recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Benedicte Marsine Brynildsen** (døpt *Martsine Moe* i Finnås, født 10. mars 1857 i Kopervik, død 17. august 1929) var en norsk forfatter.

Familie
-------

Benedicte Brynildsen var født utenfor ekteskap, som datter av Wilhelmine Sofie Schreuder og gullsmedsvenn Oluf Christian Moe. I barndommen ble hun adoptert av Krigsskolens lærer Hans Krag, som etter et langvarig opphold i Frankrike ble kalt «Franskekrag», og hans hustru, skuespilleren Benedicte Hundevadt (f. Moe). Hun fikk adoptivfarens slektsnavn, og vokste opp i et gjestfritt hjem i Christiania, hvor hun ofte akkompagnerte sin adoptivmors sangopptredener. På grunn av sykelighet oppga hun imidlertid utdannelsen i musikk. Hun ble 14. mai 1878 gift  med dosent ved Sjøkrigsskolen John Brynildsen, og flyttet med ham til Horten.

Liv og virke
------------

Benedicte Brynildsens første publikasjon var *Samvittighet*, som i januar 1891 ble publisert i Skilling-Magazin. Hun romandebuterte senere samme år med *Naar hjertet taler*. Ved utgivelsen ble den kalt en novelle. Her fortelles det om Helga, som blir selskapsdame i en proprietærfamilie.

Barneboken *Mellem søskende* fra 1894 bygger på motiver fra virkeligheten, der hennes fem barns bedrifter danner utgangspunktet for fortellingen. Størst anerjkennelse fikk hun imidlertid for sine to bøker med småfortellinger, som utkom i begynnelsen av 1900-tallet.

I årene 1898-1900 skrev Brynildsen en lang rekke innlegg og fortellinger i norske magasiner, for det meste i bladet Urd. Mange av disse tekstene ble senere samlet i hennes to bøker med *Skisser og Fortællinger*.

Brynildsen var en periode formann for Norske Kvinners Sanitetsforenings avdeling i Horten, og engasjerte seg særlig i tuberkulosesaken.

Bibliografi
-----------

* 1891: *Naar hjertet taler*, Malling, Kristiania
* 1894: *Mellem søskende*, Fr. Nygaards Forlag, Bergen
* 1901: *Skisser og Fortællinger*, Gjengangerens Bogtrykkeri, Horten
* 1906: *Skisser og Fortællinger*, Tønsbergs Aktietrykkeri

Referanser
----------

1. 1 2  Brinchmann, Chr. (1912). *Hvem er hvem?*. Aschehoug. s. 38.
2. ↑  SAB, Finnås sokneprestembete, H/Ha/Hab/Haba/L0001: Klokkerbok nr. A 1, 1851-1873, s. 27
3. ↑  "Norway Marriages, 1660-1926," database, FamilySearch ( : 10 February 2018), John Brynildsen and Marsine Benedikte Krag, 14 May 1878; citing Domkirken, Oslo, Akershus, Norway; FHL microfilm 255,752.
4. ↑  Lervik, Åse Hiorth (1985). *Evig din*. Tromsø: Universitetsforlaget. s. 57. ISBN 8200077403.
5. ↑  *Bidrag av og om norske kvinnelige forfattere i norske tidsskrift 1835-1900*. [Oslo]: Forfatterne. 1984. s. 6ff.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 41. ISBN 8257900109.
* *Urd*. Oslo: A/S Urd. 1907. s. 457-458.
Valderhaugfjorden med Tueneset i forgrunnen og Valderøya i bakgrunnen
**Valderhaugfjorden** er en fjord i Ålesund og Giske kommuner i Møre og Romsdal. Kommunegrensa følger fjorden. Fjorden ligger mellom øyene Godøya i vest, Havsteinen og Valderøya i nord, og Heissa, Aspøy og vestre delen av Nørvøya i sør og grenser til selve byen Ålesund. Fjorden er rundt seks kilometer lang og to kilometer bred.

Fjorden er oppkalt etter gården Valderhaug på Valderøya. Den største dybden i fjorden er 104 meter.

I sørvest går Breidsundet vestover på sørsida av Godøya, Heissafjorden går østover på sørsida av Heissa, mens Sulafjorden går sørover. Mellom øya Giske og Godøya ligger Giskesundet, som krysses av Godøytunnelen. Mellom Giske og Valderøya ligger Staurnessundet som krysses av riksvei 658 via to bruer. Mellom Valderøya og Ellingsøya krysser Valderøytunnelen fjorden, mens Ellingsøytunnelen går fra Nørvøya til Ellingsøya. 

Valderhaugfjorden fortsetter østover som Ellingsøyfjorden på sørsida av Ellingsøya, mens Grytafjorden strekker seg østover på nordsida.

Referanser
----------

1. ↑  Valderhaugfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Båndstripe for Hakon Hansens gullmedalje
**Hakon Hansens gullmedalje** er en norsk medalje til belønning av militærvitenskapelig arbeid.[1] Medaljen tildeles av Hærens kunnskapslegat. Den er oppkalt etter generalmajor Hakon Hansen, som var sjef for generalstaben i 1905, og utdeles på hans fødselsdag 17. mars.

Medaljen har på avers portrett av generalmajor Hansen i uniform omgitt av omskriften «FOR MILITÆRVIDENSKAPELIG ARBEIDE» i øvre del og «GENERALMAJOR HAKON HANSEN» i nedre del. Medaljen er opphengt i et bånd med spenner både øverst og nederst. Båndet har en rød midtstripe, flankert av først hvite og så blå striper.

Hakon Hansens gullmedalje ble i 2011 tildelt generalmajor Gullow Gjeseth for arbeidet *Landforsvarets krigsplaner under den kalde krigen*.[2]

Referanser
----------

1. ↑  *Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge* Arkivert 25. september 2013 hos Wayback Machine. bilag til *Forsvarets Forum* nr. 5, 2012, Oslo: *Forsvarets Forum*/Forsvarets Veterantjeneste, 2012, s. 77.
2. ↑  «Gull for å avsløre krigsplaner» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. *Forsvarets Forum*, nr. 7–8, 2011, s. 56.
***Ex Machina*** er en britisk science fiction-thriller fra 2014. Filmen er skrevet og regissert av Alex Garland, og har Domhnall Gleeson, Alicia Vikander og Oscar Isaac i hovedrollene.

Produksjon
----------

Større deler av filmen er filmet i Juvet landskapshotell og området rundt i Valldal i Norge. Rundt 100 personer fra Universal Studios var involvert i produksjonen på stedet. Naturen i området skulle forestille Alaska. Innspillingen var god reklame for hotellet.

Handling
--------

Caleb (Domhnall Gleeson), en koder i verdens største internettselskap "Bluebook", vinner en konkurranse om å få tilbringe en uke sammen med den svært anonyme grunnleggeren av selskapet, Nathan (Oscar Isaac). Men når Caleb kommer til det fjerne området, finner han ut at han må være med i et merkelig og fascinerende eksperiment (Turingtest) hvor han må samhandle med verdens første kunstige intelligens, en vakker robotjente ved navn Ava (Alicia Vikander). Etterhvert som eksperimentet utfolder seg, begynner Caleb å synes synd på Ava og planlegger å sette henne fri. Samtidig forteller Ava Caleb at han ikke må stole på Nathan, mens Nathan insisterer på at han har blitt manipulert av Ava. Hvem som forteller sannheten, er det bare tiden som vil vise.

Rolleliste
----------

* Domhnall Gleeson som Caleb
* Alicia Vikander som Ava
* Oscar Isaac som Nathan
* Sonoya Mizuno som Kyoko
* Corey Johnson som Jay
* Symara A. Templeman som Jasmine
* Elina Alminas som Amber
* Gana Bayarsaikhan som Jade
* Tiffany Pisani som Katya
* Claire Selby som Lily

Mottakelse
----------

Deler av filmen ble spilt inn i og omkring Juvet hotell.
*Dagbladets* anmelder karakteriserte den som en usedvanlig smart B-film og terningkast 5. Anmelderen mente naturscenene brøt på en uheldig måte med scenene fra det minimalistiske interiøret. *Aftenposten* beskrev filmen som sofistikert og elegant, og roste kontrasten mellom naturscener og det kunstige, og ga 5 av 6 poeng.

Referanser
----------

1. ↑  «Filmer Hollywood-grøsser i Valldal». *NRK* **(norsk)**. 20.08.2013. Besøkt 1. april 2017.
2. ↑  «Britisk actionfilm fører til turistboom». *NRK* **(norsk)**. 29.07.2015. Besøkt 1. april 2017.
3. 1 2  «Anmeldelse: «Ex Machina» er en usedvanlig smart b-film». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 9. april 2015. Besøkt 1. april 2017.
4. 1 2  ««Ex Machina:» Sofistikert og elegant om kunstig intelligens». *Aftenposten*. 8. april 2015. Besøkt 1. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Ex Machina* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Ex Machina* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Ex Machina* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Ex Machina* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Ex Machina* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Ex Machina* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Ex Machina* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Ex Machina* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Ex Machina* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Ex Machina* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
Hakke.
**Hakke** (trolig fra nedertysk *hacke*, tysk *Hacke*, samme opprinnelse som verbet) er et arbeidsredskap. Det består av et tungt hode i jern som er spisset i begge ender og med et ovalt «øye» midt mellom der et treskaft er tredd gjennom og satt fast. Synsinntrykket er en stor T-form. 

Hodet er buet slik at spissen skal treffe med maksimal kraft når hakken blir brukt. Bruksområdet er gravearbeid i jord eller sand som inneholder større og mindre steiner. Hakken brukes til å løsne og smuldre jorden slik at den kan tas med spade eller krafse og krafsebrett. Hakken kan også kiles mellom steiner og brukes til å bende løs en og en stein. Dersom dette går bra, slipper man å bruke spett.

Historie
--------

Hakker kan først tilbake til yngre steinalder da de til eksempelvis kunne lages av hjortehorn. Urformen av hakken er gravestokken, som er et kneformet trestykke.

I steinalderen var hodet på hakken gjort av stein, se steinhakke.

Før mekaniseringen av landbruk og anleggsarbeid var hakker blant de viktigeste arbeidsredskapene. Eksempelvis ved grøfting måtte jord og stein hakkest løs før man kunne kaste opp jorda med spade.

Referanser
----------

1. ↑  «hakke», *NAOB*
2. ↑   «Hand tool - Neolithic tools», *Britannica*
3. ↑  «Hakker, grev og spett», *Yrjar Heimbygdslag*
4. ↑  «Steinhakke», *Sunnmøre Museum*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pickaxes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Hageredskaper |
| --- |
| Hånd verktøy | 
* Averruncator
* Øks
* Lauvkniv
* Broadfork
* Daisy grubber
* Priklepinne
* Greip
* Grafter
* Grass shears
* Grass Stitcher
* Grev
* Homi
* Hori hori
* Kirpi
* Greinsaks
* Machete
* Mattock
* Hakke
* Høygaffel
* Post hole digger
* Potting bench
* Rosesaks
* Rive
* Såld
* Ljå
* Shovel
* Sigd
* Spade
	+ Loy
* Trowel
* Vandkande
* Weeder
* Trillebår
* Navar

 |
| Manual or powered | 
* Grubber
* Dethatcher
* Earth auger
* Edger
* Hekksaks
* Lawn aerator
* Gressklipper
* Lawn sweeper
* Plog

 |
| Elektroniskeverktøy | 
* Ryddesag
* Motorsag
* Hageslange
* Vannspreder
* Løvblåser
* Gresstrimmer

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Klyngeprogrammet** (*Norwegian Innovation Clusters*) er et utviklingsprogram finansiert av Nærings- og fiskeridepartementet og Kommunal- og moderniseringsdepartementet. På begynnelsen av 2000-tallet utviklet Norge et nasjonalt klyngeprogram som skulle styrke næringsklynger i Norge. Klyngeprogrammet er ment å «bidra til verdiskaping gjennom bærekraftig innovasjon».

Programmet bistår bedrifter med finansiering, kompetansesenter, rådgivningstjenester og profileringstjenester og retter seg mot klynger av bedrifter, kunnskapsmiljøer, og offentlige utviklingsaktører. Klyngeprogrammets finansieringstilbud retter seg mot satsningsområdene: Generell klyngeutvikling, kunnskapssamarbeid, innovasjonssamarbeid og klynge-til-klyngesamarbeid.

Klyngeprogrammet har tre klyngenivåer og består av Arena-programmet, Norwegian Centres of Expertise (NCE) og Global Centres of Expertise (GCE).

Arena-prosjekter
----------------

Arena-programmet ble iverksatt i 2002 og har frem til i 2018 støttet nærmere 70 klyngeprosjekter. Arena er et 3-5 års program som evalueres årlig.

Norwegian Centres of Expertise (NCE)
------------------------------------

NCE ble iverksatt i 2006 og har frem til i 2018 støttet 14 klyngeprosjekter. Programmet går over 10 år og evalueres årlig.

Global Centres of Expertise (GCE)
---------------------------------

GCE ble iverksatt i 2014. Programmet går over 10 år og evalueres årlig.

Prosjekt
--------

### *GCE NODE*

* Arena-prosjekt 2004-2009.
* NCE-status 2009-2014.
* GCE-status fra 2014.

### *GCE BLUE Maritime*

* NCE-status 2006-2014.
* GCE-status fra 2014.

### *GCE Ocean Technology*

Endret navn februar 2019 fra *Subsea*.

* NCE-status 2006-2014 .
* GCE-status fra 2015.

Se også
-------

* NCE Instrumentation
* NCE Maritime
* NCE Raufoss
* NCE NODE
* NCE Micro- and Nanotechnology
* NCE Systems Engineering Kongsberg
* NCE Subsea
* Oslo Cancer Cluster
* NCE Culinology
* NCE Aquaculture
* NCE Tourism Fjord Norway

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  «Om klyngeprogrammet». *www.innovationclusters.no*. Norwegian Innovation Clusters. Arkivert fra originalen 7. mai 2019. Besøkt 23. oktober 2019.
2. 1 2  Siva, Innovasjon Norge og Norges forskningsråd (12.11.2018). «Ti nye næringsklynger skal gi økt verdiskaping og fornyelse i næringslivet». *www.forskningsradet.no* **(norsk)**. Norges forskningsråd. Arkivert fra originalen 23. oktober 2019. Besøkt 23. oktober 2019. «Oppdatert 07.03.2019»
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Elisabet S. Hauge (2019). *Evaluering av tre GCE-prosjekter* (PDF). Kristiansand: Oxford Research AS. Arkivert fra originalen (PDF) 23. oktober 2019. Besøkt 23. oktober 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Norwegian Centres of Expertise
* Norges forskningsråd
* Innovasjon Norge
* Selskapet for Industriell Veks (SIVA)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Klassisk modell
**Klunkeflaske** eller *klukkeflaske* er en flaske som er snevret inn slik at den ligner på et timeglass. Over- og underdelen er forbundet med 5 tynne rør. Klunkeflaska ble gjerne brukt til servering av brennevin. Når en skjenket måtte luften i flasken passere innsnevringen, og da oppsto en klukkende lyd (klunking). Når flaska så ble snudd tilbake, klukket den igjen. Skjenkingen kunne derfor føre til mere moro enn med vanlig karaffel. Klunkeflaska ble fort populær og ble brukt både i borgerlig og folkelig drikkekultur. Den er produsert både i klart, røkfarget og grønt glass.

Klunkeflasken ble et populært produkt da glassindustrien startet opp i Norge på 1700-tallet. Da var den allerede vel kjent i de tyske glassverkene, og fasongen har røtter tilbake til senmiddelalderen da det var populært med forskjellige typer skjemteflasker.

På Gjøvik Glassverk ble klunkeflaskene produsert i klart glass med standard størrelser 1/4, 1/2, 3/4 og 1 pott. Klunkeflasker var svært populære som romantiske kuriositeter på midten av 1800-tallet. Det blir fortsatt laget klunkeflasker, bl.a. på Hadeland Glassverk, men det er ingen stor produksjon. I dag brukes klunkeflasker gjerne til akevitt.

Testing har vist at ikke alle flasker som etter bygningen burde klukke, gjør det.

Litteratur
----------

* Korshavn, Jan Håvard (1994): *Norsk empire glass. Gjøvigs Glasværk 1807-1843.* Gjøvik. ISBN 82-09323-21-2
* Polak, Ada (1958): *Glassboken.* Oslo.
* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for drikkestell*[*død lenke*], med tegninger av Torill Sand. Oslo

Referanser
----------

1. ↑  Polak (1958) s. 58.
2. ↑  Korshavn (1994) s. 143.

Eksterne lenker
---------------

* Klunkeflasker i DigitaltMuseum
Fru Mounter ved frukostbordet*, 1917*
*Interiørscene, kanskje fra Norge*, ca 1912
**Harold John Wilde Gilman** (født 11. februar 1876 i Rode i Somerset i England, død 12. februar 1919 i London) var en britisk maler, kjent for sine interiør-, portrett- og landskapsmaleri. Han var en av grunnleggerne av den såkalte Camden Town-gruppen.

Liv og virke
------------

Gilman var født i Somerset men vokste opp i Romney Marshes i Kent, der faren var skolestyrer. Gilman begynte å male etter at han i 1895 hadde væry lærer hos en britisk familie bosatt i Odessa i Tsar-Russland. I 1896 begynte han å studere malerkunst ved Hastings School of Art. Året etter flyttet han over til Slade School of Fine Art i London, der han ble til 1901. I 1904 reiste han til Spania og bodde der i mer enn ett år, mens han studerte de spanske mestermalerne Diego Velázquez og Francisco Goya. Også USA-amerikanske James Whistler var en stor inspirasjonskilde i hans unge år.[]

Etter å ha bosatt seg i London, møtte han maleren Walter Sickert i 1907. Sammen med Sickert grunnla Gilman både kunstnurgruppene Fitzroy Street i 1907 og Camden Town i 1911. I mellomtiden hadde han meldt seg inn i Allied Artists' Association og flyttet til Letchworth. Verkene hans fra den tiden viser påvirkning fra Édouard Vuillard så vel som Sickert.[]

I 1910 ble Gilman stimulert av den første postimpresjonistiske utstilling i London.[] Han tok ds en tur til Paris, og fjernet seg raskt fra Sickerts oppfatning av postimpresjonisme.[] Gilman frigjorde seg fra Sickert og begynte å bruke stadig kraftigere farger, påvirket av verker av Vincent van Gogh, Paul Gauguin og Paul Signac.[]

*Kanalbruen i Flekkefjord*, ca 1913
Gilman besøkte Skandinavia i 1912 og 1913. På turene laget han miljøstudier. Han malte *Kanalbroen i Flekkefjord*, en nøyaktig skildring av miljøet på byen. Dette verket er trolig inspirert av Vincent van Goghs frrmstilling av en lignende bro i Provence.[] Gilman, som tidligrre hadde vært avvisende til van Goghs kunst, ble senere en stor beundrer.[] Han identifiserte seg med kunsten til landsmannen Charles Ginner, og kalte seg for en nyrealistisk maler.[] Gilman og Ginner holdt fellesutstilling i 1914, og dannet noe senere en malerskole sammen, der de underviste.

År 1918 gav Canadian War Records Gilman i oppdrag i å reise til Nova Scotia. Der malte han et kjent bilde av havnen i Halifax til War Memorial i Ottawa.

Vinteren 1919 døde han av spanskesyken i London.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Gilman, Harold, «Harold Gilman»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, «Harold John Wilde Gilman», RKD kunstner-ID 31739[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 122902, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** BNE
 |
**Reinsletta** er et strøk i bydelen Rønvika i Bodø, Nordland. Reinsletta er spesiell på mange måter, spesielt variasjonen i bebyggelsen. Gamle gårder og herskapshus med store hager er nærmeste nabo til rekkehus og toetasjes leilighetskomplekser. På østkanten av strøket bygges blokkene. 

Reinsletta er også på mange måter en blindvei, for strøket har ingen hovedveier, bare boliggater. Den eneste nevneverdige veien er Reinslettveien, som er den mest trafikkerte veien, med fotgjengerfelt på begge sider av veien. Den er en blindvei i vest, og krysser hele Reinsletta midt på til Reinslettkrysset, hvor den fortsetter til Saltvern skole som ligger ved nabostrøket Myrvoll.

  


| * v
* d
* r
Strøk og drabantbyer i Rønvika |
| --- |
|  | Burøya **·** Flatvoll **·** Kleiva **·** Kvalvika **·** Langåsen **·** Myrvoll **·** Opplia **·** Reinsletta **·** Rønvikleira **·** Solvoll **·** Stordalen **·** Vollen  **·** Årnes
*Understrekende strøk er drabantbyer* | Norges flagg |
Herakles møter Syleus, gresk vasemaleri.
**Syleus** (gresk: Συλεύς) var i henhold til gresk mytologi en sønn av Poseidon og en tyrann i Aulis i Lydia. I de fleste varianter av myten eide han en vingård og alle fremmede som passerte gjennom landet hans, tvang han til å arbeide på vingården, og deretter drepte han dem. Bare helten Herakles fikk en slutt på dette da han gravde opp vinrankene med røttene, brente vingården og drepte Syleus med hans egen hakke. Han tok også livet av hans datter Xenodoke.

I henhold til mytografen Konon hadde Syleus en bror ved navn Dikaeus (andre steder nevnt som et eponym for Dikaea i Trakia); deres far var Poseidon. I motsetningen til sin bror var Dikaeus en rettferdig mann, hvilket er antydet av den bokstavelige meningen av navnet hans. og tok imot Herakles på beste vis etter at helten hadde slått Syleus i hjel. Herkules ble forelsket i Syleus' datter som ble oppfostret av sin onkel, og giftet seg med henne. Straks etter reiste han imidlertid, og etterlot sin nye hustru som savnet han slik at hun døde av sorg. Da han kom tilbake fikk han høre om hennes død og ville kaste seg på gravbålet, men de som var tilstede greide å forhindre dette. Et tempel for Herakles ble reist ved siden av hennes grav.

Referanser
----------

1. ↑  Pseudo-Apollodorus: *Bibliotheca*, 2. 6. 3
2. ↑  Diodorus Siculus: *Bibliotheca historica*, 4. 73. 7
3. ↑  Johannes Tzetzes: *Chiliades*, 2. 432 - 425
4. ↑  Stephanos av Bysants s. v. *Dikaia*
5. ↑  Gresk δίκαιος «rettferdig, lovmessig».
6. ↑  Konon: *Fortellinger*, 17
**Reinpolitiet** er en spesialtjeneste i det norske politiet som har ansvar for å beskytte den samiske reindriften i Nord-Norge. Reinpolitiet ble opprettet i 1949 og har et ansvarsområde som dekker omtrent 56 000 km² i Finnmark og Nord-Troms. Reinpolitiet har i dag 14 tjenestemenn. Koordinatoren har kontorsted i Alta. De 14 tjenestemennene opererer i 7 patruljer (to mann i hver patrulje).

Reinpolitiets hovedoppgaver er knyttet til allmennhetens bruk av naturen og til problemer innen reindriftsnæringen i tillegg til de alminnelige politimessige gjøremål. Oppgavene fremgår av egen instruks. Oppgavene knytter seg særlig til forebygging og løsning av konflikter ved sammenblanding, skilling, merking og slakting av rein, men reinpolitiet har også politi- og oppsynsoppgaver med generell natur- og miljøkriminalitet. Dette omfatter kontroll av laksefisket langs kysten om sommeren og ulovlig kjøring med snøscootere og firehjulsmotorsykler. Landbruksdirektoratet (tidligere Reindriftsforvaltningen) skal alltid orienteres for om mulig å innhente råd og bistand til videre behandling av saker som berører reindriften.

Reinpolitiets patruljer bruker hovedsakelig snøscootere og firehjulsmotorsykler.

Referanser
----------

1. ↑  Øst-Finnmark Politidistrik: Reinpolitiet[*død lenke*]
Sommerfuglhåv brukt i kombinasjon med lys, for å fange nattaktive flygende insekter.  Foto: Alexei Kouprianov 
**Sommerfuglhåv** er en lett bygd håv. Den brukes særlig av entomologer for å studere vingede insekter, særlig sommerfugler, men også andre insektgrupper, som øyenstikkere, fluer og vepser. 

Den ligner en håv, slik som brukes i fiske. Men skaftet er langt, vanligvis mellom én til to meter. Det finnes håver med teleskopiske skaft, som kan trekkes ut. Håvrammen er spinkelt bygd, for å være lett og kunne beveges hurtig gjennom luften. Håvposen er lang og av fint og luftig vevd tøy (stoff). En slaghåv har en tettere vev og gjerne kortere håvpose og er kraftigere bygd, ettersom den skal føres gjennom vegetasjonen. 

Sommerfuglhåven brukes for å fange et flygende insekt. Det beste er å føre håven mot insektet, undenfra eller helst bakfra. En sommerfuglhåv kan også brukes til å fange flygende småkryp over vegetasjonen. Prinsippet er at håven føres litt hurtig, fra side til side. Etter noen «drag» med håven, sjekkes innholdet og eventuelle insekter plukkes opp. Småkryp som finnes i håvposen vil straks søke mot lyset, det vil si ut av posen, derfor gjelder det å være litt rask. For å samle fangsten kan små glass med skrulokk eller en aspirator brukes. Aspiratoren, som suger opp dyr, er særlig nytting for de minste skapningene.
**Kristin Asdal** (født 1967) er en norsk økonomisk historiker og professor i vitenskaps- og teknologistudier ved Senter for teknologi, innovasjon og kultur ved Universitetet i Oslo. Hennes forskning kombinerer særlig vitenskapsstudier og studier av natur og politikk.

Hun ble cand.philol. i økonomisk historie ved Universitetet i Oslo i 1994; hovedoppgaven ble i 1998 utgitt som bok av Universitetsforlaget med tittelen *Knappe ressurser? Økonomenes grep om miljøfeltet*. Hun var i 1990-årene knyttet til Alternativ Framtid og ble deretter doktorgradsstipendiat ved det daværende Senter for teknologi og menneskelige verdier (senere Senter for teknologi, innovasjon og kultur) ved Universitetet i Oslo. Hun ble dr.art. ved Universitetet i Oslo i 2004 med en avhandling om forurensningspolitikkens og Statens forurensningstilsyns historie, *Politikkens teknologier: produksjoner av regjerlig natur*. Avhandlingen kombinerer franske teoritradisjoner, særlig Michel Foucault og Bruno Latour, med historisk-sosiologiske tradisjoner innen studier av politikk og forvaltning. Fra 2004 var hun ansatt som forsker ved Senter for teknologi, innovasjon og kultur. Hun er nå professor ved senteret. I 2015 fikk hun et ERC Starting Grant fra Det europeiske forskningsråd til et femårig forskningsprosjekt om den nye bioøkonomien.

Asdal var nestleder i Natur og Ungdom fra 1988 til 1990.

Referanser
----------

1. ↑  Kristin Asdal, biografi (2006), Senter for teknologi, innovasjon og kultur
2. ↑  Kristin Asdal, Senter for teknologi, innovasjon og kultur
3. ↑  Prestisjetungt ERC-grant til Kristin Asdal, Universitetet i Oslo
4. ↑  «Natur og Ungdom krever ekstrabevilgning til felleskampanjen», NTB tekst, 10. januar 1988
5. ↑  «Står på for vårt miljø», *Aftenposten*, 3. mars 1990

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
Foto fra Athirappilly i Kerala med statue av Gandhi og malaylamamskrift på skilt og på muren.
Skolejenter og lærer med malayalamskrift på en tavle og i sanden. Foto fra Mangalore i 1902.
**Malayalamskrift** (മലയാളലിപി, *malayāḷalipi*, mɐləjaːɭɐ lɪβɪ) er en brahmisk skrift brukt til å skrive det sørindiske språket malayalam, hovedspråket i delstaten Kerala. Som mange andre indiske skriftsystemer er det en abugida, en skrift som er delvis alfabetisk og delvis stavingsbasert.

Moderne malayalamskrift har 13 vokaltegn, 36 konsonanttegn og noen andre symbol. Skriften blir også brukt til å skrive mindre språk som paniya, betta kurumba og ravula.

Kilder
------

* Mohanan, K. P. (1996). Daniels, Peter T. & Bright, William, red. *The World's Writing Systems*. New York: Oxford University Press.
* Burnell, Arthur Coke (1874). *Elements of South-Indian Palæography from the Fourth to the Seventeenth Century* A.D. Trübner & Co.
* Canepari, Luciano (2005). «19.29 Malayalam». *A Handbook of Phonetics*. LINCOM. ISBN 3-89586-480-3.
**Bjørn Willadsen** (født 12. juli 1962) er en norsk jazzmusiker (piano), låtskriver og administrator. Han er opprinnelig fra Harstad og har vært bosatt i Trondheim siden 1982. I perioden 1992 - 97 var han bosatt på Høylandet i Namdalen hvor han hadde stilling som musikkfaglig leder i kulturskolen.

Han er utdannet siv.ing. i industriell økonomi fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i 1989. Diplomoppgaven var en samfunnsøkonomisk ringvirkningsanalyse av Festspillene i Nord-Norge (Harstad). Han har i tillegg en master i musikk (1992) fra Institutt for Musikk NTNU-Dragvoll. Hovedoppgaven hadde tittelen *Standards Live. Keith Jarrett, Jack DeJohnette, Gary Peacock. En analyse av stil, struktur og samspillteknikk* (1991). Willadsen har skrevet musikk for kor, korps, TV med mer. Han har gitt ut fem CD-er under eget navn og på eget selskap (BWM records). Han har undervist ved Musikkvitenskapelig institutt ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) og Trondheim katedralskole. 

Willadsen har siden 2000 vært daglig leder for Midtnorsk Jazzsenter og administrerer prosjekter som Trondheim Jazzorkester og Trondheim Voices.

Utgivelser
----------

* *Skarland* (BWM records, 1993). Bjørn Willadsen Band: Ernst-Wiggo Sandbakk trommer og Hans Mathisen gitar, Svein Folkvord bass og Tor Yttredal sopransax , Bjørn Willadsen – piano
* *Toner fra Nidaros*, (BWM records, 1996) med Isa Katharina Gericke – vokal, Knut Stiklestad -vokal, Tor Yttredal -sax, Terje Venaas -bass,Trond Kopperud -trommer
* *Julesong* (BWM records 1995), Bjørn Willadsen – keyboards & Siri Nordli Leirvik – vokal
* *Sånn vil du ha meg-(*BWM records, 1998) Bjørn Willadsen Band: Siri Gellein -vokal, Tore Johansen – trompet, Per Zanussi -bass,Trond Kopperud -trommer, Bjørn Willadsen – piano / komponist
* *Melodies (BWM records 2022), Bjørn Willadsen-solo piano*

Utmerkelser
-----------

* 1st Prize USA Songwriting Competition (Instrumental Category/2002) for låta "Nangijala" fra CD-en Skarland.
* Trondheim Jazzfestivals Ærespris (2006)

Portal: Jazz
**Malawisjøen nasjonalpark** er en nasjonalpark ved sydenden av Malawisjøen i Malawi. Parken ligger i Riftdalen. Parken dekker et område av 9 400 hektar, og ble fredet som nasjonalpark i 1980. Tidligere fredningsformål, som skogsreservat, ble etablert i 1934. Parken var verdens første nasjonalpark for å bevare det marine livet i ferskvann.

I sjøen finnes det trolig mer enn 500 fiskearter, noe som er det største antall kjente arter i en innsjø. Mer enn 90 % av artene er endemiske. Spesielt viktige er ciklidene, som omfatter over 400 arter i sjøen, hvorav samtlige, med unntak av fem, er endemiske for Malawisjøen. Av de øvrige fiskeartene er 28 endemiske her. Fiskeartenes betydning for evolusjonsforskningen har blitt sammenlignet med finkenes på Galápagosøyene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Malawi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* UNEP World Conservation Monitoring Centre: *faktaark*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Li Shanlan** (kinesisk: 李善蘭, stilnavn: **Renshu** 壬叔, født 1810 eller 1811 i Haining i provinsen Zhejiang i Kina, død 1882) var en kinesisk matematiker og oversetter i Qingdynastiets tid, og ble regnet som en av de ledere kinesiske matematiker fra sin tid. 

Han var fascinert av matematikk fra barndommen av og begynte med det gamle kinesiske verk *Ni kapitler om den matematiske kunst*. Han studerte deretter blant annet den kinesiske delvise oversettelse av Euklids *Elementer*, en algebrabok av Li Ye (Li Zhi) og en trigonometribok av Dai Zhen (1724-1777). I noen år livnærte han seg privatlærer mens han bedrev sine matematiske studier, men så seg i 1852 tvunget av Taipingopprøret til å rømme til Shanghai. Der samarbeidet han med Alexander Wylie, Joseph Edkins og andre om å oversette mange vestlige matematiske tekster til kinesisk, blant annet *Elements of Analytical Geometry and of the Differential and Integral Calculus* av Elias Loomis, Augustus De Morgans *Elements of Algebra*, og de ni siste bindene av Euklids *Elementer* (fra Isaac Barrows utgave); de første seks bindene var forlengst blitt oversatt av Matteo Ricci og Xu Guangqi i 1607. Et stort antall av de matematiske uttrykk som brukes på kinesisk i dag ble først utmyntet av Li Shanlan. 

Senere arbeidet han i rådgiverkretsen rundt Zeng Guofan. I 1868 begynte han å undervise ved Tongwen Guan.

En kombinatorikkformel (en summasjonsformel for binomialkoeffisienter) er oppkalt etter Li Shanlan. Den ble kjent i Vesten via den ungarske matematiker George Szekeres, da han var i Shanghai i 1937 som politisk flyktning og gjengav formelen i et brev til Pal Turan, som i sin tur kunne offentliggjøre et bevis for den i 1954. Også den kinesiske matematiker Zhang Yong (1911-1939), som var blitt kjent med formelen fra Szekeres, offentliggjorde et bevis, i 1939.

Referanser
----------

1. 1 2   MacTutor History of Mathematics archive, besøkt 22. august 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Jean-Claude Martzloff: *History of chinese mathematics*, Springer, kapittel 18

Litteratur
----------

* Wann Sheng-Horng: *Li Shanlan: The Impact of western mathematics in China during the late 19. Century*, Dissertasjon, City University of New York 1991
* Jean-Claude Martzloff: «Li Shanlan (1811-1882) and Chinese traditional mathematics», i *Mathematical Intelligencer*, bind 14, 1992, hefte 4, s. 32-37, og hans *History of Chinese Mathematics*, Springer, s. 173ff.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos MacTutor History of Mathematics archive

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** MacTutor **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL
 |
**Hans Backenroth** (født 1966 i Karlstad) er en svensk jazzmusiker (kontrabass), utdannet ved Kungliga Musikhögskolan i Stockholm (1987–1990), der han etablerte samarbeidet med kollega-student Mats Larsson gitar. Dette ble videreført i Sweet Jazz Trio (1995–) sammen med Lasse Törnqvist trompet (Moldejazz 2003).

Ellers har han samarbeidet med de fleste fra svensk jazzscene, som Putte Wickman, Arne Domnérus, Bengt Hallberg (*In a mellow tone*, 1998), Rune Gustafsson, Claes Jansson, Kjell Öhman, Lars Erstrand, Monica Zetterlund og Jan Lundgren. Internasjonalt har han virket med Buddy DeFranco, Toots Thielemans, Roger Kellaway og James Moody.

I 2005 besøkte han Oslo Jazzfestival med Lill Lindfors og Hector Bingert med Claes Crona Trio, samt med Ulf Wakenius i oppsetningen *In the Spirit of Oscar*.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Backenroth på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Hans Backenroth på Songkick Rediger på Wikidata

Hans Backenroth i Aarhus 2018
Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
***Cabin Fever 2: Spring Fever*** (også kjent som *Cabin Fever 2* eller *Cabin Fever: Spring Fever*) var en amerikansk skrekkfilm fra 2009. Regissør var Ti West. 

Hovedrollene blir spilt av blant andre Noah Segan, Marc Senter, Rider Strong og Giuseppe Andrews. Det er en oppfølger fra skrekkfilmen Cabin Fever fra 2002, og den andre filmen Cabin Fever-filmserien. Denne filmen ble etterfulgt av Cabin Fever: Patient Zero, som ble publisert i USA i 2014.

Handlingsreferat
----------------

En tid etter hendelsene fra den forrige filmen rømmer en veldig vansiret Paul (spilt av Rider Strong) og vandrer gjennom en skog, og etterlater biter av hans egen hud underveis. Når han endelig klarer å komme seg til en motorvei, blir han snart overkjørt og drept av en buss. Restene hans blir oppdaget av assisterende sheriff Winston Olsen (spilt av Giuseppe Andrews) en lokal politimann fra den forrige filmen. Winston forsikrer den sjokkerte buss-sjåføren om at sjåføren bare traff en elg.

En liten bekk som Paul tidligere vasset gjennom, viser seg snart å være koblet til et større vann-reservoar - og det infiserte vannet blir etter hvert distribuert til en videregående skole i området. John, en student ved den videregående skolen, er usikker på om han burde gå til et skole-ball sammen med hans mangeårige forelskelse Cassie - eller heller bli hjemme. Hans beste venn Alex planlegger å gå dit sammen med sin nye forelskelse, Liz. I mellomtiden arbeider Winston ved en lokal restaurant hvor en person dør av infeksjonen fra vannet. 

Ved den videregående skolen begynner infeksjonen å spre seg, sakte men sikkert. Frederica dør i svømmebassenget av infeksjonen, og Rick dør når han drukner etter å ha slått hodet mot kanten av bassenget og faller i svømmebassenget. Infeksjonen begynner snart å drepe i alarmerende hastighet. Cassie, John og Alex ser på med gru når flere andre studenter blir drept ved skole-ballet. Winston blir hentet av sin fetter Herman, klar til å forlate byen. Alex oppdager at han også er smittet, og at sykdommen er en uhelbredelig. Den eneste måten å forhindre spredning av infeksjonen i kroppen er ved å amputere den infiserte kroppsdelen tidsnok./

Rolleliste
----------

* Noah Segan som John
* Rusty Kelley som Alex
* Alexi Wasser som Cassie.
* Giuseppe Andrews som sheriff Winston Olsen.
* Marc Senter som Marc.
* Michael Bowen som rektor Sinclair.
* Lindsey Axelsson som Sandy
* Angela Oberer som Ms. Hawker.
* Judah Friedlander som Toby

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cabin Fever 2: Spring Fever* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Cabin Fever 2: Spring Fever* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (da) *Cabin Fever 2: Spring Fever* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Cabin Fever 2: Spring Fever* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Cabin Fever 2: Spring Fever* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Cabin Fever 2: Spring Fever* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Cabin Fever 2: Spring Fever* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Amauri Ribeiro** kjent som **Amauri** (født 23. januar 1959), brasiliansk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva, 1984 i Los Angeles, 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona. 

Amauri vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det brasilianske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for menn bak USA. Brasil vant semifinalen mot Italia med 3-1 men tapte finalen med 0-3 til USA. Amauri spilte fem kamper i OL-turneringen.

Fire år senere, under Sommer-OL 1992 i Barcelona, ble han olympisk mester med det brasilianske volleyball-laget. De vant semifinalen med 3-1 over USA og finalen med 3-0 over Nedrland. Amauri spilte to kamper i turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1992 Spanias flagg Barcelona - Gull **Gull** i volleyball, menn Brasils flagg Brasil
* 1984 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i volleyball, menn Brasils flagg Brasil

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Amauri Ribeiro – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Amauri Ribeiro – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pt) Amauri Ribeiro – Brasils olympiske komité Rediger på Wikidata

* (it) Amauri Ribeiro – Lega Pallavolo Serie A (menn) Rediger på Wikidata
**Progressiv house** er en musikk undersjanger av house. Progressiv house utviklet seg først på 1990-tallet i Storbritannia som en naturlig etterfølger til amerikansk og europeisk house musikk fra slutten av 1980-tallet.

Ifølge den amerikanske DJ-produsent duoen Gabriel & Dresden kan Leftfields singel Not Forgotten ha vært den første progressiv house platen som er utgitt.

Progressiv House er en musikksjanger som artister/musikkprodusenter som Martin Garrix, Matisse & Sadko, DubVision, Vories, Nicky Romero og Hardwell er en del av.[] Progressiv house ble populært rundt 2010 og har etter det blitt en utrolig populær musikksjanger som ofte blir spilt på musikkfestivaler som Tomorrowland i Belgia.[] Måten progressiv house er blitt laget på er ofte emosjonelle melodier og akkorder.[] DubVision er en av de første kjente artistene som begynte med progressiv house.[]

Progressive house kjennetegnes i dag ofte som musikk med en lengre oppbygning, et sammenbrudd (et parti der et eller flere av instrumentene/synth-ene har en pause eller har solodeler), og et climax. Det benyttes nesten alltid «four-to-the-floor» - et rytmisk mønster som ofte brukes i ulike sjangre innen elektronisk musikk. Dette er et jevnt mønster som er framtredende i låten, og går som oftest over hele partiet. Rytmen slår på 4/4-takt, og bass-trommen slår på hvert taktslag (1, 2, 3, 4) i det som i musikken er vanlig tid (4/4-takt med et slag på hver fjerdedels takt).

Det kan både væte vokal eller kun instrumental. Et veldig godt eksempel på den typiske oppbygningen i progressive house-sjangeren er «Strobe» av artisten Deadmau5.

Referanser
----------

1. ↑  Gerard, Morgan; Sidnell, Jack. *Popular Music and Society* 24.3 (Fall 2000): 21-39.
2. ↑  «Open Your Mind! 35 stunners from back when progressive house wasn't terrible». *FACT Magazine: Music News, New Music*. 3. juli 2014. Besøkt 20. juli 2017.
3. ↑  Gabriel & Dresden (1. oktober 2014). «How to Talk to Your Kids About Progressive House». *Insomniac*. Insomniac Holdings. Arkivert fra originalen 29. november 2014. Besøkt 20. november 2014.
Med kgl.res. 3. juli 1805 ble **Kommisjonen for universitetet og de lærde skoler** avløst av en direksjon som skulle behandle saker i forbindelse med høyere undervisning i Danmark og i Norge. Vanlige skole- og undervisningssaker ble derimot værende i Kanselliets 1. departement. Fra 1811 ble universitetet i Kristiania også lagt til direksjonen.

Direksjonen for universitetet og de lærde skoler hadde alminnelig forestillingsrett for kongen, men var likevel delvis underordnet Danske Kanselli.

Direksjonen hadde tre medlemmer som i forbindelse med nytt norsk universitet i 1811 ble midlertidig utvidet med to medlemmer. Direksjonens forretninger ble besørget gjennom et sekretariat. 

En mindre del av arkivet (1,8 hyllemeter) ble overført til riksarkivet i Norge (NRA) i 1820-22 og 1937. Det dekker perioden 1805-1820 og omfatter konsepter og innkomne brev som angår Norge i tillegg til referat- og resolusjonsprotokokll og kopibok for saker ang. universitetet i Kristiania. 

Protokollrekkene i direksjonens arkiv var felles for begge riker og blir oppbevart i det danske riksarkivet (DRA).

Referanser
----------

1. ↑  Johannessen, Knur, Kolsrud, Ole og Dag Mangset (1992). *Håndbok for Riksarkivet*. Oslo: Ad Notam Gyldendal. s. 53. ISBN 82-417-0137-3.
2. ↑  Rigsarkivet (1943). *Vejledende arkivregistraturer I, Danske Kancelli og de dermed beslægtede institutioner, 2. utg*. København. s. 160–169.

Eksterne lenker
---------------

* Arkivliste[*død lenke*] - Direksjonen for universitetet og de lærde skoler
* Arkivliste[*død lenke*] - Den Kgl. Direktion for Universitetet og de Lærde Skoler(i DRA)
En kopi av *Borbonicus-kodeksen*, en kodeks fra aztekerkulturen, malt med naturfarger på papir laget av amatl-bark. Originalen befinner seg i Bibliothèque de l'Assemblée nationale i Paris, faksimilen er utstilt i Museo Nacional de Antropología i Mexico by. Foto: 2006 
Side fra *Huexotzinco-kodeksen*, et åttesidig billedskriftmalt på amatl, papir framstilt av bark. Dokumentet ble laget i 1531 av lokale indianere for den spanske erobreren Hernán Cortés, som disse indianerne var alliert med, og inneholder en av de tidligste bildeframstillingene av jomfru Maria fra Mexico.
**Amatl** (på nahuatl) eller **amate** (på spansk og engelsk) er et papirliknende materiale som indianere i det førkolumbiske Meso-Amerika framstilte fra barken på flere typer fikentrær (som *ficus cotinifolia* og *ficus padifolia*). Papiret var oftest bundet sammen til ett fortløpende ark som ble foldet som belgen på et trekkspill til enkeltsider med lik bredde. På den måten kunne en lage kodekser eller bøker som kunne skrives og dekoreres på begge sider. 

Kort tid etter den spanske erobringa av Mellomamerika, ble alle kodekser som ble funnet, beordret brent eller ødelagt av nidkjære katolske prester, mest kjent er biskop Diego de Landa. Bare tre eksemplarer av kodekser fra mayakulturen, som er den eneste mesoamerikanske sivilisasjonen med et fullt utviklet skriftspråk, skal ha blitt bevart i fullstendig skikk fram til i dag. Disse kalles *Madrid-, Dresden-* og *Paris-kodeksene* etter stedene hvor de oppbevares nå. I tillegg finnes noen få sider som har blitt bevart fra en fjerde: *Grolier-kodeksen*.

* Papirklipp av amatl-papir utstilt på museet for folkekunst i Mexico byPapirklipp av amatl-papir utstilt på museet for folkekunst i Mexico by
* Seremonikjortel av hamret amatl-bark laget av lacandón, et mayafolk i jungelen i den mexicanske delstaten Chiapas. Foto: 2011Seremonikjortel av hamret amatl-bark laget av lacandón, et mayafolk i jungelen i den mexicanske delstaten Chiapas. Foto: 2011

Se også
-------

* Papyrus, gammelegyptisk «papir»

Referanser
----------

1. 1 2  «The Dresden Codex». *World Digital Library*. 1200–1250. Besøkt 21. august 2013.
**Direct Selling Association** (**DSA**) er en amerikansk interesseorganisasjon for direktesalg etablert i 1910. Organisasjonen er medlem av World Federation of Direct Selling Associations (WFDSA), i likhet med sin norske søsterorganisasjon Direktesalgsforbundet.

Da DSA ble etablert var det dørselgere som dominerte direktesalgsbransjen. Slik var det også frem til 1970-tallet da multi-level marketing (MLM) begynte å få utbredelse. Idag er 90 % av medlemsselskapene MLM-selskaper.

Kjente medlemsbedrifter er Nu Skin Enterprises, Amway, Herbalife og Forever Living. I lang tid var også Tupperware og Avon DSA-medlemmer, men trakk seg ut i henholdsvis 2013 og 2014 etter å ha ment at DSA ikke hadde tilstrekkelig regelverk til å forhindre at medlemsbedriftene kunne operere som ulovlige pyramidespill. I etterkant ble Vemma stengt av Federal Trade Commission etter at det ble påvist at selskapet i praksis fungerte som et produktbasert pyramidespill, mens Herbalife inngikk et forlik med FTC hvor selskapet ble tildelt karakteristikker ensbetydende med ulovlig pyramidespill. DSA hadde ikke hatt innvendinger mot disse selskapenes forretningsmodeller.

Referanser
----------

1. ↑  Avon splits with trade group, citing risk of pyramid schemes The Washington Post
2. ↑  Why Avon quit direct-sales group CBS News
3. ↑  FTC targets company after Enquirer investigation Cincinnati
4. ↑  Case No. 2:16-cv-0: Complaint for permanent injunction and other equitable relief United States district court, central district of California

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Tonika** (gresk *tonos* = spenning) er en musikkteoretisk betegnelse på treklangen over grunntonen i en dur- eller mollskala. I engelskspråklig musikkteori blir navnet tonika også brukt om grunntonen i et musikkstykke og dermed ofte forvekslet med grunntonen i andre treklanger.

Navnet *tonika* går tilbake til Jean-Philippe Rameau (1683–1764) og hans begrep «l'accord tonique» («Grunntonens akkord» eller «den betonte akkorden»). Han beskrev tonikaens viktigste karaktertrekk som dens evne til å stå i sentrum av alle harmoniske spenningsfelt, omtrent som en magnet. Tonikaen og dens relaterte akkorder tonikamediant og tonikasubmediant beskrives derfor også som det tonale sentrum.

Etter at Hugo Riemann introduserte funksjonsteorien har tonika blitt en fast definert størrelse, og står i forhold til dominant, subdominant og andre diatoniske (skalaegne) akkorder. Nesten all musikk i den europeiske og nordamerikanske klassiske musikktradisjon fra ca. 1600 til ca. 1915 er tonal i den forstand at den kan beskrives ved hjelp av funksjonsteoriens begrepsapparat. Det betyr at hver akkord kan tolkes med utgangspunkt i forholdet til tonika, og at tonika vanligvis er første og siste akkord i et musikkstykke.

Det er blitt gjort forsøk på å utvide funksjonteoriens bruksområde til bluesbasert musikk som jazz og rock. Imidlertid har det vist seg vanskelig å beskrive improviserende musikk ved hjelp av et begrepssett som forutsetter at samtlige akkorder står i et fast forhold til tonika. Det er derfor blitt vanlig å enten bruke trinnanalyse eller akkordbesifring ikke bare i blues, jazz og rock, men også til visesang og folkemusikk. Akkordbesifringen beskriver en akkord ut fra sin tersstruktur (treklang = to terser, firklang = tre terser osv.). For eksempel er en Cmaj7 en firklang som består av en C-dur treklang med en stor ters på toppen. Intervallet mellom grunntonen og øverste tonen er da en stor (= maj) septim.

Trinnanalyse gjør det samme, men gir i tillegg opplysning om akkordens stilling i forhold til tonearten. Til trinnanalysen brukes det romertall. Er tonearten C-dur, beskriver II7 en Dm7akkord, dvs. en septimakkord på toneartens andre trinn.

Litteratur
----------

* Bekkevold, Lisa (1988): *Harmonilære og harmonisk analyse*. Oslo: Aschehoug. ISBN 82-03-12969-2
* Kruse, Bjørn (1980): *Jazzteori – Grunnleggende prinsipper*. Oslo: Frost Music as, ISBN 978-829056022-0
* Rameau, Jean-Philippe (1722): *Traité de l’harmonie reduite à ses principes naturels*, Paris, oversatt til engelsk
* Riemann, Hugo (1893): *Vereinfachte Harmonielehre*, London und New York, oversatt til engelsk

Se også
-------

* Akkordprogresjon
* Kadens
* Mediant
* Submediant

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |