ble aktiv i SV i 1979. Hun har vært leder av Oslo SV, medlem av landsstyret og hovedstyret, sittet i Oslo bystyre, og vært Oslos byråd for helse og eldre.

Referanser
----------

1. ↑  «Vivi Lassen (sv) ny byråd». *Aftenposten*, 15. september 1992.
2. ↑  «Uredd byråd styrer skjenkekranene». *Aftenposten*, 16. september 1992

| * v
* d
* r
Oslos helsebyråder |
| --- |
| Ole B. Hovind (1986–88) **·** Eirik Moen (1988–92) **·** Gro Balas (1992–93) **·** Kirsten Rytter (1993–94) **·** Vivi Lassen (1994–95) **·** Odd Bakken (1995–97) **·** Anne Herseth (1997–2000) **·** Erling Lae (2000) **·** Ellen Chr. Christiansen (2000–02) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
En side av tresnittet *Yingyai shenglan* av Ma Huan
**Ma Huan** (forenklet kinesisk: 马欢, tradisjonell kinesisk: 馬歡, pinyin: *Mǎ Huān*; *stilnavn*: *Zōngdào* (kinesisk: 宗道), født ca 1380 i fylket Huiji (会稽, nå i Shaoxing) i provinsen Zhejiang, død ca 1460) var en muslimsk kinesisk reisende og oversetter som ledsaget admiral Zheng He på tre av dennes syv store skattereiser (på 4. 6. og 7. reise). 

På ekspedisjonen i årene 1413–1415 besøkte han Champa, Java, Sumatra, Palembang, Siam, Kochi og Hormuz.

På ekspedisjonen i årene 1421–1422 besøkte han Malakka, Aru, Sumatra, Ceylon, Kochi, Calicut, Zufar og Hormuz. 

På ekspedisjonen i årene 1431–1433 besøkte han Bengal, Chittagong, Sonargaon, Gaur og Calicut. Fra Calicut ble han sendt av admiral Zheng He (også muslim) som emissær til Mekka.

Under ekspedisjonene studerte Ma Huan lokale forhold som geografi, politikk, vær, økonomi, lokal skikk og bruk og straffetiltak mot kriminelle.[] Etter hjemkomsten fra første reise begynte han på en bok hvis første utkast ble ferdig i 1416. Med de senere ekspedisjonene endret og tilføyde han meget, og den endelige versjon var ferdig i 1451. Tittelen var *Yingyai shenglan* (瀛涯胜览) (i Mills' engelske oversettelse: *The Overall Survey of the Ocean's Shores*; fritt oversatt: *Havenes undre*).

Verket ble trykt opp mange ganger under Ming-dynastiet og det påfølgende Qing-dynastiet, og det fantes også mange håndskriftlige avskrifter. En av de siste autentiske tekster ble utgitt av den kinesiske historiker Feng Chengjun (冯承钧). Det finnes en engelsk oversettelse foretatt på oppdrag av Hakluyt Society av J. V. G. Mills fra 1970.

*Yingyai shenglan* studeres av sinologer som grunnleggende kildetekst for de kinesiske forskningsekspedisjoner under Ming, og som kilde for sørøstasiatisk og indisk historie.[] Blant dem som har forsket på skriftet kan nevnes Jan J. L. Duyvendak, Friedrich Hirth, Paul Pelliot, Feng Chengjun og Xiang Da (向达).[]

En av Spratlyøyene i Sørkinahavet er oppkalt etter Ma Huan.

Litteratur
----------

* Ying-yai Sheng-lan - The Overall Survey of the Ocean's Shores 1433 by Ma Huan, translated by J.V.G. Mills, with foreword and preface, Hakluyt Society, London 1970; reprinted by the White Lotus Press 1997 ISBN 974-8496-78-3
* Paul Pelliot: *Les grands voyages maritimes chinois au début du 15ème siècle*
* Jan J. L. Duyvendak: *Ma Huan re-examined*. Amsterdam: Noord-Hollandsche 1933
* Jan J. L. Duyvendak: *China's Discovery of Africa*, Probsthain, 1949.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Vivi Aagaard**, egentlig **Inger Elisabeth Aagaard**, (født 1918, død 1992) var en norsk lærer, forlagsredaktør og oversetter.

Aagaard var tekstredaktør og oversetter for *Donald Duck & Co* mellom 1962 og 1989. Sammen med Helene Kløvstad satte hun et betydelig preg på ukebladet *Donald Duck & Co* og dermed også på hele Andeby-universet i norsk utgave. Spesielt kjent er de norske oversettelsene av Carl Barks' historier. Etter ett år som redaktør skapte Aagaard overskrifter med den klassiske Barks-historien *Eggemysteriet*, som i hennes oversettelse ble en del av den norske språkstriden grunnet valget om å bruke nynorsk (eller rettere sagt vossadialekt) i deler av historien.[]

I de norske oversettelsene av Andeby-universet introduserte Aagaard mange stedsnavn som var humoristiske versjoner av kjente norske stedsnavn. Mange av disse navnene festet seg i den norske befolkningen.[] Et av de mer kjente er «Tullersmo fengsel», som er en «donaldifisert» utgave av Ullersmo fengsel. Aagaard bodde store deler av livet på Snarøya, og har antakelig hentet mye inspirasjon fra Oslo-området i sine navnevrier.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3   Gravferdsetaten i Oslo kommune, oppført som Lærerinne Vivi (Inger Elisabeth) Aagaard, verkets språk norsk, www.begravdeioslo.no, besøkt 14. februar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Fra Duckburg til Andeby: Donald på norsk». Norsk Oversetterleksikon. Besøkt 10. november 2021.
3. ↑  «Walt Disney's Donald Duck & Co - Tegneserien som kan sette sinnene i kok». *Sarpsborg Arbeiderblad*. 16. april 1977. s. 11. Besøkt 10. november 2021. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)

Portaler: Litteratur | Kunst
**Vivendelfly** (*Xylocampa areola*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt langs kysten fra Østfold til Rogaland i Norge-

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 33–38 mm), lysgrått nattfly. Kroppen er kort og kraftig, kledt med lysgrå hår. **Forvingen** er lysgrå med mørkere tegninger. Nyre- og ringmerkene er lyse, mer eller mindre tydelig markerte, forbundet via en avlang, lys flekk i underkant. Ved roten er det en kort, svart rotstrek som har en oval, lys flekk over seg. Langs ytterkanten er den en rad av små, svarte pileflekker. **Bakvingen** er gråhvit med grå årer, den ytre og fremre delen grått bestøvet.

Levevis
-------

Vivendelflyet lever i skogkanter, åpne områder, berg og urer der det vokser vivendel (*Lonicera periclymemum*), som er larvenes næringsplante. Arten overvintrer som puppe, og de voksne sommerfuglene flyr nokså tidlig på våren, fra slutten av mars til mai.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Vest-Europa nordover til det sørligste Norge, mot øst til Italia og det vestligste Polen. I Norge finnes den langs kysten fra Østfold til Rogaland. Den er nokså vanlig fra Ytre Oslofjord til Vest-Agder, sjeldnere øst og vest for dette området.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, vivendelfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Xylocampa areola* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vivendelfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vivendelfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vivendelfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vivendelfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vivendelfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *vivendelfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Xylocampa areola* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Xylocampa areola* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Xylocampa areola* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Réunions befolkning var på 763 000 i 2004.

Befolkningsstruktur
-------------------

*0-14 år:*
32 % (menn 119 291, kvinner 113741)
  
*15-64 år:*
62 % (menn 220 066, kvinner 227 632)
  
*65 år og eldre:*
6 % (menn 16 336, kvinner 23 868) (2000)

**Årlig befolkningsvekst:**
1,63 % (2000)

**Fødeselsrate:**
21,84 fødsler/1 000 innbyggere (2000)

**Dødsrate:**
5,55 dødsfall/1 000 innbyggere (2000)

**Netto migrasjonsrate:**
0 migranter/1 000 innbyggere (2000)

**Kjønnsfordeling:**
  
*ved fødsel:*
1,05 menn/kvinner
  
*under 15 år:*
1,05 menn/kvinner
  
*15-64 år:*
0,97 menn/kvinner
  
*65 år og eldre:*
0,68 menn/kvinner
  
*Hele befolkningen:*
0,97 menn/kvinner (2000)

**Spedbarnsdødelighet:**
8,67 dødsfall/1 000 fødte barn (2000)

**Forventet levealder:**
  
*hele befolkningen:*
72,68 år
  
*menn:*
69,28 år
  
*kvinner:*
76,24 år (2000)

**Fruktbarhetsrate:**
2,61 barn/kvinne (2000)

**Etniske grupper:**
Franskmenn, afrikanere, gassere, kinesere, pakistanere, indere

**Religion:**
Romersk-katolsk 86 %, hinduer, muslimer, buddhister (1995)

**Språk:**
Fransk (offisielt språk), kreolsk (utbredt i dagligtale)

**Leseferdigheter:**
  
*definisjon:*
15 år og eldre kan lese og skrive
  
*hele befolkningen:*
79 %
  
*menn:*
76 %
  
*kvinner*
80 % (1982)

Befolkningsutvikling
--------------------

Befolkningsutvikling på Réunion fra 1960 og frem til i dag
* 1671 – 76 personer er bosatt på øya
* 1686 – 216 personer er bosatt på øya
* 1704 – 734 personer er bosatt på øya
* 1744 – 2 500 personer er bosatt på øya
* 1768 – 45 000 slaver og 26 284 frie personer er bosatt på øya
* 1848 – 60 000 slaver og 103 490 frie personer er bosatt på øya.
* 1870 – 193 360 personer er bosatt på øya
* 1897 – 173 190 personer er bosatt på øya.
* 1962 – 354 294 personer er bosatt på øya.
* 1999 – 700 000 personer er bosatt på øya.
* 2004 – 763 000 personer er bosatt på øya.