recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Peder Skram**, (født ca. 1502, død 11. juli 1581) var en dansk admiral og sjøhelt, født på sin fars gods i Urup, nær Horsens i Jylland.

Krigstjeneste
-------------

Hans første tjeneste i svenskekrigen var for Christian II i slaget ved Brannkyrka i 1518. I slaget ved Uppsala to år senere berget han livet til standardbæreren. For sine tjenester i denne krigen fikk han et gods i Norge, hvor han bosatte seg med sin kone Elsebeth Krabbe.

Han førte flåten mot Christian II i Norge 1531.

Grevefeiden
-----------

I grevefeiden fra 1534 til 1536 var hans ry som sjømann allerede etablert. Han ble sendt av den danske regjeringen for å assistere Gustav Vasa, som på den tid var alliert med Christian III, i kamp mot Lübeck og den danske tronpretendent grev Christoffer. Peder Skram hjalp med å organisere den svenske flåten i løpet av krigen. Innsatsen reduserte hansaveldets innflytelse i Østersjøområdet, og ved kroningen i 1536 ble Peder Skram adlet som takk for innsatsen. Han fikk også plass i kongens råd og bidro der i kampen mot tysk dominans.

Ny kommando
-----------

Peder Skram sa fra seg vervet som admiral i 1555. Sju år senere tok han igjen kommando, nå i forbindelse med sjuårskrigen, da kong Frederik I tilbød ham den. Han ble siden etterfulgt av Herluf Trolle og trakk seg tilbake. To ganger prøvde svenskene å beleire ham på slottet Laholm, hvor han bodde, men han klarte seg. Hans gods i Halland ble også raidet flere ganger.

Da han i høy alder døde på sitt gods Urup hadde han for lengst fått tilnavnet «Danmarks våghals».

Peder Skram er gravlagt ved Østbirk kirke, og på kirkegården er det satt opp et minnesmerke over han og familien utført av billedhuggeren Otto Evens.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Gravsted.dk[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.geni.com[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Axel Larsen, Dansk-Norske Heltehistorier (København, 1893).

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
Et gjerde skiller alltid innmark fra utmark.
Innmark er ofte inngjerdet, som her i Thorpdale i Australia.
**Innmark** er all dyrket jord, som åker, eng, kulturbeite, hage og yngre plantefelt. Innmark er også gårdsplass, hustomt og industriareal. I moderne landbruk er det innført nye begrep som «nær utmark», «gjengroingsareal» og «beitelandskap». Disse begrepene er nye betegnelser på innmark som gjør det lettere å kunne beskrive forandringer i kulturlandskapene som følge av drifts og bruksendringene i den akselererende sentraliseringsprosessen som preger store deler av jordbruksaktiviteten.

Innmark brukes som begrep i friluftsloven, og er her motstykket til utmark. I motsetning til i utmark vil allmennhetens rettigheter i forbindelse med innmarksområder være sterkt begrenset.

Se også
-------

* Mark

Referanser
----------

1. 1 2  «innmark». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 22. januar 2023. Besøkt 9. april 2023.

Litteratur
----------

* Reusch, Marianne: Allemannsretten - friluftslivets rettsgrunnlag, 2012

Eksterne lenker
---------------

* Miljødirektoratet om allemannsretten
**Mikael Lundberg** (født 13. august 1973) er en svensk golfspiller.

Lundberg representerte Sverige i Eisenhower Trophy i 1994 og ble profesjonell i 1995. Han tilbrakte flere år på Challenge Tour, der han vant turneringen Himmerland Open i 1997, og fikk spillerett på Europatouren ved hjelp av en fjerdeplass på Challenge Tour-rankingen i 2000. Etter to stabile sesonger mistet han spilleretten på Europatouren etter en 137.-plass på Order of Merit i 2003, og han vendte tilbake til Challenge Tour i 2004. Han vant tilbake spilleretten på toppnivået ved å vinne Cadillac Russian Open i 2005, et mesterskap med offisiell status på begge tourene.

Meritter
--------

### Seire på Europatouren

* 2008 Inteco Russian Open Golf Championship
* 2005 Cadillac Russian Open

Referanser
----------

1. ↑   www.sportinglife.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mikael Lundberg – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Mikael Lundberg – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
**Arild Bergstrøm** (født 9. oktober 1947) er billedkunstner og var tidligere direktør for Nordisk Kunstnarsenter i Fjaler.

Han utdannet seg ved Kunst- og håndverkskolen i Bergen, og senere ved Jan van Eyck-konservatoriet i Nederland. Bergstrøm debuterte på Vestlandsutstillingen i 1970, og har siden blant annet vært representert der og på Høstutstillingen flere ganger.

På 1970-tallet var Bergstrøm medlem av den kjente «Lyn-gruppa», som besto av unge Bergenskunstnere. Sammen med disse hadde han en mengde utstillinger flere steder i Norge og i utlandet.

Har hatt separate utstillinger i Sogn & Fjordane Fylkesgalleri/Kunstmuseum, Hordaland kunstsenter, ved gallerier i Porsgrunn og Haugesund, og har deltatt på flere utstillinger i utlandet, blant annet i Aachen i Tyskland, og på Ungdomsbiennalen i Paris.

Bergstrøm flyttet i 1973 til Færøy i Solund hvor han bodde og arbeidet fram til 1995, da han ble direktør for det nyetablerte Nordisk Kunstnarsentar på Dalsåsen i Dale i Sunnfjord.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 10119366[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Arild Danielsen** (født 1985) er en norsk prisbelønnet fotograf fra Kristiansand.

Han er uteksaminert med bachelorgrad i fotografi ved det engelske universitetet University for the Creative Arts. Han har arbeidet med en rekke store norske aktører, deriblant Kirkens SOS, Kristiansand Dyrepark, NSB og Posten Norge. I 2009 vant Danielsen beste pris for reklame- og musikkfoto i Utsnitt (nå med navnet Gullsnitt), Norges eneste prisutdeling for reklamefoto. I 2013 ble han utmerket for beste nettportefølje ved samme prisutdeling. Arild Danielsen har også fotografert kjente norske profiler som Arne Næss, Per Fugelli og Harald Rosenløw Eeg.

Jazzgitarist Pat Metheny og pianist Brad Mehldau brukte Danielsens fotokunst som plateomslag samt booklet på deres plateutgivelse Metheny/Mehldau Quartet. Naturbildene er fra Auversvatn i Bykle kommune.

Referanser
----------

1. ↑  «Vinnerpresentasjon». Arkivert fra originalen 13. september 2009. Besøkt 19. februar 2010.
2. ↑  «Gullsnitt 2012 Vinnere». *issuu* **(engelsk)**. Besøkt 27. april 2017.
3. ↑  Presentasjon av Metheny/Mehldau Quartet på Brad Mehldaus egne nettsted:

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* «Debuterer med 21 bilder» Fedrelandsvennen 11. desember 2007
* Fotografier på fotografs hjemmeside som ble brukt i plateutgivelsen Metheny/Mehldau Quartet.
**Arild Blekesaune** (født 6. november 1959 i Trondheim) er norsk sosiolog ansatt som professor i kvantitativ metode ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). 

Arild Blekesaune tok artium i naturfaglig studieretning ved Heimdal videregående skole i 1979. I 1985 avsluttet han cand.mag-graden ved Universitetet i Trondheim med mellomfag i historie og samfunnskunnskap, grunnfag i musikk og det obligatoriske emnet ex.phil. Ved samme studiested (1987) fikk han sin cand.polit (hovedfag) i sosiologi med hovedoppgaven «Utdanning og arbeid. En studie av 1981-kullet av sivilingeniører fra NTH».

I en tiårsperiode fra 1988 jobbet Blekesaune ved Norsk senter for bygdeforskning. Parallelt (1996) forsvarte han avhandlingen «Family Farming in Norway. An analysis of structural changes within farm households between 1975 and 1990». Han ble dermed dr.polit. i sosiologi. Fra 1999 har Blekesaune vært ansatt som førsteamanuensis og senere professor ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap (ISS).

Referanser
----------

1. 1 2  NTNU Arild Blekesaune (besøkt 24.10.2018)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Arild Blekesaune i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Arild Blekesaune i BIBSYS
* Arild Blekesaunes NTNU-profil

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Rigsretten** er en dansk domstol som behandler og avsier dommer mot statsråder som er tiltalt for ulovlig embedsførelse. Retten består av 15 høyesterettsdommere samt 15 medlemmer som er utpekt av Folketinget blant personer utenfor tinget. Disse medlemmene utpekes for en periode av seks år.

Rigsretten ble etablert som følge av Danmarks grunnlov i 1849 og følger en unik prosess ved at tiltale ikke reises av Anklagemyndigheden, men av Folketinget eller Kongen. Rigsretten kan kun behandle saker vedrørende statsrådens embedsførelse; såfremt tiltale skal reises mot en statsråd for annen form for kriminalitet, reises tiltalen ved de alminnelige domstolene. Grunnloven gir imidlertid mulighet for at Rigsretten kunne behandle sådanne saker, men det har aldri vært utnyttet.

I Rigsrettens historie har den behandlet seks saker, som har ført til tre domfellelser. I 1910 ble tidligere innenriksminister Sigurd Berg idømt en bot for å ha forsømt tilsynet med Den Sjællandske Bondestands Sparekasse, som justisminister P.A. Alberti var formann for. I 1995 ble tidligere justisminister Erik Ninn-Hansen idømt fire måneders betinget fengsel for sin rolle i Tamil-saken.

Det har vært kritisert at Rigsrettens legdommere er valgt av de politiske partiene og således partifeller til noen av de impliserte i sakene. Den historiske erfaring viser at de politisk utpekte medlemmene av Rigsretten har vært tilbøyelige til å dømme i overensstemmelse med partiboken. Flere av Rigsrettens medlemmer er tidligere folketingsmedlemmer.

Saker i Rigsretten
------------------

| Dato | Tiltalt | Dom |
| --- | --- | --- |
| 27. februar 1856 | Anders Sandøe Ørsted | Frifunnet |
| 13. juni 1877 | Andreas Frederik Krieger | Frifunnet |
| 4. oktober 1877 | C.C. Hall | Frifunnet |
| Jens Jacob Asmussen Worsaae | Frifunnet |
| 17. juni 1910 | Jens Christian Christensen | Frifunnet |
| Sigurd Berg | Bot på 1000 kr, eller 60 dagers fengsel |
| 22. juni 1995 | Erik Ninn-Hansen | 4 måneders betinget fengsel, med 1 års prøvetid |
| 13. desember 2021 | Inger Støjberg | 60 dagers ubetinget fengsel |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
Det eldste kartet over Trondheim, tegnet av Olof Nauclér i 1658, hvor de regulerte brede gateløpene etter bybrannen fra 1598 er inntegnet.
**Bybrannen i Trondheim 1598** startet den 8. mai 1598 i Midtbyen, hvor mesteparten av bykjernen brant ned med enkelte unntak. Brannen i 1598 er en av de større bybrannene i Trondheim etter omfang og byen ble herjet av tre omfattende bybranner i en periode på litt over 80 år mellom 1598 og 1681. 

Brannen raste i ett døgn og fikk et stort omfang hvor et ukjent antall bygårder og hus gikk med. Også Vår Frue kirke og flere kanikkgårder brant ned. Nidarosdomen, Kongsgården og tre prestegårder langs Kannikestrete som lå helt sør i bykjernen ble skånet. Smale streter og gateløp ble av byens borgere sett på som en stor del av årsaken til brannens store omfang. Det ble deretter søkt bud til Christian IV om tillatelse til både å utvide og etablere tre gater som branngater.

I et tilsvar fra Kongen datert 9. februar 1599 ble det bestemt mål og beliggenhet for Øvre allmenning, Nedre allmenning samt Bredegate. Disse skulle fungere som allmenninger og branngater for å redusere omfanget av fremtidige bybranner. Av disse fikk for eksempel Øvre allmenning en bredde på 42 alen eller rundt 26 meter.

Referanser
----------

1. ↑  Ødegaard, J. (1928). *Bybrandene – Storbrande i norske byer og bymessige bebyggelser*. Oslo: (Cammermeyers bogh.). s. 100.
2. ↑  Christophersen, Axel (2020). *Under Trondheim – Fortellinger fra bygrunnen*. Trondheim: Museumsforlaget. s. 188. ISBN 978-82-830-5087-5.
3. ↑  Berg, Henry (1951). *Trondheim før Cicignon – Gater og gårder før reguleringen 1681*. Trondheim: A. Holbæk Eriksen & Co. AS. s. 74.
4. ↑  Lunde, Øivind (1977). *Trondheims fortid i bygrunnen*. Trondheim: Adresseavisens forlag. s. 177. ISBN 8271640046.
5. ↑  Moen, Ulf (1971). *Byen under gaten – Fra utgravningene i Søndre gate i årene 1970-71*. Trondheim: Adresseavisens forlag. s. 108.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 106–107. ISBN 978-82-573-1762-1.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bybranner i Trondheim på NLIs Lokalhistoriewiki.
* (no) bybranner i Trondheim i Store norske leksikon
**Rigsrevisionen** er den danske statens revisjonsmyndighet og ligger under Folketinget. Rigsrevisionen er en av de institusjoner som utøver den parlamentariske kontroll i Danmark. Formålet er å fremme en redelig og effektiv statsforvaltning.

Hovedoppgaven består i å revidere statens utgifter, herunder regnskaper og tilskuddsregnskaper for institusjoner hvis utgifter eller underskudd finansieres av staten. Det skjer i samarbeide med politisk utpekte *statsrevisorer*, som Rigsrevisionen avgir 16–20 beretninger om året til. Det undersøkes om regnskapene er korrekte, og om pengene er blitt brukt til de formål som Folketinget har bevilget dem til.

Rigsrevisionen reviderer dessuten en rekke selskaper hvori staten har økonomiske interesser, liksom regnskaper fra aksjeselskaper hvori staten er aksjonær, gjennonmgås – det dreier seg blant annet om Post Danmark, Banedanmark og Danske Spil. Og endelig kan Rigsrevisionen yte rådgivning til forvaltningen og til statlige institusjoner, for eksempel om hvordan de kan oppnå bedre resultater.

Rigsrevisionens uavhengighet av det politiske system betyr blant annet at det kun er statsrevisorene som kan be Rigsrevisionen om å revidere et område, men også at Rigsrevisionen kan gjøre dette på eget initiativ. Rigsrevisionen velger selv hvilke metoder den vil anvende i undersøkelsene.

Rigsrevisionen reviderer regnskapene for ca. 425 statlige institusjoner, for eksempel departementer, direktorater og universiteter. I en rekke tilfelle er det inngått avtaler om at «interne revisorer» reviderer regnskapene. Rigsrevisionen har 260 ansatte og et årlig budsjett på 169 millioner kroner (2006), som fastlegges av Folketinget. Øverste sjef er riksrevisor Lone Strøm, som overtok embedet 1. mai 2012 etter Henrik Otbo.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Bybanen på Nord-Jæren** var en regional plan om å bygge en bybane på Nord-Jæren. Målet var å bygge en ansvarlig infrastruktur for fremtiden som en del av byutviklingen. Nord-Jæren er Norges mest voksende region, SSBs prognoser tilsier en befolkningsøkning på 100 000 mennesker i 2040.

Bybanekonseptet ble i 2010 vedtatt i Rogaland fylkesting. I Rogaland fylke og i regionen var det politisk flertall og enighet om at prosjektet skulle gjennomføres. Første byggetrinn (grunnstrukturen) omfattet Stavanger–Sandnes–Sola. Hvor holdeplasser skulle ligge og traséen mellom disse skulle gå ville bli avklart i kommunedelplaner som var under utarbeidelse. Finansiering av bybanen var ikke avklart, men bompenger og statlige midler måtte legges til grunn. Grunnstrukturen hadde en kostnadsramme på ca. 6,2 milliarder kroner.

Mange politikere ville kun bygge en bussvei.

I fylkestingsvedtak av 11. desember 2012 ble bybanekonseptet nedstemt til fordel for buss som det fremtidige kollektivtransportsystemet på Nord-Jæren. I rådmannsgruppegruppemøte 12. desember 2012 ble det som følge av fylkestingsvedtaket besluttet å avvikle bybaneprosjektet. Politisk styringsgruppe godkjente avviklingsplanene i januar 2013.

Planer
------

I de regionale planene lå det per 2011 to byggetrinn:

* Trinn 1 Stavanger til Sandnes sentrum
* Trinn 2 Fra Stavanger og Sandnes sentrum innom Forus til Sola flyplass

Pr. definisjon har en bybane egen trasé, mens en trikk deler traseen med annet trafikk (som f.eks. biler), men man bruker samme infrastruktur på begge deler. Bybanen Stavanger–Sandnes–Sola skulle gå i egen trasé.

Referanser
----------

1. ↑  «Ap-strid trappet opp enda et hakk». Arkivert fra originalen 28. oktober 2012. Besøkt 28. oktober 2012.
2. ↑  Bybanekontoret legges ned Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
 (død lenke)
* Fra Sandnes til Stavanger med bybane - Rogaland fylkeskommune
* Råkjører for bybane
* Bybane under rullebanen

| * v
* d
* r
 Skinnegående bytransport i Norge  |
| --- |
|  | 
* T-banen i Oslo
* Trikken i Oslo
* Trikken i Trondheim
* Trikken i Bergen (nedlagt)
* Bybanen i Bergen
* Fløibanen i Bergen
* Bybanen på Nord-Jæren (avviklet prosjekt)
* Bybane i Grenland (potensiell)
* Bybane i Nedre Glomma (potensiell)

 |  |
**Rørengfly** (*Apamea unanimis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Møre og Romsdal i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 32 – 36 mm), gråbrunt nattfly, en av de minste *Apamea-*artene. Den kan ligne mye på de to artene av grasengfly (*Mesapamea* spp.), men i motsetning til disse har den en grå flekk midt i bakvingen, den flyr dessuten tidligere på sommeren. **Forvingen** er gråbrun med tydelige nyre- og ringmerker litt foran midten, nyremerket er hvitaktig i den ytre delen. Ellers er tegningene gjerne utydelige, men man kan vanligvis se en smal, lys bølgelinje som går langs ytterkanten og danner en w i midten. **Bakvingen** er brungrå, lysere ved roten, med en nokså tydelig, oval, grå flekk litt innenfor midten.

Levevis
-------

Rørengflyet lever på fuktige steder som strender ved ferskvann, sumper og fuktenger. Larvene lever på røtter av strandrør (*Phalaris arundinacea*), takrør (*Phragmites australis*) og av og til søtgras (*Glyceria* spp.). De overvintrer som nesten utvokste. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord, og videre østover til Amur. I Norge er den relativt vanlig langs kysten av Sørlandet, sjeldnere i Rogaland og langs Oslofjorden. Den er funnet så langt nord som Møre og Romsdal. Den var tidligere rødlistet i Norge, men man har funnet ut at den er vanligere enn man før hadde trodd.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Rørengfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Apamea unanimis* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *rørengfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *rørengfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *rørengfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *rørengfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *rørengfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *rørengfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *rørengfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Apamea unanimis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Motokazu David Mårten Fukamachi Regnfors** (født 11. april 1984 i Sverige) er en svensk skuespiller.

Fukamachi Regnfors' far er fra Japan og hans mor er svensk. De traff hverandre på en kibbutz i Israel. Han er født i Sverige, men bodde sitt første leveår i Japan. Da foreldrene ble separert flyttet han med sin mor til Sverige. Fukamachi Regnfors er utdannet ved Stockholms Elementära Teaterskola og gikk ut fra Teaterhögskolan i Göteborg i 2010.

Fukamachi Regnfors har vært ansatt ved Backa teater i Göteborg og har satt opp enmannsforestillingen *Farfar var Samuraj (och dödade massa amerikaner)* på Pusterviksteatern. I 2014 spilte han en av hovedrollene i Mikael Marcimains langfilm *Gentlemen*, som er basert på Klas Östergrens bok med samme navn.

Han har også studert japansk og journalistikk-vitenskap.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Johansson, Linda (19. april 2011). «Ett subjektivt försök till ett ifrågasättande av det kända». *Tidningen Kulturen*. Arkivert fra originalen 11. april 2013. Besøkt 30. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Fukamachi Regnfors på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) David Fukamachi Regnfors i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) David Fukamachi Regnfors på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) David Fukamachi Regnfors på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) David Fukamachi Regnfors hos The Movie Database Rediger på Wikidata
En finger som har fått rynker etter å ha vært nedsenket i vann i ett kvarter
En **rynke** er en fold i en overflate. Stort sett refererer ordet rynke til en fold i tekstiler, klær eller huden til en organisme. Foldene er vanligvis tilfeldige og følger ikke noe fast mønster. En rynke kan bli permanent hvis stoffet den er i brettes på samme måte hver gang.

Rynker i hud kommer som regel av aldring, men man kan og få rynker av en rekke andre ting som for eksempel: Gjentatte ansiktsuttrykk, overdreven soling, røyking og andre faktorer. 
Man kan og få midlertidige rynker av å holde huden lenge under vann.

I de senere årene har det vokst opp en industri som lager produkter mot rynker i huden. Dette er et resultat av den generelle oppfatningen av at rynker ikke er ønsket, noe som igjen kommer av at rynker blir sett på som et tegn på aldring. Spesielle kremer er et vanlig middel mot rynker selv om effekten av dem er omstridt. Det er og mulig å fjerne rynker, som for eksempel ved laserbehandling.

Referanser
----------

1. ↑  Anderson, Laurence. 2006. *Looking Good, the Australian guide to skin care, cosmetic medicine and cosmetic surgery*. AMPCo. Sydney. ISBN 0-85557-044-X.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
Dette navnet følger spansk navneskikk og alfabetiseres derfor etter det første av de to etternavnene.

**David García Dapena** (født 30. september 1977 i Pontevedra) er en spansk landeveissyklist.

García begynte sin karriere i 1999 for det portugisiske sykkellaget L.A.-Pecol. Året etter skiftet han til Cantanhede-Marques de Marialva, hvor han i 2001 vant en etappe i Grand Prix Philips. I 2003 vant han en etappe i Grand Prix Cantanhede og han vant to ganger ved Grand Prix Abimota. Til sesongen 2004 skiftet han tilbake til L.A.-Pecol, hvor han vant etapper i henholdsvis Volta a Terras de Santa Maria og Volta a Tras os Montes e Alto Duoro. Året etter vant han fjerde etappe av Grand Prix Abimota og i 2006 vant han første etappe av Volta a Terras de Santa Maria. Fra 2007 syklet García for det spanske profesjonelle kontinentallaget Karpin Galicia. Der syklet han Vuelta a España, hvor han på to etapper kom i topp-10 og fikk 23.-plass sammenlagt. Året etter vant García sammenlagtkonkurransen i Presidential Cycling Tour of Turkey. Senere i sesongen 2008, etter at laget hadde skiftet navn til Xacobeo Galicia, vant han 15. etappe av Vuelta a España. I 2009 vant han Vuelta a la Rioja. Under Vuelta a España 2010, der han endte på 11.-plass, testet han positivt på EPO og HES og ble utestengt i to år.

Viktigste resultater
--------------------

2008
* Presidential Cycling Tour of Turkey sammenlagt (2.1)
* 15. etappe av Vuelta a España

2009
* Etappeseier Presidential Cycling Tour of Turkey
* Vuelta a la Rioja

Lag
---

* 1999 L.A.-Pecol
* 2000 Cantanhede-Marques de Marialva
* 2001 Cantanhede-Marques de Marialva
* 2002 Cantanhede-Marques de Marialva
* 2003 Cantanhede-Marques de Marialva
* 2004 L.A.-Pecol
* 2005 L.A.-Liberty
* 2006 L.A. Aluminios-Liberty Seguros
* 2007 Karpin Galicia
* 2008 Karpin Galicia / Xacobeo Galicia
* 2009 Xacobeo Galicia
* 2010 Xacobeo Galicia

Referanser
----------

1. ↑  «García sanctioned, proceedings opened for Sevilla». CyclingNews. 27. januar 2011. Besøkt 3. februar 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) David García – UCI Rediger på Wikidata

* (en) David García – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) David García – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) David García – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
**Hagbart Wiklund** (født 11. juni 1881 i Biri, død 9. november 1958 samme sted) var ordfører i Biri fra 1914 til 1931. Wiklund representerte Arbeiderdemokratene. 

Han var sønn av *John Johnsen* og *Helene Larsdatter Wiklund*. Allerede som 19-åring bestyrte han et landhandleri på Biristranda, en forretning som seinere skulle bli kjent som *Wiklund-butikken*. I 1916 overtok han også som poståpner på Biristranda. Hagbart Wiklund dreiv landhandleriet til andre verdenskrig, da sønnen *Johan* gradvis tok over virksomheten. 

Wiklund kom inn i herredsstyret i Biri i 1911, og allerede perioden etter ble han valgt til ordfører. Han ble siste gang gjenvalgt til herredsstyret i 1947. Wiklund satt som folkevalgt representant i hele 36 år. Ved siden av ordførervervet var han formann og sekretær i budsjettkomiteen i Oppland fylkesting, medlem av Biri forliksråd og forstanderskapet og kontrollkomiteen for Biri Sparebank. Wiklund var også medlem av avholdsselskapet DNT, i likhet med mange andre arbeiderdemokrater.

Referanser
----------

1. 1 2   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Herberg, Bjørn: «Handel på Biri», i *Årbok for Gjøvik. Tverrdalene, 7. årg. 1990*, Gjøvik 1990, s. 147-149.
* Opplandsarkivets avskrift av kommunevalgresultater

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Bybroen videregående skole** er en videregående skole som ligger i sentrum av Trondheim. Skolen ble grunnlagt i 1908 av skolebestyrer Olav Mykland under navnet Mykland handelsskole. I 1957 skiftet skolen navn til Diller og Støen handelsskole, etter skolens daværende bestyrere Hilding Dillner og Gudmund Støen. I 1993 fikk skolen sitt nåværende navn: Bybroen videregående skole. 

Skolen flyttet til Kjøpmannsgata 12 i 1939, i det som også kalles Håndtverkerforeningens hus. 1942 rekvirerte den tyske okkupasjonsmakten flere av byens bygninger, og skolens bestyrer måtte flytte skolen flere ganger. Ved freden i 1945 returnerte skolen til lokalene i Kjøpmannsgata 12 og har blitt værende der siden. 

Bybroen videregående skole er i dag den eneste videregående skolen i Norge som eies av de ansatte, og styres som en ideell utdanningsinstitusjon. Skolen styres etter friskoleloven, og får statsstøtte. Bybroen vgs. har i overkant av 200 elever og tilbyr fag innenfor studiespesialisering. 

Skolens elever er fordelt på Vg1, Vg2 og Vg3 studiespesialisering, i tillegg til påbygging til generell studiekompetanse, 23/5-regelen og realfagskurs.

Referanser
----------

1. ↑  «Studie- og fagtilbud › Bybroen Videregående Skole Trondheim». *www.bybroen.vgs.no*. Besøkt 22. oktober 2021.

| * v
* d
* r
Videregående skoler i Trøndelag |
| --- |
| Nåværende | 
* Aglo
* Bybroen
* Byåsen
* Charlottenlund
* Fosen
* Gauldal
* Granskogen
* Grong
* Guri Kunna (Hitra/Frøya)
* Heimdal
* Hemne
* Inderøy
* KVT
* Lade
* Leksvik
* Levanger
* Lukas
* Malvik
* Meldal
* Melhus
* Meråker
* Mære
* NæringsAkademiet
* Olav Duun (Namsos)
* Ole Vig (Stjørdal)
* Oppdal
* Orkdal
* Rissa
* Røros
* Selbu
* Skjetlein
* Sonans Trondheim
* Steinerskolen
* Steinerskolen, Rotvoll
* Steinkjer
* Strinda
* Thora Storm (Trondheim)
* Tiller
* Trondheim katedralskole
* Trondheim tekniske fagskole
* Val
* Verdal
* Ytre Namdal
* Øya
* Åfjord

 |  |
| Tidligere | 
* Adolf Øien
* Brundalen
* Egge
* Gerhard Schøning
* Guldbergaunet
* Ladejarlen
* Ringve
* Skatval
* Stjørdal
* Thorp og Andersen

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
Den tidligere innredning
Den nye innredning med prekestolen til høyre foran orglet, og døpefonten til venstre for alteret.
**Rigshospitalets kirke**, er en kirkesal beliggende i Rigshospitalet i København. Til kirken er knyttet tre prester som alle er tilknyttet Folkekirken.

Da kirken er bygget samtidig med selve hospitalsbygningen, kan det antas at den er innrettet av de samme arkitektene som står for resten av byggeriet, nemlig Kay Boeck-Hansen og Jørgen Stærmose. Kirkens orgel er av I. Starup & Søn og har syv stemmer på et manual og pedal.

Renovering
----------

Etter en grundig renovering, ble kirken gjeninnviet i 2008. Det gamle alterbord i teglsten er sammen med prekestol og knefall, erstattet av mørkpatinert tombak. Bak selve alterbordet er montert en lysvegg, og taket er bestrødd med lysdioder som ligner stjerner. Sølvsmeden Claus Bjerring har utstyrt kirken med nytt sølvtøy med levende overflater. 

Overfor kirken er det innrettet et bederom, primært for muslimer.

Eksterne lenker
---------------

* Rigshospitalets Kirke
* Claus Bjerring om det nye sølvtøyet

Portal: Danmark
**Rettsmedisinsk institutt** (**RMI**) var et institutt ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo. Instituttet ble overført til Nasjonalt folkehelseinstitutt den 1. juni 2011 og innlemmet i Divisjon for rettsmedisinske fag. 

Rettsmedisinske fag er fra 1.1.2017 overført fra Folkehelseinstituttet til Oslo universitetssykehus.

Oppgavene til RMI var blant annet å analysere DNA-prøver for politiet. Instituttet hadde 90 ansatte pr. 2011. Et «skyhøyt konfliktnivå og opphopning av arbeidsoppgaver» førte til at et interrimstyre ble opprettet i 2010.

Instituttet var ansvarlig for å levere sakkyndige analyser, kliniske rettsmedisinske undersøkelser og likundersøkelser på oppdrag fra politiet, påtalemyndigheten, domstolene, NAV, sykehus og private oppdragsgivere. I tillegg møtte enkelte av RMIs medarbeidere for domstolene som rettsoppnevnte sakkyndige. RMIs oppdrag knyttet til analyser, rettsmedisinske undersøkelser og sakkyndige rapporter utgjorde den største delen av virksomheten. I tillegg var RMI engasjert i undervisning av medisinske studenter og forskning innenfor RMIs fagområder, samt kursvirksomhet og kunnskapsformidling for relevante målgrupper som for eksempel jurister, politi og helsepersonell.

Organisasjon
------------

RMI var organisert i tre seksjoner:

* Seksjon for biologiske spor
* Seksjon for familiegenetikk
* Seksjon for rettspatologi og klinisk rettsmedisin

Annet
-----

Instituttet fikk «internasjonal akkreditering» våren 2011

Ledere
------

* Olav Gunnar Ballo (2009 – mai 2010)
* Thor Håkstad (2010–2011)

Litteratur
----------

* «Foran folks rettssikkerhet» av J.C.Elden og J.Brodtkorb Voldberg, *Dagens Næringsliv* 2011-07-09

Se også
-------

* Den rettsmedisinske kommisjon

Referanser
----------

1. ↑  «Krever granskning» (Artikkel i *Dagens Næringsliv*), 2010-12-24 på side 18 av Eva Grinde

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
En **byborger** var en person som hadde søkt og oppnådd borgerskap i en kjøpstad (by) og dermed fått rett til å drive selvstendig næring. Borgerne hadde del i alle byens privilegier, men ble også pålagt skatteplikt og plikt til å påta seg kommunale hverv og delta i borgerbevæpningen. Hver borger kunne bare drive én næring, enten handel eller et håndverksfag.

Med handelsborgerskap kunne vedkommende drive «direkte handel» – dvs. inn- og utføre alle tillatte kjøpmannsvarer innenlands og utenlands – en rettighet kalt handelsfrihet. Virksomheten måtte drives fra vedkommende kjøpstad eller ladested som var underlagt denne. Med borgerskap i en stiftsstad (byen hvor biskopen i et stift residerte) kunne man drive handel fra alle kjøp- og ladesteder i stiftet.

For å få borgerskap måtte søkeren møte frem for magistraten i den aktuelle kjøpstad og legge frem attester: Fødselsattest, vandelsattest og dugelighetsattest. Magistraten ville så vurdere om vilkårene for borgerskap var til stede. Om søkeren kunne godkjennes, måtte han avlegge borgered. Når disse formalitetene var i orden, kunne vedkommende føres inn i magistratprotokollen eller «borgerboken» som borger, få utstedt *borgerbrev* og drive lovlig forretning. Handelsmenn, håndverksmestre og skippere som drev skip i egen regning måtte ha borgerskap. Aldersgrensen for borgerskap var 25 år, men for sønner av kjøpmenn 18 år.

Rettsgrunnlaget for borgerskap var de kongelige privilegiene som hver kjøpstad hadde fått allerede i middelalderen, og som siden ble supplert eller begrenset av kongemakten. Privilegiene ga hver by monopol på eller rett til produksjon og omsetning av varer innenfor visse bransjer og distrikter. Christiania hadde eksempelvis rett til handel langs hele kysten fra Åna-Sira til Båhus festning, men avbrutt av enerett for de andre kystbyene på kortere strekninger. Men ved anlegget av Kristiansand i 1641 mistet Christiania sine privilegier langs Agderkysten. Etter innføring av eneveldet fikk alle landets byer nye felles privilegier i 1662, og disse ble stående urendret som en slags «bylov» til inn på 1700-tallet. De første innskrenkningene i handelsprivilegiene kom med handelsloven i 1842, og i 1857 kom ytterligere nye lovbestemmelser som i realiteten innebar at lade- og kjøpstedenes monopol var opphevet. Fra 1952 fikk både ladesteder og kjøpsteder bystatus.
**Knut Nikolai Tønnevold Ugland** (født 2. oktober 1986) er en norsk forretningsmann og milliardær fra Grimstad.

Bakgrunn
--------

Ugland er eneste barn av Johan Jørgen Uglands eneste datter Gerd Jorun Ugland. Han tok etternavnet Ugland rett etter han ble myndig. Han har studert økonomi og administrasjon ved Universitetet i Agder.

Arv
---

I 2010 ble det kjent at han hadde arvet 55 prosent av bestefarens Johan Jørgen Uglands formue på over tre milliarder kroner via aksjer i bestefarens shippingimperium, som i 2010 hadde 1000 ansatte, og i 2008 et overskudd på 530 millioner. Frem til Tønnevold var 35 år ble arven styrt av et forvaltningsråd med de tre medlemmene Ellen Ugland, Jørgen Lund, og Øystein Beisland. Etter at Ellen Ugland døde 6. desember 2010 arvet han verdier på 1,35 milliarder kroner etter henne, og ble så sittende med alle aksjene i bestefarens rederimperium, som hadde en anslått verdi på tre milliarder kroner. Med i arven var også boligen på Ugland Gård, med alt innbo fra Ugland-slekten.

Fotball
-------

Ugland var keeper i Fotballklubben Jerv. Som ungdom gikk han på Norges Toppidrettsgymnas og prøvde seg i klubbene Lyn, Skeid og Korsvoll.

Verv 2009
---------

* J. J. Ugland – Styremedlem
* Ugland Gård – Styremedlem
* Ugland Construction
* Skipsaksjeselskapet Kysten – Varamedlem
* Ugland Bulk Carriers – Varamedlem
* Ugland Barge Pool – Varamedlem
* Ugland Marine – Varamedlem

Referanser
----------

1. 1 2 3  Synnøve Skeie FosseHarald Berglihn (21. oktober 2021). «Knut Ugland har ventet i 11 år på milliardarven fra morfaren: – Jeg kommer alltid til å være usikker på om jeg er god nok». Dagens Næringsliv. Besøkt 25. oktober 2021.
2. ↑  Dagens Næringsliv - Bestefar gav milliardene til Knut Nikolai (23)
3. ↑  Agderpostens papirutgave - 16. juni 2010, side 18-19
4. ↑  Verdens Gang - Testamenterer bort milliardarven til Uglands barnebarn
5. ↑  FK Jerv - Knut Ugland[*død lenke*]
Eksempel på bildesensor
En **bildesensor** er en innretning som omdanner lys til elektriske signaler. Sensorer kan være analoge og bestå av et kamerarør, eller (mer vanlig) digitale og bestå av ei bildebrikke.

Bildesensorer brukes i digitalkameraer og andre instrumenter for opptak av bilder. I de fleste sammenhenger har bildesensoren synlig lys som arbeidsområde, men brukes også i varmekameraer, gammakameraer eller ved digital røntgenfotografering. De er også i utstrakt bruk i fjernanalyse og til astronomiske observasjoner, både på bakkestasjoner og ombord på satellitter, romsonder og romstasjoner.

Bildebrikker i digitale kameraer
--------------------------------

Illustrasjon som viser den relative størrelsesforskjellen til ulike vanlige bildebrikkestandarder
En *bildebrikke* er en komponent i digitalkameraer som omdanner lys til elektriske signaler som kan avleses digitalt. Brikken virker som en halvlederdetektor, og består av en matrise av kvadratiske, lysfølsomme sensorer, som blir bildepunkter eller piksler i det ferdige bildet. Digitalisering av de analoge signalene fra bildebrikka skjer i en egen AD-krets i kameraet. Antall bildepunkter utgjør brikkens og bildets oppløsning, og måles i megapiksler (millioner piksler). Antall bildepunkter ligger på moderne kameraer mellom 4 og 16 megapiksler. 

Bildebrikker er enten av typen CCD eller CMOS. Hittil har CCD-teknologi vært dominerende på grunn av bedre bildekvalitet. CMOS har lavere produksjonskostnader samt lavere strømforbruk, og kan ventes å ta over etter hvert som problemer med bildestøy finner en løsning.

Sensorene avleser lysmengden som treffer punktet, men ikke fargen på lyset. Ved fargefotografering plasseres filtre av ulik farge foran sensorene, vanligvis i fargene rød, blå og grønn. En Bayer-sensor representerer den rimeligste og hittil vanligste teknologien. Her er hvert punkt tildelt én av tre farger, og det ferdige bildet framkommer ved en interpolering mellom nabopunkter i kameraets prosessor. En Foveon X3-sensor har tre lag med filtre, ett for hver farge. Kameraer for profesjonelt bruk har i stedet tre separate bildebrikker (3CCD).

Bildebrikker har i virkeligheten flere bildepunkter enn det som oppgis i tekniske spesifikasjoner. Et lite antall punkter i kanten av brikken (ca. 5%) inneholder ikke bildeinformasjon, men brukes til avsøking av brikken. Produsenter er pålagt å bruke antall effektive punkter i all markedsføring.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Bybrannen i Trondheim 1708**, også kjent som **Lars With-brannen**, startet den 2. august 1708 i den nordøstlige delen av Midtbyen, hvor i underkant av 460 bygninger og en stor del av byen øst for Munkegata brant ned. Brannen er regnet som en av de større bybrannene i Trondheim etter omfang.

Brannens forløp
---------------

Brannen startet i bakgården til kjøpmann Lars With på hjørnet av Krambugata og Brattørgata. Den spredte seg raskt i den tettbebygde bykjernen, men stoppet opp mot Sanden og bryggerekkene mot elva langs dagens Kjøpmannsgata. Flere markante bygninger ble berørt av denne brannen. Blant annet brant Nidarosdomen helt ned med unntak av steinmurene og Kongsgården fikk store skader. Også Vår Frue kirke brant, kun ett år etter at det ble oppført nytt tårn over taket på vestskipet. Det gamle rådhuset i Kongens gate, oppført 1702–1706, brant også ned.

Gjenoppbygging
--------------

Etter brannen ble det reist forslag om murtvang fra Johan Wibe. Han var kommanderende general nordenfjells og tok aktivt del i slukningsarbeidet og den påfølgende gjenoppbygningen. Wibe tok til orde for å følge opp Cicignons byplan, blant annet som følge av de erfaringer gjort fra byplanen med Munkegata og Kjøpmannsgata som fysiske barrierer mot brannens spredning. Han la deretter frem flere omfattende reguleringsforslag for Kongen.

En ny bygningforordning utarbeidet på mandat fra Kongen ble lagt frem av Wibe og stiftsamtmann Iver von Ahnen i januar 1709, hvor det blant annet ble vedtatt å bygge nye bygårder i stein og mur. Den nye bygningforordningen ble hovedsakelig ikke fulgt i perioden med gjenoppbygning, grunnet økonomiske hensyn, rikelig tilgang på tømmer og manglende tilsyn fra magistraten.

Referanser
----------

1. ↑  Røsoch, Henry (1939). *Trondheims historie*. Trondheim: F. Bruns bokhandels forlag. s. 122.
2. ↑  Ødegaard, J. (1928). *Bybrandene – Storbrande i norske byer og bymessige bebyggelser*. Oslo: Cammermeyers bogh. s. 102.
3. ↑  Støren, Wilhelm K. (1983). *Sted og navn i Trondheim*. Trondheim: Brun Bokhandels forlag. s. 273–274. ISBN 82-7028-471-8.
4. ↑  Harald Hals, red. (1981). *300 år med Cicignon*. Trondheim kommune. s. 107. ISBN 8299075718.
5. ↑  Kavli, Guthorm (1996). *Trondheim bygger gjennom 1000 år*. Schibsted. s. 46–47. ISBN 8251616301.
6. ↑  Kavli, Guthorm (1996). *Trondheim bygger gjennom 1000 år*. Schibsted. s. 48. ISBN 8251616301.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 106–107. ISBN 978-82-573-1762-1.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bybrannen i Trondheim 1708 på NLIs Lokalhistoriewiki.
* (no) bybranner i Trondheim i Store norske leksikon
**Rørhopvatnet** er en langstrakt innsjø på grensa mellom Hadsel og Vågan kommuner på Austvågøya i Nordland fylke. Den ligger i en dyp forsenking i øst-vest-retning mellom Trolltindan og Rørhoptindan, like ved Rørhopvågen i Raftsundet. Rørhopvatnet ligger bare 3 meter over havet, men er 97 meter dyp. Innsjøen er meromiktisk, med ferskvann ned til 44 meters dyp, og stagnert sjøvann under dette.

Vatnet har et lite nedbørfelt med mindre bekker, og utløp i øst gjennom en 130 meter lang elv til sjøen.

Innsjøen er overbefolket av røye. Røya vandrer ikke ut i sjøen, men her er også noe sjøørret.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 15. juli 2015
2. 1 2 3  Halvorsen, M, Kanstad Hanssen, Ø. & Svenning, M-A. (januar 1999). «Kartlegging av fiskebestandene i potensielle sjørøyevassdrag i Nordland» (PDF). *NINA Oppdragsmelding* (543): 24. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sankt Eutychian** eller **Eutychianus** (ukjent fødselsår, men kanskje i juni 228 og i Luni eller det området som er rundt selvsamme gamle romerske koloni i Etruria[], død 7. desember 283 i Roma) var pave fra 4. januar 275 til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

På hans epitaf, som ble funnet i Callixtuskatakombene (se Kraus, *Roma sotterranea*, s. 154 et seq.), heter det «*... Eutichianus ... natione Tuscus de civitate Lunae...*».[] Fra dette er det mulig å dedusere at han stammet fra den gamle romerske kolonien Luna (nå Luni).

### Pontifikat

Enkelte skrifter er blitt tilskrevet ham. Blant dem er en som er gjengitt i Patrologia Latina, en formaning til presteskapet. Men dette synes å være en feilattribuering ettersom den er fra Rather fra Veronas *Synodica*.[]

Den romerske kalender fra 300-tallet nevner ham den 7. desember i *Depositio Episcoporum*, men ikke i listen over martyrer.

Hans levninger ble lagt i det pavelige kapell i Calixtus' katakomber. Da denne krypten ble gjenoppdaget, fant man Eutychianus' epitaf, som består av hans navn, EUTYCHIANOS EPIS(KOPOS) (med greske bokstaver). Restene av hans legeme gle sikret av Giovanni Battista de Rossi.

Feiring av Eutychianus holdes 7. desember.

I 1659 ble hans relikvier dondert av pave Innocens X til biskopen av Fidenza, kardinal Filippo Casoni.[] Denne sørget ved en bestemmelse i sitt testament at de ble bragt til Sarzana, en by i det såkalte Lunigiana, det området pave Eutychian sannsynligvis kom fra.[]

Referanser
----------

1. ↑  volum 5, col. 163-168
2. ↑  *Ad utramque J.P. Migne Patrologiam Supplementum sive Auctarium Solesmense* Solesmis, 1900
3. ↑  Jfr. P. Glorieux: *Pour revaloriser Migne*
4. ↑  Quasten: *Initiation aux Pères de l'Église*, t.4

Litteratur
----------

* Biagia Catanzaro, Francesco Gligora, *Breve Storia dei papi, da San Pietro a Paolo VI*, Padova 1975
* *Catholic Encyclopedia*, Volume V. New York 1909, Robert Appleton Company. Nihil obstat, 1º maggio 1909. Remy Lafort, S.T.D. Censor. Imprimatur +kardinal John Murphy Farley av New York;
* Louis Duchesne (ed.), *Liber Pontificalis*, I, 159;
* Giovanni Battista de Rossi, *Roma sotterranea*, II (Roma, 1867), 70-72.
* Claudio Rendina, *I Papi. Storia e segreti*, Newton & Compton, Roma, 1983

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Felix I** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Caius (pave)** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ULAN **·** NKC **·** NKC
 |
**Martin Lohne** (født 27. desember 1952) er en norsk journalist og embetsmann. Han studerte ved Universitetet i Oslo til cand. mag. 

Han begynte som journalist i Verdens Gang 1977. I 1981 ble han reporter og vaktsjef i NRK Dagsnytt, senere utenriksmedarbeider. Han var korrespondent i Asia med base i Singapore fra 1987 til 1991, leder for Utenriksavdelingen 1991−1994, og korrespondent i Europa med kontor i Brussel 1994−1998. I 1998 ble han informasjonsdirektør i Widerøes Flyveselskap, og ble i 2002 utnevnt avdelingsdirektør og informasjonssjef i Forsvarsdepartementet. Senere gikk han over til Avdeling for sikkerhetspolitikk og operasjoner. I perioden 2008-2012 var han ambassaderåd ved Norges delegasjon til EU i Brussel, der arbeidsområdet var EUs forsvars- og sikkerhetspolitikk. Fra 2012 til 2016 var han hovedlærer ved Sjefskurset ved Forsvarets høgskole, og i årene 2016-2020 var han tilbake i Forsvarsdepartementet, der han arbeidet med sikkerhetspolitisk analyse. 

I 1991 ble han tildelt Kringkastingsprisen for god nynorsk språkføring og ypperlig journalistisk håndverk.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Bjørn Egil Eide** | **NRKs korrespondent i Singapore**(1987–1991) | Etterfølger:**ingen** |
| Forgjenger:**Gunnar Høidahl** | **NRKs korrespondent i Brussel**(1994–1998) | Etterfølger:**Ola Johnsrud** |

Referanser
----------

1. ↑  «Martin Lohne ny pressetalsmann i FD». NRK. 15. februar 2002.
2. ↑  *Arbeiderbladet 1991.03.01*. Oslo. 1991-03-01. s. 39.
***Fra Kristiania-Bohêmen*** er en roman skrevet av Hans Jæger (1854-1910). Romanen kom ut i 1885, men ble øyeblikkelig beslaglagt. 

Jæger selv ble i 1886 idømt en større pengebot og 60 dagers fengsel. Han mistet også stillingen som stortingsstenograf. Det var ikke så mye «pornografien» som medførte at boken ble inndradd, men snarere persongalleriet i boken. Jæger brukte levende modeller, og flere var lett gjenkjennelige. Kristiania var en liten by og forholdene var gjennomsiktige. Bohemen var ikke en entydig «klasse», men et konglomerat av livsinnstillinger og filosofi. Din plass i samfunnet forøvrig var også av betydning.

Om miljøet i boken
------------------

Kristianiabohemen er en betegnelse på en gruppe kunstnere og kulturpersonligheter som levde og virket i Kristiania på 1880-tallet.

Halvor Fosli beskriver i sin bok «Kristianiabohemen : byen, miljøet, menneska» *fire* ulike typer bohemer; de grønne, de svarte, de røde og de blå. Den grønne bohemen er ung, glad, og fri, en upolitisk bohem. Fosli bruker Haakon Nyhuus og Bernt Anker Bødtker Hambro som eksempler på denne bohemtypen. Den sorte er en trist figur; fattigdom, fortvilelse og laster fører til apati og depresjoner. Foslis eksempler er Johan Seckmann Fleischer og Rudolph Halvor Werring. Den røde er offervillig, engasjert, og drømmer om sosial revolusjon, og Fosli mener Hans Jæger passer inn i denne gruppen. Den blå bohemtypen har ifølge Fosli ingen saker på programmet, har god økonomi, og lever først og fremst etter eget hode; Foslis eksempler er Oda Krohg og Frits Thaulow.

Litteratur
----------

* Hans Jæger (1894). *Fra Kristiania-Bohemen: roman*. Minneapolis, Minn: Wm. Kriedt Publishing.
* Hans Jæger (2020). La bohème di Kristiania, a cura di Luca Taglianetti, Lindau, Torino 2020.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Store norske leksikon*.
2. ↑  «Kristianiabohemen : byen, miljøet, menneska». *Nasjonalbiblioteket - www.nb.no*. 1994. s. 93. Besøkt 29. juni 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |