recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**One More Time** er en svensk popgruppe som var virksom i 1990-årene. Gruppens medlemmer var Peter Grönvall, kona Nanne Grönvall og Maria Rådsten. Et fjerde medlem, Thérèse Löf, forlot gruppen kort tid etter utgivelsen av gruppens første album. I 1992 lanserte de sin internasjonale karriere med singelen «Highland», som nådde en andreplass på Sverigetopplistan og nummer 80 i Storbritannia. Albumet *Highland* solgte også til gull i Sør-Afrika. I 1994 slapp One More Time sitt andre album. Gruppen har ikke formelt sett oppløst seg, men har ikke gitt ut musikk sammen siden 1997. Gruppen hadde planer om å gi ut et nytt album i 2014, men planene ble senere skrinlagt.

Peter Grönvall er sønnen til Benny Andersson fra ABBA.

Eurovision Song Contest
-----------------------

One More Time har deltatt to ganger i Melodifestivalen, den svenske finalen i forkant av Eurovision Song Contest. I Melodifestivalen 1995 var de låtskriverne bak balladen «Det vackraste», fremført av Cecilia Vennersten. Sangen kom på andreplass bak Jan Johansen og «Se på mig». «Det vackraste» fikk en Grammis i Sverige for årets sang i 1995, og ble også en stor suksess i Norge. Gruppen spilte senere inn låten på engelsk under tittelen «Living in a Dream». I Melodifestivalen 1996 vant gruppen med etnoballaden «Den vilda» som til slutt endte på tredjeplass i Eurovision Song Contest 1996 i Oslo.

Medlemmer
---------

* Peter Grönvall (1991–1997)
* Nanne Grönvall (1991–1997)
* Maria Rådsten (1991–1997)
* Thérèse Löf (1991–1992)

Diskografi
----------

* 1992: *Highland*
* 1994: *One More Time*
* 1996: *Den vilda*
* 1997: *Living in a Dream* (Engelsk versjon av albumet *Den vilda*)

Referanser
----------

1. ↑  «One More Time». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 28. mai 2018.
2. ↑  Radio, Sveriges. «Nanne Grönvall om nypremiär med One More Time och kärleken till troll - P4 Sörmland» **(svensk)**. Besøkt 28. mai 2018.
3. 1 2  karlsson, maria. «Nanne Grönvall - schlagerfakta». *www.nanne.se*. Besøkt 28. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* (en) One More Time på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) One More Time på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) One More Time på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) One More Time på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) One More Time på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) One More Time på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) One More Time på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) One More Time på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) One More Time på AllMusic Rediger på Wikidata

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
|
| Forgjenger :**Jan Johansen med«Se på mig»**

 | **Sverige i Eurovision Song Contest**1996 | Etterfølger :**Blond med«Bara hon älskar mig»** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Cyclocephala erotylina*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor, nokså bred, blank, brokete farget hornbille. Hode, forkropp og bein er mørkt brunrøde, dekkvingene lyst brunrøde, hver dekkvinge har gjerne fire ovale, svarte flekker og svart sidekant. "Snuten" er middels lang og avrundet trapesformet. Fasettøynene er ganske store, flekkete, med en påfallende "tagg" som bryter inn i hvert fasettøye foran. Pronotum er rundet, ganske fint og spredt punktert. Dekkvingene har tydelige, men ikke særlig skarpe, punktrader. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene kan skilles på at hannen er smalere enn hunnen og at føttene, og særlig kloleddet, på forbeina er fortykkede.

Levevis
-------

De voksne billene er nattaktive og kommer til lys. I alle fall noen arter besøker blomster (for eksempel på planter i myrkonglefamilien) og kan være viktige pollinatorer. Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Mellom-Amerika, fra Mexico i nord til Panama i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Cyclocephalini
						* Slekten *Cyclocephala* Latreille, 1829
							+ ***Cyclocephala erotylina*** Arrow, 1914

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Cyclocephala*

Eksterne lenker
---------------

* Dynastidae du monde- nettside om arten
* (en) *Cyclocephala erotylina* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cyclocephala erotylina* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cyclocephala erotylina* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Cyclocephala erotylina* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Cyclocephala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
***Cyclocephala latericia*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 15 millimeter), bred, blank, gulbrun og svart hornbille. Hodet er svart, beina gulbrune. Pronotum og scutellum har forskjellig formede svarte flekker. På pronotum er det gjerne seks flekker: to runde på sidene og fire mer eller mindre trekantede som danner et kvadrat i midten. Dekkvingene har gjerne to flekker på hver dekkvinge foran og én bak. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene kan skilles på at hannen er smalere enn hunnen og at føttene, og særlig kloleddet, på forbeina er fortykkede, hos denne arten er klørne ekstra store. Oversiden er fint og spredt, knapt synlig punktert.

Levevis
-------

Larvene er kjent bare for et fåtall av artene i slekten, disse lever i jorda og eter på gressrøtter. De voksne billene besøker gjerne blomster for å ete pollen, og kan være viktige pollinatorer.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Brasil, Bolivia, Paraguay og Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Cyclocephalini
						* Slekten *Cyclocephala* Latreille, 1829
							+ ***Cyclocephala latericia*** Höhne, 1923

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Cyclocephala*

Eksterne lenker
---------------

* Dynastidae du monde- nettside om arten
* (en) *Cyclocephala latericia* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cyclocephala latericia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Cyclocephala latericia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Cyclocephala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Tom «Bukken» Gulbrandsen** (født 5. mai 1964) er en norsk tidligere fotballspiller som i dag er hovedtrener for Skjetten. Gulbrandsen spilte på midtbanen, og er spesielt kjent for sine langskudd. 

Han begynte sin karriere i moderklubben Geithus Idrettslag og spilte deretter over 300 kamper i toppserien for Mjøndalen og Lillestrøm, og spilte også flere sesonger for Hønefoss i 1. divisjon. Tom Gulbrandsen var i en alder av 41 år kaptein for Mjøndalens 3.divisjonslag som var nær ved å rykke opp sesongen 2005 og tok en ny sesong for bruntrøyene i 2006. Da klarte de opprykk til 2. divisjon. I første del av 2007 spilte han for Mjøndalen i 2. divisjon. Deretter gikk han tilbake til LSK, og spilte ut sesongen for LSKs rekruttlag i 2. divisjon. Han var en periode spillerutvikler i LSK.

I 1996 var Gulbrandsen utlånt fra Lillestrøm til østerrikske SV Ried i perioden 21. oktober til 24. november. Han spilte en kamp fra start og tre som innbytter for Ried.

Gulbrandsen spilte også 17 A-landskamper for Norge.

Kallenavnet «Bukken» ble forært Gulbrandsen av Jan Åge Fjørtoft fordi Gulbrandsen var født og oppvokst på Geithus i Modum kommune.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 120476, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Keli Ried vil leie Tom Gulbrandsen». *Aftenposten*. 17. oktober 1996. s. 63.
3. ↑  «Tangen scoret i debutkampen». *Aftenposten*. 24. oktober 1996. s. 62.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tom Gulbrandsen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Tom Gulbrandsen – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Tom Gulbrandsen – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Tom Gulbrandsen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Tom Gulbrandsen – FBref Rediger på Wikidata
* Kanaripedia
6. mars 1912 i Belfast, Nord-Irland, ble «Titanic» (til høyre) flyttet ut av tørrdokken for å la søsterskipet «Olympic» (til venstre) erstatte et skadet propellblad.
**Olympic-klassen** var en trio av atlanterhavsskip som ble bygget av Harland and Wolff i Belfast, Irland, for White Star Line i løpet av begynnelsen av det 20. århundre. De var RMS «Olympic», RMS «Titanic», og HMHS «Britannic». To ble tapt tidlig i karrieren: «Titanic» sank i 1912 på sin jomfrutur, etter å ha truffet et isfjell i Nord-Atlanteren, og «Britannic» i 1916, etter å ha truffet en mine eller en torpedo lagt av den tyske minelegger ubåten U79 i en barriere utenfor øya Kea under Første verdenskrig. Lederskipet «Olympic», hadde en karriere som strakk seg over 24 år og ble pensjonert i 1934. Hun ble solgt for opphugging i 1935.

Selv om de to yngre skipene ikke hadde vellykkede karrierer, er de blant de mest kjente atlanterhavsskipene som noensinne ble bygget. Dekorative elementer av «Olympic» ble kjøpt for å pryde mange steder. «Titanic»s historie har blitt tilpasset til mange bøker og filmer. «Britannic» har også inspirert en film med samme navn.

Olympic-klassen skulle representere det ypperste innen luksus på atlanterhavskryssingene.

Eksterne lenker
---------------

* History and fate of Titanic, Olympic and Britannic luxury liners
***Grammostola rosea*** (handelssnavn **rød chilener**) er en middelsstor fugledderkopp fra Sør-Amerika. Den er svært lite aggressiv og ikke spesielt giftig, og er derved en av de vanligste, om ikke den vanligste, fugledderkoppen blant terrarieentusiaster. Den er kvelds- og nattaktiv, og i dens naturlige leveområde er den observert å grave tunneler og ganger der den holder til.

Fargen på ryggskjold og ytre skjelett er brun til gråsvart. I tillegg er den dekket av lange hår som både fungerer som følehår og forsvar. Når edderkoppen føler seg truet, vil den gni det bakerste beinparet mot bakkroppen, og sparke en liten sky av hår mot det den oppfatter som en trussel. Disse hårene er irriterende og kan gi allergiske reaksjoner. Dekkhårene kommer i to distinkte fargevarianter; Brun og rød. De to variantene kalles henholdsvis brun- og rød fase.

Synonymer
---------

Arten har blitt beskrevet flere ganger og vært flyttet mellom forskjellige slekter og har på den måten fått et større antall taksonomiske synonymer:

*Citharoscelus kochii* F. O. P.-Cambridge, 1899  

*Phrixotrichus spatulata*  

*Citharoscelus spatulatus* Pocock, 1903  

*Grammostola argentinense* Strand, 1907  

*Grammostola argentinensis* Strand, 1907  

*Grammostola cala* Chamberlin, 1917  

*Grammostola spathulata* Schiapelli & Gerschman, 1962  

*Grammostola spatulata* F. O. P.-Cambridge, 1897  

*Grammostola spatulatus* Smith, 1986  

*Eurypelma rosea* Ausserer, 1871  

*Eurypelma spatulatum* F. O. P.-Cambridge, 1897  

*Lasiodora rosea* C. L. Koch, 1850  

*Mygale rosea* Walckenaer, 1837  

*Mygale rubiginosa* Nicolet, 1849

Noe av forvirringen skyldes at flere av *Grammostola*-artene er ganske like. Særlig arten *G. porteri* likner, og det er mulig at en del av dyrene som i dag er i handelen som *G. rosea* faktisk er *G. porteri*.

Referanser
----------

1. ↑  Muller-Esnault, Susan, DVM. "Rose Hair Tarantulas or Chilean Rose Hair" (2008).  Arkivert 19. april 2015 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Tarantula shoots sharp hairs into owner’s eye». MSNBC. 1. januar 2010. Besøkt 3. januar 2010.
3. ↑  Gurley, Russ; Brough, Clarice. «Rose-haired Tarantula: Chilean Rose-haired Tarantula». Animal World. Besøkt 21. mai 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Grammostola rosea* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Grammostola rosea* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Grammostola rosea* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Grammostola rosea* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Grammostola rosea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Grammostola rosea* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Grammostola rosea* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Olav Varen** (født 4. april 1922, død 18. april 1999) var en norsk forfatter. Sine første år bodde han på Lund i Oddernes, men fra midten av 1930-tallet bodde han i Ryttergangen 9 i Kristiansand. I 1945 forandret han etternavn fra Hansen til Varen, etter farfarens gårdsbruk.

Karriere
--------

Olav Varens karriere startet som bidragsyter til *Iduns Æble* i gymnasårene og han begynte senere i *Christianssands Tidende*. Varen ble etterhvert en kjent og godt likt skribent og forfatter, både som journalist, petitkåsør, visedikter samt revyforfatter. Han erindres også for sine tallrike petiter under signaturen Ukas, i ukebladet *Alle Kvinner* og i *Fædrelandsvennen*.

Varen skrev manuskriptet til NRKs *Major von Knarren*, som var NRK fjernsynets filmatisering av Vilhelm Krags fortellinger *Da Majoren førte krig* & *Slaget ved Kjeldvig*.

Referanser
----------

1. ↑  DIS Gravminner i Norge

Kilder
------

* (no) Olav Varen på Arkivportalen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Per Alf Brodal** (født 17. oktober 1944 i Oslo) er en norsk lege og professor i medisin.

Han ble utdannet ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1971 og tok den medisinske doktorgraden (dr.med.) i 1972. Etter turnustjeneste på Stord og i Sykkylven og forskningsopphold ved Oxford University ble han ansatt ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo. I 1985 ble han utnevnt til professor medisin (anatomi) ved UiO. Han har drevet eksperimentell forskning på nervesystemets koplingsmønster og skrevet flere lærebøker og utviklet studieopplegg. 

I yngre år var Brodal aktiv konkurranseroer og vant ni Norgesmesterskap.[]

Han er sønn av hjerneforsker Alf Brodal (1910–1988).

Bibliografi
-----------

* *Sentralnervesystemet. Bygning og funksjon*. Tano, Oslo 1995.

Referanser
----------

1. ↑   75 års omtale i Aftenposten 17. oktober 2019

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Per Alf Brodal i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Per Alf Brodal i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
**Olav Ugjæva** (norrønt *Ólafr úgæva*) (død 1169) var et kongsemne i borgerkrigstida i Norge. Han tok kongsnavn i 1167, men måtte året etter flykte til Danmark, der han døde.

Olav var sønn til Gudbrand Skavhoggsson (Guðbrandr Skafhǫggsson) og Maria Øysteinsdotter (María Eysteinsdóttir), datter av kong Øystein Magnusson. Han blei oppfostra av Sigurd Agnhatt (Sigurðr agnhǫttr). Ifølge Snorre bodde Sigurd på Opplandene (det indre Østlandet), mens forfatteren av Fagerskinna hevder han var fra «øst i Viken», altså på østsiden av Oslofjorden.

På slutten av 1160-tallet blei Norge styrt av jarl Erling Skakke mens sønnen hans, kong Magnus Erlingsson, var mindreårig. Erling hadde lyktes i å få gjort sønnen til konge etter langvarige kamper mot andre kongsemner siden midten på 1150-tallet. I 1167 reiste Sigurd Agnhatt og fostersønnen Olav en flokk på Opplandene, mens Erling Skakke var i Danmark. Etter at Erling vendte tilbake til Norge for å bekjempe reisinga angreip Olav og hans menn Erling i et bakhold på Rydjokul i Sørum. Erling blei skada og kom seg så vidt unna. Ifølge sagaene blei det sagt at Olav var uheldig som ikke fikk drept Erling i denne kampen, og slik fikk Olav tilnavnet, som betyr omtrent *Olav den uheldige*.

Året etter reiste Olav og flokken hans til Viken (Oslofjord-området), der de blei slått i et slag ved Stanger (i Våler i Østfold). Sigurd Agnhatt blei drept i slaget, men Olav kom seg unna og flykta til Danmark. Året etter blei han sjuk og døde der. Sagaene forteller at danskene holdt ham for å være hellig.

Olav og reisinga hans omtales i kongesagaene Heimskringla og Fagrskinna. Disse to sagaene er uenige om han døde i Århus eller Ålborg.

Referanser
----------

1. ↑  Snorre: Magnus Erlingssons saga, kap. 31
2. ↑  Fagerskinna: 404 (kapittel 117)
3. ↑  Snorre: Magnus Erlingssons saga, kap. 1-2
4. ↑  Snorre: Magnus Erlingssons saga, kap. 32-33
5. ↑  Snorre: Magnus Erlingssons saga, kap. 34
6. ↑  Snorre skriver at Olav døde i Ålborg (Magnus Erlingssons saga kap. 34), mens forfatteren av Fagerskinna anfører Århus (kap. 120)

Litteratur
----------

* *Fagerskinna*, oversatt av Edvard Eikill. Saga bok, Stavanger 2008
* Snorre: *Norges kongesagaer*. Oversatt av Anne Holtsmark. Gyldendal, Oslo 1979

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Baksiden av en belarusisk 5000 rubelseddel med bilde av hoppbakkene i Rawbitsjy
**Olympic Sports Complex Raubichi** er et idrettsområde ved Belarus’ hovedstad Minsk. Det ligger i landsbyen Rawbitsjy, cirka 20 km nordøst for Minsk, og ble åpnet 24. februar 1974. Området har anlegg for over 20 idretter, men er særlig viktig for skiskyting. Det har vært arrangørsted for VM i skiskyting tre ganger og verdenscuprenn i langrenn én gang (januar 1991). Rawbitsjy har også Belarus’ eneste større anlegg for skihopping, og har flere ganger hatt europacuprenn i freestyle.

Blant andre idrettsanlegg i området er ishockeyhall (åpnet i januar 2010), freestylebakke, rulleskiløype, fotballbane, tennisbaner og to idrettshaller. Det har også et medisinsk senter, hoteller, restauranter og kaféer.

I Rawbitsjy ligger for øvrig også Belarus’ museum for folkekunst.

Skiskyting
----------

VM i skiskyting ble arrangert i Rawbitsjy i 1974, 1982 og 1990. I 1990 gjorde dårlige snøforhold at bare normaldistansene 20 km for menn og 15 km for kvinner kunne avvikles i Rawbitsjy/Minsk. Mesterskapet ble senere fullført i Oslo og Kontiolax. VM i sommerskiskyting ble arrangert i Rawbitsjy i 1999. Anlegget ble oppgradert fra 2000, og i 2004 var Rawbitsjy arrangørsted for EM. Minsk var blant søkerbyene til VM i 2011, men trakk kandidaturet foran avstemningen. Khanty-Mansijsk vant for øvrig avstemningen mot Nové Město med 27 mot 20 stemmer, og fikk mesterskapet.

Skihopping
----------

Rawbitsjy har et skihoppanlegg med tre hoppbakker med størrelse K74, K52 og K24. Anlegget er Belarus’ eneste sentrum for skihopping. Den største hoppbakken har plastmatter slik at den kan brukes også sommerstid. Bakkerekorden i K52-bakken er 52 meter, satt av belarusiske Aliaksei Muravitski og Aleksandr Hancharou, begge i 2009.

Kilder
------

* Belorusskij lyzjnyj sojuz: Respublikanskij tsentr Olympijskoj podgotovki po zimnim vidam sporta «Raubitsji» (russisk, Belarus’ skiforbund: Vintersportssenteret Rawbitsjy)
* Skisprungschanzen-Archiv: Raubichi (engelsk)

1. ↑  Interfax: Novyj katok v «Raubitsjakh». V projekte – korty, bassejn i stadion Arkivert 19. februar 2009 hos Wayback Machine. (1. februar 2010, russisk)
2. ↑  Belarus.by: Sport in Belarus (engelsk)
**Olav Vesaas** (født 21. desember 1935 i Vinje i Telemark) er en norsk journalist og forfatter.

Utdanning og yrkesliv
---------------------

Han tok lærerskoleeksamen i 1959 og cand.philol.-eksamen med nordisk hovedfag ved Universitetet i Oslo i 1968. Samme år ble han ansatt i NRK for å arbeide med litteratur- og kulturprogrammer i radio. Han er blant annet kjent som programleder for radioprogrammet Språkrøret og for mange litteraturprogram. Han arbeidet i NRK i nesten 30 år bortsett fra to år som forlagssjef for Det Norske Samlaget. Olav Vesaas har i flere år vært medlem av ulike litteraturutvalg i Norsk kulturråd og satt også i styret for Nordens hus på Island og for Norsk-finsk kulturfond. Han har vært medlem av Bokklubbens lyrikkutvalg og har redigert flere diktantologier. 

Han har skrevet biografier om Aasmund Olavsson Vinje, Tarjei Vesaas og Halldis Moren Vesaas.

Familie
-------

Olav Vesaas er sønn av forfatterne Halldis Moren Vesaas og Tarjei Vesaas og eldre bror av barnebok-redaktøren Guri Vesaas.

Bibliografi
-----------

* 1985: *Tarjei Vesaas om seg sjølv*, som redaktør
* 1992: *Telemark – dikt og draum*
* 1994: *Rolf Jacobsen – en stifinner i hverdagen*
* 1995: *Løynde land – ei bok om Tarjei Vesaas*, biografi
* 2001: *Aasmund Olavsen Vinje – ein tankens hermann*, biografi
* 2007: *Å vera i livet : ei bok om Halldis Moren Vesaas*, biografi

Olav Vesaas har også redigert flere bøker med tekster av foreldrene Tarjei og Halldis Moren Vesaas.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 12059931d.
2. ↑   arkiveringsdato 1. oktober 2019, arkiv-URL web.archive.org, lnk.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Olav Vesaas i Cappelen Forlag
* Olav Vesaas i NRK Forfatter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
Busch (#97) og Joe Nemecheck på Talladega Superspeedway i 2005.
**Kurt Busch** (født 4. august 1978 i Las Vegas i Nevada i USA) er en fører i den amerikanske motorsporten NASCAR. Han er fører for bil #2 Miller Lite Dodge Charger i NASCARs Nextel Cup, og deltidsfører i bil #39 Penske Truck Rental Dodge Charger i serien Busch Series. I 2004 vant han Nextel Cup-mesterskapet, som var hans første mestertittel i NASCAR. I 2005 var Busch fører for bil #97 Sharpie/Irwin Industrial Tools Ford Taurus. Fra 2006 erstattet han Rusty Wallace, som pensjonerte seg, som fører for bil #2. Han er én av kun 16 førere som har vunnet løp i alle tre NASCAR-serier (Nextel Cup, Busch Series og Craftsman Truck Series).

Starten i NASCAR
----------------

Busch kjørte først i NASCAR Autozone Elite Division Southwest Tour, og fikk sitt gjennombrudd etter en tragedie, da føreren Chris Trickle ble skutt og senere døde av skadene. Teamet Star Nursery lette etter en ny fører som kunne erstatte Trickel i bil #70, Busch ble ansatt, og vant senere mesterskapet AutoZone Elite Division Southwest Series (i 1999).

Dette førte senere til en plass i Craftsman Truck Series. Busch skapte diskusjon da han senere ble invitert av Jack Roush til å kjøre i (den daværende) Winston Cup Series (senere omdøpt til Nextel Cup Series), uten noen erfaring fra den mindre Busch Series. Dermed overså Roush lagkameraten Greg Biffle, som hadde mer erfaring.

Busch begynte i Winston Cup i 2000, i en alder av 21. Han deltok i 7 løp og fullførte på 48.-plass sammenlagt i sesongen, med Jeff Hammond som teamsjef. (NASCAR-reglene hindrer førere fra å delta i mer enn syv løp om de vil beholde sin *nybegynner* (*Rookie*)-status.)

I 2001 deltok Busch i 35 av 36 løp, uten noen seier, men kjørte inn til 3 topp fem-plasseringer og 6 topp ti-plasseringer. Sammenlagt kom han på 27.-plass.

I 2002 var Busch nær ved å vinne mesterskapet gjennom fire seire, 12 topp fem-plasseringer og 20 topp ti-plasseringer, men kom på tredjeplass sammenlagt.

I 2003 kjørte Busch inn til fire seire, 9 topp fem-plasseringer og 14 topp ti-plasseringer, og fullførte med en skuffende 11.-plass sammenlagt.

Halvveis gjennom 2006-sesongen har Busch tatt én seier (på Bristol Motor Speedway) og 7 topp ti-plasseringer.

Referanser
----------

1. ↑   GeneaStar, GeneaStar person-ID buschk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kurt Busch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Kurt Busch – racing-reference.info Rediger på Wikidata

* (en) Kurt Busch – Driver Database Rediger på Wikidata

* (en) Kurt Busch – eWRC-results.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Per Alfred Antonsen** (født 15. april 1923, død 3. juli 2013) var fra 1. april 1969 til og med 1986 administrerende direktør for Vinmonopolet. Han overtok etter Gunnar Lindeman, som fratrådte etter å ha nådd aldersgrensen. Før han ble administrerende direktør, var han økonomidirektør i selskapet.

Per Antonsen er diplomøkonom fra Norges Handelshøyskole i 1947. Han tok 1. avdeling juridisk embetseksamen i 1953. Etter utdannelsen var han fra mars 1948 ansatt som bedriftsrevisor hos skattedirektørene i Sør-Trøndelag og i Hordaland. Etter et år i en utdannelsesstilling på Norges Handelshøyskole (1955) ble han knyttet til Vinmonopolet. Her var han først konsulent i personal- og økonomiavdelingen. Fra 1968 var han kontorsjef, og fra 1960 økonomidirektør inntil han i 1969 ble øverste sjef. Ved utgangen av 1986 overlot han ledervervet til Einar Joys.

Referanser
----------

1. 1 2   Digitalarkivet, oppført som Per Alfred Antonsen, www.digitalarkivet.no, besøkt 7. april 2021[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Hvem Hva Hvor 1970* side 96
**Hermann Foertsch** (født 4. april 1895 i Drahnow i Landkreis Deutsch Krone/Westpreußen, død 27. desember 1961 i München) var en tysk infanterigeneral i andre verdenskrig. Han ble etter krigen medlem av Organisation Gehlen og ansatt i Bundesnachrichtendienst.

Han var bror til general Friedrich Foertsch.

Foertsch gikk ut av gymnasiet i 1913 og gikk samme år i tjeneste det militære. Han ble fenrik 1913 og løytnant i 1914. Foertsch var fra 1927 til 1945 medlem av overkommandoen.

Han hadde i 1934 Walter von Reichenau som sjef. Reichenau dikterte Foertsch troskapseden til Adolf Hitler og samme dag, 2. august 1934 avla samtlige soldater troskap til Føreren. Under andre verdenskrig hadde Foertsch høye stabsstillinger, særlig fra 1942 til 1944 på Balkan. Han steg i gradene til general i infanteriet og var sjef for 1. arme på vestfronten.

Like etter machtergreifung uttalte Foertsch at det var en stor dag for Wehrmacht å skulle knytte seg til Adolf Hitler. I 1934 skrev han boken *Die Wehrmacht im nationalsozialistischen Staat* («Wehrmacht i den nasjonalsosialistiske stat»). Han hyllet i artikler Hitler som Wehrmachts og den tyske militære tradisjons redningsmann. Etter kapitulasjonen uttalte han kun at «det er menneskelig å ta feil» («Irren ist menschliche Schwäche»).

Etter krigen ble han under den sjuende Nürnbergprosessen (Südostgenerale-Prozess) frifunnet for krigsforbrytelser av en amerikansk militærdomstol. Han ble også frifunnet for nazi-forbrytelser av Bayern Spruchkammer. Han var etter krigen medlem av gruppen som skrev Himmeroder Denkschrift, starten på det som siden ble Bundeswehr.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000004017, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  «Foertsch, Hermann Otto Eduard» (PDF). CIA. 28. februar 1955. Arkivert fra originalen (PDF) 23. januar 2017. Besøkt 3. desember 2020.
3. 1 2  «Foertsch, Hermann». Bundesarchiv. Besøkt 5. desember 2020.
4. ↑  «ZEITGESCHICHTE / WEHRMACHT : Tief eingetaucht - DER SPIEGEL 31/1969». *www.spiegel.de*. Besøkt 5. desember 2020. «Reichenau diktierte seinem Mitarbeiter Major Hermann Foertsch die Eidesformel, und noch am selben Tag, dem 2. August 1934, schworen Soldaten in allen Kasernen des Reiches "bei Gott", ihrem neuen Herrn "unbedingten Gehorsam" zu leisten und "jederzeit für diesen Eid mein Leben einzusetzen". Anschließend )timmten sie in das zusätzlich verordnete "Hurra" auf Hitler ein.»
5. ↑  «Friedrich Foertsch - DER SPIEGEL 41/1962». *www.spiegel.de*. 1962. Besøkt 3. desember 2020. «Schon damals stand er im Schatten seines fünf Jahre älteren Bruders Hermann Foertsch, der nach Hitlers Machtergreifung verkündet hatte, "daß es heute für die Wehrmacht keinen größeren Stolz gibt, als diesem Mann verbunden zu sein".»
6. ↑  «Hermann Foertsch - Munzinger Biographie». *www.munzinger.de*. Besøkt 3. desember 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
Kurt Eisner avbildet på en minnesøyle
**Kurt Eisner** (født 14. mai 1867 i Berlin, drept 21. februar 1919 i München) var en bayersk politiker.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn og ekteskap

Eisner var sønn av den jødiske tekstilfabrikanten Emanuel Eisner, og vokste opp i Berlin. Han studerte ved Friedrich-Wilhelm-universitetet, og virket han som teaterkritiker, og redigerte en rekke sosialistiske aviser. 

Han ble gift med malerinnen Elisabeth Hendrich i 1892 og sammen fikk de fem barn, men de ble skilt i 1917. Eisner giftet seg deretter med Elise Belli, en redaktør. Sammen med henne fikk han to døtre.

### Politisk virke

Han var kritisk innstilt til Karl Marx' tese om den historiske materialisme, en historisk forklaringsmodell som var gått inn som en bærebjelke i partiet SPDs teoretiske grunnlag. Hans tenkning var sterkt påvirket av filosofen Friedrich Nietzsches verker. Han var på linje med Nietzsche i hans likhetstenkning.[*klargjør*] Men på samme tid tok han avstand fra meget annet ved Nietzsche, og anså ham som monstrøs og dyster. Ettersom Eisner var pasifist og sosialist, avviste han Nietzsches dyrkelse av det sterke. 

I 1917 sluttet Eisner seg til Tysklands uavhengige sosialdemokratiske parti (USPD, *Unabhängige Sozialdemokratische Partei Deutschlands*), og ble dømt for forræderi i 1918 på grunn av å ha anstiftet en streik blant arbeidere ved ammunisjonsfabrikker.

### Revolusjonsleder

Etter at han ble løslatt organiserte han en revolusjon som styrtet monarkiet i Bayern. Han utropte Bayern som republikk den 9. november 1918 og ble selv Fristaten Bayerns ministerpresident. 

Ved valgene i februar 1919 led han nederlag. Han ble skutt og drept av den høyrekonservative aktivisten grev Anton von Arco auf Valley mens han var på vei til den bayerske landdagen for å overrekke sin avskjedssøknad. 

Drapet på Eisner ledet til en kommunistisk oppstand og utropelse av en kortvarig bayersk sovjetrepublikk.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Kurt-Eisner, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 17280[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija ID 19336[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Эйснер Курт, besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
7. ↑  Museum, Stiftung Deutsches Historisches. «Gerade auf LeMO gesehen: LeMO Bestand: Biografie». *www.dhm.de* **(tysk)**. Besøkt 26. november 2017.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Otto von Dandl** | **Bayerns ministerpresidenter**(1918–1919) | Etterfølger:**Martin Segitz** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Phloeidae** tilhører gruppen Pentatomoidea, en undergruppe av tegene, en gruppe av nebbmunner. De har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen. De lever av plantesaft fra planter og trær.

Utseende
--------

Store (20 – 30 mm), svært flate, brunlige teger. De er svært godt kamuflert og ligner lav-kledte trestammer. Både hode, thorax og bakkropp er sterkt, bladaktig utvidet sideveis. Fasettøynene er delt i en øvre og en nedre del. Antennene er tynne og tre-leddete. Scutellum er ikke speiselt stort, forvingene er nettaktig rynkete. Føttene er tre-leddete.

Levevis
-------

Phloeidae har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier. Phloeidae har yngelpleie, hunnen vokter over eggene og i alle fall over det første nymfestadiet, som hun enten dekker med kroppen sin eller bærer rundt på kroppen. de suger på ulike busker og trær, i alle fall i myrtefamilien (Myrtaceae). Disse tegene er utmerket kamuflert når de sitter på trestammer, men kan også forsvare seg ved å sprute væske fra stinkkjertlene, som munner ut på ryggen.

Utbredelse
----------

Familien finnes bare i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* overklasse insekter, Hexapoda
	+ klasse høyere insekter, Insecta
		- gruppen **Neoptera** («nyvinger»)
			* ordenen Nebbmunner (Hemiptera)
				+ delgruppe Teger, (Heteroptera)
					- gruppe Trichophora
						* overfamilien Pentatomoidea
							+ familien **Phloeidae**
								- slekten *Palaeophloea* Kirkaldy, 1909 – bare kjent fra fossiler
								- slekten *Phloea* Lepeletier & Audinet-Serville, 1825
									* *Phloea corticata*
									* *Phloea subquadrata* Spinola
								- *Phloeophana longirostris* (Spinola)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Phloeidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Phloeidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Phloeidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Phloeidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
**Hermann Detering** (født 1953 i Oldenburg, død 2018) var en tysk teolog og prest bosatt i Berlin.

Detering var først og fremst kjent for sitt radikalt kritiske syn på Paulus. Flertallet av vår tids teologer ser på Paulus som det viktigste og mest pålitelige vitne til Jesus og de første kristne. Men i sin bok *Der gefälschte Paulus: Das Urchristentum im Zwielicht* (Düsseldorf, 1995) argumenterer Detering mot denne oppfatningen og hevder at alle Paulus' brev i Det nye testamente er forfalskninger fra det 2. århundre. Ved å karakterisere brevene som pseudepigrafi fra «erkekjetteren» Marcions miljø har Detering skapt fornyet interesse for en skole av radikalt kritiske teologer som virket i Nederland på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet. De fremste representantene for denne skolen var: Abraham Dirk Loman (1823–1897), Willem Christiaan van Manen (1842–1905), Gerardus Johannes Petrus Josephus Bolland (1854–1922) og Gustaaf Adolf van den Bergh van Eysinga (1874–1957).

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 172041562, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Robert M. Price, *The Pre-Nicene New Testament: Fifty-four Formative Texts* (Salt Lake City, 2006), side 1181-1185. Se også Deterings egen nettside.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Rødbrunt metallfly** (*Autographa jota*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er nokså vanlig på Sørlandet og Vestlandet i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 39–42 mm), rødbrunt nattfly. Arten virker «renere» i fargen enn de andre norske *Autographa-*artene. Den ligner mest på fiolettbrunt metallfly (*Autographa pulchrina*), men skiller seg fra denne på at den er mer ensfarget, lysere rødlig og mangler synlig ringmerke. Forkroppen (thorax) er rødbrun med en høy tverrkjøl av oppstående, hårlignende skjell og en dusk over scutellum, slik det er vanlig hos metallfly. **Forvingen** er rødbrun med forholdsvis store, ensfargede flater, den bakerste delen av midtfeltet gulrød. Midt i vingen er det to små, sølvhvite flekker som noen ganger er sammenvokst og danner en y-formet tegning. Nyremerket er lyskantet, lite tydelig, men med et par små, svarte flekker ved ytterkanten. Den mangler et synlig ringmerke. Mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er lyse med mørkbrune kanter, bare tydelige i vingens bakre del. Bølgelinjen, som går langs ytterkanten, er mørk, tydelig i vingens fremre halvdel der den er S-formet. I vingens ytre del er det lyse felter langs ytre mellomlinje, smalt langs ytterkanten og en flekk ved bakhjørnet. **Bakvingen** er lyst gråbrun med en diffus, lysere tverrstripe i midten.

Levevis
-------

Den lever i åpne områder som skogkanter, lysninger i skogen, hager, enger og åkerkanter. Larvene lever på ulike løvtrær, busker og urter, kanskje særlig på brennesle (*Urtica dioica*), som også er en vanlig næringsplante for andre metallfly. De overvintrer. De voksne sommerfuglene flyr i juli – august.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Europa og videre østover til øst-Sibir. I Norge er den forholdsvis vanlig på Sørlandet og på Vestlandet nord til Bergen. Ellers er den funnet på Hvaler i Østfold og på Haram på Sunnmøre.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, rødbrunt metallfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Autographa jota* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *rødbrunt metallfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *rødbrunt metallfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *rødbrunt metallfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *rødbrunt metallfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *rødbrunt metallfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *rødbrunt metallfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Autographa jota* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Per Arne Totland** (født 1. oktober 1958) er en norsk forfatter og bedriftsrådgiver.

Totland var nyhetsreporter og programleder i NRK Dagsnytt fra 1980 til 1985. Han var en periode informasjonsdirektør i IndustriBanken og deretter direktør for kommunikasjon og konsernutvikling i Dyno Industrier i seks år til 1993. Totland eide og drev fra 1994 til 2013 kommunikasjonsbyrået Axxept (opprinnelig etablert under navnet Argument). Fra 2013 har han arbeidet som frittstående rådgiver og som forfatter.

Totland debuterte som romanforfatter i 2015 med spenningsromanen *Om hundre år er allting gjemt*, en historisk-politisk thriller med Svalbardtraktaten som bakteppe. Han har også skrevet boken *Kaldfront* om Svalbards politiske historie og andre dokumentarbøker.

Totland er født i Oslo, oppvokst i Sandnessjøen og Rosendal, og har siden 1978 bodd i Oslo Han er gift med Thea Totland.

Bibliografi
-----------

* *A Century at Sea* (dokumentar, 2019)
* *Kaldfront. Konfliktområdet Svalbard gjennom 100 år* (dokumentar, 2016)
* *Om hundre år er allting gjemt* (roman, 2015)
* *Germa Lionel - norske sjøfolk i Gaddafis fangenskap* (med Helge Alvin Rosfjord, dokumentar, 1984)

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

*
**Philter** er et norsk pop-elektronisk musikkprosjekt av Magnus Gangstad Jørgensen. Philter ble startet i 2005 da Jørgensen begynte å laste opp musikk på Urørt, og fikk oppmerksomhet etter at filmprodusenten Filip Christensen fra Field Productions kom over profilen hans. Filip Christensen ønsket å benytte sangen «Love» i traileren til skifilmen *Welfare*. Flere andre Philter-sanger ble benyttet i den ferdige filmen, og Philter fikk stadig flere nedlastinger på Urørt. Philter var i 2011 den mest nedlastede artisten på Urørt, med nesten 800 000 nedlastinger og lyttinger uten å ha gitt ut noen album. Musikken har blitt brukt i både sportsfilmer, TV-serier og reklamer.

Philter har signert med plateselskapet Nordic Records og ga ut sin første singel for nedlasting 21. februar 2011. Debutalbumet *The Beautiful Lies* ble lansert 6. mai 2011.

Diskografi
----------

### Album

* *The Beautiful Lies* - (2011)
* *Haunting* - EP - (2011)
* *The Blossom Chronicles* - (2012)
* *We Fought Monsters* - (2012)
* *The Legend Of Iya (Original Game Score)* - (2014)
* *The Campfire Tales* - (2016)
* *The Queen of Crowns* - (2019)

### Singler

* "The Lights" - (2011)
* "Haunting" - (2011)
* "Revolver" (2011)
* "Run Baby Run" - (2013)
* "We Move Like Wolves" - (2015)
* "She Walks Alone" - (2015)
* "Neon Ballet" - (2019)

Referanser
----------

1. 1 2  
«Biography» **(engelsk)**. The Philter Lounge. Arkivert fra originalen 13. april 2011. Besøkt 14. april 2011.
2. ↑  
«Beskrivelse av *Beautiful Lies* hos CDON» **(norsk)**. The Philter Lounge. Arkivert fra originalen 14. april 2011. Besøkt 14. april 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Et stykke Vesterhavsost
**Vesterhavsost** er en dansk ost som fremstilles av det danske meieriet Thise. Den er en fast ost, inspirert av den hollandske osten gouda, og fremstilt av kumelk som lagres i minst 26 uker. Osten lagres i Bovbjerg ved Lemvig ved Vesterhavet. Osten har en tørr, kraftig smak med saltnister. Vesterhavsost er vokset på utsiden. 

Vesterhavsost ble utviklet av Thiese Meieri i 2008, da meieriet leide seg inn i Arlas ostelager, der Arla hadde lagret osten *Søvind*, som hadde inspirert Thiese Meieri til fremstilling av Vesterhavsosten. Et særlig ventilasjonssystem fører havluften inn i ostelageret. 

Thise meieri oppnådde varemerkeregistrering av navnet Vesterhavsost i 2011.

Priser
------

Vesterhavsost har vunnet en rekke priser, herunder

* Mejeribrugets Gourmetpris 2008
* Lesernes pris, Politiken 2009
* Bronse i kategorien hardost "Nordens Bästa Ost" 2011
* Gull i kategorien for spesialost ved Danish Internasjonal Food Contest 2012

Referanser
----------

1. ↑  «Produktbeskrivelse, Thise Mejeri». Arkivert fra originalen 23. september 2016. Besøkt 25. november 2018.
2. ↑  *Vesterhavsost på vej fra Thise*, jp.dk, 8. mars 2008
3. ↑  Varemærkeregistrering VR 2011 02729
4. ↑  «naturensskafferi.se». Arkivert fra originalen 1. april 2017. Besøkt 25. november 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Røde Mølle** (etablert 1920 i Kristiania, nedlagt 1935) var en norsk danserestaurant, etablert av restauratør Sigurd Paulsen i området Tivoli. Navnet kom av husets dekorative røde mølle (over inngangen), inspirert av den franske Moulin Rouge. Etablissementet ble lagt der det tidligere «Apollosalongen» (senere «Florasalongen») befant seg.

Man hadde en spisesal arrangert rundt et sentrert dansegulv, og to orkestre i hver ende. Første band var det amerikanske Don Parkers jazzorkester. Norske band og eget husorkester (blant annet med Willie Vieth og Yngvar Wang) spilte fra 1928. Etterhvert antok musikken en mer pop-orientert stil, som i «Røde Mølle Melody Boys».

Stedet var aktivt inntil Tivoliområdet ble revet (1937).

Navnet er brukt om flere bygninger. Tidligere hadde man på 1910-tallet folkerestauranten Den Røde Mølle i første etasje av Deichmanske biblioteks bygning på Grønland (Oslo).
I dag finner man teaterscenen «Røde Mølle» i Fredrikstad, mens restauranten «Den Røde Mølle» lå i Brugata 9 ved Lilletorget i Oslo, frem til den ble stengt i 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Røde Mølle, Tivoli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Jazz | Oslo
**Phippsøya** er ei øy som utgjør en del øygruppen Sjuøyane helt nord på Svalbard. Øya rett nord for Nordaustlandet og Nordenskiöldbukta, i Gustav V Land. Den er en del av Nordaust-Svalbard naturreservat.

Merckollhytta på Phippsøya
Det høyeste punktet er Tryggve Granfjellet 465 moh. Arealet av øya er omkring 26 km².

Phippsøya har fått navn etter den engelske oppdageren Constantine John Phipps, som hadde kommandoen for to fartøyer under en arktisekspedisjon som nådde Svalbard og Sjuøyane i 1773. I Isflakbukta syd på Phippsøya ligger en såkalt *Merckoll-hytte*, oppført av bergmester Hans Merckoll i 1936. Dette var en av flere nødhytter som dette året ble satt opp på østsiden av Svalbard for å huse mennesker i nød eller tjene som tilfluktssted for eventuelle forliste. Hyttene ble bekostet av statens krisemidler. Nødhytten på Phippsøya er det nordligste bygg på Svalbard og er fredet som prioritert kulturminne.

Eksterne lenker
---------------

* Phippsøya *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt
* Panoramabilder fra Phippsøya med Merckoll-hytta.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Nordlig klodøgnflue** (*Metretopus alter*) er en døgnflue som tilhører familiegruppen klodøgnfluer.

Utbredelse
----------

Grønnøyet klodøgnflue finnes helt nord i Nord-Amerika og Europa, muligens litt østover i Asia. Finnes i Norge, men er bare registrert i Troms.

Utseende
--------

### Voksne (imago)

Kroppen er 10-12 millimeter lang. Kroppen er grå eller litt oliven på farge. Vingene er trekantet og holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. Lengst bak på bakkroppen er det to haletråder (cerci). Den ligner grønnøyet klodøgnflue, som er vanligere og registret fra alle norske fylker.

### Nymfer/larver

Nymfene er mellom 10-12 millimeter lange. Gjellene er enkle, avrundet og asymmetriske. De har en lang og tynn klo på det andre og tredje beinpar.

Levevis
-------

Nordlig klodøgnflue finnes i rennende ferskvann. Den lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer. Eggene slippes av hunnen ned på vannoverflaten. De synker straks til bunnen. Nymfene lever nedgravd i bunnmaterialet, i mudder og sand på bunnen. De spiser små partikler av organisk materiale, som alger, planterester eller råtnende planter. I Norge har den vanligvis et nymfestadium på 2 år.

Nordlig klodøgnflue tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadium kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for *dun* (engelsk).

De voksne kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Orden **Døgnfluer (Ephemeroptera)**
	+ Familie **Klodøgnfluer (Ametropodidae)**
		- **Nordlig klodøgnflue** *Metretopus alter*, Bengtsson, 1930

Litteratur
----------

* Johansen, G.O. og Lunde, V. 1993. *Sjekkliste for norske døgnfluer (Ephemeroptera) med forslag til norske navn.* Norsk entomologisk forening, InsektNytt 18(3-4), s. 19-22
* Arnekleiv, Jo Vegar. 1995. *Døgnfluelarver.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 14, 45 sider.
* Puthz, V. 1978. *Ephemeroptera.* Limnofauna Europaea, J. Illies (ed.). Fischer Verlag, Stuttgart. side 256 – 263.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nordlig klodøgnflue* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nordlig klodøgnflue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Nordlig klodøgnflue* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Nordlig klodøgnflue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Nordlig klodøgnflue* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Nordlig klodøgnflue* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Nordlig klodøgnflue* hos NCBI Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening
***Nordlandsposten*** var en dagsavis som ble utgitt i Bodø i Nordland.

Historie
--------

Avisa kom ut med sin første utgave 1. oktober 1862 under navnet *Nordlands Amtstidende* som ukeavis og var Bodøs første avis. Avisa ble startet av boktrykker Foss fra Trondhjem og ble i starten trykket i Strandgården. Etter noen måneders drift ble avisen og trykkeriet kjøpt opp av de lokale forretningsmennene Jens Cornelius Koch, Vilhelm Bernhard Jentoft og Christian Albrigt Jakhelln.

Fra 1881 ble avisa utgitt to ganger i uka. I 1886 ble navnet endret til *Nordlandsposten* i forbindelse med salg av avisa til lokale forretningsfolk og håndverkere.

27. mai 1940 ble avisas lokaler bombet av tyske fly. Avisa var Bodøs største fram til 1990 da konkurrenten Nordlands Framtid overtok. I 1995 ble Harstad Tidende-gruppen avisas største eier.

10. desember 2001 ble eierne av Nordlands Framtid og Nordlandsposten, henholdsvis A-pressen og Harstad Tidende-gruppen enige om å starte en ny avis i Bodø som skulle erstatte de to tidligere konkurrentene.

Nordlandsposten kom ut med siste utgave lørdag 16. februar 2002, mens den nye avisa, Avisa Nordland, kom med sin første utgave mandag 18. februar 2002.

Referanser
----------

1. ↑  *Bodø bys historie*, s. 180

Litteratur
----------

* Axel Coldevin (1937). *Bodø bys historie*. Bodø: Bodø kommune.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |