recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pushkar** (hindi पुष्कर) er en by i den indiske delstaten Rajasthan. Den ligger sentralt i delstaten, med Ajmer som nærmeste større by 14 kilometer i sørøstlig retning. Pushkar hadde ved folketellingen i 2001 14 789 innbyggere.

Pushkar er et populært reisemål, både for religiøse pilegrimer og turister. For troende hinduer er byen assosiert med guddommen Brahma, og Pushkar har et av svært få templer på verdensbasis som er viet til denne guden. Sentralt i byen ligger Pushkarsjøen, der de troende kan gjennomføre en rituell renselse.

Alkohol og kjøtt er totalforbudt innenfor bygrensene.

Pushkar huser en årlig kamelmesse med over hundre tusen besøkende. Byen kan også brukes som base for kamelsafarier i Tharørkenen.

Referanser
----------

1. ↑  «Pushkar». Fodor's Travel. Besøkt 15. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pushkar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Pushkar – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Finn Bergesen jr.** (født 3. september 1945 i Bergen, død 11. september 2012) var en norsk jurist og næringslivsleder. Fra 1999 til 2009 var han administrerende direktør i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO).

Bergesen var utdannet jurist fra 1973. Han var byråsjef i Fiskeridepartementet og hadde særlig ansvar for internasjonale spørsmål og havrettsforhandlinger i perioden 1973 til 1976. Senere var Bergesen jr. norsk fiskeriattaché til Washington, D.C. og til Ottawa, før han ble generalsekretær i Norges Fiskarlag fra 1983 til 1989. Deretter ble han administrerende direktør i Norges Sildesalgslag fra 1989 til 1995 og så administrerende direktør i Kavli Holding. I mars 2009 ble Bergesen etterfulgt av John G. Bernander som NHO-sjef.

Referanser
----------

1. ↑   «Finn Bergesen jr. er død», verkets språk norsk, besøkt 12. september 2012[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, oppført som Finn Bergesen, Store norske leksikon-ID Finn\_Bergesen[Hentet fra Wikidata]
3. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Karl Glad** | **Administrerende direktør i NHO**(1999–2009) | Etterfølger:**John G. Bernander** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Hans Grøn Lund** (født 29. januar 1907, død 3. februar 1984) var en norsk flyger og offiser.

Lund fullførte Hærens flyskole i 1928. Ved krigsutbruddet var han instruktør for finske flygere på Steinsfjorden. Da dette opphørte, fløy han Røde Kors-oppdrag med tysk tillatelse i Nord-Norge. Sommeren 1940 fløy han 24 slike oppdrag, hovedsakelig mellom Bodø og Harstad. I januar 1941 rømte han til Sverige. 25. mars samme år ankom han Little Norway i Toronto, der han ble instruktør, deretter sjef for flyskolen. Da flyskolen flyttet til Muskoka, ble han leirkommandant.

I 1948 ble han sjef for Luftforsvarets flygeskoler. Fra august 1953 var han stasjonssjef ved Bardufoss flystasjon. Etter en tid ved staben i Luftforsvaret, førtidspensjonerte han seg i 1961 for å bli fisker, og deltok blant annet på lofotfiske med egen båt. I 1962 ble han igjen flyger i Widerøe, der han fløy til han fylte 60 år.

Lund var en ivrig seilflyger, og var Norges første seilflyinstruktør. Han var i to perioder formann i Norsk Aero Klubb.

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk fly-bok*. Odd Arnesen, 1938
2. ↑  Flyalarm, s. 50
3. ↑  Flyalarm s. 113
4. ↑  Tvedte bind I, s. 369
5. ↑  Arnesen, Odd (1929-) (1984). *Grønne vinger over Norge: Widerøe's flyveselskap A/S 50 år : 19. februar 1984*. [Oslo]: [Widerøe's flyveselskap]. s. 105.
6. ↑  Aftenposten 31. mai 1961, s. 4

Kilder
------

* *Flyalarm: luftkrigen over Norge 1939-1945*. Oslo: Sem & Stenersen. 1991. ISBN 8270460583.
* Tvedte, Jon (1958). *Flyvningen: det moderne eventyr*. Oslo: Norsk faglitteratur.
* Nekrolog, Aftenposten 8. februar 1984

Eksterne lenker
---------------

* Grøn Lund som ambulanseflyger før take-off
* Møte med Hans G. Lund. NRK 1982. Intervjuer: Turi Widerøe.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
*For tanbur i andre sammenhenger, se Tanbur (andre betydninger).*
**Tanbur** (persisk: تنبور *tanbūr*; også kjent som **tambur**) er en betegnelse på en rekke forskjellige, langhalsede lutter med tverrbånd som har opprinnelse i Midtøsten eller Sentral-Asia. Ifølge *New Grove Dictionary of Music and Musicians* «presenterer terminologien en komplisert situasjon. I dag beskriver betegnelsen *tanbur* (eller *tambur*) en rekke ulike men samtidig relaterte og langhalsede lutter brukt i kunst og folkeminner. Lignende eller identiske instrumenter har også andre navn.» Lignende instrumenter er blant annet setar og tar. 

Tanbur er kjent siden to tusen år. Instrumentene fikk sin hellige status først i det 15. århundre, men siden den gang har de ikke blitt brukt for verdslig musikk eller underholdning. Tanbur spilles ofte sammen med rammetrommen daf. 

Siden sumerernes tid har instrumentene blitt et religiøst symbol i mange land. For eksempel sies det at kong David skal ha spilt tanbur som akkompagnement til sin poesi, mest sannsynlig i en religiøs sammenheng. 

I dag brukes tanbur fortsatt av Ahl-e Haqq og i noen land i Midtøsten og Sentral-Asia, samt til dels i Mandsjuria.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Atlas of Plucked Instruments: Central Asia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Hans Gram** (født 20. mai 1754 i København, død 28. april 1804 i Boston) var en dansk organist og komponist som emigrerte til USA i begynnelsen av 1780-årene.

Han var sønn av kaptein og overekvipasjemester i Asiatisk Kompagni Niels Hansen Gram (d. 1760) og hustru Maren Brock (1734–1804), søster til handelsmannen Niels Brock. Hvor familien var handelsfolk valgte Gram en annen retning og studerte musikk og litteratur. Etter en affære reiste han i 1781 til Dansk Vestindia hvor han i en periode var Heinrich Ludwig Ernst von Schimmelmanns sekretær. I 1785 dro han videre til Boston hvor han ble musikklærer og organist ved kirken i Brattle Street. Han ble gift, fikk flere barn og endte sine dager som velansett musiker og komponist.

Forfatter av boken *Hans Jonathan: Manden som stjal sig selv*, den islandske antropolog Gísli Pálsson, mener at Gram kan ha vært far til generalguvernør Heinrich Ludwig Ernst von Schimmelmanns husslave Hans Jonathan.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Gudrun Marie Schmidt (12. mars 2017). «Husslaven, der stjal sig selv». politiken.dk. Besøkt 12. mars 2017.
3. ↑  Niels Alsted (1979–84). «Hans Gram». Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave. Besøkt 12. mars 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark

.
***Finn Far*** er en amerikansk komedie og ungdomsfilm produsert av og for Disney Channel i 2009.

Handling
--------

Finn Far forteller historien om Melissa Morris (Emily Osment) som desperat forsøker å få mer oppmerksomhet fra sin alltid opptatte far, Neil (George Newbern), en bestselgende forfatter.

Melissa lever i skyggen av Tripp Zoome (Jonathan Keltz), den eventyrlystne og våkne helten fra farens populære spionromaner.

Før en lenge forsinket far/datter-ferie finner sted, blir Neil kidnappet av besatte fans, Wheeze (David Henrie), Andre (Moises Arias) og Sheldon (Denzel Whitaker). Så Melissa legger i vei for å finne faren. Akkurat i det Melissa redder ham, blir han kidnappet igjen, denne gang sammen med sin datter av hotellsjef Merv (Jason Earles) samt brødrene Maurice (Phil Lewis) og Skunk (Charles Halford). 

Nå er det opp til Wheeze, Andre og Sheldon å redde både Melissa og faren.

Mottakelse
----------

Filmen ble betraktet som en suksess. Den hadde 4,6 millioner seere og slo Nickelodeons film *Spectacular!* med 39%, som hadde premiere på samme tid som *Finn Far*.

Rolleliste
----------

| Skuespiller | Rollenavn |
| --- | --- |
| Emily Osment | Melissa Morris |
| George Newbern | Neil Morris |
| David Henrie | Wheeze |
| Jason Earles | Merv Kilbo |
| Moisés Arias | Andre |
| Denzel Whitaker | Sheldon |
| Phil Lewis | Maurice |
| Charles Halford | Skunk |
| Jonathan Keltz | Tripp Zoome |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Finn Far* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) *Finn Far* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Finn Far* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Finn Far* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Dagpolarlys** (eller dagnordlys) er en form for polarlys som opptrer på dagtid som svake, diffuse polarlys, hovedsakelig i rødt, men med innslag av sterke, kortvarige strukturer og diskret former i grønt. 

Dagpolarlyset blir dannet på lignende vis som polarlyset ved at elektron fra solvinden trenger ned i atmosfæren. Disse elektronene har lavere energi enn partiklene som skaper nattpolarlyset, og vil om dagen derfor ligge høyere, typisk mellom 300-400 km eller 100-150 km. Det røde lyset er vanligvis for svakt til at en kan kunne se det med bare øyne. 

De grønne strukturene i dagpolarlyset kommer av mer høyenergetiske, akselererte partikler som trenger ned til lavere høyder. 

Vanligvis ligger dagpolarlyset 8-10° lenger mot polene enn nattpolarlyset, og i Europa kan en dermed bare observere dette over Svalbard, hvor en rundt vintersolverv har mørk nok himmel til at en kan se dette lyset.

Eksterne lenker
---------------

* Dagnordlys. (2012-02-18) I *Store norske leksikon.* Hent fra http://snl.no/dagnordlys
Brotfabrik (2006)
 Indre gård i Brotfabrik
**Brotfabrik** (norsk: brødfabrikk) er et kunst- og kultursenter i Berlin. Det ligger ved Caligariplatz i Weissensee i bydelen Pankow. I Brotfabrik finnes et fotogalleri, en scene, en kino og en kneipe.

Historie
--------

Bakermester Kohler fra Weissensee grunnla 1890 sitt bakeri på stedet. Den egentlige brødfabrikken ble reist 1914 og utvidet 1929. Under den andre verdenskrigen ble bygningen lett skadet. Da den daværende bakermesteren flyktet til Vest-Berlin i 1952, ble virksomheten nedlagt og bygningen brukt til andre formål, bl.a. seltersfabrikk og butikk for yrkesklær. Senere ble bygningen lager for et storkjøkken og i det tidligere bakeriet ble det solgt sukkervarer.

Kunsthøgskolen Weissensee interesserte seg for bygningen fra midten av 1980-tallet og det ble i tiden som fulgte etabler ulike ungdomsklubber i huset. Etter Murens fall har stedet utviklet seg videre som kulturforum.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Brotfabrik in Berlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell hjemmeside for Brotfabrik Berlin

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Johann «Hans» Grugger** (født 13. desember 1981 i Bad Hofgastein) er en østerriksk alpinist.

Grugger kjørte sitt første renn i verdenscupen i november 2003. Bare ett år senere, 29. desember 2004, vant han sitt første renn, utfor i Bormio.

Karrierens største triumf sørget han for i junior-VM 2001 i sveitsiske Verbier, der han tok sølv i storslalåm bak landsmannen Hannes Reiter.

Under VM 2005 i Bormio ble han tredje beste østerriker med niendeplass i utfor. Grugger deltok for Østerrike under Vinter-OL 2010 og oppnådde en 22.-plass i utfor, som var den eneste øvelsen han deltok i.

20. januar 2011 ble han alvorlig skadet da han falt i *die Streif* i Kitzbühel i en treningsomgang til Hahnenkammrennene.

Verdenscupseire
---------------

| Dato | Sted | Land | Disiplin |
| --- | --- | --- | --- |
| 29. desember 2004 | Bormio | Italia | Utfor |
| 8. januar 2005 | Chamonix | Frankrike | Utfor |
| 16. desember 2005 | Gröden | Italia | Super-G |
| 11. mars 2007 | Kvitfjell | Norge | Super-G |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Grugger – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hans Grugger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hans Grugger – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Hans Grugger – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Johann Gruggers hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Dagny Karoline Lien** (født **Bergstrøm** 9. september 1901 i Halden, død 10. september 1987) var luthersk misjonær i Kina og Tanzania, tilknyttet Norsk Luthersk Misjonssamband. Hun var også lærer, og gift med misjonæren Alfred Lien. Hun var i Kina fra 1929 til 1936, da hun kom hjem for hjemmeopphold. Familien bodde da i Halden og var engasjert i Misjonssambandets hjemmearbeid i Østfold. 

I 1939 reiste Alfred tilbake til Kina, og han ble borte under andre verdenskrig og kom ikke hjem før i 1946. Da hennes yngste datter Else Lien Krogedal var 16 år gammel, dro hun i 1952 til Tanzania hvor hun var i tjeneste sammen med sin mann til 1962, en tjeneste som for det meste besto av arbeid blant kvinner i Kansay, blant annet som lærer i både teoretiske og praktiske fag. Fra 1966 til 1968 avsluttet de sin aktive tjeneste som misjonærer i Hongkong.

Ekteparet fikk tre døtre.

Se også
-------

* Kvinnelige misjonærer i Kina

Referanser
----------

1. ↑  «Hvem, hva, hvor i Norsk Luthersk Misjonssamband». Arkivert fra originalen 22. mars 2012. Besøkt 25. september 2008.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Kvitask** (*Fraxinus americana*) er et løvfellende tre i oljetrefamilien.

Den blir opptil 27 m høy. Barken har dype furer, og knoppene er små og lysebrune. Bladene er finnete og 35 cm lange. Det er 7 småblad som sitter på 1–1,5 cm lange stilker; de er mørkegrønne på oversiden og hvitaktige under. Den er særbu og vindpollinert.

Kvitask vokser på fuktig, næringsrik jord i mange ulike skogtyper, men er aldri en dominerende art. Treslag som den vokser sammen med, omfatter weymouthfuru, rødeik, kviteik, sukkerlønn, rødlønn, gulbjørk, amerikabøk, romhegg, svartlind, kanadahemlokk, kvitalm og tulipantre. Busker og små trær i disse skogene er tresøtmispel, *Asimina triloba*, amerikaagnbøk, blomsterkornell, virginiatrollhassel, virginiahumlebøk og lønnebladkrossved. Den er utbredt i det østlige Nord-Amerika fra østlige Minnesota og Nova Scotia i nord sørover til østlige Texas og nordlige Florida. 

Kvitask er den vanligste og økonomiske viktigste askearten i det østlige Nord-Amerika. Veden brukes til å lage verktøyskaft, parkett, møbler og balltrær til baseball.

En invaderende art, asiatisk askepraktbille (*Agrilus planipennis*), dreper kvitask og andre amerikanske askearter, og kvitask er derfor vurdert som *kritisk truet* på IUCNs rødliste.

Galleri
-------

* BarkBark
* KnopperKnopper
* BladverkBladverk
* BlomsterBlomster
* FrukterFrukter
* HøstfargerHøstfarger

Kilder
------

* A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). *Trær i skog og hage*. Tiden. s. 382. ISBN 82-10-01282-7.
* R.C. Schlesinger. «White Ash». *Silvics of North America*. Besøkt 21. mars 2015.
* «White Ash – *Fraxinus americana* L.». Oleaceae information site. Besøkt 21. mars 2015.
* D. Jerome m.fl. (2017). «*Fraxinus americana*». *The IUCN Red List of Threatened Species*. doi:10.2305/IUCN.UK.2017-2.RLTS.T61918430A61918432.en.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kvitask* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Kvitask* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Kvitask* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Kvitask* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Kvitask* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kvitask* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kvitask* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Kvitask* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Fraxinus americana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Fraxinus americana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Fraxinus americana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Cha Jae-kyung** (født 1. november 1971), sørkoreansk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona.

Jae-kyung ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Hun var med på det sørkoreanske laget som vant håndballturneringen for damer foran Norge og SUS.

Det var åtte lag som deltok i håndballturneringen for damer. To grupper med fire lag der de to beste i hver gruppe gikk videre til semifinale. Sør-Korea vant sin gruppe foran Norge etter ha vunnet to kamper og spilt en uavgjort. De vant semifinalen mot Tyskland med 26-25 og i finalen, som ble spilt 8. august 1992, beseiret de Norge med 28-21.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1992 Spanias flagg Barcelona - **Gull** i håndball, damer Sør-Koreas flagg Sør-Korea

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cha Jae-kyung – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Cha Jae-kyung – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Cha Jae-kyung – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Korea
**Nissebakken**, eller **Nissebakkin** er en gård i Sør-Aurdal. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Mikkjel Fønhus (1894–1973) bodde her i årene 1927–1973.

Huset, som er laftet i to etasjer, ble bygget for Fønhus i årene 1926–27. Det ligger kort vei fra hans barndomshjem *Lundby* og slektsgården *Nordre Fønhus*. Her stiftet han familie; han giftet seg i 1934 med Margrete Frøshaug, som overlevde ham.

I Fønhus' forfatterskap er det særlig romanen *Det skriker fra Kverrvilljuvet* (1920) som har tilknytning til områdene rundt gården. Det oppdiktede Kverrvilljuvet kan minne om en trang kløft i Høleraelva i nærheten.

Huset eies i dag av familien, og er tilgjengelig for publikum etter avtale. Hovedhuset på Nissebakken er bevart uendret siden Mikkjel og Margrete bodde der. Mikkjels arbeidsrom er urørt slik han forlot det siste gang en høstdag i 1973. Innredningen omfatter blant annet jakt- og fiskeustyr, utstoppede dyr og fugler og andre minner fra reiser i Norge og Afrika. Da Mikkjel Fønhus' datter Gudbjørg Fønhus Stensrud i 2001 fikk kommunens kulturpris var hennes innsats for å ivareta barndomshjemmet en del av begrunnelsen. I et nylig oppført laftet hus på tunet er det innredet et lite museum. Hun har også beskrevet faren og hjemmet i to bøker, først en kort artikkel om barndommen på Nissebakken i minneboka *Mikkjel Fønhus. Slik vi husker ham* (1974), deretter i boka *Mikkjel – far min* (1985).

Referanser
----------

1. ↑  *Om ham* Arkivert 8. desember 2015 hos Wayback Machine.: mikkjelfonhus.no
2. ↑  Finn Jor og Jiri Havran. *Norske kunstnerhjem*. Boksenteret, 1997 (*bokhylla.no – fulltekst)*
**David Gallagher** (født 9. februar 1985 i Queens i New York City i New York) er en amerikansk skuespiller. Blant annet har han spilt i den amerikanske TV-serien *7th Heaven*, i rollen som Simon Camden.

Gallagher begynte som modell i en alder av to år forskjellige reklamer som senere førte til kommersielt arbeid som skuespiller. Han dukket opp i en rekke TV-reklamer som barn for produkter som f.eks. Tyson Foods og Fisher Price. I en alder av 8 år hadde Gallagher en tilbakevendende rolle i såpeoperaen *Loving*. Hans filmdebut kom i 1993 da han fikk rollen som Mikey i oppfølgeren *Look Who's Talking Now*, da han spilte sønnen til John Travolta og Kirstie Alley.

I 1995 opptrådte Gallagher i en produksjon av *A Christmas Carol* på Broadway. Han spilte også i flere TV-filmer, deriblant *Bermuda Triangle*. I 1996 ble Gallagher gjenforent med John Travolta i filmen *Phenomenon*. Senere samme år ble fikk Gallagher rollen som Simon Camden i den kjente TV-serien 7th Heaven som forble på lufta i 11 sesonger, og dermed er det eldste familiedramaet i fjernsynets historie og er den høyest rangerte TV-serien på WB Network. I 2003, under 7th Heaven's åttende sesong, forlot Gallagher TV-serien for å studere på heltid. Men han kom tilbake til serien på deltid i løpet av sesong 9. Deretter valgte han å ikke fornye kontrakten sin.

Gallaghers første rolle etter å ha forlatt 7th Heaven var med en gjesterolle i TV-serien Numb3rs som seriemorderen Buck Winters i september 2006, en rolle han gjentok i januar 2009. Han har også dukket opp i sesong 6 av CSI: Miami. Han spilte også i filmoppfølgeren av Boogeyman, som gikk rett på DVD. I juli 2008 var Gallagher gjesteskuespiller i dramaserien *Saving Grace* med rollen som Paul Shapiro, en plaget ung mann som var mistenkt i en mord-etterforskning.

Gallaghers neste TV-opptreden var i oktober 2008 i en episode av TV-serien Bones med rollen om Ryan Stephenson, sønn av en mann som gikk gjennom kirurgisk operasjon for å bli kvinne. I november 2008 dukket Gallagher opp i en episode av TV-serien Without a Trace der han spilte en som var mistenkt for å være ansvarlig for forsvinningen av en sykepleier.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6915199, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Gallagher på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) David Gallagher i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) David Gallagher på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (fr) David Gallagher på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) David Gallagher på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) David Gallagher hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) David Gallagher hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) David Gallagher hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Kompersjon** (fra engelsk *compersion*) eller lykkemedfølelse er lykkefølelse som oppstår når en person opplever glede i sin kjærestes glede/ lykke/nytelse med et annet menneske. Det er en form for empati, gleden over at en elsket opplever noe godt i sitt liv. Dette er et emosjonelt fenomen, i tillegg kan seksuell lykkemedfølelse (medtenning) forekomme. Dette er erotisk opphisselse som oppstår ved at partneren opphisses. Fordi denne `tenningen` er spesifikt tilknyttet partneren, må den skilles fra voyeurisme, mer generell erotisk opphisselse som eventuelt oppstår ved å se en annen person, eller personer i seksuell aktivitet. 

Definisjonen på kompersjon blir ofte feilaktig omtalt som "det motsatte av sjalusi", med begrepet sjalusi eksplisitt brukt for å beskrive ens smerte i forhold til en elskers positive erfaringer med en annen. Men ulike
former for sjalusi, inkludert frykt for at et forhold skal gå i stykker, kan fremdeles eksistere sammen med følelsen av kompersjon. Dette paradokset antyder at kompersjon er mer komplisert enn bare å være det motsatte av sjalusi, og at det er mer trolig det er en egen mental tilstand.

Å føle kompersjon (lykkemedfølelse) for første gang, er noen ganger beskrevet som skremmende og desorienterende fordi det løper i motsatt retning av den sjalusien de fleste kulturer forventer at man skal føle i slike situasjoner.

Uttrykket "Compersion" ble opprinnelig skapt av bofellesskapet Kerista som praktiserte flertrofasthet (polyfidelity), og er en av de grunnleggende verdier i polyamori. Begrepet *lykkemedfølelse* er foreslått brukt i stedet for kompersjon.

Se også
-------

* Polyamori
* Terminologi innen polyamori

Eksterne lenker
---------------

* polyoz.net.au Arkivert 6. januar 2011 hos Wayback Machine.
* The Polyamory Society's Compersion Index
* Xeromag's Poly Glossary
**Høyrekvinners Landsforbund** (HKL) var en sideorganiasjon i Høyre fra 1925 til 1994.

Før Høyrekvinners Landsforbund ble stiftet i 1925, hadde Høyre allerede en forhistorie med kvinnelige politikere. Den første Høirekvinders klub ble stiftet i Kristiania den 24. oktober 1910 med Elise Heyerdahl som formann, og hadde 300 medlemmer etter én måned. Heyerdahl var i 1904 den første kvinnen i Norge som ble formannskapsmedlem. Anna Rogstad fra Frisinnede Venstre, som stilte fellesliste med Høyre, hadde møtt som Stortingets første kvinnelige representant 1911–1912, og Stortingets første fast innvalgte kvinne var Karen Platou fra Høyre ved stortingsvalget i 1921.

På Høyres landsmøte i 1922 besluttet man å opprette et representantskap, og i partiets lover (§ 10) ble det stadfestet at det skulle velges tre kvinnelige representanter. Høirekvinders Landsforbund ble stiftet i Kristiania den 12. mars 1925 med Sara Christie fra Trondhjem som første formann. Med årene ble organisasjonen en viktig plattform for rekruttering og kursing av Høyres kvinnelige medlemmer. I etterkrigstiden var Claudia Olsen og Berte Rognerud blant partiets fremste sosialpolitikere. I 1987 byttet organisasjonen ledertitler fra «formann» til «leder».

Den 4. juni 1994 vedtok Høyrekvinnenes landsmøte å legge ned sin egen organiasjon, et vedtak som ble bifalt av Høyres landsmøte samme år. Organiasjonen ble erstattet med Høyres Kvinneforum, som er integrert i hovedorganiasjonen og dermed bidrar til å redusere dobbeltarbeid for medlemmene. På det meste hadde Høyrekvinners Landsforbund 20 000 medlemmer, og hadde 6 000–7 000 medlemmer ved oppløsningen i 1994.

Ledere
------

* Erna Solberg 1993–1994
* Siri Frost Sterri 1989–1993
* Astrid Nøklebye Heiberg 1985–1989
* Mona Røkke 1979–1985
* Karin Hafstad 1975–1979
* Berte Rognerud 1966–1975
* Claudia Olsen 1958–1966
* Johanna Thorén 1945–1958
* Judith Gram Skarland 1937–1945
* Augusta Stang 1927–1937
* Sara Christie 1925–1927

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo Høyrekvinners klubb 75 år». *Aftenposten Aften*. 24. oktober 1985.
2. ↑  «Presthus: Naturlig at kvinner kan bli biskop». *Aftenposten*. 9. mars 1987.
3. ↑

| * v
* d
* r
Høyres organisasjon |
| --- |
| Fylkesorganisasjoner | Agder (Aust- og Vest-Agder) **·** Innlandet (Hedmark og Oppland) **·** Møre og Romsdal **·** Nordland **·** Oslo **·** Rogaland **·** Troms og Finnmark (Troms og Finnmark) **·** Trøndelag (Nord- og Sør-Trøndelag) **·** Vestfold og Telemark (Vestfold og Telemark) **·** Viken (Akershus, Buskerud og Østfold) **·** Vestland (Hordaland og Sogn og Fjordane) | Høyres hus i OsloHøyres hus i Oslo |
| Sideorganisasjoner | Aftenskolen Høyres Studieforbund **·** *Høyrekvinners Landsforbund*1 **·** Senior Høyres Landsforbund **·** Unge Høyres Landsforbund **·** Høyres Studenter |
| Presseorganisasjoner | *Den Konservative Presses Forening*1 **·** *Høyres Bladeierforening*1 **·** *Høyres Pressebyrå*1 **·** *Norsk Høyrepresse*1 |
| Noter: 1 Opphørte organisasjoner |

Portal: Konservatisme
**David Gald** (født 10. juli 1968 i Stryn) er en norsk jazzmusiker som hovedsakelig spiller tuba. 

Med sambygdingen Arve Henriksen etablerte han Riverside Jazz Ensemble, inspirert av Ytre Suløens Jass-ensemble, som han har spilt mye med og blitt fast medlem av. Etter Toneheim folkehøgskole 1988–89 studerte han ved jazzlinja (NTNU) i Trondheim, og spilte i Bodega Band, Aggravatin Papa og Trondhjems Kunstorkester. Senere har han arbeidet med Oslo Groove Company, med Trygve Seim Orchestra på *Different Rivers* (2000), og med 1300 Oslo (opprinnelig kalt Oslo 13), [Han har siden 2000 turnert med Rikskonsertene med bandet Gumbo, med mye det samme materiale og mannskap som i Funky Butt (band), som også har gitt ut flere plater.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1054946, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  At Gald, Henriksen og Torbjørn Sunde er sambygdinger i jazz er nevnt i artikkelen *Musikartrio tilbake til heimbygda* av Sigrid Heggestad i lokalavisa Fjordingen den 20. mai 2016.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Illustrasjon av den danske tegneren Vilhelm Pedersen til H. C. Andersens eventyr *Nissen hos spekhøgeren* («Nissen og kolonialhandleren») fra 1853
***Nissen og kolonialhandleren*** (dansk: *Nissen hos Spekhøkeren*) er et eventyr av H.C. Andersen som ble offentliggjort 30. november 1852, men formelt utgitt som en del av verket *Historier. Anden Samling* året etter.

Eventyret foregår i huset hos en høker (kolonialhandleren), hvor en student er leieboer. Utover disse to bor det en nisse på loftet, som juleaften hvert år forventer seg en porsjon risengrynsgrøt. Studenten oppfører seg på slik måte overfor utleieren at det forårsaker vrede hos nissen, som planlegger hevn. Imidlertid bivåner nissen at studenten leser en diktbok, og da det oppstår en brann, benytter nissen anledningen til å redde boken, som han er svært fascinert av.

Referanser
----------

1. ↑  H. C. Andersens eventyr *Nissen hos Spekhøkeren* fra 1853

Eksterne lenker
---------------

* Les hele eventyret hos Det Kongelige Bibliotek

Portaler: Litteratur | Danmark


Portaler: Litteratur | Danmark
**Kompleksitet** er et begrep innenfor vitenskap og filosofi. Man sier et system er komplekst dersom helheten har andre egenskaper enn det man skulle tro ved å se på enkeltaktørene. Aktørene må ha følgende fire egenskaper for å kunne danne komplekse systemer: 1. Diversitet, 2. Sammenkobling, 3. Gjensidig avhengighet og 4. Tilpassingsevne

Finansmarkeder består av individer, bedrifter og andre organisasjoner som alle er koblet sammen i et stort system. Alle partene er avhengige av hva de andre foretar seg, og alle har anledning til å tilpasse seg sin oppførsel dertil. Finansmarkeder er derfor et godt eksempel på komplekse systemer. Innen biologi er celler, organismer og økosystem andre eksempler på kompleksitet. Innen informatikk betegner kompleksitetsteori den delen som omhandler ressursene som trengs for å løse et bestemt problem. 

Kompleksitet vokser fram fra bunnen og opp ved at hver aktør handler ut ifra egne mål. Dette skjer med svært liten grad av sentralstyring eller innflytelse utenfra. Denne prosessen kalles emergens.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Cecil Burney** (født 15. mai 1858 på Jersey i Kanaløyene i Den engelske kanal, død 5. juni 1929 i Upham i Hampshire i England) var en britisk admiral i Royal Navy.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Cecil Burney var sønn av en tidligere kaptein i Royal Navy og han ble utdannet ved Royal Naval Academy før han ble stasjonert ombord på HMS Britannia som kadett i juli 1871, da han var tretten år gammel. []

### Militær

Burney ble forfremmet i oktober 1873 og han ble senere utstasjonert i Stillehavet og ved flere forskjellige nordamerikanske stasjoner. Over de neste tre årene var Burney hovedsakelig stasjonert på fastlandet, men med korte perioder ombord på troppetransportskipet HMS Serapis og andre britiske skip.

Burney ble forfremmet til løytnant den 30. august 1879 og han sluttet seg deretter til korvetten HMS Carysfort som var en del av den britiske flåten i Middelhavet. De neste to årene ble tilbrakt ved militære skoler i Portsmouth og Devonport for videre militær utdannelse. Den 1. januar 1893 ble Burney forfremmet til kommandør og han fikk ansvaret for krysseren HMS Hawke som også var en del av den britiske middelhavsflåten.[] I september 1899 tok Burney kommandoen over sitt gamle skip HMS Hawke og i 1900 ble han utnevnt til kaptein ombord på HMS Sapfo.

### Admiral

Den 10. oktober 1907 ble Burney forfremmet kontreadmiral og han hadde kommandoen over flere skip tilhørende den britiske Home Fleet.[] Den 20. september 1912 ble Burney bekreftet som viseadmiral.[] I april 1913 ble Burney sendt sammen med sin skvadron til Antivari på kysten av Montenegro for å ta kommandoen over den internasjonale marinestyrken som var blitt sendt dit for å håndtere forstyrrelsene og uroen som hadde oppstått i Montenegro og Albania like før den andre Balkankrigen ble avsluttet.[] Mot slutten av 1913 vendte Burney tilbake til Storbritannia.

Burney ble tildelt Order of the Bath (KCB) i 1913 og han mottok Order of St. Michael og St. George (KCMG) den 27. oktober, samme år.[] Ved utbruddet av den første verdenskrig i august 1914 hadde Burney kommandoen over flere britiske skip som hovedsakelig var stasjonert i nærheten av Den engelske kanal. Burney ble offisielt pensjonert fra den britiske marinen, den 24. november 1925. 

Før han pensjonerte seg var han blitt utnevnt til admiral. 

Burney døde i juni 1929, da han var 71 år gammel.

Referanser
----------

1. 1 2   The Peerage, The Peerage person ID p18973.htm#i189728, oppført som Admiral Sir Cecil Burney, 1st Bt.[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 16668263n[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   basert på følgende heuristikk avledet fra tidslinjen fra andre hendelser[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   The Peerage person ID p18973.htm#i189728, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3 4 5   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Heathcote, Tony (2002). *The British Admirals of the Fleet 1734 – 1995*. Pen & Sword Ltd. ISBN 0-85052-835-6.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Første verdenskrig
*Se også: Kompatibilitet*
**Kompatibilisme** er innen filosofien en holdning som innebærer at den fri vilje og determinisme er forenelige ideer, og at man kan holde på begge deler uten at det er logisk inkonsistens. Kompatibilister tror at frihet kan være både tilstede eller fraværende uten at dette har sitt opphav i metafysikken, og ser på fri vilje som frihet til å handle etter sin egen motivasjon, uten å hindres av tilfeldig innblanding fra andre. Et viktig poeng er at motivasjonen er deterministisk bestemt; selv om mennesket er fritt til å handle etter denne, er det altså ikke fritt til å bestemme hva det er motivert av. Det motsatte av kompatibilisme er inkompatibilisme.

Kompatibilister vil ofte holde både kausalitet og logisk determinisme som sant; de tror at alle virkninger har en årsak, og at fremtiden allerede er bestemt ut fra de virkninger som kommer før i tidsperspektiv. Hume hevder at «fri vilje» skal forstås som en mulighet til å faktisk velge forskjellig i en identisk situasjon. En kompitibialist tror at det valget man tar, alltid er det eneste *sanne* mulige, og at alle andre alternativer er rent hypotetiske. Hvis man står ovenfor flere mulige valg, sier man at man ikke kjenner til fremtiden, men denne er likevel bestemt på forhånd. Kritikere av kompatibilisme hevder ofte at definisjonen av fri vilje ikke holder, og at de ulike valgene man kan ta er absoulutte og virkelige alternative muligheter.

Kompatibilisme er tett knyttet opp mot autonomi, idéen at man kan leve etter individuelle regler og rettningslinjer, fremfor å styres av andre.

Tanken om kompitibilisme ble først fremmet av gammelgreske stoikere, videre under middelalderen ved blant annet Thomas Aquinas, og deretter innledningsvis i nyere filosofi ved David Hume og Thomas Hobbes. Også i det 20. århundret har emnet vært aktuelt, og blant moderne filosofier regnes blant annet Daniel Dennett og Harry Frankfurt som kompatibilister. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy
 |
**Harold «Harry» Alfred Jones** (født 8. mai 1894, død 24. desember 1956 i Vancouver) var en canadisk seiler som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.

Jones vant en olympisk sølvmedalje i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den canadiske båten «Santa Maria» som kom på andreplass i 8-metersklassen bak «Angelita» fra USA. Det var kun to båter i denne klassen. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.

Mannskapet på «Santa Maria» var; Jones, Ernest Cribb, Peter Gordon, Hubert Wallace, Ronald Maitland og George Gyles.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles – Sølv Sølv i seiling, 8-metersklassen Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harry Jones – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Harry Jones – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harry Jones – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Harry Jones – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Harry Jones – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Ca' da Mosto
**Ca' da Mosto** er et 1200-tallspalass i Venezia, Italia og den eldste bygningen ved Canal Grande. Det er i venetianskbysantinsk stil, med høye smale buer og distinkte kapitéler.

Historie
--------

Utseende til palasset viser at det til å begynne med var et *casa-fondaco*, hjemmet og arbeidsplassen til dets opprinnelige eier som var kjøpmann. En tredje etasje ble bygget på i begynnelsen av 1500-tallet, og en fjerde på 1800-tallet.

Palasset har fått navn fra den venetianske oppdageren Alvise Cadamosto, som var født i palasset i 1432. Det var for meste i Da Mosto familiens eie inntil 1603, da Chiara da Mosto etterlot hele hennes bo til en fjern nevø heller enn hennes nærmere slektninger i Da Mosto-familien, som hun var blitt uvenner med.

Fra 1500-tallet og til og med 1700-tallet huset Ca' da Mosto det velkjente *Albergo Leon Bianco* (hotellet den hvite løve). I 1769 og 1775 den tysk-romerske monarken og sønnen av  Maria Teresia, Josef II, bodde her under sitt opphold i Venezia.

Nåtiden
-------

Ca' da Mosto er nå for meste tomt siden høyvannet fører til at vannet kommer inn i kjelleretasjen. Ifølge et intervju i *The Lady*, er palasset den bygningen Francesco da Mosto, som nedstammer fra dets selvtitulerte tidligere eiere, helst ville like å få restaurert. Bygningen skal være under restaurering - det er montert større stillaser på veggene (2011).

Kilder
------

* Francesco da Mosto, *Francesco's Venice* (London:BBC, 2004)

Referanser
----------

1. ↑  «Francesco's Venice». The Lady Magazine. Arkivert fra originalen 3. oktober 2006. Besøkt 17. juli 2006.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. oktober 2006. Besøkt 20. mars 2011.

Portal: Arkitektur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Bildende Kunstneres Styre** (forkortet **BKS**) var en forening og interesseorganisasjon for billedkunstnere i Norge. Den ble stiftet i 1888 og eksisterte til 1989 da BKS under navnet **Billedkunstfaglig Sentralorganisasjon** slo seg sammen med Norske Billedkunstneres Fagorganisasjon (NBFO) til dagens Norske Billedkunstnere (NBK).

Historikk
---------

Allerede fra 1880-åra styrte billedkunstnere i Norge i stor grad sin egen virksomhet. Den første Høstutstillingen ble arrangert i 1882 som en protest mot det etablerte kunstlivet, og i 1888 ble Bildende Kunstneres Styre dannet. Denne organisasjonen fikk bestemme både over Høstutstillingen og etter hvert også de de statsfinansierte stipendiene. BKS opptrådte dessuten som rådgivere for myndighetene i kunstrelaterte saker. 

Reglene for hvem som kunne velge styret i BKS, og sitte der, var strenge. Kravet til stemmerett var at kunstneren måtte ha stilt ut på Høstutstillingen tre ganger. Etter 1930 økte kravet til fem ganger. 85% av de stemmeberettigede i 1965 var derfor over femti år. BKS var heller ikke ansvarlige overfor velgerne, og organisasjonen ble følgelig betraktet som en forening uten virkelige medlemmer.

På grunn av misnøyen med BKS ble det etter hvert opprettet forskjellige særforbund som skulle ivareta de enkelte faggruppenes spesielle interesser på en bedre måte. Således ble Tegnerforbundet (Tf) opprettet i 1916, Norske Grafikere (NG) i 1919, Unge Kunstneres Samfund (UKS) i 1921 og Norsk Billedhuggerforening (NBF) i 1946. I tillegg ble det også dannet sammenslutninger av billedkunstnere rundt om i landet. Først i Bergen, så i Møre og Romsdal, Stavanger og flere andre steder.

I 1975 ble Norske Billedkunstneres Fagorganisasjon stiftet som en fagpolitisk organisasjon som skulle fungere sammen med det fagtekniske BKS. Dette skillet ble senere oppgitt gjennom fellesorganisasjonen Billedkunstfaglig Sentralorganisasjon (også BKS). Billedkunstfaglig Sentralorganisasjon og Norske Billedkunstneres Fagorganisasjon (NBFO) ble så slått sammen i 1989 til dagens Norske Billedkunstnere.

Formenn
-------

* 1940–1942 og 1945–1952: Ulrik Hendriksen

Se også
-------

* Norske Billedkunstnere
* Landsforeningen Norske Malere
* Tegnerforbundet
* Høstutstillingen

Referanser
----------

1. ↑  «Historie». *Norske Billedkunstnere* **(norsk)**. Besøkt 9. august 2019.
2. ↑  «Organisasjon». *Norske Billedkunstnere* **(norsk)**. Besøkt 9. august 2019.
3. ↑  Redaksjonen (8. desember 2004). «Norsk billedkunstpolitikks historie "Kulturpolitikken er ikke et nullsumspill». *Kunstkritikk*. Besøkt 9. august 2019.
4. ↑  «Norske Billedkunstnere». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 30. juni 2014. Besøkt 9. august 2019.
Portal: Kunst
**Preaspirasjon** betegner i fonetikken et pust som kommer før en ustemt obstruent. Et eksempel er *h*-en i det samiske ordet *johka* (elv).

Fenomenet er best kjent fra Nord-Europa, der det finnes både i samisk, de nordgermanske språkene, og skotsk-gælisk. Det er mulig at preaspirasjon først forekom i samisk, før det spredte seg til urnordisk, og i vikingtida til skotsk-gælisk. Preaspirasjon finnes også i mongolsk og noen indianske språk, som cree, ojibwa, purépecha, kickapoo og hopi. 

Alle samiske språk, unntatt enaresamisk, har preaspirasjon. I skotsk-gælisk er preaspirasjon mest utpreget på Hebridene, som hørte under den norske kongen til 1266.

Islandsk og færøysk er de språkene der preaspirasjon er mest studert av språkforskerne. På islandsk har ustemte plosiver preaspirasjon når de står foran *l*, *n* eller en annen ustemt plosiv. Preaspirasjon forekommer ikke i framlyd, der ustemte plosiver har etterfølgende aspirasjon, på samme måte som i andre germanske språk.

Noen eksempler fra islandsk:

* þakka [θahka] (*takke*)
* ekki [ɛhcɪ] (*ikke*)
* vatn [vahtn̥]
* happ [hahp] (*flaks*, *hell*)

I norsk og svensk er preaspirasjon tradisjonelt blitt regnet som et trekk i enkelte spredte dialekter. I Norge gjelder det dialektene på Jæren, i Bjerkreim i Dalane, i nordre del av Gudbrandsdalen, og på Senja. I det svenske språkområdet forekommer preaspirasjon i dialektene i Härjedalen, nordre del av Dalarna, Arjeplog, og i et belte på øyene i Østersjøen: Gräsö, Åland og skjærgården utenfor Åbo.

Nyere studier viser at preaspirasjon også forekommer i andre skandinaviske dialekter, som trøndersk og normalsvensk. I disse dialektene varierer bruken fra person til person, og det er også tydelige kjønnsforskjeller; kvinner preaspirerer mer enn menn.

Litteratur
----------

* Pétur Helgason (november 2002). *Preaspiration in the Nordic Languages: synchronic and diachronic aspects* (Doktoravhandling). Stockholms universitet. ISBN 91-7265-535-6.  –
* Eirik Tengesdal (2015). *Plosivane i Bjerkreim. Ein synkron studie av preaspirasjon og klanglause lenes* (Masteroppgave). Universitetet i Oslo.  –
* Gunnar Ólafur Hansson (2001). «Remains of a submerged continent. Preaspiration in the languages of Northwest Europe.». *Historical linguistics 1999* (PDF). Amsterdam: John Benjamins Publishing Company. s. 157–173. ISBN 9789027237224. doi:10.1075/cilt.215.

Referanser
----------

1. ↑  Tengesdal, Eirik (2015). *Plosivane i Bjerkreim. Ein synkron studie av preaspirasjon og klanglause lenes* (avhandling). Universitetet i Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* Samenes historie: Samisk påvirkning på urnordisk språk
Et komplekst tall og dets konjugerede verdi i det komplekse tallsystemet.
Et **komplekskonjugat** er resultatet av en operasjon på et komplekst tall. I det komplekse tallsystemet innebærer konjugering å avbilde tallet som dets speiling om den reelle aksen. Komplekskonjugatet av et tall {\displaystyle \ z=a+bi} betegnes med {\displaystyle {\bar {z}}} eller {\displaystyle z^{\*}\,} og kan defineres som

{\displaystyle {\bar {z}}={\overline {a+bi}}=a-bi\quad a,b\in \mathbb {R} }
eller i polarkoordinater

{\displaystyle {\overline {z}}={\overline {re^{i\theta }}}=re^{-i\theta }\quad r\in \mathbb {R} \quad \theta \in [0,2\pi ]}

Egenskaper
----------

Følgende gjelder for alle komplekse tall {\displaystyle \ z} og {\displaystyle \ w}

{\displaystyle {\overline {(z+w)}}={\overline {z}}+{\overline {w}}\!\ }
{\displaystyle {\overline {(zw)}}={\overline {z}}\;{\overline {w}}\!\ }
{\displaystyle {\overline {\left({\frac {z}{w}}\right)}}={\frac {\overline {z}}{\overline {w}}}} om {\displaystyle w\neq 0\,}
{\displaystyle {\overline {z}}=z\!\ } om og bare om {\displaystyle z} er et reelt tall.
{\displaystyle \left|{\overline {z}}\right|=\left|z\right|}
{\displaystyle \arg({\overline {z}})=-\arg(z)}
{\displaystyle {\left|z\right|}^{2}=z{\overline {z}}}
{\displaystyle z^{-1}={\frac {\overline {z}}{\ \left|z\right|^{2}}}} om {\displaystyle z\neq 0\,}
Komplekskonjugering er et av de enkleste eksemplene på en ikke-analytisk funksjon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Energi Norge** var en landsomfattende kombinert arbeidsgiver- og interesseorganisasjon for kraftnæringen i Norge. De 275 medlemsbedriftene var strøm- og varmeprodusenter, samt distributører over hele Norge, til sammen organiserer de ca 99% av kraftproduksjonen og distributørene for ca 90% av strøm- og varmeforbruket. Energi Norge var tilsluttet Næringslivets Hovedorganisasjon. I januar 2023 fusjonerte Energi Norge og Norwea til å bli Fornybar Norge.

Historie
--------

Energi Norges historie går tilbake til stiftelsen av Norske Elektricitetsværkers Forening (NEVF) i 1901. Senere navn inkluderer Norges Energiverkforbund (NEVF) og Energiforsyningens Fellesorganisasjon (EnFO), før EnFO og Energiverkenes Landsforening fusjonerte i 2001 til Energibedriftenes Landsforening (EBL). Denne organisasjonen byttet navn til Energi Norge i 2009.

Organisasjon
------------

Energi Norge hadde i tillegg til arbeidet som interesse- og arbeidsgiverorganisasjon en kommersiell del, *Energi Norge AS* (tidl. Energiakademiet), som driver med kurs- og konferansevirksomhet for energibransjen. Denne organisasjonen ble ledet av Kristin Helen Lind.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «Energi Norge og fornybarnæringen». Energi Norge. Besøkt 23. mars 2021.
3. ↑  «Energi Norge AS - Oslo - Se Regnskap, Roller og mer». *www.proff.no*. Arkivert fra originalen 9. februar 2018. Besøkt 9. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Energi Norge

| * v
* d
* r
Næringslivets Hovedorganisasjon |
| --- |
| 
* Abelia
* Byggenæringens Landsforening
* Fornybar Norge
* Mediebedriftenes Landsforening
* Nelfo
* NHO Geneo
* NHO Logistikk og Transport
* NHO Luftfart
* NHO Mat og Drikke
* NHO Reiseliv
* NHO Service og Handel
* NHO Sjøfart
* NHO Transport
* Norges Bilbransjeforbund
* Norsk Industri
* Offshore Norge
* Sjømat Norge

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
Gammel skolepult fra Tveten skole i Porsgrunn. Dette er en pult beregnet på ett barn; ofte var klasserommene utstyrt med dobbeltpulter der elevene satt to og to sammen  Foto: Wolfmann 
Gammel skolepult fra Tveten skole i Porsgrunn; noen skolepulter hadde lokk med plass til oppbevaring av skolebøker og skrivesaker.  Foto: Wolfmann 
Gammel, tysk skolepult med skifertavle, griffelpennal og viskekluter. Slike pulter ble benyttet til inn på 1960-tallet.
**Skolepulter** var de vanlige arbeidsplassene for skoleelever i mange år. De besto av sitteplass og arbeidsflate i ett stykke, vanligvis med en hylle under bordplaten. Størrelsen var gjerne tilpasset til barn av forskjellig størrelse. Sitteplassen var laget som en kort benk. Innstigningen var fra begge sider, og pulten fantes i både en- og toeleversvariant.

Skriveflaten var gjerne svakt hellende mot eleven, og der kunne være en renne til å legge fra seg blyanter og penner. Blekkhuset hadde ofte sitt eget hulrom. 

I etterkrigstiden ble slike pulter etterhvert faset ut til fordel for løse stoler og bord. Navnet pult ble hengende igjen, men er etterhvert i ferd med å bli mindre brukt.

Annen bruk
----------

Skrivepult var et lite, enkelt skrivebord med tilhørende (løs) stol. Fra gammelt hadde man også pulter som man sto ved når man skrev eller leste.