recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Her Mad Bargain*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Edwin Carewe.

Handling
--------

Etter at hennes velgjører, Mrs. Beresford, dør blir Alice Lambert kastet ut av Ruth - Mrs. Beresfords veldig misunnelige niese. I fortvilelse søker Alice arbeid som modell. Men hun avslår oppmerksomheten til Monsieur Armand, og dette ender med hennes oppsigelse. Hun har en lignende ubehagelig opplevelse med Grant Lewis, og hun søker derfor tilflukt i studioet til billedhuggeren David Leighton.

Alice forsøker senere å begå selvmord, men dette blir forhindret av Leighton. Han bestemmer seg for å forevige hendene hennes som en statue, oghan blir i all hemmelighet forelsket i henne. Men etter hvert oppdager Alice at Ruth Beresford også er veldig interessert i Grant Lewis, og derfor forsøker Ruth å baktale Alice.

Skuespillere
------------

* Anita Stewart som Alice Lambert
* Arthur Edmund Carewe som Grant Lewis
* Helen Raymond som Mrs. Henry Beresford
* Adele Farrington som Mrs. Gordon Howe
* Margaret McWade som Mrs. Dunn
* Percy Challenger som Parsons
* Walter McGrail som David Leighton
* Gertrude Astor som Ruth Beresford
* George B. Williams som Armand
* Ernest Butterworth Jr.
* Will Badger

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 16. mai 2023.
2. ↑  «Her Mad Bargain (1921)» **(engelsk)**. Besøkt 16. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Her Mad Bargain* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Her Mad Bargain* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Myrelva** er ei elv i Overhalla kommune i Trøndelag. Den er ei sideelv til Namsen, som den munner ut i rundt en kilometer vest for tettstedet Skage. Elva er 11,8 kilometer lang. Den har et nedbørfelt på ca. 18 km², hvorav 37% er dyrka mark.

Elvas løp
---------

Elva har utspring på sørsida av Vindåsen. Flere mindre bekker samles på Klabbdalsmyra, og elva renner derfra mot sør gjennom Sagdalen. Den nedre, resterende delen av elvas løp går mot sørvest over et flatt og intensivt drevet jordbrukslandskap, hvor gress- og kornproduksjon er dominerende. Jordene går flere steder helt ut til kanten av ravinen, med et smalt belte av kantskog langs elva. Den renner gjennom sentrum av Skage og munner like etter ut i Namsen.

Fiske
-----

Myrelva var tidligere ei viktig sjøørretelv, med gode gytemuligheter og oppvekstområder og en anadrom strekning på ni kilometer. En undersøkelse i 1986 konkluderte med at elva var «massivt forurenset» og praktisk talt «død». Vannkvalitetsundersøkelsene fra 1986 klassifiserte Myrelva som kraftig forurenset. Det ble registrert svært lite fisk i elva, og lokalbefolkningen antydet at elva hadde vært fisketom siden 1965 som følge av tilsig fra jordbruket.

En undersøkelse i 2007 vurderte fortsatt vannkvaliteten som «meget dårlig», bortsett fra ved Rønningan øverst i vassdraget. De fleste verdiene ble gradvis dårligere nedover i vassdraget, i takt med økende forurensing fra boligkloakk, landbruk og industri og erosjon og graving i elveløpet. Det ble imidlertid registrert noe ørret over hele vassdraget, og også gytemoden sjøørret. Det ble også påvist laks i nedre del av elva, men det kan være oppvandret ungfisk fra Namsen.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 22. juni 2016
2. 1 2 3 4  Hans Mack Berger, Morten Andre Bergan, Lars Ove Lehn, Frode Staldvik (2007). *Økologisk tilstand i Myrelva i Overhalla kommune, Nord-Trøndelag 2007* (PDF). Stjørdal: Berger feltBIO. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  Paulsen, L.I. (1986). *Fisk og forurensning i side-elver til Namsen, Overhalla, 1986*. Fylkesmannen i Nord-Trøndelag.
**Sandefjord Arbeiderparti** er Arbeiderpartiets lokallag i Sandefjord. Sandefjord Arbeiderlag ble stiftet i 1901 og umiddelbart tilsluttet Arbeiderpartiet. Da lederne i arbeiderlaget flyttet til gamle Sandar kommune i 1905, ble navnet endret til Sandeherred Arbeiderparti. I 1906 ble det borgerlige Sandefjord Arbeidersamfunn tatt over av sosialdemokrater og lagene slo seg sammen til Sandefjord og Sandeherred Arbeiderparti. Siden sammenslåingen av kommunene Sandar og Sandefjord i 1968, har lokallaget hett Sandefjord Arbeiderparti.

Sandefjord Arbeiderparti har hatt ordføreren i Sandefjord i to korte perioder i henholdsvis Sandar og Sandefjord: Kristoffer Kalleberg (1958-1959) i Sandar og Egil Christensen (1993-1994) i Sandefjord. Under sammenslåingen av kommunene Sandefjord, Stokke og Andebu i 2020, slo lokallagene i de tre kommunene seg sammen til Sandefjord Arbeiderparti. Leder fra og med 2023 er Jens Christian Vik.

Referanser
----------

1. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 26. februar 2023.
2. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 26. februar 2023.
3. ↑  Roaldset, Jan (10. februar 2023). «(+) Jens Christian (39) har fulgt Sandefjord i 15 år, bodd her i fire og vært Ap-medlem i ett. Nå er han lokallagsleder.». *Sandefjords Blad* **(norsk)**. Besøkt 26. februar 2023.
«Sinclairs landgang i Romsdalen» malt av Adolph Tidemand og Morten Müller 1876.
«Slaget ved Kringen» malt av Georg Nielsen Strømdal 1897
**Skottetoget 1612** besto av omkring 300 skotske leiesoldater under ledelse av oberstløytnant Alexander Ramsay, kaptein George Sinclair og kaptein George Hay, som sommeren 1612 kom inn Romsdalsfjorden. Formålet var å slutte seg til de svenske styrkene i deres kamp mot Danmark-Norge i Kalmarkrigen 1611-1613. Siden skottene skulle bli bevæpnet senere, var de kun utstyrt med lette våpen.

Da ekspedisjonen ankom Romsdalsfjorden i to skuter omkring 20. august 1612, loste bonden Ivar på Helland dem innover fjorden til Per Jonsson på gården Klungnes i Eid. Jonsson ble tatt til fange av skottehæren og tvunget til å lose dem videre.

Ved Verma er dalføret smalt og trangt, så for å unngå bakhold i Bjørnekleiva, gikk skottehæren over fjellet.

Soldatene gikk til fots og tilbakela 30–40 km daglig, og brukte omkring en uke til Otta. På den tiden rakk bøndene i Nord-Gudbrandsdalen å samle en hærstyrke. Ved Kringen, sør for Otta, møtte skottene denne improviserte, norske bondehæren, som lurte skottene inn i et bakhold og drepte brorparten av dem. Det er usikkert hva som skjedde med de som overlevde, men en del ble likvidert ved Skottelåven på Kvam.

Se også
-------

* Slaget ved Kringen
* Pillarguri
* Skottelåven
* *Zinklars vise*

Referanser
----------

1. 1 2  *Ei bok om Rauma.* Utgitt av Rauma kommune, 1990.

Litteratur
----------

* Bondevik, Kjell (1948). *Studiar i norsk segnhistorie*. Oslo: Aschehoug.
* Lonbakken, Sjur AF (2007). *Gjè ly, godt folk no er fiende kome i lande! Slaget ved Kringen: ein studie av føresetnadane for slaget mellom skottar og lokale bønder ved Kringen i Gudbrandsdalen hausten 1612* (Masteroppgave i historie). Universitetet i Oslo.
* Michell, Thomas (1886). *History of the Scottish Expedition to Norway in 1612*. London: T. Nelson.

(på norsk 1997: *Historien om den skotske ekspedisjon til Norge i 1612*, Jon Selfors)

* Rasch-Eng, Rolf (1992). *Herr Sinclair dro over salten hav*. Eiksmarka: Libretto forlag.

Eksterne lenker
---------------

* «Sinclair-visa». Noter og tekst.
* Artikkel om Skottetoget i All verdens historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Her Purchase Price*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Howard C. Hickman.

Handling
--------

Hamid-Ali, en arabisk høvding og kjeltring, kidnapper et lite engelsk barn under et raid. Han gir henne navnet Sheka, og planlegger å selge henne som slave under en auksjon. På auksjonen forkler Sir Derek Anstruther, som har forelsket seg i Sheka, seg som en araber og byr på henne. Etter en konflikt kidnapper han barnet, og gifter seg med henne ved det engelske konsulatet i området. Men etter at de ankommer England opplever Sheka pinlige øyeblikk på grunn av britiske skikker for blant annet klesdrakt og oppførsel, som er fullstendig ukjente for henne.

Etter at Derek begynner å forsømme henne på grunn av hans egne økonomiske bekymringer, bestemmer Sheka seg for å selge seg selv til den libertinske hertugen av Wryden for pengene som Derek behøver. Derek skynder seg deretter til hertugens hjem, når han får høre om Shekas planer. Men hertugen har allerede oppdaget at Sheka faktisk var hans egen niese og derfor en arving til en stor eiendom.

Skuespillere
------------

* Bessie Barriscale som Sheka
* Alan Roscoe som Sir Derek Anstruther
* Joseph J. Dowling som Hamid-Ali
* Kathlyn Williams som Diana Vane
* Stanhope Wheatcroft som George Vincent
* Irene Rich som Marda
* Henry Kolker som greven avv Wryden

Referanser
----------

1. ↑  HER PURCHASE PRICE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Her Purchase Price* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Her Purchase Price* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Her Purchase Price* på American Film Institute Rediger på Wikidata
***Her Silent Sacrifice*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Edward Jose.

Handling
--------

I den franske byen Savenay bor Arlette og hennes bestefar Chaupin, innehaveren av et vertshus. Richard Vale, en fattig ung amerikansk kunstner, kommer til Savenay og overnatter ved det samme vertshuset - hvor han møter Arlette og får henne til å posere for ham. I løpet av denne perioden blir Arlette dypt forelsket i Richard. Når den velstående libertineren og kunst-kjenneren prins Boissard ankommer Savenay og begjærer Arlette, later han som å være interessert i Richards kunstneriske arbeid.

Boissard sender den unge kunstneren til Italia, for å fortsette utdannelsen hans. Ett år går og Richard kommer tilbake, nå en berømt artist. Men Boissards tjener Sarthe, som også er hengiven til Arlette, knivstikker sin mester. Dette gjør at det er mulig for Arlette å gifte seg med kunstneren hun elsker.

Skuespillere
------------

* Alice Brady som Arlette.
* Henry Clive som Richard Vale.
* R. Payton Gib som Prins Boissard.
* Edmund Pardo som Sarthe.
* Blanche Craig som Grevinne Coralie.
* Arda La Croix som Chaupin.

Referanser
----------

1. ↑  HER SILENT SACRIFICE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Her Silent Sacrifice* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Her Silent Sacrifice* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Her Silent Sacrifice* på American Film Institute Rediger på Wikidata
***Myrica hartwegii*** er en art i porsfamilien.

Den er en løvfellende busk som blir opptil 1,8 m høy. Bladene er omvendt lansettformede til elliptiske, 3,2–10,4 cm lange og 1–3,4 cm brede. Ytre halvdel av bladranden er sagtannet med 4–12 par tenner. Undersiden av bladet er lysegrønn og oversiden mørkegrønn. Begge sidene av bladet har gule til oransje kjertler.

Blomstene er enkjønnede, og hann- og hunnblomster sitter på ulike planter. Hannblomsterstanden er 8–26 mm lang. Hunnblomsterstanden er 3–6 mm ved blomstring og vokser til 2 cm når fruktene er modne. Hunnblomsten er omgitt av to tett hårete høyblad. Frukten er 1,5–2,5 mm i diameter og tørr med små, fastsittende høyblad. Den er tilpasset frøspredning med vann.

*Myrica hartwegii* har en begrenset utbredelse i nordlige og sentrale Sierra Nevada i California vest i USA. Der vokser den langs bekker 250–1800 moh.

Litteratur
----------

* «*Myrica hartwegii*». *Flora of North America*. Besøkt 19. februar 2019.
* A.J. Bornstein (2012). «*Myrica hartwegii* – Sierra sweet bay». Jepson eFlora. Besøkt 19. februar 2019.
* «*Myrica hartwegii*». Calflora. Besøkt 19. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Myrica hartwegii* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Myrica hartwegii* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Myrica hartwegii* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Myrica hartwegii* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Myrica hartwegii* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Myrica hartwegii* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Myrica hartwegii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**NRKs utenriksredaksjon** er en av de tre fagredaksjonene i NRK Nyheter (de andre er politisk redaksjon og økonomiredaksjonen).

Redaksjonen har til sammen ca. 30 medarbeidere, inkludert frilansere (2008). Av dem jobber ti i utlandet som korrespondenter. De andre journalistene jobber på Marienlyst. Utenriksmedarbeiderne som jobber på Marienlyst har ofte, men ikke alltid, selv bakgrunn som korrespondenter.

Utenriksredaksjonen leverer stoff til Dagsnytt og Dagsrevyen, og står i tillegg bak utenriksmagasinene Urix på fjernsyn og Urix på lørdag på radio. Frem til 2008 laget utenriksredaksjonen også magasinet Verden i dag på ukedagene. Utenriksredaksjonen leverer nå stoff til Nyhetsmorgen i NRK P2 og Alltid Nyheter. Stoff publiseres også på nrk.no.

Redaksjonen ledes av en utenriksredaktør. De journalistene som ikke er korrespondenter jobber enten som reportere eller utenriks jourhavende («ujour»), dvs. at de har ansvaret for utenriksstoffet i enten radio eller fjernsyn. Journalistene veksler på å ha disse oppgavene. Ved større begivenheter hender det at utenriksredaksjonen sender ut reportere, men vanligvis jobber reporterne med base på Marienlyst. Noen utenriksmedarbeidere reiser også på lengre reportasjereiser.

Urix bytter på hvem som er programleder. Programleder for Verden i dag var frem til programmet ble nedlagt i 2008 den som var utenriks jourhavende i NRK radio om morgenen. Ansvaret for Urix på lørdag roterer mellom utenriksmedarbeiderne på Marienlyst.

Se også
-------

* Liste over NRKs korrespondenter
**Myriam Fares**, eller *Feres* (arabisk: ميريام فارس ; født 3. mai 1983 i Kafar Shlal i guvernementet Liban-Sud i Libanon) er en libanesisk sangerinne og danserinne.

Liv og virke
------------

Myriam Fares kommer fra Kafar Shlal sør i Libanon, øst for Saida; er er fra en kristen maronittisk familie. 

Allerede i fireårsalderen begynte hun på ballettkurs, og da hun var 10 år vant hun en dansekonkurranse arrangert av Tele-Liban (Al Mawahib Al Saghira). Hun studerte musikk i fire år.

I 2003, da hun var 21 år, slapp hun sitt første album *Myriam*, og dessuten en rekke singles, blant dem *La Tis'alni*. Det neste albumet, *Nadini*, kom i 2005. Så kom albumet *Bet'oul Eih* i 2008. Samme året var hun også å se i reklamer for shampoo og kontaktlinser.

Diskografi
----------

### Album

* 2003: *Myriam* (ميريام)
* 2005: *Nadini* (ناديني)
* 2008: *Bet'oul Eih* (بتقول أيه)
* 2011: *Min Oyouni* (من عيونى)
* 2015: *Aman* (آمان)

### Singles

* 2009: *Lala Yaba Lala*
* 2009: *Tesaad Fiha*
* 2012: *Bus El Eayayez*
* 2017: *Chouf Halak Alayi*
* 2018: *Goumi*
* 2019: *Habibi Saudi*
* 2021: *Ghaddara Ya Dounya*
* 2022: *Maalesh*

Filmografi
----------

### Filmer

* 2021: *Myriam Fares: The Journey* (Dokumentarfilm hos Netflix)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Myriam Fares – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
«Rikskvinnefører» Gertrud Scholtz-Klink, leder for det tyske nazistpartiets kvinneavdeling NS-Frauenschaft og Deutsches Frauenwerk, hilser publikum i forbindelse med en utstilling om tysk kvinnearbeid i Luxembourg oktober 1941.  Foto: Deutsches Bundesarchiv 
NSF-lederen Gertrud Scholtz-Klink med SS-sjefen Heinrich Himmler (til venstre) i 1943.  Foto: Deutsches Bundesarchiv 
**NS-Frauenschaft** («Den nasjonalsosialistiske kvinneligaen»), forkortet **NSF**, var kvinneorganisasjonen i det tyske nazistpartiet NSDAP. Den ble siftet i oktober 1931 ved en sammenslåing av flere nasjonale og nasjonalsosialistiske kvinneorganisasjoner. «Reichsfrauenführerin» («rikskvinnefører») Gertrud Scholtz-Klink var leder for NS Frauenschaft fra februar 1934 til slutten av andre verdenskrig i Europa i mai 1945.

BDM-Werk Glaube und Schönheit («BDM-selskapet for tro og skjønnhet») ble opprettet i 1938 som et mellomledd mellom arbeidet i jenteorganisasjonen Bund deutscher Mädel (BDM) og Frauenschaft. Medlemskap i Glaube und Schönheit var frivillig og åpent for jenter fra 17 til 21 år,

|  |
| --- |
| De tyske nazistene trengte kvinner som støttespillere og «soldatfødersker» i sin aggressive politikk før og under andre verdenskrig. Bildet viser en barnerik, tysk mor som tildeles «Den tyske mors æreskors» i 1943. Hun bærer tre-formet algiz-rune, et symbol på «liv». Jentene er fra Bund deutscher Mädel.  Foto: Deutsches Bundesarchiv  |

Flagg
-----

Kjøretøymerker for lederne i NS-Frauenschaft. Det tre- eller pilformede runetegnet algiz (elhaz), som opprinnelig blant annet symboliserte «mann» og «menneske», var ifølge runemystikeren Guido von List og den nasjonalsosialistiske ariosofien en «livsrune», det vil si stod for «liv» og «fødsel». Tegnet ble også blant annet brukt som symbol for Lebensborn og deres mødrehjem.

* Reichsfrauenführerin (lederen av NS-Frauenschaft)**Reichsfrauenführerin** (lederen av NS-Frauenschaft)
* Hauptabteilungsleiterin (Reichsleitung)**Hauptabteilungsleiterin (Reichsleitung)**
* Gaufrauenschaftsleiterin**Gaufrauenschaftsleiterin**
* Kreisfrauenschaftsleiterin**Kreisfrauenschaftsleiterin**

Se også
-------

* Deutsches Frauenwerk, tysk husmorforbund med seks millioner medlemmer
* Nasjonal Samlings kvinneorganisasjon

Eksterne lenker
---------------

* *Organisationsbuch der NSDAP 1937*: Om organiseringen av NSF side 262-265 (på tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Ordensburg Vogelsang sett fra den nå øde landsbyen Wollseifen
Første spadetak i byggingen av treningsleiren tas den 16. mars 1934.

**Ordensburg Vogelsang** er en tidligere nasjonalsosialistisk bygning og eiendom, en såkalt *Ordensborg*, som ligger i det tidligere militære treningsområdet i nasjonalparken Eifel i Nordrhein-Westfalen i Tyskland. Det fullstendig bevarte landemerket ble brukt av nazistpartiet NSDAP mellom 1936 og 1939 som et opplæringssenter for fremtidige ledere i partiets organisasjoner. Siden 1. januar 2006 har området vært åpent for besøkende. Anlegget representerer en av de største arkitektoniske minnene etter den tyske nasjonalsosialismen, og bygningene dekker et bruttoareal på 50 000 kvadratmeter.

Historie
--------

29. april 1937 var Vogelsang åsted for en tale til nazipartiets kretsledere som ble holdt av Adolf Hitler, Nazi-Tysklands og partiets fører. I det som betegnes som en «avslørende» tale, fortalte Hitler om hvilken politikk han ville føre angående «jødespørsmålet».

Referanser
----------

1. ↑  Rees, Laurence: «Adolf Hitler – Ondskapens karisma», s. 210. Schibsted (2014). ISBN 978-82-516-8083-7:

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Zlatko Sudac** (født 24. januar 1971 i Vrbnik på Krk) er en romersk-katolsk prest i bispedømmet Krk i Kroatia som er kjent for sine *stigmata*.

Etter avtjent verneplikt i Den jugoslaviske folkehæren, begynte han prestestudiene i 1993 og ble ordinert til prest 29. juni 1998. For tiden arbeider han på et retrettsenter på øya Mali Losinj, rett sør for Rijeka.

Sudac er kjent, særlig i Kroatia for sine *stigmata*, som han har som et kors på pannen, samt merker på håndleddene, føtter og i siden. Merket i pannen fikk han i mai 1999, på fredagen etter at Pio av Pietrelcina ble saligkåret. Han ble da sendt til Gemelli-klinikken i Roma for medisinske undersøkelser, og etter grundige undersøkelser ble det slått fast at merket ikke var påført, eller av «menneskelig opphav». De andre sårmerkene fikk han 4. oktober 2000, på Frans av Assisis festdag.

Referanser
----------

1. ↑   Jacobsen, Mark. «Sudac the Mysterious» *New York Magazine* 6. mai 2002
2. ↑   Jacobsen, Mark. «Sudac the Mysterious» *New York Magazine* 6. mai 2002

Eksterne lenker
---------------

Intervju med Zlatko Sudac Arkivert 13. september 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Discogs
 |
**NSB Bilruter Ålesundruta** var en avdeling av NSBs Biltrafikk som drev person- og godsruter Ålesund-Åndalsnes, og personruter videre til Dombås. Bedriften hadde hovedkontor og verksted i Ålesund, dessuten garasjeanlegg på Åndalsnes.

Bakgrunn
--------

NSB Bilruter Ålesundruta ble opprettet for å kjøre person- og godsruter mellom Ålesund og Åndalsnes i korrespondande med tog på Raumabanen. Ruta ble opprettet fra høsten 1948. Det var først på denne tid veien på strekningen hadde standard god nok for større kjøretøyer.

På denne ruta ble det mye godstrafikk. Det ble lagt opp til gjennomgående godstrafikk Oslo-Ålesund med omlasting på Åndalsnes.

I 1978 omfattet virksomheten 46 helårsansatte, 26 lastebiler, 20 tilhengere, 11 personbusser, 2 kombinertbusser og 2 andre kjøretøyer. 

På 1970- og 1980-tallet ble det arbeidet for større enheter innen rutebilbransjen i Møre og Romsdal. Det tok lang tid å finne løsninger i Ålesund-området. Fra 1. januar 1985 overtok det nyopprettede Ålesund Bilruter to selskaper som drev lokaltrafikk i Ålesund, og dessuten personrutene til NSB på strekningen Ålesund-Åndalsnes-Dombås, stort sett "togbusser". NSB Biltrafikk eide 50 prosent i Ålesund Bilruter fra oppstarten. NSB Biltrafikk fortsatte godstrafikken Åndalsnes-Ålesund i egen regi, men utgangspunkt i en avdeling på Åndalsnes.

Referanser
----------

1. ↑  50 år for fremgang : beretningsåret 1978-79 jubileumsberetning 1929-1979. (1979). Oslo: NRF.

Litteratur
----------

* Ottesen, O. Helge, Hjermann, L. Høsteng, A. K. Vollstad, K. Haugen, K. R. & Skudal, S. (2001). *Rutebilnæring under omstilling 1965-2000.* Molde: TL Møre og Romsdal.

Eksterne lenker
---------------

* NSB Ålesundruta på DigitaltMuseum
**Rigmor Brøste** (født 1965) er en norsk tidligere rådmann og fylkesmann.

Hun er oppvokst på Sunndalsøra og studerte ved Høgskolen i Molde etterfulgt av en jobb i bankbransjen på Vestlandet.

Hun var i 2006 personalsjef i Molde kommune da hun overtok som rådmann etter Ernst Otto Kristiansen i nabokommunen Nesset kommune, fem mil lenger inn i landet.
Fra 2012 var hun assisterende fylkesmann.
Hun ble konstituert som fylkesmann i februar 2019, der hun tok over efter avtroppende Lodve Solholm, og virket frem til Else-May Botten tiltrådte i 2021. Fordi fylkesmann ble til stastforvalter ble hun atter assisterende statsforvalter i 2021 da Botten (som nå het Norderhus) ble statsforvalter.

Se også
-------

* Statsforvalteren i Møre og Romsdal

Referanser
----------

1. 1 2  *Rådmann Rigmor* i Driva (avis) den 23. juni 2006.
2. ↑  Kunngjort i Fungerande fylkesmann i Møre og Romsdal fra fylkesmannen i desember 2012 og omtalt i Rigmor Brøste ny fylkesmann, en nyhetsbulletin fra NRK Møre og Romsdal den 8. februar 2019.
3. ↑  Ny statsforvaltar: Else-May Norderhus fra statsforvalteren.no den 4. oktober 2021.
**Else Rigmor Lilliedahl** eller **Rigmor Ottho** (født 21. september 1923 i Larvik, død 12. mars 2015 i Oslo) var en norsk teaterpersonlighet tilknyttet Centralteatret, Operaen og Radioteatret. 
Som tenåring flyttet hun til Oslo, der hun tidlig fikk jobb ved Centralteatret, før hun ble sekretær for operasjef Kirsten Flagstad. I 1962 ble hun ansatt som programsekretær hos Radioteatret ved NRK, hvor hun ble til hun gikk av med pensjon i 1991. Rigmor Ottho er blitt kalt *Radioteatrets sjel*. I 1973 ble hun av teatersjef Gerhard Knoop utnevnt til hans nestleder, og hun var involvert i de fleste sidene ved teatrets produksjoner og drift. 

Ottho var datter av kontorsjef Henry Lorentz Lilliedahl og Elly Arnolda Bjønnes. I 1948 ble hun gift med skuespilleren Harald Ottho. Ekteskapet ble oppløst i 1957, men hun beholdt den forhenværende ektemannens etternavn.

Ottho utviklet ulike programforslag for NRK, blant annet konseptserien *De syv dødssynder* (1981).

Referanser
----------

1. ↑   Lokalhistoriewiki, Lokalhistoriewiki-artikkel Rigmor\_Ottho[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Nils Nordberg (27. mars 2015). «Nekrolog: Rigmor Ottho». *Aftenposten (Oslo)*: 12.
* *Norsk Lysningsblad*. 29. april 1948.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
* Juul Møller, Dag (1968). *Studentene fra 1943*. Oslo: Bokkomiteen for studentene fra 1943, 1968.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Musikkforeningen Nidarholm**, stiftet 21. februar 1969 er et norsk janitsjarkorps. Korpsets dirigenter er Rik De Geyter og Bjørn Sagstad.

I april 2023 ble europamesterskapet for janistjarkorps arrangert for tredje gang. Arrangementet foregikk i Amiens i Frankrike. Seieren gikk til Musikkforeningen Nidarholm. I tillegg vant slagverkseksjonen pris for beste instrumentgruppe. Dirigent for korpset var Bjørn Sagstad.

Historie
--------

Foreningens historie kan skrives tilbake til 1924, da den ble startet av en gruppe ungdommer fra Losje Nidarholm. Et midlertidig styre ble valgt 16. september i Norden-fjeldske Damskipsselskaps kaffeværelse.[]

22. februar 1925 ble *Nidaros* stemt frem som korpsets navn og i 1938 besto besetningen av 23 medlemmer.[]

Under andre verdenskrig var det liten aktivitet, men startet opp igjen i mai 1945.[]

I 1960-årene var det vanskelig med rekruttering i flere korps i Trondheim, og Nidarholm besluttet i 1962 å slå seg sammen med Trondhjems Janitsjarkorps. Dette korpset besluttet noe senere å endre navn til Strinda Ungdomskorps.[]

I 1966 besluttet de opprinnelige medlemmene i Nidarholm å trekke seg ut av samarbeidet og opprette Musikkforeningen Nidarholm på nytt. Siden det ikke var søkt om såkalt «hvilende medlemskap» i det nasjonale forbundet i perioden, ble Nidarholm av krets og forbund betraktet som et nystartet korps med 30. oktober 1966 som ny offisiell stiftelsesdato.[]

Korpset er medlem av Norges musikkorps forbund og vant NM for janitsjarkorps 2019 og 2022

Referanser
----------

1. ↑  Stiftelsesdato Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret
2. ↑  musikkorps.no/ Norge vant EM janitsjar 2023
3. ↑  Longva, Lea Lauvland (7. mai 2023). «Korps fra Trondheim vant EM: - Føles helt fantastisk». *adressa.no* **(norsk)**. Besøkt 7. mai 2023.
4. ↑  «Musikkforeningen Nidarholm vinner EM Janitsjar 2023». *Mynewsdesk* **(norsk)**. Besøkt 7. mai 2023.
5. ↑  Resultatliste Arkivert 6. april 2019 hos Wayback Machine. NM janitsjar 2019
6. ↑  «Resultatliste NM Janitsjar 2022» (PDF).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Musikkforeningen Nidarholm på Facebook Rediger på Wikidata

* Musikkforeningen Nidarholm på Instagram Rediger på Wikidata
* (en) Musikkforeningen Nidarholm på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Musikkforeningen Nidarholm på Spotify Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene **·** Discogs
 |
**Rigmor Nicolowna Wiers-Jenssen** (født 8. januar 1874 i Arendal, død 30. januar 1934) var en norsk forfatter som publiserte under psevdonymet *Amalie Pettersen f. Schwanenflügel*. Hennes genre var humoristiske fortellinger.

Foruten en serie bøker som forega å være Amalie Pettersens selvbiografiske beretninger, skrev hun også kortere historier. Hun hadde blant annet bidrag på trykk i flere årganger av årbøkene Humør. I 1923 utga forlaget hennes debutboken *Pettersens* i en såkalt «Jubeludgave i anledning af forfatterindens 50 aars fødselsdag», med illustrasjoner av Arnold Thornam.

Hun var datter av kjøpmann Henrik Gustav Danielsen og Otilia Dedekam Hald. Den 9. oktober 1894 giftet hun seg med teatermannen og forfatteren Hans Wiers-Jenssen. Ekteskapet ble inngått i Arendal. Sammen fikk de sønnen Johan Henrik Wiers-Jenssen (1897–1951).

Bibliografi
-----------

* *Pettersens*, 1911
* *Pettersen og jeg*, 1914
* *Pettersens store sygdom*, 1915
* *Pettersens paa Persroas pensjonat. En sommerroman i 12 kapitler*, 1918
* *Omkring Petterspladsen*, 1919
* *Pettersens paa udenlandsreise*, 1922

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Rigmor Nicolowna Wiers-Jenssen i Store norske leksikon

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Norske komponister fotografert under musikkfesten i Bergen i 1898. I midten Edvard og Nina Grieg  Foto: K. Nyblin 
**Musikkfesten i Bergen** var en norsk musikkfest som ble avholdt fra 26. juni til 3. juli 1898.

Bakgrunn
--------

I mange europeiske byer ble det avholdt musikkfester på 1800-tallet. Den første nordiske musikkfesten ble avholdt i København i 1888. Den andre nordiske musikkfesten ble avholdt i Stockholm i juni 1897.

Ifølge Aimar Grønvold var det Johan Bøgh som fikk ideen til å holde en norsk musikkfest samtidig med den store landsutstillingen i Bergen i 1898. Men det var Edvard Grieg som kom til å lede planleggingen. Han planla å invitere det nederlandske Concertgebouw-orkesteret til Bergen i forbindelse med festen. Da det kom melding fra Amsterdam om at Grieg hadde engasjert dette orkesteret, oppsto det en lang pressefeide om valget av orkester. Komiteen for musikkfesten hadde egentlig villet bruke norske musikere. Grieg kom særlig opp i uenigheter med komponisten Johannes Haarklou. Men da Grieg satte sin stilling inn på valget, fikk han det som han ville.

Musikkfesten
------------

Edvard Grieg og Concertgebouw-orkesteret ved Solstrand hotell utenfor Bergen i 1898
Musikkfestens konserter fant sted i en provisorisk sal på Nygårdshøyden.

Grieg dirigerte selv sin klaverkonsert op. 16 med Agathe Backer Grøndahl som solist (29. og 30. juni), samt operafragmentet *Olaf Trygvason* (op. 50, 1. og 2. juli) med Thorvald Lammers og andre. Erika Nissen spilte Christian Sindings klaverkonsert, og Agatha Backer Grøndahl sin egen klaversuite *I Blaafjellet*. Johan Svendsen oppførte sin 1. symfoni. Videre ble oppført Johan Selmers «Tyrkerne gaar mod Athen», Christian Sindings klaverkonsert, Iver Holters orkestersuite «Götz von Berlichingen», Johan Halvorsens «Vasantasena», Gerhard Schjelderups orkerstersuite «En hellig aften» og Ole Olsens symfoniske dikt «Asgaardsreien».

Det ble oppført mindre verker av Edmund Neupert, Thomas Tellefsen, Halfdan Kjerulf, Rikard Nordraak, Eyvind Alnæs, Johan Backer Lunde, Per Winge, Otto Winter-Hjelm og Christian Cappelen. De fleste komponistene dirigerte sine egne verker, mens korene ble dirigert av Ingolf Schjøtt.

I ettertid ble musikkfesten ansett som en suksess og en begivenhet i norsk musikkhistorie. Den kan anses som en tidlig forløper for de senere Festspillene i Bergen.

Referanser
----------

1. ↑  Haarklou, Johannes (1898). *Musikfesten i Bergen*. Bergen.
2. ↑  Lind, Sverre (2000). *Johan Selmer*. Oslo: Solum. s. 165. ISBN 8256012447.

Litteratur
----------

* Aimar Grønvold: «Musikfesten i Bergen», i *Samtiden. 1898-99 Vol. 9-10*. Aschehoug. 1898.
**Sheilla Tavares de Castro** (født 1. juli 1983 i Belo Horizonte) er en brasiliansk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing og 2012 i London.

Hun ble olympisk mester i volleyball under OL 2008 i Beijing. Det brasilianske kvinnelandslaget vant turneringen foran USA og Kina. 

Fire år senere, under OL 2012 i London vant hun en ny olympisk gullmedalje i volleyball. Brasil vant kvartfinalen med 3-2 over Russland, og i semifinalen vant de med 3-0 over Japan. Finalen mot USA endte 3-1 til Brasil. 

Hun vant også gull i de Panamerikanske leker 2011 i Guadalajara i Mexico. Brasil vant volleyballturneringen for damer foran Cuba og USA.

OL-medaljer
-----------

* Gull 2008 Kinas flagg Beijing – **Gull** i volleyball, kvinner Brasils flagg Brasil
* Gull 2012 Storbritannias flagg London – **Gull** i volleyball, kvinner Brasils flagg Brasil

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sheilla Castro – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sheilla Castro – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pt) Sheilla Castro – Brasils olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Sheilla Castro – European Volleyball Confederation Rediger på Wikidata

* (en) Sheilla Castro – World of Volley Rediger på Wikidata

* (it) Sheilla Castro – Lega Pallavolo Serie A (kvinner) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Aram Tigran** (født 15. januar 1934 i Qamishli i Syria, død 8. august 2009 i Aten) var en armensk musiker. Hans familie opprinnelig fra Diyarbakir i Tyrkia.

Hans foreldre var blant de som overlevde fra det armenske folkemordet i 1915.

Han var en armensk musiker som sang på kurdisk, han var en fremstående moderne kurdisk musiker.

Han symboliserer vennskap mellom armenere og kurdere som ble nektet fra sine rettigheter og språk i de landene de bodde i.[]

Hans ønsket å bli begravet i Diyarbakir i Tyrkia der foreldre hans kommer fra, eller i Qamishli der han ble født, men de tyrkiske myndighetene nektet forespørselen.

De syriske myndighetene nektet også å begrave ham i sin hjemby Qamishli.[]

Referanser
----------

1. ↑   www.bianet.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Singer Aram Tigran Not to Be Buried In Turkey Asbarez

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aram Tigran – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Aram Tigran på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz
 |
M/F «Smyril», selskapets største ferge, trafikkerer strekningen Tvøroyri–Tórshavn
En av selskapets busser
**Strandfaraskip Landsins** er det offentlige transportselskapet på Færøyene. Dets aktivitet deles inn i de to avdelingene «Oyggjaleiðir» (*Øyleder*) og «Bygdaleiðir» (*Bygdeleder*), som trafikkeres med henholdsvis ferger og busser. Tidligere hadde også selskapet helikoptertrafikk, men denne er overtatt av Atlantic Airways. I løpet av de siste årene har flere undersjøiske tunneler åpnet, som har ført til at flere av fergerutene blitt nedlagt. 

Nåværende ferger
* MF «Smyril»
* MF «Teistin»
* MF «Sam»
* MS «Ritan»
* MS «Másin»
* MS «Sildberin»
* MF «Ternan»
* MB «Súlan»

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Strandfaraskip Landsins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Strandfaraskip Landsins – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Strandfaraskip Landsins

Portal: Færøyene
**Strandfly** (*Thalpophila matura*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes langs kysten til Rogaland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 35–42 mm), gråspraglete nattfly. Forkroppen (thorax) er grønnaktig grå med smale, svarte linjer som danner en klokkeformet figur på ryggen. **Forvingen** er grå- eller brunaktig med markerte tegninger. Nyre- og ringmerkene er lyse og markerte, under ringmerket er det en kort, mørk lengdestrek. Vingene har en svart og hvit tverrstripe nær roten og en i vingens ytre del. Langs ytterkanten er det en rad av pileformede (spissen vender innover), svarte flekker. **Bakvingen** er blekgul med grå ytterkant.

Levevis
-------

Strandflyet finnes på tørre enger og på havstrender, der larvene lever på ulike gress. Larven overvintrer. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli–august.

Utbredelse
----------

Arten forekommer i Nord-Afrika og i Europa, bortsett fra lengst i nord, østover til Kaukasus. I Norge er den funnet langs kysten vestover til Klepp på Jæren.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Strandfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Thalpophila matura* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *strandfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *strandfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *strandfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *strandfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *strandfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *strandfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Thalpophila matura* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Thalpophila matura* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Tlaxcala** er en delstat i Mexico. Den er den minste av Mexicos 31 delstater med et areal på 3 991 km². Befolkningstallet er på om lag 1,7 millioner. Navnet Tlaxcala kommer fra ordet Tlaxcallān, som er nahuatl og betyr «maistortillalandet».

Delstaten er nesten helt omsluttet av nabodelstaten Puebla, men grenser også til Mexico i vest og til Hidalgo i nordvest. Den består av 60 kommuner og styres av det konservative partiet PAN, med Héctor Israél Ortiz Ortiz som guvernør. Vulkanen Cuatlapanga ligger i denne delstaten.

Hovedstaden heter Tlaxcala de Xicohténcatl.

Historie
--------

Blomsterpyramiden i Xochitécatl
San Francisco-klosteret i Tlaxcala by
Den prekolumbiske nasjonen Tlaxcala snakket samme språk som aztekerne. Imidlertid klarte Tlaxcala å motstå aztekernes angrep, og var i 1519 et av de få områdene i det sentrale Mexico utenfor aztekisk kontroll. På sin marsj fra kysten til Tenochtitlán kom Hernán Cortés til Tlaxcala, hvor tlaxcaltekerne først gjorde motstand, men senere allierte seg med spanjolene mot sin erkefiende. 

Tlaxcala by ble grunnlagt i 1520 som en av de første europeiske byene i Mexico, og har historiske monumenter fra den eldste europeiske tiden. "La Capilla Abierta" (1528), det åpne kapellet, i det tidligere fransiskanerklosteret midt i sentrum av byen er kjent for å være ett av de eldste kloster i Mexico. På grunn av gjentatte epidemier ble Tlaxcala imidlertid overskygget av de nærliggende byene Puebla og Mexico by. 

Som takk for hjelpen fikk tlaxcaltekerne en privilegert posisjon i den spanske kolonien, og tlaxcaltekerne ble ofte bosatt i andre områder for å pasifisere mindre vennlig innstilte folkeslag. Som etnisk gruppe er derfor tlaxcaltekerne borte, deres blod flyter i årene på mestiser i hele Mexico.

Se også
-------

* Liste over kommuner i delstaten Tlaxcala

  


| * v
* d
* r
Mexicos delstater |
| --- |
| *Mexicos føderale distrikt:* Distrito Federal |
| 
* Aguascalientes
* Baja California
* Baja California Sur
* Campeche
* Chiapas
* Chihuahua
* Coahuila
* Colima
* Durango
* Guanajuato
* Guerrero
* Hidalgo
* Jalisco
* México
* Michoacán
* Morelos
* Nayarit
* Nuevo León
* Oaxaca
* Puebla
* Querétaro
* Quintana Roo
* San Luis Potosí
* Sinaloa
* Sonora
* Tabasco
* Tamaulipas
* Tlaxcala
* Veracruz
* Yucatán
* Zacatecas

 | Mexicos flagg |
| ISO 3166-2:MX |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Mary Zimmerman** (født 23. august 1960) er en amerikansk teater-regissør og dramatiker.

Hun ble født i Lincoln, Nebraska. Zimmerman er medlem av Lookingglass Theatre Company. Hun fikk PhD fra Northwestern University, hvor hun for tiden en ansatt i avdelingen for Performance Studies. Hun har fått både nasjonal og internasjonal anerkjennelse i form av flere priser, inkludert den prestisjetunge MacArthur Fellowship (1998). Hun har vunnet mer enn 20 Joseph Jefferson Awards for sitt skapende arbeid.

I 2002 var hun mottaker av Tony Award for beste regi for Metamorfoser. Hennes andre produksjoner inkluderer *Elleven room of Proust* og The Secret In The Wings. Zimmerman har også regissert teatralske tilpasninger av blant andre The Arabian Nights (1994) og The Notebooks av Leonardo da Vinci (2003). Hun er regissør av operaen Galileo Galilei fra 2002. Musikken til dette stykket ble skrevet av Philip Glass. Produksjonen ble bestilt av Goodman Theatre. 

I 2004 regisserte hun en produksjon av Perikles, DC Prince of Tyre ved Shakespeare Theatre Company i Washington. Hennes produksjon av dette stykket ble re-arrangert to år senere på Shakespeare Theatre Company Free For All. 

I 2006 regisserte hun stykket Argonautika med Lookinglass Theater Company, som hun deretter turnerte sammen med Berkeley Repertory Theater i 2007 og ved Shakespeare Theatre Company i Washington D.C. i 2008. I 2007 regisserte Zimmerman den første av en rekke nye produksjoner for Metropolitan Opera. Produksjonene fikk blandede anmeldelser, men ble en suksess i kinosalene.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Mary-Zimmerman, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 93723, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Grove Dictionary of American Music (2nd edition)[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mary Zimmerman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Mary Zimmerman hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Mary Zimmerman hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Finlands flagg Finland |
| Turn: |
| Olympiske leker |
| Bronse | OL 1932 i Los Angeles |  Lagkonkurranse |
| Bronse | OL 1936 i Berlin |  Lagkonkurranse |

**Martti «Make» Uosikkinen** (født 20. august 1909 i Kuopio, død 9. mars 1940) var en finsk turner.

Han var med i tre OL for Finland. Han deltok i sitt første OL i 1928 i Amsterdam, men fikk ingen medaljer. I tillegg til femteplass i lagkonkurransen fikk han 16.-plass i svingstang og 17.-plass i ringer som beste resultater individuelt. Han kom på 19.-plass sammenlagt. I neste OL, i 1932, vant finnene bronse i lagkonkurransen. Denne gangen kom han på 15.-plass sammenlagt, og kom på delt syvendeplass i frittstående. I 1936 gjentok finnene resultatet fra 1932, og fikk på nytt bronse i lagkonkurransen. Denne gangen kom Uosikkinen på femteplass sammenlagt, etter bl.a. fjerdeplass i bøylehest og sjetteplass i hopp.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Martti Uosikkinen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Martti Uosikkinen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Martti Uosikkinen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
* Profil på DatabaseOlympics

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** ISNI
 |
***The Butterfly Girl*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av John Gorman.

Handling
--------

Den velstående Edith Folsoms største ambisjon i livet er å ha flest mulig beundrere, og forlater derfor kjæresten sin - Ned Lorimer - for å reise til storbyen. På toget dit møter Edith en tidligere venn fra skolen, Lorna Lear, og Lornas fetter John Blaine, som umiddelbart blir interessert i henne. I storbyen møter Edith også H. H. Van Horn, en eldre bank-mann, og hun begynner etter hvert som Van Horns sekretær.

Kort tid senere gifter hun seg med John Blaine. Men Van Horn erklærer snart sin kjærlighet til henne, noe som blir overhørt av hans kone.

Skuespillere
------------

* Marjorie Daw som Edith Folsom
* Fritzi Brunette som Lorna Lear
* King Baggot som H.H. Van Horn
* Jean De Briac som John Blaine
* Ned Whitney Warren som Ned Lorimer
* Lisle Darnell som Mary Van Horn

Referanser
----------

1. ↑  THE BUTTERFLY GIRL

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Butterfly Girl* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Butterfly Girl* på AllMovie Rediger på Wikidata
Bilde fra *Lienzo de Tlaxcala* («Tlaxcalas historie») av Diego Muñoz Camargo (1529–1599).
**Tlaxcaltec** eller **tlaxcalan** er et indianerfolk av nahuaavstamning i Mexico som utgjorde og bebodde den førcolumbianske byen og staten Tlaxcala. Det er fortsatt både en by og en delstat med samme navn i Mexico.

Historie
--------

### Før Columbus

Tlaxcaltekerne var opprinnelig et konglomerat av tre distinkte etniske grupper som talte nahuatl, otomi og pinome. Etterhvert ble de nahuatltalende de dominerende.

Til tross for tidlige forsøk fra mexicaerne ble tlaxcaltekerne aldri erobret av den aztekiske trippelalliansen. Aztekerne lot dem bevare sin uavhengighet slik at de kunne kjempe mot dem i de rituelt begrunnede *xochiyaoyatl* (blomsterkrigene) som pågikk for å kunne opprettholde tilgangen på fanger til bruk ved menneskeofringene.

### Etter Columbus

Da Hernan Cortes og hans spanske conquistadorer beseiret aztekerne i slaget ved Otumba (1520) og ved erobringen av Tenochtitlán (1521) var tlaxcalanerne en viktig alliert kraft. De hjalp blant annet Cortes' styrker med å innta Valle de México (Mexicodalen).

Innen tlaxcalanerne og conquistadorene allierte seg med hverandre så utkjempet også de et slag mot hverandre. Conquistadoren Bernal Díaz del Castillo, som kjempet ved Cortes' side, beskriver i sitt verk *Historia verdadera de la conquista de la Nueva España* at det var en overraskende tøff strid og at spanjonene formodentlig ikke hadde overlevd dersom ikke Xicotencatl I og Maxixcatl hadde overbevist deres leder Xicotencatl II om å i stedet alliere seg med de nyankomne fremmede mot aztekerne.

Referanser
----------

1. ↑  Charles Gibson, Tlaxcala in the Sixteenth Century
2. ↑  Diego Muñoz: *Historia de Tlaxcala*
3. ↑  Díaz, sid. 140–188.

Litteratur
----------

* Bernat Díaz del Castillo: *The Conquest of New Spain*. (Penguin Books, 1963). ISBN 0-14-044123-9.
* Felix Hinz: *„Hispanisierung" in Neu-Spanien 1519–1568. Transformation kollektiver Identitäten von Mexica, Tlaxkalteken und Spaniern.* Hamburg 2005.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Tlalpan** er distriktet med størst landområder i «Distrito Federal» (D.F.). Det er underlagt D.F. både politisk og administrativt. Totalt var det registrert 580 776 innbyggere i distriktet. (2000)

Tlalpan består av 147 territorialenheter. De er delt opp i 219 bydeler (colonias) og 10 forsteder (barrios). De viktigste er som følger:

* Miguel Hidalgo
* Fuentes Brotanes
* Pedegral de San Nicolás
* Héroes de Padierna
* San Pedro Mártir
* San Andrés Totoltepec
* Lomas de Padierna
* San Miguel Ajusco
* San Miguel Topilejo
* Villa Coapa

Tlalpan er også inndelt i 5 soner.

| Sone | Areal | Innbyggerantall |
| --- | --- | --- |
| Tlalpan Centro | 22,94 km² | 163 209 |
| Villa Coapa | 9,084 km² | 118 291 |
| Padierna-Miguel Hidalgo | 11,33 km² | 148 582 |
| Ajusco Medio | 4,092 km² | 59 509 |
| Pueblos Rurales | 231,1 km² | 99 447 |

Kun 17% av befolkningen bor i sonen, Pueblos Rurales. Dette er den sonen med aller størst areal i Tlalpan. Rundt 83% av befolkningen bor fordelt på de 4 andre sonene.

Pueblos Rurales er sør i Tlalpan. Der finner man fjellkjedene Chichinautzin og Ajusco hvor de viktigste skogområdene i D.F. befinner seg. Det eksisterer også 15 fjelltopper som er over tre tusen meter i dette distriktet. En av de høyeste fjelltoppene er:
Pico del Águila (3 894 meter)

Eksterne lenker
---------------

Tlalpan sine offisielle sider Arkivert 2. april 2006 hos Wayback Machine. (Spansk)

| * v
* d
* r
Administrative distrikter i Mexicos føderale distrikt, «Distrito Federal» |
| --- |
| Álvaro Obregón **·** Azcapotzalco **·** Benito Juárez **·** Coyoacán **·** Cuajimalpa **·** Cuauhtémoc **·** Gustavo A. Madero **·** Iztacalco **·** Iztapalapa **·** Magdalena Contreras **·** Miguel Hidalgo **·** Milpa Alta **·** Tláhuac **·** Tlalpan **·** Venustiano Carranza **·** Xochimilco | Mexicos flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |