recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Evangelisten Lukas, Musée Condé, Chantilly, Oise, Paris, Frankrike.
Lukas på prekestolen i Alstadhaug kirke i Skogn  
 Foto: Arnstein Rønning 
**Lukas** (gresk: Λουκᾶς – *Loukâs*; hebraisk: לוקא) levde i det 1. århundre og nevnes i Det nye testamente som lege og som Paulus' medarbeider og reiseledsager. I 2. Timoteusbrev nevnes Lukas som den som er hos Paulus til det siste.

I kirkelige tradisjon tillegges han forfatterskapet av Lukasevangeliet ('Evangeliet etter Lukas') og Apostlenes gjerninger. Kirkehistorikeren Eusebius av Caesarea forteller at Lukas traff Paulus rundt år 50, og ble med han på misjonsreisene.

I den sene oldtid og tidlige middelalder oppsto legenden, at Lukas skulle være maler, og ha malt det første ikonet, et bilde av jomfru Maria, den såkalte Sorte Madonna av Częstochowa. Det finnes forøvrig ingen belegg for denne antagelsen.

Noen hevder at Lukas var øyenvitne til Jesus, og han har blant noen kirkefedre blitt satt i forbindelse med de 72 disiplene Jesus utsendte som beskrevet i Lukasevangeliet, kapittel 10. Denne tradisjonen finnes det ikke belegg for.

Lukas' evangelistsymbol er en bevinget okse fordi evangeliet etter ham begynner med Sakarjas offer i tempelet. Oksen var et vanlig offerdyr.

Se også
-------

* Matteus
* Markus
* Johannes

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luke the Evangelist – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Luke the Evangelist – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Den hellige evangelisten Lukas (~9 f.Kr-~75?). Den Katolske Kirke

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Volvo Gran Artic 300** er ansett som verdens største buss ved å være utviklet som et BRT (bussmetro)-tilpasset dobbelleddbuss av det brasilianske bussprodusentselskapet som er underlagt det svenske multinasjonale konsernet Volvo. Busskjøretøyets lengde er på 30 m (98 fot) med en passasjerkapasitet på 300 passasjerer.

Gran Artic 300
--------------

Busskjøretøyet – som ikke var ferdigbygget og bare besto av et dobbelleddbusschassis på fire aksler med dobbelthjul – var offentliggjort for publikumet på FetransRio-messen i Rio de Janeiro i Brasil den 24. november 2016. 

Brasilianske BRT-systemer foretrekker isolerte bussfiler som andre kjøretøyer ikke har kjøretillatelse for, og det har alltid vært et voksende behov for mer passasjerkapasitet uten å ta skrittet over i skinnegående transportmidler. Dermed utviklingen av Gran Artic 300 for høykapasitetsbusslinjer med en ekstra kapasitet på 30 flere passasjerer enn tidligere modeller, fra 270 til 300. Volvo har en noe kortere variant av denne bussen, Volvo B340M Gran Artic, som er satt i produksjon med en totallengde på 27 m.

Busskjøretøyet forbli i prototypefasen ettersom en kjøper ikke har meldt seg.

Spesifikasjoner
---------------

* Lengde: 30 m
* Passasjerkapasitet: 300 passasjerer

Se også
-------

* AutoTram Extra Grand

Referanser
----------

1. ↑  Volvo med verdens største buss – igjen

Eksterne lenker
---------------

* 
*
Evanger kirke
**Evanger prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Hardanger og Voss prosti. Det omfattet sogn i tidligere Evanger kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Evanger kirke.

Evangers kirkesogn er nå en del av Voss kirkelige fellesråd, og underlagt Hardanger og Voss prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Ævanga sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Evanger antas å være lagt under Voss prestegjeld i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 10. oktober 1891 ble Voss prestegjeld delt i to ved at Evanger sogn ble skilt ut som et eget sognekall, gjeldende fra 1. januar 1892. Ved kgl.res. av 18. april 1969, gjeldende fra 1. juli 1969 ble Evanger sognekall lagt ned og Evanger sogn igjen lagt til Voss prestegjeld.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 516.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 80.
3. 1 2  *Evanger kyrkje 1851-2001*. [Evanger sokneråd]. 2001. s. 31,35. ISBN 8299608708.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
*Se også: Mendeleevbreen i Antarktis.*
**Mendelejevbreen** eller ***Mendeleevbreen*** er en 8 km lang og 15 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i nordlige Sørkapp Land. Breen strekker seg fra Fredfonna (videre Vasilievbreen) og Isryggen (497 m) i sør, til havet i Brepollen innerst i Hornsund-fjorden i nord, like øst for Starostinfjellet (563 m). Mendeleevbreen er både en massiv innlandsbre i sør og en utløper til hav i nord, med en morene langs Starostinfjellet i nordvest. 

Midt på bildet strekker Mendelejevbreen seg fra Brepollen og sørover (høyre) innover mot Fredfonna. Foto: Erlend Bjørtvedt 
Regnet fra nord og med klokken har den sidebreene Signybreen og Grobreen i nordøst, Fredfonna i sørøst, Austjøkulen i sørvest, og Jakobstigen og Smaleggbreen i nordvest mot Starostin-massivet.

Samarinbreen har sitt navn etter den russiskske kjemikeren Dimitrij Ivanovitsj Mendelejev, som formulerte det periodiske system i kjemi.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
Evanger i Hordaland
**Evanger** er en tidligere selvstendig kommune i Hordaland fylke som fra 1837 var del av Voss formannskapsdistrikt.

1. januar 1885 ble Evanger skilt ut fra Voss som egen kommune. Evanger hadde da 2 045 innbyggere.[]

1. januar 1964 ble det meste av Evanger (unntatt Bergsdalen og Eksingedalen) med 1 075 innbyggere slått sammen med Voss og Vossestrand til den nye Voss kommune. 

Fra samme dato ble resten av kommunen (kretsene Bergsdalen og Eksingedalen) med 251 innbyggere samt deler av Bruvik og Modalen kommuner slått sammen til den nye Vaksdal kommune.

Evanger er også navnet på tettstedet som fra 1964 inngår i Voss kommune. Tettstedet brant ned til grunnen i 1923, kirken ble reddet.

* Husrekker i EvangerHusrekker i Evanger
* Minnesmerke over Knute Nelson i EvangerMinnesmerke over Knute Nelson i Evanger

Referanser
----------

1. ↑  Gjerdåker, Johannes (1999). *Levande landskap: Vossebygdene - Granvin - Nærøydalen*. Voss: Voss veksel- og landmandsbank. ISBN 8271282875.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |
En Volvo P211 eiet av Stockholms spårvägar.  Foto: Tage Olsin (2005) 
Volvo Duett 1962. Ystads Frivillige Bergnings Corps.
**Volvo Duett** fikk dette navnet fordi den ifølge reklamen var to biler i én: En trofast sliter av en arbeidsbil i hverdagene og en trygg, solid og fornuftig familiebil til helgeutfluktene. Bilen ble produsert i 1953-1958 under betegnelsen **Volvo PV 445**, og fra 1958-1969 med betegnelsen **Volvo P 210**. Den har vesentlige likheter med Volvo PV 444/544, og kan betraktes som stasjonsvognutgaven av PV-en. Men duetten har separat ramme og er derfor enda mer robust enn den andre PV-en.

Modell PV 445 hadde opprinnelig delt frontrute, men ble i 1960 modifisert med hel, buet frontrute og samme dashbord som var brukt i PV 544 fra august 1958. Begge hadde B16-motor (1600 ccm, 60 Hk).

Modell P 210 ble produsert fra 1960 (introdusert som 1961-modell), og hadde også B16-motor til å begynne med. Modellen ble modifisert i 1962, og fikk da den nyere B18-motoren med 75 Hk, samt 12 volts elektrisk anlegg. De siste modellene hadde motor med 85 Hk.

Det ble i alt produsert 60 100 biler av modell P 210, den siste i februar 1969.

Referanser
----------

1. ↑  The Volvo Owners Club om Volvo P210

Se også
-------

EPA-traktor

Eksterne lenker
---------------

* (en) Volvo Duett – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Digitalt Museum med bilder og historikk til en av de siste Volvo P210 "Duett"

  


|  |
| --- |
| **Volvos** modeller, fra 1927 til 1969. — neste » |
| **Klasse** | 1920-tallet | 1930-tallet | 1940-tallet | 1950-tallet | 1960-tallet |
| 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Småbil | ÖV4/PV4 |  |  | PV444 | PV544 |  |
| Kombi |  |  |  |  | PV445 | P210 |
| Mellomklasse |  | PV651 | PV653 | PV658 |  |  |  | Amazon |
|  |  | PV51 | PV53 |  |  |  |
| Storbil |  |  | PV36 |  |  | PV60 |  |  | 140 |
|  |  |  |  |  | 164 |
| Sportsbil |  |  |  |  | P1900 |  | P1800 |
| Taxi |  | TR671 | TR675 | TR700 | PV800 | PV820 | PV830 |  |  |
**Akrylfibere** er syntetiske fibre laget av polymerer med en gjennomsnittlig molekylvekt på ~100 000, ca. 1900 monomer enheter. DuPont laget de første akrylfiberene i 1941 og merkevarebeskyttet dem under navnet **Orlon**. Akrylfiber ble først utviklet i midten av 1941, men var ikke produsert i store kvanta før på 1950-tallet. Fibrene er idag noe annerledes enn de var da. Akrylfiber er både sterkt og varmt, og blir ofte benyttet til gensere og joggedresser, og som fôr i støvler og hansker. I tillegg brukes akrylfiber til møbler og tepper. Det blir laget som filament, og deretter kuttet til lengder tilsvarende sauehår, for så å bli spunnet til garn.

Når polyakrylfibrene skal fremstilles, kan det anvendes to spinnemetoder; tørrspinning og våtspinning.[]

Polyakryl er ikke termoplastisk (hvilket vil si at det ikke kan varmes opp, for deretter å endre det), dette gjør at det ikke egner seg til varer hvor man ønsker permanente folder. Polyakrylen er meget varmefølsom, og må derfor ikke strykes på høyere temperatur enn 110 grader.[]

Akryl i klær er, sammen med polyester og nylon, en av de oljebaserte fibrene som antas å være både mest skadelig for miljøet og ha en etisk lav standard i produksjon.

Etter utspinningen blir fibrene etterbehandlet, f.eks. ved vask, krølling, snuing, spoling, strekking eller skjæring. Alt avhengig av om det er tale om stabel- eller filamentfibre.[]

Referanser
----------

1. ↑  1941-69: Changing Times. Orlon® : 1941 Arkivert 9. juli 2015 hos Wayback Machine.. Dupont Corporation
2. ↑  «*Grønn hverdag:* Miljøvennlige klær». Arkivert fra originalen 10. november 2013. Besøkt 18. september 2014.

Se også
-------

* Akrylsyre

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Volvo FMX** (FMX står for "Forward control Medium Xtreme) er en tung lastebil som produseres av Volvo Lastvagnar. Bygget for krevende oppdrag under vanskelige forhold, med funksjoner som muliggjør tyngre arbeidsoppgaver.

Det produseres i to generasjoner, FMX I som for det mest er basert på komponenter fra FM-serien siden 2010, og FMX II som hadde blitt nyutviklet, med større motorkapasitet med et utvalg i motoralternativer. Samtidige FMX fremstilles internasjonalt sett i Sverige, Belgia, Australia, Russland, Sør-Afrika, India og Brasil samt Egypt, siden 2011.

FMX I
-----

Modellen lanseres i året 2010 og er nært beslektet med Volvo FM. FMX-serien er egnet för anleggsarbeid og har forsterket chassis, brenselstank och beskyttelsesdeksel som vernet motoren mot støter under kjøring i elendig terreng.

FMX II
------

Den andre generasjonen av FMX lanseres i april 2013, salgmarkeringen ifølge opprinnelige planer innledes i september 2013. Den nye FMX finnes med et utvalg av 11-liters och 13-liters Euro 6-motorer; den mindre D11-motoren med effekt fra 330 till 450 hestekrefter og den større D13 med effekt på 420-540 hestekrefter.

Teknisk beskrivelse
-------------------

Volvo FMX kan tilpasse ulike kundeetterspørsel med hensyn til førerkomfort, ytelseskraft, fremkommelighet og oppdragsroller. Det kan også ha militære nytteverdi i tillegg til å være et robust sivilkjøretøy.

Blant annet har man et utvalg i førerhus; kort førerhus med innvendig høyde på 157 cm, langt førerhus med overnattingsmuligheter, globetrotter-førerhus for langvarige transportoppdrag og mannskapsførerhus for et mannskap i tillegg til sjåføren. De ulike variantene har en lastekapasitet på 44 til 120 tonn, og har to motoralternativ - D11K og D13K med fire ulike ytelsesmål; D13K kan yte 420, 460, 500 og 540 hestekrefter. FMX kan ha forskjellige hjuloppsetting - 4x4, 6x4, 6x6, 8x6, 8x8 og 10x6. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Hjuloppsetting* 4×2,
* 4×4,
* 6×2,
* 6×4,
* 6×6,
* 8×2,
* 8×4
 | Chassis* Medium,
* Standard/High,
* X-High
* XX-High
 | Motor* D11C: 330, 370, 410, 450 hk
* D13C: 380, 420, 460, 500 hk
 |

Galleri
-------

* Den første generasjonen FMXDen første generasjonen FMX
* FMX II som 6x4 trekkvognFMX II som 6x4 trekkvogn
* FMX II på utstilling i ChileFMX II på utstilling i Chile
* FMX II som bergningsvognFMX II som bergningsvogn
* FMX II, TsjekkiaFMX II, Tsjekkia

Referanser
----------

1. ↑  «Volvo FL and FMX Trucks Now Available in Crew Cab Guise». Autoevolution. 17. oktober 2014. Besøkt 18. juli 2015.
2. ↑  «The new Volvo FMX: superior handling in all conditions». *Irish Trucker*. 15. april 2013. Arkivert fra originalen 15. april 2013. Besøkt 16. april 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Arkivert 18. juni 2017 hos Wayback Machine. (engelsk)
* Arkivert 5. desember 2017 hos Wayback Machine. (norsk)
* (engelsk)
* (dansk)
**Cinco de Mayo** er en regional helligdag i Mexico, hovedsakelig feiret i Puebla. Dagen feires også i USA av personer med meksikansk bakgrunn. Dagen er til minne om meksikanske styrkers seier over franske styrker i slaget ved Puebla den 5. mai 1862.

En vanlig misoppfatning i USA er at dagen er den meksikanske uavhengighetsdagen, men det er Grito de Dolores, 16. september.

Historie
--------

Sent i 1861 bestemte Frankrike (og andre europeiske land) seg for å prøve å okkupere Mexico grunnet deres manglende rentebetaling på lån de hadde fått tidligere. 

Frankrike hadde suksess til å begynne med, men ved Puebla gikk den meksikanske hæren seirende ut, ledet av Ignacio Zaragoza. Seieren forsinket dog bare franskmennenes invasjon av Mexico. Ett år senere hadde Frankrike kontroll over landet, og innsatte Maximillian I som keiser. Fem år senere var franskmennene slått og kastet ut, og Maximillian henrettet av president Benito Juarez.

Feiring
-------

Cinco de Mayo-feiring i St. Paul i Minnesota
Selve feiringen av dagen ble trolig oppfunnet i California på 1860-tallet som svar på Frankrikes invasjon av Mexico. I USA har dagen blitt viktig for å knytte både meksikanere og andre latinamerikanere sammen til en felles identitet, og kan sammenlignes med for eksempel irsk-ættedes feiring av St. Patricks dag.
Kommersielle krefter har tatt tak i dagen, og bruker den for å selge sine produkter som mexicansk mat, drikke og musikk. Flere byer i USA holder parader og konserter i uka før selve dagen, slik at Cinco de Mayo feires i større skala nord for grensa enn sør.

I Mexico er Cinco de Mayo hovedsakelig en regional helligdag i Puebla, med minimal feiring ellers i landet.

Se også
-------

* Mexicos historie

Referanser
----------

1. ↑  «'Cinco to drinko?' Not for me, amigo». The Boston Globe. 30. april 2006. Besøkt 5. mai 2008.
2. ↑  «Collective Identity for Latinos». UCLA Newsroom. 5. mai 2005. Besøkt 5. mai 2008.
3. ↑  «Cinco de Mayo, From Mexican Fiesta to Popular U.S. Holiday». national Geographic. 5. mai 2006. Besøkt 5. mai 2008.
4. ↑  «The History of Cinco de Mayo». MEXOnline.com. 25. april 2007. Besøkt 5. mai 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cinco de Mayo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Volvo 9700** er en komplett bussmodell levert av Volvo Bussar. Volvo 9700 ble lansert i 2001. Det er et busskarosseri som er videreutviklet fra de finske Carrus – fabrikkene som Volvo overtok i 1998. Dette karosseriet var kjent som Star 302, 502 og 602 som viste til ulike høyder på bussene. Bussene blir bygd på Volvo-chassis, B12M (underliggende motor) og B12B (hekkmotor), også utprøvd på modellen B9R.

Volvo 9700 er et fleksibelt konsept som kan tilpasset ulike typer trafikk og nivå i utstyr og komfort. I Norge har disse modellene blitt svært populære som ekspressbusser, både innenfor NOR-WAY Bussekspress, TIMEkspressen og en rekke andre lengre ruter med buss. Denne modellen kan også spesialinnredes som helseekspressbuss, til transport av pasienter av ulike kategorier til og fra sykehus. Volvo 9700 er også i bruk som kombinertbuss.

Volvo 9700 leveres i lengder på 10,3 – 15,0 meter. Det er som tidligere tre høyder: 9700S (lav), 9700H og dessuten 9700HD som er den høybygde versjonen. Antall sitteplasser vil variere avhengig av setetyper og komfort, dvs. avstand mellom setene. 9700HD som høystandard ekspressbuss i nattruter har vanligvis 48 seter med lengde 15 meter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Volvo 9700 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
> Da de ved Kgl. res. av 22. juli 1930 meddelte koncesjoner til De No Fa A/S og Lilleborg Fabrikker A/S ansees uheldige for norske interesser, uttaler Odelstinget at de nevnte koncesjoner ikke burde vært meddelt.
> 
> 
> Carl Hartmanns innstilling til Stortingets protokollkomité, vedtatt med 57 mot 55 stemmer.
> 
> 

**Lilleborgsaken** utløste den politiske striden som felte Johan Ludwig Mowinckels Venstre-regjering i 1931. Dette åpnet for Norges første Bondeparti-regjering under ledelse av Peder Kolstad.

Stridens kjerne var konsesjoner innenfor norsk fettindustri. Regjeringen hadde i 1930 gitt Lilleborg konsesjon til å erverve De Nordiske Fabrikers (Denofa) mølle i Fredrikstad mot at Denofa overtok halve aksjekapitalen i Lilleborg. Denofa var imidlertid eiet av britisk-nederlandske Unilever, så dette ville føre til at utenlandske kapitalinteresser ville få en dominerende stilling i norsk fettindustri. For å kompensere for dette krevde regjeringen at Denofa-eierne skulle gå inn og sikre norske margarinfabrikker, men avtalen ble imidlertid avvist av Trustkontrollen.

Saken kom opp i Odelstinget våren 1931, der et flertall på 57 mot 55 vedtok en uttalelse som konkluderte med at konsesjonene ikke burde ha vært gitt. Odelstingets flertall bestod av Arbeiderpartiet, Bondepartiet, Det radikale Folkeparti og Venstre-representantene Rudolf Peersen og Carl Hartmann, mens resten av Venstre og hele Høyres gruppe stemte til Mowinckels fordel. Det var dermed to representanter for Mowinckels eget parti som gjorde at flertallet tippet mot ham, og som et resultat ble Peersen og Hartmann midlertidig ekskludert av Venstre.

Mowinckel leverte sin avskjedssøknad den 8. mai, og fire dager senere ble Peder Kolstads regjering utnevnt i statsråd. Senere samme år valgte Kolstad likevel å gi konsesjon til oppkjøpet, på tross av at det ikke ble noe sikring av margarinfabrikkene.

Kilder
------

* Debes, Jan (1950). *Det norske statsråd : 1814-1949*. Cammermeyer. Side 181
* «Lilleborgsaken» i *Gyldendals konversasjonsleksikon*. Oslo : Gyldendal, 1933

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Veggmaleri fra slutten av 100-tallet f.Kr.
**Laistrygonerne** (gresk: Λαιστρυγόνες, «strandrøverne») er i gresk mytologi en stamme med menneskeetende kjemper. Odyssevs, hovedpersonen i Homers *Odysseen* besøkte dem på sin sjøreise på veg tilbake til Ithaka. Kjempene spiste mange av Odyssevs' menn og ødela elleve av hans tolv skip ved å kaste store steiner fra et høyt berg. Odyssevs' skip ble ikke skadet da det var skjult i en vik i nærheten og alle om bord overlevde.

*Odysseen*
----------

I tiende bok av *Odysseen* driver Odyssevs av langt mot nord med tolv skip og kommer til klippekysten ved Telepylos, byen til laistrygonerne. I dette landet går skumring og morgengry nesten i ett, slik at en gjeter kan tjene to dagslønner på ett skift hvis han ikke trenger søvn.

Skipa kommer inn i en stille poll mellom to høye, utstikkende nes, men Odyssevs legger sitt skip i en vik på utsida, fortøyd til en klippe. Speiderne til Odyssevs møter ei ung jente som sier hun er datter til kong Antiphates og vil føre dem til ham. Når de kommer dit møter de et kjempestort kvinnfolk, som er kona hans. Det første Antiphates gjør når han kommer hjem, er å snappe en av mennene og ete han. De andre to, Eurylochos og Polites, løper av sted. Kongen tilkalte resten av stammen, og det endte med en storstilt massakre av alle de greske mennene som er kommet inn på havna. Kjempene knuser flåten med kampesteiner og spidder mannskapet som fisk.

Odyssves greide å unnslippe med et enkelt skip da det ikke var ankret opp i havna, men resten av skipene og mennene er fortapt. De overlevde seilte videre til Aiaia, øya til Kirke.

Referanser
----------

1. ↑  Homer: *The Odyssey*, Bok X. (oversatt til engelsk av Samuel Butler) at Project Gutenberg.
2. ↑  Telepylos (gresk: Τηλέπυλος, «fjern havn»), og det er uklart hvor laistrygonernes land var.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
fra Lough Foyle nordvest på Irland. Noen mener at Bran og hans menn kom hit til *Stroove Point* i denne fjorden da de returnerte til Irland.
**Brans sjøreise** (*immram Brain maic Febail*) er en fortelling fra irsk mytologi, nedskrevet på 700-tallet. Det er den mest kjente av de irske immram, mytologiske fortellinger om reiser til en magisk underverden, henlagt på øyer vest i havet. 

Bran, som er kongssønn ser en dag en sølvgren og hører musikk. En kvinne dukker samme dag opp i gildehallen og fremfører et langt dikt hvor hun skildrer en annen, mytisk verden med overflod og evig sommer. Bran samler et mannskap, ruster en båt og seiler allerede dagen etter ut for å finne dette landet. Underveis møter de blant annet sjøguden Manannan, som spår at Bran skal bli far til en mektig konge. De reiser videre, og kommer først til Gledens Øy (*Inis Subai*), hvor de ikke legger til, men likevel mister en mann til sanseløs latter. De kommer deretter til Kvinnenes Øy, *Tir inna mBan*, hvor de på magisk vis blir tvunget til å legge til. Her er det en kvinne til hver av mannskapet og de blir her i en tid som virker som ett år, men som viste seg i være mange år. De vendte hjem etter at en av mennene fikk hjemlengsel, og da de kom tilbake, hadde de vært borte så lenge at ingen lenger kjente dem, annet enn fra legender. En av mennene gikk i land, og «i det samme han nådde Irlands jord, ble han til aske, som om han hadde vært i jorden i hundrevis av år.» Bran fortalte da hva han hadde opplevd, og tok farvel med menneskene på stranden. Fortellingen avsluttes med at man ikke vet hvor han seilte videre.

Selv om fortellingen eksplisitt er bygget opp av elementer fra en før-kristen mytologisk tradisjon finnes det også trekk i den som peker på den kristne kulturen den ble nedskrevet innenfor: «Fortellingen kan også tolkes som en tidlig allegori over det himmelske rike og Jesu fødsel.»

Fortellingen har trolig inspirert fortellingen om Brendan sjøfareren, og muligens også C.S. Lewis' *Reisen til det ytterste hav*.

Referanser
----------

1. ↑  answers.com
2. 1 2  Kilde for sitat og vurderinger er Jan Erik Rekdals innledning og oversettelse i *Keltiske myter*, 2006

Teksten på norsk
----------------

* Fortellingen er utgitt på norsk i antologien *Keltiske myter*, 2006.
**Oesterreichische Musiklexikon** er et leksikon over aktuelle og historiske temaer fra østerriksk musikk og musikkliv.

Leksikonet består av fem bind med knapt 2 800 sider og 7 474 oppslagsord. Ved siden av biografier over komponister, librettister, dirigenter, instrumentalister, sangere, dansere, koreografer, teaterledere, instrumentbygger, musikkforleggere, musikkvitere og musikkritikere, finnes også mange artikler om ensembler, band, organisasjoner, instrumenter, musikkformer, praksis, danser, teatre, klostre, byer, plateselskap og forleggere. I tillegg til kunstmusikk, dekkes folkemusikk, underholdningsmusikk, jazz, pop og rock. Ikke bare dagens Østerrike, men også de delene av Habsburgsmonarkiet som i dag ligger i andre stater er ivaretatt.

En online-versjon blir fortløpende korrigert og utvidet. Artikkeltekstene er fritt tilgjengelige, mens enkelte tilleggssfunksjoner tilgjengelig mot betaling.

Utgitte bind
------------

Verket utgis av *Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften*, Wien 2002–2005, ISBN 3-7001-3041-4.

* Bind 1 *(Abbado bis Fux)*. 2002, ISBN 3-7001-3043-0.
* Bind 2 *(Gaal bis Kluger)*. 2003, ISBN 3-7001-3044-9.
* Bind 3 *(Kmentt bis Nyzankivskyj)*. 2004, ISBN 3-7001-3045-7.
* Bind 4 *(Ober bis Schwaz)*. 2005, ISBN 3-7001-3046-5.
* Bind 5 *(Schwechat bis Zyklus)*. 2006, ISBN 3-7001-3067-8.

Referanser
----------

1. ↑  *Oesterreichisch* med *Oe* er skrivemåten for både den trykte utgaven og onlineversjonen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
Eksempel på en forside fra EUTs Serie C på dansk.
***Den europeiske unions tidende*** (**EUT**) er et tidsskrift som daglig utgis av Den europeiske union (EU) på samtlige av unionens 23 offisielle språk. Tidsskriftet ble utgitt første gang som *Den europeiske kull- og stålunions tidsskrift* den 30. desember 1952. Da De europeiske fellesskap (EF) ble dannet i 1973, skiftet tidsskriftet navn til *De europeiske fellesskaps tidende*. Nice-traktaten, som trådte i kraft i 2003, gav tidsskriftet dets nåværende navn.

Siden januar 1968 gis tidsskriftet ut i to ulike serier; «L» (lovgivning) og «C» (meddelelser og opplysninger).

Alle unionens rettsakter må offentliggjøres gjennom publikasjon i tidsskriftet før de kan tre i kraft. De tildeles også et celexnummer, for enkel henvisning til dokumentet.

Siden opprettelsen av EØS-avtalen i 1994, har det dessuten kommet ut et EØS-tillegg, kjent som *EØS-tillegget til De europeiske fellesskaps tidende* frem til 2003, og som *EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende* siden 2003.

Referanser
----------

1. ↑  (no) EØS-tillegget til De europeiske fellesskaps tidende i BIBSYS Ask
2. ↑  (no) EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende i Bibsys Ask

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Official Journal of the European Union – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Elektronisk utgave på EUR-Lex (dansk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin
 |
**Monika Harms** (født 29. september 1946 i Berlin) er en tysk jurist. Hun var Tysklands riksadvokat (*Generalbundesanwalt*) 2006 til 2011. Før hun ble riksadvokat var hun dommer i Bundesgerichtshof (føderal høyesterett).

Harms vokste opp i Frankfurt am Main. Etter å ha avlagt sin andre juridiske statseksamen arbeidet hun fra 1974 til 1980 som statsadvokat for økonomisk kriminalitet i Hamburg, og deretter frem til 1983 som dommer ved landretten og dernest frem til 1987 ved finansretten i Hamburg.

I 1987 ble hun utnevnt til føderal høyesterettsdommer. Der ledet hun bl.a. det *5. Strafsenat*. Blant viktige saker hun hadde i denne egenskapen var Egon Krenz' ankesak og La Belle-saken. I begge tilfeller ble dommer fra lavere instans opprettholdt. 

Den føderale regjeringen utnevnte henne i 2006 som riksadvokat.

Harms er medlem av CDU.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000025622, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

| * v
* d
* r
Tysklands riksadvokater |
| --- |
| Våpen | Carlo Wiechmann **·** Max Güde **·** Wolfgang Fränkel **·** Ludwig Martin **·** Siegfried Buback **·** Kurt Rebmann **·** Alexander von Stahl **·** Kay Nehm **·** Monika Harms **·** Harald Range **·** Peter Frank | Tysklands flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (iba)
 |
«Thornbury» har flere betydninger.

**Thornbury** er en bydel i Melbourne i Australia. Den ligger 7 km nordøst for Melbourne sentrum og ligger i lokalstyret City of Darebin. Ved folketellingen i 2006 hadde Thornbury 16 716 innbyggere.

Thornbury grenser til Merri Creek i vest og Darebin Creek i øst. Thornbury er et svært rektangulært område mellom Preston i nord og Northcote i sør. Thornbury er svært knyttet til bydelen Northcote og var tidligere del av lokalstyret City of Northcote.

Transport
---------

Thornbury betjenes av en jernbanestasjoner, to trikkelinjer og flere bussruter.

Trikkelinjen 86 går langs High Street og 112 går langs St. Georges Road. Thornbury jernbanestasjon ligger på Eppinglinjen.

| * v
* d
* r
Bydeler i City of Darebin i Melbourne |
| --- |
| Alphington **·** Bundoora **·** Fairfield **·** Kingsbury **·** Macleod **·** Northcote **·** Preston **·** Reservoir **·** Thornbury |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Brengun** er et britisk lett maskingevær som var standard i den britiske hæren under andre verdenskrig. Den erstattet det gamle maskingeværet Lewisgun fra første verdenskrig i 1935. Navnet er en anglifisering av det tyske navnet på byen Brno (som tyskerne kaller «Brünn»), ettersom engelskmenn flest vil finne det vanskelig å uttale Brno. Geværet ble laget i våpensmiene i Royal Small Arms Factory i Enfield basert på et tsjekkisk design, som opprinnelig het ZB vz 26 før det ble oppdatert til ZB vz 30, som deretter ble grunnlaget for ZB vz 33 og Bren.gun.

Geværet benytter samme ammunisjon som den britiske standard armériflen Lee-Enfield (kaliber .303 British – 7,7 mm). Ulempene med våpenet var at skuddtakten var mye lavere enn sitt tyske motstykke, og den kunne bare benytte magasiner og ikke beltemating. Brengun ble vanligvis benyttet med et 30-skudds magasin som i praksis var ladet med 28 skudd for å forhindre forkiling. Det fantes også et 100-skudds tallerkenmagasin beregnet for bruk mot fly, tilsvarende Lewis maskingevær. Vekten var en annen ulempe, og derfor ble ofte Brengun demontert og vekten fordelt mellom to soldater under lange forflytninger til fots.

På tross av disse ulempene var Brengun et meget populært våpen blant de britiske soldatene, som anså det som et effektivt og pålitelig våpen. Geværet var også i bruk blant norske hjemmestyrker og i den norske hæren under og etter andre verdenskrig, frem til man tok i bruk amerikanske våpen på begynnelsen av 1950-tallet.

Etter at de britiske militære styrkene tok i bruk L1A1 i 7,62x51, ble Brengun omkamret til 7,62x51 og omdøpt til L4. De britiske styrkene fortsatte å bruke L4 frem til 1980- eller 1990-tallet; etter den tid ble Brengun helt erstattet av beltematede FN MAG. Det våpenet blir også brukt i det norske forsvaret, på Leopard 2-stridsvogner kjøpt inn fra Nederland.

Se også
-------

* Liste over maskingeværer

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bren light machine guns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Bren – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Andre verdenskrig

| * v
* d
* r
Britiske og Samveldets infanterivåpen under andre verdenskrig |
| --- |
| Pistoler | Enfield No. 2 · Webley revolver · Browning Hi-Power · Colt M1911 · Smith & Wesson Victory revolver |
| Rifler | Lee-Enfield · Rossriflen · M1 Karabin |
| Maskinpistoler | Lanchester SMG · Stengun · Austen MK I · Owen Gun · Thompson · Reising M50 |
| Maskingevær og større | Brengun · Lewisgun · Charlton Automatic Rifle · Vickers MG · M1918 Browning Automatic Rifle · Boys antitankrifle · PIAT · Lifebuoy flammekaster |
| Patroner | .303 British · .38/200 · .38 Special · .45 ACP · .455 Webley · .50 BMG · 9 x 19 mm Parabellum |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Thorleif Mikkelsen** (født 5. februar 1897 i Kristiania, nåværende Oslo, død 25. mars 1967 i Stavanger) var en norsk skuespiller. Han debuterte i en operetteforestilling i Kongsberg 1914 ("Drilléns Operette") og var senere tilknyttet Theater Moderne i Kristiania, og på 20-tallet, i Trondheim, "Hjorten" og Trondhjems Teater. Fra 1934 til 1949 var han fast tilknyttet Falkbergets Teater, Trøndelag Teater 1949-50, Rogaland Teater 1957-67. Han var gift med skuespiller og sufflør Astri Bach (1900-1957).

Han filmdebuterte i 1937 i Leif Sindings *Bra mennesker*. Mikkelsen kom sammenlagt til å medvirke i syv filmer på 1930- og 1940-tallet, de fleste i Sindings regi. Han var også virksom ved Det Nye Teater og Trøndelag Teater.

Filmografi
----------

* 1937 – *Bra mennesker*
* 1939 – *De vergeløse*
* 1939 – *Gjest Baardsen*
* 1940 – *Tante Pose*
* 1941 – *Kjærlighet og vennskap*
* 1943 – *Sangen til livet*
* 1944 – *Den nye lægen*

Referanser
----------

1. 1 2   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Thorleif Mikkelsen». Filmfront. Besøkt 11. juni 2016.
3. ↑  «Thorleif Mikkelsen». IMDb.com. Besøkt 11. juni 2016.
4. ↑  «Thorleif Mikkelsen». Sceneweb. Besøkt 11. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thorleif Mikkelsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Thorleif Mikkelsen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Thorleif Mikkelsen i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Thorleif Mikkelsen hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Brendan Joseph Graham** (født 1945 i Tipperary i Irland) er en irsk skribent, tekstforfatter og låtskriver. Han har skrevet teksten til en rekke sanger, der Rolf Løvlands «You Raise Me Up» er den mest kjente. Sangen har solgt i rundt 100 millioner eksemplarer siden den første gang ble utgitt i 2001. Graham står også bak sangene «Rock 'n' Roll Kids» og «The Voice» som vant Eurovision Song Contest for Irland i henholdsvis 1994 og 1996.

Bakgrunn
--------

Brendan Graham jobbet opprinnelig som industriingeniør i klesindustrien i Irland fram til han ble permittert som 48-åring på begynnelsen 1990-tallet. Graham hadde i mange år skrevet sangtekster og andre fortellinger, men han fikk fart på skrivingen etter permitteringen. Han begynte å skrive sanger på kvelder og i helger, og i 1994 sendte han inn sangen «Rock 'n' Roll Kids» til den irske konkurransen i forkant av Eurovision Song Contest 1994. Sangen ble framført av Paul Harrington og Charlie McGettigan og vant den irske finalen. Sangen vant deretter den internasjonale finalen på hjemmebane i Dublin. Dette var Irlands tredje seier på rad, og det var første gang en Eurovision-deltaker fikk over 200 poeng.

To år senere leverte han inn en ny sang til den irske konkurransen, «The Voice», framført av Eimear Quinn. Sangen vant og ble Irlands representant ved Eurovision Song Contest 1996 i Oslo. Sangen vant den internasjonale finalen – Irlands sjuende og hittil siste seier i Eurovision Song Contest.

I 2001 ble han kontaktet av Fionnuala Sherry i gruppa Secret Garden. Hun ba ham skrive tekst til en komposisjon av Rolf Løvland, da med arbeidstittel «Silent Story». Graham ga sangen tittelen «You Raise Me Up».

Utdypende artikkel: You Raise Me Up

Graham har også skrevet en rekke sanger for Celtic Woman, blant annet teksten til «O, America». Han har også skrevet teksten til Paul Mealors «Sleep On», en vuggesang til prins George – sønnen til William og Catherine. Graham har også skrevet flere romaner, blant annet serien *The Whitest Flower, Element Of Fire* og *The Brightest Day, The Darkest Night*.

Bidrag til Eurovision Song Contest
----------------------------------

| År | Tittel | Land | Plass |
| --- | --- | --- | --- |
| 1976 | «When» | Irland | 10. |
| 1985 | «Wait Until the Weekend Comes» | 6. |
| 1994 | «Rock 'n' Roll Kids» | 1. |
| 1996 | «The Voice» | 1. |

Referanser
----------

1. ↑  «100 millioner av én låt». *Tono*. 8. april 2015. Arkivert fra originalen 24. mars 2018. Besøkt 11. juni 2017.
2. 1 2  «Brendan Graham – biography». *www.peermusic.com*. Besøkt 11. juni 2017.
3. ↑  «Songwriter Q+A: Brendan Graham». *Songtrust* **(engelsk)**. Besøkt 11. juni 2017. [*død lenke*]
4. ↑  «NRK TV – Hitlåtens historie: 'You Raise Me Up'». *NRK nett-tv* **(norsk)**. Besøkt 11. juni 2017.
5. ↑  «Brendan Graham Pens Lyric for Royal Baby Lullaby». *www.imro.ie* **(engelsk)**. Besøkt 11. juni 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Fibaro** er et merkenavn eid av det polske selskapet **Fibar Group** som produserer utstyr til smarthus.

Selskapet har i mange år satset stort på Z-Wave. De produserer blant annet brytere, dimmere, bevegelsessensorer, fjernstrømbrytere og dørsensorer.

Historie
--------

Firmaet ble grunnlagt i 2010 og fokuserte på å lage komponenter for bygningsautomasjon basert på tingenes internett, med mål om at produktene enkelt skulle kunne tas i bruk uten at forbrukerne skulle behøve å gjøre store forandringer på boligen. I 2011 ble det etablert en fabrikk i Poznan. De første fire produktene var en hjemmesentral, persienner og lysstyring, som alle gikk på Z-Wave. Fibaro har også laget produkter for styring av oppvarming.

I 2016 bestemte Fibaro seg for å produsere utstyr som skal være kompatibelt med Apple sitt HomeKit, men opprettholdt fremdeles støtten for Z-Wave.

I 2017 ble fabrikken til Fibaro i Poznań tildelt en pris for fremtidsrettet produksjon og utvikling. Årlig produserer fabrikken over 1 million varer som leverer til over 100 land.

I 2018 kom Fibaro sine første modeller med støtte for Bluetooth Low Energy (BLE) og WiFi, hvilket kunne kobler direkte til hjemmenettverket og dermed fjernet behovet for en dedikert hjemmesentral.

Referanser
----------

1. ↑  «Smarte hjem – hjemmesentraler - Guide». *Tek.no* **(norsk)**. 24. mars 2019. Besøkt 13. september 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Karen Lafferty** (født 29. februar 1948 i Alamogordo, New Mexico) er en amerikansk artist innen den kristne popmusikken. Hun er representert med en sang i *Norsk salmebok 2013*.

Lafferty gikk ut fra Eastern New Mexico University og prøvde uten hell å bli med på Campus Crusade for Christ-prosjektet kort tid etter. Med tanke på en karriere innen sekulær musikk, flyttet hun til det sørlige California hvor hun snart begynte å opptre på Calvary Chapel Costa Mesa. Hun turnerte i Nederland som oppvarming for Children of the Day i 1973 og gav ut sin debutplate på Maranatha! Music to år senere. Etter å ha gitt ut sitt andre album, *Sweet Communion*, turnerte hun i Europa som hovedartist.

Mens hun var på turne, la hun merke til hvor populær amerikansk musikk var i Europa, men for de fleste amerikanske artister var det ikke økonomisk mulig å turnere der. Hun grunnla derfor organisasjonen Musicians for Missions i 1981. Organisasjonen skulle trene unge musikere til misjonsturneer, der de samtidig skulle spille konserter. Etter hvert flyttet hun til Amsterdam for å styre organisasjonen.

Lafferty har skrevet lovsangen «Seek Ye First». Den ble først spilt inn for en Maranatha samleplate i 1974, og er i dag å finne i norsk oversettelse i *Norsk salmebok 2013*.

Diskografi
----------

* *Bird in a Golden Sky* (Maranatha! Music, 1975)
* *Sweet Communion* (Maranatha, 1978)
* *Life Pages* (Maranatha, 1980)
* *Country to Country* (Asaph Records, 1983)
* *Land of No Goodbyes* (Asaph, 1989)
* *Multitudes: Sounds of Many Nations* (MFM, 2004)

Referanser
----------

1. 1 2 3  Mark Allan Powell, *Encyclopedia of Contemporary Christian Music*. Hendrickson Publishers, 2002, pp. 507-508.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karen Lafferty på Discogs Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Discogs
 |
Byport i Shous gamle bymur
Bronse-*zhou jie* med gullskrift fra de stridende staters tid (475-221 f.Kr.), utgravd i Shou fylke
**Shou** (kinesisk: 寿县; pinyin:  *Shòu Xiàn*) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Lu'an.

Befolkningen var på 1 242 674 innbyggere i 1999.

Selve byen har offisiell status som nasjonal kulturell by.

Historie
--------

Shou, tidligere kjent under navnene **Shouchun** (壽春) og **Shouyang** (壽陽), var den fjerde hovedstad for oldtidsstaten Chu fra 241 f.Kr. etter at staten Qins hær hadde rasert den tidligere hovedstad Chen (陳/陈). Kong You av Chu ble begravd i Shou fylke, men hans grav ble plyndret og ødelagt av krigsherrer i 1930-årene. 

Fra Qin-dynastiets tid og frem til de tre rikers tid var fylket understilt kommanderiet Jiujiang (九江郡). Shou var også stedet der Yuan Shu (De tre riker) ble kronet. Under Jin-dynastiet ble slaget ved elven Fei utkjempet innen fylkesgrensene. 

Shou fikk nasjonalt ry for sin pottemakerkunst under Sui- og Tang-dynastiene. Fylket frembragte også en rekke statsministere og andre ledende embedsmenn. Under Taipingopprøret under Qing-dynastiet ble Chen Yucheng tatt til fange i Shou.

Kulturminner
------------

Quebeiirrigasjonsdiket (*Quebei*, 芍陂) – også kjent som *Anfengdiket* (*Anfeng tang*, 安丰塘) -, restene etter Chu-byen Shouchun (*Shouchun cheng yizhi*, 寿春城遗址) fra de stridende rikers tid og Shous gamle bymur (*Shouxian gu chengqiang*, 寿县古城墙) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Litteratur
----------

* Ding Bangjun 丁邦钧: "Chu du Shouchun cheng kaogu diaocha zongshu" 楚都寿春城考古调查综述, Dongnan wenhua 东南文化1987年1期
* Ding Bangjun 丁邦钧: "Shouchun cheng kaogu de zhuyao shouhuo" 寿春城考古的主要收获, Kaogu xuebao 考古学报 1991年2期

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside Arkivert 5. mars 2021 hos Wayback Machine.
* Shouxian County
* Quebei (Quebei Irrigation Project)[*død lenke*]
* Anfeng Pond[*død lenke*]
* Shouchun cheng yizhi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Denne artikkelen omtaler både vika og naturreservatet i Steigen kommune

**Brennvika** er ei vik sør for Leines i Steigen kommune i Nordland som går inn fra Vestfjorden i østlig retning på halvøya mellom Leinesfjorden og Folda.

I bunnen av vika ligger den to kilometer lange sandfjæra Brennviksanden, og på sørsiden ligger blant annet Stortinden (837 moh. og Brenntinden (754 moh.). Skjærgård på nordsiden. Området benyttes som tur- og rekreasjonsområde for lokalbefolkningen.

Av bosetninger ligger Helnessund, som har anløp av Nordlandsekspressen, på nordsiden. Lokal vei fra Helnessund fortsetter østover til Skår. Lokal vei til grenden Brennvika i bunnen av vika. Sørsiden er veiløst og uten bebyggelse.

Naturreservatet
---------------

**Brennvika naturreservat** (67°43′12″N 14°53′07″Ø) omfatter store deler av Brennviksanden i bunnen av Brennvika og har som vernetema strand og sanddyner. Arealet er på 542 dekar hvorav 361 daa er landareal.

Naturreservatet består av et sør-sørvest-eksponert sanddyneområde der sanden transporteres mot nordøst. Mellom stranden og dynene er det en bratt erosjonskant. Det er flere mindre ferskvannstilsig inn til stranden. Artsmangfoldet er stort og representativt for sandstrand, og dette er en av tre lokaliteter mellom Helgeland og Ofoten hvor det forekommer strandskolm.

Området ligger rett ved grenden Brennvika og er noe påvirket av en liten grusvei med en enkel bru over sanddynene. Stranden brukes som utfartsområde og badestrand.

Formålet med vernet er å ivareta et stort strandområde med intakte og interessante soneringer i vegetasjonen, som for det meste består av etablert dyne, som er meget sårbar for tekniske inngrep. 

Brennvika naturreservat ble opprettet den 6. desember 2002

Referanser
----------

1. ↑  Markslagsstatistikk Arkivert 2017-07-29, hos Wayback Machine.
2. ↑  Regjeringens dokumentarkiv : Vern av unik kystkultur i Nordland.

Eksterne lenker
---------------

* Friluftsrådenes Landsforbund Brennvika i Steigen.
* Miljøstatus: Brennvika naturreservat
* Prosjektoppgave Miljøvernede steder i Steigen (med kart).
* Lovdata Verneforskrifter for naturreservatet.
* (no) Brennvika i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Naturbase
 |
**St. Hansåsen naturreservat** ble opprettet i 2018, og er et lite naturskogsområde beliggende om lag 150-254 meter over havet øst for Bergsvannet i Holmestrand kommune. Området domineres av eldre, naturlig forynget naturskog av gran og furu. Det er nokså høyt innslag av osp og noe edelløvtrær i form av spisslønn, eik, lind, hassel og svartor.
Det er funn av flere rødlistearter og området har potensial for flere krevende arter, derav insekter, spetter og hullrugende fugl.

Formålet med naturreservatet er å bevare et område som representerer en bestemt type natur i form av eldre, naturlig forynget naturskog i lavlandet, med de naturlig forekommende arter, naturtyper og økologiske prosesser. Området inneholder truede og sjeldne arter, og har særlig betydning for biologisk mangfold.

Referanser
----------

1. ↑  «St. Hansåsen naturreservat». Naturbase. Besøkt 7. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* St. Hansåsen naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
* Faktaark Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Peder Balke-senteret, Billerud Gård, Kapp.  Foto: Øyvind Holmstad 
Portalen inn mot Billerud gård nordfra forestiller en løk. Foto: Øyvind Holmstad 
**Billerud** er en gard i Østlia i Østre Toten (gnr. 89). Eiendommen var fra 1767 til 1882 embetsgard, med eierne generalmajor Michael Darre, amtsfysikus Ernst Fredrik Eckhoff, sorenskriver Christopher Christian Weidemann og oberst Carsten Anker.

På Billerud er et av Totens få private gravsteder. Dette ble oppretta av generalmajor Darre for ham og hans familie.

Hovedbygningen ble alt i 1923 freda, etter at antikvar Anders Bugge hadde vært på befaring i storgardsmiljøet på Toten. Bugge uttalte at bygningen «muligens (er) den av bygdens hus som eier den største harmoni og balanse i proportionerne». Det var sorenskriver Weidemann som ga bygningen dens nåværende utseende, med blant annet å bygge på andreetasjen.

I Weidemanns tid, i 1833/34, ble også salen dekorert av Peder Balke. Dette er bakgrunnen for at garden nå er kunst- og kultursenter, Peder Balke-senteret. Senteret drives av Østre Toten kommune. Østre Toten kommune hadde alt i 1902 kjøpt garden som fattiggard. Fram til 1985 var det aldershjem på Billerud.

I det andre hovedhuset på Billerud er det etablert flere firmaer innen design, inventar, innredning og kafedrift. Dette huset har tidligere blitt brukt som selskapslokale, kommunalt møtelokale og asylmottak.

I 2015 mottok Østre Toten kommune et betydelig pengebeløp fra Sparebankstiftelsen DNB, som skulle gå til antikvarisk restaurering og infrastruktur ved Peder Balke-senteret. Arbeidet er per oktober 2016 i gang.

Galleriet viser temporære utstillinger i sommerhalvåret - fra omkring mai til september. I samme periode formidles veggmaleriene av Peder Balke - som er kjernen i kommunens virksomhet på garden.

Eksterne lenker
---------------

* «Billerud». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Allium, skulptur av Sverre Wyller

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
I det første tidevervet var det også et annet tårn ved navn Minas Tirith.
**Minas Tirith** er et fiktivt sted fra J.R.R. Tolkiens bøker. Minas Tirith, som før het *Minas Anor* (solens tårn), er den nåværende hovedstad i Gondor. Byen ligger helt øst i landet. Etter at byen ble hovedstad (i 1640 det tredje tideverv) bodde kongene og siden riksforstanderne i denne byen. Byen består av 7 Konsentriske ringer, som er beskyttet med hver sin mur. Øverst står *Vakttårnet*.
Den veldige byporten vender mot øst, som er retningen mot den tidligere hovedstaden Osgiliath. På høyde med den 4. ringen ligger kongenes gravkammer.

  

Festningen var så sterkt at ingen fiende noensinne hadde klart å erobre den. Det fruktbare åkerlandet som lå rundt Minas Tirith var i tidligere tider omgitt av en stor mur: *Pelennor*. Innenfor denne muren ble det utkjempet et avgjørende slag i Ringkrigen. Hærene fra Mordor og Gondor møttes og hæren fra Mordor led nederlag fordi Rohans ryttere kom til hjelp.

Portal: Litteratur