recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bassetthorn   
Richard Müller Bremen
**Bassetthorn** er et musikkinstrument blant treblåserne og hører hjemme i klarinettfamilien.

Bassetthornet er nært beslektet med klarinetten, men er større og har, i motsetning til den rette klarinetten, en bøy både ved munnstykket, og ved klokkestykket (eldre instrumenter har ofte en bøy på midten). Bassetthornet noteres i G-nøkkel som transponerende instrument og er stemt i F, med grunntone f, og kommer ofte utvidelse av dybderegisteret som gjør at den når ned på F en oktav dypere. Klangen ligner klarinettens, men er mørkere og mindre briljant. Bassetthornet og altklarinetten er svært like, men bassetthornet har trangere boring, noe som gjør den mer lik vanlig sopranklarinett. 

Det finnes lite musikk for instrumentet, men Mozart skrev bassetthornstemmer i mye av sin musikk. Han var også venn av Anton Stadler som spilte bassetthorn. På 1800-tallet skrev Felix Mendelssohn to stykker for bassetthorn, klarinett og piano (opus 113 og 114), men så var instrumentet nesten ubrukt før Richard Strauss brukte det i operaen «Elektra» og flere senere verk. På 1900-tallet skrev Karlheinz Stockhausen for bassetthorn og gav det blant annet en framtredende rolle i operasyklusen «Licht».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
«***Simpsons Roasting on an Open Fire***», også kjent som «***The Simpsons Christmas Special***», var den første halvtimeslange episoden av animasjonsserien *Simpsons* som ble vist på TV, selv om den var den åttende episoden som ble produsert i sesong 1. Serien skulle opprinnelig ha premiere høsten 1989, men på grunn av store problemer med animasjonen av episoden «*Some Enchanted Evening*», begynte den heller midt i sesongen 1990 med denne episoden.

Tittelen refererer til linjen *Chestnuts Roasting on an Open Fire* fra «The Christmas Song» skrevet av Mel Tormé og Robert Wells, og originalt innspilt av Nat King Cole i 1945.

Episoden handler om familien Simpsons forsøk på å feire jul på et begrenset budsjett.

Denne episoden ble lansert på VHS av FOX Home Video i 1991. VHS-lanseringen hadde tittelen «*The Simpsons Christmas Special*».

Handling
--------

Marge spør barna hva de ønsker seg til jul. Lisa ønsker seg en ponni og Bart en tatovering. Marge tar med seg familien for å handle til jul på kjøpesenteret, og Bart får øye på en tatoveringssjappe som han går inn i. Han lyver om alderen, og bestemmer seg for å få en tatovering med ordet «Mother» på. Da tatovereren har tatovert «Moth» kommer Marge stormende inn og drar ham ut av sjappa. Hun bruker alle pengene familien skal bruke til julehandelen for å fjerne Barts tatovering, og bestemmer seg for å bruke Homers julebonus til å kjøpe presanger for. C. Montgomery Burns gir imidlertid ikke sine ansatte julebonus dette året.

Da han oppdager at familien ikke har penger til jul, skaffer Homer seg jobb på kjøpesenteret som julenissen. Bart drar på kjøpesenteret og plager julenissen, og da han drar av ham skjegget oppdager han at det er faren som sitter der. Homer får bare tretten dollar i lønn. Han får et hett tips fra kompisen Barney Gumble om et hundeveddeløp, og tar med seg Bart på veddeløpsbanen. Homer bestemmer seg imidlertid for å satse på en annen hund, «Santa's Little Helper», siden han får en god følelse for den. Santa's Little Helper avslutter løpet på sisteplass.

Da en nedbrutt Homer og Bart forlater veddeløpsbanen blir Santa's Little Helper kastet ut av eieren sin på grunn av å ha tapt enda et løp. Bart blir ekstatisk da Homer motvillig går med på å ta med hunden hjem. De to drar hjem med greyhounden, klare til å fortelle familien at det ikke vil bli noen julefeiring i år. Marge og Lisa tror imidlertid at Santa's Little Helper er julegaven, og blir veldig glade.

Eksterne lenker
---------------

* Sammendrag av episoden på snpp.com
* (en) *Simpsons Roasting on an Open Fire* på Internet Movie Database
**Raymond Ames Spruance** (født 3. juli 1886 i Baltimore i Maryland i USA, død 13. desember 1969 i Pebble Beach i California) var en amerikansk admiral under andre verdenskrig. Han hadde vesentlig bidrag til seieren i slaget ved Midway og var øverstkommanderende ved erobringen av mange av øyene i Stillehavet. I årene 1952-1955 var han amerikansk ambassadør til Filippinene. Hans kvikke hode gjorde at han fikk tilnavnet «electric brain».

Liv og virke
------------

### Marineoffiser

Spruance ble uteksaminert fra U.S. Naval Academy i 1906 og studerte deretter elektroteknikk i noen år. Han hadde etter hvert en omfattende karriere til sjøs, blant annet som skipssjef for fem jagere og slagskipet *USS Mississippi*. Spruance hadde også stillinger innen ingeniørfag, etterretningstjeneste, stabstjeneste og ved Naval War College fram til andre verdenskrig. 

### Annen verdenskrig

I de første månedene av andre verdenskrig i Stillehavet hadde kontreadmiral Spruance kommando over en krysserdivisjon. Han ledet Task Force 16 med to hangarskip under slaget ved Midway i begynnelsen av juni. Hans avgjørelser under disse kampene var viktige for utgangen da den endret den videre krigen mot Japan. 

Etter slaget ved Midway ble han stabssjef for øverstkommanderende for den amerikanske Stillehavsflåten, og senere nestkommanderende. Fra midten av 1943 ble han sjef for Central Pacific Force som ble USAs Femte Flåte i april 1944. Mens Spruance hadde kommandoen i 1943-45 i sitt vanlige flaggskip USS Indianapolis, ledet han felttoget som erobret Gilbertøyene, Marshalløyene, Marianene, Iwo Jima og Okinawa, og beseiret den japanske flåten i juni 1944 ved slaget i Filippinerhavet.

Admiral Spruance hadde kommandoen over Stillehavsflåten i slutten av 1945 og begynnelsen av 1946. 

### Etterkrigstiden

Senere tjenestegjorde han som rektor ved Naval War College til han ble pensjonert fra marienen i juli 1948. Mellom 1952 og 1955 var han ambassadør til Filippinene. 

USS *Spruance* er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 57543, oppført som Raymond Ames Spruance[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 11303069h[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Store norske leksikon, oppført som Raymond Ames Spruance, Store norske leksikon-ID Raymond\_Ames\_Spruance[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Find a Grave, oppført som Raymond Ames Spruance, Find a Grave 2154, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w60z7qv1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL
 |
**Bassengtaket** er både et tur- og rekreasjonsområde og drikkevannsreservoaret til Horten i Vestfold. Vannet kommer fra Farris i Larvik, og pumpes inn til reservoaret, for deretter å distribueres til Hortens innbyggere. Tidligere kom drikkevannet fra Borrevannet i tidligere Borre kommune (nå Horten).

Historie
--------

Frem til 1975 var det et åpent basseng. Da ble det bygget et lokk over drikkevannsreservoaret. Etter lokket ble bygget, har området vært et populært tur- og rekreasjonsområde. Grunnet sin høye plassering har man god utsikt over byen, Oslofjorden og Karljohansvern, særlig fordi kommunen med jevne mellomrom sørger for å holde vegetasjonen nede.

* Gamle pumpehuset, fremdeles i driftGamle pumpehuset, fremdeles i drift
* Inspeksjonskum under betonggrisenInspeksjonskum under betonggrisen
* Rekreasjonsområde, med fotballmålRekreasjonsområde, med fotballmål
* Utsikten over byen og fjordenUtsikten over byen og fjorden

Referanser
----------

1. ↑  Turistforeningens presentasjon av området
Ødeleggelsen av Bastillen med diket (*fossé*) i forgrunnen. Diket ble senere til Bassin de l'Arsenal.
**Bassin de l'Arsenal** (også kalt **Port de l'Arsenal**) er et båtsbasseng i Paris. Det knytter Canal Saint-Martin til Seinen ved Quai de la Rapée. Bassenget er en komponent av *Réseau des Canaux Parisiens* (Det parisiske kanalnettverk), og danner en del av grensen mellom 4. arrondissement og 12. arrondissement. Det ligger inn mot Boulevard Bourdon i det 4. arronissenment (vest for bassenget) og Boulevard de la Bastille i det 12. (østfor).

Fra 1500-tallet til 1800-tallet lå det et arsenal her, diket her var ment som et forsvarsverk, anlagt samtidig som det ble gjort forbedringer på den falleferdige bymuren i området.

Etter ødeleggelsen av festningen Bastillen i november 1789 (under den franske revolusjon) ble Bassin de l'Arsenal utgravd for å erstatte det diket som hadde ligget der og som tjente til å forsyne vann fra Seinen til vollgraven rundt festningen.

På 1800-tallet og mesteparten av 1900-tallet var Bassin de l'Arsenal en handelshavn der gods ble lastet og losset. Det var adskilt fra Seinen av Morlandslusen. Havnen ble fritidshavn i 1983, og drives nå av *Association for the Leisure Port of Paris-Arsenal*. Marinaen har plass til 180 fritidsbåter.

Bassin de l'Arsenal og Colonne de Juillet nattestid.
Port de l’Arsenal - Plan de Turgot (1739), Detalj: Port de l'Arsenal

Referanser
----------

1. ↑  George Lillie Craik, *Paris and the Historical Scenes*, 1831, S. 17

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bassin de l'Arsenal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Finderup-bunkeren** er et militært bunkeranlegg beliggende i Finderup øvelsesterreng vest for Viborg i Danmark. Bunkerens offisielle navn er Bunker 7. Anlegget ble bygget på begynnelsen av 1980-tallet under Den kalde krigen. Det rå bygningsverk kostet ca. 600 millioner kroner, som ble betalt av NATO-infrastrukturmidler.

Bunkeren er bygget til å motstå treff av atomvåpen inntil en viss størrelse. Den kan operere uavhengig av tilførsler utenfra i en periode.

Anlegget ble primært bygget som krigshovedkvarter (*Static War Headquarters*) for NATO-kommandoen, som på dansk kaltes Enhedskommandoen og i NATO-terminologi *Commander Baltic Approaches* (COMBALTAP). Kommandoen hadde fredshovedkvarter i lokaliteter på Flyvestation Karup. Dessuten var der fra begynnelsen et NATO-kommunikasjonsknutepunkt i bunkeren.

I 1994 flyttet enda en NATO-avdeling inn i bunkeren; et luftoperasjonssenter kalt Combined Air Operations Center Finderup.

I 2004 ble COMBALTAP, som i mellomtiden hadde skiftet navn til *Joint Command North East*, nedlagt, og krigshovedkvarteret forsvant dermed fra Finderup-bunkeren. Til gjengjeld ble CAOC 1 kraftig udvidet ved samme anledning. Det er dog meningen at luftoperasjonssenteret i 2013 skal flyttes til fasiliteter på Flyvestation Karups område. Deretter vil kun kommunikasjonssenteret være tilbake i Finderup-bunkeren. Denne står kanskje også for en nedleggelse.

Fra den danske fredsbevegelsens side var det stor motstand mot byggingen av bunkeren. Man mente blant annet feilaktig at bunkerens formål var å muliggjøre bruk av atomvåpen fra dansk område i en krigssituasjon. I juni 1984 ble det opprettet en kvinnefredsleir på et areal i bunkerens nærhet. Leiren bestod inntil september 1985.

Referanser
----------

1. ↑  Poul Holt Pedersen og Karsten Pedersen (2010): *Danmarks dybeste hemmelighed, Regan Vest – regeringens og kongehusets atombunker*, Billesø & Baltzer.
2. ↑  Ann-Dorte Christensen (1989): *Ulydige kvinders magt - Kvindefredslejren ved Ravnstrup som politisk proces*, Ålborg

Eksterne lenker
---------------

* Fast arbejde – CAOC eller Combined Air Operation Center Arkivert 24. januar 2022 hos Wayback Machine. *TV/MIDT-VEST*
* Formålet med regeringsanlæggene Arkivert 2. juni 2011 hos Wayback Machine. *Danmarks dybeste hemmelighed*

Portal: Danmark
**Finansportalen** er en offentlig nettjeneste levert av Forbrukerrådet og har som mål å gi forbrukere makt og mulighet til å ta gode valg i markedet for finansielle tjenester. Portalen er et informasjonsverktøy som hjelper forbrukerne til å sammenlikne priser og betingelser på finansielle produkter innen bank, forsikring, betalingsformidling til utlandet (migrantoverføring) og verdipapirfond fra leverandører i det norske markedet.

Ettersom Finansportalen skal bistå brukerne ved å presentere alternative tilbydere i finansmarkedet, er det naturlig at portalen presenterer priser som gjelder ved flytting av tjenester. Rentebetingelser som presenteres i finansportalen.no skal derfor være de som er trådt i kraft overfor nye kunder.

Hovedmålgruppen for finansportalen er forbrukere. Sekundærmålgruppen er økonomijournalister slik at de kan bruke portalen når de skal formidle økonomiinformasjon gjennom sine kanaler.

Finansportalens innhold er vernet etter åndsverklovens bestemmelser. Gjenbruk av tekster, kataloger, tabeller, prislister etc. i andre trykte eller digitale media forutsetter at finansportalen.no oppgis som kilde. Finansportalen stiller alle data gratis til rådighet for de som vil lage egne kalkulatorer og prislister. Gjengivelse av Finansportalens prislister i næringsøyemed forutsetter at man på forhånd har inngått distribusjonsavtale med Finansportalen.

Redaktør og daglig leder for Finansportalen er Elisabeth Realfsen. Finansportalen holder til i Forbrukerrådets hovedkontor i Oslo og er en avdeling med tilsammen 5 ansatte.

Historikk
---------

Forslag til etablering av Finansportalen ble lagt frem av en arbeidsgruppe med deltakere fra Forbrukerrådet, Forbrukerombudet og Finanstilsynet (da kalt Kredittilsynet) i 2004. I statsbudsjettet for 2007 bevilget regjeringen penger til etableringen av en finansportal. Den 14. januar 2008 ble Finansportalen åpnet og i desember samme år vant Finansportalen Direktoratet for forvaltning og IKT (Difi) sin kåring av årets offentlige tjeneste.

Referanser
----------

1. ↑  Årets offentlige nettsteder 2008[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* www.finansportalen.no
**Raymond Cadieux** (født 27. desember 1941 i Ottawa), canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Grenoble og 1968 i Grenoble..

Cadieux vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det canadiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia.

Det var åtte lag som deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med tolv poeng foran Tsjekkoslovakia med elleve poeng. Canada vant fem kamper og tapte to og ble nummer tre med ti poeng. Turneringen var også det 35. verdensmesterskapet i ishockey. Cadieux var forward og spilte sju kamper og scoret fire mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Frankrikes flagg Grenoble - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada

VM-medaljer
-----------

* 1966 Jugoslavias flagg Ljubljana - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada
* 1967 Østerrikes flagg Wien - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada
* 1968 Frankrikes flagg Grenoble - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. ↑  «Games Score». *Grenoble 1968, Vol. 2* (Offisiell rapport utg.). 1968. s. 384.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Raymond Cadieux – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Cadieux – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Cadieux – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Cadieux – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
***Finders Keepers*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Otis B. Thayer.

Handling
--------

Amy Lindel, som sang i kirke-koret helt til hun reiste til storbyen for å tjene mer penger på stemmen sin, opplever at kabaret-sang er det beste hun kan. Hun sjarmerer en mann, men hun blir også beundret av en mindre hederlig mann som planter stjålne diamanter på henne. Dette får politiet til å bryte seg inn hos henne og kjæresten hennes, for å ransake Amy.

Men en fortvilet Amy, skamfull over arrestasjonen, vurderer å begå selvmord. Men kjæresten hennes forsøker å redde henne, sørge for at hun blir frikjent, og deretter gjøre henne til hans egen kone.

Skuespillere
------------

* Edmund Cobb som Paul Rutledge
* Violet Mersereau som Amy Lindel
* Dorothy Bridges som Oliva Satterlee
* Verne Layton som Hobart Keith
* S. May Stone som Mrs. Satterlee

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 17. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Finders Keepers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Finders Keepers* på American Film Institute Rediger på Wikidata
| Slaget om Varese |
| --- |
| Konflikt: Den andre italienske frigjøringskrig |
| Slaget på et litografi av Quinto Cenni |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 26. mai 1859 |
| Sted | Varese, Lombardia45°48′31″N 8°50′53″Ø |
| Resultat | Seier til de italienske alpejegerne |

 |
| Stridende parter |
| Italias flagg *De italienske alpejegerne* | Habsburg Keiserdømmet Østerrike |
| Kommandanter og ledere |
| Italias flagg Giuseppe Garibaldi | Habsburg Karl von Urban |
| Styrker |
| 4 000 | 3 0004 kanoner |
| Tap |
| 18 døde66 sårede | 22 døde75 sårede |

**Slaget om Varese** ble utkjempet 26. mai 1859 ved byen Varese i dagens Lombardia i Nord-Italia. Slaget var en del av Den andre italienske frigjøringskrig og ble utkjempet mellom den frivillige formasjonen *Alpejegerne* under ledelse av Giuseppe Garibaldi mot østerrikske styrker.

Garibaldi og hans alpejegere hadde rykket inn i byen om natten 23. mai, og den østerrikske kommandanten Ferenc Gyulay sendte Urbans divisjon for å innta byen fra alpejegerne. Da østerrikerne ankom byen hadde alpejegerne rukket å etablere et forsvar av byen.

Østerrikerne åpnet kampene med et kanon-bombardement, før de sendte inn infanteriet mo fienden. Italienerne møtte angrepet og klarte å vri den østerrikske framrykningen slik at de kom i veien for hverandre og italienerne klarte å drive dem tilbake. Urban overvurderte den italienske styrken og trakk seg tilbake til Malnate, rundt 5 kilometer i sørøstlig retning. Under tilbaketrekningen ble de angrepet av italienerne, noe som økte de østerrikske tapene.

Alpejegernes seier gjorde det mulig for dem å rykke fram til Como, samtidig som østerrikerne ble tvunget til å beholde noen styrker i nord for å beskytte sin nordlige flanke. Slaget ble etterfulgt av slaget ved San Fermo den følgende dagen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Royal United Services Institution (1862). *Journal of the Royal United Services Institute for Defence Studies, Volume 5*. London.
2. ↑  Clark, Martin: *The Italian Risorgimento*, 2009, London.
3. 1 2 3  Reuchlin, Hermann (1860). *Geschichte Italiens: Vol.2-3*. Leipzig.
4. 1 2 3  Moltke, Helmuth Karl Bernhard von (1863). *Der italienische Feldzug des Jahres 1859: Mit 6 Plänen u. 7 Beilagen*. Berlin.
5. 1 2  Österreich. K.K. Generalstabs-Bureau für Kriegsgeschichte, Österreich. Kriegsarchiv. Abtheilung für Kriegsgeschichte (1872). *Der Krieg in Italien, 1859: Nach den Feld-Acten und anderen authentischen Quellen, Volume 1*. Wien.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Battle of Varese – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
| Slaget om Ravenna |
| --- |
| Konflikt: Vestromerrikets fall |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 2. september 476 |
| Sted | Ravenna44°25'N 12°12'Ø |
| Resultat | Seier til Herulene |

 |
| Stridende parter |
| Vestromerriket | Herulene |
| Kommandanter og ledere |
| Paul (bror av Orestes) | Odovaker |
| Styrker |
| ukjent | ukjent |
| Tap |
| ukjent | ukjent |

**Slaget om Ravenna** fant sted 2. september 476 og var et mindre slag mellom herulerene ledet av kong Odovaker og de resterende vest-romerske styrkene i Italia ledet av Paul bror av Flavius Orestes og onkel til Romulus Augustus.

Herulerene var foderati i Vestromerriket (leiesoldater). De misunnet sine kolleger i Gallia, Den iberiske halvøy og Afrika, som hadde fått land og rikdom av romerne. De insisterte at en tredel av Italia skulle gis til dem og bli delt mellom dem (mens noen historiske kilder sier at Flavius Orestes hadde lovet dem det,) Flavius Orestes far til den siste vest romerske keiser Romulus Augustus, avslo deres krav og Herulene gjorde opprør. Fra alle av militærleirene i Italia kom det soldater for å støtte Odovaker. og Orestes flyktet til Pavia. Pavia ble plyndret og Orestes ble henrettet.

Det avgjørende slaget ble utkjempet ved Ravenna, hovedstaden i Vestromerriket. Slaget var kort og byen ble lett erobret. To dager senere ble keiser Romulus Augustulus tvunget av Odovaker til å abdisere. Dette endte det 1200 år lange styret av romerne over Italia, som begynte med det Det romerske kongedømmet i 753 f.Kr. Romulus ble sendt til Campania.

Litteratur
----------

* Edward Gibbon, *Decline and Fall of the Roman Empire*, Vol. II, Ed. J.B.Bury
Bassklarinett og basset horn, begge til lav C
En gammel bassklarinett bygget i fagottform. Dette var vanlig i starten på bassklarinettens historie
Toneomfang
**Bassklarinetten** er et treblåseinstrument. Bassklarinetten er en god del større enn de andre klarinettene. Den er ca. 1,2 meter lang, og har en dypere klang. Bassklarinetten spiller en oktav lavere enn det som er notert i notene. Toneomfanget til bassklarinetten er 3,5 oktaver.

Instrument som ligner på bassklarinett finner en helt tilbake til antikken, og da i Egypt. Slike instrumenter kan en fortsatt finne i folkemusikken rundt Middelhavet.

Videreutviklingen av disse mer primitive instrumentene til den første klarinetten ble gjort av en fløytebygger som het Johan Christian Denn på slutten av 1600-tallet.

De første klarinettene hadde fingerhull og noen få klaffer. Etter hvert kom forbedringer med flere klaffer, og stadig bedre lyd. Munnstykket med rørbladet ned ble også vanlig. Tidligere hadde en hatt rørbladet opp.

Utviklingen fra midten av 1800-tallet gikk i to retninger. Mange områder i Tyskland og Østerrike bruker derfor en annen klarinett enn det som er vanlig i resten av Europa og USA.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bass clarinets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Instrumenter i symfoniorkester |
| --- |
| Strengeinstrumenter: | Fiolin • Bratsj • Cello • Kontrabass • Harpe |
| Treblåseinstrumenter: | Fløyte • Pikkolofløyte • Klarinett • Bassklarinett • Obo • Engelsk horn • Fagott • Kontrafagott |
| Messingblåseinstrumenter: | Valthorn • Trompet • Trombone • Tuba |
| Slagverkinstrumenter: | Pauke • Trommer • Triangel • Cymbal |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Zoja Grbović** (født 10. november 2002) er en serbisk alpinist, som representerer klubben SK Ares. Hun trenes av Srdjan Sabanovic.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Grbović deltok i sitt første FIS-renn (FIS Citizen Race) i november 2018, i Pass Thurn i Østerrike, der hun kjørte ut i slalåm. Hun deltok i det bosniske mesterskapet i alpint 2019 i januar, der hun kom på sjetteplass i storslalåmrennet. I februar deltok hun i Vinter-EYOF 2019 (European Youth Olympic Festival) i Bosnia-Hercegovina, men kjørte der ut både i slalåm og storslalåm. Under det serbiske mesterskapet i alpint vant hun super-G og slalåm, og fikk sølv i storslalåm.

### Sesongen 2019/20

Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020, der hun var flaggbærer under åpningsseremonien. Der kom hun på tiendeplass i super-G, der Amelie Klopfenstein fra Sveits vant. I kombinasjonen kom hun på 15.-plass, og i storslalåm og slalåm kjørte hun ut.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FIS - *Zoja Grbovic - Results*, besøkt 31. mars 2020.
3. ↑  IOC - *Flag Bearers*, besøkt 30. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing: Women's Super-G* Arkivert 11. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 31. mars 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Zoja Grbovic* Arkivert 13. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 31. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zoja Grbović – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Zoja Grbović – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Zoja Grbović – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Zoja Grbović – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 13. januar 2020 hos Wayback Machine.
**Zolota Lypa** (ukrainsk: Золота Липа, polsk: *Złota Lipa*; navnet betyr «gyllent lindetre») er en venstre sideelv til Dnister i det vestlige Ukraina.

Zolota Lypa dannes ved samløpet av Vestlige- og Østlige Zolota Lypa, som har sin opprinnelse i de sørlige skråningene av det europeiske hovedvannskillet, mellom de skogkledde åsene i Holohory. Først renner elven mot vest i flere kilometer, og i landsbyen Gologorakh svinger den mot sør, og renner deretter hovedsakelig mot sør og noe mot sørøst. Den renner inn i Dnister øst for landsbyen Zolota Lypa.

Lengden på elven er 85 km (med Vestlige Zolota Lypa – 127 km), nedbørfeltet er 1 440 km². Elvedalen er stort sett trapesformet og bred. Flomsletten er bilateral, bredde fra 40 meter til 1,5 kilometer. Elven er moderat meandrerende (mye i det nedre løpet). Fra byen Berezjany til landsbyen Potutory er den rett og kanalisert. Nord for Berezjany (innenfor byens grenser) renner elven gjennom en 3 kilometer lang innsjø.

Referanser
----------

1. ↑  Petro. «Річка Золота Липа». *drymba.com* **(ukrainsk)**. Besøkt 26. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zolota Lypa (river) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Australske gerilljasoldater i Timor.
**Slaget om Timor** foregikk på Portugisisk Timor og Nederlandsk Timor under andre verdenskrig. Japanske styrker invaderte øya 20. februar 1942 og sto i mot en underbemannet og dårlig utstyrt alliert styrke, kjent som Sparrow Force, som hovedsakelig besto av styrker fra Australia og Nederlandsk Øst-India. Etter en kort men bitter motstand overgav den allierte hovedstyrken seg til japanerne tre dager etter invasjonen. Flere hundre australske kommandosoldater fortsatte kampen som geriljakrigere, de ble etterforsynt av allierte skip og fly med base i Darwin, ca. 650 km sørøst for Timor. Under geriljakampene led japanerne store tap, men klarte til slutt å slå ned geriljamotstanden.

Krigføringen varte til 10. februar 1943, da de siste australske troppene ble evakuert. De hadde lykkes å oppholde en hel japansk divisjon på Timor i mer enn seks måneder. Dette hadde forhindret japanerne i å bruke divisjonen ved andre frontavsnitt. På tross av at Portugal ikke var med i krigen var mange østtimorske sivile og portugisiske kolonister aktive i den allierte motstandskampen. Noen av de sivile fortsatte motstandskampen etter at de allierte styrkene hadde blitt evakuert.

Titusenvis av sivile døde under den japanske okkupasjonen. 

Portal: Andre verdenskrig
**Gabriel Øidne** (født 11. februar 1918 i Konsmo, død 4. april 1991) var en norsk historiker og samfunnsgeograf.

Bakgrunn og virke
-----------------

Han hadde examen artium fra 1938 og ble cand.philol. i 1951 med avhandlingen *Audnedalen,* der han skrev han om barnevandringene på 1800- og 1900-tallet, da fattigfolks barn om sommeren gikk hjemmefra til storgårder for å få jobb, blant annet som gjetere. Øidnes tekster om barnevandringene ble en viktig kilde for Grete Salomonsens norske spillefilm Yohan Barnevandrer.

Øidne arbeidet som lektor ved Kongens gate skole i Kristiansand fra 1959 til han ble utnevnt til statsstipendiat i 1973. Tidligere hadde han vært stipendiat ved Norsk historisk kjeldeskriftinstitutt (1951–1953) og ved NAVF (1955–1959).

Hans forfatterskap omfatter blant annet *Østkant og vestkant i Oslos politiske historie: sosial og politisk struktur i Oslo 1906–69* (1973). Artikkelen «Litt om motsetninga mellom Austlandet og Vestlandet» (først trykt i *Syn og Segn* i 1957) ble i 2011 kåret til et av de 25 viktigste bidrag i norsk sosiologi i Norsk sosiologisk kanon.

Referanser
----------

1. ↑  Repstad, Pål (26. oktober 2011). «Sørlendinger på sosiologi-toppen». *fvn.no*. Besøkt 8. april 2021.
2. 1 2  Hompland, Andreas (16. januar 2015). ««Litt om motsetninga mellom Austlandet og Vestlandet»». *Sosiologen*. Arkivert fra originalen 14. mai 2021. Besøkt 7. april 2021.
3. ↑  Øidne, Gabriel (1973). *Østkant og Vestkant i Oslos politiske historie : sosial og politisk struktur i Oslo 1906-69*. Oslo: Gyldendal. ISBN 82-05-05994-2. OCLC 266136557.  [e-bok fra nb.no]
4. ↑  Øidne, Gabriel (1957). «Litt om motsetninga mellom Austlandet og Vestlandet». *Syn og Segn*. 63: 97–114.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
***Salmer 1973 – Liturgikommisjonens prøvehefte*** var en salmebok som ble brukt i Den norske kirke i en prøveperiode. Den ble godkjent som salmebok ved kongelig resolusjon 7. september 1973. 

Fra 1954 til 1967 ble det arbeidet med å lage en felles salmebok for Den norske kirke. Dette arbeidet dro ut i tid. *Salmer 1973* var tenkt å fylle et behov i overgangstiden før en ny kirkesalmebok var ferdig, samtidig som liturgikommisjonen ville få klargjort hvilket salmestoff som kunne gli inn i ulike kirkelige sammenhenger.

Heftet hadde salmer på bokmål og nynorsk. I tillegg ble det forsøkt enkelte tekster på svensk og dansk.

  


| * v
* d
* r
**Den norske kirkes Salmebøker**, et utvalg |
| --- |
| Kingos salmebok (Kingo; 1699) **·** Guldbergs salmebok (Harboe og Guldberg; 1778) **·** Landstads kirkesalmebog (Landstad; 1869) **·** Hauges salmebok (Hauge; 1873) **·** Nokre salmar (Blix; 1892) **·** Landstads reviderte (Jensen; 1924) **·** Nynorsk salmebok (Støylen, Hognestad og Hovden; 1925)  **·** Gir’ko-sál’bmagir’ji (1957) **·** Salmer 1973 (1973) **·** Norsk Salmebok (1985) **·** Salmer 1997 (1997)  **·** Norsk salmebok 2013 (2013)  |
| Se også Liste over forfattere i Norsk Salmebok og Salmer 1997 **·** Liste over forfattere i Norsk Salmebok 2013 |
**Rannveig Getz Nordheim** (født 6. oktober 1938 i Porsgrunn) er en norsk interiørarkitekt. Hun er utdannet ved Statens Håndverks- og kunstindustriskole (SHKS), hvor hun tok diplomeksamen i 1962. Getz har siden 1962 bodd og arbeidet i Oslo. 

Hun har arbeidet som journalist og tegner i Bonytt. Hun har også bidratt til diverse bøker og tidsskrift og har hatt utstillinger og undervisning ved SHKS. Getz står blant annet bak innredningen av Universitetsforlaget, Munchmuseet, konferansesenteret Park Hotel Sandefjord, Voksenåsen Kultur- og konferansehotell, Aschehoug forlag og Sametinget. Hun har også vært formann i Norske Interiørarkitekters Landsforening.

Hun var gift med komponisten Arne Nordheim. Ekteparet bodde i æresboligen Grotten fra 1981 til hans død i 2010.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Rannveig Getz nil.no
3. 1 2 3  Aftenposten, 28.2.1997. «Pris for originalt bokmiljø»
4. ↑  Aftenposten, 19.7.1986 «Reiser og Fritid; Sandefjordidyll»
5. ↑  Aftenposten, 28.10.1994. «Voksenåsen i ny drakt»
6. ↑  Sametinget Arkivert 15. desember 2013 hos Wayback Machine. trefokus.no
7. ↑  Hvem fortjener å bo i grotten? nrk.no 08.09.2010 besøkt 8. juni

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Rannveig Getz i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** ULAN
 |
**Zola Mae Taylor** (egentlig **Zoletta Lynn Taylor**) (født 17. mars 1938 i Los Angeles, død 30. april 2007) var en rhythm-and-blues-sanger fra USA. Hun var det eneste kvinnelige medlemmet av The Platters i perioden fra 1954 til 1962, da gruppa hadde de fleste av sine slagere. Platters blei dermed den første av de store afroamerikanske vokalgruppene som hadde et kvinnelig medlem.

Før hun gikk inn i The Platters, var Taylor med i jentegruppa *The Queens*. Hun spilte også inn singelen «Make Love To Me». Med Platters synger hun blant annet på «My Prayer», «Twilight Time», «The Great Pretender» og «Only You». Gruppa opptrer også i filmene *The Girl Can't Help It*, *Rock Around the Clock* og *Rock all Night*. 

Som gruppemedlem blei Taylor i 1990 innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.

Hun var – etter eget utsagn – en periode gift med Frankie Lymon. Filmen *Why Do Fools Fall in Love* (oppkalt etter Lymons hitlåt med samme navn) er basert på hans korte liv (25 år) og karriere og omhandler også stridighetene hans tre koner hadde om rettighetene til sangene hans. I filmen spilles Taylor av Halle Berry.

Taylor fortsatte å synge i ulike grupper fram til 1996, blant annet en av tallrike Platters-varianter.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 19168379, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w63785wx, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0853357, besøkt 21. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Omtale på nettstedet til Rock and Roll Hall of Fame; besøkt 21. februar 2016.

Kilder
------

* Nekrolog i *The Telegraph* 3. mai 2007; besøkt 21. februar 2016.
* Nekrolog i *Guardian* 4. mai 2007; besøkt 21. februar 2016.
* Diskografi på nettstedet Allmusic.com; besøkt 21. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zola Taylor på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Zola Taylor på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Zola Taylor på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ICCU **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
| 薩水之戰 Sàshuǐ Zhīzhàn 薩水大捷  Salsu Daecheop |
| --- |
| Konflikt: Goguryeo-Sui-krigene |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 612 AD |
| Sted | Salsuelva, i dag Cheongcheon i Nord-Korea. |
| Resultat | Avgjørende seier til Goguryeo. |

 |
| Stridende parter |
| Sui-dynastiet | Goguryeo |
| Kommandanter og ledere |
| Yu Zhongwen Yuwen Shu | Eulji Mundeok |
| Styrker |
| Nominelt ~305.000 | Ukjente; ~10.000 |
| Tap |
| ~2700 overlevde, resten druknet eller ble drept | Ukjent |

**Slaget ved Salsu** (hanzi: 薩水之戰; hanyu pinyin: *Sà shuǐ Zhīzhàn*; hanja: 薩水大捷; hangeul: 살수대첩; revidert romanisering: *Salsu Daecheop*) var et bemerkelsesverdig slag utkjempet i 612 under det kinesiske Sui-dynastiet andre invasjon av det koreanske kongedømmet Goguryeo. Goguryeo-kavaleristyrkene forfulgte Suí-hæren, som de angrep og beseiret ved elva Salsu.

Historie
--------

I 612 angrep Keiser Yang av Sui Goguryeo med en hær på mer enn én million soldater, men Goguryeo møtte dem med bestemt motstand. Keiser Yang sendte så en hær på omtrent 305.000 soldater til Pyeongyang, Goguryeos hovedstad. 

Goguryeo-kommandanten Eulji Mundeok forsvarte festningen mot Suí-hæren og -marinen i flere måneder, og ødela Suí-styrkene som flyktet inn i Goguryeos territorium. Et bakholdsangrep ved Salsu påførte Suí-styrkene store tap. Da Suí-hæren nådde Salsu var vannstanden lav, siden Eulji Mundeok hadde bygd en demning for å holde vannet tilbake. Da Suí-styrkene var kommet halvveis over elva, åpnet Eulji demningen, og vannet druknet så tusenvis av Suí-soldater. Goguryeo-kavaleriet gikk så til åtak på de gjenværende Suí-styrkene. 

De overlevende Suí-soldatene ble tvunget til å raskt flykte tilbake til Liaodong-halvøya for å unngå å bli drept. Felttoget førte til at av Suí-dynastiets omtrent 305.000 soldater var det bare omtrent 2700 som unnslapp. Hvis disse tallene stemmer, var slaget ved Salsu et av verdens blodigste. 

Med seieren over Suí-dynastiet gikk Goguryeo seirende ut av krigen, mens Suí-dynastiet, svekket av store tap av ressurser og soldater på grunn av felttogene i Korea, falt sammen fra innsiden og ble erstattet av Tang-dynastiet.
**Slaget om Santiago** (it. *Battaglia di Santiago*, sp. *Batalla de Santiago*) er populærnavnet gitt til gruppespillkampen mellom vertsnasjonen Chile og Italia i fotball-VM i 1962. Kampen ble spilt 2. juni 1962 og dommeren var engelske Ken Aston som senere skulle innføre gule og røde kort som obligatorisk i fotball.

Bakgrunn
--------

Før kampen økte spenningen mellom lagene etter noen svært nedsettende artikler om Santiago by av to italienske journalister. Lokale aviser grep tak i dette og laget en stor sak ut av det. Dette var to år etter at det største jordskjelvet i menneskelig historie hadde rammet Chile. Noe som fortsatt preget landet. De to journalistene Antonio Ghirelli og Corrado Pizzinelli, måtte forlate landet før mesterskapet av frykt for egen sikkerhet.

Kampen
------

Den første fellingen skjedde 33 sekunder etter avspark. Italias Giorgio Ferrini ble utvist i det 8. minutt etter å ha felt Honorino Landa, men nektet å forlate banen, men fortsatte å spille inntil han måtte forlate banen av politimenn. Landa hevnet dette med et slag noen få minutter senere, men han ble ikke sendt av banen. Dommeren overværet et slag av chilenske Leonel Sánchez mot italienske Mario David, som hevn for at David hadde blitt felt sekunder før. Da David sparket Sánchez i hodet noen få minutter senere, ble han sendt av banen.

Kampen fortsatte 9 italienere mot 11 chilenere. Sanchez brakk senere Humberto Maschios nese, men Aston sendte ham ikke av banen. Lagene fortsatte med slåssing og spytting og politi måtte blande seg inn tre ytterligere ganger. Chile vant til slutt kampen 2-0.

Når høydepunkter fra kampen ble vist på britisk TV et par dager etter kampen (ikke samme kvelden, fordi film fra kampen måtte flys over Atlanteren), kampen ble famøst introdusert av David Coleman som den dummeste, frykteligste, ekleste og skammeligste oppvisningen i fotball, muligens i spillets historie.

Referanser
----------

1. ↑  The Guardian: The greatest-ever European Cup thrashings
2. ↑  YouTube: Battle of Santiago
**Minnesmerket over sintier og romer under nasjonalsosialismen** er et minnesmerke i Tiergarten i Berlin. Det er plassert sør for Riksdagsbygningen. Det skal minne om porajmos, det nasjonalsosialistiske folkemordet på de forfulgte «sigøynere» i Europa. 

Minnestenen i midten av brønnen er formet som symbolet på fangedraktene i konsentrasjonsleirene 
Minnesmerket ble innviet 24. oktober 2012 av forbundspresident Joachim Gauck og forbundskansler Angela Merkel. Det er oppført etter planer av Dani Karavan og kostet 2,8 millioner euro. 

Monumentet består av et sirkelrundt vannspeil eller brønn med svart «uendelig dyp» grunn. I sentrum av vannspeilet er en trekantet sten med en frisk blomst. Den trekantede formen viser til symbolet på fangedraktene i konsentrasjonsleirene. Når blomsten visner eller en gang om dagen, synker stenen ned i dypet for senere å komme til overflaten med en ny og frisk blomst, symbolet på livet, sorgen og minnet. Med brønnen vil Karavan at tilskueren møter temaet med refleksjon og uten strid.

Rundt monumentet er det oppført informasjonstavler kalt en *Kronologisk fremstilling av folkemordet på sintier og romer.*

Referanser
----------

1. ↑  *Absurden Streit um den Text beenden* taz.de besøkt 2. november 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Memorial to the Sinti and Roma in Berlin-Tiergarten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Minnesmerket på regjeringens internettside (tysk) Arkivert 5. april 2013 hos Wayback Machine.. Besøkt 25. oktober 2012

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BBC Things
 |
Trakehner.
**Trakehner** er en hesterase fra Tyskland, det østlige Preussen (nå Polen).

Temperament
-----------

Sjarmerende, godt lynne, aktiv, intelligent og lojal. Rolig, men dynamisk.

Eksteriør
---------

Trakehneren er en edel ridehest, kjennetegnet ved en god kroppsbygning og et vakkert, intelligent uttrykk. Den har en bred panne, litt lange ører og store øyne. Trakehnerens bevegelsesforløp er elegant, taktfast og elastisk. 
Lang, sterk hals og gode skuldre, fremragende salleie, dybde i kroppen og rommelig bringe. Middels lang rygg med stor styrke. God bakpart, faste, slanke bein med korte piper.
Gjennomsnitts mankehøyde er mellom 160 og 170cm. Alle rene farger er tillat.

Historikk
---------

Navnet trakehner kommer av stutteriet Trakehnen i Øst-Preussen (nå Polen), som kong Friedrich Wilhelm 1 av Preussen grunnla i 1732. Til å begynne med kom det tilførsler av blod fra hingster av forskjellige raser, men den viktigste var innfødte Schweiken-hester. Denne rasen var små, sterke arbeidshester med en fjern opprinnelse som hadde eksistert i området siden middelalderen og som hadde fått tilførsler av orientalsk blod så langt tilbake som på 1500-tallet. På Trakehnen-stutteriet ble hestene krysset med importerte arabere og engelske fullblodshester. Stutteriet beholdt selv de beste hestene, mens andre ble solgt til private og statlige stutterier.

Avl
---

Alle Trakehnerhester må gjennomgå en streng graderingsmetode for å opprettholde den høye standarden, og bare føll av graderte foreldre på begge sider blir berettiget for "rosa papirer" av Trakehener Forbundet.
Trakehnerhingstene er noen av de mest verdifulle hanndyrene som blir brukt til å forbedre og oppgradere hesteflokker fra hopper hvor eierne ønsker å avle konkurransehester med sine hopper. Om hoppen er en fullblods eller av annen ekte rase spiller ingen rolle. Det er bevist at de alle får et mye bedre resultat på avkommene ved å krysse med Trakehner. Det gir bedre bevegelser, vakrere hester og godt temperamnet til avkommene.

Anvendelse
----------

Rekorden til Trakehnere i konkurranse er imponerende. Blant annet var det trakehnere som vant alle medaljer for det tyske laget i 1936 under Olympiaden i Berlin.
Trakehneren har et naturlig anlegg for sprang, men brukes også til både dressur og feltritt. Rasen har også bevist sin verdi som trekk- og arbeidshest.
Den er følsom og intelligent og krever derfor en følsom rytter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trakehner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Trakehner – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
| Slaget om Tammerfors |
| --- |
| Konflikt: Den finske borgerkrigen |
| De hvite vant det avgjørende slaget om Tammerfors, men byen ble lagt i ruiner |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 3. - 6. april 1918 |
| Sted | Tammerfors, Finland61°30'N 23°45'Ø |
| Resultat | Seier til De hvite |

 |
| Stridende parter |
| Finland De hvite | Rødt flagg De rødeRussisk SFSR Russiske SFSR |
| Kommandanter og ledere |
| Finland Carl Gustaf Mannerheim | Rødt flagg Hugo SalmelaAli AaltonenKustaa Salminen |
| Styrker |
| 13 000 soldater, hvorav noen hundre svenske frivillige | 15 000 soldater |
| Tap |
| 700 drept i kamp2 000 sårede | 2 000 drept2 000 sårede11 000 fanger |

**Slaget om Tammerfors** var det avgjørende slaget i den finske borgerkrigen, selve hovedslaget pågikk i dagene 3.-5. april 1918. Slaget er betraktet som vendepunktet i borgerkrigen og sikret at De hvite gikk seirende ut av denne. Men deler av byen Tammerfors ble skadet av de intense gatekampene.

Carl Gustaf Mannerheim innledet hovedangrepet mot Tammerfors 3. april 1918 mot De røde styrkene, ledet av Hugo Salmela. Dette slaget ble det første i Norden som ble utkjempet i en industriby. 

Etter tre dager var slaget over og De hvite hadde seiret over De røde forsvarerne. Slaget hadde imidlertid krevet 2 000 døde og rundt 2 000 sårede på den røde siden, mens De hvites tap var på 700 døde og ytterligere 2 000 sårede. Rundt 11 000 røde soldater ble tatt som krigsfanger.

Falne i slaget om Tammerfors
Flyveblad fra De hvites øverst- kommanderende Carl Gustaf Mannerheim:   
**Til innbyggere og tropper i Tammerfors!** Motstand er nytteløst. Heis det hvite flagget og overgi dere. Det har rent nok blod fra borgerne. Vi dreper ikke fangene våre, slik som de røde gjør. Send en representant med hvitt flagg. MANNERHEIM.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Imaginary Heroes*** er en amerikansk dramafilm fra 2004, regissert og skrevet av Dan Harris. Filmen handler om en amerikansk forstadsfamilie som får livet snudd på hodet da den eldste sønnen begår selvmord. Sigourney Weaver, Emile Hirsch og Jeff Daniels har hovedrollene.

Handling
--------

Matt Travis er pen, populær og skolens beste svømmer, så alle som kjenner ham blir sjokkerte når han plutselig begikk selvmord. I tiden etterpå sliter familien hans med å komme seg videre etter tragedien, med blandede resultater. Matts mor Sandy forsøker å kommunisere med deres yngre sønnen Tim, men hun lindrer hennes egen følelsesmessige smerte med marihuana.

Deres far Ben, var en perfeksjonist som favoriserte Matt like mye som han ignorerte Tim, og insisterer på å fortsette å dekke bord ved middagsbordet for deres døde sønn, samtidig begynner han å drikke tungt. Til slutt, uten å fortelle hans kone, tar Ben permisjon fra jobben sin og tilbringer dagene på en benk i en park.

Tim, alltid i skyggen av broren sin som den mindre, lite atletiske, mindre dyktigelillebroren, sliter med å komme seg gjennom skolen samtidig som han forsøker å motstå de medisinene som hans beste venn Kyle Dwyer veldig ofte tilbyr ham. Hans søster Penny, er bortreist på college, kommer pliktoppfyllende hjem for sjeldne besøk. Hun forsøker å hjelpe til med å bygge bro over den stadig voksende gapet mellom hennes gjenlevende bror, og foreldrene deres.

Medvirkende
-----------

Sigourney Weaver.
* Sigourney Weaver som Sandy Travis
* Jeff Daniels som Ben Travis
* Emile Hirsch som Tim Travis
* Michelle Williams som Penny Travis
* Deirdre O'Connell som Marge Dwyer
* Ryan Donowho som Kyle Dwyer
* Kip Pardue som Matt Travis

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Imaginary Heroes* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Imaginary Heroes* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Imaginary Heroes* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Imaginary Heroes* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Imaginary Heroes* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Imaginary Heroes* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Imaginary Heroes* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Imaginary Heroes* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Imaginary Heroes* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Imaginary Heroes* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
Et **imaginært tall** er et tall definert slik at når det kvadreres («ganges med seg selv»), så blir resultatet et negativt reelt tall. Når reelle tall kvadreres, blir resultatet aldri mindre enn null, mens kvadratet av et imaginært tall alltid er et negativt reelt tall. Imaginære tall har formen {\displaystyle bi} der b er et reelt tall ulik null og i er den imaginære enheten, definert slik at {\displaystyle i^{2}=-1}.

Et imaginært tall {\displaystyle bi} kan legges til et reelt tall a og danne et komplekst tall på formen {\displaystyle a+bi}, der a og b kalles henholdsvis den reelle delen og den imaginære delen av det komplekse tallet. Imaginære tall kan derfor regnes som komplekse tall ulik null, der den reelle delen er lik null. Navnet «imaginært tall» ble opprinnelig gitt på 1600-tallet som et nedsettende uttrykk, siden slike tall ble regnet som falske eller unyttige, men i dag har de en rekke konkrete bruks­områder innenfor mange områder av vitenskap og teknikk.

Referanser
----------

1. ↑  Uno Ingard, K. (1988), *Fundamentals of waves & oscillations*, Cambridge University Press, s. 38, ISBN 0-521-33957-X,  , Chapter 2, p 38

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eric W. Weisstein, *Imaginary Number* i MathWorld.

| * v
* d
* r
Tallmengder innen matematikken |
| --- |
| Naturlige tall {\displaystyle \mathbb {N} } | Heltall {\displaystyle \mathbb {Z} } | Positive tall {\displaystyle \mathbb {Z} ^{+}} | Negative tall {\displaystyle \mathbb {Z} ^{-}} | Rasjonale tall {\displaystyle \mathbb {Q} } | Irrasjonale tall | Reelle tall {\displaystyle \mathbb {R} } | Imaginære tall | Komplekse tall {\displaystyle \mathbb {C} } | Kvaternioner {\displaystyle \mathbb {H} } | Oktonioner |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** MathWorld **·** GND **·** BBC Things
 |