recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tumut 1** er en vannkraftstasjon i Tumut River i New South Wales i det sørlige Australia. Den er en del av kraft- og irrigasjonsprosjektet Snowy Mountains Scheme, som leder vann fra Tumut River og Snowy River til elvaMurray, og driver syv vannkraftverk. Vannet ledes med et fall på 800 meter, og vann fra 14 demninger ledes gjennom 145 km tunneler og 80 km akvadukter til de sju kraftverkene. Utbyggingsområdet sammenfaller i stor grad med Kosciuszko nasjonalpark.

Strømproduksjonen forsyner Canberra, New South Wales, og Victoria. Hele Snowy Mountains-prosjektet ble ferdigstilt i 1974 etter 25 års utbygging, organisert etter modell av Tennessee Valley Authority. 10 000 mennesker fra 30 land deltok i utbyggingsarbeidet. Etter økologiske granskinger fra 1998 ble vannmengden i Snowy River økt, etter at det ble klart at den nesten totale avledningen i tunneler til Murray-Darling-bassenget truet med å ødelegge økosystemer lenger nede i den nå uttørkede Snowy-elva. 

Kraftanleggene i Snowy River-utbyggingen omfatter:

* Guthega vannkraftverk (1954) – 2 turbiner, effekt 60 MW
* Tumut 1 vannkraftverk (1958) – 4 turbiner, effekt 330 MW
* Tumut 2 vannkraftverk (1961) – 4 turbiner, effekt 286 MW
* Blowering vannkraftverk (1967) – 1 generator, effekt 80 MW
* Murray 1 vannkraftverk (1967) – 10 turbiner, effekt 950 MW
* Murray 2 vannkraftverk (1969) – 4 turbiner, effekt 550 MW
* Tumut 3 vannkraftverk (1974) – 6 turbiner, effekt 1 500 MW

Utbyggingsprosjektet er det største ingeniørprosjektet i Australias historie.

Eksterne lenker
---------------

* Snowy Hydro - hjemmeside.
* Suatralian Bureau of Statistics – *The Snowy Mountains Hydro-Electric Scheme , 1986*.
**Joseph J. Brady** var en amerikansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Brady vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget *St. Rose Parish*, som kom på tredjeplass i fotballturneringen bak det canadiske laget *Galt Football Club* og *Christian Brothers College* fra USA. *St. Rose Parish* tapte første kampen med 0-4 til det canadiske laget som også vant over det andre amerikanske laget, *Christian Brothers*, med 7-0 og ble olympiske mestere i fotball.

De amerikanske lagene *St. Rose Parish* og *Christian Brothers College* spilte siden tre kamper innen de kunne kåre en sølvvinner. De to første kampene endte 0-0 og den tredje kampen vant *Christian Brothers College* med 2-0. Det var kun tre lag som deltok i fotballturneringen som ble gjennomført 16. til 23. november 1904. Brady spilte i tre av de fire kampene.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse Bronse i fotball, USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joseph Brady – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Brady – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
Abu Musa og Store og Lille Tunb på Adolf Stielers Iran- og Turan-kart fra 1891

**Tunb-øyene** (farsi: تنب بزرگ و تنب کوچک , *Tonb-e Bozorg va Tonb-e Kutshak*, arabisk: طنب الكبرى وطنب الصغرى, *Tunb al-kubrā wa Tunb as-sughrā* / *Ṭunb al-kubrā wa-Ṭunb aṣ-Ṣuġrā* engelsk: *Greater and Lesser Tunbs*, Store og Lille Tunb) er to øyer som ligger 12 kilometer fra hverandre øst i Persiabukten. De blir faktisk administrert som deler av den iranske provinsen Hormozgan, men De forente arabiske emirater opprettholder territorielt krav over øyene, som del av emiratet Ras al-Khaimah.

Ifølge sjøfolk som har rapportert om området på begynnelsen 1800-tallet, var øyene den gang ubebodde.[] På den større øya var det antilope, og britiske sjøfolk jaktet på dem mens deres skip lå for anker ved Basidu på øya Qeshm.[]

Øyene har et samlet areal på 12,3 km². 

Iran sendte militære styrker dit i 1971, som del av landets sikring av skipsleden gjennom Hormuzstredet. 

*Tonb-e Bozorg* har et areal på 10,3 km² (3,75 x 3,9 km) og ca. 450 innbyggere som for det meste livnærer seg av fiskeri.[] Øya er på det høyeste 53 m moh. Den er om lag fem ganger så stor som *Tonb-e Kutshak*, som er på 2 km² og er ubebodd.[] Høyeste punkt der er på 36 m moh.

Naboøya Abu Musa ligger lenger sør. Tunb-øyene ligger i vestre ende av skipsleden. Nærmeste beboelse på fastlandet er Bandar Lengeh (Iran) i nord.

Litteratur
----------

* Guive Mirfendereski: *The Toponymy of the Tonb Islands.* I: *Iranian Studies,* Vol. 29, No. 3/4, Sommer–høst 1996, s. 297–320

Eksterne lenker
---------------

* (en) Greater and Lesser Tunbs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Artikkel hos www.uaeprison.com
* Artikkel i Pars Times om grensetvisten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Pierre Guédron** (ca. 1570 – etter 1620) var en fransk sanger og komponist. Han ble regnet som en av fornyerne av fransk musikk tidlig på 1600-tallet og var en av de første som skapte en dramatisk orientert ballett.

Liv og virke
------------

I 1585 kan det påvises at Guédron var korgutt i kapellet til erkebiskopen i Reims, kardinal Louis II de Lorraine de Guise. Etter at tjenesteherren ble myrdet i 1588 ble Guédron sanger i Henrik III av Frankrikes hoffkapell, og ble forfremmet til ensemblets leder da kong Henrik IV gjennomførte en kulturell nyorientering. 

I 1601 ble Guédron Claude Le Jeunes etterfølger som kongelig kammerkomponist og musikklærer, og fikk da overoppsyn med opplæringen av Maria de' Medicis barn. I 1613 overlot han sine embeter til svigersønnen Antoine Boësset. Guédron samlet opp betydelig formue i løpet av sin tid i kongens tjeneste, og tilbrakte sine siste leveår på sitt gods i Dunois. 

Pierre Guédron var sin tids mest betydelige franske komponist og ble høyt verdsatt av sine samtidige. Madeleine de Scudéry, som skrev romaner i den franske 1600-talls-sjangeren presiøs litteratur, reiste et litterært minnesmerke over Guédron som sanglæreren *Crysile* i romanen *Artamène ou le Grand Cyrus* (1649–1653). Musikkteoretikeren Marin Mersenne berømmet i *Harmonie universelle* Guédron som komponist.

Guédrons hovedverk er vokalmusikken han skrev for kongehoffets *ballets de cour*. Han videreutviklet air de cour-sjangeren ved å ta i bruk monodien som var utviklet av Florentiner Camerata, mange ble utgitt i to forskjellige versjoner; en syllabisk-flerstemmig og en monodisk med luttakkompagnement.

Verk
----

* En mengde airs de cour, red. av Pierre Ballard, delvis i lutt-tabulatur av Antoine Boësset (Paris 1602–1620) og anonymt
* *Ballet sur la Naissance de Monseigneur le duc de Vendosme* (1602)
* *Ballet de Monseigneur le duc de Vendosme oder Ballet d’Alcine* (1610)
* *Ballet de Madame* (1613)
* *Ballet des Argonautes* (1614)
* *Ballet du Triomphe de Minerve* (1615)
* *Ballet de Monsieur le Prince* (1615)
* *Ballet du Roy ou Ballet de la Délivrance de Renaud* (1617)
* *Ballet des Princes* (1618)
* *Ballet du Roy sur L’Adventure de Tancrède en la forest enchantée* (1619)

Referanser
----------

1. ↑   Les Archives du spectacle person ID 41798, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 141681276, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2018281730[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pierre Guédron på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Pierre Guédron på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Pierre Guédron på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Pierre Guédron på Songkick Rediger på Wikidata
* «Pierre Guédron», hoasm.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Shengzhou** (kinesisk: 嵊州; pinyin: *Shèngzhōu*) er et byfylke i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Shaoxing.

Befolkningen var på 738 116 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

De tradisjonelle bygninger i landsbyen Chongrencun (*Chongren cun jianzhuqun*, 崇仁村建筑群) og den tidligere bolig til økonomen Ma Yinchu (*Ma Yinchu guju*, 马寅初故居) står på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner** (镇, *zhen*):

* Sanjie (三界), Xiawang (下王), Pukou (浦口), Huangze (黄泽), Beizhang (北漳), Jinting (金庭), Jiangzhen (蒋镇), Cangyan (苍岩), Ganlin (甘霖), Boji (博济), Kaiyuan (开元), Changle (长乐), Shihuang (石璜), Furun (富润), Chongren (崇仁), Gulai (谷来), Xianyan (仙岩).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 104 løper gjennom byfylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens offisielle hjemmesider
* Chongren cun jianzhuqun
Solheimsfjorden
**Solheimsfjorden** er en fjord i Flora kommune i Sogn og Fjordane som ligger på sørsiden av Florø og Florølandet. Fjorden er en fortsettelse av Vassreset, som fjorden av og til blir regnet som en del av. Fjorden strekker seg 7 kilometer østover til starten av Eikefjorden. På sørsiden strekker Høydalsfjorden seg sørøstover. Fjorden har innløp mellom Veidesund i sør og Florø lufthavn i nord.

Mellom Florø og Gaddevåg, som er en del av byen, ligger Gaddevågen på øya Brandsøy, som går nord til Botnafjorden på nordsiden av Florø. På sørsiden av Brandsøy ligger grenda Solheim, som fjorden er oppkalt etter. Mellom Brandsøy og halvøya Klaven går Brandøysundet nord til Klavfjorden. 

På sørsiden av fjorden ligger øyene Stavøy og Ålvora. Øst for Ålvora og sør for Brandøysundet ligger innløpet til Høydalsfjorden, mens Eikefjorden starter like øst for Brandøysundet.

Referanser
----------

1. ↑  Solheimsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Natoanlegget** i Bamble kommune ved Stathelleveien mellom Stathelle og Langesund, ble bygget av forsvaret tidlig på 1950-tallet for lagring og tanking av drivstoff til fartøyer. De siste årene før nedleggelsen ved utgangen av 2007 ble anlegget brukt som beredskapslager med liten aktivitet.

Anlegget besto av seks oljetanker med kapasitet på mellom 3000 og 5000 kubikkmeter hver. De hadde en diameter på mellom 14 og 16 meter og en høyde på mellom 20 og 26 meter. Tankene var bygget i stål og var plassert i utsprengte fjellrom i en omtrent 90 meter høy ås. Ankomsttunnelen til tankene var omtrent 200 meter lang.

Anlegget ble fram til 1978 drevet av Gulf Oil. Deretter tok Norske Shell over og drev anlegget fram til nedleggelsen. Shell har også drevet et eget anlegg med fire utvendige drivstofftanker.

I løpet av 2008 ble det meste av det utvendige anlegget revet. Dette samme gjaldt røranlegget i fjellanlegget fram til tankene. Tunnelåpningene er blitt støpt igjen.

Det utvendige området, som hadde tilnavnet «Natostranda», er på omtrent 10 mål og planlegges omgjort til småbåthavn, tomter for boliger og næringslokaler og parkeringsplass. Grunnen er miljøsanert.

Referanser
----------

1. ↑  Langesund tankanlegg Skifte Eiendom
2. ↑  NATO-anlegg selges[*død lenke*] Varden.no
**Farallon-øyene** (engelsk ***Farallon Islands***, fra spansk *farallón* «søyle» eller «sjøklippe») er en gruppe øyer og sjøstaurer i Farallonesgolfen utenfor kysten av San Francisco i California. De ligger 48 km vest for Golden Gate og 20 km sør for Point Reyes, og er synlige fra fastlandet på klarværsdager. Øyene er administrativt del av byfylket San Francisco. Den eneste bebodde delen av Farallon-øyene er på Southeast Farallon Island, hvor forskere fra Point Blue Conservation Science og U.S. Fish and Wildlife Service holder til.

Øyene utgjør viltreservatet **Farallon National Wildlife Refuge**, og er derfor stengt for offentlig tilgang.

Referanser
----------

1. ↑  «Farallon Islands Conservation Research» **(engelsk)**. Point Blue Conservation Services. Arkivert fra originalen 9. januar 2015. Besøkt 9. januar 2015.
2. ↑  «Farallon National Wildlife Refuge» **(engelsk)**. U.S. Fish and Wildlife Service. Arkivert fra originalen 28. september 2020. Besøkt 9. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Farallon National Wildlife Refuge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Faradays konstant** er den elektrisk ladningen til et mol med elektroner. Ladningen til et elektron er gitt ved elementærladningen *e*, mens antall elektroner i et mol er gitt ved Avogadros konstant *NA* . Den kan derfor skrives som *F = e NA* og har verdien

{\displaystyle F=96485,3365(21)\,\mathrm {C/mol} }
Da 1 J = 1C⋅1V, tilsvarer dette omtrent 96,485  kJ/V mol.

Konstanten spiller en sentral rolle innen elektrokjemi hvor den forbinder kjemisk energi med elektrisk energi. Den er oppkalt etter den engelske fysiker Michael Faraday som indirekte etablerte den i sine banebrytende undersøkelser av elektrolyse, formulert ved hans to elektrolyselover. 

Ved nøyaktige målinger viste han at en elektrisk ladning *Q* =1 C som gikk gjennom en elektrolytt med sølvioner Ag+, ville skille ut en mengde 1,118 mg sølv ved katoden. Da den molare massen for sølv er omtrent *M*Ag = 107,8 g/mol, betyr det at man behøver en ladning som er ca. *F* = (1 C/1,118 mg)⋅107,8 g = 96420 C for å skille ut et mol med sølv. Samme mengde ladning ville også skille ut et mol av andre stoffer med monovalente ioner. Derimot ville denne ladningen skille ut et halvt mol av et bivalent stoff. På den måten ble man klar over at det eksisterte en direkte sammenheng mellom den kjemiske valensen til et stoff og ladningen til dets ioner. Konstanten kunne derfor tidligere brukes som en enhet for å måle elektrisk ladning.

På slutten av 1800-tallet hadde man etablert ganske nøyaktige verdier for Avogadros konstant *NA* . Kjennskap til Faradays konstant gjorde det da mulig for første gang å bestemme verdien til elementærladningen *e*, som snart viste seg å være gitt ved ladningen til elektronet.

Kilder
------

* The NIST Reference on Constants, Units, and Uncertainty, Faraday constant.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Beckenham** er en postby i distriktet Bromley i London, omkring 13,5 kilometer sørøst for Charing Cross. Fram til jernbanen kom i 1857 var Beckenham en liten landsby som med resten av kommunen i Kent med bortimot det meste av dets landbrukseiendommer og private parkanlegg. En familie med entreprenører begynte å bygge villaer som førte til en voldsom befolkningsvekst fra 2 000 i 1850 til 26 000 i 1900. Husbyggingen og befolkningsveksten har fortsatt å øke, men i en mindre tempo siden 1900.

Stedet er nevnt i *Domesday Book* (1086) som *Bacheham*. Dette kommer antagelig fra mannsnavnet *Beohhan* og angelsaksiske *ham*, i betydningen «hjem», det vil si «Beohhans hjem». Elven Beck har navn etter byen.

Fram til slutten av 1700-tallet var stedet en landsby. Tømmerhandleren og landeieren John Cator regnes som den mest sentrale personen for stedets vekst, en prosess som ytterligere skjøt fart etter hans død da jernbanen kom i 1830-årene.

Sognekirken St. George's Church har en *lychgate* fra det 1200-tallet, som regnes for å være den eldste bevarte i England.

Referanser
----------

1. ↑  «ham», *Wiktionary*. Se «Etymology 2»
2. ↑  «Beckenham, Bromley», *Hidden London*
3. ↑  Ayto, John ; Crofton, Ian (2005): *Brewer's Britain and Ireland*, Weidenfeld & Nicolson, ISBN 0-304-35385-X.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
Illustrasjon av Melkeveien fra NASA.
**Galaktisk år** også kalt **kosmisk år** kalles den tiden det tar for solen å fullføre en runde rundt Melkeveiens sentrum, anslagsvis mellom 225 og 250 millioner år.

Den vanligste tidsskalaen i stor skala er millioner av år (Megaannum eller Ma). For langvarige målinger innebærer dette fremdeles ganske store tall. Gjennom å benytte galaktiske år (Gå – må ikke forveksles med Ga for Gigaannum), ca 250 Ma, kunne man skaffe seg en større tidsenhet. I den skalaen oppstod hav på jorden etter 4 Gå, livet begynte etter 5 Gå, og flercellede organismer dukket først opp etter 16 Gå. Dinosaurer dødde ut for ca 0,4 Gå siden, og pattedyrenes tidsalder begynte for omkring 0,2 Gå siden. Jordens alder anslås til ca 20 gå.

Tidslinje for Jordens historie i galaktiske år
----------------------------------------------

Panoramabilde av Melkeveien, tatt fra Death Valley.
I denne listen er 1 galaktisk år (GÅ) = 225 millioner år

* rundt -60 Gå: Galaksen blir til
* 0 Gå: Solen blir til
* 4 Gå: Hav oppstår på jorden
* 5 Gå: Liv begynner
* 6 Gå: Prokaryoter oppstår
* 7 Gå: Bakterier oppstår
* 10 Gå: Stabile kontinenter oppstår
* 13 Gå: Eukaryoter oppstår
* 16 Gå: Flercellede organismer oppstår
* 17.8 Gå: Den kambriske eksplosjon
* 19 Gå: Perm-trias-utryddingen
* 19.6 Gå: Kritt-tertiær-utryddingen
* 19.999 Gå: moderne mennesker oppstår
* 20 Gå: Nåværende tid

Referanser
----------

1. ↑  Leong, Stacy (2002). «Period of the Sun's Orbit around the Galaxy (Cosmic Year)». *The Physics Factbook*.
2. ↑  «"Geologic Time Galactic"». "vendian.org". Besøkt 19. november 2009.

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Johann Joseph Vilsmayr** (1663–1722) var en østerriksk fiolinist og komponist.

1. september 1689 ble Vilsmayr fiolinist ved hoffkapellet i Salzburg. Det kan dokumenteres at han var elev av kapellmesteren Heinrich Ignaz Biber. Vurdert ut fra fyrstbispedømmets regnskaper må Vilsmayr må ha gjort en hurtig karriere, for fra en mager månedlig begynnerlønn på 6 gulden pluss brød og vin var han i 1697 oppe i 25 gulden og oppført som kammertjener.

Det er bare kjent et trykt verk av Vilsmayr, *ARTIFICIOSUS CONCENTUS PRO CAMERA, distributos in Sex Partes, seu Partias à Violino Solo Con Basso bellè imitate* (Salzburg 1715). Det ble lenge antatt at formuleringen *Con Basso bellè imitate* betyr at det hører til en tapt bass-stemme, men på slutten av 1990-tallet argumenterte musikkviteren Pauline H. Nobes overbevisende for at det dreier seg om 6 sonater for fiolin solo og at *Con Basso bellè imitate* viser til stykkenes polyfone karakter. En del av stykkene krever en tidstypisk omstemming av fiolinen.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   MAK, PLWABN-ID 9810666420805606[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Salzburgwiki, Salzburgwiki ID 93901[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Musicalics, Musicalics komponist-ID 101766, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Vilsmayr,\_Johann\_Joseph, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Letzbor, Gunar. Notater til *Johann Joseph Vilsmayr - Artificiosus Concentus pro Camera.* Gunar Letzbor (fiolin). Arcana/Westdeutscher Rundfunk Kõln, 2003. Arcana A 328.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Johann Joseph Vilsmayr i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
**Peter Esdaile** (født 20. oktober 1947 i Montréal i Canada) er en norsk maler og grafiker.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Peter Esdaile vokste opp i Oslo og Bærum. Han studerte ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole 1966-68 og Statens kunstakademi 1968-1973. Under utdannelsen arbeidet Esdaile aktivt med grafikk, maleri og skulptur. Esdaile hadde sin første separatutstilling i Unge Kunstneres Samfunn i 1971 og har siden stilt ut i blant annet Bærum Kunstforening, Gulden Kunstverk, Drammen Kunstforening og Galleri F 15 i Norge i tillegg til i USA, Danmark, Island, England, Tyskland og Spania. Han har utført en flere utsmykningsoppdrag og er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Norsk kulturråd, Bærum kommune og Oslo kommunes kunstsamlinger.

Esdaile lager både figurative og geometriske bilder, noen med surrealistiske trekk, andre med samfunnskritisk budskap.

Esdaile har i perioder bodd i USA.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Peter\_Esdaile, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 93c86673-9776-4019-9747-95312f1d0757, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Omtale i *Norsk kunstnerleksikon*
4. 1 2 3 4 5 6 7  Presentasjon på artgate.no

Eksterne lenker
---------------

* «Peter Esdaile hos O. Væring». *ovaering.no*. Besøkt 20. desember 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |

Portal: Kunst
Pouchong-te
**Pouchong** (kinesisk: 包種茶; pinyin: *bāozhòng*) er en lett fermentert kinesisk te (ca 30 %). Med hensyn til fermenteringsgraden ligger den mellom grønn te (så godt som ufermentert) og den egentlige oolong (som er lett fermentert).

Dyrkningsområder
----------------

Pouchong dyrkes hovedsakelig i Fujian og på Taiwan.

**Fujian**: Pouchong-te kommer opprinnelig fra Anxi i provinsen Fujian. Der dyrkes den fremdeles. Xi Cheng Wang, fra Fujian, begynte der i 1850-årene å dyrke Anxi-te etter Wuyiyan-te-dyrkingsmetoden. Etter plukkingen av bladene foldet han dem sammen til rettvinklede former. Deretter ble bladene pakket i rettviklet fujian-bambuspapir. Slik oppstod navnet, som betyr *pakke-te*.

**Taiwan**: I Taiwan dyrkes teen fremfor alt i nord.. En kjent område som gir te av særlig høy kvalitet er Wenshan (文山) i Pingling, der teen vokser på et areal på 2300 hektar på 400 meter over havet. Dongdingshan (冻顶山) er et annet kjent dyrkningsområde, sør på Taiwan. Her dyrkes den på fra 1000 til 1800 moh.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Susan R. Barry** er en professor i nevrobiologi ved Mount Holyoke College og forfatteren av boken *Fixing My Gaze*. Hun er gift med astronauten Daniel T. Barry.

I 2006 fikk Barry kallenavnet «Stereo Sue» av nevrologen og forfatteren Oliver Sacks gjennom hans anmeldelse av boken hennes i The New Yorker.

Biografi
--------

Susan sin barndom var preget av skjeling som hadde manifestert seg da hun var tre måneder gammel. Etter å ha blitt operert for skjelingen tre ganger, den siste da hun var syv år, pekte begge øynene hennes nesten helt i samme retning, men hun klarte likevel ikke å sette sammen de to ulike synsintrykkene. Dette resulterte i at hun ubevisst bare brukte synsintrykket fra et øye om gangen mens synsintrykket fra det andre øyet ble undertrykt. Hun byttet hele tiden automatisk mellom hvilket øye hun brukte, men på grunn av at hun bare brukte et øye om gangen utviklet hun ikke samsyn.

Profesjonell aktivitet
----------------------

Barry studerte biologi ved Wesleyan University hvor hun ble uteksaminert med en bachelorgrad i 1976. Deretter arbeidet hun ved Princeton University hvor hun tok en mastergrad i biologi i 1979 og en doktorgrad i 1981.

Hun underviser for tiden ved School of Biological Sciences på Mount Holyoke College, og er i kontakt med forskere, øyeleger og lærere med fokus på nevroplastisitet. I tillegg skriver Barry regelmessig en blogg på Psycology Today med navnet «Eyes on the Brain», hvor hun utforsker praktisk anvendelse av teorien om nevroplastisitet.

Se også
-------

* Strabisme
* The Brain That Changes Itself

Referanser
----------

1. ↑  Barry, Susan R. (2009) Fixing My Gaze: A Scientist's Journey into Seeing in Three Dimensions. New York: Basic Books. ISBN 978-0-465-00913-8
2. ↑
3. ↑  Sacks, Oliver (19. juni 2006). «A Neurologist's Notebook: Stereo Sue».
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL **·** ICCU **·** CiNii
 |
**Lyngsnes** er ei bygd som ligger helt nord på Ytter-Vikna i Nærøysund kommune. Lyngsnes ligger 12 km nordvest for Austafjord.

Hovednæringene på Lyngsnes er jordbruk og fiske. 

På Lyngsnes ligger Lyngsnesvågen Slip AS, som driver med reparasjon og vedlikehold av skip og båter.

Lyngsnes tilhører Ramstad-Vikna grunnkrets som har 66 innbyggere pr. 1. januar 2021.

Fv 7094 går fra Lyngsnes til Valøya via Austafjord. Fra Austafjord går Fv 770 videre til Rørvik. 

Lyngsnes har bussforbindelse til Austafjord og videre til Rørvik.

Lyngsnes hadde egen skole til den ble nedlagt i 1979, og elevene ble overflyttet til Austafjord skole.

Fra Lyngsnes går det turstier til toppene Juva (120 moh) og Lyngsneshesten (143 moh), som begge er kjente utsiktspunkter på Ytter-Vikna.

Referanser
----------

1. ↑  «Lyngsnesvågen Slip AS». *Norge Online* **(norsk)**. Besøkt 3. juli 2021.
2. ↑  «04317: Grunnkretsenes befolkning (G) 1999 - 2021». *PX-Web SSB* **(norsk)**. Besøkt 3. juli 2021. [*død lenke*]
3. ↑  «Lyngsnesskole» (PDF).
4. ↑  «Nærøysund ≥ 100m pf. - Side 1 • Peakbook». *peakbook.org*. Besøkt 3. juli 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Kampsesjon, politisk fordømmelsesallmøte, i Kina 1932.
**Kampsesjoner** (kinesisk: 批鬥大會, pinyin: *Pīdòu dàhuì*, kortversjon for 批判鬥爭大會) er en type politiske møter (avhør, fordømmelsesallmøter) som er avledet av marxistisk dialektisk teori og som ble særlig beryktet under kulturrevolusjonen i Folkerepublikken Kina. Kampsesjonene må sees i lyset av klassekampen, de var møter som hadde til hensikt å ta oppgjør med «kontrarevolusjonær» og «reaksjonær» tenkning.

Under kulturrevolusjonen utartet kampsesjonene ganske raskt fra ikke bare verbal kamp, som i og for seg kunne være belastende nok for de enkeltpersoner som ble gjenstand for slike møter, men også for fysisk kamp. Det kunne ende med drap, og politiet hadde ordre om ikke å gripe inn. Dette var utbredt i den delen av kulturrevolusjonen da rødegardistene hadde fritt frem, fra 1966 til 1969. I teorien skulle kampsesjonene føre til selvkritikk og selvinnsikt hos de som ble utsatt for den, slik at det skulle gagne vedkommende som nå skulle kunne engasjere seg i klassekampen med kraft på «den rette side»; det var imidlertid andre ting som skjedde: Personen ble utrensket, og vedkommendes familie ble i etterkant ofte også rammet med harde tiltak. Som ofte var utvelgelsen av personer det skulle «kjempes imot» diktert av hva som var gunstig i de pågående maktkamper, eller av personlige motsetninger som ikke hadde noe med ideologi å gjøre, eller av rødegardisters ønske om å bevise sin iver. 

Utenom denne kinesiske kontekst er lignende metoder blitt tatt i bruk av kommunistiske makthavere, men mindre spektakulært og tildels kombinert med hjernevask[].

Eksterne lenker
---------------

* En skildring av en kampsesjon mot en kvinnelig kinesisk professor, You Xiaoli, under kulturrevolusjonen

| * v
* d
* r
Kulturrevolusjonen |
| --- |
| Viktige hendelser | 
* Den sosialistiske dannelsesbevegelse
* Lushankongressen
* Ut på landet-bevegelsen
* Wuhanhendelsen
* Lins kuppforsøk
* Kritiser Lin, kritiser Konfucius
* Tiananmenepisoden

 |
| Viktige personer | 
* Mao Zedong
* Liu Shaoqi
* Zhou Enlai
* Lin Biao
* Deng Xiaoping
* Firerbanden
	+ Jiang Qing
	+ Zhang Chunqiao
	+ Yao Wenyuan
	+ Wang Hongwen
* Peng Dehuai
* Wu Han
* Peng Zhen
* Chen Boda
* Wang Dongxing
* Xie Fuzhi
* Kang Sheng
* Mao Yuanxin

 |
| Dokumenter | 
* *Bombarder hovedkvarteret*
* *Maos lille røde*
* *Hai Rui avsettes fra embedet*

 |
| Konsepter | 
* De fire gamle
* Kampsesjon
* De to enhver
* Dazibao
* Demokratimuren
* Arr-litteratur

 |
| Grupper | 
* Rødegardistene
* Kulturrevolusjonsgruppen

 |
| Relaterte artikler | 
* Maoisme
* Det store spranget
* Klassekamp

 |
| 
* Kategori
* Portal:Historie

 |
**Mareano** er et nasjonalt, tverrfaglig program for kartlegging av havbunnen i norske havområder startet i 2005. Det skal øke kunnskapen om havbunnen, og bidra til en kunnskapsbasert og bærekraftig forvaltning og næringsutvikling.

Kartverket, Norges geologiske undersøkelse og Havforskningsinstituttet utgjør utøvende gruppe i Mareano, og gjennomfører den daglige driften. Det overordnete ansvaret ligger hos programgruppen, som ledes av Miljødirektoratet.

Første fase: 2006 - 2010
------------------------

Mareano bidro i denne perioden med kunnskap i henhold til forventningene i Forvaltningsplanen for Barentshavet og områdene utenfor Lofoten, som kom i 2006.

Andre fase: 2011 -
------------------

Siden 2011 utvidet Mareano fokuset til å omfatte andre deler av Norskehavet og på Nordland VI i 2011–2012, i tillegg til en kartlegging av det tidligere omstridte området i Barentshavet.[*bør utdypes*][]

På bakgrunn av behovet for data til oppdatering av Forvaltningsplanen for Norskehavet i 2014, startet kartleggingen på midtnorsk sokkel i 2012.

Fra 2017 er kyst- og fjordområder på Svalbard blitt prioritert, og fra 2019 også dypere deler av Norskehavet.

Referanser
----------

1. 1 2  Mareano. «Om Mareano». Besøkt 23. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Mareano – offisiell hjemmeside
* Kartverket - offisiell hjemmeside
**Studentdemokratiet i Sørøst-Norge (SDSN)** er det øverste studentorganet ved Universitetet i Sørøst-Norge, og har som formål å ivareta studentenes interesser samt fremme studentenes synspunkter overfor interne og eksterne parter.

Sammensetning
-------------

SDSN består av 48 representanter valgt i årlige urnevalg. Medlemmene velges inn etter hvilket campus de tilhører. USNs største campus, Vestfold har åtte representanter og det minste, Rauland har to. 

### Semestermøte

Minst en gang i semesteret avholdes det et semestermøte som er studentdemokratietes øverste beslutningsorgan. Møtet består av urnevalgte medlemmer av campusstyrene på hver campus, og avholdes minimum en gang i semesteret.

Semestermøte vedtar Studendemokratiets politikk, styringsdokumenter, og står for valg av arbeidsutvalg, kontrollkomite, valgkomite og studentrepresentanter og styreleder til studentsamskipnaden sitt styre.

### Campusstyrer

Campusstyrer representerer alle studenter på sitt campus. De arbeider i hovedsak med lokale saker og har ansvar for alle studentaktiviteter på campus.

### Ledergruppa

Ledergruppa består av campusledere fra alle USNs campus. De er det øverste beslutningsorganet mellom semestermøtene og innstiller videre til semestermøtene.

### Arbeidsutvalget

Arbeidsutvalget består av studentleder, politisk nestleder og organisatorisk nestleder. Arbeidsutvalget står for utøvelsen av vedtak semestermøtet og ledergruppa fatter.
**Bin** (kinesisk: 彬县; pinyin:  *Bīn Xiàn*) er et fylke i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Xianyang.

Befolkningen er på 313 271 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Dafosigrottene (*Dafo si shiku*, 大佛寺石窟) og Kaiyuanpagoden i fylket Bin (*Bin xian Kaiyuan sita*, 彬县开元寺塔) ble i 1988 og 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Chengguan, Longgao, Xinmin, Xiaozhang, Yongle, Beiji, Yimen, Shuikou

**Kommuner:**

* Xiangmiao, Tandian, Xipo, Hanjia, Chejiazhuang, Didian, Taiyu, Xinbaozi

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside
**Salabat Jang** (født 24. november 1718, død 16. september 1763) var nizam av Hyderabad fra 13. februar 1751 til 8. juli 1762. Hans egentlige navn var Said Muhammed Khan, men han omtales vanligvis med tittelen Salabat Jang.

Han var sønn av Kamar-ud-din, statens grunnlegger, og overtok makten etter sin nevø Muzaffar Jang. Salabat Jang hadde støtte av Joseph François Dupleix og de franske Ostindiakompaniet, som lå i strid med det britiske Ostindiakompaniet om innflytelse i regionen. Salabat Jang ble utfordret av sin bror, som hadde militær støtte av marathaene, men døde uten å lykkes i å erobre tronen. Salabat Jang inngikk i 1759 en traktat med britene, den første i en rekke som hundre år senere hadde gjort Hyderabad til en vasallstat under britene.

Han ble avsatt av sin bror Ali Khan 8. juli 1762. Broren hadde støtte av det britiske Ostindiakompaniet.

Referanser
----------

1. ↑  Barbara N. Ramusack: *Indian Princes and Their States*, Cambridge: Cambridge University Press, 2004, s. 25f.
2. ↑  Ramusack, s. 60f.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Muzaffar Jang** | **Nizam av Hyderabad**(1751–1762) | Etterfølger:**Ali Khan** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Stud.psychol.** er forkortelse for *studiosus psychologiae* en uoffisiell tittel som kan brukes av psykologstudenter ved de norske profesjonsutdanningene i psykologi i Norge. Ettersom tittelen ikke har noen offisiell stilling er den ikke beskyttet.[] Tittelen ble tatt i bruk etter 1948 etter modell av de tradisjonelle betegnelsene stud.theol, stud.jur. og stud.med. som er brukt fra gammelt av.

Profesjonsstudiet i psykologi
-----------------------------

Denne utdanningen kalles også cand.psychol.-studiet og finnes kun ved Universitetet i Oslo, Universitetet i Bergen, Universitetet i Tromsø og Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Profesjonsstudiet er det eneste studiet som fører frem til graden cand.psychol. og gir utgangspunkt for autorisasjon som psykolog i Norge. Stud.psychol. er underlagt helsepersonelloven på bakgrunn av pasientkontakt/-behandling og håndtering av sensitiv informasjon i forbindelse med klinisk praksis.

Psykologistudenter
------------------

Studenter som studerer psykologi på årsenhet-, bachelor- eller masternivå bruker ikke tittelen stud.psychol. men omtales normalt bare som psykologistudenter, i motsetning til betegnelsen psykologstudenter. Doktorgradsstipendiater i psykologi kalles ikke stud.psychol. Disse jobber mot en doktorgrad i psykologi og har enten allerede fullført cand.psychol.-studiet, og er ferdig utdannede psykologer, eller har fullført en mastergrad.

Referanser
----------

1. ↑  Løland, Ståle (1976). *Norsk forkortingsbok*. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202013259.
2. ↑  *Nordisk psykologmøte i Oslo 1947: forhandlinger*. Oslo: Gyldendal. 1948.
3. ↑  *Innstilling om psykologiens stilling: avgitt jan.1972*. Peder Norbye. 1972.
4. ↑  *Årsmelding 1994*. Oslo: Senteret. 1995. ISBN 8275860296.
**Nettelduk** var et meget fint og kostbart tekstil på 1700- og 1800-tallet med røtter i østen som ble vevet av fibrer fra planter i neslefamilien. Tekstilet ble ofte brukt til gardiner.[] Det har mange ganger blitt antatt at nettelduk ble vevet av fibrer fra stornesle (*Urtica dioica*). Selv om det kan utvinnes plantefibre av stornesle får de en helt annen karakter og var brukt i stoffer av grovere kvalitet.

Nettelduk ble for det meste laget av et tekstil kalt *rami*,(eng: *ramie*) oftest utvunnet av bastfibrene hos *kinagress* (*Boehmeria nivea*). Tekstilet som har utmerkede bruksegenskaper blir glatt, lysbestandig, lar seg lett farge, bevarer glansen og kalles noen ganger for «østens lin». I dag dyrkes planten i store deler av Kina, Japan og Korea.

Ofte blandes fibrene med bomullsfibre. Det at frigjøringen av fibrene er vanskelig og kostbart begrenser bruken av fibrene i forhold til andre alternativer, selv om det er en av de mest slitesterke plantefibrene som finnes. Avfallsprodukter fra fibrene brukes i pengesedler. Fibrene i denne planten har svært lange celler, faktisk 25 cm eller mer.

Meget fine bomullstøyer ble også solgt under navnet nettelduk i Europa på 1800-tallet.

Referanser
----------

1. ↑   Hoffmann, Marta (1991). *Fra fiber til tøy*. Landbruksforlaget. s. 16, 61, 62. ISBN 8252914519.
2. ↑  *Norsk tekstilordbok*. Bergen: Norsk tekstil teknisk forbund. 1954. s. 90.
3. 1 2  *Bomull og lin*. Bergen: Tekstilfabrikkenes konsulent- og opplysningskontor. 1957. s. 18.
4. ↑  Aarnes, Halvor (2000). *Planteanatomi*. Oslo: Universitetet i Oslo, Biologisk institutt. s. 26. ISBN 8290934203.
5. ↑  Wingate, Isabel Barnum (1979). *Fairchild's dictionary of textiles* **(engelsk)** (6 utg.). Fairhild Publications . ISBN 0-87005-198-9.
6. ↑  Frogner, Åse (1995). *Farge & fiber*. Vollen: Tell. s. 125. ISBN 8275220416.
7. ↑  Opsahl, Per (1972). *Fibrer og tekstiler*. Yrkesopplæringsrådet for håndverk og industri, Universitetsforl. s. 27. ISBN 8200250628.
8. ↑  *På vei mot år 2000*. [Oslo]: Tekstilforum. 1995. s. 4.
9. ↑  Berner, Endre (1994). *Plantefysiologi*. Oslo: Pensumtjeneste. s. 10. ISBN 8213000412.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** KulturNav
 |
**«Hainnhoinn i bainn»** er en trøndersk vise av Birger Jørstad. 
Visa synges til samme folkemelodi som «Fjellveivisen». Visa ble første gang fremført i radioprogrammet Søndagsposten på NRK.[]

Visa kom ut på LP-albumet *Hajnnhojnn i bajnn og 13 andre trønderviser* av Otto Nielsen med Willy Andresens ensemble i 1975 

Teksten er skrevet på rim, og har mange palatale n-er i seg. Første vers begynner «Det va ein gang det kom ein mainn / med ein hainnhoinn i eit bainn» og siste vers slutter med «'Sku ei hunden på dens hår. / Det kan hende at det går / som når du skuer trønderen på dialekten.»

Referanser
----------

1. ↑  Aune, Tormod (1958-) (1995). *Hilsen Nord-Trøndelag*. [Namsos]: Trønderbok. s. 176. ISBN 8299361303.
2. 1 2  *Smørekoppens visebok*. [Oslo]: I samarbeid med Warner/Chappell Music Norway. 1995. s. 270-271. ISBN 8276380387.
3. ↑  *De Gode gamle Trøndervisan: -og 15 nye : "Trøndervisan" i utvidet utgave*. Trondheim: Adresseavisens forl. 1996. s. 180. ISBN 8271640461.
4. ↑  Discogs. «Discogs - Otto Nielsen med Willy Andresens esamble - Hajnnhojnn i bajnn og 13 andre trønderviser». Besøkt 9. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* «Otto Nielsen synger "Hajnnhojnn i bajnn"». 22. juli 2009.
Den **kvasibiennale oscillasjonen** (kvasi-toårig svingning eller på engelsk *quasi-biennial oscillation* (QBO)) er en kvasiperiodisk oscillasjon i det sonale vindmønsteret i stratosfæren over ekvator. Svingingen har en periode på omtrent 28–29 måneder. Det skiftende vindmønsteret utvikler seg i toppen av den lavere stratosfæren og forplanter seg nedover med omtrent én km per måned før det løser seg opp ved den tropiske tropopausen. Den nedoverrettede bevegelsen av østavinden oppstår sjeldnere enn med vestavinden. Amplituden på den østlige fasen er omtrent to ganger så stor som amplituden til den vestlige fasen. På toppen av det vertikale QBO-området dominerer østavinden, mens man i bunn av dette området har større sannsynlighet for å få vestavind.

Teori
-----

Den kvasibiennale oscillasjonen ble oppdaget på 1950-tallet, men det tok litt tid før man fant ut av årsaken til at den oppstod. Radiosondeoppstigninger viste at fasen ikke hang sammen med den årlige syklusen, som er tilfelle for alle andre stratosfæriske sirkulasjoner. På 1970-tallet oppdaget man at den periodiske reverseringen av vindmønsteret er drevet av atmosfæriske bølger som forplanter seg oppover fra den tropiske troposfæren og løser seg opp i stratosfæren ved strålingsavkjøling. Opphavet til disse bølgene ble derimot mye diskutert, men de siste årene har man stort sett vært enige om at tyngdebølger har stor innvirkning.

Konsekvenser
------------

Konsekvenser av den kvasibiennale oscillasjonen omfatter blant annet sekundær sirkulasjon som blander stratosfærisk ozon. I tillegg påvirker den monsunnedbøren og den stratosfæriske sirkulasjonen på den nordlige halvkule om vinteren (brå stratosfærisk oppvarming)

Observasjoner ved hjelp av værballonger
---------------------------------------

Freie Universität Berlin har et datasett fra radiosondeobservasjoner fra Kanton Island i Stillehavet, Maldivene og Singapore. Dette ble brukt til å lage denne figuren på 1980-tallet.

Tid–høyde plott av ekvatorial sonal vind i m/s mellom 20 og 35 km over havnivå i løpet av en tiårsperiode. Østavinden er skyggelagt.

Kilder
------

* Andrews, D.G. J.R. Holton, and C.B. Leovy, 1987: *Middle Atmosphere Dynamics*. Academic Press, 489pp.
* Baldwin, M.P. *et al.*, 2001: The Quasi-Biennial Oscillation. *Rev. Geophys.*, **39**, 179–229.

Eksterne lenker
---------------

* Flere plott og en forklaring av teorien
* Dataserien fra Berlin (1953–2001)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
En **regulator** har som oppgave å påvirke et system slik at systemet oppnår en ønsket tilstand. 
Regulatorer kan være alt fra enkle mekaniske innretninger til komplekse matematiske funksjoner.

Et eksempel, som forklarer begrepene, kan være en person som står i en dusj. La oss si at personen ønsker å holde en stabil komfortabel temperatur. Nervecellene i huden sender elektriske pulser til hjernen. Hjernen behander informasjonen fra nervecellene sammen med ønsket referansetemperatur, og elektrise pulser sendes ut til musklene i armen som styrer krana i dusjen. 

I forbindelse med dusj-eksempelet kan følgende begreper defineres: 
Hjernen er regulator. 
Ønsket temperatur er referanse. 
De temperaturfølsomme nervecellene i huden er målingsorgan.
De elektriske pulsene fra disse nervecellene målinger. 
Elektriske pulser fra hjernen til musklene i armen er pådrag.
Armen er pådragsorgan. 

Typer av regulatorer
* Modellprediktiv regulator (MPC)
* PID-regulator
* Fuzzylogikk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
Kvarts er et mineral som gir muslige brudd, men mangler kløvretninger
*Denne artikkelen handler om terminologien som blir brukt for å beskrive bruddflater på krystaller og mineralklumper. For brudd i bergarter, se brudd (geologi).*
**Brudd** er et uttrykk som innenfor mineralogien som beskriver et minerals evne til å dele seg i andre retninger enn eventuelle kløvretninger. Ikke alle mineraler har kløvretninger slik som kvarts, og kløv må ikke forveksles med brudd. Mineraler skiller seg ofte fra hverandre ved at de kan ha forskjellige bruddflater selv om de ellers ser helt like ut, derfor er denne egenskapen viktig og mye brukt til å identifisere mineraler.

Terminologi
-----------

### Konkoidalt brudd

Obsidian
**Konkoidalt brudd** eller **muslig brudd** er en kurvet glatt flate som inneholder fordypninger og forhøyninger som kan minne om skjellet til en musling. Ordet "konkoidalt" kommer fra gresk og betyr skjell eller skjellaktig. Man finner ofte dette på amorfe eller mikrokrystallinske mineraler som flint, opal eller obsidian men finnes også på krystallinske mineraler som kvarts.
**Subkonkoidalt brudd** er det samme som konkoidalt, men ikke like kurvet.

### Jordaktigt brudd

Limonitt
**Jordaktigt brudd** ser ut som nylig brutt jord. Dette forekommer ofte på bløte og løst sammensatte mineraler, som limonitt, kaolinitt og aluminitt.

### Takket brudd

Gedigent kobber
**Takket brudd** er takket skarpt og ujevnt. Forekommer i gedigne metaller som kobber og sølv.

### Splintret brudd

Krysotil
**Splintret brudd** består av lange spisse og flisete splinter. Det er særdeles vanlig på fibrige mineraler som krysotil, men kan også forekomme på ikke fibrige mineraler som kyanitt.

### Ujevnt brudd

Magnetitt
**Ujevnt brudd** er selvbeskrivende. Det opptrer på en rekke mineraler som arsenopyritt, pyritt og magnetitt.

Se også
-------

* Ord og uttrykk i steinindustrien
* Brudd (geologi)
* Kløv (geologi)
* Kløv (mineralogi)

Referanser
----------

1. ↑  «Fracture (mineralogy)» **(engelsk)**. Britannica Online Encyclopedia. Besøkt 1. november 2008.
2. 1 2 3  «Mineral» **(engelsk)**. Britannica Online Encyclopedia. Besøkt 1. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Geoleksi, geologisk leksikon

| * v
* d
* r
Mineralidentifisering |
| --- |
| Kløv (spaltbarhet) **·** Krystallform **·** Krystallsystem **·** Brudd **·** Glans **·** Hardhet **·** Spesifikk vekt **·** Strekfarge |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Regulakjeda på kartet over AntarktisRegulakjedaRegulakjedaRegulakjeda på kartet over Antarktis
**Regulakjeda** utgjør den nordøstre delen av fjellområdet Borgmassivet i Dronning Maud Land i Antarktis, fra Jøkulskarvet i sørvest til Ytstenut i nordøst. Fjellkjeden består av en rekke topper, inkludert Flårjuven, Aurhø, Hornet og Snøhetta, sørvest for Ahlmannryggen.

Borgmassivet ble flyfotografert av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher, men vistes ikke korrekt på kartene som ble utarbeidet på ekspedisjonen. Detaljert kartlegging ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under Maudheimekspedisjonen 1949–52. Regulakjeda er navngitt etter Herbert Regula, meteorolog på den tyske antarktisekspedisjonen. Tyskerne navnga en fjellkjede i dette området Regula-Kette, men det er høyst usikkert på om det dreier seg om samme kjede.

Kilder
------

* Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 11997
* Regulakjeda *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
*Denne artikkelen er om brudd i bergarter. For terminologien som beskriver form og struktur på bruddflater på en krystall eller mineralklump, se brudd (mineralogi)*
Bruddflate på larvikitt
**Brudd** eller en **oppsprekkning** er uttrykk innenfor geologien som blir brukt for å beskrive sprekker som har oppstått i en geologisk formasjon, en bergart eller et mineral.
Dette må ikke forveklsles med kløv som brukes til å beskrive et minerals eller bergarts evne til å dele seg innenfor bestemte retninger skapt av indre struktur.

Brudd brukes også av geologer som generelt beskrivende ord i tilknytning til andre former for oppsprekking av fjell.

Andre betydninger
-----------------

El Chino, nær Silver City, New Mexico, er et åpent dagbrudd der det utvinnes kobber.
**Brudd** kan også være et sted der stein eller malm brytes i dagen, se dagbrudd eller steinbrudd.

Se også
-------

* Ord og uttrykk i steinindustrien
* Brudd (mineralogi)
* Kløv (geologi)
* Kløv (mineralogi)

Eksterne lenker
---------------

* Geoleksi, geologisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |