recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Den sentrale personen bak Finlands omlegging av utenrikspolitikken etter nederlaget mot Sovjetunionen var Paasikivi, her med den sovjetiske politikeren Kliment Vorosjilov
**Finlandisering** (finsk: *suomettuminen*, svensk: *finlandisering*, tysk: *Finnlandisierung*) er en prosess der en mektig stat har stor innflytelse over politikken som blir ført i en mindre nabostat. Ordet betyr «å bli som Finland». Ordet refererer til den sterke innflytelsen Sovjetunionen hadde over politikken som ble ført i Finland etter den finske fortsettelseskrigen (1941–1944) og under den kalde krigen.

Betegnelsen er generelt ansett som å være nedsettende. Ordet oppsto i vesttyske politiske debatter på slutten av 1960-årene. Når betegnelsen ble brukt i Tyskland og andre NATO land ble den referert som en avgjørelse et lite land tok for å ikke utfordre en mektigere nabostat i utenrikspolitikken. Den er vanligvis brukt til å referere til Finlands politiske relasjoner til Sovjetunionen, men den kan også refereres til lignende internasjonale relasjoner, slik som Danmarks politiske relasjoner til Tyskland mellom 1871 og 1940.

I Finland ble betegnelsen *finlandisering* oppfattet som sløv kritikk som stammet fra en manglende evne til å forstå hvordan et lite land må forholde seg til en supermakt som nabo uten å miste suvereniteten. Av mange vanlige finner ble betegnelsen sett på som sterkt nedsettende. Grunnen til at Finland gikk inn i et «finlandiserende» forhold til Sovjetunionen var av realpolitiske grunner, å overleve.

Kritikk
-------

USAs utenrikspolitiske eksperter fryktet at Vest-Europa og Japan skulle bli finlandisert, noe som kunne lede til en situasjon der USAs allierte ikke lenger støttet deres kamp mot Sovjetunionen. Teorien om «tautrekkingseffekten» (engelsk: *bandwagoning*) skapte støtte for ideen at hvis USA ikke lenger kunne sørge for en sterk og pålitelig støtte til de antikommunistiske organisasjonene hos sine allierte kunne NATO og USA-Japan alliansen kollapse.

Se også
-------

* Vasallstat
* Appeasement
* VSB-avtalen

Eksterne lenker
---------------

* *Finland's Relations with the Soviet Union, 1940–1986*
* *"Finlandization" in action: Helsinki's experience with Moscow*
* *Three cheers for Balkanization!* Arkivert 27. februar 2021 hos Wayback Machine.
* *The Silenced Media: The Propaganda War between Russia and the West in Northern Europe*
* *The Silent Estate?* Arkivert 3. oktober 2019 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** GND
 |
**Hordnesskogen** er en lavlandsskog i Fana og Ytrebygda bydel i Bergen kommune, som ligger omkranset av boligområder, gårder med kjøtt, melk og grønnsaksproduksjon, skoler, og BIR sitt forbrenningsanlegg. Gamle Stend hovedgård er nærmeste nabo, og en av grunneierne i skogsområdet. Stend Hovedgård var høvdingssete i vikingetiden, og huser nå blant annet Hordamuseet og Stend videregående skole.

Det er et nett med tømmerveier som benyttes ved tømmerhogst.

Hordnesskogens flora og fauna
-----------------------------

I deler av skogens randsone er det marker til blant annet gressproduksjon. Mot Fanafjorden møter skogen boligområder og sjøen. Selve skogen kan deles i to. Delen lengst inn består dels av gammel kystfuruskog [] og dels varmekjær blandingsskog med innslag av arter som eik og bøk og andre løvtrær. Einer er også et fremtredende element i skogen. Denne skogen har en del lavvekster i trærne.

Sentrale deler av skogen, særlig nær skogsveiene er beplantet med produktiv granskog, og skogbruk drives her av grunneierne som er gårdsbruk i nærheten. Denne skogen er artsfattig og svært tettvokst. Sist hogst i deler av det plantede gran-området var i 2015.[]

Rekreasjon og frivillighet
--------------------------

I utkanten av skogen ligger IL Bjarg sin Stavollen Idrettspark med fotballbaner, treningshaller og løypenett i Hordnesskogen.

Idrettslaget Bjarg bygget i 2012 et utendørs treningsanlegg i skogen. Det består av forskjellige treningspaviljonger på en åpen plass i skogen kort vei fra parkeringsplassen. []

Bebyggelse
----------

I skogen står det et gammelt sommerfjøs for melkekyr, kalt Skinfloren.[] Bygningen er restaurert og dette lokalet er mulig å leie til private tilstelninger. Huset ligger langs den seks km lange løypen.

Eksterne lenker
---------------

* 
* 
* Arkivert 3. juni 2012 hos Wayback Machine.
* 
*
Dagens teater.
**Le Théâtre de l'Odéon**, også kalt **Odéon–Théâtre de l'Europe**, er et teater i nyklassisistisk stil som ligger ved rue Corneille i 6. arrondissement i Paris, innviet i 1819. Bygningen er i italiensk stil, noe som innebærer at scenen er kubistisk og salongen utformet som en halvsirkel.

Den første bygningen på stedet ble oppført for Comédie-Française etter tegninger av Antoine-François Peyre og Charles de Wailly, og ble innviet i 1782. Den ble fra 1789 kalt *Théâtre de la Nation* og fra 1794 *Théâtre de l'Égalité*. Bygningen brant i 1799.

Den ble restaurert av Jean-François-Thérèse Chalgrin og gjenåpnet under privat ledelse som *Théâtre de l'Impératice* i 1808. Den brant på nytt i 1818, ble restaurert av Pierre Thomas Baraguay og Prévost, åpnet på nytt i 1819 under nåværende navn.

Odeonteateret fikk som Paris' fremste privatteater tilnavnet *second Théâtre français* og ble organisert fra 1841 med statlig støtte. Blant dens mange teatersjefer kan særlig nevnes Bocage, André Antoine og Firmin Gémier.

Siden september 1971 regnes Odéon som ett av Frankrikes seks nasjonalteatre.

Den første teaterets fasade.
Brannen på Odéon i 1818.

Referanser
----------

1. 1 2   European Theatre Architecture, EUTA theatre ID 1024, besøkt 18. februar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Carlquist, Gunnar, red. (1937). *Svensk uppslagsbok. Bd 20*. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 596.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Gyldendals Teaterleksikon
 |
**Théâtre Hébertot** er et teater på 78, boulevard des Batignolles i 17. arrondissement i Paris i Frankrike. Teateret stod ferdig i 1838 og het ved åpningen **Théâtre des Batignolles**. I 1907 fikk det som nytt navn **Théâtre des Arts**. Det nåværende navnet er fra 1940; det er oppkalt etter forfatteren og journalisten Jacques Hébertot.

*Théâtre Hébertot* har plass til 630 publikummere for hovedscenen, og fullførte i 2001 byggingen av en mindre scene, *l'Petit Hébertot*. Hebertot er et av de få teatre i Paris som fremfører stykker på engelsk i tillegg til på fransk.

Litteratur
----------

* Alain Lemoine, Rodolphe Trouilleux, *Des Ternes aux Batignolles*, s. 82–84, *Délégation à l'Action Artistique de la Ville de Paris*, Paris, 1986, ISBN 290-5-11804-0
* Geneviève Latour, Florence Claval, *Les Théâtres de Paris*, s. 149–152, *Délégation à l'Action Artistique de la Ville de Paris*, Paris, 1991, ISBN 290-5-11834-2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** EU mva-nr.
 |
**Charlotte Blindheim**, født Undset Thomas, (født 6. juli 1917, død 5. mars 2005) var en norsk arkeolog. Blindheim var konservator ved Universitetet i Oslo. Hun var barnebarn av arkeologen Ingvald Martin Undset, og dermed niese av Sigrid Undset, som hun også har skrevet en erindringsbok om.

Blindheim tok magistergrad i arkeologi i 1946 med en avhandling om vikingtidens drakt og smykker. Hun var da den tredje kvinnen i Norge som fullførte en universitetsutdannelse i arkeologi. Hun ble ansatt som konservator ved Universitetet i Oslo i 1946, som museets første fast ansatte kvinnelige vitenskapelige medarbeider. I 1968 ble hun tilkjent stilling som førstekonservator, med spesielt ansvar for gjenstandssamlingene og fornminnevern i Vestfold. Hun fratrådte i 1987. 

Hennes forskning konsentrerte seg om vikingtiden, og hun etterlater seg en publikasjonsliste på mer enn 100 titler og 1600 sider.

I 1950 gjorde hun sine første utgravninger på gravfeltet på Bikjholberget ved Kaupang. Her var det undersøkelser hvert år framover, samt en sesong i 1974. Blindheim ledet utgravningene i perioden 1950–1967. I løpet av denne tiden fikk hun også åpnet deler av selve bosetningsområdet. Blindheims resultater ga en utmerket bakgrunn for de videre undersøkelsene av Kaupang, i regi av Dagfinn Skre.

Referanser
----------

1. ↑  Blindheim, Charlotte (1982). *Moster Sigrid : et familieportrett av Sigrid Undset*. Oslo: Aschehoug. ISBN 82-03-10753-2. OCLC 9996785.
2. 1 2  Diaz-Andreu, Margarita (red.); Sørensen, Marie Louise Stig (red.) (1998). *Excavating women : a history of women in European archaeology*. Routledge. s. 113–114. ISBN 978-0415157605.
3. 1 2  «NRK - Samfunnsfag : Veteran på gamle tomter». *www.nrk.no*. Besøkt 5. april 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Praxis** er et musikkprosjekt ved bassisten Bill Laswell. Han brukte navnet første gang på en EP-en *1984* (1984), men den kjente versjonen av bandet begynte som en trio med gitaristen Buckethead og trommeslageren Brain og har blitt supplert med forskjellige musikere på hver utgivelse.

Praxis blander mange genre, som funk, jazz, hip hop og heavy metal – kombinert med stor grad av improvisasjon. Gjester på platene har vært blant andre Bootsy Collins, Serj Tankian fra System of a Down, Iggy Pop og Les Claypool fra Primus.

Utgivelser
----------

* *1984* (EP, 1984)
* *Transmutation (Mutatis Mutandis)* (album, 1992)
* *Sacrifist* (album, 1993)
* *Metatron* (album, 1994)
* *Mold* (album, 1998)
* *Profanation (Preparation for a Coming Darkness)* (album, 2008)
* *Sound Virus* (EP, 2015)

Referanser
----------

1. ↑  *Radio Swiss Jazz* om Bill Laswell
2. ↑  *NTS Live* om Praxis

Eksterne lenker
---------------

* (en) Praxis på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Praxis på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Praxis på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Praxis på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Pullman Management AS** er et norsk agent- og bookingbyrå som representerer mange skuespillere[]. Pullman ble etablert i 2006 av Harald Dal. Pullman består av 2 ulike aksjeselskap, Pullman Management AS og Pullman Film & TV AS. Foretaket har kontoradresse Parkveien 51 A i Oslo.

På vegne av klientene tar foretaket seg av kontraktsforhandlinger og mediehåndtering. I tillegg bistår det med karriereutvikling og veiledning. Byrået er et bindeledd mellom oppdragsgiver og utøver.[] Pullman representerer også artister og TV-profiler.

Harald Dal har tidligere drevet med casting. Han etablerte i 1996 Casting Compagniet AS, i dag Cannibal Casting. Han har også bred erfaring innen film og TV, både foran og bak kamera.
I Pullman jobber også Elise Christine Eide som blant annet har skuespillerbakgrunn.

Pullman representerer et bredt utvalg av norske skuespillere: Anderz Eide, Bartek Kaminski, Bjørn Sundquist, Caroline Glomnes, Cato Skimten Storengen, Christian Skolmen, Daniel Adolfsson, Ellen Birgitte Winther, Eivind Sander, Espen Reboli Bjerke, Finn Schau, Gard B. Eidsvold, Hallvard Holmen, Håvard Bakke, Helén Vikstvedt, Ingar Helge Gimle, Iben Akerlie, Ine Jansen, Ingeborg S. Raustøl, Jan Vardøen, Jan Martin Johnsen, Janne Formoe, Jeppe Beck Laursen, Jenny Skavlan, Jonas Oftebro, Line Verndal, Nils Ole Oftebro, Samantha Gurah, Torstein Bjørklund, Thea Bay, Thomas Gullestad, Tuva Børgedotter Larsen, Thomas Hayes, Reidun Sæther og Ulrikke Døvigen.

I tillegg representerer foretaket TV-profilene Dansken, Sigurd Sollien og Ida Gran-Jansen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* www.pullman.as
* www.actorsinnorway.no
***Puls*** er et norsk helse- og livsstilsmagasin som ble sendt på NRK-TV fra 1999 til 2015. Programserien ble sendt mandager på NRK1 og erstattet *Helse-refleks*. Vinteren 2010 startet Puls sending av serien *Bedre Puls –Yngvar finner ditt talent,* der treneren Yngvar Andersen finner idrettstalentet til fire vanlige nordmenn. Siden ble konseptet *Bedre Puls* produsert med andre tematitteler. 

Serien hadde premiere på NRK den 20. september 1999 og har siden oppstarten tatt opp forskjellige helse- og livsstilsrelaterte temaer med reportasjer og diskusjoner i studio. Temaene spenner til alt fra vennskap, rusmisbruk og overvekt til psykiske problemer, sorg og seksualitet. I 2010 gjennomgikk programmet en omlegging der det ikke lenger var et utpreget helseprogram, men også om livsstil og trening. 

Programmet fikk Gullruten 2001 for beste magasinprogram.

Programledere
-------------

* 1999–2001 Helene Sandvig
* 2001–2002 Vera Kvaal
* 2002–2004 Anbjørg Sætre Håtun
* 2005–2005 Kjersti Mo
* 2006–2008 Helene Sandvig
* 2008–2010 Gry Blekastad Almås
* 2010– Helene Sandvig

Referanser
----------

1. ↑  «NRK legger ned «Migrapolis»». *www.dagsavisen.no* **(norsk)**. 11. mai 2015. Besøkt 10. februar 2020.
2. ↑  «Og pulsen slår videre». *arkiv.nrk.no*. Besøkt 10. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Puls* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Denne artikkelen omhandler [Puls (andre betydninger).  For annen bruk, se Puls (andre betydninger).
Steder hvor man kan lett eller det er vanlig å sjekke pulsen.
**Puls** er slagene man merker hvis man kjenner på huden over en arterie. Slagene man kan kjenne er hjerteslagenes puls. Det er derfor vi kaller arteriene pulsårer. Pulsfrekvensen kan variere mellom hvilepuls på 40 til makspuls på rundt 200 slag i minuttet.

Hos et hjertefriskt menneske skal pulsslagene være regelmessige. Er de uregelmessige, skyldes gjerne dette en hjerterytmeforstyrrelse, som for eksempel atrieflimmer eller ekstraslag (ekstrasystole).

Hvilepuls
---------

Hos menn kan hvilepulsen ligge på rundt 60 – 70. Hos kvinner kan den være litt høyere. Barn har gjerne 90 – 100 mens spedbarn ligger på 130 – 150.
God kondisjon gir lavere hvilepuls. En person som er godt trent kan ha hvilepuls ned mot 30.

Makspuls
--------

Makspulsen er bestemt fra fødselen av og vil synke etter hvert som man blir eldre. Enkleste måte å regne ut makspuls er med formelen:
{\displaystyle 220-(alder)}.

Denne måten å regne ut makspuls på er ikke nødvendigvis nøyaktig. Olympiatoppens utholdenhetsavdeling bruker formelen **220 – (0,7 × alder)**, mens forskere ved NTNU mener at følgende formel gir et mer nøyaktig resultat: **211 – (0,64 × alder)**.

Man kan også måle makspuls ved hjelp av en pulsklokke, og man bør da varme opp tilstrekkelig godt før man sykler eller løper med gradvis økende intensitet i fire – fem minutter. Dette gjentas to til fire ganger.

Å måle makspuls manuelt er en stor påkjenning for kroppen og ikke spesielt sunt. Det anbefales å kontakte lege hvis man er usikker på hvordan kroppen vil takle en slik påkjenning. Det kan også være en fordel å utføre testen i kontrollerte omgivelser, for eksempel på en ergometersykkel eller en tredemølle.

Pulstelling
-----------

Måling av puls.
En pulsklokke kan være et nyttig redskap for å måle puls. Man kan også måle dette manuelt ved å føle med peke- og langefingeren på tommelfingersiden av håndleddet. I flere undersøkelser har det blitt gjort funn som tyder på at manuell måling av puls er lite nøyaktig. Derfor rådes det sterkt til å anskaffe en pulsmåler, hvis det er et behov for å måle puls etter for eksempel trening.

Se også
-------

* Hjertefrekvens

Referanser
----------

1. ↑  «Olympiatoppens artikkel om makspuls». [*død lenke*]
2. ↑  «DN.no 06.03.2012: Finn din nye makspuls».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Wallsend** (historisk «Wallsend on Tyne») er en by i North Tyneside, Tyne and Wear, i nordøstlige England. Byens navn kommer av at den ligger der Hadrians mur i sin tid sluttet. Byen ligger nær 5,5 km fra sentrum av Newcastle upon Tyne. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 42 842 innbyggere.

Tospråklig skilt ved metrostasjonen.
I romersk tid bygde romerne festningen Segedunum (*castrum*) på stedet for dagens by. Festningen lå ved den østlige enden av Hadrians mur, nær bredden av elven Tyne, og utgjorde den mest østlige delen av muren. Den ble brukt som en militær garnison i nær 300 år, fra 81 og fram til da romerne trakk seg ut av Britannia, ca 410.

For å minnes sin romerske kulturarv er Wallsends historiske navn Sedgedunum uttrykt flere steder i byen, og flere steder er det også skilt som er tospråklige, både på engelsk og latin, eksempelvis Wallsend metrostasjon, noe som er gjort med et glimt i øyet. I dag er den romerske festningen et museum under navnet *Segedunum Roman Fort, Baths and Museum*, og har utstillinger om romersk historie foruten også rekonstruksjoner av et romersk bad og en seksjon av den romerske muren som en gang sto på stedet.

Wallsends moderne historie har vært preget av kullgruvedrift og skipsbygging. Det meste av Wallsends eldste industri var drevet av utvinning etter kull. Kullgruvedriften besto av sju gruver som var aktiv mellom 1778 og 1935. I Wallsend lå også Wigham Richardson skipsverft, senere sammenslått til Swan, Hunter & Wigham Richardson, som bygget passasjerskipet RMS «Mauretania» i 1906, da verdens største skip.

Referanser
----------

1. ↑  Census 2001 : Urban Areas : Table KS01 : Usual Resident Population (XLS), Office for National Statistics
2. ↑  Richardson, William (1923): *The History of the Parish of Wallsend*. City of Newcastle Upon Tyne Education and Libraries Directorate. ISBN 1-857950-34-8.
3. ↑  Segedunum Roman Fort, Baths and Museum
4. ↑  «History of Wallsend Parks» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. *North Tyneside Council*
5. ↑  «Wallsend Colliery, also known as Russell's Wallsend», Mining Museum
6. ↑  «Tyne & Wear Archives Service Mauretania» Arkivert 10. juni 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wallsend – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tyne and Wear Archives Service, historisk informasjon om Wallsend
* Tyne and Wear Archives Service, RMS «Mauretania»
* Wallsend Roman Fort, detaljerte nedtegnelser om den romerske festningen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
***Pulp*** er en roman av Charles Bukowski utgitt i 1994, rett etter forfatterens død. Boka er en lettlest og underholdende pastisj på en hardkokt detektivroman, og forstått som en form for nøkkelroman sett i sammenheng med at den ble skrevet mens Bukowski var dødssyk. Boken er oversatt til norsk av Sverre Knudsen og gitt ut i Norge på forlaget Baskerville i 2006.

Persongalleri
-------------

* *Nick Belane* – Bokens jeg-person, privatdetektiv
* *Lady Død* – Klient
* *Louis-Ferdinand Celine* – ønsket innhentet av Lady Død
* *Jeannie Nitro* – Romvesen

Historien
---------

Privatdetektiven Nick Belane driver med drikking, hesteveddelløp og dårlige damehistorier. I løpet av kort tid får han inn fire oppdrag; Lady Død vil finne forfatteren Louis-Ferdinand Celine, John Barton vil ha tak i Rødspurven, Jack Bass vil finne ut om hans kone er utro og Hal Grovers vil ha hjelp til å bli kvitt romvesenet Jeannie Nitro. Belane drikker seg gjennom alle sakene til han slukes av den gule malstrømmen inne i nebbet til Rødspurven.

Betydning i forfatterskapet
---------------------------

*Pulp* er Bukowskis sjette og siste roman. Han begynte på den i 1991 og jobbet med den, i rykk og napp, like frem til sin død. Den skiller seg fra hans andre romaner ved at hans berømte alter ego Henry Chinaski ikke opptrer i den (selv om denne skikkelsen såvidt nevnes i tredje kapittel). Den er også hans mest fantasifulle og lekende roman, kanskje i motsetning til hans andre mer selvbiografiske, tilbakeskuende og skittenrealistiske verk.

Portal: Litteratur
**Wallia** (død 419 i Tolosa) var vestgoternes konge fra 415 til 419 og fikk et rykte som stor kriger og forsiktig hersker. Han ble valgt til tronen etter Ataulf og Sigerik ble drept i 415.

Wallia inngikk tidlig fred med keiser Honorius og aksepterte en traktat med Romerriket. Han returnerte også Honorius' søster Galla Placidia til ham. For dette fikk Wallia Aquitania i 417 som en region hvor vestgoterne kunne ha sin base som allierte eller *foederati*. Han etablerte sitt hoff i Toulouse som ble vestgoternes hovedstad i resten av det 5. århundre.

I 418 æret han alliansen ved å invadere Hispania, hvor hans armé knuste vandalene og reduserte alanerne som bodde der så mye at de overlevende la seg under Gunderiks styre, kongen over vandalene. 

Noen historiske kilder sier at han var i slekt med Alarik kun gjennom ekteskap. Han ble etterfulgt av Alariks uekte sønn Teoderik. Wallias datter ble mor til Ricimer.

Referanser
----------

1. ↑   portal.dnb.de[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Edward Gibbon, *History of the Decline and Fall of the Roman Empire,* kapittel 31


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sigerik** | **Vestgoternes konge**(415–419) | Etterfølger:**Teoderik I** |

| * v
* d
* r
Vestgotiske konger |
| --- |
| 
* Fritigern
* Atanarik
* Alarik I
* Ataulf
* Sigerik
* Wallia
* Teoderik I
* Torismund
* Teoderik II
* Eurik
* Alarik II
* Gesalek
* Amalarik
* Teudis
* Teudigisel
* Agila
* Atanagild
* Liuva I
* Liuvigild
* Reccared I
* Liuva II
* Witterik
* Gundemar
* Sisebut
* Reccared II
* Suintila
* Sisenand
* Chintila
* Tulga
* Chindasuinth
* Recceswinth
* Wamba
* Erwig
* Ergica
* Witiza
* Roderik

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** BNE
 |
Denne artikkelen omhandler det tidligere TV-programmet.  For tidsskriftet, se FilmMagasinet.

***Filmmagasinet*** var et norsk TV-program om kinoaktuelle spillefilmer som ble sendt på NRK fra 1961 til 1989. Pål Bang-Hansen ledet det gjennom de fleste av disse årene.

Posten het opprinnelig *Filmkronikk* og ble i begynnelsen ledet av den norske journalisten Kåre Hegseth (1919–96) og den svenske filmkjenneren Gunnar Oldin (1932–74). I 1961 overtok filmjournalist Sven Krohn i Aftenposten og i 1964 overtok filmskaperen Arnljot Berg. Programmet ble samme år omdøpt til *Filmmagasinet*. Ole Christian Lagesen var innom i 1967, før Pål Bang-Hansen tok over i 1967. Han ledet det frem til det ble nedlagt i 1989.

Innholdet var stort sett aktuelle filmer, intervju og reportasjer fra Filmfestivalen i Cannes. I 1979 ble det boikottet av filmimportørene. I 1985 var programmet et ledd i Lørdagsbilaget der Bang-Hansen var delleder. Magasinet fikk konkurranse fra nye TV-kanaler ut på 1980-tallet og mistet en del av oppslutningen. Som det svenske *Filmkrönikan*, ble *Filmmagasinet* nedlagt i 1993.

I en overgangsperiode ble det i 1990-92 komplettert med *På kino* også ledet av Pål Bang-Hansen
sammen med Hege Øygaren. Filmjournalistikken ble heller innlagt som element i mer generelle kulturprogram, som Kulturoperatørene. Samtidig startet TVNorge programmet *Take one* ledet av Sverre Holm. På TV 2 kom den ukentlige *Filmguiden*.

Referanser
----------

1. ↑  Ludwig Iversen, *Smaksprøver metter ikke* i VG (20.6.1975)
2. ↑  *Filmmagasinet fornyes snart?* i VG (1.10.1986)

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
**Open Watcom C/C++**, tidligere kalt **Waterloo C**, **Watcom C** og **Watcom C/C++**, er et integrert utviklingsmiljø som tidligere ble utviklet av Watcom International Corporation, Sybase og SciTech Software som et proprietært og kommersielt produkt.

Utviklingsmiljøet ble første gang lansert i 1984 under navnet **Waterloo C**. Dette var en kompilator for programmeringsspråket C for 32-biter IBM stormaskiner IBM System/370. I 1988 ble den omdøpt til **Watcom C 6.0** og lansert som en kompilator for operativsystemer av typen DOS. I 1989 begynte man å lansere parallelle utgaver for 386 Utvidet DOS. Fra og med 1991 støttet disse også Windows 3.0 og OS/2 1.x. og fra 1992 også Windows 3.1 og OS/2 2.0.

Siden 8. januar 2003 har vært lisensiert under Sybase Open Watcom Public License 1.0. Det består av programmeringsspråkene C, C++, Fortran og flere andre utviklingsverktøy og kan utvikle kode for operativsystemene DOS, utvidet DOS, OS/2, Microsoft Windows og Linux på x86, IA-32 og x86-64 mikroprosessorer.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Oper am Gänsemarkt** («Operaen ved gåsemarkedet») i Hamburg var ved innvielsen 2. januar 1678 det første borgerlige byteater i det tyske språkområdet, mellom 1678 og 1738 også det viktigste. Med sine 2 000 plasser overtraff det alle samtidige teatersaler.

Mange viktige tyske operakomponister var tilknyttet teaterbygningen, som Georg Bronner, Johann Philipp Förtsch, Johann Wolfgang Franck, Christoph Graupner, Georg Friedrich Händel, Reinhard Keiser, Johann Philipp Krieger, Johann Sigismund Kusser, Johann Mattheson, Georg Caspar Schürmann, Georg Philipp Telemann og Johann Theile. Dessuten også en rekke tyske diktere som ble kjente librettister tidlig på 1700-tallet, deriblant Joachim Beccau, Friedrich Christian Bressand, Heinrich Elmenhorst, Barthold Feind, Heinrich Hinsch, Christian Friedrich Hunold, Johann Ulrich König og Christian Heinrich Postel.

I 1765 var bygningen tom og falleferdig og ble revet for å gi plass til det nye *Hamburgische Entreprise*, som var det første forsøket på å få til et tysk nasjonalteater. Modellen var Ludvig Holbergs danske nasjonalteater, Det Kongelige Teater i København, som ble grunnlagt i 1748.

Se også
-------

* Hamburg statsopera

Litteratur
----------

* Werner Braun: *Vom Remter zum Gänsemarkt: aus der Frühgeschichte der alten Hamburger Oper (1677–1697)* (Saarbrücker Studien zur Musikwissenschaft, n.F. 1). Saarbrücken: Saarbrücker Druckerei und Verlag, 1987. ISBN 3-925036-17-2
* Renate Brockpähler: *Handbuch zur Geschichte der Barockoper in Deutschland*. Emsdetten 1964
* Hans Joachim Marx u. Dorothea Schröder: *Die Hamburger Gänsemarkt-Oper: Katalog der Textbücher (1678–1748).* Laaber: Laaber-Verlag, 1995. ISBN 3-89007-268-2

Eksterne lenker
---------------

* (en) Opernhaus am Gänsemarkt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Filmbyen** er en samlende betegnelse for en rekke filmselskaper som siden 1990-årene har hatt tilhold i den nedlagte militærleiren Avedørelejren i Hvidovre utenfor København i Danmark. Blant de selskapene som holder til i Filmbyen, er Zentropa og filmskolen Station Next. Tidligere lå også Nimbus Film, Innocent Pictures og Zeitgeist i Filmbyen. Filmbyen er også navnet på en gate som går gjennom området.

Flere deler av den tidligere militærleiren hører imidlertid ikke under Filmbyen, deriblant Cirkusmuseet samt flere andelsboligforeninger og spisesteder. Det er derfor misvisende å kalle hele militærleirområdet Filmbyen.

Filmbyen eies av Peter Aalbæk Jensen som også er daglig leder for Zentropa. Filmbyen rommer utover kontorer også studier, redigering, klipp samt en rekke administrasjonsfasiliteter til støtte for instruktører og andre filmfolks arbeide.

Filmbyen har dannet ramme om film- og tv-produksjoner som *Farligt venskab* (1995), *Constance* (1998), *Pink Prison* (1999), *HotMen CoolBoyz* (2000), *All About Anna* (2005), *Dommeren* (2005), *Klovn* (2005), *De unge år: Erik Nietzsche sagaen del 1* (2007), *Forestillinger* (2007) m.fl. Under innspilningen av *Dear Wendy* (2005) omdannet Nimbus en hel sidegate til en amerikansk småby, med butikkfasader osv. De mest celebre av Lars von Triers filmer, som *Dogville* (2003) med Nicole Kidman har dog blitt filmet i Trollhättan i Sverige.

Eksterne lenker
---------------

* Filmbyen, samlende nettsted


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF
 |
**Ruwenzori nasjonalpark** er en nasjonalpark og et verdensarvområde i Ruwenzorifjellene i Afrika. Området regnes som et av Afrikas fineste høyfjellsområder og omfatter ca. 1000 km², med flere fosser, sjøer, isbreer, og Afrikas tredje høyeste fjell: Mount Stanley (også kjent som *Mont Ngaliema* og *Margherita Peak*, det siste etter den høyeste toppen).

Parken representerer naturlige habitater for flere truede arter. Vegetasjonen kan deles i fem soner: Montan skog vokser opp til 2400 moh. Deretter kommer bambusskog opptil 3000 moh, trelyng og andre høye busker opptil 3800 moh og afroalpin hei opptil 4400 moh. 

Blant de truede artene i parken er afrikansk skogselefant, østlig sjimpanse og svartluemarekatt. Antilopearten ruwenzoriduiker er endemisk for den subalpine sonen i Ruwenzori.

Fjellkjeden, som er ca. 75 x 45 km i utstrekning, er dannet ved landheving i Riftdalen. Den anses av mange å være de *Månefjellene* som Ptolemaios og andre nevnte, men hans beskrivelse er for vag til å fastslå dette endelig.

Sammen med Kilimanjaro og Mount Kenya er Mount Stanley det eneste fjellet i Afrika med snødekke hele året.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rwenzori Mountains National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* UNEP World Conservation Monitoring Centre: *faktaark*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Ramsar
 |
**Nettflatvikler** (*Acleris rhombana*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 14 – 19 mm), gulaktig måler. Palpene er nokså lange og stikker fram foran hodet som et kort nebb. Forvingen er utvidet ved roten, når sommerfuglen hviler er den klokkeformet i omriss. Vingens ytterkant er tydelig innbuktet bak vingespissen slik at vingen er markert sigdformet, dette er et godt artskjennetegn. Vingen er lyst brungul til rødbrun, med tallrike, smale, brune tverrlinjer som sammen med mørke vingeårer danner et nettmønster. Noen ganger er det en mørk, trekantet tegning i vingens ytre del. Bakvingen er brunhvit. Larven er brungul med korte, lyse børster. Hodekapselen er rødbrun, beina mørke.

Levevis
-------

Larven lever på mange ulike busker og løvtrær, blant andre epletrær, hagtorn og slåpetorn. De voksne sommerfuglene flyr om natten i august – oktober.

Utbredelse
----------

Den er utbredt over hele Europa og de vestligste delene av Asia østover til Lilleasia og Turkmenistan.
I Norge er den funnet nord til Møre og Romsdal.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Acleris rhombana* på UK moths:
* Fauna Europaea Web Service, utbredelsesdatabase for europeiske dyr:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *nettflatvikler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *nettflatvikler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *nettflatvikler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *nettflatvikler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *nettflatvikler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Acleris rhombana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Nettnellikfly** (*Heilophobus reticulata*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet på Sørlandet og det sørligste Østlandet i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 35–40 mm), brunt nattfly. Forkroppen er lysbrun med en smal, hvit krage. Forvingens årer er lyse. Nyre- og ringmerkene er markerte, kantet med svart og hvitt. Under ringmerket er det en kølleformet, svart flekk med lysere kjerne som går ut fra indre mellomlinje. De to mellomlinjene et tydelige, svarte og lyse. De er jevnt krummede og avgrenser et omtrent ovalt midtfelt, men begge har brå knekker nær fram- og bakkantene. Langs ytterkanten går det en smal, hvit bølgelinje. I feltet mellom ytre mellomlinje og bølgelinjen er den en svart lengdeflekk i hvert åremellomrom. Bakvingen er lysgrå, mørkere ytterst.

Levevis
-------

Arten finnes på åpne områder ved kysten, og også på skrotemark der det vokser smelle. Larvene utvikler seg på blomstene til smelle (*Silene* spp.) og nellik (*Dianthus* spp.). De voksne sommerfuglene flyr om natten i juni–juli.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt over hele Europa, unntatt lengst i nord. I Norge er den funnet langs kysten av Sørlandet og det sørligste Østlandet.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. juli 2020. Besøkt 24. juli 2020.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Heliophobus reticulata* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *engsmellefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *engsmellefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* *Heliophobus reticulata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Highams Park** er et område i Waltham Forest i London, beliggende 14 km nordøst for Charing Cross. Greenwichmeridianen går gjennom flere av gatene. Highams Park er hovedsakelig en forstand med rundt 11 000 innbyggere og et boligområde med viktorianske rekkehus fra viktoriansk tid og fra 1930-årene.

Området grenser mot skogen Epping Forest i Essex, og i Highams Park finner man en kunstig innsjø som ble dannet da elven Ching ble demmet opp av landskapsarkitekten Humphry Repton. Det finnes flere andre parker, og mange mindre butikker. Området har ikke noe stort supermarked, noe som ikke minst skyldes at lokale pressgrupper har stoppet flere søknader fra Tesco om å etablere et supermarked der. 

Edward Warner kjøpte området i 1849 og hans familie var framstående i området med blant annet statsminister William Gladstone. Da jernbanestasjonen ble åpnet i 1873 begynte Warner å utvikle området som boligområde. Stasjonen ble ombygd i 1900 og stedet fortsatte å vokse i de første tiårene av 1900-tallet, fikk fabrikker, skoler, og kirker. Den første kino kom i 1911 og i 1935 av en annen som siden er ombygd til en snookerhall, en form for biljardspill.

Referanser
----------

1. ↑   «Highams Park, Waltham Forest», *Hidden London*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Vision of Britain **·** GeoNames
 |
***Higher Ground*** er en sang skrevet av Stevie Wonder som ble spilt inn og gitt ut på singel med Stevie Wonder i 1973. Sangen ble også gitt ut på albumet *Innervisions* som ble gitt ut senere samme år.

Listeplasering
--------------

| Liste (1973) | Plassering |
| --- | --- |
| Australia | 62 |
| Canada | 9 |
| Italia | 22 |
| US Billboard Hot 100 | 4 |
| US Billboard Hot R&B Singles | 1 |

Andre artisters versjoner
-------------------------

Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet *Sweet Rhode Island Red* i 1974.

Red Hot Chili Peppers spilte den inn i 1989. Låta ble sluppet som andre single fra bandets fjerde studioalbum *Mother's Milk* og mange gir låten stor delaktighet i bandets suksess. Låta har blant annet blitt nominert til en MTV Video Award.

Låta figuerer som filmmusikk i filmene: Mighty Morphin Power Rangers: The Movie *(1995),* Center Stage *(2000),* Walking Tall *(2004) og* The Longest Yard *(2005).*

Det britiske månedsmagasinet Total Guitar kåret Higher Ground til nummer to på deres liste over beste coverlåter i 2000.

Referanser
----------

1. ↑  «The Best Cover Versions Ever», *Total Guitar* (Future Publishing), August 2000
Fra Litang
Litang i Sichuan
**Litang** (kinesisk: 理塘县; pinyin: *Lǐtáng Xiàn*) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det er understilt det autonome prefektur Garzê for tibetanerne. 
Litang tilhører den tradisjonelle regionen Kham.

Fylket hadde 46 367 innbyggere i 1999.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommunen** Gaocheng 高城镇

**Kommunene** Junba 君坝乡, Heyi 哈依乡, Juewu 觉吾乡, Moba 莫坝乡, Yahuo 亚火乡, Rongba 绒坝乡, Xiake 呷柯乡, Benge 奔戈乡, Cunge 村戈乡, Heni 禾尼乡, Qudeng 曲登乡, Lamaya 喇嘛垭乡, Zhangna 章纳乡, Shangmula 上木拉乡, Xiamula 下木拉乡, Zhongmula 中木拉乡, Zhuosang 濯桑乡, Jiawa 甲洼乡, Cangba 藏坝乡, Gemu 格木乡, Labo 拉波乡, Maiwa 麦洼乡, Dewu 德巫乡

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Litang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 理塘 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjonsside
* Litang
**Richard Florida** (født 26. november 1957 i Newark, New Jersey) er en amerikansk professor av italiensk herkomst. Han er i dag bosatt i Toronto, Canada og Washington D.C. USA.

Florida har vært professor ved Rotman School of Management ved University of Toronto siden 2007. Han forsvarte doktorgraden sin ved Columbia University i 1986. Etter han var ferdig med doktorgraden var han tilknyttet Heinz School of Public Policy ved Carnegie Mellon University frem til 2005. Han var deretter et par år ved George Mason Universitys School of Public Policy.

Floridas fagområder er økonomi, statsvitenskap, geografi, sosiologi og sosialvitenskap med spesielt søkelys på byplanlegging.

Han er en bestselgende forfatter samt rådgiver for såvel byer som bedrifter over hele jorden, slik som IBM, BMW, Apple og Microsoft. Hans oppsiktsvekkende samt overbevisende teorier om byers kreative klima samt den effekten de har på stedets næringsutvikling har forårsaket en verdensomspennende debatt om urbanisme og verdiskapning.

Florida besøkte Norge for første gang, da han holdt foredrag på Citisense 08 i Larvik 18. september 2008. Citisense 08 er Norges største konferanse om fremtidens by- og næringsutvikling.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

* 2002: *The Rise of the Creative Class*
* 2005: *The Flight of the Creative Class – The New Global Competition*
* 2008: *Who's Your City?*
* 2017: *The New Urban Crisis: How Our Cities Are Increasing Inequality, Deepening Segregation, and Failing the Middle Class-and What We Can Do About It*

Florida har også vært medforfatter på flere andre utgivelser.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 28. april 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ResearcherID **·** ULAN **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** Google Scholar

 |
**Frits Smol** (født 6. juli 1924 i Haag, død 1. november 2006 i Haag) var en nederlandsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Smol vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1948 i London. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Italia og Ungarn. Nederlands resultat i finalerunden, som besto av fire lag; uavgjort mot både Belgia 3-3 og Ungarn 4-4 og tap mot gullvinnerne Italia med 2-4. Smol spilte alle sju kampene i OL-turneringen, som ble avviklet i perioden 29. juli til 7. august 1948 og scoret ti mål.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i vannpolo, Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frits Smol – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Frits Smol – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Frits Smol – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frits Smol – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Richard George Stanhope Gregg** (født 9. desember 1883, død 20. mai 1945) var en irske sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Gregg vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1908 i London. Han var med på det irske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak England. Irland vant semifinalen over Wales med 3-1 men tapte finalen til England med 1 – 8. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag: Gull til England sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland. Gregg spilte begge kampene og scoret ett mål mot Wales.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard Gregg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Richard Gregg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Richard Gregg – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Albert Frits Ruimschotel** (født 28. februar i 1922 i Pangkal Pinang i Nederlandsk Østindia, død 28. mai 1987 i Utrecht) var en nederlandsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Ruimschotel vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1948 i London. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Italia og Ungarn. Nederlands resultat i finalerunden, som besto av fire lag; uavgjort mot både Belgia 3-3 og Ungarn 4-4 og tap mot gullvinnerne Italia med 2-4. Ruimschotel spilte alle sju kampene i OL-turneringen som ble avviklet i perioden 29. juli til 7. august 1948.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i vannpolo, Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frits Ruimschotel – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Frits Ruimschotel – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Frits Ruimschotel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frits Ruimschotel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frits Ruimschotel – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Nicholas Emmanuel Carlie** (født 22. juni 1977) er en svensk-norsk sanger og tidligere programleder. Carlie ledet *VG-lista Topp 20* på NRK1 i perioden januar 2003 til juni 2007. Julen 2007 ledet han *Julemorgen* sammen med Anette Evensen. Høsten 2007 var han deltaker i programmet *Sangstjerner* i TV 3, og han var også en av deltagerne i Melodi Grand Prix 2008 i den første delfinalen i Stavanger. Han startet som programleder i Oslo-TV 5. november 2008 og jobbet der frem til TVNorge la ned kanalen i juni 2009.

Han er sønnen til Trubadur-X Inge Aarhaug (f. 1954), halvbror til sangerne og musikerne Stein Inge og Guttorm Aarhaug og tremenning til søstrene Jannike, Anine og Benedikte Kruse.

Referanser
----------

1. ↑  «For god for Sangstjerner?». Seher. 3. september 2007. Besøkt 13. februar 2011.
2. ↑  «Fra «Sangstjerner» til Grand Prix». Nettavisen Side2. 18. desember 2007. Besøkt 23. november 2008.
3. ↑  «Fra VG-lista til TVNorge». NA24.no. 5. november 2008. Arkivert fra originalen 8. november 2008. Besøkt 23. november 2008.
4. ↑  «Nicholas Carlie - God kveld Norge». Besøkt 19. juni 2012.
5. ↑  «Nicholas Carlie - kjent programleder, Valdres FK i Valdres Radio». Besøkt 19. juni 2012. [*død lenke*]
**Frits Solvang** (født 29. juli 1941 i Tromsø) er en norsk fotograf. Under avtjening av verneplikt kom Solvang i kontakt med fotografen Kåre Kivijärvi og deltok på Forsvarets fotoskole. Solvang gikk i lære hos fotografen Samuel Herscowitz på Hamar og tok svennebrev i 1963. Han var så elev ved *Kursverksamheten vid Stockholms universitet*, hvor lærerne Tor Ivan Odulf og Christer Strömholm fikk stor betydning for Solvangs videre utvikling. Frits Solvang har arbeidet med fotojournalistikk, reklame- og teaterfotografi. Han har vært tilknyttet Nationaltheatret og har også illustrert flere bokutgivelser. Han hadde også utstilling under Festspillene i Harstad i 1967.

Referanser
----------

1. ↑   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frits Solvang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Frits Solvang hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Frits Solvang på Discogs Rediger på Wikidata
* (no) «Frits Solvang» i Preus museumsregister over norske fotografer

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** NMFF **·** VIAF **·** ISNI **·** NKC **·** KulturNav **·** Discogs
 |
Angelo Participazios våpenskjold som doge av Venezia
**Agnello Participazio** (*Angelo Particiaco*, latin: Agnellus Particiacus) var den tiende tradisjonelle doge av Republikken Venezia, eller den åttende som er dokumentert. Han regjerte i perioden 811 til 827.

Han kom fra en rik handelsfamilie fra Eraclea og var en av de første som slo seg ned på øya Rialto i Venezialagunen, noe som førte til at *civitas Rivoalti* under ham ble til *civitas Venetiarum* og dagens Venezia. Agnellos styre innledet utviklingen av det som er dagens Venezia beliggende i lagunen på en rekke små øyer, og byggingen av broer, kanaler, bolverk, befestninger og steinbygninger. Agnello selv var en av de første som flyttet inn på øya Rialto og slik la grunnlaget for dagens bysentrum. Byen ble utviklet etter en byplan som også inkluderte utfylling av grunner slik at det ble mer land å bygge på, samtidig som kanaler ble gravd ut mellom disse. Dette førte blant annet til Canal Grande.

Tidligere doger hadde søkt assistanse hos den italienske kongen Pipin av Italia, men Agnello satset i stedet på utvikling av byens eget og naturlige forsvar etter at han ble valgt til doge etter Pipins fall og den tidligere dogen Obelerio degli Antenori måtte flykte. Agnellos hus på Rialto, *Campiello della Cason* ble det første dogepalasset og han satte umiddelbart i gang med videre utbygging, og da i stein.

Agnellos valg til doge kom i etterkant av fredsavtalen Pax Nicephori fra 803 mellom den frankiske kongen Karl den store og den bysantinske keiseren Nikeforos I Logothetes, og denne sikret venetiansk uavhengighet da de to toneangivende makthaverne i området garanterte byens uavhengighet. I kjølvannet av denne skiftet Venezia formelt side over på den frankiske siden. I denne situasjonen satte også Agnello i gang med å utstede egne venetianske mynter.

Agnellos senere år som doge var imidlertid mer preget av familiekrangler. Mens hans eldste sønn Giustiniano var i Konstantinopel ble en yngre sønn Giovanni utnevnt til doge sammen med faren. Da Giustiniano kom tilbake ble det full krangel og Agnello utnevnte i denne situasjonen en tredje sønn Agnello til doge sammen med seg selv, og innledet en strid mot Giustiniano. Til slutt ble den pro-frankiske Giovanni tvunget i eksil til Zara og Agnello ble etterfulgt av sin eldste sønn Giustiniano.

Kilder
------

* Norwich, John Julius: *A History of Venice*. Alfred A. Knopf, New York, 1982.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Obelerio degli Antenori** | **Doge av Venezia**(811–827) | Etterfølger:**Giustiniano Participazio** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |