recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**MS «Gjendine»** er en passasjerbåt, bygget i 1990 for rederiet L. Rødne og Sønner som MS Clipperskyss. Den gikk for det meste som skoleskyss og sightseeing i Lysefjorden. Båten ble i 2006 solgt til Gjendebåten AS og brukes på Gjendevatnet til å frakte turgåere inn til blant annet Besseggen.

Fartøyet har blitt ombygget tre ganger etter at den ble bygget i 1990. Første gang, i 1994, ble den forlenget med 1,55 meter til nåværende lengde. I 2002 ble øvre salongen endret til manskapsinnredning, noe som førte til 8 færre passasjerplasser. Den fikk også ny maskin og sertifikatet ble endret. Da båten ble solgt til Gjendebåten ble den endret fra hurtigbåt til passasjerbåt og fikk en ny motor. Overbygget ble midlertidig demontert for at båten skulle kunne fraktes fra Lærdal i Sognefjorden og opp til Gjendesheim.

Referanser
----------

1. ↑  «Gjendebåtene – Historien til båtene». *www.gjende.no*. Besøkt 25. august 2018.
2. ↑  «HMI | H.båt "Clipperskyss" 1990». *www.skipsarkiv-rogaland.net*. Besøkt 25. august 2018.
3. ↑  «Ny båt på Gjende». *Fjuken*. 9.06.2016. s. 14.
Tekopp produsert på Porsgrunds Porselænsfabrikpå slutten av 1920-årene. Dette servicet er modellert av Thor Bendz Kielland og dekorert av Kris. Samsing. Diameter kopp 10,2 cm. Foto Anne-Lise Reinsfelt, Norsk Folkemuseum, NF.1980-0293AB.
**Tekopp** er et drikkekar til te. Tekopper kan være laget av glass, keramikk eller plast. De har normalt en hank i siden og en tilhørende skål, men det forekommer tekopper fra 1700-årene uten hank.

Det kan være vanskelig å skille mellom kaffekopper og tekopper, og ofte, særlig i nyere serviser, kan samme kopp være beregnet til begge deler. I noen serviser kan kaffe- og tekopper ha samme form, men forskjellige størrelser. En hovedregel er at tekoppene skiller seg ut ved at de er lavere, videre og ofte mer halvkuleformet enn kaffekopper. Tekopper rommer gjerne litt mer enn kopper som er beregnet bare til kaffe, og de kan romme fra 0,2 til 0,5 liter. Ekstra store tekopper kalles ofte frokostkopper.

Tekopp som måleenhet
--------------------

Tekopp er også brukt som et tradisjonelt matlagingsmål i oppskrifter. Tekopp er ikke en SI-enhet. Enheten tekopp har ikke noe eget symbol.

En tekopp er vanligvis definert som 250 milliliter (som er lik 2½ desiliter eller ¼ liter), men dette kan variere etter hvor man er i verden.

Tekopp er en enhet som av og til brukes i matlaging. Enheten forekommer særlig i eldre matoppskrifter.

Med utgangspunkt i at en tekopp tilsvarer 250 ml, vil 1 tekopp være lik:

* 250 kryddermål
* 50 teskjeer
* 25 barneskjeer
* 162⁄3 (16,66…) spiseskjeer
* 12⁄3 (1,666…) kaffekopper

Og motsatt:

* 1 kryddermål = 1⁄250 tekopp
* 1 teskje = 1⁄50 tekopp
* 1 barneskje = 1⁄25 tekopp
* 1 spiseskje = 6⁄100 (0,06) tekopp
* 1 kaffekopp = 6⁄10 (0,6) tekopp

1 tekopp er, i forhold til SI-enheten liter, lik:

* 250 milliliter
* 25 centiliter
* 2,5 desiliter
* 0,25 liter

Og motsatt:

* 1 milliliter = 0,004 tekopper
* 1 centiliter = 0,04 tekopper
* 1 desiliter = 0,4 tekopper
* 1 liter = 4 tekopper

Noter
-----

1. ↑  Bøe (1967) s. 172.
2. ↑  Bøe (1976. s. 286 og 288.

Litteratur
----------

* Bøe, Alf (1967): Porsgrunds Porselænsfabrik. Bedrift og produksjon gjennom åtti år. Oslo.
* Halvorsen, Josef og Larsen, Kjell Egil (1997): "Gammelt Porsgrund" Klenodier verd å eie. Porsgrunn. ISBN 82-992998-2-9.
* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for drikkestell*, med tegninger av Torill Sand. Oslo[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Tekopper i DigitaltMuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN
 |
**MS** «**Gotenland**» var et tysk lasteskip brukt under andre verdenskrig. Skipet er kjent i Norge for at det ble brukt i deportasjonen av 158 norske jøder til Tyskland i 1943.

«Gotenland» seilte for rederiet Norddeutscher Lloyd, og var ført av kaptein Heinz Vollmers. Kilder varierer noe rundt skipets bruttotonnasje, som oppgis mellom ca. 5300 og 5600 brt.

Deportasjonen av norske jøder i 1943
------------------------------------

Internerte jøder i Norge hadde allerede blitt sendt til leirer i det tysk-okkuperte Polen med skipene «Donau» og «Monte Rosa», og «Gotenland» ble det tredje skipet kjent for rollen i deportasjonen av de norske jødene. 

Den 24. februar 1943 ble tilsammen 158 jødiske fanger overført fra Bredtveit og Grini til «Gotenland», som lå i Oslo havn. Av disse var 71 voksne kvinner, 63 voksne menn og 24 barn født i 1924 eller senere. Lastingen tok hele dagen, slik at skipet først forlot Oslo morgenen etter klokken fem. Gestapo-offiseren Klaus Grossmann ledet den tyske vaktstyrken ombord på «Gotenland» under transporten.

Seilasens destinasjon var Stettin i Tyskland (i dag Szczecin i Polen), der skipet la til kai om formiddagen den 27. februar. Fangene ble her stuet i godsvogner og sendt til Berlin, der de ble tvunget til å skrive under på at de overdro formuene sine til den tyske stat. Dagen etter ble de sendt videre til Auschwitz.

Ved ankomst til Auschwitz ble alle menn under 18 og over ca. 45-50 år samt nesten alle kvinner skilt ut av gruppen, disse ble øyeblikkelig henrettet i gasskammeret. Ca. 26-28 norske overlevde den første dagen, disse ble tvunget til å arbeide i Monowitz-Buna. Kun seks eller syv av fangene som ble sendt med «Gotenland» overlevde krigen.

Østersjøen 1945
---------------

Mot slutten av krigen ble «Gotenland» utsatt for et bombeangrep utenfor Libau, men deltok senere i evakueringen av tyskere fra Østpreussen, på tross av betydelige skader. «Gotenland» deltok også i hjelpearbeidet etter senkingen av «Wilhelm Gustloff».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Mendelsohn, Oskar (1987). *Jødenes historie i Norge gjennom 300 år*. Oslo: Universitetsforl. s. 146-152, 571. ISBN 8200025241.
2. ↑  Bösche, Klaus (2005). *Dampfer, Diesel und Turbinen: die Welt der Schiffsingenieure*. Deutsches Schiffahrtsmuseum. s. 75. ISBN 3934613853.
3. ↑  Ottosen, Kristian (1995). *I slik en natt - historien om deportasjonen av jøder fra Norge*. Oslo: Aschehoug. s. 364-365, 372. ISBN 8203260756.
4. ↑  Kieser, Egbert (2012). *Prussian Apocalypse: The Fall of Danzig 1945*. Casemate. ISBN 1783461209.
**Nicola Grimaldi** (den eldre) (av genovesisk slekt, født 16. desember 1645 i *Della Pietra*-slottet i Napoli i Italia, død 25. oktober 1717 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal i mai 1706 av pave Klemens XI.

Nicola Grimaldi kom fra den Genova-slekten som knyttes til fyrstedømmet Monaco. Familien gav kirken også tre andre kardinaler Girolamo Grimaldi den eldre (kreert 1527), Girolamo Grimaldi-Cavalleroni (1643) og Girolamo Grimaldi den yngre (1730).

Det finnes også en annen kardinal Nicola Grimaldi som imidlertid ikke tilhørte samme slekt.

Referanser
----------

1. ↑   www.info.roma.it[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Catholic-Hierarchy.org, katolsk hierarki ID grimn, www.catholic-hierarchy.org, besøkt 7. juni 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Litauisk kunstmuseum fotografert i 2007. Fotograf: Alma Pater.
**Litauens kunstmuseum** (litauisk: Lietuvos dailės muziejus) ble etablert i Vilnius i 1933 som Vilnius Bymuseum. I museet finnes Litauens største kunstsamling.

Museet har ca. 2500 malerier som daterer seg fra 1500-tallet til 1800-tallet. I tillegg har museet over 1200 verker fra første halvdel av 1900-tallet, samt over 21 000 verker fra slutten av 1900-tallet.

Utvalgte verker i samlingen
---------------------------

* *Litauisk jente med grener til palmesøndag* fra 1844 av Kanutas Ruseckas
* *Gjennom natten* (litauisk: *Per kiaurą naktį*) fra 1906 av Antanas Žmuidzinavičius
* *Det hvite epletre* (litauisk: *Baltoji obelis*) fra 1932 av Antanas Samuolis

*Litauisk jente med grener til palmesøndag*. Foto fra bildebanke Europeana

Referanser
----------

1. ↑  «*Lietuvaitė su verbomis*, limis.lt. Besøkt 3, mai 2016». Arkivert fra originalen 2. juni 2016. Besøkt 20. januar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**MS «Fru Inger»** var en rutebåt som gikk mellom Trondheim, Fosenbygdene og nærliggende øyer. Båten var eid og ble drevet av Fosen Trafikklag AS og gikk i fast rute i 23 år fra juni 1950 til juni 1973. Båten skal ha blitt kalt «Trondheimsfjordens Dronning» og «Trondheimsfjordens Svane». Den ble regnet som en fjordbuss, blanding av luksus til mer folkebåt.

Tekniske spesifikasjoner
------------------------

Båten ble levert av Stord Verft som byggenummer 6. Båten hadde lengde 142,8 fot, bredde 27,6 fot og dybde 8,7 fot, og var på 461 bruttotonn. Toppfarten var 13,5 knop og den hadde en kapasitet på 497 passasjerer.

Ettertiden
----------

Båten tok turen til Bergen i 1974, Fredrikstad 1976, Fredriksborg i Danmark i 1977 og Newcastle i England, før den ble solgt til Amerika. Der ble den brukt som yacht på Californias vestkyst med navnet «California Rose». Den figurte både i *Falcon Crest* og i *A-Team*.

I 2000 sporet Tore Strømøy opp båten i programmet *Tore på sporet*. Han lette lenge før han fant den igjen, og da lå restene av MS «Fru Inger» i Mazatlán i Mexico. Det ble forsøkt å bringe båten hjem til Norge uten at det førte til noe resultat.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *Adresseavisen 19. januar 1985*
2. ↑  Fru Inger – Wiki Strinda, Strinda historielag

Eksterne lenker
---------------

* (en) MS «Fru Inger» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* Fru Inger – Wiki Strinda, Strinda historielag
* Bilder av MS Fru Inger[*død lenke*]
* NRK Trøndelag 2001 «"Fru Inger" på vei hjem?»
* Hvit Svane[*død lenke*]
* Fru Inger *Tore på sporet*, NRK nett-TV
*Se også ungdomsboken Tulku (bok)*
En **tulku** (eller **tülku**, **trulku**) er en tibetansk buddhistisk Lama som har oppnådd evnen til bevisst å bestemme seg for å bli gjenfødt, ofte flere ganger, for å kunne oppfylle sitt bodhisattvaløfte. Det mest berømte eksempel er Dalai Lama-arverekken, som anses å være en linje på så langt (2020) tretten Dalai Lama'er, fra og med Gendun Drup (1391 – 1474). 

Det anses innen vajrayanatradisjonen at den eldste tulkuarverekken er Karmapaenes linje (det åndelige overhode av Karma Kagyu-linjen), som begynte med Düsum Khyenpa (1110-1193).

I tillegg til hos tibetanerne og beslektede folk, er tibetansk buddhisme den tradisjonelle religion blant mongolene og noen av deres beslektede folkebrødre. Det mongolske ord for en tulku er *qubilγan*, skjønt slik personer også kan tiltales med ærestittelen *qutuγtu* (tibetansk: '*phags-pa* / sanskrit: *ārya*), eller *hutagt* i khalkhadialekten.

Et nyere kinesisk ord for tulku er *huófó* (活佛), som ordrett betyr «levende buddha».

Litteratur
----------

* Pamela Logan: "Tulkus in Tibet". *Harvard Asia Quarterly* **8** (1) 15-23, 2004.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Omai** (egentlig **Mai**, født omkring 1753, død 1784) var en polynesier fra øya Raiatea. Han deltok som tolk og kjentmann i James Cooks sjøferd fra Polynesia og til Europa. Omai tilbrakte to år i Storbritannia og var en av de første fra Polynesia som besøkte et europeisk land. I 1777 vendte han tilbake til Selskapsøyene.

Omai portrettert sammen med Joseph Banks og Daniel Solander av maleren William Parry. Bildet tilhører National Portrait Gallery
Omai vokste opp på Raiatea, men flyktet rundt 1763 til Tahiti etter at folk fra Bora Bora hadde invadert hans hjemøy. På Tahiti var han blant dem som i 1767 ble skadet da befolkningen på land ble beskutt av det britiske skipet HMS «Dolphin» og kaptein Samuel Wallis.

I 1773 ble han med HMS «Adventure», et av skipene i Cooks andre ekspedisjon til Stillehavet, på reisen tilbake til Storbritannia. Den 14. juli 1774 kom han til Portsmouth. Han ble introdusert for medlemmer av den britiske eliten og for kong Georg III av Storbritannia, som ga ham bosted og midler til å bo i London. Fascinasjonen for den eksotiske Omai medførte bred interesse og omtale i samtiden. Han ble portrettert av ledende kunstnere og det ble satt opp teaterforestillinger om ham.

I 1776 ble Omai med Cook på hans tredje store sjøreise og året etter vendte han hjem til Tahiti. Han tok med seg mange gjenstander fra Europa. Omai ble installert i et hus bygd for ham i Huaheine.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1050466276, besøkt 14. august 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Cook & Omai. The Cult of The South Seas*, katalog fra National Library of Australia, 2001, s. 2.
3. ↑  «A Nobel Savage in London», *Cook & Omai. The Cult of The South Seas*, nettutstilling fra National Library of Australia.
4. ↑  «Omai the noble savage» Arkivert 31. januar 2013 hos Wayback Machine. nettstedet *Captain James Cook (1728-1779)*.
5. ↑  «Omai (ca. 1753-1784)», i Robert D. Craig: *Historical Dictionary of Polynesia*, 3. utgave, Lanham: Scarecrowe Press, 2011, s. 195–196.
6. ↑  *Cook & Omai. The Cult of The South Seas*, katalog fra National Library of Australia, 2001, s. 32.

Kilder
------

* *Cook & Omai. The Cult of The South Seas*, katalog fra National Library of Australia, 2001
* Cook & Omai. The Cult of The South Seas, nettutstilling fra National Library of Australia
* «Omai (ca. 1753-1784)», i Robert D. Craig: *Historical Dictionary of Polynesia*, 3. utgave, Lanham: Scarecrowe Press, 2011, s. 195–196
* «Omai the noble savage» Arkivert 31. januar 2013 hos Wayback Machine. *Captain James Cook (1728-1779)*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Omakaitse** (estisk for «selvforsvar») var en frivillig militær organisasjon i Estland. Den ble grunnlagt i 1917 etter den russiske revolusjonen.

På slutten av det tyske rikets okkupasjonen av Estland tok enhetene fra Omakaitse over ansvaret for de større byene i landet slik de kunne proklamere uavhengighet i Estland. Omakaitse ble lagt ned på 1920-tallet. Organisasjonen sto under tysk kommando mellom 1941 og 1944. Under den andre verdenskrig eksisterte Omakaitse på Østfronten fra 3. juli 1941 frem til 1944. Omakaitse var en unik organisasjon under den andre verdenskrig. I Latvia, som ellers delte felles skjebne med Estland på mange måter, var det ingen organisasjon av denne typen.

Omakaitse ble gjenopprettet under den tyske Operasjon Barbarossa i 1941 som overtok kontrollen over landet før de tyske troppene ankom og etablerte et koordinerende råd i Tartu, der de proklamerte den provisoriske regjeringen i Estland. Tyskerne oppløste den provisoriske regjeringen, men tillot de væpnede enhetene i Omakaitse å bli en del av det tysk-okkuperte Reichskommissariat for Estland.

Omakaitse hadde som hovedoppgaver å forsvare kysten og landets grenser, vokte militært viktige objekter, drive kamp mot kommunismen, drive militær bistand til tyskerne og garantere den generelle sikkerheten til innbyggerne, gi støtte ved store ulykker (brann, flom, sykdommer, etc.), gi militær trening for sine medlemmer og andre lojale borgere og utdype og bevare den patriotiske og nasjonale følelsen til borgerne.

Omakaitse hadde 10 200 medlemmer kort tid etter at den ble opprettet. Den 1. desember 1941 hadde de 40 599 medlemmer. Fram til mobiliseringen av februar 1944. Mellom 1000 og 1200 medlemmer av Omakaitse (2,5 til 3% av det totale medlemstallet) var direkte involvert i kriminelle handlinger, vakthold og andre oppgaver for tyskerne eller drap på mellom 400 og 1000 tater-mennesker og cirka 6000 jøder i konsentrasjonsleirene i Pskov-regionen i Russland og Jägala, Vaivara, Klooga, og Lagedi-leirene i Estland.

Portal: Andre verdenskrig
Erosfigurin fra Myrina
En terracottafigurin av en grotesk, 2. årh. e.Kr. Det nasjonale arkeologiske museum i Athen.
**Myrina** (gresk: Μυρίνα) var en gammel gresk by i Mysia i Lilleasia, mellom Kyme og Kaikos' munning. Den var fem km nord for det moderne Aliağa på Tyrkias vestkyst.

Den ble nevnt allerede av Herodotos og fantes fortsatt på slutten av 1200-tallet.

Myrinas omfangsrike nekropoler ble utgravd på slutten av 1800-tallet av Edmond Pottier, Salomon Reinach og Alphonse Veyries. Ved utgravningene ble det i særdeleshet funnet en mengde terrakottaarbeider lignende de tanagreiske. Mange av dem forestiller guddommer, andre er leker, atter andre reprodusjioner av berømte kunstverk. Størstedelen av funnene oppbevaes i Louvre.

Skalden og historieskriveren Agathias er født i Myrina.

Kilder
------

* Myrina i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1913)

Eksterne lenker
---------------

(en) Myrina – galleri av bilder, video eller lyd på Commons


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |
**Myrhatt** (*Comarum palustre*) er en flerårig urt i rosefamilien. Den kan bli 50 cm høy, og forgrener seg øverst i glisne, rødbrune blomsterstander. Begerbladene er rødlige, og det er som regel 5 begerblader og kronblader (men noen ganger 6). 

Bladene er finnete og sitter i grupper av 5–7 små blad nederst, som er lodne under og klargrønne på oversiden med tydelige nervetråder. Oppover stilken blir bladene noe større.

Myrhatt trives i fuktig terreng, myr og sump, fuktige enger og langs bekker og innsjøer. Planten sprer seg raskt via de krypende røttene. Den er vanlig i hele Norge, men vokser sjelden over tregrensen. På Hardangervidda finnes den opptil 1350 moh og i Nord-Norge går den opp til omtrent 700 moh.

Linné beskrev arten som *Comarum palustre* i 1753. Seinere botanikere har som regel regnet den til mureslekta under navnet *Potentilla palustris*, men planten er nå tilbake i slekta *Comarum*.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Myrhatt* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Myrhatt* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Myrhatt* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Myrhatt* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Myrhatt* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Myrhatt* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Myrhatt* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Myrhatt* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Comarum palustre* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Comarum palustre* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Comarum palustre* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Myrhatt i blomst på Eftang ved Larvik. Foto: Arnstein Rønning 
*Comarum palustre*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Om kropp og sjel*** (ungarsk: *Testről és lélekről*) er en ungarsk spillefilm fra 2017 regissert av Ildikó Enyedi.

Filmen ble vist under Filmfestivalen i Berlin i 2017, hvor den vant Gullbjørnen samt FIPRESCI-prisen.

Handling
--------

Endre, finansdirektør ved et slakteri, og Mária, en ny-ansatt kvalitetsinspektør, opplever en gjentakende drøm om å være et hjortepar i skogen, selv om de ikke er klar over at dette er en felles drøm de begge opplever. Mária blir umiddelbart upopulær på jobben for sin autistiske oppførsel og kompromiss-løse klassifisering av slakteriets kjøtt-kvalitet. Selv om Endre forsøker å bli venn med henne, blir hun raskt ukomfortabel av hans interaksjon, og hun kommer med frekke kommentarer. Imidlertid gjentar hun samtalen for seg selv den kvelden, i forsøk på å analysere hva hun gjorde feil. I mellomtiden ansetter slakteriet en ny slakter, Sanyi, som Endre raskt misliker på grunn av hans oppførsel og usympatiske syn på de døde dyrene.

Slagteriet blir satt under etterforskning når ting fra bedriften blir stjålet. Endre og vennen hans Jenő mistenker at Sanyi var ansvarlig. En psykolog ansettes for å gjennomføre personlighetstest på arbeiderne for å finne den skyldige. Arbeiderne får blant annet spørsmål om deres seksualitet og fysiske utvikling, samt hva de drømte natten før. Når Endre og Mária begge snakker om den samme drømmen, tror psykologen at de kommer med et sprell. Selv om Endre og Mária begge er skeptiske, innser begge to at de virkelig opplever den samme drømmen. Endre oppdager også at Jenő stjal utstyret, men velger å ikke informere politiet.

Endre og Mária bestemmer seg for å sove i samme rom en natt, men de klarer ikke å sove. Selv om hun elsker ham, ønsker ikke Mária at Endre skal berøre henne etter en natt med å spille kort - noe som etterlater Endre fornærmet og forvirret. Men hendelsen berører Mária, og hun begynner å åpne seg for nye opplevelser, som å lytte til romantisk musikk, se på pornografi og observere andre par i en park. Imidlertid har Endre blitt pessimistisk angående deres spirende forhold, og avviser det. Han sover med en annen kvinne, og en deprimert Mária forbereder seg på å begå selvmord.

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Om kropp og sjel* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Om kropp og sjel* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Om kropp og sjel* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Om kropp og sjel* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Om kropp og sjel* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Om kropp og sjel* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Om kropp og sjel* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Om kropp og sjel* på Metacritic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNE **·** BBC Things
 |
«**Visen om Kristian og Dagny**» er et skillingstrykk som ble samlet inn av Alf Prøysen på 1950-tallet, til en visespalte i bladet *Magasinet for alle*. Visen er også gjengitt i boken *De gamle visene med Alf Prøysen*.

Teksten
-------

**1.**Skjønn Dagny ved sin faders side hviler men på øyet fikk hun dog ei blund,  

hun tenkte på den venn hun hadde kjærest og på ham hun ikke kunne få.  

  

**2.**Da Dagny merket faderen var sovnet listet hun seg sakte, stille opp,  

ut i skogen til den venn hun elsket, og til ham hun ikke kunne få.  

  

**3.**Da faderen merket Dagny var forsvunnet fór han opp og ut i en heftig storm,  

hurtig tok han på seg sine kleder og gikk ut i skogen hvor hans datter var.  

  

**4.**Da Dagny så sin faders bitre vrede, sank hun ydmykt på sitt unge kne,  

fader, fader spar mitt unge hjerte, fader, fader spar mitt unge liv.  

  

**5.**Men faderen ville intet høre og fra beltet dro han opp en dolk,  

støtte den i Dagnys unge hjerte derpå i sitt gamle bryst.  

  

**6.**Da blodet så begynte å flyte og hun i sin siste time stred,  

løftet hun sitt blikk mot ham hun elsket og mot ham hun ikke kunne få.  

  

**7.**Kristian, Kristian hvis du har meg elsket, Kristian, Kristian hvis du har meg kjær,  

så begrav meg her på dette skjønne sted thi nu flyter jeg ut i mitt blod.  

  

**8.**Og Kristian han begravet Dagny og plantede på graven liljer tre,  

straks der foldet ut seg blader grønne uskyldsblader som i hennes sjel.  

  

**9.**Når våren så begynner å komme drypper der en blodsdrypp fra hvert blad,  

og fra skogen lyder der en stemme: Fader, fader spar mitt unge liv.
Må ikke forveksles med Visebølgen i Norge.
***Visebølgen*** er et norsk musikkprogram om visesang som gikk på NRK Radio fra 1993 til 2011. Programmet inneholdt musikalske innslag og intervjuer med visesangere, primært norske. Det var flere temasendinger, blant annet som tok for seg spesifikke år eller personer. Programleder var Eivind Bøksle. Programmet ble sendt på P2 og gikk fredager (tidligere på søndager).

Av artister som var med i første sesong kan en nevne Lars Klevstrand, Lillibeth Lunde Elgstøen, de svensk Olle Adolphson og Bellman. I 1996 fikk man blant annet høre Alf Cranner, samt Ingrid Sahlin-Sveberg intervjue Gösta Taube, som var broren til den avdøde svenske trubadur Evert Taube. Året etter ble Gert Palmcrantz intervjuet, han var lydmann til den avdøde svenske trubadur Cornelis Vreeswijk. Ellers kan en nevne portrettprogrammer av den svenske Zarah Leander samt de norske Geirr Tveitt og salmedikteren Petter Dass.

Første sending gikk den 2. oktober 1993, den dagen NRK startet sending i tre kanaler, og NRK P2 ble lansert som den nye «kulturkanalen».

Referanser
----------

1. 1 2  Molnes, Svein Jarle (15. mai 2008). «Årgangsviser frå 1979». *NRK*. Besøkt 27. januar 2019.
2. ↑  «Visebølgen - NRK». *web.archive.org*. 16. februar 2011. Archived from the original on 16. februar 2011. Besøkt 27. januar 2019. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
**Marie Juchacz**, opprinnelig Gohlke, (1879–1956) var en tysk sosialreformator, sosialdemokrat og kvinnesaksforkjemper. Under hennes ledelse ble den sosiale hjelpeorganisasjonen Arbeiterwohlfahrt (AWO) grunnlagt 13. desember 1919. Etter innføringen av valgbarhet for kvinner i Tyskland, var hun 19. februar 1919 den første kvinne som holdt tale i Weimarforsamlingen.

Juhacz vokste opp i fattige kår i byen som da het Landsberg an der Warthe og lå i Preussen. Hun arbeidet fra hun var 14 år gammel. Gjennom broren fikk hun kontakt med SPD. I 1905 sto hun etter et kort ekteskap, som fraskilt alenemor. Hun dro sammen med sin søster Elisabeth Kirschmann-Röhl til Berlin, og ble der politisk aktiv. Da forbudet for kvinner mot å drive politisk arbeid ble opphevet i 1908, meldte hun seg inn i SPD. Der engasjerte hun seg i velferdsarbeid. Friedrich Ebert rekrutterte henne til partiets styre, og hun etterfulgte i 1917 Clara Zetkin som kvinnesekretær.

Sosialspørsmål var hennes sentrale interessefelt og hun arbeidet i Riksdagen for en sosial minstestandard. Hun grunnla hjelpeorganisasjonen Arbeiterwohlfahrt (AWO), som fremdeles eksisterte i 2021. Forbundet vokste raskt til 100 000 frivillige hjelpere og tusener av undergrupper. Den sentrale idé var at arbeiderkvinner skulle klare å hjelpe seg selv, uten å være avhengig av borgerlige velferdsorganisasjoner. Ved nasjonalsosialistenes maktovertakelse i 1933 måtte hun flykte, først til Alsace og deretter til New York. I 1949 vendte hun tilbake til Tyskland (Vest-Tyskland), for å gjenoppbygge AWO.

Juhacz regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte som én av 100 personer som i løpet av de siste 200 år har vært viktigst for det tyske demokratiet.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000002395, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 16269826n[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id juchacz-marie[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 3940304, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Roth, Johanna (11. november 2018). «Frauenwahlrecht in Deutschland: Die Uroma der Demokratie». *Die Tageszeitung: taz* **(tysk)**. ISSN 0931-9085. Besøkt 21. september 2021.
6. 1 2 3  «Marie Juchacz». *demokratie-geschichte.de* **(engelsk)**. Besøkt 21. september 2021.
7. 1 2  «Marie Juchacz». *www.fembio.org* **(tysk)**. Besøkt 21. september 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (iba) **·** Discogs
 |
**Shōichi Nakagawa** (japansk: 中川 昭一, Nakagawa Shōichi) (født 19. juli 1953 i Tokyo, død 4. oktober 2009 samme sted) var en japansk politiker som var landets finansminister fra september 2008 til februar 2009. Nakagawa representerte Japans liberaldemokratiske parti.

Nakagawa tok i 1978 en juridisk kandidatgrad fra Universitetet i Tokyo og arbeidet etter dette i banknæringen. Han ble valgt inn i Representantenes hus i 1983 og ble senere minister til sammen fire ganger; først landbruksminister 1998–1999, deretter økonomi- og næringsminister 2003–2005, fra 2005 til 2006 igjen landbruksminister og 2008–2009 finansminister. 

Han var en av statsminister Taro Asos tette allierte, men ble tvunget til å trekke seg som minister 17. februar 2009 etter at han ved et pressemøte med G8-finansministrene i Roma 14. februar snøvlet uforståelig og hadde problemer med å holde seg våken.[] Det fikk mange til å hevde at han var beruset.[] Selv hevdet han at han kun hadde drukket litt vin, og at adferden hans skyldtes jetlag, kombinert med inntak av for mye hostestillende medisin.[]

Omstendighetene rundt hans død er uklare, men politiet fant ham på en seng i sitt hjem.

Referanser
----------

1. ↑   www.thestandard.com.hk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Controversial former Japanese finance minister found dead *CNN.com* 4. oktober 2009

Eksterne lenker
---------------

* Shōichi Nakagawas hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** CiNii
 |
**Marie Komissar** (født 1983) er en norsk DJ, programleder og musikkprodusent fra Trondheim. Hun er jødisk.

Sammen med Margaret Berger utgjorde hun DJ-duoen *Cloudbusting*, som har vunnet «årets beste klubbkonsert» under Natt&Dag-prisen i Trondheim i 2013; duoen var aktiv i fem år og hadde sin siste konsert i Trondheim 2015.

I 2010 ble hun hentet til P3 av Mats Borch Bugge som vikar etter å ha gjort seg bemerket som DJ og «musikkjenner». Da hun ble hentet til P3 var Komissar i ferd med å skrive en doktorgradavhandling om klimaforskning, en avhandling hun etter hvert la fra seg. Hun ledet blant annet sitt eget program, «Marie Komissar».

Etter seks år i NRK hos P3 og mP3, inkludert en tre-måneders vikarperiode som musikksjef, sluttet hun i 2016 og gikk til ny jobb som talentutvikler i Universal.

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.biip.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Skattelistene + PROFF
4. ↑  «Jødehat angår meg». *Adressa.no*. Adresseavisen. Besøkt 29. juli 2016.
5. 1 2  Redaksjonen. «P3s nye musikksjef». *P3.no*. NRK P3. Besøkt 29. juli 2016.
6. ↑  Hovde, Kari. «Klubbsuksess legges ned». *Adressa.no*. Adresseavisen. Besøkt 29. juli 2016.
7. ↑  Grønneberg, Anders. «Marie Komissar slutter i NRK - headhuntet til platebransjen». *Dagbladet.no*. Dagbladet. Besøkt 29. juli 2016.
8. ↑  Marthinussen, Linn-Christin. «Marie Komissar ferdig i NRK: – Vemodig og trist». *VG.no*. Verdens Gang. Besøkt 29. juli 2016.
**Øreål** eller **panserål** er en fisk og eneste art i gruppen ***Erpetoichthys***.
Den finnes fra Nigeria til Republikken Kongo.

Øreål kan bli opptil 1 meter lang, men blir som oftest ikke større enn 40-45 cm i akvarier. Den har i likhet med ekte åler en langstrakt kroppsform og mangler bukfinner.
Øreålen er nattaktiv, og lever av smådyr.
Den holdes noen ganger i akvarier.
Navnet *Erpetoichthys* kommer fra de greske ordene *erpeton* («krypende ting») og *ichthys* («fisk»).

Anatomi
-------

Som alle bikirer har øreålen et hardt, porselenaktig skjellpanser dekket med ganoin. De er også fysostome, og kan bruke svømmeblæren som en primitiv lunge. Den lever i saktestrømmende, varmt brakkvann og kan puste luft, noe som gjør den i stand til å overleve i vann med lavt innhold av oksygen.

Navnet «øreål» henviser til brystfinnene som stikker ut som to tydelige «ører» bak gjellelokket.

Akvaristikk
-----------

Øreål har ikke blitt drettet i akvarium, så fiskene som finnes i avariebutikken er importert fra Afrika. 
De er fredelige, men eter fisk som er små nok til å passe inn i munnen.
De er kjent for å hoppe ut, så akvariet bør ha et tettsluttende lokk uten større hull.
Øreåler kan holdes i både brakkvannsakvarier og ferskvannsakvarier.

Referanser
----------

1. ↑  *Erpetoichthys calabaricus* Smith 1865, Reedfish, Fishbase

Eksterne lenker
---------------

* (en) *øreål* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *øreål* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *øreål* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *øreål* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *øreål* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *øreål* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Erpetoichthys calabaricus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Erpetoichthys calabaricus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Erpetoichthys calabaricus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Cyclocephala porioni*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 17-18 millimeter), avlang, halvblank, lyst rødbrun hornbille. "Snuten" er nokså lang og firkantet. Oversiden er tett og kraftig punktert, punktene på dekkvingene danner ikke rader. Dekkvingene kan ha en svart, kileformet flekk i midten og små, svarte flekker på sidene. Den har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene kan skilles på at hannen er smalere enn hunnen og at føttene, og særlig kloleddet, på forbeina er fortykkede.

Levevis
-------

De voksne billene er nattaktive og kommer til lys. I alle fall noen arter besøker blomster (for eksempel på planter i myrkonglefamilien) og kan være viktige pollinatorer. Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Nicaragua i nord til Ecuador i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Cyclocephalini
						* Slekten *Cyclocephala* Latreille, 1829
							+ ***Cyclocephala porioni*** Dechambre, 1979

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Cyclocephala*

Eksterne lenker
---------------

* Dynastidae du monde- nettside om arten
* (en) *Cyclocephala porioni* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cyclocephala porioni* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cyclocephala porioni* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Cyclocephala porioni* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Cyclocephala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sperwer B
**SAGEM Sperwer** (nederlandsk for spurvehauk) er en drone, et ubemannet luftfartøy, utviklet av franske SAGEM. Den er fjernstyrt og kan fly i fem timer, og sende tilbake bilder fra en rekkevidde på 150 km.

I tjeneste
----------

Sperwer er i tjeneste i Frankrike (61e régiment d'artillerie) og Hellas.

Det canadiske forsvaret brukte Sperwer i Afghanistan mellom 2003 og 2009 da den ble erstattet med den israelske IAI Heron.

Danmark forsøkte å få den i tjeneste under navnet *Tårnfalken*, men etter lengre tids problemer ble prosjektet avviklet sent i 2004 og de gjenværende dronene ble solgt til Canada.

Brukere
-------

Sperwer i franske farger.
Canadas flagg Canada
Canadas forsvar. Kjent under navnet **CU-161**; pensjonert.
Danmarks flagg Danmark
Hæren. Avlyst og solgt.
Frankrikes flagg Frankrike
Armée de terre. I tjeneste med flere bestilt.
Hellas’ flagg Hellas
Den greske hæren.
Nederlands flagg Nederland
Royal Netherlands Air Force. Pensjonert
Sveriges flagg Sverige
Svenska armén. Kjent under navnet **UAV01 Ugglan**

Referanser
----------

1. ↑  COPA Flight 8 (2009). «Canadian Forces Briefing on UAVs». Besøkt 6. juli 2012.
2. ↑  French Army to procure more Sperwer drones from Sagem Arkivert 8. juli 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sagem Sperwer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Portal: Alternativ behandling

**XanGo LLC** var et amerikansk MLM-selskap grunnlagt i 2002 i Lehi, Utah. I 2017 ble selskapet kjøpt opp av Zija.

Selskapets hovedprodukt var juice av mangostan, men det ble også ført produkter innen hudpleie og personlig velvære. XanGo ble distributert via multi-level marketing og oppga selv å ha over én million selvstendige konsulenter.

XanGo hadde fokus på veldedighet og drev blant annet *XanGo Meal Pack program*.

Mangostan
I Norge ble XanGo-nettverket i hovedsak bygget av Erlend Vatne, Steinar Husby og Eric Gusevik. Disse tre startet i 2010 opp som selgere i WorldVentures og avsluttet samtidig sin satsing på XanGo. Etter dette var det svært begrenset aktivitet i Norge. Steinar Husby kom fra rollen som toppselger for MLM-selskapet Nature's Own.

Kontroversiell markedsføring
----------------------------

XanGos produkter har blitt markedsført som helsefremmende, og påstått å kunne motvirke blant annet kreft, allergi og infeksjoner. Disse effektene har vært tilskrevet nivået av antioksidanter, men ingen av disse er vitenskapelig dokumentert. Dette fikk U.S. Food and Drug Administration til å gi XanGo en skriftlig advarsel i 2006.

Referanser
----------

1. ↑  About XanGo Arkivert 25. september 2010 hos Wayback Machine. xango.com
2. ↑  XanGo Distributors Feed the Hungry with 2 Millionth Meal Donation Arkivert 30. august 2010 hos Wayback Machine. xango.com
3. ↑  *Foredrag om helsedrikk*, Altaposten, 16. juni 2008
4. ↑  Who Walked the Stage this Weekend?[*død lenke*] WorldVentures
5. ↑  *Trekker barnevitaminer*, Adresseavisen, 14. juni 2002
6. ↑  Xango LLC – Warning letter U.S. Food and Drug Administration

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Martinus Nissen Drejer**, også stavet **Dreier** (født 1808 i Trondheim, død 1872 i Tromsø), var en norsk fogd, ordfører og stortingsmann. 
Han ble konstituert prokurator i Tromsø i 1838. I 1840 ble han utnevnt til underrettsprokurator for amtet Han ble kommunepolitiker og ble ordfører i Tromsø i flere perioder fra 1849 til 1867.
Han arbeidet aktivt for opprettelsen av en avdeling Norges Bank i Tromsø, noe som lyktes i 1852. Han representerte Tromsø og Hammerfest på Stortinget fra 1854 og ble samme år fogd for Tromsø og Senjen. Han gav boksamlingen sin til byens bibliotek, og han ble hedret med at Fogd Drejersgate i Tromsø er oppkalt etter han.

Referanser
----------

1. ↑   www.nsd.uib.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 196[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Nils A. Ytreberg Det gamle Tromsø: en studie til byens historie inntil 1850-årene

Eksterne lenker
---------------

* (no) Martinus Nissen Drejer hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Det eksperimentelle designet Safege i 1963
**SAFEGE** var et konsortium av 25 bedrifter, bl.a. bildekkprodusenten Michelin og bilfabrikken Renault, som ble dannet for å utvikle énskinnebaneteknologi. Sjefskonstruktør var Lucien Chadenson. 

Firmanavnet er et fransk akronym: ***S**ociété **A**nonyme **F**rançaise d' **E**tude de **G**estion et d' **E**ntreprises* (*Fransk A/S for studier av bedriftsstyring og bedrifter.*)

En *SAFEGE-bane* er en hengebane, med toget hengende under det bjelkeformede banelegemet, i motsetning til den vanligere Alweg-konstruksjonen, som plasserer toget oppå bjelken. 

En SAFEGE-bane var i drift mellom Chalenton og Créteil sør for Paris i perioden 1960-71, og ble i 1966 avbildet i filmen *Brennpunkt Fahrenheit 451* som en fremtidsvisjon. Nå er det bare skrot igjen av banen. Etter 1971 ble teknologien solgt til japanske bedrifter, som har bygd to slike baner: Chiba-banen og Shohan-banen .

Se også
-------

* Énskinnebane for sammenlikning av ulike teknologier

Referanser
----------

1. ↑  Suspended - SAFEGE; monorails.org
2. ↑
3. ↑  Shonan; monorails.org

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) SAFEGE – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Pasientforening** eller **pasientorganisasjon** er en interesseorganisasjon for pasienter og en sammenslutning av personer med felles interesse som følge av en sykdom som vedkommende har. Mens det få ti-år tilbake var få slike organisasjoner i Norge, hvorav en av de mest kjente var Blindeforbundet, er det i dag et ganske stort antall slike foreninger. Det er nesten en for hver diagnose av alvorlige eller kroniske sykdommer. Organisasjonene arbeider uten unntak for å bedre pasientene eller de rammedes situasjon på alle områder i samfunnet.

Flere av de norske pasientorganisasjonene er tilknyttet nordiske, europeiske eller andre internasjonale søsterorganisasjoner.

Norsk Pasientforening (NP) er et frittstående pasienthjelpkontor som drives med bevilgninger fra Stortinget. Kontoret for pasienthjelp ble opprettet i 1985 og gir hjelp og råd til pasienter og pårørende fra hele landet og alle deler av helsevesenet.

Mange pasientforeninger er sykdomsspesifikke, slik som Kræftens Bekæmpelse eller Hjerteforeningen. Flere pasientforeninger er samlet i paraplyorganisasjonen Danske Patienter. Der finnes også en enkelt pasientforening som ikke ivaretar en bestemt diagnose, nemlig Patientforeningen.

Pasientforeningene har de ofte til formål å ivareta pasientenes interesse med hensyn til det politiske system samt å opplyse og bidra til forskning innenfor sykdommen. I helsepolitikk er pasientforeninger er høringsinstanser både på egen hånd og som del av fellesorganisasjoner (som Norges Handikapforbund). De driver lobbyvirksomhet for å helsevesenets og NAVs. Pasientforeninger arrangerer også sosiale treff og organiserer treningsgrupper. Dessuten driver de Informasjonsarbeid for pasienter og lager lager brosjyrer i samarbeid med leger og eksperter som deles gratis ut til pasienter i helsevesenet. For eksempel lager Landsforeningen for hjerte- og lungesyke de fleste brosjyrer om hjertesykdom som leger deler ut.

Referanser
----------

1. ↑  «Om os». *Patientforeningen* **(dansk)**. Besøkt 22. april 2023. «Patientforeningen er Danmarks eneste patientforening med direkte medlemskab, som arbejder i patientens interesse uanset sygdommens art.»

Eksterne lenker
---------------

* Legeforeningens liste over pasientforeninger, alfabetisert etter sykdom
USAs president Gerald Ford og Sovjetunionens leder Leonid Bresjnev.
**SALT-avtalene (*Strategic Arms Limitation Talks*)** var to omganger av nedrustningsforhandlinger og -avtaler mellom Sovjetunionen og USA. SALT I foregikk mellom 1969 og 1972 og SALT II mellom 1972 og 1979.

Etter SALT-avtalene fortsatte nedrustningsforhandlingene som skulle føre til START-avtalene og Prøvestansavtalen av 1996.

SALT I
------

Forhandlingene ble innledet den 17. november 1969 i Helsingfors og fortsatte enten i Helsingfors eller Wien. Forhandlingene var lenge fastlåste, men i mai 1972 ble det enighet om å fryse antall utskytingspunkter for strategiske atomraketter og begrense installasjonene av rakettforsvar (ABM) rundt disse. Avtalen ble undertegnet 26. mai 1972 av USAs president Richard Nixon og Sovjetunionens generalsekretær Leonid Bresjnev. Man ble også enige om å fortsette nedrustningsforhandlingene.

SALT II
-------

Nedrustningsforhandlingene fortsatte med å diskutere reduksjoner i antall strategiske atomvåpen. Den 18. juni 1979 møttes USAs president Jimmy Carter og Leonid Brezjnev i Wien og undertegnet en avtale om nedrustning. Men seks måneder senere invaderte Sovjetunionen Afghanistan, og USAs senat ratifiserte derfor aldri avtalen. Selv om avtalen formelt sett ikke var bindende, holdt partene seg til overenskomsten.

Eksterne lenker
---------------

* Avtaletekst SALT I
* Avtaletekst SALT II
* Avtaletekst SALT II (forts)
* Avtaletektsten fra USAs utenriksdepartement
* NuclearFiles.org Avtaletekst SALT II 1979

| * v
* d
* r
Traktater om forbud mot kjernefysiske våpen |
| --- |
| 1963 Den delvise prøvestansavtalen **·** 1968 Ikkespredningsavtalen **·** 1972 ABM-avtalen **·** 1974 Traktaten om begrensning av testing av kjernefysiske undergrunnsvåpen **·** 1970-tallet SALT-avtalene **·** 1987 INF-avtalen **·** 1991 START I **·** 1993 START II (Moskva-avtalen) **·** 1996 Prøvestansavtalen **·** 1997 START III **·** 2002 Traktaten om strategiske offensive reduksjoner **·** 2010 New START |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**Museum für Aasiatische Kunst** er et museum i Berlin. Det er resultatet av en sammenslåing i 2006 av *Museum für Ostasiatische Kunst* i Berlin og *Museum für Indische Kunst*. Tyngdepunktet ligger på kunstgjenstander og kunsthåndverk fra Øst-Asia. Det tilhører de statlige prøyssiske museene i Berlin, og holder til i Humboldt Forum. På samme sted finnes Ethnologisches Museum.

Museet ble grunnlagt i 1906 av Wilhelm von Bode, generaldirektøren for de kongelige museer i Berlin. Det holdt opprinnelig til på Museumsinsel. I 1924 flyttet det til Kunstgewerbe-Museums bygning, som også huset Museum für Vor- und Frühgeschichte. En forening kalt *Gesellschaft für Ostasiatische Kunst* ble grunnlagt i 1926 og støttet aktivt museet, som utviklet seg til et av verdens ledende innen sitt felt. Det ble i 2021 flyttet til Humboldt Forum.

* Japansk tehusJapansk tehus
* Kangxi-keiserens reisetroneKangxi-keiserens reisetrone
* Porselen fra Ming-dynastietPorselen fra Ming-dynastiet
* Dukker fra Qing-dynastietDukker fra Qing-dynastiet

Se også
-------

* Museum für Ostasiatische Kunst (Köln)

Litteratur
----------

* Butz, Herbert: Museum für Ostasiatische Kunst Berlin. Prestel-Museumsführer, München: Prestel-Verlag 2000. ISBN 3-7913-2457-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Museum für Asiatische Kunst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Deutsche Gesellschaft für Ostasiatische Kunst – Förderverein des Museums für Ostasiatische Kunst

Portaler: Kunst | Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** CiNii **·** GeoNames
 |
Hovedinngang Museum Europäischer Kulturen (Bruno Paul-bygningen), i Arnimallee 25, like ved Freie Universität Berlin.
MEKs inngangsparti fotografert høsten 2017. Fotograf: Sargoth.
En folkedrakt fra MEKs gjenstandssamling. Fotograf: Sargoth (2017).
En julekrybbe fra MEKs gjenstandssamling. Fotograf: Sargoth (2017).
Modellteater tilhørende samlingen til Museum Europäischer Kulturen. Fotograf: Sargoth (2017).
**Museum Europäischer Kulturen** er et etnologisk museum i Berlin, med vekt på kunst- og kulturgjenstander fra Europa. Med over 270 000 utstillingsgjenstander er det et av de største og mest betydelige etnologiske museer for Europa i verden. De tilhører de statlige prøyssiske museer i Berlin, og holder til i bydelen Dahlem.

Referanser
----------

1. ↑  Berlin, Staatliche Museen zu. «Museum Europäischer Kulturen: Home». *www.smb.museum*. Besøkt 20. juni 2016.

  

Portaler: Kunst | Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC
 |
**SARS-CoV-2 Epsilon-varianten**, også kalt **Lineage B.1.427** er en variant av koronaviruset SARS-CoV-2, viruset som forårsaker covid-19. Variantens piggprotein (*spike proteine*) har missense-mutasjonene L452G og D614G. Nextstrainnavnet er **20C/S:452R**.

Denne varianten, som er blitt kalt California-varianten (noe som er upresist fordi det er to varianter detektert i California som pr mars 2021 omtales slik) er i mars 2021 blitt klassifisert som en variant of concern av amerikanske Centers for Disease Control and Prevention.[] Årsaker til dette er at virusvarianten av forskerne i USA menes å ha om lag 20% høyere transmissibilitet (smittsomhet) en det opprinnelige viruset, og kan betydelig redusere noen, men ikke terapeutiske behandlinger som er blitt nødgodkjent i USA, og for det tredje en moderat reduksjon i nøytralisering ved bruk av konvalesent- og post-vaksineringssera 21.

Den andre og lignende «California»-varianten er Lineage B.1.429

Referanser
----------

1. ↑  www.cdc.gov: Variant surveillance, lest 21. mars 2021
2. ↑  Deng X, Garcia-Knight MA, Khalid MM, et al.: *Transmission, infectivity, and antibody neutralization of an emerging SARS-CoV-2 variant in California carrying a L452R spike protein mutation*. MedRxiv 2021. doi: