recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«**Shanti Devi**» (hindi: *Fredens gudinne*) var en skonnert som forfatteren Axel Jensen bodde i og eide sammen med sin indiske kone Pratibha frem til 1990.

Fartøyet ble bygget i 1905 ved Sjötorps Varv ved Vänern i Sverige, fikk først navnet «Zeus», men ble senere registrert i Gibraltar med navnet S/Y «Shanti Devi» under Jensens eierskap.

Etter at Jensen ble alvorlig syk ble skuta solgt og seilte noen år under norsk flagg til den uforklarlig sank utenfor Arendal i 2012. Flere forsøk på å berge fartøyet har mislyktes.

Skipet ble opprinnelig bygget som fraktskute og optimalt dimensjonert for ferdsel gjennom det svenske kanalsystemet, Göta kanal, og for seiling på Nordsjøen og Østersjøen.

Da «Shanti Devi» i 1984 seilte inn i Oslofjorden bestod besetningen av, i tillegg til eierne, kaptein Sven Kviman, lege Gun Sandahl, førstestyrmann Bengt Persson, matros Louise Sandahl, tømmermann Josef Horvat, kokk Poonam Rampal og maskinsjef/trubadur Robert E. Haraldsen (av Axel Jensen kalt «Merlin»).

I 1985 og 1986 var «Shanti Devi» hovedbasen for planlegging og administrasjon av Oslo Internasjonale Poesifestival under Jensens ledelse.

Kunstneren Pushwagner, som var nær venn av Jensen, har laget et litografi av «Shanti Devi» utenfor Akershus festning.

Referanser
----------

1. ↑  Artikkel i «Fedrelandsvennen»

Eksterne lenker
---------------

* Axel Jensens hjemmeside
**«Soldaten og den smilende piken»** er et oljemaleri fra rundt 1657/1658 av den nederlandske maleren Johannes Vermeer. Maleriet er 50,5 cm høyt og 46 cm bredt. Motivet er en ung pike og en soldat som sitter ved et bord. Maleriet er en del av Frick Collection i New York.

Motiv og beskrivelse
--------------------

Maleriet skildrer en ung pike som sitter sammen med en soldat ved et bord. Piken har et vinglass i hånden og smiler imøtekommende til ham. Hun har åpnet venstre hånd i en retorisk gest for å illustrere en livlig samtale. Lyset fra et åpent vindu strømmer ned over piken. 

I kontrast til piken sitter soldaten med ryggen til og i dyp skygge. Vermeer har malt han med en kraftig perspektivforskyving slik at han virker flere ganger større enn piken. Det gjør at piken virker mer sårbar. En effekt som ytterligere forsterkes ved skyggen han sitter i og uniformens røde farve. 

På veggen bak piken henger et kart som er malt med en slik en presisjon at det har vært mulig å identifisere det; det er tegnet av Balthasar Florisz. van Berckenrode og utgitt i Nederlandene i 1620 og forestiller de nederlandske og vestfrisiske provinsene. Farvene har Vermeer imidlertid endret; landområdene har blitt blå for å skape harmoni med maleriets farveskala. Det er også mulig at Vermeer ved å male landområdene blå signalerte hærens forminskede innflytelse og Nederlandenes tilknytning til flåten. I virkeligheten hadde kartet avdempede okerfarver som på hans maleri «Fruktsommelig kvinne leser et brev» hvor det samme kartet finnes. 

Rommet med det samme vindu, bord og stoler ses også på et annet av Vermeers malerier «Pike som leser et brev ved et vindu» fra 1657, hvor piken er kledd i samme kjole. Vermeer kan ha vært inspirert til «Soldaten og den smilende piken» av den samtidige nederlandske maleren Pieter de Hooch som ofte malte soldater som slappet av i hjemlige omgivelser. Vermeer har imidlertid en annen idé med motivet enn de Hooch; vinglasset og soldaten som tårner seg opp over og dominerer piken, lyset fra vinduet og pikens hvite slør; alt som narrative referanser for å illustrere maleriets historie om en soldat i ferd med å forføre en ung uskyldig pike.

«Soldaten og den smilende piken» ble kjøpt av den amerikanske kunstsamleren Henry Clay Frick for $ 300 000 i 1911.

Eksterne lenker
---------------

* Soldaten og den smilende piken på essentialvermeer.com
«Start» har flere betydninger.
«Start» står i dag på Flysamlingen på Gardermoen
«Start» hadde en Argus-motor på 100 hk.
50 årsjubileet for flyturen med «Start» ble i 1962 markert med et eget frimerke. Horten Filatelistklubb sørget for at 200 spesialstemplede konvolutter ble med på flyturen fra Borre til Fredrikstad.
**«Start»** er Norges første fly. Det er et Rumpler Taube monoplan, og ble kjøpt i Tyskland for kr. 30 000,-. Flyet ankom Horten 25. mai 1912. Pengene til innkjøp av flyet var skaffet til veie ved innsamling i regi av *Undervandsbaaten «Kobben»s Flyvekomite*, bestående av befalet på nevnte fartøy. Initiativtaker var nestkommanderende, sekondløytnant Hans Fleischer Dons. En av dem som bidro mest i innsamlingen var kong Haakon VII.

Den første flyturen var 1. juni samme år, med løytnant Dons ved spaken. Turen gikk fra Gannestad ved Borre utenfor Horten, tok en runde over Karljohansvern, så over fjorden til Moss, videre til Øra utenfor Fredrikstad, der flyet landet. Turen var 48 kilometer lang og varte i 35 minutter. Dons fikk mye heder og berømmelse, og fikk skriftlige gratulasjoner fra Kongen og regjeringen.

Ettersom den første flygningen kom brått på både presse og publikum, ble det arrangert en ny flygning uken etter, den første offisielle flygning i Norge. Det var kalt ut 800 soldater fra Fredrikstad for å holde orden på publikum, som ble anslått til 10 000 personer. Dons, fremdeles uten flysertifikat, skulle på denne turen ha med en passasjer. Han hadde valgt ut kaptein Carsten Tank-Nilsen fra «Kobben»s Flyvekomite.

Den 1. august 1912 ble «Start» gitt som gave fra Flyvekomiteen til Marinen. Marinens Flyvevaaben ble stiftet i 1916. «Start» er tatt vare på, og er utstilt i Forsvarets flysamling på Gardermoen.

50 års-jubileet for den historiske flyvningen ble markert stort i 1962, hvor blant annet postvesenet ga ut et eget «Start-frimerke».

Litteratur
----------

* Flyvemaskinen Start (Roar Glenne, 2003) ISBN 82-993810-9-6
* Tom Arheim, Bjørn Hafsten, Bjørn Olsen, Sverre Thuve (1994). *Fra Spitfire til F-16 : Luftforsvaret 50 år 1944–1994*. Oslo: Sem & Stenersen. ISBN 82-7046-068-0. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

> "Er han død?" Kvinnelig tilskuer etter å besvimt under Dons' flygning 7. juni
> 
> 
> 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
*Se også Øyvind Strand (dirigent)*

**Øyvind Strand** (født 24. februar 1958 i Bergen) er en norsk forfatter. Strand debuterte som romanforfatter i mars 2010 med romanen "Gjørme - en kjærlighetshistorie" på Happy Jam Factory forlag. Romanen ble november 2010 innkjøpt via Norsk kulturråds innkjøpsordning for skjønnlitteratur. Strand har tidligere utgitt (1984) diktsamlingen "Tanker" på eget forlag. Samlingen ble innkjøpt via innkjøpsordningen for skjønnlitteratur.

Strand deltok med dikt i Signaler 93, Cappelen forlag og i Skrivekunst, Eide forlag. Vinner av lokal og nasjonal novellekonkurranse i 1996, i regi av Landsforeningen for hjerte- og lungesyke og Jo Vestly produksjon.

Strand er opprinnelig utdannet konditor/baker og har arbeidet som konditor og baker i Bergen, Longyearbyen, Porsgrunn og Oslo. Strand har studert ved Forfatterstudiet i Bø og ved Skrivekunstakademiet i Bergen. Han har også arbeidet som skribent og tekstforfatter.

Referanser
----------

1. ↑  Happy Jam Factory, informasjon om forfatter og debutromanen
2. ↑  Øyvind Strand skriver: Skjelven, svak og ofte redd[*død lenke*]
3. ↑  Google Bøker: Tanker
4. ↑  Google Bøker: Signaler (1993)

Eksterne lenker
---------------

* Øyvind Strand skriver (blogg)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Øyvind Stene** (født 1947) er en norsk direktør. Han har hatt stillingen som direktør i Statens kartverk og Kystverket.

Stene ble utdannet sivilingeniør ved NTH i 1973.

Han begynte sin karriere i selskapet Viak og arbeidet her frem til 1984, med unntak av halvannet år som Norad-ekspert i Zambia. I 1984 ble han ansatt som direktør i Norges Sjøkartverk i en åremålsstilling på seks år, og i 1990 ble han ansatt i ny åremålsstilling som kartverksjef i Statens kartverk. I 1996 ble han partner og rådgiver hos Kjeld Rimberg & Co til han i 2000 ble direktør i Kystverket for en åremålsperiode på seks år. Der ledet han blant annet flyttingen av Kystverket fra Oslo til Ålesund. Fra 2006 til 2012 hadde han stillingen som generalsekretær i Redningsselskapet.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, snl.no, besøkt 27. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Øyvind Stene ny generalsekretær i Redningsselskapet». *fvn.no* **(norsk)**. 19. april 2006. Besøkt 2. juni 2022.
3. ↑  «Her er Redningsselskapets nye sjef». *Aftenposten*. Besøkt 6. januar 2018.
4. ↑  «Lofotposten - Stene vil fratre». *www.lofotposten.no* **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Sunnhordland Kraftlag AS** (SKL) er et kraftselskap som ble etablert på Stord i 1946 som et regionalt samarbeidstiltak for å sikre stabil og tilstrekkelig tilgang på elektrisk kraft til Sunn- og Midthordland.

SKL baserer kraftproduksjonen på vannkraft. De andre vannkraftanleggene er i Eikelandsosen (Fusa kommune) samt Børtveit og Lundsseter (Stord kommune).

Etter omstruktureringen er SKL et rendyrket produksjonsselskap, og Haugaland Kraft er et rent kunde/infrastrukturselskap. 

**Eiere:**
Sunnhordland Kraftlag eies av Haugaland Kraft AS 40,5 %, BKK AS 33,4 %, Finnås Kraftlag SA 10,0 %, Tysnes Kraftlag SA Arkivert 22. desember 2015 hos Wayback Machine. 5,0 %, Fitjar Kraftlag SA 3,4 %, Fjelberg Kraftlag SA Arkivert 22. desember 2015 hos Wayback Machine. 3,0 %, Skånevik Ølen Kraftlag SA 2,6 %, og Stord kommune 2,1 %.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no, besøkt 10. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ; besøksdato: 10. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
***The Patriot and the Spy*** er en amerikansk stumfilm fra 1915.

Handling
--------

To unge mennesker gifter seg i en landsby, og mottar gratulasjonene fra alle unntatt en annen avvist frier som ønsket å gifte seg med den samme kvinnen. Men paret lever lykkelig, og blir snart velsignet to ganger med barn. Men en krig blir erklært, etter at ektemannen har pådratt seg en skade for livet. Men den avviste frieren verver seg til militæret.

Ved fronten utmerker denne mannen seg, blir utnevnt til sersjant, men deretter blir han tatt til fange. Der aksepterer han et tilbud om å begynne som spion. Når han endelig vender tilbake til hjem-byen sin, forteller spionen en spennende historie om hvordan han hadde stukket av. Dette blir applaudert av alle han kjenner. Men han arbeider i all hemmelighet for fiendtlige styrker, som snart er på vei mot området.

Skuespillere
------------

* James Cruze som Pietro.
* Marguerite Snow som Blanchette.
* Alphonse Ethier som Johannes.
* Hal Clarendon.
* Samuel N. Niblack.
* Albert L. Reitz.
* Frank L. Gereghty.

Referanser
----------

1. ↑  THE PATRIOT AND THE SPY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Patriot and the Spy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Patriot and the Spy* på Silent Era Rediger på Wikidata
«**The Pet Goat**» (feilaktig også kjent som «**My Pet Goat**») er en amerikansk barnehistorie fra boken *Reading Mastery II: Storybook 1* av Siegfried Engelmann og Elaine C. Bruner (ISBN 0-02-686355-3). Boken er en del av de 31 bøkene i *Reading Mastery*-serien publisert av forlaget SRA Macmillan for engelskundervisning ved den amerikanske barneskolen.

Historien ble offentlig kjent på grunn av at USAs president George W. Bush, som en del av en fotosesjon, leste i den til skolebarn i Florida da han ble informert om terrorangrepet 11. september 2001. Spørsmål og teorier rundt Bush' reaksjon til hendelsene 11. september fokuserte blant annet rundt at Bush fortsatte å lese i boken, selv etter at han ble informert om angrepet.

Handling
--------

«The Pet Goat» er historien om en pikes kjælegeit som spiser alt den kommer over. Pikens foreldre ønsker å bli kvitt geita, men hun forsvarer den. Mot slutten av boken blir geita en helt da den stanger en biltyv helt til han gir opp. Et utsnitt fra boken er som følger:

«*A girl got a pet goat. She liked to go running with her pet goat. She played with her goat in her house. She played with her goat in her yard. But the goat did some things that made the girl's dad mad. The goat ate things. He ate cans and he ate canes. He ate pans and he ate panes. He even ate capes and caps.*»

Bush' lesing av boken i 2001
----------------------------

Kritikere av president Bush — Spesielt Michael Moore i filmen *Fahrenheit 9/11* — har påstått at Bush' fortsatte lesing av boken etter at han ble underrettet om terrorangrepet den 11. september viser at han var ubesluttsom da han måtte avgjøre hva som skulle gjøres med terrorangrepet. Hans tilhengere på den andre siden, mener at han greide å beholde roen selv i kriseøyeblikket, og peker på at ifølge korrespondenten Bill Sammon fra «*The Washington Times*» var Bush' pressetalsmann Ari Fleischer bak i klasserommet og holdt opp en tavle der han hadde skrevet «IKKE SI NOE ENNÅ.»

Kort tid etter at Moores film ble vist på kino, solgte Amazon.com ut alle eksemplarene den hadde av boken, med en måneds etterbestilling. Noen anonyme spøkefugler skrev satiriske omtaler av boken, for eksempel: *«Presidentmateriale, hele veien igjennom [...] Tempoet, ordvalget og layouten på hver side fanget fantasien min så mye at det tok meg omtrent syv minutter å komme til hektene igjen.»* (Amazon har siden slettet disse omtalene.)

Lesingen av boken ble parodiert på *MADtv*, der man blir tatt med inn i Bush' tanker om at kjælegeita angriper Amerika.

Kilder
------

* Engelmann, Siegfried, and Elaine C. Bruner. *Reading Mastery II: Storybook 1.* Rainbow ed. Worthington, Ohio: SRA Macmillan/McGraw-Hill, 1995. (ISBN 0-574-10128-4)

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* En diskusjon på Google Answers om saken
* Artikkel i *The Oregonian*
* En video av Bush da han leser *The Pet Goat*
* En interessant dag: President Bush' bevegelser og gjerninger den 11. september 2001
* Hele teksten av *The Pet Goat* Arkivert 15. desember 2005 hos Wayback Machine.

Portal: Litteratur
***The Sacrifice*** er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1909, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Herr og fru Hardluck er begge veldig generøse av natur, og ønsker å gi mest mulig passende presanger til hverandre, Hardluck har et lommeur, men ikke noe passende kjede til å henge på klokken. Mrs. Hardluck har et vell av hår, men ingen dekorativ kam til å bruke på håret. Hva verre er, økonomien deres er veldig dårlig for tiden. Men Mr. Hardluck for en god ide: Han går til en pantelåner med lommeuret sitt, og kjøper deretter en flott kam for sin kone, og dermed overraske henne.

I mellomtiden har Fru Hardluck også fått en utmerket tanke: Hun ønsker å ofre sitt eget hår, og med pengene hun tjener på dette kjøper hun et passende kjede til ektemannens lommeur. Dette gjør de selvfølgelig ukjent for hverandre, noe som selvfølgelig fører til store overraskelser for begge parter når de endelig skal overrekke gavene deres til hverandre.

Medvirkende
-----------

* Harry Solter som Mr. Hardluck
* Florence Lawrence som Mrs. Hardluck
* Linda Arvidson som i parykk-butikk
* John R. Cumpson som hos juveler
* George Gebhardt som hos juveler / pantelåner
* Arthur V. Johnson som i parykk-butikk
* Marion Leonard som i parykk-butikk
* Owen Moore
* Mack Sennett som i parykkbutikk / hos juveler / pantelåner

Referanser
----------

1. ↑  «The Sacrifice». *Silent Era* **(engelsk)**. Besøkt 25. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

(en) *The Sacrifice* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Sacrifice* på American Film Institute Rediger på Wikidata
* (en) *The Sacrifice* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Vebjørn Leonard Laamanen Horsfjord** (født 1970) er en norsk teolog. Han er dekan ved Fakultet for teologi, diakoni og ledelsesfag ved VID vitenskapelige høgskole.

Horsfjord forsker på interreligiøse relasjoner, religiøse minoriteter, og på religion og menneskerettigheter, blant annet kristen–muslimsk dialog. Han har arbeidet med interreligiøse dialoginitiativer i en årrekke. Fra 2001 til 2006 var han assisterende generalsekretær i Mellomkirkelig råd og ledet i denne perioden kontaktgruppen for Mellomkirkelig råd og Islamsk Råd Norge. Fra 2006 til 2011 var han generalsekretær for European Council of Religious Leaders, hvor han samarbeidet tett med Gunnar Stålsett. Han har vært nestleder for Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn.

Horsfjord ble cand.theol. ved Universitetet i Oslo i 1996 og tok doktorgrad ved Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo i 2015 med en avhandling om det muslimske dialoginitiativet «A Common Word between Us and You». Deretter var han postdoktor ved Det teologiske fakultet ved UiO 2015–2017. Han ble så professor i religion, livssyn og etikk ved Høgskolen i Innlandet, før han i 2023 ble ansatt som dekan ved Fakultet for teologi, diakoni og ledelsesfag ved VID vitenskapelige høgskole.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1044274700, besøkt 2. august 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 1044274700, besøkt 9. september 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Ny dekan ved VID». *Khrono*. Besøkt 22. februar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
**Kirsten Helga Bryhni** (født 8. juli 1944 i Asker, død 17. november 2009) var en norsk filmprodusent som fra 2004 til 2008 var direktør for Norsk filmutvikling. Hun hadde lang erfaring fra filmbransjen og var assistent på filmene Oss (1976) og Kjære Maren (1976). I 1978 var hun med på produksjonen av Formynderne. Hun var production manager for Liten Ida (1981) og Krypskyttere (1982) og produsent for Søsken på Guds jord (1983)

Hun hadde vært leder for produsentlinjen ved Filmhøgskolen på Lillehammer og var fram til 2003 direktør for Audiovisuelt produksjonsfond. Etter at hun gikk av som direktør for Norsk filmutvikling ved sammenslåingen til Norsk filminstitutt i 2008, var hun faglig rådgiver der til hun døde året etter.

Filmografi
----------

Etter 1985
* *Makaroni Blues* (1986)
* *Over stork og stein* (1994)
* *H.C. Andersen og den skæve skygge* (1998)
* *Sofies verden* (1999)
* *Sofies verden* (TV) (2000) TV mini-serie
* *Hamilton* (2001) (TV)
* *Anniken* (2009)

Referanser
----------

1. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune

Kilder
------

* *Hvem Hva Hvor 2005* side 119
* Nina Refseth, Kristenn Einarsson: *Minneord Kirsten Bryhni* i Aftenposten Kultur 23. november 2009 side 13.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kirsten Bryhni på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Kirsten Bryhni i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Kirsten Bryhni på AllMovie Rediger på Wikidata
* Pressemelding, 12.12.2003 Utgiver: Kultur- og kirkedepartementet *Ny direktør for Norsk filmutvikling tilsatt*
**Else Lundestad Bakkelid** (født 25. desember 1976 på Sandane i Gloppen kommune) er en norsk friidrettsutøver, som konkurrerte innen diskoskast. Hun representerte Fjellhug/Vereide IL i de aldersbestemte klassene, og har siden vært medlem av Gloppen Friidrettslag.

Bakkelid er spenstig og 180 cm høy og trente tidlig innen høydehopp og hoppet 1,65 meter som 16-åring. Hennes høyde viste seg også gunstig for diskoskast og det ble hennes øvelse. Hun har fulgt i de gode kasttradisjonene som har vært i Gloppen og trente mye sammen med sin ett år eldre lagvenninne, Elin Isane. Bakkelid gikk videregående skole ved Firda videregående skole.

Hun satte sin personlige rekord i 1998 under et stevne på kastbanen *Loggane* på Rygg 17. juni 1998 med 47,83 meter. Resultatet plasserer Bakkelid som nummer 27 i Norge gjennom alle tider per 1. januar 2022. Hun sluttet med kasting tidlig i 2000-årene, ble mor og tok utdannelse som førskolelærer. 15 år senere tok hun opp igjen kastingen og vant sin første NM-medalje med bronse i 2018, 41 år gammel. 44 år gammel vant hun sølv i NM 2021 og bronse året etter i 2022.

Bakkelid tilhører en friidrettsfamilie som niese av sleggekaster Magne Føleide og søskenbarn til sprinteren Eli Føleide på sin mors side, og søskenbarn til hekkeløperen Harald Gjengedal og forskeren Terje Gjengedal på sin fars side.

Medaljer i norske mesterskap
----------------------------

| Plassering | Øvelse | År |
| --- | --- | --- |
| Bronse | Diskos | 2018 |
| Sølv | Diskos | 2021 |
| Bronse | Diskos | 2022 |

Se også
-------

* Liste over kjente personer fra Gloppen kommune
* Liste over kjente elever ved Firda videregående skole

Referanser
----------

1. ↑   www.minfriidrettsstatistikk.info, besøkt 18. september 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  
«Utøveroversikt - L». friidrett.no.  *statistikk*
3. ↑  
«Alle tiders beste diskoskastere». friidrett.no.  *statistikk*
4. 1 2 3  
«NM-medaljer kvinner diskos». friidrett.no.  *statistikk*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Else Lundestad Bakkelid – Norges Friidrettsforbund
**℮-tegnet** (**-merket/-symbolet**) er et symbol som benyttes for å attestere at mengden av en ferdigfylt vare i en forpakning er i samsvar med EU-direktiv 76/211/EØF. Det er en forkortelse for *quantité **e**stimée* (fransk: antatt mengde).

Bruksområder
------------

På en pakning skrives som regel innholdets volum eller vekt. Dette målet kalles varens *nominelle volum* respektive *nominelle vekt*. Symbolet ℮ skrives på varer som selges innenfor EU-området i nærheten av teksten over varens nominelle vekt eller volum for å vise at produsenten eller importøren av varen garanterer at feilmarginen for innholdets *faktiske* (virkelige) vekt eller volum ligger innenfor de grenser som har blitt besluttet gjennom EU-direktiv 76/211/EEC om «tilnærming av medlemsstatenes lovgiving om ferdigpakking av bestemte varer etter vekt eller volum».

Bruken av tegnet er ikke obligatorisk, og varierer derfor mye mellom de forskjellige EU-medlemslandene. I Sverige gir Sveriges provnings- och forskningsinstitut (SP) bedrifter retten til å bruke ℮-merket gjennom et ℮-merkingssertifikat.

Tegnets utforming
-----------------

℮-tegnets spesifikasjon
Symbolet ℮ minner om den likeformede bokstaven e, men med tykkere vertikale sider. Høyden skal være minst 3 mm. Tegnets utseende er nøye beskrevet i EU-direktivet 71/316/EGG.

Visning av tegnet
-----------------

Mange fonter inneholder tegnet ℮, men det er ikke et «standardtegn» og det kan derfor skje at tegnet ikke vises hvis fonten ikke har støtte for tegnet.

|  |  |
| --- | --- |
| Apple Macintosh | *ESTIMATED SYMBOL* i tegnpaletten |
| HTML | &#8494; eller &#x212e; |
| Microsoft Windows | `**Alt**` + `**+212E**` |
| Microsoft Windows | `**Alt**` + `**+212E**`eller`**212E**` `**Alt**` + `**X**` |
| Microsoft Word | U+212e |
| OpenOffice.org | `**Ctrl**` + `**Shift**` + `**212E**` |
| TeX | \textestimated (textcomp nødvendig) |
| Unicode | U+212e |
| XML | &#x212e; |
| Python | u"\u212e" eller u"\N{ESTIMATED SYMBOL}" |
|

Referanser
----------

1. ↑  «RÅDETS DIREKTIV af 20. januar 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om emballering af visse varer efter vægt eller volumen i færdigpakninger» **(dansk)**. De Europæiske Fællesskabers Tidende. 21. februar 1976. s. 5. Besøkt 24. april 2016.
2. ↑  Apple Character Palette Instructions Arkivert 6. juni 2012 hos Wayback Machine. (engelsk)
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. april 2017. Besøkt 23. juni 2017.
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* EUR-Lex Adgang til EU-lovgivningen (dansk)
**Ann Viljugrein** er avdelingsdirektør for bank- og forsikringstilsyn i Finanstilsynet, en stilling hun tiltrådte i februar 2018.

Viljugrein ble i 1995 uteksaminert som siviløkonom fra Norges Handelshøyskole (NHH) i Bergen og ble ansatt i det daværende Kredittilsynet samme år, i seksjon for dokumentbasert tilsyn og analyser.

Hun har hatt ulike stillinger på bank- og forsikringsområdet i Kredittilsynet/Finanstilsynet, avbrutt av opphold i Norges Bank (1998–99) og Arbeids- og inkluderingsdepartementet (2004–07).

Fra 2007 har Viljugrein vært ansatt i Finanstilsynets seksjon for soliditetsregulering, først innenfor forsikring, og etter 2014 innenfor bank. Hun var fungerende nestleder i avdelingen for bank- og forsikringstilsyn fra 1. september 2014 og nestleder siden oktober 2016, til hun i februar 2018 ble utnevnt som avdelingsdirektør etter Emil R. Steffensen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Ann Viljugrein ny avdelingsdirektør i Finanstilsynet». *Dokumentnummer 1/2018* **(norsk)**. Finanstilsynet. 25. januar 2018. Besøkt 11. april 2018.
2. ↑  «Ann Viljugrein – Nestleder i bank- og forsikringsavdelingen Finanstilsynet» **(norsk)**. Finans Norge. Arkivert fra originalen 12. april 2018. Besøkt 11. april 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Kirschwasser fra Schwarzwald.
**Kirschwasser** (direkte oversatt fra tysk; kirsebærvann) eller **Kirsch** er et klart brennevin framstilt ved dobbelt destillering av gjæra saft av små, svarte kirsebær. I dag brukes både søte og sure kirsebær, men opprinnelig ble kirsch framstilt av sure moreller av en type som vokser i og omkring Schwarzwald i Tyskland, som anses for kjerneområdet for kirschproduksjonen. Brennevin av kirsebærmesk er ellers kjent fra Sveits og Frankrike. Kirschwasser som produseres for salg er som regel utblanda til en alkoholstyrke på 40%. Til framstilling av ei helflaske kirsch går det med ca. 10 kg kirsebær.

Til forskjell fra kirsebærlikører er kirshwasser klart og usukra. Tradisjonelt er det blitt servert avkjølt i små glass som en aperitiff eller etter måltidet. Et godt kirschwasser har en behagelig smak og aroma av kirsebær, og kan godt drikkes temperert. 

Kirsch er en nødvendig ingrediens i sveitsisk ostefondue og i Schwarzwälder Kirschtorte. Det brukes også i enkelte drinker, som Lady Finger, Florida Cocktail og Black Forest.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas **·** GND
 |
**Alle nasjoners kirke** (også *Basilica Agoniae Domini* = Dødsangstbasilikaen) er en kirke på Oljeberget rett ved Getsemane i Jerusalem. Kirken ligger på en klippe der Jesus sies å ha bedt innen han bletatt til fange (Markus 14,32-42).

Kirkebygningen
--------------

Nåværende kirke ligger på samme sted som to tidligere kirker har stått. Et kapell fra 1100-tallet ble oppgitt i 1345. En enda eldre basilika i bysantinsk stil fra 300-tallet ble ødelagt i et jordskjelv i år 746. Nåværende kirke ble bygget årene 1919-1924 etter tegninger av arkitekt Antonio Barluzzi. Finansieringn var gaver fra tolv land.

Kirken er en basilika og dens tak har tolv kupler som hviler på seks pilarer. Kirkerommets høyalter står ved et stort klippestykke der Jesus sies å bedt ha bedt innen han ble tatt til fange.
Ovenfor kirkens entré er en mosaikk der Kristus avbildes som lenken mellom Gud og mmenneskeheten.

Eksterne lenker
---------------

* Sacred Destinations

(en) Church of All Nations (Jerusalem) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Alle sjelers dag** eller **allesjelersdag** (lat.: *commemoratio omnium animarum*) er en kristen høytidsdag som feires den 2. november.

Dagen er til minne om alle sjeler som døde i troen, men ikke hadde fått lest sjelemesse og derfor fremdeles befant seg i skjærsilden. Dette var sjeler som de etterlevende derfor ba for. «På denne dag man bede må, for all den synd som utestå.»

I Den katolske kirke er dagen (som ble innført i år 998) en felles messedag for de døde som var så fattige at de ikke hadde penger til å la presten lese sjelemesse over seg. I den romersk-katolske kirke var det tradisjon med å tenne lys på gravene denne dagen.

I Den ortodokse kirke er dagen en festdag til ære for helgenen Eustachius.

Alle sjelers dag i Norge
------------------------

Dagen har ikke lenger noen fast tradisjon i Norge og den er bare sjelden avmerket på primstaven. Om den var avmerket er primstavmerket menneskefigurer. Som minnedag falt denne dagen bort etter reformasjonen i Norge.

Tradisjonen sier også at en på denne dagen ikke skulle slå hardt med dørene, for da kunne en sjel komme i klemme. Noen steder var det forbudt å spinne garn på denne dagen. Man skulle også vokte seg vel for å arbeide på denne dagen, da slikt kunne være forbundet med uhell. Overtroen var også forbundet med straff fra sjelene i skjærsilden, som kunne vise seg på jorden og hjemsøke dem som hadde gjort dem urett mens de levde.

Se også
-------

* Allehelgensdag
* De dødes dag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Alle mine triste horer*** (orig: *Memoria de mis putas tristes*) er en roman fra 2004, skrevet av den colombianske forfatteren Gabriel García Márquez (1927–2014).

Handling
--------

Til sin 90-årsdag ønsker en gammel journalist seg en natt sammen med en ung jomfru som arbeider som prostituert for å forsørge familien sin. Mannen lar sin gamle bekjente - bordell-eieren Rosa Cabarcas, arrangere dette møtet for ham. Men den natten føler mannen en plutselig kjærlighet for den unge kvinnen, noe han aldri har følt for noen andre kvinner tidligere, og han velger derfor å ikke ha sex med henne.

Som et resultat sørger han for at Rosa Cabarcas gjentatte ganger gir ham flere netter sammen med den unge kvinnen, hvis navn han ikke kjenner og som han bare kaller Delgadina. Men hver gang sover hun, og blir overvåket av den gamle mannen. Underveis får man også tilbakeblikk fra mannens tidligere liv, og de andre kvinnene i hans liv: moren hans, som døde ung. Ximena, som ønsket å gifte seg med ham og som han hadde forlatt. Samt Damiana, hans eldre husholderske, og alle kvinnene han hadde forhold til før han møtte Delgadina.
**Kirsebærflue** (*Rhagoletis cerasi* (Linnaeus 1758) ) tilhører familiegruppen båndfluer (Tephritidae).

Utseende
--------

Kirsebærfluen er ca. fem millimeter lang.

Levevis
-------

Larvene til kirsebærfluen utvikler seg enten i kirsebær eller kaprifol-bær, og gjør bærene uselgelige (markspiste). Det finnes to såkalte vertsraser, en som går på kirsebær og en på kaprifol. De fleste funn i Norge så langt har vist seg å være av kaprifolrasen, og fluen er derfor ikke et alvorlig skadedyr i Norge. 

Fluer tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der fluelarvens indre og ytre organer endres.

Skadedyr
--------

I Norge er ikke kirsebærfluen regnet som et alvorlig skadedyr, de norske fluene lever mest på kaprifol og ikke så ofte på kirsebær. Andre steder finnes fluen på kirsebær, og er da et alvorlig skadedyr, ettersom den gjør at bærene blir markspist.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Tovinger (Diptera)
	+ Underorden **Fluer** (Brachycera)
		- Gruppe **Høyere fluer** (Cyclorrhapha)
			* Gruppe **Schizophora**
				+ familie **Båndfluer** (Tephritidae)
					- slekten *Rhagoletis*
						* **Kirsebærflue – *Rhagoletis cerasi* (Linnaeus 1758)**

Eksterne lenker
---------------

* (en) *kirsebærflue* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *kirsebærflue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *kirsebærflue* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *kirsebærflue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *kirsebærflue* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *kirsebærflue* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *kirsebærflue* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rhagoletis cerasi* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Rhagoletis cerasi* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rhagoletis cerasi* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** NKC
 |
**Kirsten Dorothea Aagaard Hansen** (født 18. januar 1850 i Moss, død 20. desember 1902) var en norsk lærer, forfatter og salmedikter. Hansen er representert med to salmer i den svenske salmeboken fra 1986 og to salmer, en selvskrevet og en oversatt i *Norsk Salmebok* og en oversettelse i *Norsk salmebok 2013*.

Hun var datter av Christian August Aagaard Hansen, lærer i Moss, senere rektor ved Horten høyere allmennskole, sokneprest i Berg i Troms og til slutt sokneprest i Vikedal i Ryfylke i Rogaland. Kirsten fikk en god utdannelse og behersket engelsk, fransk, tysk og latin.

Hun var påvirket av vekkelsesbevegelsen starten av Lars Oftedal, og salmenen hennes ble diktet og oversatt inn i denne tradisjonen.

Salmer
------

* Min frelser, du som legedommen eier (nr 232 i den svenske salmeboken, nr. 629 i den norske), 1877
* Hur ljuvligt det är att möta (nr 301 i den svenske salmeboken), 1871
* Vi stemmer i en frydesang (nr. 375 i den norske salmeboken)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Aasmundtveit, Anne Kristin (1962-) (1995). *Biografisk leksikon til Norsk salmebok og Norsk koralbok*. Oslo: Verbum Forlag. s. 84-85. ISBN 8254305730.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalisert til Bokhylla.no av Nasjonalbiblioteket]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**María Florencia Mutio** (født 20. november 1984 i Paraná) er en argentinsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 2012 i London. 

Mutio vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL-2012 i London. Hun var med på det argentinske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen for damer bak Nederland.

Tolv lag deltok, Argentina vant gruppe B foran New Zealand, med tre seiere, en uavgjord og et tap. I semifinalen møtte de Storbritannia, som de beseiret med 2-1. 10. august 2012 spilte de finale mot Nederland, Nederland vant finalen med 2-0.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2012 Storbritannias flagg London - Sølv i landhockey, kvinner - Argentinas flagg Argentina

Eksterne lenker
---------------

* (en) Florencia Mutio – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Florencia Mutio – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (ar) Florencia Mutio – Argentinas olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Brunla** eller **Brunlaug** er en herregård i Tanum sogn i Larvik kommune. Den har gitt navn til lenet og amtet av samme navn og det tidligere herredet Brunlanes.

I skriftlige kilder er gården første gang nevnt i 1376. Nikolas Galle, riksrådsmedlem i 1392, bodde der. Svigersønnen Markvard Bukk fra Pommern, og hans sønn Olav Bukk hadde også høye nasjonale embeder; Olav ble høvedsmann på Akershus festning. I 1438 ble Brunla gård plyndret av Hallvard Gråtopps opprørere. Den var da setegård til Markvards enke, fru Sigrid Niklasdotter Galle. Den danske fogden Jusse Jacobson bodde der også, og måtte gjemme seg med familien i Tanum kirke like ved. («Hallvard Ketilsson fra Hjartdal anklages for, sammen med Hallvard Gråtopp, å ha overfalt Jusse Jacobson med kone og barn på Brunla og i Tanum kirke på Brunlanes.»)

Opprørsflokken dro videre mot Oslo mens de, ifølge Olav Bukk i 1439, «*rofuæde badhæ kirkiur oc min nadighe herræ konungens almughe, slogho oc gripo dandæmen oc trugadhe lærdæ oc leiktæ, swa wæl rikæ som fatikæ, quinnor som men*». Olav Bukk klarte å drive flokken tilbake ved hjelp av «Svarte Jöns», den tidligere høvedsmannen på Akershus.

Olav Bukks datter Katarina ble gift med riksråden Hartvig Krummedike, og bodde på gården.

Senere ble gården til dels vanskjøttet, og inngikk i godssamlingen Larvik grevskap. En av brukerne var generalmajor Otto Henrik Schleppegrell, far til Friderich Adolph Schleppegrell. Familien Schleppegrell bodde der fra 1760 til 1808. Amtmannen Fredrik Wilhelm Wedel-Jarlsberg bodde der på festekontrakt fra 1816, og fikk skjøte i 1843. Familien Wedel-Jarlsberg solgte eiendommen i 1878.

Referanser
----------

1. ↑   Steinar Imsen: *Norsk bondekommunalisme* del 1, Dragvoll, Trondheim, 1990 (s. 151)
2. ↑  Opsahl, Erik: «Jöns Nilsson Svarte Skåning» i *Norsk biografisk leksikon* på snl.no. Hentet 12. juli 2023 fra
3. ↑  Bjørkvik, Halvard: «Hallvard Gråtopp» i *Norsk biografisk leksikon* på snl.no. Hentet 12. juli 2023 fra
4. ↑  Lorens Berg (1911). «Brunlanes : en bygdebok : historisk skildring av bygdens utvikling fra gammel tid ned til kjendte nutidsforhold med kart over Brunlanes, flere kartskisser og mange billeder». Cappelen. s. 154-165.
5. ↑  Gunnar Christie Wasberg (1976). «Brunlanes : en bygdebok : Gårdshistorie med tettbebyggelse, skoger, seterdrift, jakt og fiske, den sosiale sammenheng : kilder, litteratur, registre».
***Alenkij tsvetotsjek*** (originaltittel: *Аленький цветочек*) er en sovjetisk film fra 1952, regissert av Lev Atamanov.

Handlingsreferat
----------------

Før han drar på en lengre utenlandsreise, spør en handelsmann de tre døtrene sine om hva de ønsker at han skal bringe tilbake fra reisen sin. Den eldste datteren ber om en skinnende diadem. Den midterste datteren ber om et magisk speil, som ansiktet hennes alltid skal se ung ut i. Den yngste datteren, Nastenka, ber faren om å gi henne en vakker skarlagensrød blomst som den hun så i drømmene sine. Men hennes eldre søstre ler av ett slikt simpelt ønske.

Farens reise blir vellykket, og han får tak i alt han kom for - med unntak av Nastenkas skarlagensrøde blomst. Men en storm rammer skipet, og faren deres skylles over bord. Han våkner opp på en merkelig øy, som er full av alle slags underverker. Han utforsker området, og oppdager til slutt en vakker, rød blomst akkurat som den Nastenka beskrev. Men i det øyeblikket han plukker opp blomsten, kommer en stor storm over ham, og eieren av øya - et grusomt monster - dukker opp.

Monsteret forteller faren at han vil la ham beholde blomsten, men til gjengjeld må faren sende en av døtrene sine for å bo hos ham. Faren nekter, og monsteret gir ham en ring og forteller ham at den som tar ringen på vil bli teleportert tilbake til øya. Men hvis en av døtrene hans aldri dukker opp, må faren selv komme til øya og bøte med livet. Neste morgen kommer mannskapet på farens skip (som hadde lett etter ham) øya, og de redder ham. Vel hjemme gjør faren seg klar til å ta på seg ringen, og møte sin skjebne.

Imidlertid overhører Nastenka en samtale, hvor faren avslører planen sin til en kamerat. Faren ber også vennen om å ta seg av døtrene hans etter at han hadde dødd. Så Nastenka velger å ta på seg ringen, i all hemmelighet. Hun forventer å bli drept, men befinner seg i stedet på en vakker øy hvor hun blir ønsket velkommen av en snill, usett vert. Verten lar Nastenka reise hjem for å besøke familien hennes. Men forteller at hun må komme tilbake ved å sette ringen på fingeren innen klokken 20.00 - ellers dør han av ensomhet. Nastenka kommer hjem kledd i flotte klær, og med fantastiske presanger til søstrene sine. Men søstrene hennes blir imidlertid misunnelig på at hun bor i et praktfullt palass med slik ufattelig rikdom. Så de skrur i all hemmelighet tilbake alle klokkene i hjemmet med en time, for å sørge for at hun kommer en time for seint til øya.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0949326, Wikidata Q37312,
2. ↑  Персонажи «Союзмультфильма» начали путешествие по станциям Мосметро
3. ↑  АЛЕНЬКИЙ ЦВЕТОЧЕК (1952)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Alenkij tsvetotsjek* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Alenkij tsvetotsjek* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Alenkij tsvetotsjek* på Allociné Rediger på Wikidata
**Alert** er det nordligste permanent bosatte stedet i verden. Stedet er i Qikiqtaaluk Region i Nunavut i Canada, 817 kilometer fra Nordpolen. Stedets permanente befolkning var offisielt rapportert som null i folketellingen i 2011, men det var militære og vitenskapsfolk til stede når de telte, bare ikke offisielt permanent bosatt. Stedet tar sitt navn fra skipet HMS «Alert», som overvintret mellom 1875 og 1876 ti kilometer øst fra der hvor værstasjonen er i dag.

Alert har mange midlertidige innbyggere, siden stedet har en militær-radiobase, en værstasjon, en stasjon for global atmosfærisk overvåking og en flyplass.

Stedet er kjent for å ha mange militære som driver med amatørradio, mange der bruker det for å holde kontakt med familie og ellers drive tidsfordriv siden de er langt unna resten av verden.

Historie
--------

Alert fikk navnet sitt fra skipet HMS «Alert», et britisk skip som overvintret ti kilometer fra stedet. Skipets kaptein, George Nares, og mannskapet hans er de første som utforsket de nordlige delene av Ellesmereøya.

Kort tid etter andre verdenskrig begynte Charles J. Hubbard å få interesse i å etablere arktiske baser i USA og Canada. Planen hans var å etablere to hovedstasjoner, en på Grønland og en nord i det kanadiske arkipel, og begge to skulle være mulige å nå med skip. Disse stasjonene skulle da være hovedbaser for en del mindre stasjoner som bare ville være mulige å nå med fly. Disse mindre stasjonene skulle i starten bare være værstasjoner, men ville senere også fungere som mellomstajsoner for transport, kommunikasjon og andre befolkede områder, som ville hjelpe forskning i de arktiske områdene.

Værstasjonen i Alert ble etablert i 1950, mens den militære basen ble etablert i 1958.

Geografi
--------

Alert er 12 kilometer vest for Cape Sheridan, den nordøsterlige tuppen av the northeastern tip of Ellesmereøya, på kysten mot Lincolnsjøen. Alert ligger 817 kilometer fra Nordpolen, den nærmeste byen er Iqaluit, 2092 kilometer unna.

Stedet er omringet av bakker og daler. Bakken nær kysten består av skifer og leirskifer. Sjøen er for det meste dekket av is, men under sommeren smelter den. Temperaturen er minusgrader året rundt unntatt i juli og august.

Det er noen andre baser i nærheten av Alert, blant annet en forskningsbase i Eureka, 500 kilometer unna, og en inuittbeboelse i Grise Fiord, 800 kilometer sørøst.

Referanser
----------

1. ↑  «Life is cold and hard and desolate at Alert, Nunavut». 30. oktober 2013. Arkivert fra originalen 30. oktober 2013. Besøkt 31. januar 2016.
2. ↑  «Corrections and updates: Population and dwelling count amendments, 2011 Census». *www12.statcan.gc.ca*. Besøkt 31. januar 2016.
3. 1 2 3 4  «CFS Alert». *www.jproc.ca*. Besøkt 31. januar 2016.
4. 1 2 3  «Alert, Nunavut». *www.webcitation.org*. Arkivert fra originalen 9. august 2008. Besøkt 31. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tsjekkias flagg Tsjekkia |
|  i skihopping: |
| Skihopp European Youth Olympic Festival |
| Gull | 2013 Râșnov |  Lagkonkurranse  |

**Barbora Blažková** (født 23. september 1997 i Jablonec nad Nisou) er en tsjekkisk skihopper, som representerer JKL Desna.

Etter flere sesonger i kontinentalcupen debuterte Blažková i verdenscupen den 6. januar 2013 i Langenwaldschanze i Schonach im Schwarzwald, hvor hun endte nest sist på en 53.-plass. En drøy måned senere tok hun gullmedalje i lagkonkurransen under European Youth Olympic Festival i Râșnov.

Hun ble tatt ut i den tsjekkiske troppen til Ski-VM 2015 i Falun, der hun kvalifiserte seg til normalbakkerennet og endte nest sist på en 39.-plass. To dager senere deltok hun i mikslagkonkurransen, hvor hun sammen med Michaela Doleželová, Viktor Polášek og Jan Matura hoppet Tsjekkia til 11.-plass.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Barbora Blažková – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Barbora Blažková – skijumping.pl Rediger på Wikidata
*Angelus*, 1857-1859. Musée d'Orsay, Paris.
**Barbizon-skolen** (ca. 1830–1870) var en gruppe franske malere, som har fått navn etter landsbyen Barbizon nær Fontainebleauskogen, Frankrike, der de møttes og malte. De var med i en strømning i tiden som beveget seg mot realisme i kunsten, i motsetning til den mere formaliserte romantikken som lå under det meste av samtidig kunst.

I 1824 viste Parissalongen arbeider av John Constable. Hans landsbygdscenerier inspirerte en del yngre malere til å velge tilsvarende motiver og gi avkall på noe av det formelle med å komponere landskaper, og heller ta utgangspunkt i det som var der. Landskapet ble dermed tema, og ikke kulisse for mere dramatiske scener.

Mens Europa gjennomgikk sine revolusjoner i 1848, samlet kunstnerne seg i Barbizon for å prøve ut Constables ideer.

En av dem, Jean-François Millet, utvidet ideen til også å omfatte figurer – bønder som arbeidet på markene og andre landlige sysler. I *Aksplukkerne* ser vi tre kvinner som plukker de siste rester av høsten for hånd. Der er ikke noen story, intet drama, bare tre kvinner.

De førende i Barbizon var Jean-Baptiste Camille Corot, Théodore Rousseau, Jean-François Millet og Charles-François Daubigny – andre medlemmer var Jules Dupré, Narcisse Virgilio Diaz, Henri Harpignies, Félix Ziem og Alexandre DeFaux.

Både Rousseau (1867) og Millet (1875) døde i Barbizon.

I ettertid kan tanker og impulser fra Barbizon spores hos mange kunstnere fra flere land, både i Europa og Amerika.

Se også
-------

* Gustave Courbet
* Kunstnerkoloni
* Naturalisme
* landskapsmaleri

Eksterne lenker
---------------

* Hecht Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NDL
 |
reCAPTCHAs logo.
**reCAPTCHA** er et system opprinnelig utviklet av Carnegie Mellon University som bruker CAPTCHA til å digitalisere teksten i bøker samtidig som det holder roboter ute fra nettsteder de ikke skal ha tilgang til. 16. september 2009 ble reCAPTCHA kjøpt opp av Google. Prosjektet arbeider per 2009 med digitalisering av The New York Times’ arkiv. De har digitalisert 20 års arkiver, og håper å være ferdige med 110 år til innen 2010.[*trenger oppdatering*]

reCAPTCHA sender bilder av ord som tekstgjenkjennelsesteknologi (OCR) ikke har klart å tyde til samarbeidende nettsider. Nettsidene, som som regel ikke har noe å gjøre med digitaliseringsprosjektet å gjøre, gir dermed sine brukere i oppgave å løse disse ordene på samme måte som med annen CAPTCHA, som del av en valideringsprosess. De sender dermed resultatet tilbake til reCAPTCHA, som bruker disse i digitaliseringsjobben.

Systemet har rapportert å løse 200 millioner CAPTCHA-oppgaver per dag (per 2010), og samarbeider med sider som Facebook, Twitter, TicketMaster, Craigslist og StumbleUpon.

Referanser
----------

1. ↑  Luis von Ahn og Will Cathcart (16. september 2009). «Teaching computers to read: Google acquires reCAPTCHA» **(engelsk)**. Google. Besøkt 20. september 2009.
2. ↑  Luis von Ahn. (2009). *NOVA ScienceNow s04e01.* [TV-program]. Sitatet er fra 46:58. «The New York Times has this huge archive, over 130 years of newspaper archive there. And we've done maybe about 20 years so far of The New York Times in the last few months and I believe we're going to be done next year by just having people do a word at a time.»
3. ↑  reCAPTCHA: About us

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) ReCAPTCHA – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata