recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hans Peter Clausen** (født 31. januar 1928 i Bredebro i Sønderjylland, død 21. april 1998) var en dansk historiker og konservativ politiker. Han var minister 1986–1989 og formann i Folketingets presidium 1989–1993.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han vokste opp i Bredebro som sønn av førstelærer, senere skoleinspektør Peter Clausen og hustru Mette Marie Thomsen.

Etter studentereksamen i Sønderborg i 1946 studerte han historie og dansk ved Københavns Universitet, og ble cand.mag. ved Århus Universitet i 1955. 

Han giftet seg i 1958 med journalist Ester Birthe Lindberg Nielsen fra Herlufsholm.

### Karriere

Han ble vitenskapelig assistent og senere adjunkt ved universitetets institutt for nyere historie, i 1964 amanuensis og lektor ved instituttet for statsvitenskap. I 1969 ble han professor. Han var overbibliotekar ved Statsbiblioteket i Århus 1984–1986. Som historiker arbeidet Clausen især med metode og Sønderjyllands historie i første halvdel av 1800-tallet. Ottar Dahl og Clausen tok initiativet til de nordiske metodekonferansene, avholdt fra 1965.

### Politiker

Etter å ha ledet regjeringens mediekommisjon, ble Clausen overraskende utnevnt til kulturminister i 1986. I 1987 fikk han også tilført ansvaret for radio og TV som kommunikasjonsminister. Som kultur- og kommunikasjonsminister forberedte han oppstarten av TV 2. Fra 1987 var Clausen valgt til Folketinget fra Nordjyllands amtskrets, fra 1994 fra Århus amtskrets. I 1988 ble han trafikkminister, og sikret flertall i Folketinget for Storebæltsbroen. Deretter var han justisminister fra januar til oktober 1989, da han ble formann i Folketingets presidium.

I 1993 ble Clausen kritisert for påstått unnfallenhet som daværende justisminister i tamilsaken, og avgikk som Folketingets formann. Han er den eneste formannen som ikke har ønsket sitt portrett hengende i Folketinget. Han avslo å bli de konservatives leder etter Hans Engell og Per Stig Møllers fall. I 1997 trådte Clausen ut av Folketinget for å bli dansk generalkonsul i Flensburg.

Clausen ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen i 1977.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID H.P.\_Clausen[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.ft.dk[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Harding, Merete og Weibull, Jörgen. «H.P. Clausen». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. Besøkt 29. mai 2016. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
4. ↑  Elklitt, Jørgen (1998). «H.P. Clausen». *Historisk Tidsskrift* **(dansk)**. 98 (2): 381–387. ISSN 0106-4991.
5. 1 2 3 4  Skou, Kaare A. (2010). «Clausen, Hans Peter». *Dansk politik A–Å. Leksikon* **(dansk)** (rev. utg.). København: Lindhardt og Ringhof. ISBN 978-87-11-41132-2.
6. ↑  Eskholm, Birgit (2005). *Engell. Et portræt* **(dansk)**. København: Lindhardt og Ringhof. s. 103. ISBN 978-87-11-11829-0.
7. ↑  Qvortrup, Henrik (2014). «Jyllands-Posten». *Q* **(dansk)**. København: ArtPeople. ISBN 978-87-7159-253-5.

Portaler: Konservatisme | Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Hans Jenssen Johanssen** (født 27. september 1857, død 1. mars 1939) var en norsk skolemann.

Johanssen var sønn av klokker og lærer Christen Johanssen som var styrer ved en forberedelsesskole i Trondheim og han var bror til Sigrid Johansen.

Han ble student i 1875 og tok språklig-historisk lærereksamen i 1883. Johanssen tok så et par år som lærer på Hamar, før han i 1886 ble adjunkt ved Tromsø offentlige høiere skole. Ti år senere dro han tilbake til fødebyen Trondheim som adjunkt ved Trondheim katedralskole, der han i 1902 ble overlærer og i 1915 rektor. Etter avskjed som rektor i 1925 flyttet Johanssen til Oslo.

Øverås forteller om rektor Johansen:

> «.. rektor Johansen, populært kalt 'Bitten', når han støtte på noen saftige eder i Schillers 'Wallensteins Lager', som han gjenga med noen høgst selsomme og sterkt avdempede ord Når det f. eks sto: 'zum Teufel - Kreuz Donnerwetter,' kunne han stoppe rynke pannen og spørre: 'Hva skal vi si her? Jo: hei hopp, lirum, larum, hurra!' Sjølsagt hadde dette den motsatte virkning på elevene, som riktig festet seg ved de anstøtelige uttrykk.» 
> 
> 

På side 502 i sin bok beskriver Øverås rektor Johanssen slik:

> «Det var på ett område rektor Johanssen hverken var spak eller mild, det var som lærer. Sjøl hadde han grunnmurte kunnskaper i latin og gresk. Han var så nøye at det kunne utarte til pedanteri. Man av og til brøt humoren fram. .... Det fortelles at en ved Universitetet kunne merke rektor Johanssens elever. Da en kollega ved skolen samlet inn penger til et maleri av Johansen, var det en av byens borgere som slo opp en skrallende latter og for spøk sa: 'Nei, han har plaget meg slik med lating, så jeg gir ikke enøre'. Rektor Johanssen besatt den lærde skoles beste egenskaper: streng, pliktoppfyllende arbeidsvilje, levende etterfølgelse av det humanistiske ideal, personlig rettskaffenhet og trofast tjenersinn mot stat og samfunn.» 
> 
>

Referanser
----------

1. 1 2   Kommunal folketelling 1925 for 1601 Trondheim kjøpstad, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Adresseavisen, utgitt 3. mars 1939[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Øverås, Asbjørn, Erichsen, A.E. og Due, Johan: (1952). Trondheim katedralskoles historie : 1152-1952. Trondheim: Brun. s. Sidene 352, 415-579. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
4. ↑  «Fhv. rektor H.J. Johanssen er avgått ved døden». *Aftenposten*, 2. mars 1939.
5. ↑  «Dødsfall: Fhv. rektor ved Trondheims katedralskole, H.J. Johanssen, døde onsdag i Oslo, vel 80 år gammel.» *Nationen*, 3. mars 1939.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
H.I.J.O.S. Guatemala har limt opp bilder av forsvunne i Guatemala by.H.I.J.O.S. Guatemala har limt opp bilder av forsvunne i Guatemala by.
**H.I.J.O.S.** er en menneskerettighetsorganisasjon. Navnet er et akronym for Hijxs por la Identidad y la Justicia contra el Olvido y el Silencio (norsk: Etterkommere for identiteten og rettferdigheten og mot glemselen og stillheten). Organisasjonens hovedformål er å kjempe for etterforskning og rettergang etter bortføringer, og å stanse straffefrihet.

Historie
--------

H.I.J.O.S. ble grunnlagt i Argentina i 1995 av barn og etterlatte av forsvunne, bortførte, fengslede og drepte. H.I.J.O.S. Guatemala ble grunnlagt i Guatemala by i 1999. Siden har organisasjonen blitt grunnlagt i flere land i Latin-Amerika.

Bortføringer av politiske meningsmotstandere og urfolk har vært et utbredt problem under og i ettertid av militærdiktaturer i flere latinamerikanske land.

Referanser
----------

1. ↑  Egla Martínez, Salazar (2012). *Global Coloniality of Power in Guatemala: Racism, Genocide, Citizenship*. Lexington Books.
2. ↑  «Página/12 :: El país :: Astiz ya no camina por las calles». *www.pagina12.com.ar*. Besøkt 29. januar 2016.
3. ↑  «H.I.J.O.S. Quienes Somos». *www.hijos-capital.org.ar*. Arkivert fra originalen 3. februar 2016. Besøkt 29. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) HIJOS – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
*Se også Hamsa for symbolet som også kalles Fatimas hånd*
***Fatimas hånd*** er den andre romanen av den spanske forfatteren og advokaten Ildefonso Falcones. Den ble utgitt i Spania 10. juni 2009, og ble raskt en stor suksess. Boken solgte femti tusen eksemplarer første dagen. Handlingen utspiller seg i Andalusia på 1500-tallet, i hovedsak i Alpujarras i Granada. Byen Juviles har fått en sentral plass i fortellingen, noe som har påvirket turiststrømmen til byen. Kommunen har derfor døpt en av gatene for Calle Ildefonso Falcones. *Fatimas hånd* ble tildelt Roma-prisen i 2010 i kategorien utenlandsk litteratur.

Handling
--------

I det mektige Granada i andre halvdel av 1500-tallet (1568), spesielt i dalene og fjellene i Alpujarras, er maurerne lei av urettferdighetene og ydmykelsene som deres folk ble utsatt for, disse spenningene utvikler seg til en konfrontasjon med de  kristne.  Det fører til en ulik krig som ender med nederlaget til maurerne, som blir tvunget til å gå i dekning rundt om i hele kongeriket Castilla. 

Blant opprørerne er en 14 år gammel morisk ungdom som heter Hernando. Han er sønn av en maurisk kvinne, Aisha, som ble voldtatt av en prest, noe som førte til at han fikk kallenavnet «nasareneren». Gjennom hele barndommen er Hernando blitt avvist både av folket på grunn av sitt opphav og sin kristne opprinnelse, og av kristne, som hadde mistillit ham på grunn av kulturen og skikkene han var oppvokst i. Hernando ser på krigen som en mulighet til å demonstrere sin lojalitet mot sitt folk. Under opprøret møter han på begge siders brutalitet og grusomhet, men finner også kjærligheten i livet sitt i Fatima, en ung maurisk kvinne som han redder fra en sikker død.

Persongalleri
-------------

* Hernando: Hovedpersonen i verket, en morisk muldyrdriver som kjemper for å gjenopprette verdigheten til sitt folk.
* Fátima: ung maurisk kvinne med store sorte øyne, Hernandos kone.
* Aisha: mor til Hernando og kone til Brahim.
* Brahim: antagonist i stykket, stefar til Hernando og ektemann til Aisha.
* Hamid: gammel Alfaquí-lærer (skriftlærd i muslimsk jus), betraktet av Hernando som faren han aldri hadde.
* Francisco og Inés: sønner av Hernando og Fátima.
* Ubaid: Hernandos fiende blant muldyrdrivere.
* Abén Humeya: leder for det mauriske opprøret i Alpujarras.
**Knut Arne Hovdal** (født 29. januar 1961 på Frosta) er førsteamanuensis i ledelsesfag ved Høgskolen i Nord-Trøndelag. Hovdal var perioden 2007-2011 rektor ved HiNT. 

Etter at rektorperioden gikk ut, gikk Hovedal tilbake til sin tidligere jobb som førsteamanuensis samme sted. Han er utdannet ved Levanger lærerhøgskole som allmennlærer (1982–1984), som cand.merc. ved Statens lærerhøgskole i handels- og kontorfag (1989–1992) og han tok sin doktorgrad ved Copenhagen Business School (2004).

Hovdals doktorgradsavhandling har tittelen *De profesjonelle i endring – en analyse av de profesjonelles konstruksjon av identitet i relasjon til ledelse, administrasjon og innbyggerne i Frosta kommune i perioden 1997 til 1999*.

Hovdal satt i 2004 i militært fengsel på grunn av at han nektet å møte til repetisjonsøvelse for Heimevernet, noe han argumenterte sterk for ut fra et prinsipielt grunnlag.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Knut Arne Hovdal i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Knut Arne Hovdal i BIBSYS


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ole Meier Kjerkol** | **Rektor ved Høgskolen i Nord-Trøndelag**(2007–2011) | Etterfølger:**Steinar Nebb** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Knut Axel Ugland** (født 5. juni 1959) er en norsk investor og milliardær fra Grimstad.

Han er sønn av Andreas Kjell Lund Ugland (1925 - 2019) og Aud Oda Thompson (1925 - 2014). Ugland driver avl på islandshester.

Sammen med sine to brødre Johan Benad Ugland og Andreas Ove Ugland overtok han sin andel av farens formue i 1996, da faren trakk seg fra shipping. Knut Axel Ugland eier investorselskapet Knut Axel Ugland Holding, som i 2008 hadde eiendeler for 1,5 milliarder og i 2007 et driftsresultat på 1 milliard. I 2015 var han oppført med en personlig skatteformue på over 400 millioner norske kroner, og er ifølge Kapital god for over en milliard. Sammen med sine brødre driver han bank på Caymanøyene.

Selskaper
---------

* Knut Axel Ugland Invest
* Knut Axel Ugland Holding
* Ugland Estates
* Schou Våpen
* Centrum Reisebyrå
* Dues Sportsreiser
* Lufttransport
* Helilease
* Ugland & Lauvdal

Referanser
----------

1. ↑  Agderposten s. 31, 3. juli 2010
2. ↑  Agderposten s. 31, 3. juli 2010
3. ↑  Proff.no - Knut Axel Ugland Holding AS[*død lenke*]
4. ↑  Hotvedt, Signe Karin. «Disse 200 er rikest i Aust-Agder». *NRK*. Besøkt 12. mai 2018.
5. ↑  kapital - Kapitals 400 rikeste Arkivert 21. februar 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Ågreneset avls- og treningssenter
**Knut André Solberg** (født 1972 i Røyken) er en norsk tegneserieskaper, illustratør og tegner. 

Solberg er utdannet ved Joe Kubert School of Graphic Art & Cartooning i USA der han fullførte som *Best of graduation year*. Han har utført oppdrag for flere norske forlag og organisasjoner, deriblant Gyldendal, NRK, Egmont, Schibsted Forlag, Black Debbath, Cappelen Damm og Bellona.

Solberg vant Debutantprisen under Raptus tegneseriefestival i Bergen i 2007 og mottok Kulturdepartemetets tegneseriepris sammen med manusforfatter Øystein Runde for *Futen* som ble utgitt i 2015.

Knut André Solberg er bosatt i Oslo.

Priser og utmerkelser
---------------------

* 2007 – Raptus debutantpris
* 2015 – Kulturdepartementets tegneseriepris for *Futen*

Referanser
----------

1. 1 2   www.gyldendal.no, besøkt 23. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Gyldendal om Knut Andre Solberg[*død lenke*]
3. ↑  comicwiki.dk om Knut André Solberg
4. 1 2  Vinnerne av Kulturdepartementets priser for barne- og ungdomslitteratur utgitt i 2015
5. ↑  Terje Nordbys anmeldelse av *Futen* 2015

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Knut André Solberg i BIBSYS
* Knut André Solbergs hjemmeside
* Øyvind Holens intervju med Knut André Solberg 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** SUDOC
 |

Portal: Tegneserie
**Høyfjellshårmygg** (*Bibio siebkei*) er en art av mygg som tilhører familien hårmygg (Bibionidae). Denne arten kan overleve høyt til fjells der det er ganske lite vegetasjon, og finnes ikke lenger nede. Larvene lever trolig av lav. Arten har fått sitt latinske navn etter den norske entomologen Johan Heinrich Spalckhawer Siebke.

Utseende
--------

En middelsstor (lengde 6–8 mm) hårmygg. Antennene har åtte eller ni ledd, vingene er melkehvite til svakt rødfargede. Begge kjønn har svart kropp. Hannen har forkroppen kledt med bare svarte hår, bakkroppen er hvithåret på siden. Lårene er svarte, legger og føtter brungule bortsett fra spissen av bakleggene, som er svart. Hunnen har svarte hofter, resten av beina er røde. Larvene er skittenhvite med mørkere hodekapsel.

Levevis
-------

Denne arten lever mest høyt til fjells, selv om den kan påtreffes på lavheier ned til tregrensen. Lengst nord i Norge (Magerøya) finnes den ned til havnivå. Man kan ofte finne den på fjelltopper med svært lite vegetasjon, opptil 1700 meter over havet i Sør-Norge. Larvene lever i bakken der de trolig spiser mest lav. De bruker minst to år på utviklingen, lengst oppe sannsynligvis lengre tid. De voksne myggene flyr i juli – august, men er ofte i aktivitet bare en liten del av tiden på grunn av vind.

Utbredelse
----------

Arten er holarktisk, det vil si at den forekommer både i den palearktiske sone og i Nord-Amerika. Den er den hårmyggarten som går lengst mot nord og er funnet både på Novaja Semlja og på Baffin Island. Den finnes i Alpene, i fjellene i Skandinavia, i Alaska og det nordlige Canada, og i Rocky Mountains sør til Colorado.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* orden Tovinger, Diptera
	+ underorden Mygg, Nematocera
		- overfamilie **Bibionoidea**
			* familie Hårmygg, Bibionidae
				+ **Høyfjellshårmygg**, *Bibio siebkei* Mik, 1887 (= *Bibio femoralis* (Siebke, 1864), ikke Meigen)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. mars 2021. Besøkt 12. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *høyfjellshårmygg* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *høyfjellshårmygg* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *høyfjellshårmygg* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *høyfjellshårmygg* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *høyfjellshårmygg* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata
Høyenhall ligger på et høydredrag med utsikt over Svartdalen.
**Høyenhall** er et boligstrøk i Bydel Østensjø i Oslo.

Tidligere var det noe industri i dette strøket, blant annet teglverk og *Høienhall fabrikker*, siste eid av Harry Fett, som har fått veinavn oppkalt etter seg. Andre veinavn oppkalt etter kjente personer er Johan Hirsch' vei som ligger mot Manglerud. Navnet kommer fra løkkeeiendommen *Høyenhall* som fikk dette navnet av eieren P. W. W. Kildal, hvor han anla landets største frukthage i 1850-årene.

Området ble første gang utparsellert for boligbygging i 1914. Samtidig ble Østensjøbanen planlagt og åpnet i 1926. Utover på 1950-tallet fikk strøket en stor boligbygging, vesentlig som villabebyggelse. Høyenhall skole åpnet i 1966. Høyenhall skole ligger på Manglerud og ved siden av Manglerud T-banestasjon.

Dagens T-bane har Høyenhall stasjon med dekorasjoner av Willi Storn på Lambertseterbanen.

Referanser
----------

1. 1 2  Knut Are Tvedt, red. (2000). «Høyenhall». *Oslo byleksikon* (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 213. ISBN 82-573-0815-3.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
**Artur von Casimir** (født 4. september 1908, død 15. desember 2005) var en tysk oberst og tidligere pilot. Han deltok i felttoget i Norge som kommandør av Luftwaffes Kampfgruppe 100, og ledet flyangrepene på Namsos 20. april 1940.

Casimir førte et Heinkel He 111 bombefly som nødlandet på isen på Jonsvatnet ved Trondheim. Flyet sank dagen etter. Dette flyet ble hevet i 2004, med den gamle oberstens tilstedeværelse. Casimir ble tatt til fange i Norge og tilbrakte resten av krigen som krigsfange.

Det er laget to norske dokumentarer om hans opplevelser i Norge, *Vinger under vann* av Gunhild Westhagen Magnor, og et NRK-program (Faktor).

Referanser
----------

1. ↑  Haarr, Geirr (10. mai 2010). *The Battle for Norway: April-June 1940* **(engelsk)**. Seaforth Publishing. ISBN 978-1-84832-057-4.
2. ↑  *Oppdrag utført : Norges luftmilitære kulturarv*. [Oslo]: Forsvarsmuseet. 2012. ISBN 978-82-91218-55-7. OCLC 790701285.

Eksterne lenker
---------------

* Ju88 Arkivert 14. mai 2021 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Hjalmar Berge** (født 11. februar 1916 i Oslo død 29. oktober 2003 i Horten) var en norsk motstandsmann under annen verdenskrig. Han sprengte et tysk torpedolager på Østøya utenfor Horten 21. januar 1945, og bidro dermed til å betydelig svekke den tyske ubåtflåten i sluttfasen av krigen.

Østøya-aksjonen
---------------

Hjalmar Berge planla og utførte Østøya-aksjonen på egen hånd, der kun hans hustru Karin Berge og britisk etterretning var informert. Natt til lørdag 20. januar sov han med sprengstoff under senga for så neste dag å ta seg over til Østøya i båt. Der anbrakte han sprengstoffet og utløsermekanisme i et tysk torpedolager han jobbet som rengjører i. Deretter flyktet han med sin kone på 24 år og sønnen Rolf på 3 år til Sverige. Sprengladningen gikk av noe forsinket søndag formiddag. Det ble ødelagt 184 torpedokrigshoder, 69 tonn sprengstoff, flere lagerbrakker og verksteder for torpedoklargjøring i aksjonen.

Referanser
----------

1. ↑  Oset, Hans-Christian (20. januar 2002). «Viktigere enn tungtvannsabotasjen». *Gjengangeren*. Besøkt 18. februar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Torpedoaksjonen på østerøya (Skoleprosjekt)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig
***The Studio Girl*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Charles Giblyn.

Handling
--------

Celia Laird er lei av omgivelsene i den lille landsbyen hennes ved kysten av New England, og blir begeistret når hun møter artisten Frazer Ordway fra New York City som er på ferie ved Cliff Haven. Celias hyppige møter med Frazer får de to tantene hennes, Harriet og Rachel Farnum, til å arrangere en forlovelse med Obediah Daw - en velstående mann som tantene anser som en mer ideell match for den unge niesen deres.

Samtidig innser Frazer at den pene og oppstemte unge kvinnen distraherer ham fra tankene om hans egen forlovede, Adriana Peroni. Han bestemmer seg snart for å returnere til New York City. Men halvveis dit oppdager han Celia som har gjemt seg i baksetet på bilen hans. Han setter henne umiddelbart på et tog hjem. Men hun går heller om bord på et tog til storbyen, i stedet for å reise hjem.

Skuespillere
------------

* Constance Talmadge som Celia Laird
* Earle Foxe som Frazer Ordway
* Edna Earle som Adriana Peroni
* Johnny Hines som Obediah Daw
* Gertrude Norman som Mrs. Daw
* Isabel O'Madigan som Harriet Farnum
* Grace Barton som Rachel Farnum
* Ferdinand Tidmarsh som Dr. Walter Grierson

Referanser
----------

1. ↑  THE STUDIO GIRL
2. ↑  The Studio Girl

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Studio Girl* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
*Estigmene acrea*
***Estigmene acrea*** er en bjørnespinner (Arctiidae).

Utseende
--------

*Estigmene acrea* har hvitt bryst og hvite framvinger. Framvingene har flere små mørke flekker. Bakvingene er gule med noen få svarte flekker. Bakkroppen er oransje og har en eller flere små svarte flekker på hvert ledd.

Enkelte arter bjørnespinnere i delgruppen Arctiinae kan kanskje forveksles med andre sommerfugler, kanskje særlig andre arter i gruppen Noctuoidea. Men de kan skilles fra disse ved de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Samt at mange av artene har en bakkropp i rødt eller oransje med mørke flekker. Mens høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax) er felles for gruppen Noctuoidea.

Levevis
-------

…

*Estigmene acrea* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning.

Utbredelse
----------

*Estigmene acrea* finnes i Canada, og det østlige Nord-Amerika. Den finnes ikke i Europa.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* sommerfugler (Lepidoptera)
	+ gruppe **Apoditrysia**
		- gruppe **storsommerfugler**
			* gruppe / overfamilie **Noctuoidea**
				+ familie **bjørnespinnere** (Arctiidae)
					- delgruppe Arctiinae
						* ***Estigmene acrea***

Kilder
------

* Sømme, Laurits 2001. *Insekter*. (Original: McGavin, George C. 2000. *Insects, spiders and other terrestical arthropods*.) Damm forlag. ISBN 82-512-0601-4

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Estigmene acrea* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Estigmene acrea* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Estigmene acrea* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Estigmene acrea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Estigmene acrea* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Estigmene acrea* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
De forskjellige lands euromynter.
**Estiske euromynter** er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Estland på revers. Estland gikk over til euro den 1. januar 2011

Euro
----

Euro er felles valuta for mange europeiske land, inklusive Estland. Euromyntene har en felles side som viser myntens verdi og et kart over Europa. Den andre siden er ulik for hvert land. 

De estiske euromyntene er alle preget i samme design: et kart over Estland samt årstall for pregingen og teksten *Eesti*, som betyr Estland på estisk. Designet ble kåret som vinner i en nasjonal avstemning, der 27,46 % stemte for designet.

Estland tilsluttet seg eurosonen 1. januar 2011, da estiske varianter av euromyntene ble satt i sirkulasjon.

Design
------

### Første serie

**Estiske euromynter utgitt 2011 | Nasjonal side**| 0,01 € | 0,02 € | 0,05 € |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |
| Kart over Estland |
| 0,10 € | 0,20 € | 0,50 € |
|  |  |  |
| Kart over Estland |
| 1,00 € | 2,00 € | På randen av 2-euromyntene |
|  |  |  |
| Kart over Estland |

Referanser
----------

1. ↑  «Winning Design of the Estonian Euro Coins Competition Disclosed». Estlands sentralbank. Besøkt 31. desember 2010. [*død lenke*]
2. ↑  Euroweb Arkivert 7. januar 2011 hos Wayback Machine. Changeover to the euro in Estonia.

Eksterne lenker
---------------

* Den europeiske sentralbankens offisielle webside

| * v
* d
* r
De ulike euromyntene fra hvert land |
| --- |
| Andorra **·** Belgia **·** Estland **·** Finland **·** Frankrike **·** Hellas **·** Irland **·** Italia **·** Kypros **·** Latvia **·** Litauen **·** Luxembourg **·** Malta **·** Monaco **·** Nederland **·** Portugal **·** San Marino **·** Slovakia **·** Slovenia **·** Spania **·** Tyskland **·** Vatikanstaten **·** Østerrike |  |

Portal: Estland
**Jihadisme** brukes om ekstreme retninger innen islamisme (politisk islam) som går inn for jihad i betydningen «hellig krig», og som ønsker en totalitær stat basert på en streng og bokstavelig tolkning av islam. Jihadisme forbindes ofte med vold og terror. Historisk har jihadisme vært tilknyttet sunni-retningen innen islam, og særlig den salafistiske varianten. Den sterkeste jihadisme-grupperingen pr. desember 2014 er antagelig Den islamske staten (IS eller ISIS). Den er ikke anerkjent som stat, men kontrollerer betydelige deler av Syria og Irak og hadde (pr. september 2014) 20 000-31 500 krigere i disse landene ifølge CIA. IS ønsker å gjenopprette kalifatet i form av et islamistisk imperium som skal herske over alle land som er eller har vært islamske. Andre jihadisme-terrorgrupper er bl.a. Boko Haram i Nigeria og Al-Shabaab i flere afrikanske land.

Flagget til jihadisme-terrorgruppen Al-Shabaab.
De siste tiår har jihadisme også dukket opp innen sjia-islam, inspirert av islamismen til ayatollah Khomeiny og hans etterfølgere i Iran, og borgerkrigen i Syria.

Jihadisme tilsvarer iallfall delvis det som også kalles islamofascisme eller «radikal islamisme».

Litteratur
----------

* Lars Akerhaug *Norsk jihad : muslimske ekstremister blant oss* Kagge 2014 ISBN 978-82-489-1445-7
* Bjørn Olav Utvik *Islamismen* Akademika, 2. utg 2013 ISBN 978-82-3210-301-0, h.
* Mehdi Mozaffari *Hva er islamisme? Et begreps historie og definisjon* i Sørensen, Hagtvet og Steine (red.) *Ideologi og terror: totalitære ideer og regimer* Dreyer 2011 ISBN 978-82-8265-024-3
* Øystein Sørensen *Drømmen om det fullkomne samfunn : fire totalitære ideologier - én totalitær mentalitet?* Aschehoug 2011 ISBN 978-82-03-29322-1
* Sørensen, Hagtvet, Brandal (red.) *Islamisme - Ideologi og trussel*, Dreyer 2016 ISBN 978-82-82-65170-7

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 26. desember 2014. Besøkt 30. november 2014.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 5. desember 2014. Besøkt 30. november 2014.
6. ↑
Markedshallen i Moabit
**Moabit markedshall** (tysk: *Moabiter Markthalle*, også *Arminiushalle*, *Markthalle Arminiusstraße*, eller *Markthalle X*; fra november 2010 *Zunfthalle*) er en markedshall i Arminiusstraße i ortsteilen Moabit i Berlins bydel Mitte. 

Markedshallen ble oppført i 1891 etter planer av arkiktekt Hermann Blankenstein. Bygningen er den tiende av fjorten markedshaller under tak oppført i Berlin. Berlin magistrat vedtok i 1881 å erstatte de uhygieniske åpne markeder med overbygde salgshaller. Moabit markedshall overlevde den andre verdenskrigen og ble i 1982 oppført som kulturminne. Den gjennomgikk forut for 100 års-jubileet en grundig renovering.

Markedshallen er innredet for bl.a. mat- og vinutsalg, samt en rekke små kafeer og restauranter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Markthalle X (Berlin), Moabiter Markthalle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Oppføring i Berlins liste over kulturminner Besøkt 26. august 2012

Portal: Tyskland
**Esther Martha van Hulsen** (født 8. juni 1981) er en nederlandsk tegner, maler og naturillustratør. 

Van Hulsen har utdannelse fra kunstskolen Kunstacademie Minerva Groningen i Nederland der hun i 2004 tok bachelor i kommunikativ design og vitenskapelig illustrasjon. Hun har siden blant annet illustrert flere faktabøker for barn om forhistoriske dyr, deriblant en faglitterær bildebok om primatfossilet *Ida* fra 2011 med tekst av Jørn Hurum og Torstein Helleve.

*Ida* ble tildelt den franske *Les Prix La Science se Livre* i klassen «Beste vitenskapelige bok for barn» 2014, og under Visuelt-konkurransen i 2014 vant van Hulsen gull for illustrasjonene i *Utrolige dinosaurer*.

Esther van Hulsen bor i Nittedal i Akershus.

Referanser
----------

1. ↑  Bøker illustrert av Esther van Hulsen utgitt på Cappelen Damm
2. ↑  Anmeldelse av *Ida* (2011) Arkivert 5. november 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  Intervju 2015 Arkivert 2015-02-16, hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Esther van Hulsen i BIBSYS

* Esther van Hulsens nettsider
* Esther van Hulsens CV
* Esther van Hulsen i NBIs illustratørarkiv

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Pomare I av Tahiti** (født omkring 1743, død 3. september 1803) var konge av Tahiti. Han var den første herskeren i Pomare-dynastiet.

Han var sønn av Teu, en av 22 høvdinger på Thaiti. Maktbasen lå i Arue. Egentlig het han Tu, men tok tilnavnet Pomare, som også ble herskernavnet for hans mannlige og ene kvinnelige etterfølgere. I 1769 kalles han Otu av kaptein James Cook (i denne sammenheng betyr *o* «det er»). Navnet Pomare tok han for å hedre sin eldste datter, som døde av en sykdom som medførte hoste om natten (*po* betyr «natt», *mare* «hoste»).

Tu kom fra det nordvestre Tahiti og hadde forbindelser til orukulten på Raiatea. Han var en høvding med maktambisjoner og sto i spissen for én av de fem til seks rivaliserende koalisjonene på Tahiti. Til tross for dette antok kaptein James Cook at han var konge på Tahiti.

I 1774 gikk han til angrep på overhøvdingen av Moorea, men inngikk våpenhvile. Pomare ble i 1788 besøkt av «Bounty». Etter mytteriet ga han mannskapet ly og hjelp og dro deretter selv nytte av britisk støtte. I 1788 fikk europeiske besøkende vite at han hadde lidd nederlag i krigen mot Moorea. Titlene hans hadde da gått over til sønnen, Pomare II. Imidlertid kunne han ved hjelp av europeiske våpen og taktisk støtte fra europeere, blant dem den svenske sjømannen Peter Hagerstein, seire etter 17 års krig mot Moorea.

Pomare tok opphold på Moorea. Han gjorde også krav på Bora Bora, Raiatea, Huahine for seg og sin sønn.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Pomare I (entre 1750-1803)», Histoire de l'Assemblée de la Polynésie française.
2. 1 2 3  Lal, Brij V. og Kate Fortune (red.): *The Pacific Islands: An Encyclopedia*, Honolulu: University of Hawai'i Press, 2000, s. 141.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
En statue i parken
**Jijamata Udyaan** (tidligere kalt **Ranichi Bagh**, som betyr «Dronningens hager», fra det opprinnelige britiske navnet **Victoria Gardens**, og nå også kjent som **Veermata Jijabai Bhosale Udyan**) er en dyrehage som ligger på Byculla, i hjertet av Mumbai, India. Den ble bygd ut i 1861 og er en av de eldste dyreparker i India.

Her ligger også Dr. Bhau Daji Gutt Museum (tidligere Victoria og Albert-Museet), hovedsakelig et museum for industri-og landbruksprodukter. På østsiden av museet står det en gigantisk statue av en elefant, tatt fra hulene på Elephanta-øya og ført til Storbritannia i 1864, men kom senere tilbake til India og plassert her.

Dyrehagen
---------

Jijamata Udyaan huser også **Mumbai Zoo**. Den inneholder mange sjeldne og truede arter av dyr og fugler, samt utstoppede dyr utført av talentfulle taksidermister. Dyrehagens forfatning er redusert betraktelig, og i dag finner den sin plass i listen over de verste dyreparker i verden, en liste utarbeidet av mange uavhengige institusjoner.[]

Galleri
-------

* Jijamata Udyaan ClocktowerJijamata Udyaan Clocktower
* Dr. Bhaudaji Lad Museum, BycullaDr. Bhaudaji Lad Museum, Byculla

Referanser
----------

1. ↑  «Save the caves». *www.the-south-asian.com*. Elephanta Caves World heritage site. August 2004. Besøkt 24. september 2021.
2. ↑  Worlds worst zoos*globalpost.com*. Arkivert 13. oktober 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielle nettsiden til: "Central Zoo Authority of India" (CZA), Government of India
**Mo kirkeruin** er ruinen etter en steinkirke på vestsiden av Slidrefjorden i Vestre Slidre kommune i Oppland. Ruinen ligger syd for Einangsundet og er levningene etter den antatt minste frittstående middelalderkirke av stein i Norge. Kirken ble bygget ca. 1215 , og var antakeligvis ute av bruk etter reformasjonen. Kirken omtales i 1750 av sokneprest Herman Ruge som i ruiner.

Grunnplanet av kirken består av et rektangulært skip som måler 6 x 5,8 meter innvendig, mens koret, som er smalere og rett avkuttet måler 3,5 x 3 meter innvendig. Utvendig måler kirken totalt 12 meter i lengde, og murlivet er ca. 1 meter tykt. 

Ruinene ble utgravd og restaurert i perioden 1972–1977 som et samarbeidsprosjekt mellom Riksantikvaren og Vestre Slidre ungdomsskole. Lærer Jahn Børe Jahnsen var primus motor for arbeidet, og lokalhistoriegruppa ved skolen vant en nasjonal konkurranse i 1975 basert på restaureringen.

Referanser
----------

1. ↑  Mo kirkeruin åpnet etter konservering

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mo kirkeruin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Vestre Slide kirkelige fellesråd
* Vestre Slidre kommune
* «Mo kirkeruin». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Riksantikvarens faktaark om Mo kirkeruin
* Opplandsarkivet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Justin Ross Yoder** (født 9. november 1986[] i Middlebury, Indiana, USA) var det første barnet med funksjonshemninger som kjørte olabil i All American Soapbox Derby. I 1996 utfordret Yoder reglene for olabilløp, som var at man ikke kan bruke håndbrems, men en fotbrems. Siden han var lam fra midjen, trengte han en håndbrems. Takket være ham, har reglene endret seg. Håndbremsen kalles «The Justin Brake» (På norsk: «Justinbremsen»), til ære for Yoder.

Yoder har ryggmargsbrokk og hans historie blir fortalt i Filmen Miracle in Lane 2, hvor Frankie Muniz spiller Justin Yoder.

Justin er en mennonitt og i 2006 studerte han tegnspråk.[]

Referanser
----------

1. ↑  Gagnon, Dawn (12. juni 1998). «Bucksport boy gears up for Soap Box Derby. Special brake lets 11-year-old compete». *Bangor Daily News (Maine)*.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)
2. ↑  «Three Disney Channel Shows Receive Nominations for 2001 Humanitas Prize». *Business Wire*. 15. juni 2001.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Peppersvenn** er en betegnelse på en ugift mann over 30 år. Ordet har siden 1500-tallet også blitt brukt om «gammel ungkar» i videre forstand. Andre synonymer til peppersvenn på norsk er drengkall eller sveinkall. Betegnelsen har også gitt navn til den kvinnelige parallellen peppermø som kom i bruk på 1700-tallet.

Bakgrunn
--------

Tysk kremmer som selger krydder. Illustrasjon fra *Hausbuch der Mendelschen Zwölfbrüderstiftung Band 1* 1453.
Det amerikanske trykket «Enslig» (*Single*) fra 1846 viser en drømmende ungkar med trykket «Gift» (*Married*) i hendene.
Ordet *peppersvenn* kommer fra det danske «pebersvend», som ble brukt fra rundt 1530 om omreisende handelsmenn eller bestyrere av utenlandske handelskontorer. Dette gjaldt særlig handelsbetjenter som var i tjeneste i den nordtyske Hansaen, for eksempel ved handelshus på Bryggen i Bergen, og som handlet med pepper og andre kostelige kryddere. Disse levde delvis avsondret fra hovedkontoret, hadde forbud mot fraternisering og forble ugift. Ordet ble allerede i løpet av 1500-tallet tatt i bruk som generell betegnelse på ugifte menn og gamle ungkarer. Uttrykket har også blitt lånt i svensk i formen «pepparsven» eller «pepparkadett». Der finnes også ordet «pepparsäck», det vil si *peppersekk*, som var dannet etter det tyske «Pfeffersack», et annet kallenavn på hanseatiske kjøpmenn.

Aldersgrensen for å betegnes som «pebersvend» skal ha variert og også vært for eksempel 35 og 50 år.

Danmarks store eventyrdikter H. C. Andersen, som selv var en ugift peppersvenn hele livet, utgav eventyret «Pebersvendens nathue» i 1858. Der forklarer han blant annet opprinnelsen til ordet.

Annet
-----

I dag blir betegnelsen *peppersvenn* særlig knyttet til skikken med å gi ugifte en pepperbøsse eller pepperkvern i gave til 30-årsdagen.

Ifølge en nyere tradisjon i Danmark kan 25-åringer kalles «kanelsvend» og «kanelmø» dersom de ikke er gift.

Se også
-------

* Peppermø
* Svenn
* Sølibat
* Enslig
* Ungkar
* Utdrikningslag

Referanser
----------

1. ↑  Oppslagsordet «Pepparsvenn» i *Svenska Akademins ordbok* (på svensk)
]
2. ↑  Oppslagsordet «Peppar-säck» i *Svenska Akademins ordbok* (på svensk)
3. ↑  Oppslagsordet « Pebersvend» i *Den store danske – Gyldendals åbne encyklopædi*
4. ↑  
	* H. C. Andsersens eventyr «Pebersvendens nathue» Arkivert 18. desember 2005 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Oppslagsordet «Pebersvend» i *Ordbog over det danske sprog* (på dansk) Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Fragment fra de kongelige graver i Pobletklosteret.
**Jordi de Déu** (senere **Jordi Johan**; død ca. 1418) var en katalansk skulptør innen gotisk kunst. Han var født i Messina på Sicilia og var av gresk opprinnelse.

Han ble kjøpt som slave i Barcelona av den spanske skulptøren Jaume Cascalls, som lærte ham opp i sin kunstart, den katalanske skole av gotiske skulptur. Det første vitnemål av Jordi som arbeidende ved sin mesters side var på de kongelige graver i cistercienserordenens Pobletkloster i 1363. Han samarbeidet også på apostlerstatuene for portalen på Tarragonakatedralen (1370–1377).

Etter Cascalls' død utnevnte kong Peter IV av Aragon ham til leder for arbeidene med de kongelige graver i 1381. I 1385 utførte han en altertavle (retabel/alterdekorasjon) i byen Vallfogona de Riucorb, og det påfølgende året en altertavle i alabast av sankt Laurentius for kirken i Santa Coloma de Queralt. I Barcelona bestilte biskop Ramon d'Escales skulpturer fra ham for koret i byens katedral, foruten også andre verker i den samme kirken. Senere mottok han en kommisjon for femti kapiteler i benediktinerklosteret Santa María de Ripoll i den nordlige byen Ripoll.

Senere arbeidet han med de gotiske dekorasjonene i Barcelonas rådhus.

Begge hans sønner, Antonio og Pere Johan, ble også skulptører.

Litteratur
----------

* Beseran i Ramon, Pere (2003): *Jordi de Déu i l'italianisme en l'escultura catalana del segle XIV, Tarragona*. Diputación de Tarragona. ISBN 84-88618-97-2.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ULAN
 |
**Marcus Gerhard af Rosencrone** (1738–1811) var en dansk-norsk diplomat, greve og utenriksminister. 

Han ble født i Bergen som sønn av Edvard Londeman (senere adlet Rosencrone) og Anna Christine Nyegaard (1711–43). Barndommen tilbrakte han her og senere også ved Hardangerfjorden på godset Rosendal, som faren hadde kjøpt. Da faren døde i 1749, flyttet den unge Rosencrone til sin halvbror, Christopher Rosencrone, i Jylland.

Utdannelse og karriere
----------------------

Fra 1754 gikk han på Sorø Akademi, fortsatte sine studier privat og reiste til utlandet i 1759 for å lese videre.
I 1761 var han blitt utnevnt til hoffjunker, hvoretter han fikk sete i Tyske Kancelli. I 1766 ble han sendt som legasjonssekretær til Sachsen, og året etter til Stockholm som chargé d'affaires. I 1773 ble han utnevnt til kammerherre og gesandt i Dresden. Senere flyttet han til Berlin. 

I 1780 vendte han hjem for å lede departementet for de utenlandske affærer, to år senere ble han opptatt i gehejmestatsrådet og ble samtidig direktør for skattekammeret og medlem av den ekstraordinære finanskommisjon. I 1784 oppnådde han rang som statminister, men ble avskjediget kort tid etter.

Godseier
--------

Fra sin far hadde Rosencrone arvet stamhuset Rosendal i Norge, fra 1770 eide han Børglumkloster i Vendsyssel, og i 1774 arvet han etter halvbroren Nøragergård og Testrupgård i Himmerland, hvilket gjorde han til en av monarkiets største jordbesittere.

Fondsstifter
------------

I 1773 var han blitt han opptatt i friherrelig stand (1783 som greve), samme år giftet han seg med Agnete Marie Hielmstierne, datter av boksamleren Henrik Hielmstierne. Sammen opprettet de det stadig eksisterende *Den Hielmstierne-Rosencroneske Stiftelse* til humane og kulturelle formål. Da paret ikke hadde arvinger, skjenket de i 1806 grevinnens anselige boksamling etter faren til Det Kongelige Bibliotek.

Rosencrone døde i København i 1811 (hustruen i 1838) og ble bisatt i Sankt Petri. Her hviler paret i to store marmorsarkofager i kirkens gravkapell.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Marcus\_Rosencrone, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Tennfjord, Finn (1944). *Stamhuset Rosendal*. Dybwad. s. 95.
4. 1 2  Claus Bjørn. «Marcus Gerhard Rosencrone | lex.dk». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. Besøkt 5. april 2021.
5. ↑  «Den Hielmstierne-Rosencroneske Stiftelse». *www.hielmstierne-rosencroneske-stiftelse.dk*. Besøkt 5. april 2021.
6. ↑  Munthe, Wilhelm (1920). *Biblioteket på Rosendal*. [S.l.] s. 115.
7. ↑  «Sankt Petri Kirke» (PDF). *Danmarks Kirker*. 1 (1): 352.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Geni
 |
**Paolo Pellegrin** (født 1964 i Roma) er en italiensk fotograf med verdensomspennende anerkjennelse.

Han fullførte sitt studium ved institutt for fotografering i Roma. I begynnelsen av 1990-årene flyttet Pellegrini til Paris og arbeidet i de følgende årene som fotojournalist. I 2005 mottok han sin første utmerkelse fra World Press Photo for sine fotografier om aids i Uganda. I 2001 ble Pellegrin tildelt et stipend fra Hasselblad Foundation.

Han ble i 2001 Magnum Photo Associate og i 2005 fullt medlem. Ut over det har Pellegrin egne forbindelser til tidsskriftet Newsweek. Især hans virksomhet innenfor krigreportasjenes rammer har gjort ham kjent. Pellegrin var nærværende under Kosovo-krigen i 1999, Darfur-konflikten i 2004 og Libanon-krigen i 2006, hvor han knapt unngikk å bli drept på oppdrag gjennom rakettbeskytning.[]

Han ser selv sin rolle i «å skaffe opptegnelser til vårt kollektive minne».[] Tross hardheten og direktheten i fremstilte temaer utmerker hans fotografier seg gjennom kompositorisk eleganse.[]

Pellegrin har utallige internasjonale enkelt- og gruppeutstillinger.

Han er vekselvis bosatt i Roma og New York.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000030073, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 95525, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 7dc64b2c-4f2a-4f2b-a3d3-7d949d1cf1b9[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 16. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.magnumphotos.com[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU **·** Munzinger (iba)
 |
**Marcus Livius Salinator** (født 254, død ca. 204 f.Kr.), medlem av Livius-familien, var en romersk konsul som kjempet både i den illyriske krig og den andre punerkrig. Han er mest kjent for slaget ved Metaurus.

Livius ble valgt til konsul sammen med Lucius Aemilius Paullus kort tid før den andre illyriske krig i 219 f.Kr. Etter å ha ledet en vellykket kampanje mot Illyria ble han anklaget for onde gjerninger rundt et krigsbytte fra et oppdrag til Karthago, og da han returnerte til Roma ble han ført for retten og funnet skyldig.

Etter at han ble fjernet som konsul, trakk han seg bort fra det offentlige liv. Han returnerte til Roma flere år senere og i 207 ble han valgt til konsul (angivelig mot hans ønske) med Gaius Claudius Nero. Livius ankom Narnia (Narni) og forsøkte å blokkere fremrykningen til den karthagenske armé som forsøkte en nordlig invasjon av Den italienske halvøy. Han møtte karthagerne nær Fanum (Fano) våren 207 f.Kr. Livius var forsterket av sin kollega Nero og ledet arméen som beseiret karthagerne ved Metaurus, drepte deres kommandant, Hannibals bror Hasdrubal.

Etter den romerske seieren, returnerte Livius til Roma hvor han og Nero ble gitt en triumf i 206 f.Kr.. Livius ble prokonsul og forsvarte Etruria (Toscana og Umbria) fra 206 til 205 og senere Gallia Cisalpina i 204 til slutten av krigen.

Livius sin andre periode som konsul var preget av konstant krangling med Nero, hovedsakelig over en saltskatt (som gav ham kallenavnet *Salinator* som ble arvet av hans etterkommere, inkludert den romerske admiralen Gaius Livius Salinator). Perioden var også preget av hans vendetta mot de som var ansvarlige for rettssaken etter den illyriske kampanjen som fortsatte til han døde flere år etter.

Litteratur
----------

* Lazenby, J.F. *Hannibal's War*, London, 1978.
**Paolo Caldarella** (født 20. september 1964 i Siracusa, død 27. september 1993 i Siracusa) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.

Caldarella ble olympisk mester i vannpolo under OL-19992 i Barcelona. Han var med på det italienske laget som vant vannpoloturneringen foran Spania og USA. Italia vant semifinalen over SUS med 9-8, og finalen mot Spania endte også 9-8 etter tre ekstra perioder. Caldarella spilte sju kamper og scoret seks mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1992 Spanias flagg Barcelona - Gull **Gull** i vannpolo, Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paolo Caldarella – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Paolo Caldarella – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Paolo Caldarella – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Paolo Caldarella – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Paolo Caldarella – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Paolo Caldarella – FINA Rediger på Wikidata
**Justine Bateman** (født 19. februar 1966 i New York) er en amerikansk skuespiller, forfatter og produsent.

Bateman er kanskje best kjent for sin rolle som den overfladiske Mallory Keaton i dramaserien *Fem i familien* fra 1982 til 1989, som hun ble nominert til to Emmy Awards og en Golden Globe Award for. Hun driver også et produksjons- og konsulentfirma, *§ 5*. Hennes yngre bror er skuespiller Jason Bateman.

Hun ble utdannet ved Taft High School i Woodland Hills i California, som hun ble uteksaminert fra i 1984. I 2008 spilte Bateman en narkolanger som leier et rom hos karakterene Carlos og Gabrielle Solis, i en gjesterolle av TV-serien *Frustrerte fruer.* Samme året dukket Bateman i en episode av serien *Californication*. Hun hadde også en mindre rolle i den tredje episoden av *Criminal Minds Suspect Behavior*.

Referanser
----------

1. ↑   GeneaStar, GeneaStar person-ID batemanj[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Justine Bateman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Justine Bateman i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Justine Bateman på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Justine Bateman på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Justine Bateman på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Justine Bateman hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Justine Bateman hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |