recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Slaget ved Baton Rouge |
| --- |
| Konflikt: den amerikanske uavhengighetskrigen |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 20.–21. september 1779 |
| Sted | Baton Rouge, Louisiana30°26'N 91°8'V |
| Resultat | Spansk seier |

 |
| Stridende parter |
| Spanias flagg Spania | Storbritannias flagg Storbritannia |
| Kommandanter og ledere |
| Spanias flagg Bernardo de Gálvez | Storbritannias flagg Henry Dickson |
| Styrker |
| 398 regulære soldater400 militsmenn | 358 regulære soldater158 militsmenn |
| Tap |
| 1 død2 sårede | 50 døde eller sårede375 tatt til fange |

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Gulfkystfelttoget |
| --- |
| Fort Bute – Baton Rouge – Fort Charlotte – St. Louis – Mobile – Pensacola |

**Slaget ved Baton Rouge** ble utkjempet 21. september 1779 under den amerikanske uavhengighetskrigen. Baton Rouge var den andre britiske utposten som falt til Spania under marsjen til Bernardo de Gálvez inn i British West Florida.

Gálvez ankom Baton Rouge 20. september etter å ha rykket frem fra Fort Bute og oppdaget en godt befestet by med en garnison på over 300 regulære soldater. Gálvez beordret en finte mot nord gjennom en skog rundt byen siden hans flanker var utsatte for ildgivning fra kanonene på fortet og han ikke var i stand til å rykke frem med sitt eget artilleri. Britene snudde og sendte skuddsalver mot hans styrke, men spanjolene var skjult i skogen og mistet bare tre menn. Imens bygget ingeniørene og beleiringsekspertene til Gálvez en linje med skyttergraver og etablerte sikre kanonstillinger. Gálvez vendte kanonene sine mot fortet.

Britene holdt ut tre timers intens beskytning og kapitulerte så. Gálvez sine overgivelsesbetingelser inkluderte kapitulasjonen til de 80 regulære infanteristene i nærliggende Fort Panmure, dagens Natchez. Denne avtalen rensket sideområdet til Mississippi for britiske styrker og la den store vannveien trygt under alliert kontroll. Innen få dager etter seieren til Gálvez, slapp amerikanske kapere inn i Pontchartrainsjøen med hans velsignelse og drev de britiske styrkene fra dens farvann.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Battle of Baton Rouge (1779) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Gaspare Landi, *Veturia ved foten til Coriolanus*, Palazzo Pitti
**Gaspare Landi** (født 6. januar 1756, død 28. februar 1830) var en italiensk kunstmaler innen nyklassisismen, som arbeidet i Roma og sin dødeby Piacenza.

Biografi
--------

Det ble sagt om ham at han var en ungdom som likte å ha det gøy, men i 1781 skaffet han midler for å studere maleri i Roma fra en velgjører og fjern slektning, Marquis Giambattista Landi. 25 år gammel flyttet han til Roma for å arbeider under Domenico Corvi og Pompeo Battoni. Landi blir regnet som en rival til Vincenzo Camuccini.

Landi ble medlem av Accademia di San Luca av Roma i 1805, professor maleriteori i 1812 og president for akademiet i 1817.

Han vendte tilbake til Piacenza i 1829, hvor han døde.

Referanser
----------

1. ↑   RKDartists, «Gaspare Landi», RKD kunstner-ID 47797[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Landi, Gaspare[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w69909sr, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gaspare Landi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** ICCU **·** KulturNav
 |
***Crash-Truslen fra det sorte hull*** er en dansk science fiction-serie for barn og unge på 13 episoder som ble sendt på Danmarks Radio i 1984. Serien handlet om tenåringsgutten Birger. Han samlet på tegneserien «Thunderboy» og hans foreldre oppdaget en dag at det første nummeret av bladet var verdt 10 000 kroner. Birger og foreldrene hans lette igjennom hele huset for de var sikre på at de hadde hatt dette bladet, men fant det ikke. I frustrasjon sparket Birger til møbler og slik oppdaget han at gutterommet hans var i stand til å fungere som et romskip. Han dro ut i rommet og traff der en superskurk, Barry Slisk, som hadde stjålet bladet til Birger. Denne superskurken holdt til inne i et sort hull og hadde svært skumle planer. Han traff også på den vakre utenomjordiske piken Iris, som viste seg å være til stor hjelp i den kampen som etterhvert måtte føres mot Barry Slisk.

Regissør var Carsten Overskov. Serien var en storsatsing, men ble allikevel ingen suksess i Danmark.

Serien ble sendt på NRK på søndager sommeren 1985 som barne-TV (sendestart søndag 9. juni).

Rolleliste
----------

* Lars Ranthe som Birger
* Anne Marie Helger som hans mor
* Peter Steen som hans far
* Jeannie Mortensen som Iris
* Jacob Christensen som Barry Slisk

Referanser
----------

1. 1 2 3   Filmdatabasen[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Her kan man se hele tv-serien
* (en) *Crash-Truslen fra det sorte hull* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Crash-Truslen fra det sorte hull* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Pancasila** er betegnelsen for Indonesias statsbærende filosofi eller ideologi. Ordet *pancasila* er sammensatt av to ord fra sanskrit: "*panca*" som betyr «fem» og "*sila*" som betyr «prinsipp». Det dreier seg om fem prinsipper som anses som uatskillelige og i samspill med hverandre, og som til en viss grad er formet etter den opprinnelige pancasila, som er en buddhistisk etisk rettesnor. 

Det var i 1945 at den fremtidige indonesiske president Sukarno fremholdt pancasila som førende for indonesisk nasjonalfølelse. Det skjedde i en tale som hadde til hensikt å overkomme konflikter mellom muslimer, nasjonalister og kristne. Prinsippene ble nedfelt i grunnloven som ble utarbeidet senere samme år. 

