recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lowes Theater på Harvard Square.
**Loews Theatres**, også kjent som **Loews Incorporated**, ble stiftet av Marcus Loew i 1904. Det var den eldste kinokjeden som fortsatt var i drift inntil den ble slått sammen med AMC Theatres 26. januar 2006. Fra 1924 til 1959 var den også moderselskapet til Metro-Goldwyn-Mayer. AMC bruker fortsatt Loews-navnet i markedsføring.

Historie
--------

Loew's Theatres Incorporated ble stiftet av Marcus Loew i Cincinnati i Ohio i 1904. Han startet en kjede med nickelodeon-kinoer som viste stumkortfilmer. Kort tid senere ble bedriften utvidet til å inkludere vaudeville-hus og overdådige kinopalasser. Loews kionoer befant seg over hele USA, men først og fremst på østkysten og i Midtvesten.

For å sikre seg kvalitetsfilmer til kinoene sine stiftet Loew Metro-Goldwyn-Mayer i 1924, ved å slå sammen Metro Pictures, Goldwyn Pictures og Louis B. Mayer Pictures. Loews Incorporated fungerte som en distribusjonskanal og moderselskap for Hollywood-studioet helt til de to selskapene ble tvunget til å skilles fra hverandre som følge av rettssaken United States v. Paramount Pictures, Inc.. Selv om de to selskapene ble delt i 1954 tok det fem år før dette ble fullført.

I 1985, da de offentlige reguleringene hadde avtatt noe, ble Loews-kjeden kjøpt opp av TriStar Pictures fra Loews Corporation. Loews Corporation var på dette tidspunktet et holdningsselskap som var eid av brødrene Robert og Laurence Tisch

Etter at Columbia Pictures hadde ervervet Tri-Star, og senere ble kjøpt opp av Sony i 1989, overtok også Sony alle Loews-kinoene. For en periode ble Loews driftet under Sony Theaters-banneret. 

I 1994 inngikk Sony et partnerskap med Magic Johnson for å danne Magic Johnson Theaters, en minikjede av kinoer som var tilpasset bykjerner, spesielt i Los Angeles.

I 1998 ble Loews Theaters slått sammen med Cineplex Odeon Corporation for å danne Loews Cineplex Entertainment. Det sammenslåtte selskapet var en av de største filmviserne i verden, med kinoer i USA, Canada, Mexico, Sør-Korea og Spania. I 2001 måtte imidlertid selskapet erklære Chapter 11 som et resultat av Cineplex' økonomiske problemer.

I 2002 ble Loews Cineplex kjøpt opp av Onex Corporation og Oaktree Capital Management. De videresolgte igjen i 2004 til en privat investorgruppe som blant annet inkluderte Carlyle Group. 

I 2005 ble det annonsert at Loews Cineplex slo seg sammen med AMC Theatres, hvorpå AMC-navnet skulle brukes. Loews-navnet skulle bli værende som et merkenavn i det nye selskapet. Da sammenslåingen ble gjort, hadde Loews totalt 198 kinoer med 2235 skjermer.

Referanser
----------

1. ↑  «AMC closes acquisition of Loews Cineplex». USA Today. 26. januar 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Loew's theatres – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Loennechenbua** er en selvbetjent turisthytte i Dovrefjell nasjonalpark. Hytta er en innredet steinbu med et oppholdsrom. Matlaging skjer på propanbrenner og det er en vedovn i hytta. Selv om det offisielt er oppgitt fire sengeplasser vil det bli meget trangt i hytta om fire personer skal oppholde seg der. (Denne medforfatter har overnattet der to ganger med ialt seks - veldig trangt!) Takhøyden er lav og kun midt i hytta kan en voksen person med normal høyde stå oppreist. Den er utstyrt med det som trenges for matlaging og annet utstyr, men det er ikke proviant. Hytta står alltid ulåst.

Fjellene Skirådalskollen (1857 moh.) og Storvasskollan (1813 moh.) ligger rett ved hytta. 

Det var Harald Loennechen som fikk oppført Loennechenbua og steinbua i Åmotsvatnet som jakthytter. I 1936 fikk Kristiansund og Nordmøre Turistforening (KNT) bua i gave fra ham, og foreningen har drevet den siden.

Hytta ligger i et øde område og om det ikke er plass i bua blir det en lang dagsmarsj om en må gå til neste hytte eller gå ned til bygda Gjøra. DNT ser dette som et problem og har planer for å bygge en ny og tidsmessig turisthytte rett ved den gamle. Imidlertid er det motstridende interesser i denne saken. Grunneier (Statskog) sammen med Sunndal fjellstyre tillater ikke ny bygging ut fra villreinhensyn og Dovrefjell nasjonalparkstyre vil ikke behandle saken uten at grunneiers tillatelse foreligger. Vernemyndigheten har tidligere vært skeptisk til planene. KNT har fortsatt prosjektet sin reviderte langtidsplan (2016).[]

Referanser
----------

1. ↑  «Hytteplaner avveies mot villreininteresser» Arkivert 7. januar 2014 hos Wayback Machine. *Avisartikkel om bygging av ny hytte ved Loennechenbua i Opdalingen*

Eksterne lenker
---------------

* Den Norske Turistforening: *Loennechenbua*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Sverige S-1** er en svensk trebåt bygd mellom 2011 og 2012 for å sette fartsrekord for trebåter. Målet for S-1 Sverige er 185 km/t (100 knop), og båten klarte tidlig 120 km/t uten kompressor. Båten har siden sunket, blitt hevet og bygd opp igjen to ganger. Under siste oppbygning ble den utrustet med kompressor for økt motoreffekt. Den nåværende verdensrekorden for trebåter er på 149.86 km/t og ble satt i 1928 av Garfield Wood med båten *Miss America*.

Historie
--------

Båten ble tegnet i 1929 av den svenske båtkonstruktøren Ruben Östlund (1891-1981) for å utfordre etter ønske fra medlemmer i den Kungliga motorbåtklubben som ville utfordre verdens raskeste båt *Miss America VIII* i en konkurranse på Hudsonelven i USA, men grunnet børskrakket på Wall Street samme år ble prosjektet lagt på is. Høsten 2011 startet bygging av båten i Sverige av Johansson & Son Båtbyggeri i Holmsund etter originaltegningene fra 1929. Båten var ferdig og ble stilt ut på båtmessen «Allt för sjön» i mars 2012.

Teknisk
-------

Båten har to stykk 27-liters Rolls-Royce Meteor V12-bensinmotorer fra Centurion stridsvogner, samme motortypen som satt i det kjente britiske jagerflyet Spitfire. Med kompressor yter de to motorene til sammen cirka 1800 kW (2500 hk) og 2400 Nm. Båten har et fast propellskaft vinklet 5-6 grader. Med nåværende oppsett skal topphastigheten ligge rundt 140-150 km/t.

Ulykker
-------

Mai 2012 sank båten delvis utenfor Sandhamn etter en at propellen hadde truffet noe hardt under en av de første prøveturene, som rev av propellakslingen slik at det ble hull i skroget. Dette resulterte i at båten tok inn vann og at bare den fremste delen av baugen ble stikkende opp av vannet. Ingen personer ble skadet.

Juli 2015 kantret båten under høy fart (trolig over 130 km/t (70 knop)) under en oppvisning på Powerboat Weekend i Sandhamn hvor de skulle tilbakelegge en nautisk mil (1852 m) på så kort tid som mulig. Båten gjorde en hel omdreining og mannskapet slo seg kraftig på interiøret før de ble kastet ut av båten. To av tre ombord i båten ble fraktet til sykehus, men alle unnslapp alvorlige skader. Båten sank til rundt 10 meters dyp, og ble senere berget og gjenoppbygd hos Johansson & Son Båtbyggeri.

Referanser
----------

1. 1 2  Svenske miljardärens prestigebåt sjönk utanför Sandhamn | Affärsvärlden
2. 1 2  Ops! Sverige S1 sjönk vid Sandhamn - DagensBåtliv.se
3. ↑  Båtklassiker på klassiskt Moravatten
4. ↑  Aust-Agder Blad - Verdens raskeste trebåt til Risør
5. ↑  Så fick monsterbåten S-1 Sverige ett tredje liv - Livetombord.se
6. ↑  Sverige S1 i dramatisk och ödesdiger högfartskrasch
7. ↑  TV: Så här otäck var kraschen med SVERIGE S1 - Livetombord.se

Eksterne lenker
---------------

* S-1 Sverige - Johansson & Son Båtbyggeri AB :: SVERIGE
**Relasjonelle substantiv** er en ordklasse som fins i noen språk. Relasjonelle substantiv karakteriseres ved at de fungerer syntaktisk som substantiv, men inneholder også betydninga til preposisjoner. Konstruksjoner som kan klassifiseres som relasjonelle substantiv finner man i mange språk, men konseptet er vanligst i mesoamerikanske språk. Språk som bruker relasjonelle substantiv er blant annet mayiske språk, mixe-zoqueanske språk og oto-mangiske språk.

Et relasjonelt substantiv er grammatisk sett et vanlig substantiv, men fordi betydninga mer uttrykker en romlig eller tidsmessig relasjon enn en «ting», brukes det til å uttrykke lokalisasjon, bevegelse og andre relasjoner på samme måte som preposisjoner og postposisjoner gjør i de språka hvor de fins. Et relasjonelt substantiv «eies» av et annet substantiv og uttrykker relasjonen mellom «eieren» og et tredje substantiv. For eksempel kunne man sagt «koppen er bordet dets-overflate», hvor «dets-overflate» er et relasjonelt substantiv som uttrykker plasseringa til noe som står på en flat overflate.

Et eksempel fra klassisk nahuatl:

*Ca ī-pan petlatl in mistōn*
Være dets-på matte katten
«Katten er på matta»
Relasjonelle substantiv blir ofte avleda fra ord for kroppsdeler, slik at for eksempel for å si «inni», sier man «magen dens», eller for å si «oppå», sier man «ryggen dens».

Eksterne lenker
---------------

* The use of Relational Nouns in Chickasaw and Zapotec Relasjonelle substantiv på chickasaw og zapotekisk
**Stagediving** er når en aktør under en konsert slipper seg ned på publikum og blir tatt i mot av deres armer. Dette fører da ofte til *crowd surfing*, hvor vedkommende blir fraktet av gårde av publikum.

Første gangen stagediving forekom var i 1964 under en konsert med Rolling Stones i Nederland. Men både Jim Morrison, Iggy Pop og Peter Gabriel var blant de første musikerne som foretok stagediving. Opprinnelig ble dette oppfattet som både ekstremt og konfronterende, men har nå blitt vanlig på rockekonserter og mange har dette som en fast del av repertoaret.

Stagediving kan medføre store skader for publikum, men også for den som utfører stagediving dersom publikum lar være/eller ikke greier å ta imot vedkommende slik at denne går i gulvet i stor fart. I Norge ble Mira Craig skadet da hun skulle utføre en stagedive under en konsert høsten 2005 da publikum ikke tok imot henne. Dette skjedde også med Slipknots Sid Wilson som klatret opp fem-seks meter og hoppet utfor. Wilson slo seg bevisstløs og pådro seg flere skader.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Wilfred Skrede** (født 6. desember 1921, død 11. oktober 1975) var en norsk forfatter. Han er mest kjent for sin erindringsbok *Over verdens tak* fra 1950.

Skrede var 18 år da Tyskland okkuperte Norge i 1940. Han vervet seg til Royal Norwegian Air Force i Little Norway i Canada. Veien dit tok ham østover via Sovjetunionen, Kina, Turkestan og India, deretter over Det indiske hav og Atlanterhavet til New York og Toronto. Reisen er beskrevet i hans eneste bok, *Veien over verdens tak* (1949), senere utgitt som *Over verdens tak*. Boken er oversatt til flere språk.

I *Over verdens tak* beskriver han dramatiske hendelser fra reisen. Han brakk blant annet ryggen i en trafikkulykke i den kommuniststyrte Xinjiang-provinsen i det vestlige Kina, opplevde å bli fengslet utallige ganger og truet med deportasjon tilbake til okkuperte Norge og ved flere anledninger mistenkt for å være både tysker og engelskmann. Han forelsket seg, spiste med fyrster og konsuler og ble forlatt alene på verdens tak – Mintaka-passet i Himalaya. Boken inneholder møter med fargerike personligheter, eksempelvis den britiske fjellklatreren Eric Shipton.

Bibliografi
-----------

* Wilfred Skrede: *Veien over verdens tak*, Gyldendal, Oslo, 1949
* Wilfred Skrede: (nyutgivelse) *Over verdens tak*. Oslo: Gyldendal. 1950.
* Wilfred Skrede: *Across the roof of the world*; trans. M. A. Michael. London, 1954

Litteratur
----------

* Riisnæs, Jens A. (red) *Reisens magi: lesebok for reiselystne*, Kagge Forlag, 2002, ISBN 978-82-489-0638-4 (inneholder enkelte utdrag fra *Over verdens tak*)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Suicide Solution** er en sang fra musikkalbumet *Blizzard of Ozz* (1980), Ozzy Osbournes debutalbum som soloartist.

Sangen ble skrevet som en hyllest til Bon Scott, etter at han døde 19. februar 1980. Riffet ble skrevet av Randy Rhoads, og teksten av Osbourne og Bob Daisley. På originalinnspillingen deltar Ozzy Osbourne (vokal), Randy Rhoads (gitar), Bob Daisley (bassgitar) og Lee Kerslake (trommer). Sangen blir også fremført på konsertalbumet *Ozzy Osbourne & Randy Rhoads: Tribute*, innspilt i 1981 og utgitt i 1987. Sangen har på dette albumet samme besetning, unntatt at Tommy Aldridge spiller trommer.

Rettssak
--------

Osbourne ble saksøkt av foreldrene til John McCollum, en tenåring som skjøt seg i hodet mens han hørte på sangen. Osbourne måtte møte i retten 13. januar 1986. Det ble påstått at det var innspilt skjulte beskjeder i teksten, mens Osbourne nektet på dette fullstendig. Daisly hevder at ordet «solution» var ment som ordet for en «væskeoppløsning», og ikke for «løsning», som retten mente (Suicide Solution = *Selvmords-løsning*). Forsvaret påsto at sangen handler om alkohol, og det å drikke seg ihjel, og var på ingen måte en oppfordring til noen om å begå selvmord. Osbourne ble frikjent, og det viste seg at McCollum led av depresjon.

En annen tenåring, 14-år gamle Eric A. fra Minnesota, skjøt seg selv med en rifle i kaliber .22 Long Rifle. Foreldrene prøvde å legge skylda på Osbourne, AC/DC, Judas Priest, Black Sabbath og Mötley Crüe. Osbourne var hovedmålet, grunnet sangen« Suicide Solution». 14-åringen hadde vært oppslukt av heavy metal, og hadde blant annet prøvd å kontakte døde musikere.

Ozzy-album med Suicide Solution
-------------------------------

* 1980: *Blizzard of Ozz* – originalversjon
* 1987: *Ozzy Osbourne & Randy Rhoads: Tribute* – konsertversjon med Randy Rhoads på gitar
* 1993: *Live & Loud* – konsertversjon med Zakk Wylde på gitar
* 2003: *The Essential Ozzy Osbourne* – originalversjonen fra *Blizzard of Ozz*
* 2005: *Prince of Darkness* – konsertversjonen fra *Ozzy Osbourne & Randy Rhoads: Tribute*

Se også
-------

* Dream Deceivers

| * v
* d
* r
Ozzy Osbourne |
| --- |
| 
* **Ozzy Osbourne**
* **Gus G.**
* **Mike Bordin**
* **Rob «Blasko» Nicholson**
* **Adam Wakeman**

 |
| Studioalbum | 
* *Blizzard of Ozz*
* *Diary of a Madman*
* *Bark at the Moon*
* *The Ultimate Sin*
* *No Rest for the Wicked*
* *No More Tears*
* *Ozzmosis*
* *Down to Earth*
* *Under Cover*
* *Black Rain*
* *Scream*
* *Ordinary Man*
* *Patient Number 9*

 |
| Konsertalbum | 
* *Speak of the Devil*
* *Ozzy Osbourne & Randy Rhoads: Tribute*
* *Just Say Ozzy*
* *Live & Loud*
* *Live at Budokan*

 |
| Samlealbum | 
* *Best of Ozz*
* *Ten Commandments*
* *The Ozzman Cometh*
* *The Essential Ozzy Osbourne*
* *Prince of Darkness*

 |
| Annet relatert | 
* Liste over Ozzy Osbourne-medlemmer
* Black Sabbath

 |
**Steve Todd Kirsch** (født 24. desember 1956) er en elektroingeniør og gründer fra USA.

Kirsch er mest kjent for å være en av de to oppfinnerne av den optiske datamusen. Han har i tillegg gjort seg bemerket ved å etablere selskapet Abaca som utviklet programvare som stanser søppelpost, samt selskapet OneID som utvikler løsninger for sikrere autentisering.

I 2020 etablerte Kirsch fondet *COVID-19 Early Treatment Fund* som skulle forske på mulige behandlinger av covid-19. Blant disse var bruk av ivermektin og fluvoksamin, medisiner som det ikke foreligger vitenskapelig grunnlag for å benytte i bekjempelse av covid-19. I 2021 fikk han oppmerksomhet for å ha fremsatt uriktige påstander om at vaksinen mot covid-19 tok flere liv enn den reddet. Påstandene ble fremsatt under en høring arrangert av det amerikanske Centers for Disease Control and Prevention (CDC), men ble av vaksinemotstandere formidlet som om påstandene var en uttalelse fra CDC. Senere har han fremsatt udokumenterte påstander om at covid-vaksinene har drept hundretusener av amerikanere og skadet millioner.

Referanser
----------

1. ↑  «Optical Mouse Inventor Hunts for a Covid Cure—and May Have Found One». *IEEE Spectrum*. 30. mars 2021.
2. ↑  «Steve Kirsch and the Seduction of Simplicity». *McGill*. 20. mai 2022.
3. ↑  «Tech Tycoon Dangled a COVID Cure—Then Went Full Anti-Vaxxer». *Daily Beast*. 1. oktober 2021.
4. ↑  «Når løgn, misforståelser og fri fantasi plutselig blir «vitenskap»». *Nettavisen*. 1. oktober 2021.
5. ↑  «Fox News guest lies about the COVID vaccine killing "hundreds of thousands" and says it’s "the most dangerous vaccine ever created"». *Media Matters For America*. 10. august 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Stephen Michael Halaiko** (født 27. desember 1908 i Auburn, New York, død 6. februar 2001) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Halaiko vant en olympisk sølvmedalje i boksing under OL 1928 i Amsterdam. Han kom på andreplass i vektklassen lettvekt (61,2 kg) bak italienske Carlo Orlandi.

Halaiko vant de fire innledende kampene på poeng, han beseiret Tomas Poetsch fra Tsjekkoslovakia, Witold Majchrzycki fra Polen, Pascual Bonfiglio fra Argentina og svenske Gunnar Berggren på vei til finalen. Finalen tapte han til Carlo Orlandi fra Italia på poeng.

Det var 24 boksere fra 24 nasjoner som stilte i den fjerde letteste vektklassen, lettvekt som ble avviklet i perioden 7. til 11. august 1928.

OL-medaljer
-----------

* 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Sølv **Sølv** boksing, lettvekt

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steve Halaiko – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Steve Halaiko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Steve Halaiko – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Steve Halaiko – BoxRec Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
En *Litfaßsäule* i Wien.
En *Morris*-søyle foran Palais Brongniart i Paris
En **plakatsøyle** er en kolonne eller søyle i det offentlige rom som brukes til å sette plakater på. Plakatsøylen ble først virkeliggjort i 1854 på forslag fra tyskeren Ernst Litfaß fra Berlin, og derfor kjent på tysk som ***Litfaßsäule***. I Frankrike ble innretningene kalt ***Colonne Morris***, etter trykkeren Daniel Morris som fikk den relevante reklamekonsesjon i 1868.

Opprinnelse
-----------

Tanken om plakatsøyler ble utviklet som et mottiltak om den omseggripende plakatreklamering og graffiti i Berlin. Ernst Litfaß (Litfass) foreslo at man skulle bygge slike søyler over hele byen. Så kunne folk feste sin oppslag på dem. Etter flere års saksbehandling gav den 5. desember 1854 Berlins politisjef Karl Ludwig von Hinkeldey til slutt Litfaß tillatelse til å sette opp det man kalte **Annoncier-Säulen**. Litfaß hadde enerett i gyen for oppsettelsen av søylene til 1865.

Litteratur
----------

* Steffen Damm: *Ernst Litfaß und sein Erbe. Eine Kulturgeschichte der Litfaßsäule*. Borstelmann & Siebenhaar, Berlin 2005, ISBN 3-936962-22-7.
* Volker Ilgen: *Am Anfang war die Werbung. Illustrierte Reklamegeschichte*. Primus-Verlag, Darmstadt 2006, ISBN 3-89678-284-3.
* Sabine Reichwein:  *Die Litfaßsäule. Die 125jährige Geschichte eines Straßenmöbels aus Berlin*. Presse- und Informationsamt, Berlin 1980, (*Berliner Forum* Jg. 1980, Heft 5, ISSN 0523-0144).
* Peter Payer:  *Die Säulen des Herrn Litfaß*. In: Peter Payer:  *Blick auf Wien. Kulturhistorische Spaziergänge*. Czernin Verlag, Wien 2007, ISBN 978-3-7076-0228-9.
* Manfred Orlick: *Werbekönig von Berlin*. In *Ossietzky*, 19. Jg. Heft 3 / 2016, 30. Januar 2016, S. 106/107.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Advertising columns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Plakett utført av Oscar Roty til minne om 25-året for opprettelsen av Institut d'études politiques de Paris med portrett av Émile Boutmy
**Plakett** er en liten, gjerne firkantet metallplate med en billedlig framstilling i relieff, som en form for medalje.

Plaketten som kunstform ble flittig benyttet i renessansen. Til plaketter kan benyttes forskjellig slags metall, ofte bronse, som enten støpes, preges eller graveres. Som oftest har plaketter, i motsetning til medaljer, motiv bare på den ene siden (avers).

Plaketter kan benyttes til belønning, på samme måte som medaljer. I Norge finnes siden 1978 en statlig plakett for redningsdåd til sjøs.

Referanser
----------

1. ↑  Mørstad, Erik: *Skulpturleksikon. Begreper og betegnelser i billedhuggerkunsten*, Oslo: Ad Notam Gyldendal, 1992, s. 140-141.
2. ↑  Torgersen, Rolf Normann: *Ordener*, Oslo: Nye Atheneum, 1987, s. 58.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Plaquettes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
Altertavle av Carlo Crivelli. Predella med scene fra Jesu korsfestelse.
Altertavlen med utskåret og bemalt predella i Marienkirke Stralsund i, Tyskland.
**Predélla**, noen ganger **pradella** eller **pedrella** (fra latin *piedrella*, «skammel» eller «»trinn») er vanligvis å forstå som fotstykkene tilhørende de senmiddelalderske fløyaltertavler, som hever den egentlige tavle et stykke opp over det murte alterbord.

Historisk er det visstnok en levning av det eldre superfrontale, praktisk letter predélla fløyenes bevegelser hen over alterbordet.

Predélla kan romme et skap til kirkens hellige kar, og den kan likesom altertavlen være smykket med skårne figurer; hyppig er den imidlertid et glatt brett med malte bilder.

Predella kan også betegne et på altrret stående postamentartet underlag for lysesstaker eller lignende.

Referanser
----------

1. ↑  Carlquist, Gunnar, red. (1937). *Svensk uppslagsbok. Band 21*. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 1175.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Predellas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |
**Preben Meulengracht Sørensen** (født 1. mars 1940, død 21. desember 2001) var litteraturforsker, forfatter og professor i norrøn filologi ved Universitetet i Oslo. Han var forfatter av en rekke betydningsfulle verk, blant annet hans nyoversettelse og gjendiktning av den kommenterte utgaven av *Voluspå*, som han var medforfatter av.

Preben Meulengracht Sørensen var sendelektor ved Islands universitet i fire år fra 1966 før han tok embedseksamen ved Universitetet i Århus. På Island lærte han seg perfekt islandsk, noe som ga grunnlaget for et livslangt praksis og studium innenfor sagalitteraturen. Fra 1993 og ut året 1998 var han virksom i Norge ved Universitetet i Oslo som professor ved Institutt for nordistikk og litteraturvitenskap – og innenfor nordiske middelalderstudier i videre forstand, som styreleder ved Senter for middelalderstudier.

«Det fruktbare samarbeidet mellom ham og religionshistorikeren Gro Steinsland resulterte i flere fine bøker, der forfatterne også viser en sjelden evne til å formidle stoff på høyt faglig nivå til et bredt publikum. For boken *«Mennesker og makter i vikingtidens verden»* ble de to nominert til Brageprisen for 1994,» skrev Jon Gunnar Jørgensen ved hans bortgang.

I åtte år (1990–1998) var han Danmarks representant i komiteen for Nordisk råds litteraturpris.

Publikasjoner
-------------

* *At fortælle historien* (2001)
* *Den Nordiske renessansen i høymiddelalderen* (2000)
* *Voluspå*, sammen med Gro Steinsland (1999)
* *Nye tilbakeblikk: artikler om litteraturhistoriske hovedbegreper* (1998)
* *The Waking of Angantyr : the Scandinavian past in European culture* (1996)
* *Fortælling og ære: studier i islænding* (1995)
* *Menneske og makter i vikingenes verden*, sammen med Gro Steinsland (1994)
* *Saga and society: an introduction to Old Norse literature* (1993)
* *Fortælling og ære: studier i islændingesagaerne* (1993)
* *Før kristendommen: digtning og livssyn i vikingtiden* (1990)
* *The unmanly man: concepts of sexual defamation in early Northern society* (1983)
* *Norrønt nid: forestillingen om den umandige mand i de islandske sagaer* (1980)
* *Saga og samfund: en indføring i oldislandsk litteratur* (1977)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Preben Meulengracht Sørensen i BIBSYS
* Professor dr. Preben Meulengracht Sørensen ved Jon Gunnar Jørgensen

Portaler: Litteratur | Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Langstreket metallfly** (*Plusia festucae*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). I Norge forekommer den mest langs kysten fra Sørlandet til Trøndelag.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 33–38 mm), rødbrunt nattfly. Arten ligner mye på slektningen kortstreket metallfly (*Plusia putnami*), men skiller seg fra denne ved å være mer smalvinget, og særlig med at den sølvhvite streken nær vingespissen er lengre og smalere. Dessuten ser det ut til at det to artenes utbredelse overlapper lite i Norge. Forkroppen er rødbrun med en høy tverr-kjøl av oppstående, hårlignende skjell, i midten med en timeglass-formet tegning avgrenset av en smal, mørk stripe. **Forvingen** er rødbrun med gulaktige områder, og fire smale, rødbrune tverrlinjer. Vingeårene er brune og markerte. Midt i vingen er det to sølvhvite flekker som noen ganger er sammenvokste. Ved vingespissen er de fremste tre åremellomrommene brungule, det fjerde har en langstrakt, sølvhvit flekk. **Bakvingen** er lyst gulbrun med brun bestøvning. Bakkroppen er lyst brungul.

Levevis
-------

Denne arten er knyttet til våte områder som myrer, våtenger og fuktige strandenger. Larvene utvikler seg på ulike sumpplanter som starr (*Carex* spp.), sverdlilje (*Iris pseudacorus*) og vassgro (*Alisma plantago-aquatica*). De overvintrer. Arten har en lang flygetid fra juni til september, sannsynligvis har den i alle fall delvis to generasjoner.

Utbredelse
----------

den er utbredt i den palearktiske sone. I Norge er den nokså vanlig langs kysten fra Aust-Agder til Sør-Trøndelag, men ganske sjelden på Østlandet, det er noen få funn ved Oslofjorden og i Lom i Oppland.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, langstreket metallfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Plusia festucae* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *langstreket metallfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *langstreket metallfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *langstreket metallfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *langstreket metallfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *langstreket metallfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *langstreket metallfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Plusia festucae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
«***Langt hist opp i nord***» er et skillingstrykk Alf Prøysen presenterte i sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1956. Prøysen forteller at skillingsvisa er fra en handskrevet visesamling, og forfatteren skulle være en mann fra Eresfjord i Romsdal, ved navn Anton Hagbø. Denne mannen emigrerte etterhvert til Amerika.

Teksten
-------

**1.**Langt hist opp i nord der hvor klippene stor  

rager høyt over speilblanke sjø,  

mellom bakker og strand og de rislende vann  

der er fosser som aldri kan dø.  

  

**2.**Der hvor longe og sei, sel og brisling og skrei  

lever sammen i skummende hav.  

Der hvor bølgen så svær slynges langt over skjær,  

og den knuses mot klippen i kav.  

  

**3.**Der hvor dagen så lang høres fuglenes sang,  

der hvor rypen den klukker og ler,  

der hvor evighetsbre sammenføyet av sne  

kleder bakken om sommeren der.  

  

**4.**Der som barn jeg en gang nedad bakkene sprang  

og den tid kan ei glemmes så snart.  

Sett hjem, om enn fort, var det inderlig godt  

der jeg synes at allting var rart.  

  

**5.**Jeg kan huske jeg sprang hele dagen så lang,  

efter sauen på fjellene om.  

Som et rovjaget dyr over bakker og myr  

med en mave som oftest var tom.  

  

**6.**Stundom satt jeg og gråt var så ynkelig våt,  

tørret trillende tårer på kinn.  

Og når aftenen kom var det ofte min lønn  

at få skjellsord og slag på mitt kinn.  

  

**7.**Jeg skal ei sige mer skjønt jeg føler begjær  

det er gjemt, men blitt aldri forglemt.  

Det kan hende en gang hvis jeg lever så langt  

at det hele skal komme på prent.  

  

**8.**O ulykkelige barn som er født ut i skam  

du får prøve hva andre ei vet,  

du på dørstokken må alltid redebon stå  

og får være i første geledd.  

  

**9.**Jeg oppvokste, ble mann dro til fremmede land,  

og på hinsides kloden jeg bor,  

jeg vil hilse deg blott di som kjenner meg godt  

kanskje aldri vi treffes på jord.

Kilder
------

* De gamle visene 3 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1974
**Estadio Defensores del Chaco** er et flerbruksstadion i Asunción, Paraguay. Det blir for det meste brukt til fotballkamper. Stadionet hadde en gang i tiden kapasitet på over 50 000 tilskuere, men har gjennom årene blitt ombygd flere ganger, for å tilfredsstille internasjonale krav, og har nå kapasitet til ca. 42 354 mennesker.

Oversikt
--------

Stadionet ble åpnet i 1917, og dens første navn var «Estadio de Puerto Sajonia» fordi den lå i Sajonia-distriktet i Asunción. Etter at Uruguay vant gull i 1924, bestemte fotballforbundet i Paraguay at stadionet skulle hete «Uruguay» for å hedre «nabolandet». Senere ble stadionet omdøpt tilbake til Estadio Puerto Sajonia.

Gjennom Chacokrigen ble stadionet brukt som depot for krigsmateriell og som møteplass for troppene. etter krigen ble stadionet døpt til nåværende navn «Defensores del Chaco» (forsvarerne av Chaco), til ære for de seirende troppene som deltok i Chacokrigen mellom Paraguay og Bolivia. Stadionet gjennomgikk renovasjoner i 1939, 1996 og 2007.

Stadionet er ikke eid av et lokalt fotballag, og blir hovedsakelig brukt til landskamper eller internasjonale kamper i turneringer som Copa Libertadores og Copa América. Det ble spilt kamper her under Copa América 1999, inkludert finalen da Brasil vant over Uruguay. Den gangen hadde stadionet en kapasitet på 48 000.

Referanser
----------

1. ↑  World Stadiums - Stadiums in Paraguay
2. ↑  Asociación Paraguaya de Fútbol Arkivert 7. januar 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Websiden til Fotballforbundet i Paraguay

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Estadio La Rosaleda** er et fotballstadion som ligger i Málaga i den spanske provinsen Andalucía. Den er hjemmebane for fotballklubben Málaga CF og har også blitt benyttet i enkelte kamper for Spanias herrelandslag i fotball. Den har en tilskuerkapasitet på 30 000 seter og er det 18. største fotballstadionet i Spania og det fjerde største i Andalucía.

Stadionet ble påbegynt i 1936 og erstattet en tidligere fotballbane på samme sted under navnet *Baños del Carmen*. Den første offisielle kampen ble spilt den 14. september 1941 med en vennskapskamp mellom Málaga CF og Sevilla FC. Den første oppgraderingen av stadionet kom i forkant av VM i fotball 1982, hvor Estadio La Rosaleda var én av 17 arenaer som ble brukt under mesterskapet. Tre innledende gruppespillkamper ble spilt på stadionet, som var gruppe F bestående av Sovjetunionen, Skottland og New Zealand.

Estadio La Rosaleda ble også renovert i perioden 2000 til 2006 for å tilfredsstille nye moderne krav til presse og sikkerhet, og stadionet fikk med det 30 000 sitteplasser. Den siste oppgraderingen foregikk i 2010 da stadionet fikk dynamiske reklameskilter og nytt lydanlegg. Estadio La Rosaleda har også blitt brukt som konsertarena med plass mot opptil 60 000, blant annet for artistene Alejandro Sanz (2007), RBD (2007), Shakira (2006), George Michael (1989), Paul Simon (1989) og Genesis (1987).

Kamper under VM i fotball 1982
------------------------------

| Dato | Runde | Lag #1 | Res. | Lag #2 | Tilskuere |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 15. juni 1982 | Gruppe F |  Skottland | 5–2 |  New Zealand | 36 000 |
| 19. juni 1982 | Gruppe F |  Sovjetunionen | 3–0 |  New Zealand | 19 000 |
| 22. juni 1982 | Gruppe F |  Sovjetunionen | 2–2 |  Skottland | 45 000 |
|

Referanser
----------

1. ↑  Malagacf.com – Estadio La Rosaleda (Besøkt 21. mars 2021)
2. ↑  FIFA.com – 1982 World Cup Spain, matches Arkivert 25. februar 2021 hos Wayback Machine. (Besøkt 21. mars 2021)
3. ↑  Setlist.fm – Estadio La Rosaleda Málaga Concert Setlists (Besøkt 21. mars 2021)

Eksterne lenker
---------------

* (en) La Rosaleda Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Stadiumdb.com – Estadio la Rosaleda
* Stadiumguide.com – Estadio La Rosaleda

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Estadio Benito Villamarín** er et fotballstadion i Sevilla, Spania hvor Real Betis spiller sine hjemmekamper.

Stadion ble for første gang åpnet i 1929, da det gikk under navnet *Estadio de la exposición*, selv om den senere ble forandret til *Estadio Heliópolis*, ettersom Heliópolis er området i Sevilla hvor stadion ligger. Slik ble det hetende helt til 1982 da man utvidet stadion med tanke på Spania-VM i 1982. 
Det nye stadion fikk navnet *Benito Villamarín* etter presidenten i klubben mellom 1961-66.

Slik ble den hetende frem til i dag, bortsett fra et lite opphold mellom 2000-2010 da daværende president Manuel Ruiz de Lopera forandret stadionnavnet til hans eget. 
Etter hans avsettelse i juli 2010, ble det igjen hetende *Benito Villamarín* etter en avstemning fra øvrige Betis-supportere hvor Heliópolis og Ciudad del Betis (Betis-byen) var de andre kandidatene.

Banen er 107 meter lang, 64 meter bred og har 60.000 sitteplasser.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Estadio Benito Villamarín – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Miramare slott** (italiensk: *Castello di Miramare*; tysk: *Schloss Miramar*; slovensk: *Grad Miramar*) er et slott fra 1800-tallet ved Triestebukten nær Trieste i det nordøstlige Italia.

Slottet ble oppført 1856–1860 etter tegninger av den østerrikske arkitekten Carl Junker. Bygherren var erkehertug Maximilian av Østerrike og hans kone, Charlotte av Belgia. De to ble i 1864 utnevnt til keiser Maximilian av Mexico og keiserinne Carlota de México.

Etter Maximilians død i 1867, og Charlottes retur til Belgia, ble slottet og den tilhørende parken et yndet tilfartssted for habsburgerne. Den østerriksk-ungarske tronfølgeren erkehertug Franz Ferdinand bodde på slottet 9. mars–11. april 1914, kort tid før han ble drept i Sarajevo.

Da første verdenskrig var slutt, annekterte Italia Trieste i 1920. Under krigen hadde Østerrike flyttet mye av slottets innbo og kunst til Wien, men etter krigen inngikk regjeringene i Italia og Østerrike en avtale der Østerrike returnerte slottets innbo i 1925–26. Slottet ble da brakt tilbake til sin opprinnelige stand, og deler av slottet og slottshagen ble åpnet for publikum 24. mars 1929.

To år senere overlot den italienske regjeringen Miramare til Amadeus av Aosta, som bodde der med sin familie frem til 1937, da han ble utnevnt til generalguvernør i Italiensk Øst-Afrika.

Slottet er i dag museum.

Antonio Rotta, La caritá

Referanser
----------

1. ↑  «Miramare castle». *Discover Trieste* **(engelsk)**. Besøkt 4. mai 2022.
2. ↑  «Miramare Castle in Trieste: a story of aristocratic splendor». *Explore Italy* **(engelsk)**. Besøkt 4. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Castello di Miramare (Trieste) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Castello di Miramare – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Mirano Carrilho** (født 19. juli 1975) er en nederlandsk tidligere fotballspiller. Han var venstreback og spilte sist hos AGOVV Apeldoorn (2006–2008).
Carrilho kom til AGOVV rett før årets sesong og har vært fast venstreback hele sesongen foreløpig. Kontrakten hans varer ut sesongen, og det er ventet at han forlater klubben når den går ut.

Carrilho startet med fotball i HFC Haarlem før 1995 sesongen. Han spilte der fram til kontrakten gikk ut i juni 2000, og ble utenlandsproff i tyske Rot-Weiss Essen.
  
Oppholdet varte i et og et halvt år før han gikk tilbake til Nederlandsk fotball og ADO Den Haag. I juli 2004 byttet han klubb til De Graafschap, men det ble bare et kort opphold ettersom han ble kjøpt av det engelske laget Milton Keynes Dons sommeren 2005. Det oppholdet varte ikke noe lengre en den forrige, og atter engang vendte han tilbake til Nederland, denne gangen til Eerste divisie klubben AGOVV Apeldoorn.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mirano Carrilho – Transfermarkt Rediger på Wikidata
**Lundehaugen videregående skole** var en offentlig videregående skole på Lundehaugen i Ganddal bydel i Sandnes. Skolen hadde omkring 645 elevplasser. I 2010 ble lokalene overtatt av Lundehaugen ungdomsskole. Driften av den videregående skolen ble lagt ned og flyttet til andre skoler, blant annet Vågen videregående skole. Lundehaugen ungdomsskole er idag den største rene ungdomsskolen skolen med rundt 550 elever. I 2010 ble skolen pusset opp av Sandnes kommune.

Utdanningsprogram
-----------------

Lundehaugen videregående skole tilbød følgende utdanningsprogram:

* Musikk, dans og drama
* Medier og kommunikasjon
* Service og samferdsel
* Allmennfaglig påbygg
* Internasjonal klasse (tilbyr fremmedspråklige kunnskapen som trengs for å gå inn i en ordinær videregående treårig opplæring)

I 2010 ble utdanningsprogrammet Service og samferdsel flyttet til Gand videregående skole, mens Musikk, dans og drama og Medier og kommunikasjon flyttet til nye Vågen videregående skole i Sandnes sentrum. Denne skolen vil samle praktisk-estetiske utdanningsprogram.

Historie
--------

Blaauw Hvarings private handelsskole ble overtatt av Rogaland fylkeskommune i 1967 og fikk navnet Sandnes Handelsskole. Skolen holdt til i Sandnes Gymnas sine gamle lokaler i Langgata i Sandnes. Da skoletilbudet vokste, ikke minst med en egen musikklinje, ble det behov for større lokaler. I 1985 stod nybygget på Ganddal ferdig.

Referanser
----------

1. ↑  «Lundehaugen skole». *Skoleporten* **(norsk)**. Utdanningsdirektoratet. Arkivert fra originalen 30. januar 2016. Besøkt 30. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**Per Øystein Grimstad** (født 7. januar 1934 i Sandnessjøen, død 22. juli 2021 i Oslo) var en norsk ingeniør og diplomat.

Han flyttet med familien til Trondheim og studerte til sivilingeniør i metallurgi fra NTH. Han tok så, via Fulbrightsystemet, en mastergrad i 1959 i metallurgi og økonomi fra et universitet i Minnesota, såvel som et årsstudium i 1970 i finans ved det sveitsiske Institut pour l'Etude des Methodes de Direction de l'Entreprise (IMEDE). 

I industrien arbeidet han som organisasjons- og administrasjonssjef i Norsk Jernverk i Mo i Rana. I tiden 1967-1969 arbeidet han for Den internasjonale arbeidsorganisasjonen (ILO) i Tanzania. Grimstad var assisterende direktør i A/S Securus Investeringsselskap fra 1970 til 1976, administrerende direktør i Norski A/S 1976-80, og fra 1980 til 1986 administrerende direktør for firmaet Norconsult i Oslo. 

Grimstad var statssekretær (Ap) i industridepartementet under næringsminister Finn Kristensen 1986-1988. Han ble etterfulgt av Jon Ivar Nålsund (1942–2003). Fra 1988 til 1996 var han direktør for Direktoratet for utviklingssamarbeid (Norad).

Fra 1996 til 2000 var han Norges ambassadør til Sør-Afrika. Fra 1998 sideakkreditert til Windhoek i Namibia. 

Han var gift med den danskfødte sangeren Birgitte Grimstad 1958-1988.

Referanser
----------

1. ↑  Per Ø. Grimstad i Store norske leksikon.
2. ↑  *Navn i nyhetene: Per Ø. Grimstad* i NTB tekst den 10. juni 1988.
3. ↑  Finn Kristensen og Kjell Rimberg: *Per Grimstad (1933-2021)* - Minneord i Klassekampen 6. august 2021
4. ↑  Bård Vegard Solhjell og Jon Lomøy: *Han var ikke som andre sjefer* - Minneord i Bistandsaktuelt 28. juli 2021 og Aftenposten 2. august 2021

Eksterne lenker
---------------

* (no) Per Øystein Grimstad hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Sergio Adrián Woyecheszen** er en argentinsk økonom, som siden januar 2020 har vært visesentralbanksjef i Argentinas sentralbank (Banco Central de la República Argentina).

Woyecheszen har en mastergrad i samfunnsøkonomi fra Universidad de Buenos Aires (UBA), og jobber med en doktorgrad i økonomisk utvikling ved Universidad Nacional de Quilmes (UNQ). 

Han har vært konsulent for Union of South American Nations (UNASUR), der han har jobbet sammen med ulike utviklingsbanker, og han har jobbet for Economic Commission for Latin America and the Caribbean (ECLAC) og International Labour Organization (ILO). Han har også jobbet innen politikk; han var økonomisk rådgiver for partiet Frente para la Victoria y el Partido Justicialista (FpV-PJ) fra 2017 til 2019, og han ledet den argentinske industrikomiteen i 2016. I tillegg underviser han i samfunnsøkonomi ved Universidad de Ciencias Empresariales y Sociales (UCES).

Referanser
----------

1. ↑  El Ciudadano - *Sergio Adrián Woyecheszen fue designado vicepresidente del Banco Central*, besøkt 13. juni 2022.
2. ↑  BCRA - *Sergio Adrián Woyecheszen*, besøkt 13. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon hos sentralbanken
**Şehsuvar Sultan**, opprinnelig *Marija* (født i 1682 Serbia, død 27. april 1756 i Istanbul), var en validesultan i Det osmanske rike under sin sønn sultan Osman III fra 1754 til 1756.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun var født i Serbia og het Marija innen hun ble offer for slavehandelen. Hun kom til det keiserlige osmanske harem som slavekonkubine til sultan Mustafa II i 1698, der hun i pakt med sedvane konverterte til islam og fikk et persisk navn, Şehsuvar.

Da Mustafa døde og ble etterfulgt av sin bror i 1703, ble hun ført til et palass for pensjonerte konkubiner. 

### Validesultan

I 1754 besteg hennes sønn tronen, og hun fikk tittelen validesultan og fikk rang før alle andre kvinner ved hoffet.

Hun overtalte sin sønn til ikke å henrette storvisiren i 1755. Likesom andre valider viet hun seg til byggeprosjekter og filantropisk virke.

Referanser
----------

1. ↑  Fanny Davis (1986). The Ottoman Lady: A Social History from 1718 to 1918. Greenwood Publishing Group. p. 11. ISBN 978-0-313-24811-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
Şamlar - sett fra vest.
**Şamlar** er et tettsted i Tyrkia. Nærmere definert er stedet geografisk knyttet til provinsen Konya med Beyşehir, som nærmeste større bysamfunn. Landsbyen Şamlar ligger ca. 13 km fra Beyşehir sentrum. Det er antatt at stedet ble først etablert for 800 år siden uten at kildene kan bekrefte dette. Şamlar har i dag ca. 120 innbyggere.

Geografi
--------

Şamlar-landsbyen ligger 13 km sør for Beyşehir. Stedet ligger omtrent 1307 m over havnivå, og landskapet er dekket av skogkledde åser og grønne områder. Selve landsbyen ligger ved foten av fjellet Laleli dağı.

Infrastruktur
-------------

De siste årene har det vært investert stort i infrastrukturen i Şamlar. Stedet er knyttet til Beyşehir via en 13 km lang asfaltert veistrekning. Asfalteringen skjedde i 2006. Før det besto strekningen av en grusvei. I 2009 ble hele strøm- forsyningsnettet fornyet av staten. Samme år ble vann- og kloakknettet i landsbyen fornyet og oppgradert. Dette har vært et samarbeidsprosjekt mellom lokale myndigheter og Şamlar-foreningene. I landsbyens gater er det lagt brostein for å gjøre fremkommeligheten bedre. Dette prosjektet ble støttet av lokale myndigheter samt Şamlar-foreningen i Oslo.

Befolkning
----------

På begynnelsen av 1970-tallet startet Şamlars befolkning å utvandre. Først til større byer i Tyrkia, først og fremst İzmir og Beyşehir, og dernest til Europa. I Europa er det Norge som har vært hovedmålet for utvandringen. I dag bor det ca. 330 personer med opprinnelse fra Şamlar i Norge. Disse fordeler seg med ca. 137 personer i Oslo, ca. 24 personer i Asker og ca. 165 personer i Drammen. Av øvrige steder i verden med Şamlar-befolkning kan nevnes: Beyşehir med ca. 250 personer, İzmir med ca. 900 personer, Tyskland med ca. 50 personer og Frankrike med ca. 15 personer. I selve Şamlar bor det i dag ca. 120 personer.

Dyreliv i Şamlar
----------------

Området rundt Şamlar har et rikt dyreliv. Deriblant finnes villsvin, gaupe, rev, ulv, mårdyr, grevling, fjellhare, ekorn, firfisle og fjellkatt. I tillegg finnes utallige slange- og musearter.

Fugleliv i Şamlar
-----------------

Fuglevarianter i området er blant andre; falk, kråkefugl, turteldue, svale, ugle, due, skjære og rapphøne.

Vegetasjon
----------

Området rundt Şamlar består for det meste av skog og busker. Skogsområdene er strengt regulert av myndighetene for å forhindre vilkårlig hogst. De vanligste treartene er eik, gran, furu, ask og einer. Det finnes mange varianter av frukttrær i Şamlar. Noen av disse er eple, pære, plomme, drue, valnøtt, mandler og kvede.

Şamlar-foreningene
------------------

Folk fra Şamlar har etter hvert stiftet foreninger i de områdene de har utvandret til. Disse er blant annet:

* Oslo Şamlar-forening
* Beyşehir Şamlar-forening
* İzmir Şamlar-forening
* Drammen Şamlar-forening

Se også
-------

* Tyrkisk Şamlar Familie Forening

Eksterne lenker
---------------

* Oslo Şamlar-forening
* İzmir Şamlar-forening
* Drammen Şamlar-forening

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**№ 85 Squadron RAF** var en skvadron hos britiske Royal Air Force.

Første verdenskrig
------------------

Skvadronen ble opprettet 1. august 1917 ved Upavon på Royal Flying Corps Central Flying School. Den ble kort tid senere flyttet til Mousehold Heath, og i november ble den flyttet til Hounslow i Essex. 1. april 1918 ble skvadronen overført til Royal Air Force, og gjorde tjeneste i Frankrike. Den ble kreditert for 99 seire i den korte tiden den var involvert i konflikter der, og returnerte til Storbritannia i 1919. Den ble så oppløst 3. juli samme år.

Andre verdenskrig
-----------------

Skvadronen ble igjen opprettet 1. juni 1938, og hadde base hos RAF Debden i Essex. Etter slaget om Storbritannia ble den flyttet til Yorkshire. I løpet av krigen var flere nordmenn tilknyttet skvadronen, blant andre Svein Heglund og Tarald Weisteen, som begge fløy Mosquito nattjagere.

Skvadronen ble oppløst igjen 10. juli 1991.

Aktiv
-----

* 1. august 1917 – 3. juli 1919
* 1. juni 1938 – 31. oktober 1958
* 30. november 1958 – 31. mars 1963
* 1. april 1963 – 19. desember 1975
* 19. desember 1975 – 1. juli 1991