***The Divine Comedy Symphony*** er et musikkverk av Robert W. Smith, første komplette symfoni for janitsjarkorps.
Den er basert på Dante Alighieris klassiske epos  "Den guddommelige komedie" fra tidlig 1300-tall, og var inspirert av at Smith hadde studert dette berømte verket, samt Homers Odysseen, ved Troy University hvor han fremdeles har sitt virke.

Verket er skrevet i form av en klassisk symfoni, og er bygd opp av fire satser som hver følger et bestemt mønster.

Første sats: «The Inferno» (helvetet)
-------------------------------------

«The Inferno» var et bestillingsverk skrevet for James Madison University Band fra Virginia, USA, og ble ferdigstilt og publisert i 1995.
Satsen følger hendelsene i Dantes diktverk, med musikalske referanser som peker til utvalgte kapitler eller såkalte  cantos i *Inferno*.
Symfonien starter med en enkel obo-solo i b-moll, men går raskt over i enorme  crescendoer, voldsomt  slagverk, og svære blokker av
kompakt lyd som raskt leder publikum inn i Dantes visjon av helvete. Et vilt  ostinat gjentas tre ganger i satsen, først i  fløyter, deretter
 klarinetter, og endelig i  saxofoner. I typisk  overtyre-form saktner sangen mens Dante tar veien ned mot de dypeste deler av helvete.
Alle satsene i symfonien har vokal-effekter, og i førstesatsen *Inferno* er det smerte-hyl som dominerer, i følge med rytmiske piskeslag.
Stykket går i  coda og ender med en ekstremt krevende pauke-solo, akkompagnert av sporadiske voldsomme gong-slag.
Satsen byr på flotte innslag fra både obo,  piccolo og  timpani.

Andre sats: «Purgatorio» (skjærsilden)
--------------------------------------

Også bestilt av James Madison University Band og publisert i 1997, så følger Purgatorio fortsettelsen av Dantes epos, beskrevet med uttrykksfulle instrumentalsoloer og rytmisk slagverk.
Andresatsen er inndelt i tre hoveddeler: Først et melodiøst og litt slepende tema framhevet av  sopransaxofon- og fløytesoloer, deretter delen *jordskjelvet* som utgjør hoveddelen av satsen, og så en tilbakevending til den opprinnelige melodien. Det er mange vokale innslag i satsen, først stønn fra folk som sleper på tunge lass, deretter messes *Gloria in Excelsis Deo* under jordskjelvet, og til sist sang. En annen interessant effekt er lyden av tramping og slepende skritt.
Sopransaxofonen er det bærende instrumentet i denne satsen, den har uttrykksfulle men krevende soloer som binder de ulike delene sammen, og det er også sopransaxen som avslutter satsen idet sjelenes fottrinn forsvinner i det fjerne.
Satsen starter i c-moll, modulerer ned til d-moll under jordskjelvet, og så tilbake til d-moll mot slutten av satsen.

Tredje sats: «The Ascension» (himmelfarten)
-------------------------------------------

Som bestilt av George Mason University Band, beskriver "The Ascension" den delen av den guddommelige komedie som omhandler Dantes oppstandelse til himmelen. Satsen ble utgitt i 1994.
Satsen følger en typisk overtyreform, og starter med at Dante ser oppover trappen mot Skjærsild-berget (la montagna del Purgatorio). Et raskt  waldhorn-motiv
starter Dantes himmelfart, som beveger seg raskere enn tanken. Krevende raske treblåsløp og sterke dissonerende trombone-glissandoer øker farten videre.
Midt i satsen er målet i syne, stemningen roes ned mens orkesteret synger akkompagnert av stemte krystallglass og vibrafon spilt med bue.
Åpningstemaet blir repetert av treblås mens resten av korpset synger *halleluja*. Etter en kort hornsolo blir gudenes og himmelens musikk presentert som en trompet-solo som bygges opp mot et klimaks gjennom hele orkesteret.
Satsen øker så farten for Dantes innspurt mot paradiset: Hornmotivet gjentas, og stykket avsluttes med en dramatisk crescendo mot den siste klimaks-tonen idet Dante når himmelrik.
Satsen starter i ess-dur, modulerer til c-moll, så kommer trompetsoloen i b-dur, og fra det avsluttende hornmotivet er satsen tilbake i c-moll.
Bærende instrumenter er horn, trompet og piano.

Fjerde sats: «Paradiso» (paradiset)
-----------------------------------

Denne sistesatsen ble publisert i 1996, og er et stykke fylt av følelser og kraftfull musikk. Satsen introduseres av en lang sekvens med melodisk slagverk som går over til en melodi i firestemt horn, obo-solo og vokal sang. Temaet fra starten av "The Ascension" gjentas som hovedbyggestein for siste halvdel av satsen, som ender i en dramatisk triumf når Dante til slutt får sin himmelske visjon. Første del av satsen er i ess-dur, siste del i f-dur.