recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Worlds Collide*** var et amerikansk straight edge hardcore-band fra Washington, D.C. som eksisterte på første halvdel av 1990-tallet. Worlds Collide var på sin tid blant de klart mest heavy metal-inspirerte straight edge-bandene, og kan slik sies å ha vært en musikalsk foregangsfigur for band som Earth Crisis, Strife og Snapcase.

Bandet het opprinnelig Battery, og ga ut en EP før de i 1990 skiftet navn til Worlds Collide og la om til en mer metallisk stil. Gitarist Ken Olden skulle for øvrig senere gjenopprette Battery med en ny besetning. Som Worlds Collide ga de ut en singel, en live-LP og en studio-LP, samt deltok på flere samlere. Tyske Lost & Found Records ga også ut en europeisk samling av materiale som var innspilt før LP-en. CD-versjonen her inneholder også live-LP-en.

Musikalsk pleiet Worlds Collide ny mark. Ved siden av et lydbilde som var klart inspirert av band som Slayer og tidlig Metallica, hadde de også sanger som i datidens straight edge hardcore-verden var lange og kompliserte. Tekstene var utpreget politiske, og tok for seg temaer som dyrevern, skjønhettyrani og løgnaktige politikere.

Medlemmer av Worlds Collide har siden spilt i band som Battery, Damnation AD, Better Than a Thousand, When Tigers Fight, Black Manta, Wooly Mammoth, Bluetip, 108 og Shelter.

Medlemmer
---------

* Matt Burger – sang
* Ken Olden – gitar
* Hillel Halloway – bass
* Zac Eller – trommer
* Graham Land – gitar (1990–91)

Utgivelser
----------

* *Object of Desire*/*Absolute*, 7" 1992
* *Get Ross!*, live-LP 1992
* *Pain is Temporary...*, samle-CD/LP 1993
* *All Hope Abandoned*, LP/CD 1994
**World Wrestling Entertainment, Inc.** (**WWE**) (tidligere kjent som World Wrestling Federation) er et amerikansk selskap som driver virksomhet innen fribryting. Bedriften omtaler selv sin bransje for sportsunderholdning.

Selskapet har tre sidestilte avdelinger; *RAW*, *SmackDown!* og *NXT.* Hver av de tre avdelingene har egen stall med utøvere og disse konkurrerer primært internt, men det konkurreres også på tvers av avdelingene ved enkelte anledninger.

De tre avdelingene produserer ukentlige show som sendes på ulike TV-kanaler, henholdsvis mandag og torsdag. I tillegg produseres flere mindre TV-show som *WWE Superstars*, *WWE Main Event*.

WWE markedsfører også «betal-per-kamp»-produkter, hvorav de mest kjente er WrestleMania, Royal Rumble, SummerSlam og Survivor Series.

Selskapet er et allment aksjeselskap, og 70 % av aksjene kontrolleres av WWE-formann Vince McMahon, hans kone Linda McMahon. Hovedkontoret til WWE ligger i Stamford, Connecticut.

Historie
--------

Selskapet har de siste 15-20 år utviklet seg i en retning der det blir lagt mindre og mindre vekt på det sportslige, og mer vekt på underholdning. WWE kaller bransjen «Sports Entertainment» (sportsunderholdning). WWE, ledet av Vince McMahon, førte en svært vellykket strategi på 1980-tallet der en av grunntankene var å blande fribryting med underholdning. Man fikk popstjerner som Cyndi Lauper og Alice Cooper og skuespillere som Mr. T til å vise seg og delta på fribrytingsstevner. Dette gjorde 1980-tallet og starten av 1990-tallet til en gyllen epoke for fribryting. Navn som Hulk Hogan, Andre the Giant, «Rowdy» Roddy Piper, «Macho Man» Randy Savage, Ultimate Warrior, Jimmy «Superfly» Snuka, Bret Hart, Shawn Michaels, Undertaker, Triple H, Stone Cold Steve Austin og The Rock ble husholdningsnavn i land som sendte programmene. Wrestling var i denne perioden blant de arrangementene som trakk flest tilskuere. WrestleMania III i 1987 ble for eksempel sett av mellom 78 000 og 93 000 tilskuere på tribunene i Pontiac Silverdome (det eksakte tallet er omdiskutert). I 1992 trakk et annet show, SummerSlam, over 80 000 tilskuere til Wembley Stadium i England.

Selskapet ble i 2000 saksøkt av World Wildlife Fund (WWF) for brudd på en avtale om bruk av initialene WWF i England. World Wrestling Federation besluttet da å endre navnet til World Wrestling Entertainment. Enkelte vil også hevde at dette er et tegn på mer fokusering på underholdningsdelen og mindre på det sportslige. I 2001 kjøpte Shane McMahon World Championship Wrestling fra Ted Turner. I 2006 gjenopprettet Triple H *Extreme Championship Wrestling* (*ECW*) som et TV-program ved siden av *RAW* og *SmackDown!*, og ga tidligere ECW-eier Paul Heyman ansvaret for programmet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) World Wrestling Entertainment – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell selskapsside
* Offisiell side over superstjernene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz
 |
**Imagismen** var en retning innafor særlig anglo-amerikansk litteratur tidlig på 1900-tallet. Imagistene avviste det følelses- og symbolladete uttrykket i den eldre poesien, og satte presise bilder i et klart og skarpt språk i stedet.

Imagistene trådte fram som gruppe i den litterære offentligheten i tidsskrifter og i fire antologier mellom 1914 og 1917. De slo til lyd for en tilbakevending til mer klassiske kvaliteter i det poetiske språket, samtidig som de var villige til å eksperimentere med utradisjonelle former. De ville fokusere på tingen som ting, og ikke tingen som symbol for abstrakte forhold.

I mars 1913 ble imagismens program offentliggjort i tidsskriftet *Poetry* av Ezra Pound og F.S.Flint, som kom med følgende krav til lyrikken:

1. Direkte befatning med tingen, enten subjektivt eller objektivt.
2. Ikke bruke noe ord som ikke bidrar til presentasjonen.
3. Når det gjelder rytme: å komponere etter rytmen til den musikalske frasen, ikke etter metronomen.

I aprilnummeret stod imagismens kanskje mest berømte dikt på trykk – Ezra Pounds *In a Station of the Metro*:

*The apparition of these faces in the crowd*
*Petals on a wet, black bough.*
I norsk litteratur fikk imagismen ikke noe synlig gjennomslag før omkring 1965, da Profil-gruppen kom med et liknende program, tydeligst formulert i Dag Solstads tekst *Vi vil ikke gi kaffekjelen vinger*. Av lyrikerne er Jan Erik Vold den som framfor alt har bidratt til en imagistisk diktning på norsk, mens det kanskje var Olav H. Hauge som først brakte denne retningen til Norge.

Eksterne lenker
---------------

* Imagismen; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Imarsundet** er sundet mellom Stabblandet og Ertvågøya i Aure kommune på ytre Nordmøre. I nord munner sundet ut i Trondheimsleia, og i sør i Vinjefjorden. 

Sundet var grense mellom tidligere Tustna kommune og gamle Aure kommune, en av forutsetningene for en sammenslåing av de to kommunene, var en ferjefri kryssing av sundet. Frem til januar 2007 var det fergeforbindelse fra Aukan (på Stabblandet) til Vinsternes (på Ertvågsøya), sambandet ble drevet av Møre og Romsdal Fylkesbåtar. I 2007 åpnet Imarsundsambandet, som består av Imarsundbrua fra Aukan til Jørnøya, ny vei over øya, Litjsundbrua mellom Jørnøya og Ervågsøya og ny vei til Vinsternes.

Fra januar 2007 ble veien bompengefinansiert av en automatisert bomstasjon på Ertvågsøya, men i 2015 ble bomstasjonen avviklet.

Referanser
----------

1. ↑  Ødegård, Jan Arve (15. juni 2015). «Jublet for at enda en bomstasjon er borte». *Tidens Krav* **(norsk)**. Besøkt 5. april 2023.
2. ↑  Halten, Roar (16. juni 2015). «Bomkutt forener til slutt». *NRK*. Besøkt 5. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Imarsundet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
***World of Warships*** (forkortet som ***WoWS***) er et internett-basert flerspiller krigsskipsvideospill, utviklet og utgitt av den hviterussiske videospillutvikleren Wargaming. Spillet ble lansert i 2015 og blir fremdeles videreutviklet og utvidet av Wargamings utviklingsavdeling i St. Petersburg i Russland. Spillet lar spillerne ta kontroll over krigsskip og kjempe et sjøslag mot andre spillere.

Spillet er free-to-play og krever ikke noe abonnement eller lignende for å spille. Spilleren kan istedet kjøpe, blant annet, forskjellige premium-skip, kamuflasjer, premium-tid, dubloner, skipsmoduler og flagg. Det etterfulgte Wargamings *World of Tanks* (2010) og *World of Warplanes* (2013) som benytter samme finansieringsmodell.

Skipene deles opp i land: Frankrike, Italia, Kina, Pan-Asia, Polen, Russland, Samveldet av nasjoner, Storbritannia, Tyskland og USA; klasser: Jagere, kryssere, slagskip og hangarskip; og nivå I–X (én til ti). Skipene har forskjellig bestykning og statistikker, alt etter nasjonalitet, klasse og nivå.

Spillet hadde opprinnelig navnet *World of Battleships*.

Konsollversjonen *World of Warships: Legends* ble utgitt i en «Early Access»-utgave (*tidlig tilgang*) 16. april 2019 for PlayStation 4 og Xbox One.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Igromania*; Igromania-ID: 11451; besøksdato: 9. juni 2020.
2. ↑  Joachim Froholt (17. august 2011). «World of Battleships annonsert». *Gamer.no*. Besøkt 20. mai 2019.
3. ↑  «Battle on the High Seas in World of Warships: Legends, Available Now on Xbox One» **(engelsk)**. Wargaming. 16. april 2019. Besøkt 20. mai 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *World of Warships* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *World of Warships* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *World of Warships* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *World of Warships* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata
* (en) World of Warships – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* World of Warships: Legends – Konsollversjonenes nettsider

Portal: Videospill
***Chaetapatrobus valentinae*** er en bille og den eneste i slekten *Dimorphopatrobus*, i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World

Den finnes i Asia. Den er ikke registrert i Norge. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  «Carabidae of the World». Arkivert fra originalen 16. desember 2008. Besøkt 12. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chaetapatrobus valentinae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* *Chaetopatrobus valentinae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Chaetapatrobus valentinae* – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
**World cup i kjelkehockey 1991** ble arrangert i Oslo i Norge.

Dette var det første World cup som ble arrangert, og fem lag deltok: Norge, Sverige, Canada, Storbritannia og USA. 

Canada slo Sverige 3-2 i finalen. Dette var første gang Sverige tapte en kjelkehockeykamp.

Norge slo USA hele 11-0 i denne turneringen, og på det norske laget spilte bl.a. Morten Syversen, Kjell Vidar Røyne, Erik Sandbråten, Britt Mjaasund Øyen, Rolf Einar Øyen, Atle Haglund, Alf Engeseth, Julian Johansen og Bjørn Dybing.

Resultater
----------

Sluttresultater:

|  |  |
| --- | --- |
| **Plass** | **Lag** |
| Gull | Canadas flagg Canada |
| Sølv | Sveriges flagg Sverige |
| Bronse | Norges flagg Norge |
| 4. | Storbritannias flagg Storbritannia |
| 5. | USAs flagg USA |

Referanser
----------

1. ↑  Svenska Handikappidrottsförbundet - *Kälkhockeyhistoria* Arkivert 11. april 2009 hos Wayback Machine. (besøkt 4. juni 2009)
2. ↑  Hockey Canada - *Sledge hockey quick facts* (besøkt 4. juni 2009)
3. ↑  Hockey Canada – *National Sledge Team* (besøkt 4. juni 2009)
***Chaetocnema sahlbergii*** er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den lever på fuktige og urterike enger.

*Chaetocnema sahlbergii* er omtrent 2 mm lang. Den har et blålig eller blågrønt, nesten hode, halsskjold (pronotum) og dekkvingene. Oversiden er skinnende, men ikke metallisk. Dekkvingene har en uregelmessig punktur, ikke klart ordnet ilangsgående rekker. Kroppen er oval som bladbillene ofte er. Beina er brunlige, mens lårene kan være mørkere. Baklåret er langt tykkere enn de andre lårene.

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.

*Chaetocnema sahlbergii* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chaetocnema sahlbergii* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Chaetocnema sahlbergii* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Chaetocnema sahlbergii* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Chaetocnema sahlbergii* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Chaetocnema sahlbergii* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Chaetocnema sahlbergii* hos NCBI Rediger på Wikidata
* *Chaetocnema sahlbergii* - Fauna Europaea
* Norsk entomologisk forening
Et **medieformat** er en måte å komprimere eller dekomprimere digital lyd eller bilde. Multimedieformater blir ofte også referert til som *kodek* eller *format* eller også uoversatt fra engelsk: *codec*

Lisenser
--------

Enheter og programvare som skal spille av et medieformat er avhengig av å ha tilgang til spesifikasjonene. Det finnes to typer lisenser for medieformater, som kategoriserer medieformater i frie/åpne eller proprietære. De frie medieformatene er tilgjengelig for hvem som helst å benytte i en hvilken som helst avspiller. De proprietære krever ofte en lisensavgift per avspilling eller per avspillerenhet, som gjør at proprietære medieformater ikke kan brukes av alle.

Komprimeringskvalitet
---------------------

Det fleste slike formater mister kvalitet under komprimeringen. Opprinnelig ble dette gjort for å gjøre de komprimerte filene små nok til å kunne overføres over ikke-bredbånd nettverk og lagret på relativt dyre lagringsmedia, slik som harddisker, i motsetning til billige medier, slik som CD-rom og DVD.

Det finnes formater som ikke taper noen som helst kvalitet under komprimeringen, men for de fleste formål er den mindre kvalitetsforbedringen ikke verd økningen i datastørrelse, som ofte er betydelig. Hovedunntakelsen for dette er hvis dataene skal gjennom videre prosessering, hvor gjentatt komprimering alltid vil føre til ytterligere kvalitetstap, slik at det er lett identifiserbart, (synlig eller hørbart eller både og).

Mange formater er skrevet for å fremheve bestemte sider av mediet som skal komprimeres. For eksempel, trenger en digital video av en sportshendelse, slik som fotball eller håndball, å håndtere bevegelser bra, men ikke nødvendigvis eksakt fargegjengivelse. Til motsetning trenger en video av kunstutstilling trenger å gjengi farger og overflateteksturer bedre enn raske bevegelser.

Mange multimediedatastrømmer trenger å inneholde både lyd, bilde og tekst, og ofte en del metadata som tillater synkronisering av lyd og bilde. Hver av disse tre strømmene kan håndteres av forskjellige programmer, prosesser eller maskinvare; men for at multimediadatastrømmen skal være lett å lagre og overføre, må den innkapsles i et multimediekonteinerformat.

Selv om mange mennesker forklarer at AVI er et *medieformat*, tar de feil. AVI er et multimediekonteinerformat, som er i stand til å inneholde flere forskjellige medieformater (men ikke etter en ISO standard). Det er andre velkjente alternative konteinere, slik som de frie Ogg og Matroska (mkv), som har betydelige fordeler over avi.

Se også
-------

* MPEG
* Vorbis
* FLAC
* Xvid
* FFmpeg
* H.264
* H.265
Chengtiantempelets pagode
**Xingqing** (kinesisk: 兴庆区, pinyin: *Xīngqìng Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui i Folkerepublikken Kina. 

Det har et areal på 828 km² og hadde i 2010 et folketall på 678 306 innbyggere.

Kulturminner
------------

Chengtiantempelets pagode (*Chengtian si ta*, 承天寺塔) i bydistriktet Xingqing ble opprinnelig bygd i 1050. Den ble imidlertid ødelagt av jordskjelv i 1738. Den som står der nå er i Xixiastil men fra 1820. Den er åttekantet, har elleve etasjer og er 64,5 meter høy. Den er regionens største teglsteinspagode.

Den ble oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner i 2006.

Referanser
----------

1. ↑  Compilation by LianXin website. Data from the Sixth National Population Census of the People's Republic of China Arkivert 25. mars 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  china.org.cn (besøkt 4. september 2009)
3. ↑  echinacities.com (besøkt 4. september 2009)

Eksterne lenker
---------------

* Infoside
**Noak Victor Hybinette** (født 1867, død 1937) var en svensk kjemi- og mekanikkingeniør. Han var født i Falun i en familie som hadde utvandret fra Belgia langt tidligere. 

Etter studiene arbeidet han for et svensk firma som drev forsøksarbeid med å utvinne nikkel av svensk malm. Deretter kom han til Norge, til ekstraksjonsverket i Hommelvik, som var startet av de samme svenske eierne. Fra 1890 utvant de nikkel av malm fra Hosanger. Dette varte bare i to år, men her gjorde Hybinette sin første prosessforbedring. 

Hybinette reiste så til USA. Der arbeidet han for Orford Copper Co. Der gjorde han etterhvert en rekke forbedringer av separasjonsprosessene, og han begynte å interessere seg for nikkelelektrolyse for å lage renere nikkel enn det som ble fremstilt på andre måter. I 1904 søkte han patent på sin metode, og året etter ble den innvilget.

Bedriften ble grunnlagt som Kristiansands Nikkelraffineringsverk A/S i 1910 av blant andre Samuel Eyde, Anton Grønningsæter, Jacob Børresen og Victor Hybinette. Hybinette hadde oppfunnet og tatt patent på en prosess for raffinering av nikkel ved elektrolyse: Hybinette-prosessen. Hybinette-prosessen var i bruk helt til 1975, da den ble erstattet av den såkalte KL-prosessen, som fremdeles er i bruk i en modifisert utgave (KLA-prosessen).

Referanser
----------

1. 1 2   Svenskt biografiskt lexikon, «Victor N Hybinette», Svensk biografisk leksikon-ID 13917[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Kristiansands Nikkelraffineringsverk fra dannelse til kollaps av Arnfinn Eikås

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon
 |
***Chaetocnema hortensis*** er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

*Chaetocnema hortensis* er mellom 1,5-2,3 mm lang. Den har et brunlig eller messingfarget hode, halsskjold (pronotum) og dekkvingene. Oversiden er skinnende, men ikke metallisk. Halskjoldet har en grunn, men ganske grov og tett punktur, dekkvingene har grovere punktur, den er uregelmessig, det vil si ikke ordnet i tydelige langsgående rekker. Kroppen er oval som bladbillene ofte er. Beina er lyse, unntatt lårene. Baklåret er langt tykkere enn de andre lårene.

Den er svært lik *Chaetocnema aridula*, men kan skilles fra denne på at det første antenneledet er likt farget med de neste, det vil si ikke mørkt (svart) på oversiden.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. 

*Chaetocnema hortensis* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chaetocnema hortensis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Chaetocnema hortensis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Chaetocnema hortensis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Chaetocnema hortensis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Chaetocnema hortensis* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Chaetocnema hortensis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chaetocnema hortensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Chaetocnema hortensis* - Fauna Europaea
* Norsk Entomologisk forening
Tjern i Viru  Foto: Jüri T 
**Lahemaa** er en nasjonalpark i det nordlige Estland, ca. 40 km øst for hovedstaden Tallinn.

Parken ble opprettet i 1971, som den første i både Estland og det tidligere Sovjetunionen. Arealet er senere blitt utvidet sydover således at det i dag dekker over 725 km² hvorav 474 km² er land og 251 km² vann.

Parken inneholder uberørt skog, bekker og vann, fiskerlandsbyer samt historiske gods og herregårder som Palmse, Sagadi, Vihula og Kolk. Av fugler ses blant annet svartstork og traner, mens pattedyrene er representert med både bjørn, ulv og gaupe. Laks og ørret gyter i elvene. Bærplukking og soppsanking er tillatt.

Referanser
----------

1. ↑  *Lahemaa National Park: from coastal drumlins to Kõrvemaa*, estonica.org. Besøkt 4. januar 2014
2. ↑  *Lahemaa National Park*, keskkonnaamet.ee. Besøkt 4. januar 2014 Arkivert 12. oktober 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lahemaa National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Kinas nasjonale radio** (kinesisk: 中央人民广播电台; pinyin: *Zhōngyāng Rénmín Guǎngbō Diàntái*, engelsk offisielt navn: *China National Radio – CNR*) er den nasjonale radiokringkaster i Folkerepublikken Kina. Den har sitt hovedkvarter i Beijing.

Historie
--------

Infrastrukturen for senderen begynte med en radiosender fra Moskva som ble satt opp i Yan'an 延安. Den ble den første radiostasjonen etablert av Det kinesiske kommunistparti.

I Vest ble den kjent som **Yan'an Nye Kina radiostasjon**, med to timers sending hver dag. I Kina ble den kalt **Yan'an Xinhua kringkaster**, som ble etablert 30. desember 1940.

Den 25. mars 1949 fikk den navnet **Shanbei Xinhua kringkaster** etter at den ble flyttet fra Yan'an. Den begynte å sende fra Peiping under navnet **Peiping Xinhua kringkaster**. Den 5. desember 1949 fikk den navnet **Den sentrale folkekringkaster**, to måneder etter proklamasjonen av Folkerepublikken Kina. Den hadde da 15,5 timers sending daglig.

Mao Zedong understreket den 5. mai 1951 at alle innbyggere skulle lytte til stasjonen. «Det sentrale presse- og kringkastingsnivå» var pådriver for å få alle skoler, militærforlegninger og foffentlige organisasjoner av alle slag til å installere mottaksuststyr og høyttalere. I 1960-årene ble 70 millioner høyttalere satt opp slik at sendingene kunne nås av 400 millioner kinesere på landsbygden.

Radiostasjonen ble hovedkvarter for politisk propaganda under kulturrevolusjonen.. 
Stasjonen fikk senere navnet *Kinas nasjonale radio'*. 
Stasjonen har nå (2007) ni kanaler som har utsendinger på 198 timer daglig via satellitt. 

* Kanal 1 中国之声sender for det meste nyheter på mandarin for den hjemlige befolkning.
* Kanal 2 经济之声sender økonomisk vitenskapelig og teknologisk orienterte programmer på mandarin over hele landet.

Kanal 3 音乐之声er en ren musikkanal.
Kanal 4 都市之声er en lokalradio for Beijing.
Kanal 5 中华之声og kanal 6 神州之声har sine sendere rettet mot Taiwan.
Kanal 7 华夏普通 (Huaxia Radio) sender for området rundt Perleflodens delta (med Guangzhou, Hongkong og Macao.
Kanal 8 民族之声retter seg mot de nasjonale minoriteter.
Kanal 9 文艺之声sender underholdning, blant annet komedie og fortellinger som føljetonger.

Stasjonen har 40 korrespondentkontorer over hele landet inklusive Hongkong og Macao, og har sendt korrespondenter til Taiwan.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Miller, Toby. (2003). Television: Critical Concepts in Media and Cultural Studies. Routledge Publishing. ISBN 0-415-25502-3
2. 1 2  CNR website. "CNR website." *CNR introduction.* Retrieved on 2007-04-29.

Eksterne lenker
---------------

* (zh) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) China National Radio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Victor Hugues** (født 20. juli 1762 i Marseille, død 12. august 1826 i Cayenne) var en fransk politiker og koloniadministrator under den franske revolusjonen. Han styrte den karibiske øya Guadeloupe mellom 1794 og 1798, og han frigjørende øyas slaver etter ordre fra franske myndigheter. 

Guadeloupe var under britisk kontroll da Hugues for første gang kom til Karibia. Frankrike tok tilbake kontrollen av øya under ledelse av Victor Hugues. Han var den første til å forby slaveri ved en proklamasjon i 1793. Hugues fungerte som kommissær i Guadeloupe fra 1794 til 1798. I løpet av tiden som kommissær renset han øya for kontrarevolusjonære, ved hjelp av en giljotin som ble hentet fra Frankrike, og han jobbet også for å skape en levedyktig regjering og levesett uten slaver, der gårdene og plantasjene fortsatt kunne fungerte. 

Hugues er kanskje aller mest kjent for tildeling av fullmakter til kapere om å angripe utenlandsk skipsfart som seilte gjennom Karibia, og som brakte store rikdommer til øya, men som også var en del av spenningene mellom Frankrike og USA (kjent som Quasi-krigen i amerikansk historie). Med en hær bestående av hvite, mulatter og eks-slaver som soldater, arbeidet Hugues for å eksportere den franske revolusjonen til de nærliggende øyene, inkludert Dominica, Saint-Martin, Saint Vincent og Saint Lucia. 

I 1799 ble Hugues sendt til Fransk Guyana av det franske konsulatet, der han var ansvarlig for lovgivning, arbeidskraft og slaveri. Han forble en viktig administrator helt frem til han ble tvunget tilbake til Frankrike av en provinsiell manøver av Napoleonskrigene, da Portugal invaderte den franske kolonien og flere andre øyer i Karibia. 

Da han kom tilbake til Frankrike, ble han tiltalt for forræderi og sammensvergelse med fienden. Ble endelig frikjent i 1814 og han returnerte til Guyana i 1817, der han tjenestegjorde som guvernør, og deretter fortsatte han å bo der som en vanlig statsborger.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118707981, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Lord Byron and his Times, LBT person ID ViHugue1826, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Parlamentsvalget i Hellas 2019** fant sted 7. juli 2019 som et nyvalg. Valget førte til at Kyriakos Mitsotakis avløste Alexis Tsipras som statsminister.

Valgordning
-----------

Statsborgere har stemmerett og -plikt ved fylte 18 år. Brudd på stemmeplikten kan føre til fengselsstraff, men regelen ble per 1999 ikke anvendt, og heller ikke siden. Kvinnene fikk stemmerett i 1953. For valgbarhet kreves at kandidaten har fylt 25 år. Sperregrensen var 3 %.

Av de 300 representantene ble 288 valgt fra 56 valgdistrikter og 12 fra en statsliste. To hundre og femti plasser i parlamentet ble valgt ved forholdstallsvalg, mens de siste 50 plassene ble tildelt det største partiet. Denne regelen var vedtatt opphevet da valget ble avholdt, men med ikrafttredelse først ved neste parlamentsvalg.

Valgresultat
------------

Nytt demokrati ble valgets vinner. Partiet fikk en tilslutning på 39,85 % av stemmene, mot 28,1 % ved det siste valget i 2015. 

Valgforbundet Syriza oppnådde 31,53 % av stemmene, mot 35,5 % i 2015. Deretter fulgte PASOKs etterfølger, det sosialdemokratiske Kinima Allagis med ca. 8,10 % og Hellas' kommunistparti med 5,3 %. Elliniki Lysi kom inn som et nytt høyreorientert parti, med ca. 3,7 % av stemmene. Et nytt venstreorientert parti, kalt Den europeiske realistiske ulydighetsfronten, under ledelse av tidligere finansminister Yanis Varoufakis, oppnådde ca. 3,4 % av stemmene. Det høyreorienterte Gyllent daggry opplevde en tilbakegang fra 7 % til 2,9 % og mistet sin representasjon i parlamentet.

Det venstreorienterte Plefsi Eleftherias fikk 1,46 % av stemmene, men ble uten representasjon i parlamentet. Det liberale ENOSI KENTROON Enosi Kentroon fikk en tilslutning på 1,24 % og mistet sine 9 representanter.

Referanser
----------

1. ↑  «Υπουργείο Εσωτερικών» **(engelsk)**. Besøkt 7. juli 2019.
2. 1 2  Zervakis, Peter A. (1999). «Wahlsystem und Parteiensystem». *Die politischen Systeme Westauropas*. Wilhelm Fink Verlag München. s. 651. ISBN 9783322993090.
3. ↑  «Υπουργείο Εσωτερικών» **(engelsk)**. Besøkt 9. juli 2019.
4. 1 2  Bildung, Bundeszentrale für politische. «Nea Dimokratia gewinnt Parlamentswahl in Griechenland | bpb». *bpb.de* **(tysk)**. Besøkt 11. juli 2019.
5. ↑  «Greece». *POLITICO*. Besøkt 9. juli 2019.
6. ↑  «Wahl in Griechenland: Deutliche Niederlage für Tsipras» **(tysk)**. ISSN 0174-4909. Besøkt 7. juli 2019.
7. ↑  «Nationwide | National elections – July 2019». *ekloges.ypes.gr*. Besøkt 9. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Valgresultat fra det greske innenriksdepartementet
Lagynos, ca. 150–100 f.Kr. Louvre M 149
**Lagynos** (gresk: λάγυνος, flertall *Lagynoi*) er moderne betegnelse på en gresk vasetype. Den er vinflaske med håndtak, bred og flat legeme, høy og tynn nakke og en åpning med forsegling, og en høyde på opptil 20 cm. Den er beslektet med oinokhoe, men har en flatere form og mangler oinokhoens typiske trebladete munnformen oppstod i hellenistisk tid som ble framstilt opp til romersk keisertid.

Referanser
----------

1. 1 2  «Lagynos», *BrillOnline Reference Works*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lagynoi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Greske vasetyper |
| --- |
| Alabastron **·** Amfora **·** Aryballos **·** Dinos **·** Hydria **·** Kantharos **·** Khous **·** Kotyle **·** Kratér **·** Kyathos **·** Kylix **·** Lagynos **·** Lebes **·** Lekanis **·** Lekyth **·** Mastos **·** Oinokhoe **·** Olpe **·** Pelike **·** Pithos **·** Psykter **·** Pyxis **·** Rhyton **·** Skyfos **·** Stamnos |
**Kinas kvinnelandslag i fotball** representerer Kina i internasjonale kamper. Kina har vunnet sølv i OL og VM.

Kina debuterte på midten av 80-tallet, omtrent samtidig som USA og Canada. Etter debutkampen mot USA deltok Kina i Asiamesterskapet, der de vant. Kina har i alt vunnet åtte Asiamesterskap, hvorav sju på rad mellom 1986 og 1999. Etter 1999 har Kina bare vunnet én av seks ganger, med som dårligst en fjerdeplass på hjemmebane i 2010.

Kina har også vært i verdenstoppen i fotball, både i VM og OL. På hjemmebane i VM i 1991 kom Kina til kvartfinalen, der de tapte mot Sverige. Kina fikk hevn i neste VM, der de slo ut Sverige på deres hjemmebane i kvartfinalen, denne gangen på straffer. Kina tapte semifinalen mot Tyskland og bronsefinalen mot USA. I OL i Atlanta kom Kina til finalen, som de tapte for USA. Denne plasseringen kopierte Kina i VM i 1999, der de knuste Norge 5-0 og kom til finalen. Der møtte de nok en gang USA, og nok en gang tapte de, denne gangen på straffespark.

Siden disse resultatene har det gått noe nedover for Kina. Treneren Ma Yuanan forlot sin post i 2001, etter at Kinas rad med seire i Asia ble brutt, og i alt åtte trenere har blitt avskjediget mellom 2001 og 2010 (to av dem to ganger). Laget har kommet til kvartfinalen i OL og VM, og der tapt knepent – med unntak av OL 2004, da laget tapte 0-8 for Tyskland i gruppespillet og røk ut. Under OL på hjemmebane i 2008 ble det tap for overraskelseslandet Japan, et lag som ellers har en beskjeden innsats i mesterskap. Kina kom på andreplass i Asiamesterskapet i 2008, med finaletap for Nord-Korea, men i 2010 nådde Kina et historisk bunnivå; tap for Nord-Korea og Japan i sluttspillet betydde en fjerdeplass, selv om laget hadde gått gjennom gruppespillet uten å slippe inn mål, og dermed klarte ikke Kina å ta en av tre plasser i VM-sluttspillet 2011. Det var første gang Kina ikke kvalifiserte seg for VM. Kina ble også nummer fire av seks lag i den asiatiske kvalifiseringen til OL 2012. 

Kina ble nummer tre av åtte lag i Asiamesterskapet 2014, uten å tape en eneste kamp i ordinær tid; de spilte uavgjort 0−0 mot Sør-Korea og tapte for Japan på overtid av ekstraomgangene. Dermed er Kina kvalifisert for sluttspillet til VM 2015 etter noen års fravær fra store globale turneringer.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) China women's national football team – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag i Asia (AFC) |
| --- |
|  | 
* Afghanistan
* Australia
* Bahrain
* Bangladesh
* Bhutan
* Brunei
* Burma
* De forente arabiske emirater
* Filippinene
* Guam
* Hongkong
* India
* Indonesia
* Iran
* Irak
* Japan
* Jemen
* Jordan
* Kambodsja
* Kina
* Kirgisistan
* Kuwait
* Laos
* Libanon
* Macao
* Malaysia
* Maldivene
* Mongolia
* Nepal
* Nord-Korea
* Nord-Marianene
* Pakistan
* Palestina
* Oman
* Qatar
* Saudi-Arabia
* Singapore
* Sri Lanka
* Syria
* Sør-Korea
* Tadsjikistan
* Taiwan
* Thailand
* Turkmenistan
* Usbekistan
* Vietnam
* Øst-Timor

 |  |
| 
* Tidligere:
* Nord-Vietnam
* Sør-Vietnam
* Sør-Jemen

 |
Inngangspartiet til Xinhuas hovedkontor i Beijing.
«Xinhua» har flere betydninger.
**Xinhua nyhetsbyrå** (kinesisk: 新华通讯社, pinyin: *Xīn Huá tōngxùnshè*; 新華通訊社 eller kort 新华社 *Xīn Huá shè*, norsk: **Nye Kina-tjenesten**) er et nyhetsbyrå for regjeringen i Folkerepublikken Kina og det største av landets to nyhetsbyråer. Den andre er 中国新闻社 / 中國新聞社 *Zhōngguó xīnwén shè* China News Service. Xinhua ble grunnlagt i 1931 og har hovedsete i Beijing.

Xinhua har over 10 000 ansatte (2008). Det kan sammenlignes med Reuters' cirka 1300 ansatte. Byrået utgir blant annet de kinesiske dagsavisene Folkets Dagblad (*Renmin Ribao*) og Referansenyheter (*Cankao Xiaoxi*).

Byrået utarbeider også interne nyhetsrapporter (*neican*) forbeholdt utvalgte ledende politikere og embedsmenn.

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Xinhua News Agency – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Xinhua News Agency – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Xinhuas engelske hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
***Incurvaria praelatella*** er en sommerfugl som tilhører familien flekkmøll (Incurvariidae). Den er utbredt over det meste av Norge bortsett fra området ved Oslofjorden.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 11 – 14 mm), brun møll, vingene med hvite flekker og tverrbånd. Den kan forveksles med den sjeldne arten *Alloclemensia mesospilella* og med enkelte knoppmøll i slekten *Lampronia.* Antennene er trådformede hos begge kjønn, lyse, hos hannen ca. 2/3 så lange som forvingen, hos hunnen noe kortere. Hodet er kledt med lysgule, oppstående skjell. Kroppen og forvingen er brune med litt purpuraktig skjær. Forvingen har en liten, hvit flekk ved roten, et hvitt tverrbånd ca. 1/3 ut i vingen som blir smalere mot framkanten, og et par hvite, trekantede flekker (en ved framkanten og en ved bakkanten) nærmere spissen. Vingefrynsene er brune. Bakvingen er gråbrun med et lett fiolett skjær, tynt skjellkledt. Larven er hvitaktig med brunt hode og en svart ryggplate på det første kroppsleddet.

Levevis
-------

Denne arten lever på fuktige steder, for eksempel lysninger i skogen. Larvene lever på urter i rosefamilien, blant andre humleblom (*Geum* spp.), markjordbær (*Fragaria vesca*) og mjødurt (*Filipendula ulmaria*). De lager først en liten flekkmine, før de ganger seg ut og pakker seg inn i et hylster av blader. De overvintrer som fullvoksne larver. De voksne møllene flyr i juni – juli.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Mellom- og Nord-Europa østover til Ural. I Norge forekommer den over hele landet bortsett fra Finnmark.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 295 – 332. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Incurvaria praelatella* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Incurvaria praelatella* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Incurvaria praelatella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Incurvaria praelatella* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Incurvaria praelatella* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Incurvaria praelatella* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Incurvaria praelatella* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Incurvaria praelatella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
***Lahoma*** er en amerikansk stumfilm-western fra 1920 regissert av Edgar Lewis. Filmen er basert på en roman fra 1913 av John Breckenridge Ellis.

Handling
--------

I Oklahoma redder den godhjertet fredløse Brick Willock lille Lahoma Gledware og faren hennes Henry fra å bli drept av en gruppe kjeltringer. I løpet av redningen dreper han Kansas Kimball, broren til lederen for de fredløse: Red Kimball, som lover hevn mot Brick. Men Brick gir deretter avkall på all kriminalitet. Gledware gir fra seg omsorgen for datteren sin, og gifter seg med en indisk prinsesse.

Brick tar derfor over omsorgen over den lille datteren hans, og oppdrar henne med hjelp av naboen Bill Atkins. Flere år senere kommer Will Compton til Oklahoma, møter Lahoma og blir snart forelsket i henne. Men han blir tvunget til å forlate området på grunn av Brick. Mens han befinner seg i Kansas City, hører Lahoma at Kimball planlegger å drepe Brick.

Skuespillere
------------

* Peaches Jackson som Lahoma
* Wade Boteler som Henry Gledware
* Lurline Lyons som Mrs. Gledware
* Jack Perrin som Will Compton
* Louise Burnham som Lahoma
* Russell Simpson som «Brick» Willock
* F.B. Phillips som Bill Atkins
* Will Jeffries som Red Feather
* Yvette Mitchell som Red Fawn
* Bert Lindley som Red Kimball
* Jack Carlyle som Kansas Kimball

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 1. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lahoma* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Lahoma* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Lahoma* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Østre Strandgate** (1-75, 2-84) er en gate i Kvadraturen i Kristiansand som ligger i bydelen Kvadraturen/Eg. Gaten har sitt løp fra Vestre Strandgate til Otra. 80 eiendommer er matrikulert til gaten.

Østre Strandgate er én av tre gater i Kvadraturen med utelukkende murbygninger. Gaten preges i første rekke av boliggårder og enkelte frittliggende villaer oppført i tiden etter bybrannen i 1892, men den har også enkelte forretnings- og kontorbygg av nyere dato. Flere av de opprinnelige gårdene hadde kontorer i 1. etasje og boliger i andre. Gaten huset tidligere Gerrads rederi, Hansen-Tangens rederi og Skjelbreds rederi. På sørsiden av gaten mot Østre havn og langs Strandpromenaden finnes Gravaneparken, Otterdalsparken, Retranchementet med Christianholm festning, Langfeldts almenning og Bystranda.

I en tverrgående gatestump i kvartalet mellom Holbergs gate og Kronprinsens gate som går ned til Christianholm båthavn og krysser Strandpromenaden er eiendommene matrikulert til Østre Strandgate, slik at også servicehuset i båthavnen har adresse Østre Strandgate (72).

Galleri
-------

* Nr. 7, på hjørnet av Markens gateNr. 7, på hjørnet av Markens gate
* Frelsesarmeens bygg i nr. 11Frelsesarmeens bygg i nr. 11
* Nr. 19, på hjørnet av KirkegataNr. 19, på hjørnet av Kirkegata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Østre Anlæg** er en offentlig park i København anlagt i begynnelsen av 1870-tallet etter inspirasjon fra engelsk havestil. Området var tidligere en del av Københavns festningsverk. Parken ble anlagt av landskapsgartner H.A. Flindt som også designet Ørstedsparken og Botanisk have på det tidligere vollområdet. Parken inneholder flere skulpturer, blant annet det såkalte «Danmarksmonumentet» av Louis Hasselriis.

I den sydlige enden av parken ligger Statens Museum for Kunst, mot nord ligger Oslo Plads og Østerport stasjon.

Parken ble fredet i 1969.

* Statens Museum for Kunsts bakside sett fra Østre Anlæg Foto: ThueStatens Museum for Kunsts bakside sett fra Østre Anlæg Foto: Thue
* «Det lider mot skymning» av Aron Jerndahl Foto: Victor Valore«Det lider mot skymning» av Aron Jerndahl Foto: Victor Valore
* «Danmarksmonumentet» på Pycklers Bastion som fremstiller Danmark med Christian IXs familie. Utført av Louis Hasselriis og avduket i 1876 Foto: Orf3us«Danmarksmonumentet» på Pycklers Bastion som fremstiller Danmark med Christian IXs familie. Utført av Louis Hasselriis og avduket i 1876 Foto: Orf3us

Eksterne lenker
---------------

* (en) Østre Anlæg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* AOKs omtale av Østre Anlæg

Portal: Danmark
Skeid vant 5–0 over Lillestrøm i finalekampen i Norgesmesterskapet i fotball 1955. På vinnerlaget sees i bakerste rekke fra venstre Jan Erik Wold, Hans Nordahl, Leif Belgen, Harald Hennum, Bernhard Johansen og Jack Farem, foran Jan Gulbrandsen, Arne Winther, Øivind Johannessen, Knut Gudem og Finn Gundersen. Cupfinalen ble spilt på Ullevaal stadion 23. oktober.  Foto: *Billedbladet NÅ*/Arkivverket 
**Hans Nordahl** (født 29. april 1918 i Oslo, død 15. august 1993) var en norsk fotballspiller. Hans navn er synonymt med Skeid, hvor han spilte over 500 førstelagskamper, og scoret over 200 mål. Dette til tross for at han mistet mange år av sin karriere på grunn av krigen.

Nordahl ble cupmester fem ganger: i 1947, 1954, 1955, 1956 og 1958. Han spilte sin siste cupfinale i en alder av 40 år og 173 dager, og er med det den eldste spilleren som har vunnet en cupfinale (Sandefjords Arvid Havnås var 42 år og 19 dager da SBK tapte finalen i 1959, og er med det norgesmesterskapets eldste finalist).

Nordahl hadde også en lang landslagskarriere. Han debuterte for Norge allerede i 1938, og spilte sin siste landskamp i 1954 – men til tross for at landslagskarrieren strakk seg over en lang tidsperiode, spilte Nordahl relativt få landskamper. Totalt spilte han 19 A-landskamper, og scoret åtte mål for Norge.

I 2012 vedtok Sagene bydelsutvalg å gi en nyanlagt vei i boligprosjektet Grefsen stasjonsby navnet Hans Nordahls gate.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Hans\_Nordahl[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Visste du at...». Demokraten. 10. november 2006. Besøkt 23. oktober 2013. [*død lenke*]
3. ↑  «Hans Nordahl». Norges Fotballforbund. Arkivert fra originalen 23. august 2012. Besøkt 23. oktober 2013.
4. ↑  «14.06.12 - Hans Nordahls gate». grefsenstasjon.no. 14. juni 2012. Arkivert fra originalen 23. mai 2014. Besøkt 12. mai 2014.
5. ↑  «Møtebok. Sak 15. BU 12/53: Navnsetting av ny vei i Grefsen stasjonsby» (pdf). Oslo kommune. Sagene bydelsutvalg. 24. mai 2012. Besøkt 12. mai 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Nordahl – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Hans Nordahl – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Hans Nordahl – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Hans Nordahl – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Hans Nordahl – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
Lahn ved Runkel
Lahn renner gjennom det sentrale Wetzlar
**Lahn** er en stor elv i Tyskland. Kilden er i fjellkjeden Rothaargebirge i Nordrhein-Westfalen; men i denne delstaten blir ikke Lahn lenge. Snart passerer den grensen og flyter videre gjennom delstatene Hessen og Rheinland-Pfalz, og er en viktig sideelv til Rhinen fra øst.

Geografi
--------

Omtrent fra den gamle universitetsbyen Marburg danner Lahn en naturlig grense mellom fjellkjedene Westerwald og Vogelsberg og fra Wetzlar til utløpet ved Lahnstein skiller elva Westerwald og Taunus.

Ved den gamle byen Limburg an der Lahn flyter Lahn gjennom en fruktbar elveslette, Limburg-elvesletta (*das Limburger Becken*). Like etter når elva den maleriske Lahn-dalen som begynner i Diez og går til utløpet ved Lahnstein.

Byene langs elva
----------------

De største og mest kjente byene ved Lahn er:

* I Nordrhein-Westfalen: Bad Laasphe.
* I Hessen: Biedenkopf, Marburg, Gießen, Wetzlar, Weilburg, Limburg.
* I Rheinland-Pfalz: Diez, Nassau, Bad Ems og Lahnstein.

«Det står et vertshus ved Lahn»
-------------------------------

En folkevise forteller om et gammelt vertshus ved Lahn, hvor reisende stanset og møtte den vakre datteren til vertinnen. Det finnes tre gamle vertshus ved Lahn som hevder å være det vertshuset som det blir sunget om: Ett i Marburg, ett i landsbyen Dausenau ved Bad Ems og ett i Lahnstein.

Se: «Es steht ein Wirtshaus an der Lahn».

Referanser
----------

1. ↑  «Fluss-Radwege: Lahntal-Radweg Bad Laasphe- Marburg - Wetzlar Limburg bis Koblenz». *www.fluss-radwege.de*. Besøkt 22. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lahn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Lahn – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** NKC **·** GeoNames
 |