recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**XSLT** (**XSL Transformations**) er et språk for å transformere XML-dokumenter til nye XML-dokumenter og er medlem av en gruppe språk som samlet kalles XSL. En transformasjon som er beskrevet i XSLT kalles et XSLT-stilark (må ikke forveksles med CSS), og inneholder et sett med regler for å utføre en transformasjon. Disse reglene kan være inkludering av andre stilark, funksjoner, løkker, sortering, variabler med flere. Resultatet kan være et standard XML-dokument, men kan også generere HTML, XHTML og ren tekst. 
Bruksområder for XSLT er blant annet:

* Transformering av XML til HTML- eller XHTML-dokumenter for visning på websider.
* Generering XSL FO, som er en annen del av XSL-familien, som i sin tur produserer mange forskjellige formater som blant annet PDF, Postscript og PNG.
* Transformering av XML-meldinger mellom forskjellige XML-skjemaer ved server-til-server-kommunikasjon.

XSLT er sammen med mange andre språk og dokumenter en del av W3Cs standarder.

Oversikt
--------

XSLT bruker XPath for å finne informasjon i et XML-dokument. XPath brukes for å navigere noder og attributter i XML-dokumenter. I transformasjonsprosessen bruker XSLT XPath for å definere deler av kildedokumentet som passer til én eller flere forhåndsdefinerte regler. Når en del av dokumentet passer til en XPath-regel vil XSLT transformere den delen til resultatdokumentet.

Referanser
----------

1. ↑  «XSLT Introduksjon» **(engelsk)**. w3schools. Arkivert fra originalen (HTML) 22. juli 2010. Besøkt 30. juni 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Extensible Stylesheet Language Transformations – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* XSLT Spesifikasjon (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**XY-problemet** er et kommunikasjonsproblem som er vanlig innen situasjoner innen kundeservice eller teknisk hjelp. Problemet innebærer at en prøver å finne en løsning til noe, *X*, og at en tror at en kan løse situasjonen gjennom noe annet, *Y*, og at en derfor stiller spørsmål om og retter samtalen mot den potensielle løsningen, *Y*, fremfor det faktiske problemet, *X*. Problemer dukker dermed opp når den potensielle løsningen *Y* ikke er en egnet løsning på problemet, og gitt kontekst kunne man ha funnet en bedre løsning på *X*. XY-problemet skjuler hva det faktiske problemet er og åpner opp for miskommunikasjon og mindre effektive løsninger på problemet som man prøver å løse. Løsningen på problemet fra kundeserviceperspektivet er å stille ledende spørsmål for å finne ut av hva hovedproblemet faktisk er, fremfor å bare løse det som virker som det er det umiddelbare problemet eller finne frem til den umiddelbare løsningen som forespørres.

Et vanlig eksempel er innen programmering og Windows er å spørre om hvordan en kan finne filendelsen på et filnavn, for eksempel utifra `bilde.png` å få `png`. Den åpenbare løsningen til å begynne med er å finne de tre siste tegnene i filnavnet, som så kan få en til å spørre videre om hvordan man gjør det, men den antagelsen ignorerer at filendelser kan være lenger, for eksempel `.html`, hvilket gjør den umiddelbare løsningen problematisk.

Referanser
----------

1. 1 2  «The XY Problem». *xyproblem.info*. Besøkt 2. januar 2023.
2. ↑  «Kontakt TSD». Besøkt 2. januar 2023. «For å unngå XY-problemet, hvis du sliter med Y, men det du virkelig er ute etter er X, vennligst fortell oss også om X. Fortell oss hva du virkelig ønsker å oppnå. Å løse Y kan ta lang tid. Vi har hatt tilfeller der vi etter en enorm innsats på Y innså at brukeren ønsket X og at Y ikke var den beste måten å oppnå X på.»
3. ↑  Živković, Miloš (16. desember 2020). «3 Tips to Overcome the XY Problem». *Medium* **(engelsk)**. Besøkt 2. januar 2023.
**NRK P3X** er en radiokanal fra NRK, som utelukkende spiller musikk, hovedsakelig hiphop, norsk rap og RnB. Den ble etablert 28. februar 2019.

Kanalen ble opprettet med det formål at musikkmiksen skal følges opp mye tettere og oppdateres ukentlig og ved behov, og i større grad løfte frem den norske musikkscenen. P3s musikksjef Daniel Ramberg sa til Medier24 at nysatsingen handler om å gi P3s lyttere et bedre hiphop-tilbud. En annen del av satsningen er lanseringen av et intervjuprogram med programleder Abiel Tesfai. I den nye serien intervjuer Tesfai ulike artister i det urbane miljøet i både Norge og resten av verden.

Som en del av lanseringen byttet NRK Radio navn på spillelisten «NRK National Rap Show» til «NRK P3X». Derimot fortsetter radioprogrammet med samme navn på NRK P3 som normalt.  Slagordet til kanalen er "NRK P3X - *Alltid en banger!*"

Referanser
----------

1. ↑  Jor, Eira Lie (28. februar 2019). «(+) P3 vil sørge for mer hiphop til folket: Lanserer «P3X»». *m24.no* **(norsk)**. Besøkt 25. januar 2021.
2. ↑  Reistad, Linda (28. februar 2019). «NRK P3 styrker hiphop-tilbudet». *NRK*. Besøkt 25. januar 2021.
Segl med våpenmerket til Eindrid Erlendson. I skjoldet et kors av ruter og på hjelmen to linnormer med halsene flettet i hverandre   
Tegning av Jakob Langebek, Danske Rigsarkiv i København, Privatarkiv Langebek, boks XV.  
Foto: Arne Kvitrud i 2007
**Eindrid Erlandson** (død ca. 1440) var ridder, medlem av riksrådet og hadde mange offentlige stillinger i Norge. Han var sønn til Erlend Filippusson og regnes med i det som kalles «Losnaætten». 

Eindrid Erlandson var i ulike perioder kjøgemester for kongen, høvedsmann på Akershus, fehirde i Bergen, fogd i Bergen, høvedsmann på Tønsberghus, sysselmann på Sunnmøre, sysselmann på Agder og fogd eller sysselmann i Rogaland.

Biskop Audun Eivindsson i Stavanger og Eindrid Erlandson opptrer sammen i flere sammenhenger. Trolig var de gode venner. I 1438 drev han handel med Stettin og hadde et skip sammen med biskop Audun av Stavanger.

24. desember 1432 sluttet kong Erik av Pommern og den engelske kongen Henrik VI en traktat om forskjellige tvister. I avtalen ble det skrevet at Audun Eivindson og ridderen Eindrid Erlandson «forleden år» var blitt tatt til fange av engelske sjørøvere på en reise til Danmark. De skulle nå få erstatning for spott og spe.

I 1442 i Oslo var Eindrid Erlandson med og hyllet den nye kongen, Kristoffer av Bayern.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Axel Sophus Guldberg** (født 2. november 1838 i Christiania, død 28. februar 1913 i Aker) var en norsk matematiker.

Guldberg var nest eldst av elleve søsken. Han tok examen artium i 1856, ble cand.real. 1863 og tok doktorgraden i 1867 (dr.philos.). Han var lærer i Stavanger 1865, og studerte matematikk i Frankrike og Tyskland under sin bryllupsreise fra 1864 til 1865. Det meste av sitt yrkesaktive liv var han lærer i matematikk på Krigsskolen fra 1867 til 1899. Etter å ha pensjonert seg fra undervisningen var han gårdbruker på Nordre Skøyen gård i Vestre Aker. 

Guldberg skrev flere lærebøker om algebra samt populærvitenskapelige artikler om naturvitenskap og matematikk. Han gjorde en viktig innsats for forsikringsbransjen i Norge på slutten av 1800-tallet. Han satt i styret for Den norske enkekasse fra 1874 til 1912 og var en av initiativtakerne til opprettelsen av livsforsikringsselskapet Brage i 1888. Guldberg og senere hans sønn Alf Victor Guldberg la mye av grunnlaget for formidling av forsikringsmatematikk i Norge og han hadde stor innflytelse på lovforarbeid og regulering av forsikringsvesenet i Norge.

Referanser
----------

1. 1 2   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Axel Sophus Guldberg i Norsk biografisk leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** GND
 |
**Rasmus Niclasen** (født 27. januar 1870 i Sørvágur, død 21. januar 1920 i Tórshavn) var en færøysk kjøpmann og politiker (Sj.). Han var medlem av det færøyske Lagtinget fra 1914 til sin død.

Han vokste opp i Sørvágur som sønn av kjøpmann og lagtingsmann Daniel Niclasen, «rike Dánjal», og hustru Sigga Maria Rasmussen. Blant hans søsken var kjøpmann og lagtingsmann Niclas Niclasen. Selv åpnet han sin kjøpmannsforretning i Miðvágur. Han giftet seg første gang med Marianna Heinesen, andre gang med Henrikke Elisabeth Danielsen, datter av bonde og lagtingsmann Dánjal Pauli Michelsen i Miðvágur.

Niclasen var innvalgt på Lagtinget fra Vágar fra 1914 til sin død. Han hadde i begynnelsen uklare partisympatier, men ble en markant selvstyremann. Politisk skal han ha vært inspirert av den økonomiske moderniseringen gjennom havne- og veiutbygging som han hadde sett på Orknøyene, hvor han drev handel som ung. Etter at Niclasen døde i 1920, ble Poul Joensen valgt til nytt medlem for resten av året. Niclasen var også formann i Miðvágurs sognestyre (kommunestyre) fra 1915 til sin død. Han døde på amtshospitalet i Tórshavn, like før han fylte 50 år, etter et par måneders sykdom.

Referanser
----------

1. ↑  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 317 og 322–323. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
2. 1 2  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 323. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
3. ↑  «Valget». *Dimmalætting* **(dansk)**: 1. 7. februar 1914.
4. ↑  «Rasmus Niclasen». *Tingakrossur* (nekrolog) **(færøysk)**: 1. 28. januar 1920.
5. ↑  «Lagtingsvalget paa Vaagø». *Dimmalætting* **(dansk)**: 3. 21. april 1920.
6. ↑  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 303. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
7. ↑  «Rasmus Niclasen deyður». *Føroyatíðindi* **(færøysk)**: 1. 26. januar 1920.

Portal: Færøyene
**Rasmus Hansen** (døpt 8. juli 1797 i Oppdal i Trøndelag, død 12. mai 1861 i Heidal i Oppland) var en norsk jurist og politiker som var stortingsmann for Nordre Trondhjems amt (Nord-Trøndelag) 1839–1844 og 1848–1850.

Han var sønn av gårdbruker Anders Olsen og Mette Kristoffersdatter på Snorroeggen i Oppdal, men ble oppdratt av sogneprest Cornelius Thomas Rønnau. Han var kontorist og senere fullmektig hos fogden i Stjør- og Verdalen, Frederich Jacobi Aarestrup, som holdt hus på Skogn. Han tok en rosverdig preliminæreksamen i 1821 og fikk grad av exam.jur. i 1822. Deretter ble han fullmektig hos sorenskriveren på Inderøy, Peder Klykken, og ble konstituert i embedet i 1826. I 1827 ble Hansen prokurator ved underretten i Nordre Trondhjems amt, med bolig på Marienborg på Skogn. «Med attester for nidkjærhet og kollegial uegennytte» ble han i 1848 utnevnt til sorenskriver i Nordre Gudbrandsdalen med bolig på Lyen i Heidal.

Med innføringen av formannskapslovene av 1837 ble han Skogns første ordfører 1838–1839 og 1844–1847. Han var valgt til stortingsmann fra Nordre Trondhjems amt 1839–1844 og 1848–1850, og fungerte blant annet som sekretær i Odelstinget, formann i Stortingets desisjonskomité og sekretær i Stortingets næringskomité. Hansen utgav i 1838 brosjyren *Fattigvæsenet paa Landet i Trondhjems Stift*, og i 1848 noen skrifter om bøndenes skatter og avgifter til stat og kommune.

Han giftet seg i 1824 med Maren Magdalene Grøn, datter av handelsmann Peder Nielsen Grøn. Deres sønn Cornelius Thomas Rønnow Hansen ble fogd på Sunnmøre, Lauritz Mathias Hansen ble oberstløytnant i artilleriet, og Hans Peter Grøn-Hansen ble overrettssakfører i Drøbak. Datteren Petrine Marie Hansen giftet seg med sogneprest Peder Schjelderup Nissen Arentz på Skogn, så Rasmus Hansen ble morfar til Hans Severin Arentz, professor i skipsmaskinbygging ved NTH.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 341[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 342[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Finne-Grønn, S.H. (1928). *Norges prokuratorer, sakførere og advokater 1660–1905. Biografiske opplysninger. Bind II, del 2: De embedsmæssig udnævnte prokuratorer 1814–1848*. Oslo: Den norske sakførerforening. s. 193–194.
4. 1 2  Lindstøl, Tallak (1914). *Stortinget og statsraadet 1814–1914. Bind 1, del 1: Biografier A–K*. Kristiania. s. 341–342.
5. ↑  Næss, Hans Eyvind (red.) (1991). *For rett og rettferdighet i 400 år. Sorenskriverne i Norge 1591–1991*. Oslo: Fabritius. s. 206 og 234.
6. ↑  Thaulow, Christian (1919). *Personalhistorie for Trondhjems by og omegn i et tidsrum af circa 1½ aarhundrede*. Trondhjem. s. 705.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Rasmus Hansen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
Prebensen (til venstre) på broen av MTB56. Kvartermester Sverre Gjelsten i midten og telegrafist Edwin Slater til høyre. Hakekorsene markerer at MTB56 har senket tre tyskkontrollerte skip.  Foto: Ole Friele Backer 
Prebensen mottok Krigskorset med sverd, Norges høyeste utmerkelse  Foto: KEN 
**Axel Winge Prebensen** (født 15. februar 1916, død 16. september 1974 i Risør) var en norsk offiser i Sjøforsvaret. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.

Andre verdenskrig
-----------------

Etter den tyske okkupasjonen av Norge kom Prebensen over til Storbritannia der han gikk inn i de norske styrkene. Han tjenestegjorde på motortorpedobåt, som ble sendt over til Nordsjøen for å gjennomføre anslag mot tyske mål.

Prebensen utmerket seg i tjenesten. I statsråd 15. januar 1943 ble han tildelt Krigskorset med sverd «for fremrakende [sic] ledelse av sitt fartøy M.T.B. 620 under operasjoner som resulterte i senkningen av et transportskip på 5/7000 tonn på norskekysten den 27. november 1942.» Operasjonen ble gjennomført sammen med «MTB 623» under ledelse av Alf Christian Haavik, som også ble dekorert med Krigskorset. De to fartøyene opererte i Askvoll der de kom over to transportskip og tre eskortefartøyer. Begge transportskipene ble senket.

Vellykkede angrep som dette bidro til at motortorpedovåpenet ble ansett for å være av stor betydning for den norske krigsinnsatsen.

Utmerkelser
-----------

I tillegg til Krigskorset med sverd, mottok Prebensen også Krigsmedaljen.

Referanser
----------

1. ↑  Hegland, Jon Rustung: *Angrep i skjærgården. Norske motortorpedobåters operasjoner fra Shetland 1941–1945*, Oslo: Dreyer, 1989.
2. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 91.
3. ↑  Bratli, Kjell Arne og Øivind Schau: *Sjøoffiser og samfunnsbygger. Vernepliktige sjøoffiserers forening. 100-års jubileumsbok. 1895–1995*, Hundvåg: Vernepliktige sjøoffiserers forening, 1995, s. 231.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Gjøvik sentrum** regnes vanligvis ikke som en egen bydel, men omfattes hovedsakelig av sentrumsbebyggelsen i Nordbyen og mindre deler av Sørbyen. Sentrumsområdene har i de siste årene utvidet seg sørover, særlig i forbindelse med etableringen av boligområdet Mustadhagen og omreguleringen av trafikken i de sydlige områdene av Gjøvik sentrum. Deler av sentrumsbebyggelsen omtales av enkelte som  Kvadraturen i Gjøvik ettersom bygatene er regulert kvadratisk i forhold til hverandre. I den indre bykjernen er Fahlstrøms plass et midtpunkt. Til denne plassen går Nedre- og Øvre Torggate, Trondheimsvegen, Jernbanegata og Hunnsvegen. Panparken ligger i midtpunktet mellom de fem gatene og omfatter blant annet et utendørs serveringssted tilknyttet en av kafeene i området. Storgata er Gjøviks tradisjonelle og historiske handlegate – i kort gangavstand fra Panparken. Nedre del av Storgata er i dag byens eneste regulerte gågate. 

Like nord for kvadraturen har det vokst fram sentrumsfunksjoner omkring  Gjøvik sykehus og Gjøviks nye videregående skole som bare ligger en halv kilometer fra det tredisjonelle bysentrum. I Hunndalen og ved Kallerud (i Sørbyen) finnes det bydelssentrum med en rekke butikker og offentlige funksjoner.

Se også
-------

Liste over Gjøviks gater
**Gjøvik bibliotek** er folkebibliotek for Gjøvik kommune og har vært kommunalt bibliotek siden 1912. 

Folkebiblioteket er en videreføring av Arbeidersamfundets bibliotek som startet sin virksomhet i 1875. Gjøvik bibliotek ble i 1947 tildelt rollen som sentralbibliotek for fylket, og fra 1973 har Oppland fylkesbibliotek vært en fylkeskommunal institusjon samlokalisert med Gjøvik bibliotek.

Biblioteket har gjennom sin historie byttet lokaler flere ganger. I 1927 flyttet det fra Arbeidersamfundet til 3.etasje i Gjøvik rådhus, i krysset Øvre Torvgate/Hunnsvegen. I 1951 ble biblioteket flyttet ned i underetasjen i rådhuset med inngang fra gatenivå, og i 1961 flyttet det inn ved siden av kinoens lokaler i tilknytning til Strand Hotel. Siden 1980 har Gjøvik bibliotek og Oppland fylkesbibliotek hatt lokaler i byens nye rådhus.

Eksterne lenker
---------------

* bibliotekets hjemmeside
* Bibliotekene i Gjøvik på bibliotekhistorie.no[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Ewa Da Cruz** (født 9. juli 1976 i Tromsø som *Ewa Benedicte Övre Skulstad*) er en norsk-egyptisk skuespillerinne. Da Cruz er kanskje mest kjent for sin rolle som Vienna Hyatt i den amerikanske såpeoperaen *As the World Turns*. Hun har i tillegg hatt flere roller i amerikanske filmer.

Biografi
--------

Da Cruz er født i Tromsø og vokste opp i Bergen. Hun begynte modellkarrieren i 18-årsalderen. Siden flyttet hun til New York for studier ved American Academy of Dramatic Arts hvor hun ble uteksiminert i 2004. I USA har hun hatt roller i filmer som *Bella*, *Kettle of Fish*, *Sex & Sushi*, *Dice*, *Charlie*, *Abingdon* og *I Think I Thought*. I såpeserien *As the World Turns* (ATWT) på CBS spilte hun karakteren *Vienna Hyatt* fra 2006 til juli 2010. Cruz ble kåret til en av såpeserienes vakreste kvinner i *Soap Opera Digest* i 2007. Hun ble også kåret til ATWTs hotteste "nykommer" i *Soap Opera Digest* samme år. 

Hun har posert naken for den norske utgaven av *Playboy* og ble «Playmate of the Month» i mai 1999. Hun er tilknyttet de norske utgavene av magasinene *Cosmopolitan* og *Mascara* på freelancebasis.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ewa Da Cruz på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Ewa Da Cruz på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Ewa Da Cruz på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Ewa Da Cruz hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Børge Børresen Børge-Ask** (født 7. november 1877 i Stavanger, død 14. mai 1965) var en norsk prest og politiker for Venstre. Han tok etternavnet Børge-Ask i 1924; før dette het han Ask.

Faren Jonas Børresen var skipsfører, og Børge-Ask reiste i barne- og ungdomsåra verden rundt med ham. Børge-Ask tok studenteksamen ved Kongsgaard skole i 1898 i Stavanger. Han blei cand.theol. i 1904 og tok praktikum året etter. I studietida arbeidde han som lærer ved flere skoler i Oslo. Hans første kirkelige stilling var som kallskapellan i Kviteseid i 1906. Seinere var han kateket i Farsund fra 1909 og i Flekkefjord fra 1912. Her var han konstituert som sokneprest og prost fra 1922. I 1924 blei han sokneprest i Fåberg, og i 1937 fikk han samme stilling i Nordstrand fram til pensjonsalder ti år seinere. Fra 1939 var han også lærer ved Nordstrand høyere allmennskole. Under okkupasjonen nedla han arbeidet fra påsken 1944. Han var til politiforhør i 1944 og gikk i dekning i januar 1945.

Børge-Ask hadde offentlige verv på flere av stedene han bodde. I Kviteseid var han formann i skolestyret. I Flekkefjord var han medlem av herredsstyret 1920–1924 og ordfører de to siste åra av denne perioden. I Fåberg var han formann i skolestyret. Han hadde også ei rekke kirkelige verv. Han redigerte og utga boka *Fåberg kommune gjennom 100 år 1837–1937*.

I valgperioden 1916–1918 var han vararepresentant til Stortinget for bykretsen Flekkefjord. Han møtte siste halvdel av 1918 og var da medlem av protokollkomiteen.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 172[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 172.
3. ↑  *100 år – en glede*, Nordstrand menighetsråd, Oslo 1966, side 20.
4. ↑  Stavanger Aftenblad: "80 år", 5. november 1957 s.2.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Børge Børresen Børge-Ask hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
*Bønnetime i Kairo*, 1865, malt av Jean-Leon Gerome.
Et tyrkisk bønneteppe
**Bønneteppe** (arabisk: سجادة *sajjāda* pl. سجاجيد *sajājīd*, eller *musallah*; tyrkisk: *seccade* eller *namazlık*; persisk: جانماز, urdu: جانماز *jānamāz*) er innen islam et teppe eller tøy som benyttes av muslimer når de ber. Bønneteppet benyttes av renslighetsgrunner mellom den bedende og marken under de forskjellige kroppsstillinger som den islamske bønn fordrer. En muslim må utføre forskjellige renhetsriter kalt wudu for å be og bønnen må utføres på et rent sted.

Bønnetepper tilvirkes i fabrikker eller for hånd av vevere, i forskjellige materialer. Størrelsen varierer, men forholder seg til det rom som en bedende trenger (typisk ca. 1x1,5 m). Utformingen av teppet kan fortelle om hvor det er tilvirket ettersom forskjellige tradisjonelle mønstre og motiv traderes innen i slekter, landsbyer og av spesialiserte vevere. 

På de fleste bønnetepper finnes en markering øverst opp som orienteres slik at teppet peker mot Mekka under bønnen. På visse moderne tepper finnes til og med et innvevd kompass som hjelper den bedende til å plassere seg vendt i riktig retning. Bønnetepper kan gå i arv i generasjoner og verdsettes høyt for sine intrikate symmetriske mønstre og motiv.

Litteratur
----------

* Stefan A. Milhofer: *Orient-Teppiche.* Fackelträger-Verlag Schmidt-Küster GmbH, Hannover 1974, ISBN 3-7716-1718-9.
* Alexander Knysh: «Sadjdjāda. 3. In Mysticism.» I: *The Encyclopaedia of Islam.* Bind 8: *Ned – Sam.* New Edition. Brill, Leiden 1995, ISBN 90-04-09834-8, S. 742a–745a.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pornography – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Sure 24, Vers 35-45. Übersetzung: Friedrich Rückert (1836–1839)
* Anatoliske bønnetepper i *Encyclopædia Britannica*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Diagram** (fra gresk *διάγραμμα* (*diagramma*), «tegning» el. «skjema») er en skjematisk tegning eller grafisk fremstilling av informasjon, som for eksempel sammenhengen mellom ulike mengder og variabler. Det finnes flere ulike typer diagrammer, og de ulike typene egner seg ofte til ulike formål. 

Informasjonsdesign er læren om å presentere diagrammer og annen informasjon på en måte som kommuniserer budskapet lett og effektivt, og legger vekt på designmessige forhold som farge, typografi og generell utforming.

Eksempler på ulike diagrammer
-----------------------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | * HistogramHistogram
* Venn-diagramVenn-diagram
* FlytkartFlytkart
* KakediagramKakediagram
* Kart som viser befolkningstetthetKart som viser befolkningstetthet
* FunksjonsgrafenFunksjonsgrafen
* SpredningsplottSpredningsplott
* KoblingskjemaKoblingskjema
* FiolinplottFiolinplott
 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
> DRG er et redskap for å refundere kompliserte medisinske prosedyrer uten å betale for hver enkelt sprøyte og pille. Når et sykehus gjennomfører en bestemt operasjon, får sykehuset betalt etter en fast sats.   
> - Man setter en prislapp på sykdommer og tilstander, og omsetter det på markedet.
> 
> 
> Dagens Næringsliv *Nede for telling* av Daniel G.R. Butenschøn 13.10.2012
> 
> 

**Diagnose-relaterte grupper** (forkortet **DRG**) er et system for klassifisering av behandling i sykehus, hvor det er laget ca. 900 grupper av behandlinger, som gruppevis forventes å kreve tilsvarende mengde ressurser. Systemet ble opprinnelig utviklet for det amerikanske Medicare, senere innført i norsk helsevesen.

Når en pasient skrives ut rapporteres en DRG-kode for behandlingen til helsemyndighetene. DRG-kodene blir vektet over eller under gjennomsnittet for alle behandlinger. I 2014 er det satt til 40 772 kroner. Kostnadsvekter og snittpris beregnes årlig ut fra budsjett og regnskapsdata fra sykehusene.

Se også
-------

* Innsatsstyrt finansiering

Referanser
----------

1. ↑  Regelverk Innsatsstyrt finansiering (ISF) 2014 siste endret: 30.06.2014
2. ↑  aftenposten.no *Nytt hjerte: 1,2 millioner kroner Normal fødsel: 35.000 kroner* 07.12.2014

Eksterne lenker
---------------

* helsedirektoratet.no Om DRG-systemet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
Side fra Johann Snells utgave av *Dialogus creaturum*
**Dialogus creaturum** (egentlig *Dialogus creaturum optime moralisatus* eller *Dyalogus creaturarum moralizatus*), *Dialoger om skapelsens sedelære*, er en fabelsamling på latin bestående av 122 dialoger.

Forfatterskap
-------------

Det er blitt foreslått to forskjellige forfattere av verket, Mayno de Mayneri (en lege i Milano, død 1376) og Nicolaus Pergamenus (fra Bergamo), som begge levde på 1300-tallet.[]

Trykt bok
---------

*Dialogus creaturum* ble senere trykket. Boktrykkerkunsten gav den stor utbredelse. Den ble utstyrt med tresnitt av Gerard Leeu og trykket i latinsk utgave i 1480 i Gouda; en nederlandsk versjon ble utgitt av Leeu i 1481. Han fikk trykket flere utgaver i 1486 og 1491 i Antwerpen, dit han hadde flyttet sitt officin i 1484. Likeså utkom i 1481 en utgave i Köln, utgitt av Conrad Winters de Homborch. I 1482 oversatte Colard Mansion i Brugge verket til fransk og anferdiget to manuskripter, hvorav ett befinner seg på det østerrikske nasjonalbibliotek (Cod. 2572). Jean Bellot utgav den i 1500 i Geneve, Claude Nourry i 1509 i Lyon og Pigouchet i 1510 i Paris.

Sveriges første trykte bok
--------------------------

Den ble den første boken som ble trykket i Sverige. Det var den 20. desember 1483 på nåværende Riddarholmen der Johann Snell fra Rostock hadde sitt trykkeri. Fem eksemplar av denne utgave, som ble håndkolorert, er bortsatt bevarte.

Beskrivelse
-----------

De 122 frittstående delene av *Dialogus* minner i meget om moderne barneeventyr.[] I hver dialog treffes menneskeliggjorte vesener, og de kortfattede fortellingene formidler et enkelt moralbudskap som forklerande avslutter dialogen.[] Moralen berører jordiske bekymringer og er hentet fra forskjellige etiske autoriteter som Bibelen, kirkefedrene og antikkens filosofer. Flere av fanlene er fra Æsop, som Løvens andel, Frosken og oksen og Ulven og lammet.

Tittelens «dialoger» skyldes den doble forfatterrollen, der fortellingen anskueliggjør det påfølgende sitatet.[] Antagelig har fablene blitt benyttet av prester som inspirasjon til prekenen.[]

Et fotolitografisk avtrykk av 1483 års utgave ble utgitt i 1883. I samband med svensk boktrykks 500-årsjubileum 1i 983, utgav Michaelisgillet i samvirke med Bra Böcker en faksimile av denne bok med oversettelse og kommentar.

Litteratur
----------

* Dieter Lohmeier: *Snell, Johann.* I: Olaf Klose, Dieter Lohmeier (utg.): *Biographisches Lexikon für Schleswig-Holstein und Lübeck.* Bind 10. Wachholtz, Neumünster 1994, ISBN 3-529-02650-6, s. 367–369.

Eksterne lenker
---------------

* Fulltext av deler av Creaturum på engelsk med illustrasjoner fra Snells utgave
* *Böckerna på Gråmunkeholmen* av Lars Munkhammar (Uppsala 2000)
* *Dialogus creaturum* som digital faksimile hos Litteraturbanken

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE **·** BNE
 |
**Diakonhjemmet Høgskole** var en høgskole eid av Det norske Diakonhjem i Oslo. Fra 1. januar 2016 ble den en del av VID vitenskapelige høgskole som ble dannet gjennom fusjon av Diakonhjemmet Høgskole med en rekke mindre høgskoler, og videreføres som VIDs campus ved siden av Diakonhjemmet Sykehus i Oslo.

Diakonhjemmet høgskole tilbød bachelorutdanninger i sykepleie, sosialt arbeid, vernepleie og ergoterapi, masterutdanninger i diakoni, verdibasert ledelse, familieterapi, helse- og sosialfaglig arbeid med eldre, sosialt arbeid og årsstudium i diakoni. I 2012 ble doktorgradsstudiet i diakoni, verdier og profesjonell praksis godkjent av NOKUT.

Diakonhjemmet Høgskole hadde to studiesteder, ett i Oslo og ett i Rogaland. Studiested Oslo lå på Frøen/Steinerud ved Majorstuen og videreføres som VIDs campus der, mens studiestedet i Rogaland lå i Sandnes, og er nedlagt i forbindelse med flytting til ny campus.

Høgskolen hadde også kurs- og videreutdanningstilbud. 

Tidligere Rogaland høgskole ble slått sammen med Diakonhjemmet Høgskole i 2006. 

Høgskolen hadde 31. desember 2015 fire institutter og to sentre:

* Institutt for diakoni og ledelse
* Institutt for sosialt arbeid og familieterapi
* Institutt for sykepleie og helse
* Institutt for vernepleie og ergoterapi
* Senter for diakoni og profesjonell praksis
* Senter for sosial kompetanse

Referanser
----------

1. ↑  Totalt antall registrerte studenter ifølge Database for statistikk om høgre utdanning DBH
2. ↑  Antall ansatte i forskjellige kategorier ifølge Database for statistikk om høgre utdanning DBH

Eksterne lenker
---------------

* Diakonhjemmet Høgskole

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| Turn: |
| Olympiske leker |
| Gull | "Ekstralekene" 1906 i Athen |  Lagkonkurranse |
| Sølv | OL 1908 i London |  Lagkonkurranse |
| Bronse | OL 1912 i Stockholm |  Lagkonkurranse |

*For turneren Frithjof Olsen Sælen fra Bergen, se Frithjof Sælen (turner)*
**Frithjof Olsen** (født 30. november 1882 i Drammen, død 22. februar 1922 i Oslo) var en norsk turner. Han representerte klubben Drammens Turnforening.

Han deltok i «Ekstralekene» 1906 i Athen, og var der med på det laget som vant Norges første OL-gull gjennom historien. Det ble først arrangert en kvalifiseringskonkurranse i Oslo, der 21 av de 30 deltakerne kvalifiserte seg til å delta i olympiaden.

Senere deltok han i OL 1908 i London, der det norske laget fikk sølv i lagkonkurransen i turn. I OL 1912 var han med og vant bronse i lagkonkurranse (svensk system).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frithjof Olsen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Frithjof Olsen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Frithjof Olsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frithjof Olsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frithjof Olsen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
En **gjørmestrøm** er en form av vulkansk utslipp som oppstår når en vulkan har et utbrudd. Gjørmestrøm kan oppstå etter at eksplosive vulkaner etterlater seg tykke lag av vulkansk aske på vulkanfjellet. Hvis denne asken blandes med vann, dannes det en uhyre farlig gjørme som ligner på flytende sement. Vannet kan for eksempel komme av et kraftig regnvær eller fra en isbre som smelter av varmen. Når blandingen blir flytende blir den ustabil og akselerer til en fart på 100km/t nedover fjellsidene. Når den går nedover fjellet drar den med seg grus, trær og alt mulig annet i veien.

Byen Armero i Colombia ble nesten utslettet av gjørmestrømmen fra Nevado del Ruiz' utbrudd i 1985.

Eksempel
--------

Byen Armero i Colombia lå 50 km unna vulkanen Nevado del Ruiz ble oversvømt og knust av en gjørmestrøm i 1985.

Referanser
----------

1. ↑  Eide, Helene; Johansen, Odd-Ivar; Øverjordet, Arne Helge (2013). «Kapittel 2: Indre krefter og de store landformene på jorda». *Geografi:Landskaper, ressurser, mennesker, utvikling*. Oslo: Cappelen Damm AS. s. 42. ISBN 9788202391812.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Fourvière** er en bydel i Lyon i Frankrike; den ligger på åsen med samme navn. Bydelen ligger vest for Vieux Lyon som strekker seg langs Saônes høyre bredd sentralt i Lyon. Fourvière er det opprinnelige sted for den romerske bosetting Lugdunum, etablert i 43 f.Kr. 

I Fourvièreåsen finnes to romerske amfiteatre og i tillegg den store basilikaen som er byens vartegn. 

Fourvère kalles gjerne for *Åsen som ber* som er en henvisning til de mange kirker som finnes i området. Denne betegnelsen står også i kontrast til tilnavnet på bydelen Croix-Rousse som kalles *Åsen som arbeider*.

Bydelen trafikkeres av to Furnicular-baner, de eldste i verden som fremdeles drives aktivt. 

Fra 1998 er Fourvière oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv, sammen med andre historiske anlegg og bygninger i Lyon.

Bildegalleri
------------

* Fourvière romerske teaterFourvière romerske teater
* OdeonOdeon
* Tour Metallique er inspirert av EiffeltårnetTour Metallique er inspirert av Eiffeltårnet
* KabelbanenKabelbanen

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fourvière – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Fourneau Saint-Michel
Ardennerhest.
**Fourneau Saint Michel** (Hochofen St. Michael) er et friluftsmuseum som dekker provinsen Luxemburg i Ardennene i Belgia. 

Museet ligger i Ardennene i den Vallonske delen av Belgia. Museet ligger i en liten dal 7,5 km NNW fra byen Saint-Hubert og 11,5 km SSO fra byen Rochefort.

Utstilling
----------

Museet består av to avdelinger som er atskilt av en felles parkeringsplass. Den ene hovedattraksjonen er et lite jernverk, der en masovn med tilhørende bygninger er det sentrale objekt.

På andre siden av parkeringsplassen ligger *Musée de la Vie rurale en Wallonie*, museets landbruksavdeling. Museet dekker 80 mål og har flere tun med tradisjonelle 1800-tallsbygninger fra ulike deler av Wallonien. Museet har også en stall med Ardennerhester. Denne hesterasen er blitt et spesielt symbol for Ardennene.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fourneau Saint-Michel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Four Roosters** (etablert 1981, nedlagt 1984) var en svensk-norsk blues-gruppe, bestående av Knut Reiersrud gitar, Sven Zetterberg vokal og munnspill, Carsten Loly trommer, samt Bertil Petterson bass. Senere tilkom norske Jan Erik Salater/Jørun Bøgeberg bass, Sigurd Køhn saksofon og Torbjørn Sunde trombone. Gruppen ga ut *Rooster Blues* (produsert av Jon Larsen, Hot Club Records, innspilt i november 1982). Platen ble meget populær, og for nær alle, en brå karrierestart. Den norske vokalisten Kristin Berglund og organisten Per Notini medvirket også. Musikken ble også utgitt i England på (Red Lightning, 1988). 

Gruppen ble etter oppløsning (1984), i hovedsak videreført i nonetetten Heavy Gentlemen (1984–88), med Bøgeberg/Køhn/Sunde/Loly/Reiersrud pluss Paolo Vinaccia perkusjon, Bendik Hofseth saksofon, Geir Wentzel piano, Ivar Vereide gitar.

Referanser
----------

1. ↑  Omtale fra Norsk Musikkinformasjon (6.8.06)
2. ↑  Jørun Bøgeberg hjemmeside

Eksterne lenker
---------------

* (en) Four Roosters på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Four Roosters på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Four Feathers*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av J. Searle Dawley.

Handling
--------

Historien begynner ved general Fevershams residens, under den årlige middagen som han gir til de som er igjen av Krim-offiserene. På denne middagen er den fjorten år gamle Harry Feversham, generalens eneste sønn, også gjest. Etter at middagen er ferdig forteller de historier om deres opplevelser på Krim, og Harry lytter oppmerksomt. Historien hopper deretter 10 år frem i tid, når Harry er kaptein i militæret. Harry og vennen, kaptein Durrance, er er begge forelsket i den samme kvinnen: Ethne Eustace.

Men Ethne forlover seg med Harry. Kort tid senere skal Harry middag sammen med noen andre offiserer, kaptein French, løytnant Willoughby og kaptein Castleton, for å kunngjøre sin forlovelse. Men under middagen mottar Harry et telegram, med informasjon om regimentets neste ordrer. Harry viser ikke sine med-offiserer telegrammet, slik han egentlig burde ha gjort. De ser i stedet at han kaste telegrammet på ilden.

Etter at de andre har forlatt selskapet, bestemmer Harry seg for å gi opp stillngen sin av frykt for at han kommer til å vise seg som en feiging i vanskelige situasjoner. Han velger derfor å sende inn sin oppsigelse. Hans med-offiserer har i mellomtiden oppdaget at de er beordret til aktiv tjeneste. De bestemmer seg for å sende Harry Feversham tre hvite fjær, som et tegn på feighet. Men Harry ombestemmer seg, og seiler derfor til Egypt i håp om å kunne gjøre nytte for seg.

Skuespillere
------------

* Edgar L. Davenport som General Faversham.
* Fuller Mellish som løytnant Sutch.
* Howard Estabrook som kaptein Harry Faversham.
* Arthur Evers som kaptein Jack Durrance.
* George Moss som Mr. Eustace.
* Irene Warfield som Ethne Eustace.
* David Wall.

Referanser
----------

1. ↑  Four Feathers
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Four Feathers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Four Feathers* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Four Feathers* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Four Feathers* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Hvem kan hjelpe Neil Young å finne veien hjem?*** er en novellesamling av Audun Briseid utgitt av Cappelen i 1974.

Briseid kalte selv boken for et «dobbeltalbum», og i den ytre formen er den lagt opp som et musikkalbum med et omslag som delvis minner om Neil Youngs plateutgivelse *After the Gold Rush* fra 1970. 

Boken består av flere lengre fortellinger; den lengste, og bokens første del, beskriver og skriver videre på Neil Youngs liv. Her skriver forfatteren inn seg selv som betraktende jeg-person. Forfatterens tese er at Neil Young et sted på vegen mistet retningen. Boken handler også om unge menneskers forsøk på å formulere hva moderne myter og idoler består av. De øvrige historiene forteller blant annet om hendelser i Norge; om en rockefestival på Sørlandet, om hvordan det er å stå på stand for første gang, om en gammel mann og eplehaven hans.

Referanser
----------

1. ↑  Briseid, Audun (1974). *Hvem kan hjelpe Neil Young å finne veien hjem?*. Oslo: Cappelen. ISBN 8202030277.

  

Portal: Litteratur
***Hvem er redd for Virginia Woolf?*** (originaltittel: *Who's Afraid of Virginia Woolf?*) er et skuespill av den amerikanske forfatteren Edward Albee.

På uroppførelsen opptrådte Uta Hagen som Martha, Arthur Hill som George, Melinda Dillon som Honey og George Grizzard som Nick. *Who's Afraid of Virginia Woolf?* fikk prisen for beste skuespill både fra Tony Awards og New York Drama Critics' Circle. På grunn av skuespillets for sin tid støtende språkbruk fikk det hverken Pulitzer-prisen i 1963 eller Oscar for beste film i 1966.[]

Skuespillet teller kun fire roller: Et middelaldrende par, George og Martha, inviterer en nyansatt biologiprofessor og hans kone hjem til seg etter en fest ved universitetet, hvor Marthas far er rektor og George er ansatt som amanuensis i historie. Straks de er hjemme, fortsetter George og Martha å drikke og krangle, ydmyke og fornedre hverandre på stadig mer utspekulerte og destruktive måter, med det yngre paret som forskrekkede, men fascinerte tilskuere.

Filmatisering
-------------

*Hvem er redd for Virginia Woolf?* ble filmatisert i 1966 med Elizabeth Taylor og Richard Burton i rollene som Martha og George. Den ble nominert til samtlige Oscar-priser, en unik bedrift i filmhistorien, og vant fem av dem, deriblant for beste skuespillerinne (Taylor) og beste kvinnelige birolle (Sandy Dennis). George Segal spilte rollen som Nick.

Referanser
----------

1. ↑  «Edward Albee, writer of 'Who's Afraid of Virginia Woolf?', dead at 88». *The Independent* **(engelsk)**. 17. september 2016. Besøkt 5. august 2019.
2. ↑  «Award Given to 'Virginia Woolf'; Drama Critics Vote Albee Play 'Best' --'Fringe' Cited Second Unit Formed». *The New York Times* **(engelsk)**. 26. april 1963. ISSN 0362-4331. Besøkt 5. august 2019.
3. ↑  «Original Review: ‘Who’s Afraid of Virginia Woolf?’». *archive.nytimes.com*. Besøkt 6. august 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Hvem var Jason Bourne*** (orig. ***The Bourne Identity***) er den første boken i Robert Ludlums trilogi om «Jason Bourne», etterfulgt av *Gåten Jason Bourne* og senere *Jason Bournes ultimatum*. Romanen ble utgitt av Random House i 1980. Eric Van Lustbader skrev i 2004 en oppfølger til trilogien med tittelen *The Bourne Legacy*.

Boken ble filmatisert i 2002, med skuespilleren Matt Damon i rollen som Jason Bourne. Filmens norske tittel var Hvem var Jason Bourne, og hadde norgespremiere 13. september 2002.

Handling
--------

Historien åpner med en skyte-episode på en båt i Middelhavet. En mann havner i vannet før hele båten eksploderer, og mannen blir senere plukket opp av en fiskebåt. Mannen har hukommelsestap, tilsynelatende som resultat av en hodeskade, men opplever uregelmessige tilbakeblikk til fortiden. Det eneste sikre beviset for hans tidligere liv er informasjon som han kan bruke for å få tilgang til en bankkonto i Zürich.

Etter å ha blitt pleiet tilbake til helse av en lokal doktor, reiser mannen til Zürich for å få tilgang til bankkontoen, hvor en bank-ansatt kjenner ham igjen. Mannen oppdager at han heter "Jason Charles Bourne" og at han har forhold til en organisasjon som kalles for Treadstone Seventy-One Corporation, og at hans bank-konto inneholder 7,5 millioner sveitsiske franc. Ved banken, og senere ved et hotell, forsøker noen å drepe Bourne. Men han tar en annen hotell-gjest, en kanadisk økonom som heter Marie St. Jacques, som gissel for å unnslippe. 

De reiser videre til Paris for å finne flere ledetråder om Bournes fortid. I Paris oppdager Bourne at angripernes leder kan være "Carlos" som blir beskrevet som en farlig terrorist, ansvarlig for mange drap i en rekke land. Bourne begynner å ta opp jakten på Carlos, samtidig som han forsøker å finne ut mer om hans egen fortid. I mellomtiden blir han og St. Jacques etter hvert forelsket. I Paris forsøker Bourne å overbevise en fransk general ved navn Villiers om å hjelpe ham. Bourne innser at kone til Villiers egentlig var en dobbeltagent for Carlos. Når generalen får vite om dette, dreper han sin kone. Men Bourne tar på seg skylden for dette, og lurer Carlos til å følge etter ham til USA.

Referanser
----------

1. ↑  «Release dates for The Bourne Identity (2002)». IMDB. Besøkt 2. oktober 2007.

| * v
* d
* r
Jason Bourne |
| --- |
| Romaner av Robert Ludlum | *Hvem var Jason Bourne* (1980) **·** *Gåten Jason Bourne* (1987) **·** *Jason Bournes ultimatum* (1990) |
| Romaner av Eric Van Lustbader | *Arven* (2004) **·** *The Bourne Betrayal* (2007) **·** *The Bourne Sanction* (2008) **·** *The Bourne Deception* (2009) **·** *The Bourne Objective* (2010) **·** *The Bourne Dominion* (2011) **·** *The Bourne Imperative* (2012) |
| Filmer | *The Bourne Identity* (1988)***·** Hvem var Jason Bourne* (2002) **·** *Gåten Jason Bourne* (2004) **·** *Jason Bournes ultimatum* (2007) **·** *The Bourne Legacy* (2012) **·** *Jason Bourne* (2016) |
| Videospill | *The Bourne Conspiracy* (2008) |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Hvelven** (1–89, 2–34) er en kort blindvei i tidligere Norderhov kommune. Veien ligger på mellom Helgesbråten og Tolpinrud, og strekker seg i en bue fra krysset Askveien/Myrveien mot Storelva i sør. Den ender opp i en barnehave og Hvelven omsorgssenter, som eies av Ringerike kommune. Det ble skilt ut fra den gamle storgården Veien (gnr. 49). Området preges ellers av eldre villabebyggelse.

Et nytt boligfelt (sameie) har vært under oppføring i starten av Hvelven. Det og veien inne på dette området har fått navnet Hvelvenkroken. Hvelvenkroken består av moderne småhusbebyggelse med rekkehus, 2-mannsboliger, 4-mannsboliger og 8-mannsboliger, i alt 58 boenheter.

Bildegalleri
------------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Hvelven omsorgssenter.
 |
| Hvelven omsorgssenter.
  |

|  |
| --- |
| Hvelven 1.
 |
| Hvelven 1.
  |

|  |
| --- |
| Hvelven 89 (omsorgsboliger).
 |
| Hvelven 89 (omsorgsboliger).
  |

 |

Se også
-------

* Askveien
* Helgesbråten
* Tolpinrud

Referanser
----------

1. ↑  Postens adressesøk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Høybråten Basketballklubb** (HBBK) ble stiftet 23. desember 1970. Klubben mest kjent for at de på kvinnesiden har vunnet 16 norske mesterskap i basketball for damer uavbrutt gjennom 15 år (1981–1995), samt i 1998, noe som skaffet dem en plass i Guinness rekordbok. Klubbfargene er blått og hvitt.

Den mest profilerte spilleren var Lisbeth Jansen, som også var med på alle NM seirene.

Tidligere landslagsspillere fra klubben (med antall kamper i parentes) er: Lisbeth Jansen (38), Vibeke Bolstad Thorsteinsen (27), Lena Jansen (24), Britt Syverud (20), Hilde Pettersen (16), Eileen Thoresen (15), Helle Langaas Paulsen (13), Turid Raz (10), Eli Eskerud (6), Ingvild Jansen (3), Nina Svarverud (3).

Referanser
----------

1. ↑  «Lisbeth Jansen». *Store norske leksikon*. 19. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens hjemmesider
* lokalavisen.no
* groruddalen.no[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Ivar Ivarson Mongstad** (født 11. mars 1869 i Lindås, død 24. juni 1954) var en norsk gårdbruker og politiker for Venstre.

Mongstad overtok farsgården i 1894. Han var medlem av herredsstyret i Lindås i flere perioder (1898–1907, 1911–1919, 1923–1925, 1929–1931), og han satt også i skolestyret der og i Austrheim. Han hadde også andre verv i det offentlige, i Venstre og i avholdsbevegelsen. Han var en hyppig brukt taler i Det Norske Totalavholdsselskap på Vestlandet.

Han var vararepresentant på Stortinget i tre valgperioder, for Nordhordland krets i Søndre Bergenhus amt fra 1916 til 1918 og for Hordaland fylke fra 1922 til 1924 og fra 1925 til 1927. Han møtte noen uker i juli 1917.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 501[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 501–502.
3. ↑  Oppslag i databasen *Gravminner i Norge*, utført 12. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ivar Ivarson Mongstad hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
Forsvaret har blant annet overtatt bevoktningen av Synagogen i Krystalgade.
**Operasjon Gefion** er betegnelsen på det danske Forsvarets støtte til politiet i forbindelse med bevoktningen av blant annet Københavns Synagoge i Krystalgade samt støtte til grensekontrollen ved den dansk-tyske grense.

Operasjonen ble mulig etter regjeringens trygghetspakke den 11. august 2017 under overskriften «*Trygheden tilbage i gaderne*».

Operasjonen ble iverksatt i 2017, og de første soldatene ble innsatt den 29. september samme år. Forsvaret har tidligere stilt mannskaper til rådighet for politiet i forbindelse med bevoktningen av grensen mot syd i perioden 13. juni 2016, samt bevoktningsoppgaver ved asylmottakssenteret Søgårdlejren i perioden 24. februar 2016 og frem til 30. september 2016.

Se også
-------

* Operation Temperer
* Opération Sentinelle
* Plan Vigipirate

Referanser
----------

1. 1 2  politi.dk: Forsvarets bistand
2. ↑  «hkkf.dk: Støtte til Politiet - aftale om tillæg på plads». Arkivert fra originalen 12. januar 2019. Besøkt 10. februar 2022.