recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karsten Bomann Jonsen** (født 22. desember 1950) er tidligere konsernsjef i Selvaag Gruppen, i dag styreleder i tre og styremedlem i de øvrige av selskapene.

Bomann Jonsen er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI, og har tidligere vært ansatt i Apothekernes Laboratorium og Løvenskiold–Vækerø. Han begynte som økonomidirektør i Selvaagbygg i 1985, og arbeidet siden som leder for selskaper i Selvaag-sfæren. I 2002 ble han konserndirektør, og i 2009 tok han over som konsernsjef for Selvaag Gruppen. I forbindelse med at Selvaag Gruppen endret selskapsstruktur fra konsernmodell til holdingmodell i 2016, trådte Bomann Jonsen av som konsernsjef. I dag er han styremedlem i tre av holdingselskapets datterselskaper, og styremedlem i de øvrige.

Referanser
----------

1. ↑  «Ansatt som konsernsjef». Byggeindustrien. 26. august 2009. Besøkt 30. april 2012. [*død lenke*]
2. ↑  «Det er en styrke». Hegnar.no. 18. mai 2016.
3. ↑  «Selvaag Gruppens årsrapport 2015» (PDF). Selvaag Gruppen. 7. juni 2016. Arkivert fra originalen (PDF) 24. juni 2016. Besøkt 7. juni 2016.
**Fortuna-trioen** var en betegnelse som ble satt på de tre forretningspersonene Ole Zimmermann Børresen, Frode Trollebø og Knut Stärk-Johansen. Trioen samarbeidet om en rekke selskap, blant disse var Fortuna Management som ledet til betegnelsen.

I 2007 ble det gjennom et stort oppslag i avisen Dagens Næringsliv hevdet at trioens modus operandi var å involvere seg i selskaper og benytte disse til å berike seg selv personlig ved å begå økonomisk utroskap og belaste selskapene for personlig forbruk og uttak av penger. For å unngå at selskapene skulle gå konkurs ble investorer forledet til å spytte inn kapital. Blant disse var den aldrende dagligvaregründeren Einar Nistad som tapte 14 millioner kroner på det han trodde var investering i selskapet Aminotech, men som i realiteten ble overført til selskaper som Fortuna-trioen hadde full kontroll over. En mindre del av Nistads investering havnet på en konto tilhørende Anne Stärk-Johansen, ektefelle av Knut Stärk-Johansen, og da saken ble rullet opp i 2010 trakk hun seg fra sin stilling som konserndirektør i Nordea.

I 2010 ble det tatt ut tiltale mot de tre og de ble i Oslo tingrett dømt for bedrageri, økonomisk utroskap og hvitvasking av utbytte på nærmere 100 millioner kroner. Dommen ble anket helt opp til høyesterett der Stärk-Johansen endte opp med tre år og tre måneders fengsel, Trollebø fikk to år, mens Børresen ble dømt til fire års fengsel. Grunnet lang behandlingstid i rettssystemet ble halvparten av straffen gjort betinget for alle tre.

Referanser
----------

1. ↑  «Aminotech-millioner sporløst forsvunnet». *Gudbrandsdølen Dagningen*. 18. juni 2007.
2. ↑  «Fortuna-trio fikk seks år». *Dagens Næringsliv*. 22. mars 2011.
3. ↑  «Hevder syk Nistad ble presset». *Bergens Tidende*. 8. desember 2010.
4. ↑  «Finanstrio dømt til 5,5 års fengsel for millionbedrageri». *Aftenposten*. 3. juni 2013.
5. ↑  «Nordeas konserndirektør: Nordea-topp trekker seg». *E24*. 13. desember 2010.
6. ↑  «Aminotech-ledere dømt til fengsel i fem år». *Gudbrandsdølen Dagningen*. 21. juni 2013.
7. ↑  «Reduserer straff for Fortuna-trio». *Dagens Næringsliv*. 22. desember 2015.
**Fjellstad gård (Salangen)** er et gårdsbruk i Salangen kommune i Sør-Troms, som ble fredet i 2022 som et eksempel på den kvenske minoritetens kulturminner og håndverkstradisjoner. Gårdsnavnet er skrevet *Fjellstad* av Kartverket, mens Riksantikvaren skriver *Fjeldstad* i samsvar lokal tradisjon.

Historikk
---------

Rundt 1835 overtok Nils Hansson Soppero gården. Han var opprinnelig fra Øvre Soppero i Jukkasjarvi i Tornedalen, og kom til Salangen sammen med sine foreldre, sin tante og sine fem søsken. Familien Soppero eier fortsatt gården per 2022. 

Gården hadde det første vanndrevne gårdskraftverket i Troms. Flere av mennene på gården var smeder som jobbet på bergverksbedriften Salangsverket, som var i drift mellom 1907 og 1912.

Fredningsvedtaket
-----------------

Fredningsvedtaket ble kunngjort av Riksantikvaren den 25. juni 2022. Bakgrunnen for fredningen er at gården har nasjonal verdi som representant for den kvenske minoritetens kulturminner og håndverkstradisjoner. Bygninger og anlegg har høye verneverdier knyttet til kvensk historie, bygningshistorie og håndverkshistorie, samt tilknytningen til bergverksanlegget Salangsverket, som ble kjøpt av Fjeldstad etter nedleggelsen. 

Fredningen omfatter et våningshus fra tidlig 1800-tall, en smie, ruinen av gårdens kraftstasjon og gårdsanleggets hage.

Referanser
----------

1. ↑   «Fjellstad (kart)». *norgeskart.no*. Kartverket. Besøkt 27. juni 2022.
2. 1 2 3   «Fredning: Fjeldstad gård/Fjelstadin maanpruuki». Riksantikvaren. 25. juni 2022. Besøkt 27. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Kulturminnesøk.no
**Gush Shalom** er en aktivist-gruppe fra Israel som ble grunnlagt i 1993 og ledet av tidligere journalist Uri Avnery som tidligere var medlem av Irgun og Knesset. Den venstreorienterte organisasjonen blir beskrevet som en av Israels mest innflytelsesrike organisasjoner for fred.

Gush Shalom er uavhengig av alle politiske partier og grupperinger, selv om den har medlemmer som er forbundet med flere forskjellige politiske partier i Israel. Gush Shalom har uttrykt seg negativt om den israelske okkupasjonen av Vestbredden, og de påstår at hele okkupasjonen er ulovlig, og at Israel begår krigsforbrytelser på Vestbredden og Gaza på daglig basis. Organisasjonen er kraftig imot Israels langvarige blokade av befolkningen på Gazastripen. Bevegelsen støtter en tostatsløsning med utgangspunkt i landegrensene mellom Israel og Palestina fra 1967, og med Jerusalem som hovedstad i begge nasjonene. 

Organisasjonen støtter også israelske soldater som nekter å tjenestegjøre i Israels forsvar på Vestbredden eller Gazastripen. Aktivister fra Gush Shalom har regelmessig konfronter israelske sikkerhetsstyrker på byggeplasser i jødiske bosetninger på Vestbredden og Gaza. Gush Shalom har blitt beskrevet som venstreorientert både i israelske og amerikanske medier. Internasjonale menneskerettighetsorganisasjoner, deriblant Amnesty International, har hyllet Gush Shalom for å forsøke å finne en varig løsning på Midtøsten-konflikten, og for å fremme fred og forståelse mellom den israelske og palestinske befolkningen. Organisasjonen ble tildelt Right Livelihood Award i 2001.

Referanser
----------

1. ↑   zope.gush-shalom.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Rightlivelihood.org – Gush Shalom / Uri Avnery and Rachel Avnery (Israel) Arkivert 17. november 2008 hos Wayback Machine.
3. ↑  zope.gush-shalom.org – About Gush Shalom
4. ↑  zope.gush-shalom.org – Aims of Gush Shalom

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Gush Shalom på Facebook Rediger på Wikidata
**SA8000** er en forkortelse for **Social Accountability 8000**. Det er en internasjonal standard for etiske retningslinjer (*codes of conduct*) for bedrifter, med fokus på ansattes arbeidsforhold. En SA8000-sertifisert bedrift har blitt kontrollert av et uavhengig firma. Organisasjoner autorisert av SAI kan sertifisere bedrifter. Blant selskaper som har fått en slik godkjenning er Det Norske Veritas. SA8000 retter seg i første rekke mot fabrikker, og ikke tjenestebedrifter. SA8000 er *ikke* en ISO-standard. 

SA8000 tar utgangspunkt i en rekke ILO-konvensjoner (International Labour Organisation), FNs menneskerettighetserklæring, FNs konvensjon om barnets rettigheter og FNs konvensjon om å avskaffe diskriminering av kvinner.
Dette innebærer:

* Forbud mot barnearbeid
* Forbud mot tvangsarbeid
* Arbeidernes helse og sikkerhet skal være ivaretatt
* Arbeidstidsbestemmelser
* Lik lønn for likt arbeid; forbud mot diskriminering
* Organisasjonsfrihet og rett til felles forhandlinger (se kritikk)
* Forbud mot fysisk avstraffelse og mobbing
* En lønn som dekker basisbehovene

Der den lokale lovgivningen er strengere enn disse konvensjonene, gjelder denne. Sertifiserte bedrifter skal også ha et dokumentasjonssystem for å håndtere kravene.

Historie
--------

SA8000 ble introdusert av American Council on Economic Priorities (CEP) i oktober 1997. CEP Accreditation Agency (CEPAA) hadde et styre som besto av mange bransjerepresentanter (Toys R Us, The Bodyshop, osv), samt noen representanter for NGOer (bl.a. Amnesty International og National Child Labor Committee). Overvekten av multinasjonale selskaper, og det faktum at det kun var èn representant for fagbevegelsen har blitt kritisert.

I 2001 skiftet CEPAA navn til Social Accountability International (SAI). Styret har nå fått en større andel NGO-representanter, blant annet har fagbevegelsen tre medlemmer.

Kritikk
-------

En grunnleggende kritikk som har kommet mot denne standarden går ut på at selskaper ved å lage sine egne frivillige ordninger søker å unngå lovreguleringer.

SA8000 modererer noen av kravene i ILOs konvensjoner, blant annet gjelder det organisasjonsfrihet. I standarden heter det at det skal være organisasjonsfrihet, men i land der dette er forbudt ved lov, skal fabrikken «[...] *facilitate parallel means of independent and free association* [...]». Hvilke alternative virkemidler dette dreier seg om er ikke spesifisert. Dette avviket fra ILO-konvensjonen gjør at mange bedrifter i Kina har fått SA8000 sertifisering. Kinesiske arbeidere har verken organisasjonsfrihet eller streikerett.

SA8000-sertifiseringen gjelder for enkeltstående selskaper (fabrikker). Dette har møtt kritikk sett i forhold til for eksempel tekstilbransjen. Der blir svært mye av arbeidet gjort av underleverandører. Disse underleverandørene blir ikke sjekket. Noen bedrifter har tatt initiativ til at i det minste de viktigste underleverandørerne også blir sertifisert, og SA8000 inneholder krav om at bedriften må ha et visst oppsyn med sine underleverandører.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside for SA8000
* Sertifiserte bedrifter
Gusev-krateret, med Ma'adim Vallis som slanger seg inn i det fra sør
Spirit's landingssted (merket med en stjerne)
**Gusev**-krateret er et krater som Mars-roveren *Spirit* landet i på Mars i 2004. Krateret er ca. 170 km i diameter og ble formet for omtrentlig 3 til 4 milliarder år siden. Et kanalsystem ved navn Ma'adim Vallis renner inn i krateret, og har trolig en gang brakt med seg flytende væsker, eller vann eller is, på et tidspunkt i Mars sin historie. Krateret ser ut til å inneholde tykke sediment-lag. 

Noen eksponerte stein-utspring viser svak lagdeling, og noen vitenskapfolk tror at landformer synlig i det sørlige av krateret der Ma'adim Vallis kommer inn i krateret, minner om geologiske former lik de en ser i jordiske delta. Det kan ta 10-100 000 å danne deltaer av denne formen, noe som indikerer at vannstrømmen har eksistert i lange perioder. Bilder fra romsonder i bane rundt Mars indikerer at det engang har vært en stor sjø nær munningen av Ma'adim Vallis som kunne ha vært kilden til dette vannet. Det er ikke kjent om denne strømmen var sakte og kontinuerlig eller sporadisk med store flommer, eller en kombinasjon av disse.

Mere nylig har satellittbilder vist sporene av «støvdjevler» i Gusev-krateret. *Spirit* fotograferte senere en slik "støv-djevel" fra bakken, mars-roveren kan sannsynligvis takke slike vinder for rensingen av solcellepanelene.

Navnet
------

Krateret fikk navnet sitt etter den russiske astronomen Matvei Gusev (1826–1866) i 1976 av IAU.

Oppdagelser i krateret
----------------------

### Fjell

* Columbia Hills er en fjellkjede ca. 3km fra *Spirit'* sitt opprinnelige landingssted.
	+ Husband Hill er en av disse toppene
	+ McCool Hill er den høyeste av Columbia Hills
	+ Larry's Lookout er en del av Columbia Hills
* Apollo 1 Hills er tre spredte fjell ca. 7-14 km fra *Spirit'* sitt opprinnelige landingssted.
	+ Grissom Hill er en av disse toppene

### Kratere

* Bonneville-krateret er et krater på 200 meter besøkt av *Spirit*
* Crivitz-krateret er et mindre krater lokalisert i Gusev-krateret
* Thira-krateret er et krater lokalisert i Gusev-krateret, og som kan sees fra bakkene på Husband Hill.

### Andre ting

* Sleepy Hollow er en forsenking i bakken nær *Spirit'* sitt opprinnelige landingssted
* Adirondack er navnet på den første steinen *Spirit'* undersøkte
* Home Plate er en lagvis geologisk struktur som er studert av *Spirit'*

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gusev Crater – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Official Mars Rovers website
* Google Mars zoomable map – centered on the Gusev crater
* NASA/JPL – Gusev Crater 13.03.03 Krateret sett av romsonden Mars Odyssey

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
***Escape from Monkey Island*** er et eventyrspill utviklet og utgitt av LucasArts i 2000. Det er det fjerde spillet i *Monkey Island*-serien.

Handling
--------

Spillet starter med at Guybrush Threepwood og Elaine Marley returnerer til Mêlée Island fra deres bryllupsreise, som de startet på slutten av *The Curse of Monkey Island*. Her oppdager de at Elaine offisielt har blitt erklært død, hennes stilling som guvernør har blitt fratatt og at herskapshuset hennes skal rives. Valget for en ny guvernør er i gang og plutselig presenterer en person ved navnet Charles L. Charles selg selv som den ledende kandidaten.

Guybrush møter senere noen av hans gamle «venner», Meathook, Otis og Carla. Sammen utforsker de en sammensvergelse som forsøker å utrydde alle piratene fra Karibien for å gjøre øyene om til turistattraksjoner. LeChuck, Guybrush sin gamle erkefiende, er nok en gang involvert sammen med en ny australsk skurk, kalt Ozzie Mandrill. De søker «Utimate Insult», en hemmelighet holdt blant aper på Monkey Island.

Referanser
----------

1. ↑  «Escape from Monkey Island Release Information for PC - GameFAQs». *www.gamefaqs.com*. Besøkt 24. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Escape from Monkey Island* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Escape from Monkey Island* på GOG.com Rediger på Wikidata

* (en) *Escape from Monkey Island* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Escape from Monkey Island* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Escape from Monkey Island* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Escape from Monkey Island* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Escape from Monkey Island* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Escape from Monkey Island* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Escape from Monkey Island* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Videospill
**Borge arbeidsskole** var en fagskole som lå i Borge kommune i Lofoten i Nordland. Skolen ga opplæring i møbelsnekring. Den ble startet på Alstad i daværende Borge kommune i 1920 av Julius Adolfsen. 

I 1939 var skolen en av 13 faste arbeidsskoler for menn som ga 6–7 måneders kurs. Fra 1945 overtok broren til Julius, Magnus Adolfsen, som skolens rektor, og i 1959-60 var den en av 12 arbeids- og heimeyrkesskoler for menn.

Skolen flyttet til Leknes, ble kommunal og fikk navnet Vestvågøy yrkesskole i 1965.

I forbindelse med innføringen av videregående skoler vedtok Nordland fylkesting i 1968 at Borge arbeidsskole skulle bli en filial under Hadsel yrkesskole innen utgangen av 1970. Fra 1970 ble skolen innlemmet i Vestvågøy videregående skole på Leknes som snekkerlinja. Snekkerlinja ble da en del av den treårige utdanninga i byggfag.

I 1973 overtok sønnen til Magnus Adolfsen, Johan Adolfsen, ledelsen av snekkerlinja og ledet denne frem til han gikk av med pensjon på slutten av 1990-årene.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Herbjørn Alstad (08.05.2012). «Borge Arbeidsskole». *Lofotposten* **(norsk)** (Seksjon: General - Del: 1): 11.
2. ↑  *Norske skulefolk*. Stavanger: Dreyer. 1934. s. 96.
3. ↑  Borgedal, Paul (1939). *Jordbruksøkonomi: for jordbruksskoler med korte kurser*. Oslo: Cappelen. s. 157.
4. ↑  *Utdanning, kostnad, finansiering*. [Oslo]: Lånekassen. 1960. s. 30.
5. ↑   *Nordlands Avis 1968.12.06*. 1968-12-06.
**Cary Hill** er et skihoppanlegg i Fox River Grove, nordvest for Chicago i Illinois, USA. Anlegget består av fem hoppbakker med størrelse K70, K44, K22, K10 og K5. Den første bakken ble åpnet i 1907, og anlegget er det eldste i USA som har vært i kontinuerlig drift (med årlige renn). Hoppanlegget er eid av Norge Ski Club.

De tre største bakkene har plastmatter til sommerbruk. Bakkerekorden i K70-bakken er 83 meter, satt av Davey Edlund og Kyle Kessler 17. januar 2004. Rekorder i de andre bakkene: K44 – 46 meter, Mike Glasder. K22 – 24 meter, Katie Lynn. K10 – 14 meter, Jimmy Schroeder. K5 – 7 meter, Kelly Prescott.

Historie
--------

Skiklubben ble stiftet av norske immigranter i 1905. En av stifterne, Karl Hovelsen, fant området der hoppbakken skulle bygges, og konstruerte den.

Cary Hill var i 1933 den første amerikanske bakken norske Johanne Kolstad hoppet i, etter at hun var blitt invitert til USA av Norge Ski Club for å delta i oppvisningsrenn. Hun hoppet siden i en mengde bakker over store deler av Nord-Amerika fram til 1938.

I 1937 og 1954 bygde skiklubben en midlertidig hoppbakke på stadionet Soldier Field i Chicago (i dag hjemmebanen til amerikansk fotball-laget Chicago Bears), og arrangerte oppvisningshopprenn der. Bakken var bygd av tre, og skal ha hatt K-punkt 50 meter. Til underlag i bakken ble det brukt knust is.

Den største bakken i Cary Hill ble i 2003 utbygd fra K60 til K70. K72-bakken Hidden Valley Ski Jump i Ely, Minnesota ble revet, og tårnet i bakken ble flyttet til Fox River Grove og satt opp der.

USAs nasjonale mesterskap i skihopping er blitt arrangert i Cary Hill seks ganger, i 1912, 1918, 1922, 1931, 1934 og 1962.

Kilder
------

* Skisprungschanzen-Archiv: Fox River Grove
* Skisprungschanzen-Archiv: Chicago (Soldier Field)
* Skisprungschanzen-Archiv: Recycling of an inrun tower (7. januar 2004)
* Skisprungschanzen-Archiv: Ely
* Norge Ski Club: How to build a better jump.....
* Norge Ski Club: Who We Are
* Karin Berg: *Hopp, jenter, hopp!: Historien om Johanne Kolstad og Hilda Braskerud – et annerledes skieventyr*. Schibsted, Oslo 1998. ISBN 82-516-1720-0, s. 42-47 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions 1904-1980
**Stygnommatidae** er en gruppe av edderkoppdyr som tilhører ordenen vevkjerringer (Opiliones).

Utseende
--------

Middelsstore vevkjerringer, kroppen 3-6 millimeter lang, fargen varierer fra blekt brunoransje til brunsvart, uten fargetegninger. Pedipalpene er store og piggete, chelicerene er hos noen arter dobbelt så lange som kroppen og ender i en kraftig klo. Kroppen er timeglass-formet uten noe særlig pigger, øynene sitter ikke samlet på en knøl i midten, men hvert øye sitter ganske langt ut mot siden på forkroppens fremre del. Noen arten har en liten pigg mellom øynene. Beina er forholdsvis korte til vevkjerringer å være.

Levevis
-------

De lever på bakken mellom strøløv, eller i huler.

Utbredelse
----------

Slekten *Stygnomma* lever i Sør- og Mellom-Amerika, fra Florida og Mexico sør til Brasil. Slekten *Stygnomimus* er funnet i Malaysia og Indonesia, men det er uklart om denne bør regnes til Stygnommatidae.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Edderkoppdyr (Arachnida)
	+ Vevkjerringer (Opiliones)
		- underorden Laniatores Thorell, 1876
			* gruppe (infraorden) Grassatores
				+ overfamilie Samooidea Sørensen, 1886
					- familie **Stygnommatidae** Roewer, 1923
						* slekten *Stygnomimus* Roewer, 1927 – to arter, Sørøst-Asia
						* slekten *Stygnomma* Roewer, 1912 – 27 beskrevne arter, Mellom- og Sør-Amerika

(inkludert blant annet arter tidligere plassert i slekten *Zygobunus*)

Kilder
------

* Pinto-da-Rocha, R. Machado, G. og Giribet, G. (2007) : Harvestmen: the biology of Opiliones. Harvard University Press.

Kapittel om Stygnommatidae, med tegninger

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stygnommatidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Stygnommatidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Stygnommatidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Stygnommatidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Stygnommatidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Bilde av en art fra Panama
**Patrick Fain Dye** (født 6. november 1939 i Blythe i Georgia i USA, død 1. juni 2020 i Auburn i Alabama) var en amerikansk utøver av og trener for amerikansk fotball, forfatter, og sportsadministrator på college.

Patrick Dye studerte ved University of Georgia. Fra 1961 til 1962 spilte han for Edmonton Eskimos.

Han var hovedtrener for fotball ved East Carolina University (1974–1979), University of Wyoming (1980) og Auburn University (1981–1992). Han var *Athletic Director* ved Auburn fra 1981 til 1991.

Han ble medtatt i College Football Hall of Fame som trener i 2005. Den 19. november 2005 fikk spillefeltet på Auburn Universitys stadion navnet 'Pat Dye Field' til hans ære.

Dye skrev to selvbiografier og en barnebok.

Den 31. mai 2020 ble innlagt på sykehus i Atlanta med nyreproblemer. Han fikk så diagnosen COVID-19. Han døde på hospits i Auburn 1. juni 2020 i en alder av 80 år.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6898vfm, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ex-Auburn football coach Pat Dye, 80, tests positive for coronavirus». ESPN. 21. mai 2020.
3. ↑  «Legendary Auburn coach Pat Dye tests positive for COVID-19, is hospitalized». USA Today. 21. mai 2020.
4. ↑  «Legendary Auburn coach Pat Dye passes away at 80». Auburn Plainsman. 1. juni 2020.
5. ↑  Zenor, John (1. juni 2020). «Former Auburn football coach Pat Dye dies at 80». *Associated Press*. Besøkt 1. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pat Dye – Alabama Sports Hall of Fame Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Henry Augustus «Gus» Mears** (født 1873, død 4. februar 1912) var en engelsk forretningsmann, entreprenør og grunnlegger av Chelsea FC (sammen med broren Joseph Mears) den 10. mars 1905.

Chelsea FCs grunnleggelse
-------------------------

Gus Mears ble født i 1873 som sønn av Joseph og Charlotte Mears.

I 1896 gikk Mears, sammen med broren Joseph, inn som deleiere av Stamford Bridge Athletics Ground (SBAG) i Fulham, vest i London. Siden 1877 var Stamford Bridge et sted for friidretts- og andre utenomsporslige arrangementer. Da Mears og broren gikk inn som medeiere i 1896, hadde de en visjon om å skape en arena for å iscenesette store, førsteklasses fotballkamper. 

Vendepunktet for brødrene kom i 1904, da den tredje medeieren av SBAG døde, og da sto de som eiere av SBAG og drømmen kunne realiseres, men problemer dukket opp, Great Western Railway ville kjøpe tomten og bruke den som dumpingsplass for kull, noe som ville ødelegge planene. Mears var på nippet av å selge, men så fikk fotballentusiast Fredrick Parker involverte seg og fikk Mears til å ombestemme seg.

Mears-brødrene hadde aldri i tankene å grunnlegge en ny klubb, han prøvde å leie ut Stamford Bridge til Fulham FC, men Fulham sa at årsleien på £1 500 var for mye. Derfor bestemte Mears å opprette et eget lag til Stamford Bridge, navnet ble til slutt Chelsea FC. Mears satt i klubbens første styre, men levde ikke lenge nok til å se klubben oppnå noen suksess. Hans drøm å gjøre Stamford Bridge til en av Englands beste fotballbaner ble derimot virkeliggjort. Den var stadium for cupfinalene fra 1920 til 1922. Hans etterkommere fortsatte å eie klubben fram til 1982 da hans grandnevø Brian Mears solgte den til Ken Bates.

Mears døde i 1912, og hans grav er i den nærliggende gravlunden Brompton Cemetery, London.

Referanser
----------

1. ↑   Belton, Brian (2008): *Birth of the Blues*, Pennant Books, ISBN 978-1-906015-24-4.

Litteratur
----------

* Glanvill, Rick (2006): *Chelsea FC: The Official Biography - The Definitive Story of the First 100 Years*. Headline Book Publishing Ltd. ISBN 0-7553-1466-2.

Eksterne lenker
---------------

* The History of Stamford Bridge Arkivert 27. juni 2014 hos Wayback Machine.
* «History» Arkivert 10. oktober 2014 hos Wayback Machine. *Chelsea FC*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Try This*** er artisten P!nks tredje albumutgivelse og ble utgitt den 11. november 2003. 

Albumet inneholder 14 låter med blant andre singlene «Trouble», «God Is a DJ» og «Last to Know». Utgivelsen resulterte i en turné i Europa i 2004, hvor en påfølgende DVD som kronologiserte turnéen ble produsert og utgitt i 2006. Låta «Trouble» ble for øvrig brukt i filmen *White Chicks* fra 2004 mens låta «God Is a DJ» ble brukt som filmmusikk i *Mean Girls*.

Sporliste
---------

1. «Trouble»
2. «God Is a DJ»
3. «Last to Know»
4. «Tonight's the Night»
5. «Oh My God» (feat. Peaches)
6. «Catch Me While I'm Sleeping»
7. «Waiting for Love»
8. «Save My Life»
9. «Try Too Hard»
10. «Humble Neighbourhoods»
11. «Walk Away»
12. «Unwind»
13. «Love Song»
14. «Feel Good Time»
15. «Hooker»

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Try This* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Try This* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Try This* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Try This* på AllMusic Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Lyonpo **Yeshey Zimba** (født 1952) er regjeringsmedlem i Bhutan. Han er minister for handel og industri. 
Embedet som statsminister roterer for et år av gangen mellom medlemmene av regjeringen. Zimba var statsminister 2000–2001, og 2004–2005. 

Yeshel Zimba er født i landsbyen *Omladama* i Punakhaprovinsen. Han har utdannelse fra *St. Joseph* high school og college i Darjeeling, India. Etter Bachelorgrad i økonomi der i 1973 tok han en Mastergrad ved University of Wisconsin, USA, i 1976. Han ble ansatt i Bhutans statsforvaltning i 1976, og ble direktør for Bhutans sentralbank da den ble opprettet i 1982. Senere ledende stillinger i departementet for handel og industri, i Plankommisjonen og i Finansdepartementet, før han ble utnevnt til *Finansminister* i 1998. Han fikk rett til å bære et rødt skjerf i 1991.

Ordet *Lyonpo* er en ærestittel og betyr *minister*.

Se også
-------

* Bhutans politiske system


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Lyonpo Sangay Ngedup** | **Bhutans statsminister**(2000–2001) | Etterfølger:**Lyonpo Khandu Wangchuk** |
| Forgjenger:**Lyonpo Jigme Thinley** | **Bhutans statsminister**(2004–2005) | Etterfølger:**Lyonpo Sangay Ngedup** |
Noen nasjonale grupper i Nepal; 
  
██ Bhothe, Sherpa, Thakali

██ Gurung

██ Kirat

██ Newar

██ Nepali

██ Tamang

En Gurung-kvinne med en geit
**Gurung** (som sjøl kaller seg **temü**, også transkribert som *temu* eller *tamu*) er en nasjonalitet i Nepal.

Ifølge folketellinga i 2001 var det 543 571 Gurung (Τemü, også transkribert Temu) i Nepal – 2,39% av befolkninga. De som snakket nasjonalspråket Temü-Tan var 338 925.

Gurung bor i det som i Nepal kalles *åsene*, særlig i *Vestregionen*, *Gandaki sone*, i distriktene Lamjung, Kaski, Tanahu, Gorkha, Parbat og Syangja. De fins også i Manang rundt fjellkjeden Annapurna, i Baglung, Okhaldhunga og Taplejung. De kaller det tradisjonelle hjemlandet sitt Tamuwan.

Gurung-folket snakker et tibeto-burmesisk språk som er i slekt med språkene til bl.a. magar, tamang, newar og kirat. I Nepal reknes de med til gruppa av minoriteter som lever utafor det hinduiske kastesystemet janjati. I stedet har Gurungene laget sitt eget "kastesystem", basert på hinduenes.

Tradisjonelt har Gurung-folket drevet med sauehold, handel og jordbruk, og dette er fortsatt hovednæringsveier for de fleste.

Gurung-folk som soldater
------------------------

Etter magarene var gurung den nest største gruppa i kong Prithvi Narayan Shah av Gorkhas hær, da han på 1700-tallet gjennomførte de erobringene som la grunnlaget for den moderne staten som seinere fikk navnet Nepal. 
Etter 1816 blei mange vervet som ghurka-soldater for den engelske kolonimakta i India.

Sammen med magar og andre buddhistiske folkegrupper fra åsene var det også et stort innslag av gurung i NKP(Maobadi)s opprørshær under Nepals borgerkrig 1996 - 2006.

Religion
--------

*Pye-tan-lhu-tan* er gurung-folkets hellige bok, som gjengir deres tradisjonelle historie..

Gurung-folket dyrka tradisjonelt den gamle tibetanske religionen bön (eller Pön). Seinere fikk tibetansk buddhisme stor innflytelse. Grupper som lever blant hinduer har gått over til hinduismen.

Ifølge folketellinga i 2001, var 69,03% buddhister, 28,75% hinduer og 0,66% kristne. (Bön og annen tradisjonell religion har ofte ikke blitt tatt med i folketellinger i Nepal.)

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 12. mai 2013. Besøkt 11. oktober 2009. .

Eksterne lenker
---------------

* The Gurung Celebrate Tohotay in Pokhara[*død lenke*] (På engelsk. Om feiringa av gurung-folkets tradisjonelle fest, med flere bilder. OhMyNews, 11, mars 2007.)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Yeti Airlines** er et flyselskap i Nepal. Det opererer et innenlands rutenett til 29 destinasjoner.

Historie
--------

Yeti Airlines ble etablert i mai 1998 og fikk sin driftstillatelse 17. august 1998. Det startet flyvninger med to De Havilland Canada DHC-6 Twin Otter.

Yeti Airlines har markedsledelse i Nepals innenriksnett og har mer enn en 60% markedsandel. (januar 2008). Selskapet har det mest omfattende innenlandske rutenett og flyr til praktisk talt alle flyplasser i Nepal. Yeti opererer til de mest avsidesliggende og isolerte bosetninger i Nepal hvor fly er den eneste form for transport.

Destinasjoner
-------------

Yeti Airlines tilbyr ruteflyvninger til følgende destinasjoner. (juni 2010):

* Katmandu (KTM) – Tribhuvan International Airport
* Bhadrapur (BDP) –
* Bhairahawa (BWA) –
* Biratnagar (BIR) –
* Dhangadhi (DHI) –
* Janakpur (JKR) –
* Nepalgunj (KEP) –
* Pokhara (PKR) –

 Lukla ble tidligere betjent med Twin Otter
Yeti Airlines opererer også i turistsesogen en *Everest Express* hver morgen fra Katmandu til Lukla og de andre av Nepals fjerntliggende destinasjoner i fjellområdene som et tilbud til fjellklatrere en rute som blir betjent med Yetis *Jetstream.*

Flåte
-----

Yeti Airlines flåte omfattet følgende fly (februar 2010):

* BAe Jetstream 41

**Historisk flåte**

Etter å ha satset på flere typer STOL-fly har selskapet nå en enhetsflåte på syv Jetstream og har faset ut disse flyene:

* 4 De Havilland Canada DHC-6 Twin Otter Series 300
* 2 Dornier 228
* 2 Pilatus PC-6 Porter

Ulykker og hendelser
--------------------

* 25. mai 2004 havarerte et Twin Otter fraktfly under landing i Lukla. Besetning på tre omkom.
* 3. juli 2006 havarerte en annen Twin Otter under landing i Bajura i strerk vind. Betydelige skader. men etter reparasjon satt i drift igjen og havarerte på nytt.
* 21. juni 2006 ble en annen Twin Otter ødelagt under nødlanding i en risåker under innflyvning til Jumla. Alle ombord, seks passasjerer og tre besetning omkom.
* 8, oktober 2008 igjen en Twin Otter ødelagt under landing i Lukla. 16 passasjerer og to av en besetniing på tre besetning omkom. Kapteinen den eneste som overlevde ulykken.

Referanser
----------

1. ↑  *Airliner World*, august 2010

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yeti Airlines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Yeti Airlines enhetsflåte
Pelle Politibil foran Salten politistasjonen i Bodø (2016)
**Pelle Politibil** er en norsk fantasifigur fra flere filmer, tv-serier og bøker for barn. Han blir framstilt som en snakkende, svart og hvit 1973 Volkswagen 1300 med «øyne» på frontlyktene. Figuren ble opprinnelig skapt av politimannen Åge Magnussen i Bodø i 1984, som et ledd i trafikksikkerhetsarbeidet for barn.

Bruk av figuren i ulike formater
--------------------------------

Pelle Politibil hadde sin første opptreden i «Barnetimen for de minste» på NRK radio i 1986. Etter tre sesonger på radio og to bokutgivelser, debuterte Pelle Politibil i 1993 med egen fjernsynsserie. Pelle Politibil har også turnert landet rundt med egen forestilling – sett av mer enn 100 000 barn og voksne. Bilen fra TV-serien har seinere blitt brukt i trafikkinformasjon for barnehagebarn, særlig i Vestfold. I 2002 kom kinofilmen med figuren. Det har også blitt laget et Gullstikka-nominert spill, leketøy og andre kommersielle spin off-produkter med figuren.

Sangen om Pelle Politibil, *Pelle-sangen*, ble framført av Lennart Mårli og Steinar Toftesund. Den ble en populær kjenningsmelodi for serien.

Film og TV-produksjoner
-----------------------

* *Pelle Politibil* (TV-serie fra 1993)
* *Pelle Politibil* (film fra 2002)
* *Pelle Politibil går i vannet* (film fra 2010)
* *Pelle Politibil på sporet* (film fra 2013)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
Christen Dalsgaard i 1886, Axel Kittendorff og Johan Aagaard, Det Kongelige Bibliotek
«Mormoner på besøg hos en tømrer på landet». Olje på lerret, 1856. Statens Museum for Kunst.
«Hyrderne julenat». Sorø klosterkirke
**Christen Dalsgaard** (født 30. oktober 1824 på Krabbesholm i Skive, død 11. februar 1907 i Sorø) var en dansk kunstmaler.

Allerede som svært ung viste Dalsgaard at han hadde kunstneriske talenter. Opprinnelig var han utdannet håndverksmaler, men ble i 1841 tatt opp på Kunstakademiet hvor han var elev av blant annet C.W. Eckersberg. I tillegg mottok han privatundervisning av Martinus Rørbye. 

Dalsgaard lot seg inspirere av kunsthistorikeren Niels Laurits Høyens nasjonalromantiske idéer og oppfordringen om å male bilder av vanlige mennesker og Dalsgaard skildret det folkelige livet på landet.

Han hadde sin første utstilling på Charlottenborg i 1847, men gjennombruddet kom i 1856 med maleriet «Mormoner på besøg hos en tømrer på landet». 

I 1878 stilte han ut ved Verdensutstillingen i Paris. 

Hans verker er utstilt ved Statens Museum for Kunst, Skive kunstmuseum og Den Kongelige Kobberstiksamling. Hans store samling av folkedrakter er utstilt på Nationalmuseet.

Sammen med ektefellen bosatte han seg på Frederiksberg. Til deres omgangskrets hørte bl.a. Høyen, Constantin Hansen, Wilhelm Marstrand, P.C. Skovgaard, Vilhelm Kyhn, Godtfred Rump, Frederik Vermehren og Julius Exner.

Fra 1862 til 1892 underviste han i tegning ved Sorø Akademi. Her var han inntil han i 1892 ble utnevnt til professor ved Kunstakademiet. I den senere del av sin karriere, ble Dalsgaard sterkt opptatt av å male religiøse motiver.

Andre markante verk:

* «Landskab fra Limfjorden» (1846)
* «Bondedreng fra Salling med vadsæk» (1847)
* «En læsende pige fra Salling» (1851),
* «Snedkeren bringer kisten til det døde barn» (1857),
* «Blicher på heden i samtale med tatere» (1866)
* «To kvinder aflægger besøg hos landsbykunstneren» (1873).

Utmerkelser
-----------

* De neuhausenske priser i 1859 og 1861
* Thorvaldsenmedaljen i 1861.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 14. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Benezit Dictionary of Artists, «Christen Dalsgaard», Benezit-ID B00046112[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   RKDartists, «Christen Dalsgaard», RKD kunstner-ID 19781[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 310, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   RKDartists, RKD kunstner-ID 19781, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   det svenske Nasjonalmuséets kunstnerliste, utgitt 12. februar 2016[Hentet fra Wikidata]
7. ↑  Kelstrup, Lars: *Sorø Klosterkirke*, Sorø Lokalhistoriske Selskab, 2003

Eksterne lenker
---------------

* (da) Christen Dalsgaard på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** KulturNav
 |
***Yesterday*** er en EP av The Beatles gitt ut 4. mars, 1966. Alle sangene finnes også på *Help!*-albumet utgitt 6. august 1965. I USA var imidlertid ingen av sangene inkludert. I stedet var You Like Me Too Much på Beatles VI, «It's Only Love» på *Rubber Soul og «Yesterday» og «Act Naturally» på* Yesterday and Today*.*

EP-en var den ellevte i Parlophones rekke. I tillegg var to utgitt av Capitol, en av Vee-Jay Records og en med Tony Sheridan and the Beat Brothers av Polydor. Etter at The Beatles begynte å eksperimentere med albumformatet, ble EP mer eller mindre kuttet ut. Yesterday var den nest siste i den tradisjonelle EP-utgivelsen, med bare Nowhere Man bak seg. Imidlertid kom det en dobbelt-EP med nytt materiale senere.

Sporliste
---------

### Side en

1. «Yesterday» (Lennon/McCartney)
2. «Act Naturally» (John Russell/Vonnie Morrison)

### Side to

1. «You Like Me Too Much» (Harrison)
2. «It's Only Love» (Lennon/McCartney)

Kilder
------

* Yesterday (EP) - discogs

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Yesterday* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Yesterday* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
«Yeti» har flere betydninger.
Tegning fra 1979 etter beskrivelser i boken «High in the thin cold air» (norsk: På iskledde tinder) av Desmond Doig og Edmund Hillary.
**Yeti**, eller **den avskyelige snømannen**, er en stor, menneskelignende, kryptozoologisk skapning som flere ganger er blitt påstått sett i Himalayas regioner Tibet og Nepal.

Mesteparten av det vitenskapelige miljøet avfeier yetiens eksistens som overtro. Enkelte mener det kan være snakk om en uoppdaget bjørneart. I 2017 analyserte forskere DNA til ni levninger som hadde blitt hevdet å komme fra en Yeti-er. Åtte av prøvene viste seg å komme fra bjørner, mens den niende var fra en hund.

Se også
-------

* Bigfoot

Referanser
----------

1. ↑  «Yetien går igjen i Himalaya». *Illustreret videnskab no*. 21. januar 2015. Besøkt 25. november 2017.
2. ↑  Haugan, Adrian Møller. «Er mysteriet om Yeti løst?». *Side3* **(norsk)**. Besøkt 25. november 2017.
3. ↑  «Den avskyelige snømannens DNA er analysert». *ABC nyheter* **(norsk)**. 29. november 2017. Besøkt 29. november 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Aage Georg Wallin** (født 25. november 1914 i Oslo, død 24. august 1996) var en norsk fiolinist. Han studerte med Øivin Fjeldstad fra 1924 til 1936 og med Bjarne Brustad fra 1942 til 1946. Wallin studerte også med J. Vanezeck og Leon Spierer. Han debuterte allerede i 1934. Fra 1942 til 1946 var han førstefiolinist i Oslo Filharmoniske Orkester. Fra 1946 til 1978 var Wallin 1. konsertmester i Kringkastingsorkestret  og medlem av Den norske Kammertrio sammen med pianisten Johan Øian og cellisten Arne Novang. Fra 1954 var han medlem av Den norske strykekvartett. Han var også dirigent for Fredrikstad Byorkester 1967 til 1971.

Aage Wallin var gift med operasangerinnen og sangpedagogen Anne Lise Wallin.

Wallin var solist med en rekke norske orkestre og turnerte i utlandet med Den norske Kammertrio. Han underviste også ved Musikkonservatoriet i Oslo.

Heder
-----

* Kongens fortjenstmedalje i gull 1974

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Aage Wallin, Store norske leksikon-ID Aage\_Wallin[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Dødsannonse Aage Wallin». *Aftenposten*: 15. 27. august 1996.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)
3. 1 2  Barth, Sissel M. (9. september 1996). «Nekrolog Aage Wallin». *Aftenposten*: 11.
4. 1 2  «Aage Wallin - 80 år». *Aftenposten*: 10. 25. november 1994.
5. ↑  Bergh, Øivind (1. oktober 1977). «Meloditimen». *A-Magasinet* (nr. 39): 20-21 og 29.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Aage Georg Wallin hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Libingan ng mga Bayani
**Heroes' Cemetery**, også kjent offisielt på tagalog som **Libingan ng mga Bayani** (LNMB), er en nasjonal gravlund i militærbasen Fort Bonifacio (tidligere det amerikanske Fort William McKinley) i Western Bicutan i Taguig City i Metro-Manila på Filippinene.

Den var anlagt som et verdig hvilested for filippinske militære, fra menige til generaler, og for nasjonens helter og martyrer. Blant dem som er begravet her er flesteparten av forsvarerne av mai 1942, og falne under annen verdenskrig på Filippinene fra 1942 til 1945. Her er også landets versjon av den ukjente soldats grav. Gravlunden ble anlagt som nasjonalt motstykke til Manila American Cemetery and Memorial med levningene av amerikanske militære fra annen verdenskrig.

Gravlunden ble da den ble åpnet i mai 1947 kalt *The Republic Memorial Cemetery*. Ditt nåværende navn fikk den på den 27. oktober 1954 av president Ramon Magsaysay.

Blant dem som hviler her er presidentene Elpidio Quirino, Carlos P. Garcia, Diosdado Macapagal, og Ferdinand Marcos, visepresidentene Arturo Tolentino og Salvador H. Laurel, nasjonalheltene og generalene Artemio Ricarte og Carlos P. Romulo, den militære øverstkommanderende Angelo Reyes og senator Blas Ople.

I 2006 ble det bestemt at det skulle opparbeides alternative gravlunder eller annekser annetsteds, på Luzon, i Visayas og på Mindanao. Per 2007 er én slik blitt åpnet, ved Camp Hernandez i Dingle i provinsen Iloilo.

Referanser
----------

1. ↑  Rodell, Paul A. (2002). *Culture and customs of the Philippines*. Greenwood Publishing Group. s. 93. ISBN 0-313-30415-7. Besøkt 16. juni 2009.
2. ↑  «Libingan ng mga Bayani». corregidorisland.com. Besøkt 16. juni 2009.
3. ↑  Nikko Dizon, Burial space for soldiers running out, 4 November 2007, Philippine Daily Inquirer.

Eksterne lenker
---------------

* Romulo D. Quemado II, Corps Notes, Philippine Marine Corps (archived from the original on 2008-02-13)
* «Libingan ng mga Bayani (Cemetery of the Heroes)». Find A Grave. Besøkt 16. juni 2009.  (coordinates)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Yeti*** (originaltittel: *Yeti – il gigante del 20. secolo*) er en italienske eventyrfilm fra 1977 regissert av Gianfranco Parolini. Hovedrollene spilles av Antonella Interlenghi, Mimmo Craig, Jim Sullivan og Tony Kendall. Filmen handler om et forskerteam som finner en Yeti innefrosset i en stor isblokk ved Newfoundlands kyst. Etter å ha tinet den våkner omsider den enorme skapningen fra dvalen.

Filmen er også kjent under engelske titler som *Yeti: The Giant of the 20th Century*, og *Ice Man*.

Handling
--------

Professor Wassermann (John Stacy) blir av industrimagnaten Morgan Hunnicut (Eddie Faye) bedt om å lede en ekspedisjon for å studere den kjempemessige Yeti-skapningen som ble funnet innefrosset i en stor isblokk ved Newfoundlands kyst. Det professoren ikke vet er at Hunnicut har til hensikt å bruke den forhistoriske skapningen som et varemerke for sitt multinasjonale industrikonsern. Professoren tiner opp kjempen ved å henge ham opp i et helikopter, angivelig for å simulere atmosfæren på Yetiens hjemtrakter i Himalaya. Yetien (Mimmo Craig) våkner irritert til live, rømmer – og kidnapper Hunnicuts barnebarn Jane (Phoenix Grant), og hennes stumme lillebror Herbie (Jim Sullivan). Til tross for sin voldsomme fremtoning viser Yetien seg å være en følsom, ensom sjel på jakt etter en partner. I mellomtiden har ikke Hunnicut sløst bort tiden, og har på rekordtid satt i stand en gigantisk kampanje med yetien som merkevare. Yetien ledes tilbake til Toronto, der han blir hedret av en parade – før han blir stresset opp av blitslys, og skaper panikk. Etter en del herjinger i byen klarer Yetien til slutt å flykte til sikkerhet ut i villmarken.

Om filmen
---------

*Yeti* er en italiensk lavbudsjettfilm med et klart B-preg som tydelig har hentet en del inspirasjon fra *King Kong*-filmen fra 1976. Effektene fremstår som halvkomiske og den regnes i dag som en filmkalkun.

I rollene
---------

(utvalg)

* Antonella Interlenghi .... Jane (kreditert som Phoenix Grant)
* Mimmo Craig .... Yeti
* Jim Sullivan .... Herbie
* Tony Kendall .... Cliff Chandler
* Edoardo Faieta .... Hunnicut (kreditert som Eddie Faye)
* John Stacy .... Prof. Wassermann
* Donald O'Brien .... Sgt. Stricker
* Aldo Canti .... The Killer (kreditert som Al Canti)
* Francesco D'Adda .... Secretary
* Giuseppe Mattei .... Kowarsky
* Claudio Zucchet .... Barto

Referanser
----------

1. ↑  «YETI: THE GIANT OF THE 20TH CENTURY». **J4HI**. Arkivert fra originalen 18. mars 2008. Besøkt 29. mai 2008. «*Here's a so-bad-it's-good classic*»
2. ↑  «Yeti». **Cool Cinema Trash**. Arkivert fra originalen 5. juli 2008. Besøkt 29. mai 2008. «*But it quickly becomes apparent that this is just another wonderfully cheesy Kong rip-off*»

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Yeti* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Yeti* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Yeti* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Yeti* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Frimerke for Elobey, Annobón og Corisco med portrett av kong Alfonso XIII av Spania
**Elobey, Annobón og Corisco** (spansk: Elobey, Annobón y Corisco) var en spansk koloni i Guineabukta. Den besto av øyene Elobey Grande, Elobey Chico og Corisco i Coriscobukta, samt Annobón sørøst for São Tomé og Príncipe. Øyene ble slått sammen med Fernando Póo og Río Muni til Spansk Guinea (*Territorios Españoles del Golfo de Guinea*), som i 1968 ble selvstendig som Ekvatorial-Guinea.

Annobón tilhørte Portugal, men ble avstått til Spania ved Sankt Ildefonso-traktaten i 1777 og El Pardo-traktaten i 1778. I et skrift om den spanske kolonien utgitt i 1884 ble det bemerket at det aldri hadde vært noen offentlig tjenestemann eller europeisk person på Annobón. Spania skaffet seg Corisco i 1843. Corisco har et areal på 16 km². De to Elobey-øyene utgjør til sammen mindre enn 3 km².

Referanser
----------

1. ↑  A.R. Disney.: *A History of Portugal and the Portuguese Empire. From Beginnings to 1807. Volume II: The Portuguese Empire*, Cambridge: Cambridge University Press, 2009, s. 115.
2. ↑  Luis Sorela: *Les Possessions espagnoles du golfe de Guinée. Leur présent et leur avenir*, Paris: Lahure, 1884, s. 45.
3. ↑   Douglas A. Yates: *Historical Dictionary of Gabon*, Rowman & Littlefield, 2018, s. 130.
4. ↑  Akpan, Otoabasi: *Introduction To The Modern Gulf Of Guinea: People, History, Political Economy and Strategic Future*, Adonis & Abbey Publishers Ltd, 2013, s. 139.