De fem prinsippene er

1. Troen på den ene og eneste Gud (*Ketuhanan yang Maha Esa*)
2. Rettferdig og sivilisert menneskelighet (*Kemanusiaan yang Adil dan Beradab*)
3. Indonesias enhet (*Persatuan Indonesia*)
4. Demokrati veiledet av den indre visdom i samstemmigheten som utspringer fra drøftelsene blant representantene (*Kerakyatan yang Dipimpin oleh Hikmat Kebijaksanaan dalam Permusyawaratan/Perwakilan*)
5. Sosial rettferd for hele det indonesiske folk (*Keadilan Sosial bagi Seluruh Rakyat Indonesia*)

Eksterne lenker
---------------

* 
* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Panarea** er den nest minste (etter Basiluzzo) av de viktigere av De eoliske øyer i Tyrrenhavet utenfor nordkysten av Sicilia i Italia. Den har et areal på bare 3,4 km². I antikken ble øyen kalt Euonymus. Den nærliggende småøyen til Basiluzzo, som administrativt hørte til Panarea, blir kalt "Hycesia". Det er arkeologiske spor som går tilbake til mykenske innbyggere, omkring 1200 f.Kr. og øyen var seinere bosatt av romere. Det bodde fremdeles folk på øyen fram til sjørøvere og andre røvere i Middelhavet gjorde det umulig å bo her etter Romerrikets fall.

Øyen er en gammel, utdødd vulkan. Det høyeste punktet på øyen er Punta del Corvo med en høyde på 421 meter over havet. Det er varme kilder nær landsbyen Punta di Peppe e Maria. Mange kommer til den vesle øyen for å dykke, og en kan til og med svømme til et skipsvrak mellom klippene ved Lisca Bianca og Bottaro.

I dag bor det ca. 280 innbyggere på øyen året rundt, men om sommeren kommer det turister hit i hopetall.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Panarea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Panarea – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* panarea.com
* Den vulkanske øya Panarea

Kilder
------

* Ezio Giunta, dir. (2005) «Panarea» – Estateolie 2005\*The Essential Guide (English version of Tourist Guidebook), s. 100–103.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Hans Jacob Hofgaard (III)** (født 1. mai 1852 i Lier, død 21. oktober 1921) var en ingeniør, oberstløytnant, gårdsbruker, fabrikkeier og ordfører i Lier kommune 1911–13. Han var sønn av Hans Jacob Hofgaard II (1817–1894). Han gikk fra 1873 i utdannelse ved Krigsskolen og ble i 1879 offiser deretter oberstløytnant i 1905 før han i 1907 tok avskjed.

Sjåstad gård og Sjaastad Trævarefabrik
--------------------------------------

Hofgaard var fra 1894 eier av Sjåstad gård med tilhørende eiendommer som var i familiens eie i fire generasjoner. Gårdens storhet ble opparbeidet av hans far Hans Jacob Hofgaard II (1817–1894) som kjøpte opp gårder og større skogseiendommer i Lier, Eiker og Modum, han ervervet også rettighetene til Glitrevannet. I 1909 solgte Hans Jacob Hofgaard (III) mesteparten av skogene og bruket til A/S Børresen, resterende drev han frem til sin død. De gjenværende 3000 mål med skog og bruket ble i 1922 solgt av konen hans til Lier kommune, som igjen solgte det til fylkeskommunen som brukte det til fylkeshusmorskole fram til 1959. Han drev også Sjaastad Trævarefabrik som også ble startet opp han hans far i 1876 under navnet «Sjaastad Sagbrug og Trævarefabrik». Hofgaard var formann i Jernbanekomiteen og styreformann av Lierbanen fra 1904. Deltok i arbeidet med å få reist Sjåstad kapell. Opprettet i 1909 et tuberkulosefond for Lier, og samme år et legat for trengende arbeidere i Lier. Han ble i 1905 ridder av St. Olavs Orden.

Familie
-------

Hofgaard giftet seg i 1882 med Karen Sophie Mathia Lumholtz fra Lillehammer som døde etter fire måneders ekteskap. I 1885 giftet han seg på nytt, denne gangen med sin avdødde kones søster Valborg Lumholtz.

Referanser
----------

1. 1 2   «Lier bygdeleksikon», ISBN-10 82-916490-3-0, side(r) 84, besøkt 10. mai 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Historisk befolkningsregister ID pf01036475005222[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Borgen, Per Otto (1997). *Lier bygdeleksikon*. no#: Forl. for by- og bygdehistorie. s. 84–85. ISBN 8291649030.
4. ↑  Jacobsen, John Willy (1995). *Langs åsene mot nord*. [Lier rotaryklubb]. s. 40. ISBN 8299363500.
5. ↑  Jacobsen, John Willy (1995). *Langs åsene mot nord*. [Lier rotaryklubb]. s. 33. ISBN 8299363500.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Plužine** (serbisk: Плужине) er en by og kommune med serbisk majoritetsbefolkning i det nordvestlige Montenegro langs grensen til Bosnia-Hercegovina. Byen ligger ved elven Piva, og har 1.494 innbyggere (2003), mens kommunen har en befolkning på 4 272. Folketallet er økende, og mer enn doblet siden 1980. Av befolkningen er 33 % montenegrinere og 61 % serbere.

Plužine ligger ved elven Piva, som renner sammen med Tara på grensen til Bosnia-Hercegovina. Elven ble i 1975 demmet opp med den høye Mratinje-dammen og Plužine by ligger idyllisk ved den betydelige reservoarsjøen (Pivasjøen) som er skapt av dette. I vest startter Durmitor nasjonalpark og de glasiale Durmitorfjellene, som strekker seg østover til Žabljak.

Veiforbindelsen gjennom kommunen besørges av E-762, som er hovedveien Podgorica-Nikšić-Beograd. Det går ellers en svært dårlig vei over Durmitor østover til Žabljak, og en lokalvei vestover til Bosnia. Žabljak kommune i øst har en liten kortbaneflyplass, mens Nikšić i sør har en regional flyplass.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Plužine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Destination-Montenegro.com om Plužine[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Stugudalen** ligger ved Stuggusjøen i Tydal kommune i Trøndelag.

Tydal har flere fritidshytter enn det er innbyggere i kommunen. De fleste innbyggerne bor i kommunesenteret Ås, mens de fleste hyttene ligger i Stugudalen. 

Det er mange opplevelser og aktiviteter på et forholdsvis lite område i Stugudalen. Mulighetene er spesielt gode innen fiske i vatn og vassdrag, isfiske, snøscooterkjøring, turgåing og besøk på historiske plasser. 

Det er også god anledning til idrettslige aktiviteter som skigåing (både «søndagsturister» og godt trente), løping, ridning, sykling, kanopadling og mye annet. 
I Stugudalen finnes det flere islandshester enn fastboende. Her kan du bli med på en dagstur, eller på turer over flere dager i fjellet.
Stuggusjøens fine strender innbyr til badeliv på solrike dager. Om vinteren finner du et nettverk av preparerte skispor, til sammen ca. 65 km oppkjørte skispor.

Ved Stugudal Landhandel kan du svinge av mot Nesjøen som er Nord-Europas mest røyeinnholdige vann.

Kilder
------

* Tydal kommune (som har gitt tillatelse til å bruke stoff fra nettsida).

Eksterne lenker
---------------

* Stugudalen[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Beate Merk** (født 1. august 1957 i Nordhorn) er en tysk politiker (CSU). Fra 14. oktober 2003 har hun vært justisminister i Bayern.

Hun er det eldste av fire barn av Hubert og Waltraud Merk. I 1961 flyttet familien til Göppingen i Baden-Württemberg.

Fra 1976 til 1981 studerte Merk jus og statsvitenskap ved Ludwig-Maximilians-Universität i München. Sin praksistid tilbragte hun i Landshut og Regensburg, før hun i 1984 avla sin annen juridiske statseksamen. Samme år ble hun medlem av CSU og ble sekretær i det bayerske innenriksministeriet.

Fra 1989 til 1994 var hun juridisk rådgiver i kommunen Neu-Ulm og stedfortreder for rådmannen. I 1991 tok hun den juridiske doktorgrad ved Julius-Maximilians-Universität i Würzburg.

I 1995 ble hun valgt til overborgermester i Neu-Ulm med bare 3 stemmers flertall. Hun tiltrådte den 21. juni samme år. Fra 1996 var hun også medlem av kretsdagen, og i 2002 ble hun gjenvalgt til overborgermester.

Dr. Beate Merk er styremedlem og presidiumsmedlem i CSU. Hun ble utnevnt til justisminister i Edmund Stoibers regjering i Bayern i 2003.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 112353126, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000024626, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 157504[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 1. mars 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Beate Merks hjemmeside (tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Tyskland
**Hans Jacob Djones Debes Joensen** (1938–2021) var en færøysk luthersk prest.

Han vokste opp i en fiskerfamilie i bygda Gjógv. Han tok studentereksamen ved Føroya Studentaskúli i Tórshavn i 1958 og teologisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1968, hvoretter han ble ordinert som prest ved Anna Kirke på Nørrebro i København. Han giftet seg i 1968 med bankassistent Lisbeth Andersen.

Joensen var residerende kapellan i Risbjerg ved Hvidovre 1970–1975, deretter i Suðurstreymoy på Færøyene 1975–1978. Ved delingen av prestegjeldet i 1978 ble Joensen sogneprest i det østlige Suðurstreymoy.

I 1990 ble Færøyene utskilt fra København bispedømme som eget bispedømme, og Joensen ble innsatt som biskop. Han avgikk med pensjon idet Fólkakirkjan ble utskilt fra den danske Folkekirken som et eget trossamfunn i 2007, og flyttet med ektefellen til Birkerød ved København.

Han ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen i 1992.

Referanser
----------

1. ↑   Statstidende, statstidende.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.kristeligt-dagblad.dk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Andersen, Lars Jørgen (9. november 2008). «Tidligere biskop bliver 70». *Fyens Stiftstidende* **(dansk)**. Arkivert fra originalen 1. august 2015.
4. 1 2 3  «Guds ord fra hebraisk til færøsk». *Kristeligt Dagblad* **(dansk)**. 9. november 2013. Arkivert fra originalen 1. august 2015.
5. ↑  Jacobsen, Ásbjørn (2. januar 2013). «Eingin próstagarður burturav» **(færøysk)**. kristin.fo. Arkivert fra originalen 1. august 2015.
6. ↑  «Riddere». *Sosialurin* **(færøysk)**: 4. 24. mai 1995.

Portal: Færøyene
Illustrasjon av Arkimedes’ aksiom for to lengder.
**Arkimedes’ aksiom** sier at for to matematiske størrelser av samme slag (tall, lengder, flater e.l.) kan man alltid mangedoble den minste slik at den blir større enn den største. Hvis man kaller de to størrelsene *x* og *y* der *y* > *x* > 0, vil det da finnes et naturlig tall *n* slik at

{\displaystyle n\cdot x>y}
Aksiomet kan tilsynelatende virke helt opplagt, men spiller en sentral rolle i moderne tallteori hvor tall benyttes som ikke oppfyller aksiomet. Det er oppkalt etter Arkimedes som hadde lært det av Eudoksos fra Knidos.

Rasjonale tall er brøker av heltall. Selv om de danner en fullstendig tallkropp **Q**, må denne likevel utvides til reelle tall **R** for å kunne gi løsning av polynomligninger. De oppfyller det arkimediske aksiomet og kan derfor ordnes etter størrelse. 

Men de rasjonale tallene kan utvides på en andre måter. For hvert primtall *p* finnes det en tallkropp **Q***p* av *p*-adiske tall som danner sitt eget tallsystem. To slike tall kan ordnes eller sammenlignes når man kan si hvilket som er større eller mindre enn det andre. Men da størrelsen av disse tallene er definert på en ny måte, viser det seg at de ikke lenger oppfyller Arkimedes' aksiom.

Interessen for ikke-arkimediske tallsystem oppsto for vel hundre år siden da man fattet spesiell interesse for matematikkens og geometriens logiske oppbygning. Fremdeles er der uavklarte spørsmål på dette feltet.

Referanser
----------

1. ↑   J. Stillwell, *The Real Numbers*, Springer, New York (2013). ISBN 978-3-319-01577-4.
2. ↑   J. Reed og J. Aarnes, *Matematikk i vår tid*, Universitetsforlaget, Oslo (1967).

Eksterne lenker
---------------

* Bill Kinney, *The Archimedean Property*, Blog (2021).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Menneskerettighetenes plass i Bergen med utsmykning av Hans Jacob Meyer.
**Hans Jacob Meyer** (født 1907 i Bergen, død 1993) var billedhugger og skipsmegler. Han har laget arbeider i gips, leire, bronse og kleberstein, foruten å ha laget en byste i sement.

Han studerte ved blant annet det «skandinaviske» akademiet Maison Watteau i Paris. Hans lærere var Adam Fischer og Charles Despiau. Etter at han kom hjem i 1928, drev han vekselbruk fram til han ble bare billedhugger i 1962. 

Blant hans mest kjente verk er «Liggende dikter», som er laget i flere eksemplarer, hvorav ett befinner seg i Nasjonalgalleriet, ett i Moss og ett på Ole Bulls plass i Bergen.

Han debuterte på Statens Høstutstilling i 1945. I 1949 var han formann i Bergen Kunstforening og etablerte «Studieatelieret», som var en forløper for den høyere kunstutdanningen i Bergen.

Han var meget familiekjær og brukte ofte barna som modeller. På slutten av karrieren var det menneskerettigheter som tema han arbeidet mest med.

Ett av hans arbeider ble skjenket til Raftostiftelsen av hans arvinger. Skulpturen «Knelende kvinne» er nå sentrum på Menneskerettighetenes plass på Nygårdshøyden i Bergen, der også to relieffer i bronse står innfelt.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Hans\_Jacob\_Meyer[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Norsk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** KulturNav
 |
Punding er repetisjon av kompleks motorisk atferd, som for eksempel å samle inn eller organisere objekter, og er et mulig symptom på dopaminforstyrrelsessyndrom.
**Punding** er et begrep som beskriver kompleks langvarig, formålsløs og stereotypisk (i betydningen av: repeterende eller ritualistisk bevegelse, holdning eller ytring) oppførsel bestående av trvangsmessig facinasjon med og gjennomføring av repetitive mekaniske oppgaver, som for eksempel å montere og demontere ting, samling, eller sortering av husholdningsobjekter.

Punding ble først beskrevet av den svenske rettsmedisinske psykiateren G. Rylander i 1968 hos kroniske brukere av fenmetrazin og amfetamin. Punding er et kjent symptom på Parkinsons sykdom. Det har også blitt beskrevet hos brukere av metamfetamin og kokain, samt hos enkelte pasienter med spilleavhengighet og hyperseksualitet.

Symptomer
---------

Eksempler på punding kan være aktiviteter som:

* Samle rullesteiner og line de opp så perfekt som mulig
* Demontering av armbåndsur for så å sette de sammen igjen
* Bygge hundrevis av små trekasser
* Prøve, men feile på å systematisk fjerne alt innhold i alle skuffer og hyller i et hjem og sortere alt innholdet

Folk som pundrer opplever aktiviteten som beroligende, selv om den ikke tjener noen hensikt, og finner det svært frustrerende å bli avledet fra den. Brukeren er vanligvis ikke klar over at det er et tvangsmessig element, og ønsker som regel å fortsette aktiviteten selv om de har god grunn til å stoppe. Rylander beskrev en innbruddstyv som begynte å pundre og som ikke klarte å stoppe, selv om han led av en økende oppfatning av at han kom til å bli oppdaget.

Avbrytelse av den som pundrer kan føre til ulike reaksjoner, inkludert voldelig raseri.

Referanser
----------

1. ↑  Folke Sjöqvist, red. (1969). «Clinical and Medico-criminological aspects of addiction to Central Stimulating Drugs». *Abuse of Central Stimulants: Symposium Arranged by the Swedish Committee on International Health Relations, Stockholm, November 25–27, 1968*. Almqvist & Wiksell: 257.
2. ↑  «Punding in Parkinson's disease: its relation to the dopamine dysregulation syndrome». *Mov. Disord*. April 2004.
3. ↑  «Drug-induced compulsive behaviors: exceptions to the rule». *Mayo Clin. Proc*.
4. ↑  Lester Grinspoon; Peter Hedblom (1975). *The Speed Culture: Amphetamine Use and Abuse in America*. Harvard Paperbacks Series. Harvard University Press. s. 104. ISBN 9780674831926.
5. ↑  Elaine A. Moore (2010). *The Amphetamine Debate: The Use of Adderall, Ritalin and Related Drugs for Behavior Modification, Neuroenhancement and Anti-Aging Purposes*. McFarland health topics. 10. McFarland. s. 186. ISBN 9780786480128.
**Arkitektenes fagforbund** - **AFAG** er et forbund for sivilarkitekter, interiørarkitekter, landskapsarkitekter, planleggere og designere i offentlig og privat virksomhet samt studenter. AFAG tilbyr juridisk rådgivning, karriereveiledning, forhandlingsbistand, lønnsstatistikk og advokatbistand ved tvister om arbeidsforholdet. 

AFAG ble etablert 31. mai 1982 som en sammenslåing av Privatansatte arkitekters gruppe (PAN), Kommunalt og fylkeskommunaltansatte Arkitekters Gruppe (KAG), Statsansatte Arkitekters Gruppe (SAG) og Fagforening for arkitekter.

AFAG er medlem i hovedsammenslutningen Akademikerne. AFAG hadde 5 477 medlemmer per mars 2022. 

Leder i styret er Bent Aaby, og generalsekretær er Per Christian Opsahl.

Referanser
----------

1. ↑  Halvorsen, Hans-Henrik (2011) «Det delte forbundet». I: *Arkitektnytt*, nr. 10, s. 44-45

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Arkitektenes Fagforbund på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Arkitektenes Fagforbund på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Arkitektenes Fagforbund på LinkedIn Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Akademikernes medlemsforeninger |
| --- |
| Arkitektenes Fagforbund **·** Den norske legeforening **·** Den norske tannlegeforening **·** Den norske veterinærforening **·** Econa **·** Krigsskoleutdannede offiserers landsforening **·** Norges Juristforbund **·** Norsk Lektorlag **·** Naturviterne **·** Norsk Psykologforening **·** Samfunnsviterne **·** Samfunnsøkonomene **·** Tekna |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Gastrotheca** er en slekt av frosker (familie Hemiphractidae ) funnet i Sentral- og Sør-Amerika. De fleste artene forekommer i den amerikanske Cordillera fra sørlige Costa Rica til nordvestlige Argentina (kjent som American Cordillera).[]

Hunfrosken bærer som regel eggene i en lomme på ryggen, som ofte blir referert til som en pung. Derav navnet pungfrosk. Hanfrosken befrukter eggene nederst på ryggen til hunnen, før de presser inn i pungen ved hjelp av hanfroskens bein. Her er eggene i kontakt med hunnens vaskulære vev, hvor de får rikelig med tilgang til oksygen.

Det er totalt 68 arter i Gastrothecafamilien

Se også
-------

* Frosker
* Liste over familier av springpadder

Referanser
----------

1. ↑  «Gastrotheca - WOW.com». *WOW.com*. Arkivert fra originalen 6. mars 2016. Besøkt 1. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pungfrosk* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Pungfrosk* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Pungfrosk* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Pungfrosk* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Gastrotheca* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Gastrotheca* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Hans Jacob Henriksen** (født 9. oktober 1846 i Grimstad, død 20. oktober 1916 i Vestre Moland) var utenomekteskapelig sønn av dikteren Henrik Ibsen.

Moren Else Sophie Birkedalen (1818–1892) var ti år eldre enn Ibsen, og barnebarn av bondelederen Kristian Lofthus, en velstående skipper, reder og storbonde som utfordret byborgerskapets handelsprivilegier og embetsmennenes autoritet i Lofthusopprøret, og som endte sine dager i fangenskap på Slaveriet. Hun hadde vært pike i Reimans apotek, der Ibsen arbeidet ved midten av 1840-årene. Hennes forfedre hadde vært skippere, losoldermenn, borgere og storbønder på Sørlandet, men hun var «likesom [Ibsen] selv deklassert». Gjennom henne ble Ibsen kjent med historien om hennes morfar, og skrev 1849–1850 et uferdig utkast til en roman basert på hans historie, med tittelen *Fangen paa Agershuus*.

Skandalen ble stor da saken ble kjent, men all skyld ble lagt på barnets mor. Henrik Ibsen mottok et brev fra byfogden angående farskapet, og vedkjente seg sønnen i et svarbrev 7. desember 1846: «*da jeg desværre med hende har pleiet legemlig omgang*». Ibsen betalte oppfostringsbidrag til gutten var 14 år, men ville aldri ha noe med ham å gjøre. Som trettenåring skal halvbroren Sigurd Ibsen ha sagt til en eldre dame: «Jeg skal betro Dem en hemmelighet, men De må ikke si det til noen: jeg har en bror, men ham skjuler mine foreldre i et skap».

Ettersom han ikke var født i ekteskap hadde han ikke rett til slektsnavnet Ibsen (som hadde vært et «stivnet» patronymikon siden 1600-tallet), og fikk i stedet det aktive patronymikonet «Henriksen».

Hans Jacob var smed av yrke, men drev også med felemaking. Kun to av barna hans vokste opp, en døde da skipet «Norge» forliste, den andre døde av tuberkulose i 1922. Ingen av dem har etterkommere.

Referanser
----------

1. ↑   visitusinmaputo.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Ibsen, Sigurd (1997). Nøvdal, Bodil, red. *Bak en gyllen fasade*. Oslo: Aschehoug i samarbeid med Fondet for Thorleif Dahls kulturbibliotek og Det norske akademi for sprog og litteratur. s. 16. ISBN 8203261418.
3. ↑  *Fangen paa Agershuus: En Skitse fra Slutningen af forrige Aarhundrede*, (1850)
4. ↑  Ibsen, Bergliot (1964). *De tre*. Oslo: Gyldendal.
**Hans Johan Woxen** (født 8. februar 1824 i Skedsmo, død 28. juni 1887) var en norsk gårdbruker og politiker.

Woxen med familie flyttet til Østre Voksen gård i Aker kommune da han var syv, og overtok gården etter faren i 1853. Selv om Woxen i ungdommen hadde tatt eksamen artium med beste karakter og senere hadde studert jus, valgte han å vie seg til gårdsdriften etter press fra faren.

Ved siden av gårdsdriften var Woxen i alle år involvert i politikk og administrasjon i Aker. I 1859 ble han valgt inn i herredsstyret, og fra 1865 til 1869 og 1881 frem til sin død var han også medlem i formannskapet. Han var også kommunens overformynder igjennom 16 år, og også en periode forligelseskommisær. Fra 1876 var han valgmann for Vestre Aker, og gikk senere inn i partiet Høyre.

Fra 1871 til sin død var han medlem av Akers Sparebanks direksjon, og under Thomas Heftye var han også bankens formann.

Kilder
------

* Nekrolog i *Skilling-Magazin* 29. oktober 1887, gjenopptrykket i Vinderens Historielags medlemsblad nummer 51 (2004)
**Tvillingplettseljefly** (*Anorthoa munda*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den ble i 2004 observert i Aust-Agder i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 37 – 45 mm) nattfly. Arten kjennes vanligvis på de to tettstilte, svarte flekkene ved forvingens ytterkant, men disse kan være utydelige. Hannen har smalt fjærformede antenner. Forvingene er gråbrune eller gulbrune. Nyre- og ringmerkene er lyskantede. Bølgelinjen, som går langs vingens ytterkant, har to tettstilte, svarte flekker omtrent midt på ytterkanten. Ofte er det også svarte flekker ved framkanten og bakkanten. Bakvingen er grå. Larven er gråbrun med en bred, brunsvart ryggstripe.

Levevis
-------

Den lever mest i skog. Larvene finnes på ulike løvtrær og urter, blant andre eik, osp og vier. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mars – april. De besøker ofte blomster av selje.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa. I Norge ble den første gang funnet i Aust-Agder i 2004.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. juli 2020. Besøkt 24. juli 2020.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Anorthoa munda* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *tvillingplettseljefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *tvillingplettseljefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *tvillingplettseljefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *tvillingplettseljefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *tvillingplettseljefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *tvillingplettseljefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Orthosia munda* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Sør Amfi** er en flerbrukshall i Arendal, og ble åpnet 3. september 2012 klokken 19.45 av Marit Breivik, tidligere trener for Norges kvinnelandslag i håndball.

Hallen ligger vegg i vegg med Sam Eyde videregående skole på Myra, og ble bygget samtidig med skolen, som har idrettsfaglinje. Aust-Agder fylke har inngått langsiktige leieavtaler for bruk av anlegget i forbindelse med idrettslinjen på skolen. Hallen er hjemmebane for ØIF Arendal.

Kostnadene på bygget kom på nær 270 millioner norske kroner. Hallen har 7 000 kvadratmeter gulvflate, med plass til 2 000 publikummere, med mulighet for utvidelse til 3 000, som da er landsdelens største innendørs håndballanlegg. Sparebanken Sør er sponsor av hallen, og betalte åtte millioner kroner for navnrettigheten. Avtalen gjelder for 20 år.

Fra før lå Arendal og omegn kunstisbane og en kunstgressbane på stedet.

Baner
-----

* Tennishall – 3 000 kvm
* Turnhall – 3 000 kvm
* Kunstgressbane (ute)
* Rullebrettbane (ute)
* Sandhåndballbane (ute)
* Minitennisbane (ute)
* To sandvolleyballbaner (ute)
* To basketballanlegg (ute)
* Tre tennisbaner (ute)

Kilder
------

* Agderposten 30. november 2010 s.9

Eksterne lenker
---------------

* Agderposten - Bildeserie
* Arendal kommune - SØR amfi
* Arendal kommune - SØR amfi Flickr bilder
* Arendal kommune - Informasjonsavis om åpningsfesten[*død lenke*] (PDF-fil)
Flagget i bruk under feiring av Tết i 8. februar 2008
**Sør-Vietnams flagg** var designet av keiser Thành Thái i 1890 og keiser Bảo Đại gjenopptok bruken av dette i 1948. 

Flagget hadde tidligere vært brukt som Nguyen-dynastiets flagg og som flagg for Staten Vietnam. Sør-Vietnam videreførte bruken av dette fram til 30. april 1975 da landet ble erobret og annektert av Nord-Vietnam. 

Flagget baserer seg på det tidligere ensfargede gule flagget som ble tatt i bruk av keiser Gia Long i 1802, og ble designet som følge av et dekret fra keiser Thành Thái i 1890, som ville ha et flagg med tre røde striper på den gule bakgrunnen. Disse tre stripene symboliserte de tre landsdelene (landskapene) Tonkin i nord, Annam i det midtre og Cochinkina i sør i Vietnam. Keiser Khải Định erstattet dette i sin regjeringsperiode med et flagg hvor de tre stripene var erstattet med en bred, røde stripe.

Flagget blir fortsatt brukt av den vietnamesiske diaspora, da dagens vietnamesiske flagg blir ansett for å være fornærmende da det er flagget til dagens kommunistiske regime og svært mange av den vietnamesiske diaspora (Viet Kieu) har flyktet fra dette på slutten av 1970-tallet og på 1980-tallet som båtflyktninger.

Se også
-------

* Vietnams flagg

Eksterne lenker
---------------

* Viet flag
*Denne artikkelen omhandler byer som er naboer eller har vokst sammen. For byer som har opprettet offisielle forbindelser, se Vennskapsby*
Tvillingbyene Sankt Goarshausen (nærmest) og Sankt Goar ved Rhinen.
**Tvillingbyer** er uavhengige, men nærliggende byer. De kan være skilt av en elv, et sund eller en grense, eller har vokst sammen fra to ekspanderende steder. Tvillingbyer har vanligvis forskjellige navn og hver sin egen historie.

Kjente eksempler på tvillingbyer er Minneapolis og Saint Paul i Minnesota, Leeds og Bradford i Storbritannia og Ludwigshafen og Mannheim i Tyskland. Blant internasjonale tvillingbyer kan nevnes København i Danmark og Malmø i Sverige, samt Brazzaville i Republikken Kongo og Kinshasa i DR Kongo.

Dobbeltby/flerkjerneby
----------------------

Dobbeltbyen Bernkastel-Kues i Moseldalen ble én by etter at broforbindelsen kom.
Dobbeltby er resultatet av at to opprinnelig adskilte byer har vokst sammen til én større by. Fenomenet er kjent fra lang tid tilbake i Europa. Mest vanlig har vært at to byer vokste fram på hver sin side av en elv. Så ble det bygget bru, og de to byene vokste sammen til en by. I Moseldalen i Tyskland er mange eksempler på dobbeltbyer, f.eks. den kjente turistbyen Bernkastel-Kues. I Norge har de to gamle byene ved Drammenselva, Bragernes og Strømsø, vokst sammen og blitt Drammen. *Buda* og *Pest* vokste en gang sammen til det vi idag kjenner som Budapest. Dersom de opprinnelige byene har beholdt sine respektive bykjerner kalles dobbeltbyen også for en *flerkjerneby*.

På siste del av 1900-tallet har byene vokst sammen langs veiene. I dag betrakter SSB Fredrikstad/Sarpsborg, Porsgrunn/Skien og Stavanger/Sandnes som sammenvokste tettsteder. 

Disse tettstedene er ikke føyd administrativt sammen som en kommune, men fysisk er det sammenhengende bebyggelse. De fungerer også som ett sammenhengende arbeidsmarked.

Se også
-------

* Konurbasjon
Darren Criss som Blaine Anderson (Glee Live Tour 2011)
**Blaine Devon Anderson** er en rollefigur i den amerikanske TV-serien Glee. Blaine ble introdusert når Kurt dro til Dalton Academy for å sjekke opp sanggruppen the Warblers før en konkurranse. De to ble fort venner, og senere også kjærester. I sesong 3 byttet Blaine skole fra Dalton til McKinley for å være sammen med Kurt.

Dalton
------

På Dalton var Blaine frontsanger og hoved-soloist for sangruppen the Dalton Academy Warblers.

McKinley
--------

På McKinley tok det litt tid før Blaine følte seg velkommen. De andre guttene fra Glee-klubben så på han som stor konkurranse og trodde han kom til å få alle soloene og være den mannlige hovedsangeren i alle konkurransene. Dette endret seg da Finn innså at det var mye viktigere å vinne enn å være hovedsanger.

Forholdet med Kurt
------------------

**Kurt og Blaines forhold**, også kjent som *Klaine*, er et av de i serien med størt fanbase. De har vært på nyhetene flere ganger og vært med på å gjøre verden litt mer åpen til homofili og homofile. 

Kurt og Blaine møttes i sesong 2, da Kurt dro til Dalton fordi han ble mobbet på McKinley. Kurt stoppet Blaine i en trapp for å spørre om sangklubben, og Blaine sa han kunne vise han. De to løp igjennom noen rom og møtte opp med resten av glee klubben, the Warblers. The Warblers, med Blaine som frontsanger sang *Katy Perrys* 'Teenage Dream' og Kurt falt for Blaine med en gang. 

Det tok derimot litt tid før Blaine fant ut av sine følelser, og etter å ha vært venner veldig lenge, gikk det opp for han da Kurt sang *the Beatles'* 'Blackbird' til ære for hans døde fugl, *Pavarotti*.
**Grisetskolten** (også skrevet *Gridsetskolten*) er et fjell i Innfjorden i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Fjellet har en høyde på 1 066 meter over havet.

Grisetskolten ligger ytterst og på østsiden av Innfjorden og er en markant fjelltopp. Fjellet går bratt opp fra sjøen, gjennom en skogkledd li. Terrenget er vanskelig med mye blokkstein som har rast ned fra den bratte toppen.

Ras
---

Europavei 136 (daværende europavei 69) gikk tidligere langs sjøkanten. Veistrekningen var utsatt for steinsprang og ras fra den bratte fjellsiden. I 1989 gikk et stort stein og jordras som stengte veien. En personbil ble tatt av raset og bilføreren omkom. Det ble laget midlertidige fergekaier på Grisetstranda i Innfjorden og på Øran ved Åndalsnes. Veien ble aldri åpnet igjen og i 1991 ble Innfjordtunnelen mellom Innfjorden og Veblungsnes åpnet.

Basehopp
--------

Grisetskolten er et populært utsprangsted for basehoppere. Sommeren 2008, samtidig med Norsk Fjellfestival, ble World BASE Race arrangert for første gang i Innfjorden. Basehoppere fra flere steder i verden konkurrerte i hopp fra Gridsetskolten.

Turbeskrivelse
--------------

Stien starter øverst i boligfeltet på Grisetstranda og følger en skogsbilvei et stykke. Videre er det fin sti gjennom skogen til platået over tregrensen. Stien fortsetter mot nord, skrått oppover uren til like nedenfor toppen. En tur tar fort fire timer.

Referanser
----------

1. ↑  Grisetskolten på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Grisetskolten». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 9. mars 2017.
3. ↑  Smisethjell, Lars (5. mars 2008). «World BASE Race fra Gridsetskolten». *andalsnes-avis.no*. Åndalsnes Avis. Arkivert fra originalen 6. mars 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Turbeskrivelse med bilder fra Grisetskolten
* Kort turbeskrivelse og bilder[*død lenke*]
* Video av basehopp fra Grisetskolten[*død lenke*]
* Bilde av Grisetskolten
**Gro Sissel Bjørhei** (født 30. oktober 1948 på Myrvoll, død 14. september 2018 på Myrvoll) var en norsk figurativ maler. Hun arbeidet hovedsakelig med akryl og akvareller.

Bjørhei var utdannet formingslærer, og startet sin kunstnerkarrière på starten av 80-tallet. Hun ønsket å bli kunsthåndverker, og startet å arbeide med tekstiler og vev. Etter at hun flyttet til Valdres begynte hun å male, ofte akvareller. Hennes bilder har et klart figurativt innhold, med en romantisk fremstilling av Valdresnaturen og klare blå toner slik lyset ofte er i fjelldalen der hun bodde. Hun hadde et klart kunstnerisk slektskap til Sigmund Årseth, en annen valdresmaler.

Bjørhei bodde i sitt kombinerte atelier og bolig på *Nørre Lome*, i en gammel stuebygning fra 1600-tallet, ved siden av den gamle Lomen stavkirke. Hun døde 14. september 2018 i sitt barndomshjem på Myrvoll.

Referanser
----------

1. 1 2   arkiveringsdato 6. november 2018, arkiv-URL web.archive.org, jolstad.vareminnesider.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Gro Sissel Bjørhei». Begravelsesbyråkjeden Jølstad. Besøkt 6. november 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder fra *Nørre Lome*
**ARA «La Argentina»** var en argentinsk krysser. Hun var basert på den britiske «Arethusa»-klassen, og ble utviklet for å brukes som skoleskip for den argentinske marinen.

Hovedbestykningen bestod av ni 6" kanoner plassert i tre triple tårn. Sekundærbestykningen var hovedsakelig for luftvern og bestod av fire 4" kanoner og åtte 2 punds kanoner. I tillegg hadde hun to triple torpedorør.

ARA «La Argentina» var utstyrt med en katapult og et fly, normalt en Supermarine Walrus. Disse ble fjernet i 1949.

Å bruke en krysser som skoleskip var ikke en ny idé, men kapasiteten på 60 kadetter var liten sammenlignet med franske skip fra samme periode. Første året hun var operativ fungerte hun som skoleskip, men den andre verdenskrig satte en stopper for denne virksomheten og i januar 1941 ble hun innlemmet i Argentinas krysserdivisjon. I 1946 gjenopptok hun karrieren som skoleskip frem til 1951, og igjen fra 1960 frem til 1972. Hun ble tatt ut av tjeneste 10. januar 1974.

Kilder
------

* M.J. Whitley (1999). «La Argentina Class». *Cruisers of World War Two*. London: Arms and Armour Press. s. 13-14. ISBN 1-86019-874-0.

* Roger Chesneau, red. (2006). *All the Worlds Fighting Ships 1922-1946*. London: Conway Maritime Press. s. 420. ISBN 0-85177-146-7.
**Prinsessealléen** (1–23, 2–50) er en allé på Skøyen (bydel Ullern) i Oslo.

Alléen utgjør den gamle hovedoppkjørselen til Søndre Skøyen gård nord for Drammensveien. Den er imidlertid stengt nederst, og det er adgang via Thorvald Erichsens vei.

Alléen fikk navn i 1934 etter prinsessene Ragnhild og Astrid. Kronprinsfamilien bodde på eiendommen Solbakken (i nr. 20) under gjenoppbyggingen av Skaugum gård etter brannen i 1930, og prinsesse Astrid ble født der.

Langs alléen finnes variert bebyggelse samt deler med hovedsakelig vegetasjon. Foruten nevnte Solbakken finnes blant annet en funkisvilla tegnet av Magnus Poulsson (nr. 7) og OBOS-borettslaget Casinetto (oppført 1981–83, Telje–Torp–Aasen Arkitektkontor). Sistnevnte ligger på et høydedrag som går parallelt med Gustav Vigelands vei vest for denne. Sør-Sudans ambassade holder til i nr. 2.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Prinsessealléen; Casinetto». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 455, 120. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (P)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
* Lokalhistoriewiki om Prinsessealléen

  

Prinsessealléen 20 fotografert 1930
Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Tegning som representerer de menneskelige ressursene til en organisasjon
**Personaladministrasjon** (engelsk: *human resources*, HR, direkte oversatt: "menneskelige ressurser") er et fagfelt som fokuserer på adminstrasjon av mennesker som utgjør arbeidsstokken til en organisasjon. 

Personalavdelingen (HR-avdelingen) i en organisasjon utfører personalledelse, tilsyn med ulike aspekter av ansettelse som for eksempel overholdelse av arbeidsrett og arbeidsrelaterte standarder, intervju og seleksjon, prestasjonsledelse (*performance management*), administrasjon av frynsegoder, organisering av ansattmapper, og noen aspekter av rekruttering og avslutningsprogram for ansatte (*offboarding*). De fungerer som en støttefunksjon eller kobling mellom en organisasjons ledelse og de ansatte. 

Andre oppgaver kan inkludere å legge ut stillingsannonser, evaluere ytelsen til ansatte, organisere CV-er, og administrasjon av lønn, ferie, sykdom og utlegg.

Se også
-------

* Menneskelig kapital, kunnskap og ferdigheter til enkeltpersoner

Referanser
----------

1. ↑  «Beyond Hiring and Firing: What is HR Management?». *The Balance*. Besøkt 22. juni 2017.
2. ↑  «HR Assistant Job Description and Salary». Besøkt 30. mars 2018.
***A Nymph of the Foothills*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Frederick A. Thomson.

Handling
--------

Mens han er på camping i fjellet, møter Ben Kirkland datteren til en fjellklatrer som heter Emmy Chaney. De blir straks interessert i hverandre, og bestemmer seg for å gifte seg med hverandre - selv om faren hennes ønsker at hun skal bli kona til jakt-partneren hans, Jeff Crandall. Når Emmys far truer med å drepe Ben, gifter de unge elskerne seg raskt og flytter deretter til storbyen.

I mellomtiden oppdager Bens venn Tubby - mens han er på jakt med Bens pistol, Mr. Chaneys døde kropp og han flykter sin vei - og tror at han er en morder. Kort tid senere må Ben reise på forretningsreise, og i hans fravær tvinger hans snobbete slektninger Emmy til å returnere til fjellene. Der oppdager hun at Ben har skal ha blitt anklaget for drapet på faren hennes. Under rettssaken mot Ben ønsker Tubby å tilstå det han tror er hans eget ansvar, når en gammel eremitt avslører at det egentlig var Jeff Crandall som hadde begått forbrytelsen.

Skuespillere
------------

* Gladys Leslie som Emmy Chaney
* Alfred Kappeler som Ben Kirkland
* Walter Hiers som Tubby
* Charles A. Stevenson som Henry Kirkland
* Arnold Lucy som en gammel mann

Referanser
----------

1. ↑  A NYMPH OF THE FOOTHILLS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Nymph of the Foothills* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Boris Dmitrijevitsj Pankin** (russisk: Борис Дмитриевич Панкин, født; født 20. februar 1931 i Frunze i det daværende Sovjetunionen) er en russisk diplomat og politiker. Han var blant annet utenriksminister i Sovjetunionen i 1991.

Pankin er utdannet journalist ved Statsuniversitetet i Moskva, og arbeidet senere i avisen *Komsomolskaja Pravda*.

I 1982 ble Pankin utnevnt til ambassadør i Sverige. Han hadde denne posten frem til 1990. I 1990 ble han ambassadør i Tsjekkoslovakia, og skal der ha vært ansvarlig for at myndighetene ikke slo ned Fløyelsrevolusjonen. Under kuppforsøket i Sovjetunionen i 1991 forble han lojal mot president Mikhail Gorbatsjov, og ble derfor kalt tilbake for å tjenestegjøre som utenriksminister. Han fikk imidlertid bare være utenriksminister i drøye hundre dager, frem til Sovjetunionen gikk i oppløsning på tampen av året.

Etter Sovjetunionens fall ble Pankin ambassadør i Storbritannia, men han trakk seg i 1994 i protest mot krigføringen i Tsjetsjenia. 

Pankin er nå bosatt i Bromma i utkanten av Stockholm.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, oppført som Boris D. Pankin, Munzinger IBA 00000020004, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Boris Pankin i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |
***A Newsboy Hero*** er en amerikansk stumfilm fra 1911.

Handling
--------

John Bailey er en ung arbeider som sliter, men han er glad i drikke. Hans oppførsel har lenge vært en kilde til sorg for hans kone, men hennes bønner blir ignorert. Men en kveld kommer John hjem og er så sterkt påvirket av brennevin at han slår sin kone. Hun tar derfor med seg barnet sitt, og reiser sin vei. Hun foretrekker til og med døden, fremfor ytterligere mishandling og ydmykelse fra ektemannen. Kvinnen og det hjelpeløse barnet vandrer rundt i snøen, og faller til slutt utmattet i søvn.

Men de blir oppdaget av Jim Sands, som tar dem med seg til det lille hjemmet sitt. John har i mellomtiden lett forgjeves etter sin kone og barn, og en avis-artikkel om en kvinnes og et barns død i det dårlige været overbeviser ham om at May og Marie er ofrene. I anger bestemmer John seg for at han ikke har rett til å leve, og planlegger å begå selvmord ved drukning.

Referanser
----------

1. ↑  A NEWSBOY HERO

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Newsboy Hero* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata