recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stattholderskap** er i Skottland et område definert av seremonielle årsaker. Hvert område har en stattholder (*Lord-Lieutenant*). De avviker fra både tradisjonelle grevskap og regioner. 

Fire av stattholderskapene – City of Aberdeen, City of Dundee, City of Edinburgh og City of Glasgow – har et eldgammelt privilegium som gir dem rett til selv å velge sin stattholder, som der har tittelen *Lord Provost* og også fungerer som byens borgermester.

Embetet som stattholder er ofte tenkt på å ha en nær tilknytning til historiske grevskap. Dette gjelder særskilt i Skottland, hvis stattholderne er noen ganger antatt å være mer på linje med de historiske og tradisjonelle grevskapene enn de i England og Wales. Det er mange betydelige forskjeller mellom dem. Stattholderskapene i Skottland sammenlignet med de tradisjonelle grevskapene viser mange likheter. Det gjenspeiler det faktum at stattholderne en gang var basert på de historiske grevskapene, men det har blitt endret, spesielt siden 1975, for å gjenspeile endringer i lokale myndighetsområder. Mens et flertall av de 35 stattholderne fortsatt har et historisk fylkesnavn, har bare 15 av dem et område som er rimelig nær det historiske grevskapet.

  


|  |
| --- |
| **Stattholderskap i Skottland** |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 1. Aberdeen
2. Aberdeenshire
3. Angus
4. Argyll and Bute
5. Ayrshire and Arran
6. Banffshire
7. Berwickshire
8. Caithness
9. Clackmannanshire
10. Dumfries
11. Dunbartonshire
12. Dundee
13. East Lothian
14. Edinburgh
15. Fife
16. Glasgow
17. Inverness
18. Kincardineshire
19. Lanarkshire
 |  | 20. Midlothian
21. Moray
22. Nairn
23. Perth and Kinross
24. Renfrewshire
25. Ross and Cromarty
26. Roxburgh, Ettrick and Lauderdale
27. Stirling and Falkirk
28. Sutherland
29. The Stewartry of Kirkcudbright
30. Tweeddale
31. West Lothian
32. Western Isles
33. Wigtown

**Ikke vist:*** Orknøyene
* Shetlandsøyene
 |

 |

Referanser
----------

1. 1 2  «The lieutenancies of Scotland and their relationship to the historic counties» (PDF), *Association of British Counties*, Fact Sheet
2. ↑  «The Lord-Lieutenants (Scotland) Order 1996», *Legislation.gov.uk*

Litteratur
----------

* The Lord-Lieutenants Order 1975, Statutory Instrument 1975 No. 428.
* The Lord-Lieutenants (Scotland) Order 1996, Statutory Instrument 1996 No. 731 (S.83).

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
**Pjotr Jakovlevitsj Tsjaadajev** (russisk: Пётр Яковлевич Чаадаев), født 7. juni 1794 i Moskva, død 26. april 1856 samme sted) var en russisk filosof.

Biografi
--------

Tsjaadajev var etter uavsluttede studier ved universitetet i Moskva gått inn i militæret, og kjempet under napoleonskrigene. Som militær i Semjonovskijregimentet, og hans opplevelser av hvordan tsar Aleksander hadde håndstert et opprør i dette regiment i 1820, førte til at han sluttet i tjenesten og bidro til de holdninger han senere skulle legge for dagen.[]

Tsjaadajev publiserte åtte *Filosofiske brev* om Russland i Frankrike i 1829, som sirkulerte i Russland som manuskripter i mange år. Hans arbeider kunne ikke publiseres i Russland på grunn av deres sterke kritikk av russisk politikk og Russlands betydning i verdenshistorien. 

Det viktigste budskapet i Tsjaadajevs *Filosofiske brev* var at Russland hadde sakket akterut etter de vesterlandske stater og ikke bidratt med noe til verdens utvikling.[] Tsjaadajev konstaterte at Russland måtte starte opp på nytt. Han rettet også kritikk mot Russlands intellektuelle isolering og sosiale underutvikling. Da det første (og det eneste under Tsjaadajevs livstid) av de *Filosofiske brev* ble publisert 1836 i den russiske avisen *Teleskop*, var dens redaktør i eksil i de nordligste delene av Russland. 

Tsjaadajevs ufordelaktige oppfatninger Russland gjorde at han først ble bedømts som sinnssyk,[] og hans neste arbeide hadde tittelen *En gal manns forsvar* (1837). 

De fleste av Tsjaadajevs arbeider er blitt redigerte av hans biograf, Mikhail Gersjenzon (to bind, Moskva, 1913–14), hvis studie av filosofen ble publisert i St. Petersburg i 1908.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Tjaadajev, Petr Jakovlevitj i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1919)
* Pusjkins skolekamerat og venn i Prosjekt Runeberg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** RLS **·** BNE
 |
**Place Bellecour** er en stor plass i Lyon, Frankrike, nord i Ainay på Presqu'île. Plassen er på 62 000 m² og dermed den største åpne plass (uten noen form for beplantning) i Europa og den tredje største plassen i Frankrike etter place des Quinconces i Bordeaux (126 000 m²) og place de la Concorde i Paris (86 400 m²). Det er den største bilfrie plass i Europa; de andre plassene nevnt ovenfor er tillatt for biltrafikk. Midt på plassen finnes en statue av Louis XIV til hest, utført av François-Frédéric Lemot i 1825. En annen statue som viser Den lille prinsen og en tredje av denne litterære skikkelsens skaper, forfatteren Antoine de Saint-Exupery, finnes vest på Place Bellecour.

To paviljonger er oppført på Place Bellecour. Den ene inneholder turistinformasjonen og den andre et kunstgalleri. Plassen ligger innenfor det som i 1998 ble oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.

Place Bellecour regnes som Lyons geografiske sentrum og all avstand til og fra Lyon regnes fra dette sted.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Place Bellecour – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Dette navnet følger spansk navneskikk og alfabetiseres derfor etter det første av de to etternavnene.

**Manuel Beltrán Martínez** (*Triki*) (født 28. mai 1971 i Jaén) er en spansk syklist.

Den gode klatreren Beltran ble i 1995 profesjonell med laget Mapei. Beltrans første seier kom i 1999 under Katalonia rundt. Han vant en tempoetappe og sammenlagt. Han har fem plasseringer blant de ti beste i sammendraget i Vuelta a España. Den beste plasseringen kom i 2003 med en sjetteplass. Det beste Tour de France-resultatet er en ellevteplass fra 2000.

Den 11. juli 2008 bekreftet Det franske antidopingbyrået (AFLD) at Manuel Beltran testet positivt på EPO i Tour de France 2008.

Klengenavnet *Triki* kommer av Beltrans forkjærlighet for småkaker. Kakemonsteret i TV-serien *Sesam stasjon* heter nemlig *Triki* på spansk.

Lag
---

* 1995-1996 Mapei
* 1997-1999 Banesto
* 2000-2001 Mapei
* 2002-2003 Team Coast
* 2003-2006 Discovery Channel
* 2007-2008 Liquigas

Referanser
----------

1. ↑  «Doping agency: Beltran positive for EPO». *google.com*. AP. Arkivert fra originalen 11. juli 2008. Besøkt 11. juli 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Manuel Beltrán – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Manuel Beltrán – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Manuel Beltrán – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Manuel Beltrán – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
**«The Gypsy»** er en britisk sang med melodi og tekst av Billy Reid.

«The Gypsy» ble opprinnelig introdusert i Storbritannia av Reid's orchestra og vokalist Dorothy Squires. I USA ble sangen spilt inn på plate av The Ink Spots, Dinah Shore og Sammy Kaye & his orchestra og ble en hit for alle tre.

Innspillingen med The Ink Spots ble gjort 19. februar 1946 og utgitt av Decca Records med katalognummer 18817A.

Innspillingen med Dinah Shore (Sunny Burke orch.) ble gjort i februar 1946 og utgitt av Columbia Records med katalognummer 36964. Den andre siden var «Laughing on the Outside (Crying on the Inside)».

Innspillingen med Sammy Kaye & his orchestra ble utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 20-1844.

«The Gypsy» ble også spilt inn på plate av Charlie Parker 29. juli 1946 under den berømte «Lover»-sessionen, hvoretter han ble innlagt på Camarillo State Mental Hospital i California.

I tillegg til Parkers versjon var det to innspillinger med Quincy Jones: *The Birth of the Band* (1959) og fra begynnelsen av 1960-årene *Quincy Jones and His Band: Vol. 1*, begge albumene med Bill Wood.

En nyere versjon av plateprodusent og utøver Jim Dickinson fra Memphis var med på hans utgivelse *A Thousand Footsteps in the Sand* fra 1997, som opprinnelig ble innspilt i 1992.

Handling
--------

Sangen forteller historien om personer som regelmessig besøker en sigøyner som trøster dem med at deres elskere har vært trofaste, skjønt – som sangen sier – vet de at sigøyneren tar feil og at deres elskere har vært utro.

Norsk versjon
-------------

Egil Berg har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Sigøyner». 

### Innspilling

* Gunnar Sønstevolds orkester, sang: Frank Weylert har spilt inn sangen. Utgitt på 78-platen Musica A 8900 i 1946.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| The Ink Spots | USAs flagg Billboard Most Played Juke Boxe Race Records-listen | # 1 | # 1 i 3 uker | 1946 |
| The Ink Spots | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 1 | 18 | 2. mai 1946 |
| Dinah Shore | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 2 | 15 | 2. mai 1946 |
| Sammy Kaye & his orchestra | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 4 | 10 | 9. mai 1946 |

Referanser
----------

1. ↑  Decca Records in the 18000 to 18999 series
2. ↑  Columbia Records in the 36500 to 36999 series
3. ↑  RCA Victor Records in the 20-1500 to 20-1999 series
4. ↑  Se plateetiketten
5. ↑  Whitburn, Joel (2004): *Top R&B/Hip-Hop Songs 1942-2004*. Record Research. Side 275
6. 1 2 3   Whitburn, Joel (1973): *Top Pop Records 1940-1955*. Record Research
De store åpningene i hudskjelettet, til *trakésystemet*, slik som hos denne skarabiden, *Osmoderma eremita*, omtales som *stigma* eller *spirakler*.
**Spirakler** eller **stigmata** er de/den større åpningen(e) i hudskjelettet inn til *trakésystemet*, et nett av tynne såkalte trakérør, og er en del av åndedrettet til en rekke laverestående dyr. 

Spirakler finnes vanligvis på alle bakkroppens segmenter (ledd). Ulike dyregrupper har ulikt antall spirakler. Edderkopper har normalt bare en, den er plassert litt langt bak og på undersiden av bakkroppen. Hos andre leddyr, som insekter, er det hos voksne individer vanligvis omtrent 10 slike åpninger, eller færre. De ligger vanligvis i overgangen mellom leddene i bakkroppen. Unge larver har 12 par trakéåpninger (spirakler), eller begynnelse til slike. Fra de større trakérørene forgreiner trakésystemet seg som «dusker» i stadig finere og tynnere greiner ut til alle kroppens celler. Trakeer finnes hos laverestående dyr som insekter og enkelte edderkoppdyr. Felles for dyr som har trakeer, er at de ikke har lunger eller gjeller hvor kroppen kan ta opp oksygen. Trakeene forsørger alle kroppens celler direkte med atmosfærens oksygen.
*Må ikke forveksles med den sameuropeiske serien The Spiral*  

***The Spiral*** (fransk tittel: *Engrenages*) er en fransk kriminalserie som har gått på Canal + siden 2005. Serien er et politi- og rettsdrama som følger en etterforskningsgruppe med til dels uortodokse metoder, en politiadvokat som forsøker å holde seg hederlig og rettferdig i delvis korrupt system, en forsvarsadvokat hvis hunger etter å tjene penger får henne til å krysse loven og en dommer som forsøker å avsløre maktmisbruk og korrupsjon.

Serien vant en internasjonal Emmy for beste dramaserie.

Den har per januar 2020 ikke blitt sendt på noen norske TV-kanaler.

Referanser
----------

1. ↑  Lincoln, Ross A. (24. november 2015). «International Emmys: France Leads As ‘Spiral’ Wins Best Drama Series». *Deadline* **(engelsk)**. Besøkt 31. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *The Spiral* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Spiral* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Sunfish** regnes for å være den mest populære seilbåten i verden med ca. 500 000 båter solgt. Designet av Alexander Bryan og Cortlandt Heyniger i 1952. Kåret til et av historiens beste design blant annet fordi den er stort sett uforandret siden den ble lansert.

Den Internasionale Sunfish klassen er en populær one-design class seiljolle som ble utviklet på 50-tallet. Båten kan seiles av en, to eller tre personer, men det er mest vanlig å seile med en person. Men sin lengde på 4,2 meter og vekt på under 60 kilo er båten lett å frakte på biltak eller liten tilhenger. Sunfish blir brukt som rekreasjons-seiler eller regattaseiler, og det arrangeres mer enn 1000 båtrace på verdensbasis hvert år.

En enkelt person kan med enkelhet seile en Sunfish. Det flate designet med liten selvlensende kokpit gjør at båten ikke fylles med vann. På grunn av lav pris og enkel konstruksjon (båten er ofte betraktet som den mest lettseilede småbåt, og brukes i stor grad til å lære seiling, så regnes dette som Amerikas mest populære seilbåt gjennom historien; mer enn 500 000 Sunfish seilbåter er bygd. Dette har medført til at Sunfish er med i the American Sailboat Hall of Fame.

Den store populariteten til Sunfish har gitt mange etterligninger; Starfish, Aquafin, Phantom, og Big Fish er alle båter som er nesten identiske med Sunfish.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av Sunfish

| * v
* d
* r
Det internasjonale seilerforbundets jolleklasser |
| --- |
| 29er • 420 • 470 • 49er • 505 • B14 • Byte • Cadet • Contender • Enterprise • Europajolle • Finnjolle • Fireball • Flying Dutchman • Flying Junior • GP14 • International 14 • Laser Standard • Laser Radial • Laser 4.7 • Laser II • Lightning • Mirror • Moth • Musto Performance Skiff • O'pen BIC • OK-jolle • Optimist • RS Feva • RS Terra • Snipe • Splash • Sunfish • Tasar • Topper • Vaurien • Zoom 8 |
| Andre Internasjonale klasser: | Olympiske klasser •  Kjølbåtklasser • Flerskrogsklasser • Seilbrettklasser • Storbåtklasser |



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Pjotar Tsjaadajew** (belarusisk: Пётар Чаадаеў, russisk: Пётр Чаадаев – *Pjotr Tsjaadajev*, født 21. januar 1987 i Moskva) er en belarusisk skihopper som har konkurrert siden 2001.

Han debuterte i kontinentalcupen bare 14 år gammel. Han endte på sisteplass i Kuusamo. Et år senere ble han nr. 14 i junior-VM I Schonach. Etter flere år med middels resultater i kontinentalcupen, tok han steget opp blant verdenseliten i 2004, i VM i skiflyving i Planica, hvor han ble nr. 44. Han deltok i VM i Oberstdorf i 2005, der han ikke kvalifiserte seg til noen av rennene. Han ble nest sist med det belarusiske laget i lagkonkurransen som Østerrike vant foran Finland og Norge. Tsjaadajews hopp var et av konkurransens aller svakeste hopp. Det skal også sies at det ukrainske laget, som ble sist, ikke kunne stille til start.

I verdenscupen har han en 45. plass fra Holmenkollen som beste prestasjon. Han er også innehaver av den belarusiske rekorden, på 197,5 meter.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pjotar Tsjaadajew – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Pjotar Tsjaadajew – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Pjotar Tsjaadajew – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Pjotar Tsjaadajew – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Pjotar Tsjaadajew – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Pjotar Tsjaadajew – skijumping.pl Rediger på Wikidata

* (pl) Pjotar Tsjaadajew – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Instrumentflygeregler** (**IFR**, fra engelsk *instrument flight rules*) er en rekke krav i luftfartsbestemmelsene som må være tilfredsstilt for å kunne gjennomføre flyginger under instrumentforhold (*instrument meteorological conditions - IMC*). Disse bestemmelsene finnes i blant annet *Bestemmelser for Sivil Luftfart (BSL) D 1-1 Forskrift om luftfartsoperasjoner og BSL F 1-1 Forskrift om lufttrafikkregler og operative prosedyrer.* I tillegg gjelder krav til at flygerne må være sertifisert og kvalifisert i henhold til relevante krav i *BSL C 1-1 Forskrift om sertifisering av besetningsmedlemmer* og luftfartøyet må være sertifisert og vedlikeholdt etter relevante bestemmelser.

Flyging i henhold til instrumentflygeregler betyr at flygebesetningen kan navigere trygt kun basert på instrumentindikasjoner i førerkabinen og på kommunikasjon med lufttrafikktjenesten. Det betyr at en kan fly i nesten «all slags vær» og under alle lysforhold. Oftest er det i praksis værforholdene på startsted, ankomststed eller på nødvendige reservelandingsplasser som er begrensningen for når flyging kan foregå. Værforholdene under resten av flygingen (i underveisfasen) spiller mindre rolle, unntatt når det er spesielle forhold som for eksempel svært kraftig turbulens, ising eller tordenvær. 

Luftfartsregelverket stiller krav om at flyginger må skje etter IFR når værforholdene tilsier det, når type luftrom krever det og i en del tilfeller om natten. Passasjerflyging med betalende passasjerer skjer av sikkerhetsgrunner normalt som IFR flyging uansett vær og lysforhold.

Under IFR flyging navigerer luftfartøy etter radionavigasjonshjelpemidler som baserer seg på bakkestasjoner som NDB, VOR og DME (sivilt), og TACAN (militært). Etterhvert har navigasjon basert på satellittnavigasjon (GNSS) med GPS (amerikansk) og/eller GLONASS (russisk) blitt stadig mer utbredt. For å vise egen posisjon og forhindre sammenstøt mellom luftfartøy og mellom luftfartøy og bakken er det krav om utstyr som radartransponder, antilkollisjonsutstyr (ACAS) og terrengvarslingsutstyr (TAWS). I kontrollert luftrom er IFR flyginger pålagt å melde inn flygeplan før flyging og blir underlagt flygekontrolltjeneste.

I tillegg til å navigere til og fra selve posisjonen til navigasjonshjelpemidlene, er det definert såkalte veipunkt / IFR-meldepunkter definert ut fra retning og avstand fra et navigasjonshjelpemiddel og/eller ut ifra punktets geografiske posisjon ut ifra lengde- og breddegrader. Slike meldepunkter får sin egen 5 bokstavbetegnelse som er et ord som er fonetisk enkelt, klart og lett å forstå på flyradioen. Omkring Gardermoen finnes SUMAK (på svenskegrensen ved Chalottenberg), MOSAS og KOLAB (ved Helgøya i Mjøsa) og (ved Meråker:) MERAK.

Alternativet til IFR flygereglene er VFR, visuelle flygeregler. De definerer blant annet hvor godt været må være for slik flyging ved å beskrive hvor langt fartøyet må være unna skyer i ulike luftromsklasser.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Svingehastighetsmåler i en nyere Cessna 172.
En **svingehastighetsmåler**, også kalt **svingeindikator** eller **svingeviser**, er et vanlig instrument i luftfartøy.

Det er et gyroskopisk instrument som har et svinghjul montert med horisontal akse. Instrumentet i tradisjonelle førerkabiner viser et miniatyrfly med vinger eller en viser. Ved retningsforandring mot høyre går høyre vinge ned eller viseren peker mot høyre. Ved retningsforandring mot venstre går venstre vinge ned eller viseren peker mot vestre.

Instrumentet er vanligvis plassert ned til venstre for kunstig horisont.

Det er vanligvis montert sammen med "kula" som viser resultantretningen av tyngdekraften og sentrifugalkraft. Ved koordinert flyging i sving vil kula ligge i midten. Ved ukoordinert flyging ligger kula ut mot ene siden. Da kjennes det som setet står litt til siden, og flyet vil skli sidelengs på vingene. Da vil hele flykroppen gli litt sideveis gjennom lufta, noe som gir betydelig øket luftmotstand.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Bread and Circus*** er en norsk splatter, komediefilm fra 2003, skrevet og regissert av Morten Løke under pseudonymet «Martin Loke».

Handling
--------

Moder Jord føder et barn som blir innført i systemet. Barnet blir en mann og innser at livet hans har vært en illusjon. Mannen avviker fra sin faste bane og møter en eldre herre som forteller ham en historie. Deretter returnerer han visere til systemet og blir gammel. Systemet har ikke lenger bruk for ham og han blir tatt ut for å henrettes. Han får flashbacks fra livet, motstrider seg sin skjebne og rømmer ut i ingenmannsland. Der hamrer han ut en steintavle med et budskap for fremtidige generasjoner. Noen år senere finner et ungt par denne steintavlen; inspirert av budskapet og uten noen forvarsel begir paret seg ut på en vendetta for å styrte det tyranniske systemet!

Filmen
------

*Bread and Circus* har ikke vært særlig kjent i Norge men i andre land som Sverige,USA, og Tyskland m.m har den fått anerkjendelse, filmen har også blitt dubbet på tysk. Filmen er av ganske lav standard i forhold til filmer de fleste kjenner til i dag, men for andre har filmen fått kultstatus. Med skildringer av voldelige, høyst blodige og eksplosive spesialeffekter samt mengder med sort og tørr humor, er dette en ultimat splatterfilm. Filmen har også blitt sammenliknet med Peter Jacksons tidligere filmer som Bad Taste og John Waters filmer som Pink Flamingos. Filmen har også i 2013 fått en norsk, amerikansk og nederlandsk utgivelse.

Rollene
-------

«Løke» eller «Loke» spiller også selv to karakterer i filmen, resten av skuespillerne er frivillige og nære og kjære familiemedlemmer.

Skuespillere
------------

* Oliver Boullet.
* Martin Loke
* Magne Jahrestein.
* Silje Andresen.
* Benjamin Rørstad
* Lars Torp
* Lars Erik Ringstad Nordrum.
* Lise Løke
* Hilde Løke
* Fredrik Løke
* Frank Løke
* Eivind Pedersenn

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bread and Circus* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Bread and Circus* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Bread and Circus* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Bread and Circus* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Bread and Circus* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Njutafilms Arkivert 31. desember 2021 hos Wayback Machine.
**Hanne Myren** (født 20. mars 1973) er en norsk filmregissør og produsent. 

Hun er opprinnelig fra Harestua i Lunner på Hadeland. Myren er blant Norges best etablerte kvinnelige dokumentarregissører og produsenter. I 1995 var hun med og etablere produksjonsselskapet Medieoperatørene og har vært involvert i de fleste av selskapets tv-programmer, dokumentarer, kortfilmer og musikkvideoer. Hennes regidebut, *Jenter* (2007), mottok Amanda-prisen for både beste dokumentarfilm og beste barne- og ungdomsfilm. Med drama-dokumentaren *Kontroll* vant hun Terie Vigen-prisen for beste norske kortfilm og ble nominert til Amanda-prisen i kategorien «Beste kortfilm» i 2009. Hun debuterte i spillefim med *Elsk meg* (2014), hvor handlingen delvis er basert på hovedrolleinnehaverens eget liv. Den ble først vist ved Filmfestivalen i Abu Dhabi i 2013 i kategorien *New Horizons*.

Hanne Myren er undervisningsleder for Den norske filmskolens bachelorprogram på Lillehammer.

Filmografi (utvalg)
-------------------

* 2014 – *Elsk Meg*
* 2007 – *Jenter*
* 2005 – *Sandmann - Historien om en sosialistisk supermann* (TV)
* 2004 – *Mannen som elsket Haugesund*
* 2003 – *Den hemmelige klubben*
* 2000 – *De 7 dødssyndene*
* 2000 – *Grådighet*
* 2000 – *Utukt*

Referanser
----------

1. ↑  «Hanne Myren - Den norske filmskolen». Arkivert fra originalen 1. januar 2023. Besøkt 1. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hanne Myren på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Hanne Myren i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Hanne Myren på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Hanne Myren på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Hanne Myren hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Ivar Christensen** (også skrevet Kristensen) (født 18. juli 1922 i Kristiansand, død 27. juni 2010 i Pennsylvania, USA) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig og senere forretningsmann i USA.

Kristensen ble fengslet i 1942 med 60 andre motstandsfolk etter en opprulling i Kristiansand-området. Han satt fengslet på Grini fra januar 1943 og ble i april 1944 dømt til døden, men senere benådet. Han satt fengslet på Grini til slutten av andre verdenskrig.

Etter krigen studerte Kristensen i USA, der han også stiftet familie. I noen år arbeidet han i Australia med mottak av europeiske flyktninger som fikk slå seg ned der. Tilbake i USA arbeidet han i kantine- og serviceselskapet Aramark, inntil han i 1972 startet et eget firma som etter hvert drev en rekke restauranter landet over. Selskapet ble solgt i 1991 og hadde da 1800 ansatte.

Kristensen reetablerte og nedla et betydelig arbeid i organisasjonen Leif Ericson Society som arbeidet for å gjøre Leiv Erikssons oppdagelse av Amerika kjent. Dette fikk han i 1997 St. Olavsmedaljen for.

Referanser
----------

1. 1 2   nekrolog, griecocares.tributes.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Ivar Christensen, www.findagrave.com, besøkt 16. mai 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Nekrolog på nettstedet til Grieco Family Funeral Homes; besøkt 16. mai 2021.
4. ↑  «Drammens Tidende (Drammen: 1845-1960) 1944.05.11». Norge;Viken;;Drammen;;;;. s. 1.
5. ↑  *Norsk fangeleksikon*. Oslo: Cappelen. 1946. s. 218.
6. ↑  «Hedret med St. Olavs medalje». *Fædrelandsvennen*, 9. desember 1997, side 6.

Kilder
------

* Nekrolog *Aftenposten* onsdag 14. juli 2010, side 12 (omtalt som Ivar Christensen)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Fangeregisteret

 |

Portal: Andre verdenskrig
***Ochosternus*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Middelsstore, avlange, fint hårete, blanke, mørkbrune smellere. Hodet er rundet, forholdsvis lite. Antennene er litt sagtakkede. Pronotum er trapesformet med bakhjørner som stikker rett bakover. Dekkvingene er smale, noe avsmalnende bakover, med fine punktatriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. I likhet med mange andre arter knyttet til død ved er mange av storsmellerne sjeldne og truede arter. Denne arten finnes gjerne i vegetasjonen ved elver, men den er stort sett sjelden.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Australia (den østlige delene, Norfolkøya, Lord Howe-øya), Ny-Caledonia (med flest arter) og New Zealand.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
					- Stammen Ampedini 
						* Slekten ***Ochosternus*** Candéze, 1863
							+ *Ochosternus canalensis* Fleutiaux, 1891
							+ *Ochosternus cribriceps* Fauvel, 1904
							+ *Ochosternus dubius* Fleutiaux, 1891
							+ *Ochosternus gigas* Candèze, 1882
							+ *Ochosternus howensis* Lea, 1929
							+ *Ochosternus montrouzei* Fleutiaux, 1891
							+ *Ochosternus norfolcensis* Lea, 1929
							+ *Ochosternus pacificus* Fauvel, 1904
							+ *Ochosternus potensis* (Montrouzier, 1860)
							+ *Ochosternus punctiger* Fleutiaux, 1891
							+ *Ochosternus zealandicus* (White, 1846)

Eksterne lenker
---------------

* Atlas of Living Australia - *Ochosternus*  Besøkt 18.11. 2019
* Bilde av *Ochosternus zealandicus*
* (en) *Ochosternus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ochosternus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Ochosternus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Teniente Luis Carvajal Villaroel-basen**, tidligere Station T, er en base opprettet av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) i 1961.

Han ble opprettet på sørvesttuppen av Adelaide Island istedenfor Rothera Point siden han hadde bedre snøtilhøve som flylandingsplass og ikke så mye is til hinder for skip. Basen ble satt opp for å utfor landmålingsarbeid i området, glasiologi, geologi og meteorologi. Basen var i kontinuerlig drift av BAS mellom 3. februar 1961 til 1. mars 1977. Den ble lukket da landingsplassen ble dårlig og operasjonene ble flyttete til Rothera-stasjonen (Station R).

Den opprinnelige bygningen ble kalt Stephenson House etter A. Stephenson, som var landmåler under British Graham Land Expedition (BGLE) 1934-37. En annen hytte ble kalt Rymill House etter John Riddoch Rymill, lederen for BGLE, som ble reist i mars 1962. En annen hytte kalte Hampton House etter W.E. Hampton, som var nestleder og sjefspilot under BGLE, ble reist den 1. januar 1963. Dette var tidligere en garasje ved Fossil Bluff (Station KG). En plastisk bygning ble reist den 3. mars 1967.

Basen ble overført til Chile 14. august 1984 og fikk navnet Teniente Luis Carvajal Villaroel-basen (Teniente Carvajal). Chile har benyttet stasjonen om sommeren siden den gang. De siste årene har landingsbanen blitt ennå dårligere og en chilensk flymekanikar mistet på grunn av dette livet da han falt ned i en bresprekk. Siden den gang har det chilenske luftforsvaret lagt ned operasjonene ved Carvajal. Den chilenske marinen besøker fremdeles basen om sommeren og sørger for/sørger for at han er i god stand.

I løpet av vinteren besøker besetningen på Rothera-stasjonen ofte de tomme bygningene ved Cravajal under BAS «Winter Training Trips».

Se også
-------

* Región de Magallanes y de Antártica Chilena
* Britisk Antarktis

Eksterne lenker
---------------

* BAS sin nettside om basen[*død lenke*]
* Instituto Antàrtico Chileno
* COMNAP

Portal: Antarktis
**«Tenn lys»** er en adventssang skrevet av Eyvind Skeie (tekst) og Sigvald Tveit (melodi).

Sangen er skrevet for NRK-serien *Portveien 2*, som gikk som julekalender på NRK i 1987. Den har siden blitt en av de mest populære adventssangene i Norge.

Bokmålsversjonen står i *Salmer 97* som nr. 2, og som nr. 25 i *Norsk salmebok*.

Sangen er bygget opp slik at det første verset blir sunget første søndag i advent, når det første lyset i adventskransen blir tent, det første og andre verset andre søndag i advent, når to lys blir tent osv. Sangen hadde opprinnelig fire vers, men i 2016 ble det skrevet et femte vers, som er ment å bli sunget etter at alle de fire lysene er tent.

Etter visningen av julekonserten *Jul med KORK* 18. desember 2021 mottok NRK over 60 klager på at deler av teksten var endret i en fremføring av sangen ved bandet 9 grader nord. Blant annet ble ordet «himmel» endret til «drømmer», og siste vers, som ble sunget på tamilsk, ble omskrevet og tekstet på nynorsk. I omskrivingen av siste vers var «himmelkongen» fjernet, og teksten lød «La alle forskjellar mellom kastar og religionar forsvinne». NRK beklaget hendelsen og fjernet fremføringen fra fremtidige visninger av julekonserten. Teksten ble også forsøkt omskrevet av Hedningsamfunnet i 2012, da det ønsket å lage en ikke-religiøs versjon av sangen.

Referanser
----------

1. ↑  «Har skrevet et femte «Tenn lys»-vers». *Dagen*. 27. november 2016. Arkivert fra originalenBetalt abonnement kreves 3. november 2018. Besøkt 3. november 2018.
2. ↑  «Jul med KORK». 18. desember 2021. Besøkt 26. desember 2021.
3. ↑  Ragnhild Aarø Njie (22. desember 2021). «NRK beklager og sletter opptreden fra julekonsert: - Respektløst og tonedøvt». *Kampanje*. Besøkt 22. desember 2021.
4. ↑  Gustafsson, Klaus (22. desember 2021). «NRK sletter «Tenn-lys»-versjon fra julekonsert etter sterke reaksjoner». *Dagen*. Besøkt 26. desember 2021.
5. ↑  Øyvind Gustavsen (16. desember 2012). «Hedninger kapret adventssangen «Tenn lys»». *VG*. Besøkt 22. desember 2021.
**SISU slagverksensemble** (SISU Percussion Ensemble) er et norsk slagverkensemble som ble etablert i 1993, i Oslo.

Om ensemblet
------------

SISU slagverksensemble har som hovedmål å fremføre samtidsmusikk, primært av norske komponister. SISU har mottatt og fremført bestillingsverk av en rekke komponister fra Norge og utlandet, inkludert Bugge Wesseltoft (N), Rolf Wallin (N), Atli Ingolfsson (I), Kevin Volans (SA), Glenn Erik Haugland (N), Örjan Högberg (S), Torbjörn Grass (S), Stig Nordhagen (N), Åse Hedstrøm (N), Henrik Hellstenius (N), Håkon Berge (N), Bjørn Bolstad Skjelbred (N), Anders Mjøs/Rune Brøndbo (N), Cecilie Ore (N), Rob Waring (N), Kjell Samkopf (N), Jon Øivind Ness (N), Anders Vinjar (N), Geir Johnson (N), Jon Erik Kaada (N), Øyonn Groven Myhren og Lene Grenager (N). Ensemblet har også jobbet med unge komponister, gjennom samarbeidet med Ny Musikks komponistgruppe siden 2014.

SISU har mottatt ensemblestøtte fra Norsk kulturråd sammenhengende siden ordningen ble innført. Ensemblet har ved flere anledninger vært Norges representanter i offisielle sammenhenger i inn- og utland. Ensemblet har sitt daglige virke i Orgelhuset på Ekeberg, reist av Eivind Groven på Nordjordet i 1971.

Ensemblet feiret i 2018 sitt 25-årsjubileum, med blant annet en konsert under Ultimafestivalen. Framføringen av Iannis Xenakis Pleiades resulterte i nominasjon til kritikerprisen for musikk (2018-19) av Norsk Kritikerlag.

Medlemmer
---------

###### Nåværende medlemmer

* Tomas Nilsson (daglig leder/kunstnerisk leder)
* Bjørn Skansen
* Bjørn-Christian Svarstad

###### Tidligere medlemmer

* Rune Halvorsen
* Rolf Lennart Stensø
* Marius Søbye

Utgivelser
----------

###### Utgivelser, solo

* *Scratch!* (Simax 2003)
* *Out of Delusion* (1998)
* *Nanawatai* (Aurora 1996)

###### Utgivelser som medvirkende

* *Call-Notes* (Aurora 2011)
* *Voices and Drums* (MTG 2006)
* *Will you give me to tell you* (Albedo 2002)
* *Move* (Hemera 1994)

Referanser
----------

1. ↑  «Eivind Grovens renstemte orgel». *Notam*. Arkivert fra originalen 23. oktober 2019. Besøkt 7. november 2019.
2. ↑  «Eivind Grovens Orgelhus». *www.orgelhuset.org*. Besøkt 7. november 2019.
3. ↑  «Nominasjoner til Kritikerprisene for teater, musikk og dans 2018/2019». *Kritikerlaget*. Besøkt 6. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* SISUs hjemmeside
* SISUs artistside på Facebook
**SIX Swiss Exchange** er en sveitsisk børs for omsetning av verdipapirer, basert i Zürich.

Dagens SIX Swiss Exchange ble grunnlagt i 1993 under navnet *Schweizer Börse/Bourse suisse/Borsa svizzera/Swiss exchange*, og var en sammenslåing av børsene i Zürich (etablert 1873), Genève (etablert 1850) og Bern (etablert 1884). SIX Swiss Exchange begynte med elektroniske transaksjoner allerede i 1995/96.

SIX Swiss Exchange har hovedindeksen *Swiss Market Index* (SMI), som omfatter børsens 20 største industriselskaper. Selskapene som omfattes av SMI har en samlet børsverdi på 80 % av det sveitsiske aksjemarkedet.

Referanser
----------

1. ↑  «Histoire de la Bourse». SIX Swiss Exchange. Arkivert fra originalen 3. oktober 2012. Besøkt 1. mars 2018.
2. ↑  «SMI® – the Blue-Chip Index». SIX Swiss Exchange. Besøkt 1. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) SIX Swiss Exchange – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Étang Saumâtre** (også kjent som **Azueisjøen**) er den største innsjøen i Haiti. Den ligger sørøst i landet og grenser til Den dominikanske republikk. Benevnelsen *saumâtre* refererer til at vannet i innsjøen er salt (*eau saumâtre* betyr *brakkvann*). Saltsjøen har et areal på rundt 170 km², og ligger 29 km øst for hovedstaden Port-au-Prince, i det fruktbare lavlandet Plaine du Cul-de-Sac. Innsjøen er 29 km lang og på det meste 9,7 km bred, og er hjemsted for over 100 arter av sjøfugl, rødflamingo og spisskrokodille. Den er i så måte en av få innsjøer i verden med en så rik fauna. Fargen på innsjøen er en intens blåtone, og den er omgitt av kratt og kaktus.

Selve innsjøen er del av en kjede saltsjøer i sprekkedalen som er kjent som Cul-de-Sac i Haiti og Hoya de Enriquillo i Den dominkanske republikk. Fordi dalen tidligere var et marint sund ligger flere deler av den under havnivået.

Kilder
------

* «Saumâtre, Étang» i *The Columbia Gazetteer of North America*. (Columbia University Press, 2000)  Arkivert 18. januar 2005 hos Wayback Machine.

Satellittbilde av Étang Saumâtre

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Étaples krigskirkegård** (*Étaples Military Cemetery*) er en Commonwealth War Graves Commission kirkegård i Étaples i det nordlige Frankrike. Kirkegården huser 11500 graver fra både første- og andre verdenskrig.

Historie
--------

Étaples var sentrum for mye alliert aktivitet under første verdenskrig på grunn av den korte avstanden til fronten og jernbaneforbindelsene til både de nordlige og den sørlige delene av vestfronten. De allierte hadde 16 sykehus, en rekonvalesensleir samt flere transittleirer for britiske og samvelde-tropper i tillegg hadde den franske hæren en leir. Av de mer enn 11500 gravene ved kirkegården er over 10000 fra første verdenskrig.

Den omfattende militære infrastrukturen (Étaples kunne huse rundt 100 000 tropper) gjorde byen til et svært viktig mål for tyske bombefly og byen ble bombet omfattende. På grunn av rollen som transittleir og påkjenningen av bombeangrepene ble byen gitt Croix de Guerre i 1920.

Bare 119 graver ved kirkegården stammer fra andre verdenskrig. Dette er fordi de allierte militærsykehusene i Étaples var kun operative fra januar 1940 frem til den britiske tilbaketrekkingen fra kontinentet i juni 1940. Etter krigen ble en del graver flyttet til denne kirkegården fra mindre gravplasser i Frankrike.

Kirkegården
-----------

Den tyske seksjonen.
Kirkegården ble planlagt av Sir Edwin Lutyens og er den største CWGC kirkegården i Frankrike. Soldatene som er gravlagt her er fra Storbritannia, Canada, Australia, New Zealand, Sør-Afrika, India og Tyskland. CWGC har kun offentliggjort tallene på britiske samvelde og tyske gravlagte. Arkivene viser også til et mindre antall graver fra andre nasjonaliteter.

Totalt har kirkegården 10792 samveldegraver, hvorav 73 er uidentifiserte. Det er også 658 tyske graver.

### Vandalisme

I mars 2003 utførte vandaler som protesterte mot den amerikansk-ledede invasjonen av Irak. De vandaliserte gravene ved å male anti-britiske og anti-amerikanske slagord på deler av kirkegården. Denne aksjonen ble fordømt i Storbritannia, USA, Australia og i Frankrike. Den franske nasjonalforsamlingen fordømte aksjonen og president Jacques Chirac skrev til Dronningen og uttrykte dyp beklagelse.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *Étaples Military Cemetery: Cemetery Details*, Commonwealth War Graves Commission, URL besøkt 2. februar 2011
2. ↑  Bremner, Charles and Hamilton, Alan *Chirac apologises to Queen for attack* The Times, 4 April 2003, URL besøkt 2. februar 2011

Portal: Andre verdenskrig
**David Hollaz** (alternativt: Hollatz, latin: Hollatius; født 1648 i Wulkow nær Stargard i Pommern, død 17. april 1713 i Dobrzany, Kr. Saatzig i Pommern) var en tysk luthersk teolog og dogmatiker.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hollaz var sønn av Michael Hollaz, og studerte ved skolene i Stargard og Landsberg an der Warthe. Han besøkte gymnaset i Erfurt, og ble innskrevet den 17. juni 1668 ved Universitetet i Wittenberg. Der var Abraham Calovius, Johann Andreas Quenstedt, Johann Christian Kirchmayer og Johannes Meisner hans teologiske lærere. 

### Teolog

I 1670 ble han predikant i Pützerlin, nær Stargard, i 1681 overtok han i Stargard og i 1863 avanserte han til assistentrektor på stedet. Den 24. april 1683 ble han uteksaminert fra Universitetet i Wittenberg med den akademiske graden magister, og ble 1684 rektor ved Lyceums teologiske fakultet i Kolberg. For sine elever skrev han i 1707 *Examen theologicum acroamaticum universam theologiam thetico-polemicam complectens*, som er den siste dogmatikken innen den strenge lutherske ortodoksien. 

Hollatz kjente til pietismen, men omtaler den ikke, selv om han avviser mystikken. I 1692 ble han utnevnt til prest i Jakobshagen, og det embete innehadde han til han døde, 65 år gammel.

Hollaz ble gift med Elisabeth Tesmar, datter til kollegaen Joachim Tesmar i Pützerlin. Det andre ekteskapet inngikk han med Elisabeth Schöning, datter til prosten i Jakobshagen. I 1693 ble han gift med Ilse Wirbitz. Sammen med sine tre ektefeller fikk han 13 barn.

Verk
----

* *Abhandlung vom Zustande der Kirche Christi zur letzten Zeit*; Frankfurt a.M. 1752
* *Erläuterung der messianischen Religion*; Leipzig 1749
* *Evangelische Gnaden-Ordnung*; Halberstadt 1743
* *Examen theologicum acroamaticum*; Stargard 1707; Neudr. Darmstadt (Wissenschaftliche Buchges) 1971
* *Ein gottgeheiligt dreifaches Kleeblatt* (1713)
* *Scrutinium veritatis in mysticorum dogmata*; Wittenberg 1711

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   CERL Thesaurus, oppført som David Hollatz, CERL-ID cnp01427153[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   LIBRIS, oppført som David Hollatz, SELIBR 137688, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Studium Excitare: Biografi av David Hollaz av Kirk Lahmann

Utdrag av engelsk oversettelse av *Examen theologicum acroamaticum*:

* The Restoration and Resurrection of the Dead (Part I) oversatt av Kirk Lahmann
* The Restoration and Resurrection of the Dead (Part II) oversatt av Kirk Lahmann

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Francesc Cambó i Batlle** (født 2. september 1876 i Verges, død 30. april 1947 i Buenos Aires) var en katalansk konservativ industrimann, politiker og filantrop.

Liv og virke
------------

Cambó studerte juss, filosofi og litteratur. Han var velstående og støttet katalansk litteratur og kunst. I sitt virke forsøkte Cambó å fremme økonomisk utvikling og industrivekst i Spania, samtidig som han støttet katalansk kultur og indre selvstyre for Catalonia.

Han var aktiv i lokalpolitikken i Barcelona, der han ble bystyremedlem i 1901. Han var i flere perioder innvalgt i den spanske nasjonalforsamlingen.

I 1901 deltok Cambó i grunnleggelsen av Liga Regionalista, der han fikk en lederrolle. Cambó sto for en pragmatisk og kompromissvillig linje overfor myndighetene i Madrid. Med denne linjen lykkes han å framforhandle reformer til fordel for Catalonia, slik som opprettelsen av Mancomunitat de Catalunya for de fire katalanske provinsene i 1914.

Cambó søkte etter dette å ytterligere fremme regionalt selvstyre, men ble etter sosial uro i 1918 opptatt av økonomiske reformer i Spania. I 1918 ble han utviklingsminister i Antoni Mauras regjering, en post han holdt i åtte måneder. Fra 1921 til 1922 var han finansminister, også denne gang i en regjering ledet av Maura.

Under Primo de Riveras diktatur trakk Cambó seg bort fra politisk arbeid. Da Spania i 1931 ble republikk, dro han i eksil i Sveits. I 1933 vendte han tilbake for å omorganisere Lliga Regionalista. Han støttet autonomistatutten for Catalonia. Etter at Folkefronten seiret i 1936, forlot han igjen Spania. Frykten for revolusjon gjorde også at han etter hvert støttet Franco økonomisk, selv om han ikke hadde støttet nasjonalistenes militære intervensjon.

Etter den spanske borgerkrigens slutt dro han igjen til Sveits. Etter utbruddet av andre verdenskrig dro han i 1940 til USA og året etter videre til i Argentina, der han bodde til sin død.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   www.congreso.es, besøkt 20. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Gran Enciclopèdia Catalana, Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0013776[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Cambó y Batlle, Francisco de Asís, oppført som Francisco de Asís Cambó y Batlle[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   kirkebok, www.familysearch.org[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Spansk biografisk leksikon, Spanish Biographical Dictionary ID 10104/francesc-cambo-i-batlle, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   elpais.com, besøkt 29. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
9. ↑   plassering Vilanova i la Geltrú[Hentet fra Wikidata]
10. 1 2 3 4  Buffery, Helena og Elisenda Marcer: *Historical Dictionary of the Catalans*, Lanham: Scarecrow Press, 2011, s. 92–93.
11. 1 2 3  «Francesc Cambó i Batlle», *Gran Enciclopèdia Catalana*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |
|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Spillefelt (venstre) - Spiller (høyre) |  | Spillefelt (venstre) - Spiller (høyre) |
| Spillefelt (venstre) - Spiller (høyre) |

**Kaatsen**, også kalt **Frisisk håndball** (vestfrisisk: *keatsen*), er en ballsport som drives nesten utelukkende i den nederlandske provinsen Friesland og i rundt Brussel i Belgia.

Idretten
--------

Idretten er relatert til den baskiske idretten pelota og den franske idretten jeu de paume, men der reglene er forskjellige. Deltakerne danner to tremannslag, kalt «partures». Ballen er fylt med kalvehår og dekket med et lærdeksel. Den veier 24 gram og har en diameter på 4 cm. Spillefeltet er et 60 × 32 meter plenrektangel delt i forskjellige soner. Spillerne bærer vanligvis skinnvotter for å beskytte hendene.

Idretten ble vist som demonstrasjonsport under Sommer-OL 1928 i Amsterdam, men ble ikke tatt opp som offisiell olympisk sport.

Turneringen «Permanent Committee» er blitt arrangert årlig siden 1854 i byen Franeker og er høydepunktet i sesongen. I Franeker finner man også et eget kaatsenmuseum.

Referanser
----------

1. ↑  «Spielregel». 21. november 2012.
2. ↑  «Discontinued Olympic Sports». 21. november 2012.
3. ↑  «Geschiedenis». 21. november 2012. Arkivert fra originalen 18. oktober 2013. Besøkt 4. oktober 2018.
4. ↑  «Kaatsmuseum Franeker». 21. november 2012.
**Andreas Halse** (født 25. januar 1977) er en norsk politiker for Arbeiderpartiet. Han er innvalgt i Oslo bystyre i perioden 2015-2019, og er Arbeiderpartiets fraksjonsleder i samferdsels- og miljøkomiteen. Han er nå inne i sin tredje periode i bystyret, han satt i de to foregående periodene i kultur- og utdanningskomiteen.

Halse er også medlem av styret i Oslo Arbeiderparti. Halse har sittet i fylkesstyret i AUF i Oslo i flere år, og ledet organisasjonen fra 2000 til 2002. 
Halse er utdannet innen samfunnsøkonomi, samfunnsgeografi og innovasjon ved Universitetet i Oslo og universitetet i Aalborg. Han har også studert tsjekkisk ved Karls universitet i Praha.

Andreas Halse er for tiden i permisjon fra en stilling som økonom i samfunnspolitisk avdeling i LO. Han har tidligere jobbet flere år som informasjonsrådgiver i Fagforbundet og Fagforbundet Oslo. Halse er eier og daglig leder i bedriften Nordiske Hus.

Referanser
----------

1. ↑  Oslo bystyre om Andreas Halse - besøkt 17. mars 2014