recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En kvinne som behandles med kjemoterapi for brystkreft. Kalde omslag er plassert på hendene og føttene hennes for å redusere skade på neglene.
**Kjemoterapi** betegner bruk av kjemiske substanser for å kurere sykdom. Det skilles mellom den antineoplastiske kjemoterapi (kreftbehandling) og den antimikrobielle (behandling av infeksjonssykdommer).

Begrepet ble tatt i bruk i 1906 av den tyske legen og nobelprisvinneren Paul Ehrlich. Han beskrev behandlingen av infeksjonssykdommer med metoder som direkte angrep patogener. Ehrlich begynte sine forsøk den 31. august 1909 i Frankfurt am Main, ved å injisere syfilispatogener i rotter og kurere dem med kjemoterapeutiske midler. Disse forsøkene hadde en så overbevisende effekt, at man i kjemoterapien så det nye «våpenet» mot infeksjonssykdommer. Medikamentene som ble brukt var enten kunstig fremstilt, eller fremstilt av naturlige stoffer.

Kjemoterapien skal rette sin skadelige virkning mot bestemte sykdomsforårsakende celler eller mikroorganismer, og drepe dem eller hemme dem i deres vekst. Normale kroppsceller skal ikke, eller hvertfall i betydelig mindre grad, skades av kjemoterapien.

I behandlingen av infeksjonssykdommer het disse substansene antibiotika, i kreftbehandlingen cellegift/cytostatika. De forhindrer bl.a. dannelsen av nye DNA-strenger, dannelsen av nye celler eller blokkerer den skadelige kjernens eller kreftcellens vekst eller å minke kreftsvulsten.

I moderne bruk refererer kjemoterapi vanligvis til bruk av cytostatiske medisiner for å kurere kreft.

Eksterne lenker
---------------

* Kjemoterapi, cellegiftbehandling hos Norsk Helseinformatikk
* Cytostatika, kjemoterapi, cellegiftbehandling hos Norsk Helseinformatikk
* Cellegift hos Kreftforeningen

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Albert Baez** (født 15. november 1912 i Puebla i Mexico, død 20. mars 2007) var en fremtredende meksikansk-amerikansk fysiker, og far til sangerne Joan Baez og Mimi Farina. 

Hans familie flyttet til USA da han var to år gammel fordi faren fikk en jobb der og Baez vokste opp i Brooklyn. Baez mottok en bachelorgrad i matematikk fra Drew University i 1933 og deretter tok han en mastergrad i fysikk fra Syracuse University i 1935. I 1936 giftet han seg med Joan Chandos Bridge, datter av en episkopal prest. Paret begynte som kvekere og fikk tre døtre, Pauline, Joan og Mimi. Paret flyttet til California, hvor Baez tok en doktorgrad i fysikk. 

Baez var forfatter av læreboken *The New College Physics: A Spiral Approach* som ble publisert i 1967. Han var også med-forfatter av en rekke andre lærebøker og han hjalp til med utviklingen av Encyclopædia Britannica Educational Corp fra 1967 til 1974. I juni 1974 Baez ble tildelt en æresgrad fra British Open University. Baez døde av naturlige årsaker den 20. mars 2007, i en alder av 94 år, på et pleiehjem i Redwood City.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6vd7tzv, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.marinij.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Albert Baez bio on Mimi Farina website
* Science and technology discoveries, 1948
* *A Year in Baghdad*, Albert V. Baez and Joan Baez (Daniel & Daniel Pub 1988)
* HENAAC Hall of Fame Inductees
* Marin Independent Journal obituary
* SF Chronicle Obituary
* Former Harvey Mudd College Faculty Member Albert Baez Dies at Age 94
* Stanford Obituary
* Title: Albert Vinicio Baez and the promotion of science education in the developing world 1912-2007, Fernando Reimers, UNESCO.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** CiNii
 |
**Sandro Sambugaro** (født 6. juli 1965 i Gallio) er en italiensk tidligere skihopper som representerte SC Gallio.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1983-1990. I Hoppuka var 30.-plass i 1987/88 hans beste sammenlagtplassering, i verdenscupen var 57.-plass i 1986/87 hans beste sammenlagt. Beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 9.-plass i Örnsköldsvik 4. mars 1987 og på hjemmebane i Gallio 17. januar 1988.

Sambugaro deltok i OL i 1984 og 1988, med 39.-plass (av 55 deltakere) i storbakken i Calgary i 1988 som beste resultat. Han var med i VM i 1985, 1987 og 1989, med 9.-plass i normalbakken i Oberstdorf i 1987 som beste plassering. I VM i skiflyging ble han nummer 41 av 44 deltakere i Planica i 1985 og 29 av 45 deltakere i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1986.

Sandro Sambugaro ble italiensk mester i skihopping i 1987. Han har i senere år vært teknisk delegert i FIS.

Referanser
----------

Kilder
------

* Sports Reference: Sandro Sambugaro Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 15. oktober 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Federazione Italiana Sport Invernali: Salto speciale, l'albo d'oro degli Assoluti (italienske mestere, italiensk, besøkt 15. oktober 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sandro Sambugaro – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Sandro Sambugaro – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Sandro Sambugaro – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sandro Sambugaro – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sandro Sambugaro – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Sandro Sambugaro – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Nordhorn** er en by i Tyskland i delstaten Niedersachsen med rundt 55 000 innbyggere. Byen ligger ved elven Vechte ved grensen til Nederland og den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen og er administrasjonssete i *landkreisen* Bentheim. Nabobyene til Nordhorn er Enschede, omtrent 25 km sørvest i Nederland, Münster, ca. 75 km sørøst, og Osnabrück, ca. 85 km til øst.

Historie
--------

Den første skriftlige kilden om Nordhorn, da kjent som Northhornon, var i dokumentene til Werden kloster fra omtrent år 900. 

Sent på 1100-tallet hadde Nordhorn blitt et handelssenter langs den flamske handelsruten, og handlet med den lokale sandsteinen. Over tusen skip seilte til Nordhorn hvert år på elven Vechte, og førte stein til Amsterdam og andre byer i Nederland. I 1379 ble bosetningen rik nok til at den fikk fulle byrettigheter av greven av Bentheim. 

I 1839 ble der første veveriet opprettet av Willem Stroink, og andre entreprenører fulgte snart etter. Tekstilindustrien førte til rask vekst i byen på begynnelsen av 1900-tallet.

Bilder
------

* Kirken ved torgetKirken ved torget
* St. AugustinuskirkenSt. Augustinuskirken
* Frenswegen klosterFrenswegen kloster

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nordhorn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Eddy*** ***Lyshaug*** (født 9. februar 1977) er en norsk trekkspiller, komponist, festivalarrangør og foredragsholder bosatt på Knapstad.

Han innehar fem norgesmestertitler og to nordiske mesterskapstitler. Han har samarbeidet med kjente musikere som Benny Andersson, Bill Booth, Arne Bendiksen, Orsa spelmän, Jørn Hoel, Kari Svendsen, Rune Rudberg, Gaute Ormåsen, The Tramps og Sigmund Dehli. Lyshaug er mest kjent for å spille diatoniske trekkspill, særlig torader. Han er benyttet som studiomusiker på mange innspillinger. Lyshaug startet folkrockbandet Among Elves (1997-2008), og er norgesmester i gammeldansmusikk med orkesteret Knerten & Co.

Han har komponert en rekke sanger. «Evig Rus» og «Høna med det rare i» er de mest kjente.

Lyshaug spiller med Bill Booth band, Store Norske Seegers Session, og står bak både Tomterdagene, Spydeberg Rock Festival og Folk Av De Fleste. Han var leder for Titanofestivalen fra 2000 til 2002.

Lyshaug er gründer av "Folk Av De Fleste AS" (est. 2022). www.Folkavdefleste.no

Diskografi
----------

Album
* *New Dehli & Knerten Band* (1997), med Sigmund Dehli
* *Buskspell II: Fra gammeldans til hymne* (2010), med Sigmund Dehli

Singler/EP-er
* *Sigmund Dehli & Knerten* (1996), med Sigmund Dehli

### Meieristan

* *Trøkk og tæl* (1998)

### Among Elves

* *Demo 2000* (2000)
* *Among Elves* (2003)

Deltar på
* Talent: *Norge danser – Dancing in Norway – 20 gammeldansfavoritter* (1994)
* Dunder & Brak: *Kjipp kjapp senior* (2000)
* Norild Records: *Torader 1* (2000)
* Øyvind Hagen: *25 år uten mål og mening* (2006)
* Gaute Ormåsen: *Drømmesang* (2008)
* Bill Booth: *New Land* (2010)
* Håvard Lippestad & Kyndig Hjelp: *1825* (2015)
* Håvard Lippestad & Kyndig Hjelp: *Stolpeskudd* (2016)
* Myllargutens gammaldansorkester: *Myllargutens gammaldansorkester Vol. 1* (2016)
* MPS: *Guldvingen* (2016)
* Bill Booth: *Some Distant Shore* (2017)
* Hans Cato Kristiansen: *A Long Ride* (2018)

Referanser
----------

1. 1 2  Skattelistene 2001.
2. ↑  Tok NM-gull og fulgte opp med historisk stagedive
3. ↑  «Hjem». *Folkavdefleste.no* **(norsk)**. Besøkt 20. september 2023.
**Pressefotografenes Klubb** (PK) er en norsk interesseorganisasjon for over 200 pressefotografer. Hvert år arrangerer organisasjonen konkurransen Årets Bilde og DOK-festivalen i Fredrikstad.

Leder for PK i 2023 er Cicilie S. Andersen.

Historie
--------

Oslo Pressefotografers klubb ble stiftet 1. februar 1933 av pressefotografene Ingvald Møllerstad (Aftenposten), Axel Ferdinand Uppman (Tidens Tegn), Aage Kihle (NTB) og Roald Haraldsen (Dagbladet). Klubben begynte så arbeidet for å bedre arbeidsvilkårene, forsvare egen status og rettigheter knyttet til bildebruk i dagspressen.

Klubben skiftet navn til Pressefotografenes Klubb i 1960, og har gjennom årene hatt lokalavdelinger i Oslo, Bergen, Trondheim og Stavanger.

I 1959 startet klubben å gi ut prisen Snill Gutt eller Snill Pike. Den ble gitt til fremstående personer i offentligheten som hadde vist stor evne til å samarbeide godt med pressen. I 2013 ble det dog slutt, da årsmøtet i PK, valgte å avvikle kåringen. Geir Lippestad ble den siste som mottok prisen.

I 1964 startet PK med den juryerte kåringen av Årets bilde, som fortsatt eksisterer den dag i dag. Før den tid var det sporadiske kåringer av de beste bildene, hvor blant annet Knut Skarland i VG vant en publikumspris i 1956.

I 1977 var det 130 medlemmer. Over ti år senere, 1988, var det 370 medlemmer i klubben. I 2015 var det registrert 195 betalende medlemmer. I tillegg kommer to æresmedlemmer, 56 pensjonister og sju styremedlemmer som ikke betaler medlemsavgift.

Tidligere ledere for PK var i 2017-2021 Jarle Aasland, og i 2016 Sveinung Uddu Ystad. Før han var Terje Bringedal, fotograf i VG, leder. I 2021-22 var Marte Christensen leder. Hun var organisasjonens første kvinnelige leder.

Årets bilde
-----------

Årets Bilde er en årlig juryert foto- og videokonkurranse som arrangeres av Pressefotografenes Klubb. Konkurransen består av flere kategorier og skal fremme den beste norske fotojournalistikken gjennom et helt kalenderår.

Konkurransen er åpen for alle, så lenge bidragene er produsert i henhold til gjeldende normer for presseetikk i Norge, herunder Vær varsom-plakaten.

Referanser
----------

1. ↑  «Nyheter». *Fotojournalisten.no*. Besøkt 26. mai 2016.
2. ↑  «Kontakt». *Fotojournalisten.no*. Besøkt 26. mai 2016.
3. 1 2  Sivertsen, Erling (1991). *Avisfotografiet - en truet autoritet : fotojournalistikk i dagspressen : en historisk introduksjon*. Institutt for journalistikk. s. 16.
4. ↑  Evensen, Jon Petter; Simonsen, Anne Hege (2010). *Se! Lærebok i visuell journalistikk*. IJ-forlaget. s. 102. ISBN 9788271473259.
5. ↑  Sivertsen, Erling (1991). *Avisfotografiet - en truet autoritet : fotojournalistikk i dagspressen : en historisk introduksjon*. Institutt for journalistikk. s. 36–37.
6. 1 2  «Om årets bilde». Besøkt 27. mai 2016.
7. ↑  Sivertsen, Erling (1991). *Avisfotografiet - en truet autoritet : fotojournalistikk i dagspressen : en historisk introduksjon*. Institutt for journalistikk. s. 20.
8. ↑  «Årsmøte i Pressefotografenes Klubb». *Fotojournalisten.no*. Besøkt 27. mai 2016.
9. ↑  «Innsending». Besøkt 27. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Pressefotografenes Klubb
**Hedeby 4** er en pram som ble funnet og avdekket etter geofysiske undersøkelser ved havneområdet i Hedeby, i Haddebyer Noor i 1997. Vraket er det fjerde som hadde vært funnet ved Hedeby, og deretter blir omtalt som «Wrack IV» eller «*Hedeby 4*». Det ligger på 2-3 meters dybde under et tykt lag av mudder, og først i 2001 var det mulig for dykkerne å undersøke farkosten etter mudderet var suget vekk. Det viste seg å være en *ferjepram* av stor størrelse som opprinnelige har vært på ca. 15 meter i lengde og 2,7 meter i bredde som en lang pram av samme type som Egernsund-prammen, men to ganger lengre.

Prammen
-------

Ifølge en dendrokronologisk datering er eiketreet som prammen er bygget av, felt omkring 1184, og hadde den samme konstruksjon som Egernsund-prammen med en svak buet bunn som går langsom oppover mot begge ender med stakk over vannlinjen. Bunnen består av syv planker med bunnstokker som vekselvis går opp på styrbord og babord side til støtte for hudbordene. Bunnstokkene som er forlenget opp i enden, er L-formet. Prammen fra Hedeby har også to bordganger som den mindre slektningen fra Egernsund i nord.

Den hadde vært brukt som en ferjepram i Slesvigs storhetstid som formidler av vareutvekslingen mellom øst og vest etter havnebyen Hedeby hadde blitt avløst av Slesvig på den andre siden av Slien.

Se også
-------

* Egernsund-prammen

Eksterne lenker
---------------

* Nyhedsbrev med tegninger av prammene

Portal: Danmark
**Hans Egede Kirke** (**Hans Egedep oqaluffia**) er en evangelisk-luthersk hvit trekirke beliggende i Kirkevej 13 i Godthåb på Grønland. 
Kirken ligger på et høydedrag i byens sentrum og er tegnet av arkitekt Ole Nielsen, og innviet i 1971. Den er oppkalt etter den dansk-norske misjonæren Hans Egede.

Kirkerom og inventar
--------------------

I selve kirkerommet er det 33 benker hvor det kan sitte åtte til ni personer på hver. I kirkens sydlige del er det vinduer, mens den nordlige del består av foldedører inn til menighetssalen. Når man åpner opp inn til denne, kan det i alt sitte ca. 500 personer i kirken.

Alterpartiet er hevet over gulvet i skipet; til venstre ses døpefonten og til høyre prekestolen. Altertavlen består av et kors fastgjort til veggen med lys bak. Knefallet og bedeskammelen er trukket med selskinn. Belysningen består av enkelte pærer i messingskjermer, noen i korte andre i lengre ledninger. Kirkens orgel er et 10-stemmers Frobeniusorgel fra 1971.

Hans Egede
----------

Det finnes flere minner om Egede i kirken. Bak prekestolen er det innmurt to store sten som stammer fra Egedes hus på *Håbets Ø*. Alterkalken er en forstørret kopi av Egedes egen, og var en gave fra Den norske kirke. På den motsatte side av alteret, henger to malerier av Egede og konen Gjertrud Rasch som skal være malt i Bergen i 1708. Maleriene kommer fra Skt. Knuds menighet i Odense.

Referanser
----------

1. ↑  *Hans Egedes Kirke*, arkark.dk. Besøkt 24. febr. 2014 Arkivert 27. februar 2014 hos Wayback Machine.
2. ↑  Sansgreen, Otto: *Grønlands kirker*, Naqiterisoq, 1991
3. ↑  *Pipe Organs of Greenland, A Research Project by Randall Harlow*. Besøkt 24. febr. 2014
4. ↑  Sansgreen, Otto: *Grønlands kirker*, Naqiterisoq, 1991
**Trygg Katalog** er en medlemsorganisasjon for katalogselskaper i Norge, og er et initiativ fra bransjen selv da mange næringsdrivende opplever at ikke alle følger god forretningsskikk. Organisasjonen skal sikre rettighetene til privat og offentlig virksomhet som kjøper profilering (eller annonserer) hos katalogselskapene.

Alle medlemsfirmaer forplikter seg blant annet til å ha oppdaterte brukertall tilgjengelig på den ukentlig oppdaterte topplisten fra TNS Gallup.

Medlemsfirmaer
--------------

* Eniro Norge AS
* Opplysningen 1881
* 180.no
* nummersøknorge.no
* Purehelp.no
* Internettopplysningen AS

Alle medlemsfirmaer er godkjent av Trygg Katalog og oppfyller de ti kvalitetskravene utarbeidet av organisasjonen.

Nemnd
-----

I 2007 opprettet Foreningen Trygg Katalog og Mediebedriftenes Landsforening (MBL) en felles nemnd som informerer om hvilke aktører som har forpliktet seg til å følge et sett med retningslinjer/kvalitetskrav. Disse kvalitetskravene skal sørge for at bedrifter som kjøper katalogoppføring hos medlemmer av Trygg Katalog, vet at som minimum følges disse kravene. Bedrifter som forplikter seg til å følge retningslinjene, kan bruke stempelet «Trygg Katalog». Dette skal fungere som en kvalitetssikring overfor kunder, og bidra til å rydde opp i markedet for slike tjenester.

Referanser
----------

1. 1 2  «1881 brøt med de siktede lederne i Nummeropplysninga». *www.aftenposten.no*. 18. november 2016. Besøkt 11. september 2023. «Nå vil 1881 gå sammen med andre aktører som Gule Sider, 180.no og foreningen Trygg Katalog for å rydde opp i bransjen.»
2. ↑  «Ikke la deg lure». *Dagens perspektiv*. Økonomisk Rapport. 20. juni 2007. Besøkt 11. september 2023. «Trygg Katalog har, i samarbeid med Mediebedriftenes Landsforening (MBL), opprettet denne nemnda for at den skal informere om hvilke katalogselskap som har forpliktet seg til følge foreningens retningslinjer og krav. Nemnda er foreningens sekretariat.»

Eksterne lenker
---------------

* Trygg Katalog Arkivert 10. februar 2020 hos Wayback Machine.
* TNS Metrix Topplisten
***Stenichnaphes*** er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Det er bare kjent én art.

Utseende
--------

Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er knapt tykkere enn resteb og danner ikke noen markert klubbe. Hodet er nokså stort, kantete, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er lengre enn bredt, bredest litt foran midten, med fire dype, runde groper ved roten. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten. De dekker hele bakkroppen. Lårene er kølleformede, beina ellers slanke.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.

Utbredelse
----------

Artene er utbredt på New Zealand.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
					- Gruppe Scydmaenitae Leach, 1815
						* Stammen Glandulariini
							+ Slekten ***Stenichnaphes*** Franz, 1980
								- *Stenichnaphes peloriensis* Franz, 1986
								- *Stenichnaphes urbanus* Franz, 1980

Referanser
----------

1. ↑  Franz, H. 1980. Weiterer Beitrag zur Kenntnis der Scydmaenidenfauna Neuseelands. *Sitzungsberichte der Oesterreichische Akademie der Wissenschaften, mathematische-naturwissenschaftliche Klasse, Abt. I,* 189: 249–313.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
Årstallene viser når de kristne erobret området.
**Kongedømmet Valencia** (*Regn de Valencia* på valenciansk) var et kristent kongedømme på østkysten av Den iberiske halvøya og lå under kongemakten Aragón. Da kongemakten Aragón oppsto som en personalunion med kongemakten Castilla og dannet Kongedømmet Spania, ble Kongedømmet Valencia en del av Det spanske monarkiet. 

Kongedømmet Valencia ble formelt dannet i 1238 da den mauriske taifaen.Kongedømmet Valencia oppstod under gjenerobringen av 
Valencia. Kongedømmet ble avskaffet av Filip V av Spania i 1707 med Nueva Plantete-resolusjonen etter den spanske arvefølgekrigen.

Mens det eksisterte hadde Kongedømmet Valencia sine egne lover og institusjoner (*Furs de València*) som gav de bredt selvstyre både i kongemakten Aragón og senere i Kongedømmet Spania. 

Grensene og identiteten til dagens spanske autonome region, regionen Valencia, er i stor grad basert på det tidligere kongedømmet.

Litteratur
----------

* Robert Ignatius Burns. *The Crusader Kingdom of Valencia: Reconstruction on a Thirteenth-Century Frontier*. Harvard University Press, 1967.
* (es) Vicente Coscollá Sanz, *La Valencia musulmana*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Rabalen** er en setergrend i Øystre Slidre kommune i Valdres, Innlandet fylke. Stølen ligger på sør-østsiden av Vangsjøen. På det meste har det vært 13 støler i drift på Rabalen (Kleiven, Steinsli. øvre og nedre Skogen, Rudi, Småbrøtin, Ringli, Skaare, Listerud, Bergo, Ringstad, Hoverud, og Milo). Fortsatt er noen av disse i aktivt bruk med kyr, sauer og geiter. Ved Rabalen ligger også Vangsjøen Fjellstue og området preges ellers av fritidsboliger.

Navnet er opprinnelig hentet fra fjelltoppen Rabalsmellen som ligger like ved. En rabal er i dialekt en stang over ildstedet, brukt til å henge gryta på. Rabalsmellen sett fra Buahaugen har profilen til en rabal.

Under en tysk aksjon mot norske motstandsfolk i juni 1944 ble flere av stølene på Rabalen brent. En gruppe motstandsfolk fra sentralforlegningen hadde hatt tilhold på Rabalen og Buahaugen.

Rabalen er et godt utgangspunkt for fot- og skiturer. DNT har fra Rabalen (Vangsjøen Fjellstue) merket ruter til Storeskag (8 timer) Svarthamar (7 timer) og Nythun (6 timer). I tillegg er det flere lokalt merkede turer utfra Rabalen. For eksempel til Rabalsmellen (1/2-3/4 time), Rundemellen (2-2 1/2 time) eller Trøllåsen (1 time).

På vinterstid kjøres det opp en rekke skiløyper i området. Løypenettet ved Rabalen er i tillegg knyttet opp mot løypene ved Yddin, Beitostølen og Leirin. Den 7 mil lange løypen mellom Beitostølen og Danebu går forbi Rabalen.

Eksterne lenker
---------------

* Vangsjøen Høyfjellstue Arkivert 21. oktober 2007 hos Wayback Machine..
* Øystre Slidre Fjellstyre Arkivert 28. oktober 2019 hos Wayback Machine.
* Norsk Seterkultur Arkivert 31. oktober 2007 hos Wayback Machine.
* Kulturlandskap
**Li Desheng** (kinesisk: 李德生, pinyin: *Lǐ Déshēng*; født 4. mai 1916 i fylket Xin i provinsen Henan i Kina, død 8. mai 2011 i Beijing) var en kinesisk kommunistisk general og ledende politiker. Han satt i flere perioder i Politbyrået for sentralkomiteen for det kinesiske kommunistparti.

Li Desheng stammet fra fattigslige kår i fjellområdet Dabie i Henan. Allerede som barn hjalp han til på gården med å passe på kuene. Moren døde da han var ni år. I 1929 gikk han med i barneregimentet i den kommunistiske arbeider- og bondehæren under den kinesiske borgerkrig, og ble raskt regimentets kommandør. 

To år etter, som 14-åring, ble han med i den «voksne» Røde Armé. Han deltok på den lange marsjen og ble hardt såret under et feltslag. Under den andre sino-japanske krig, og fortsettelsen av borgerkrigen etterpå, steg han raskt i gradene. Han endte som divisjonskommandør for styrkene i provinsene Shanxi, Shandong, Hebei og Henan. Hans lederskap bidro sterkt til seieren over Kuomintangs styrker.

Etter opprettelsen av Folkerepublikken Kina i 1949 fortsatte han i hæren. Han hadde ledende kommendostillinger under Koreakrigen (1950–1953), og ble etterpå videre forfremmet. 

Under kulturrevolusjonen fikk han sommeren 1967 i oppdrag av Zhou Enlai å bekjempe uroen i provinsen Anhui. Han begynte omtrent samtidig på en politisk løpebane, samtidig som han ble med i Den sentrale militærkommisjon og leder for den politiske avdeling av militærregionen Beijing. I 1973 ble han øverstkommanderende for militærregionen Shenyang, et verv han ble stående i til 1985. Etter noen ytterligere lederverv gikk han i pensjon i 1990.

Referanser
----------

1. ↑   news.ifeng.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. november 2011. Besøkt 8. juli 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Li Desheng – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Li Desheng hos China Vitae Rediger på Wikidata
* Liste der Parteitage und Führungspositionen der KPCh
* *Cultural Revolution On The Border: Yunnan’s Political Frontier Defence (1969–1971)* Michael Schoenhals, 2004

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** Munzinger (iba)
 |
**Anders «Krakken» Karlsen** (født 15. februar 1990) er en norsk tidligere fotballspiller.

Karlsen kom til Glimt i august 2013, og har tidligere spilt i Mjøndalen og Stavanger IF. 

8. januar 2007, litt over en måned før sin 17-årsdag, fikk Karlsen (sammen med Andreas Aakre) sin første A-lagskontrakt av Bodø/Glimt. Kontrakten har bundet ham til Bodø/Glimt frem til 2010. Hans debut for A-laget i Bodø/Glimt kom i 2. runde i cupen mot Skarp 8. juni 2006. Spilte 19 minutter som innbytter for Mounir Hamoud. I 2008-sesongen ble Karlsen leid ut til 2.-divisjonsklubben Stavanger IF som ble trent av tidligere Bodø/Glimt-kaptein Cato A. Hansen. Karlsen imponerte i klubben, som fikk fornyet leieavtalen for 2009-sesongen, hvor de skal spille i Adeccoligaen. Bodø/Glimt kunngjorde 28. november 2011 at Karlsen hadde takket nei til et nytt kontraktforslag fra klubben, og i stedet ville signere for Mjøndalen. Karlsen gjorde det svært bra i Mjøndalen og spilte som kaptein i klubben første halvdel av 2013-sesongen. I overgangsvinduet i august hentet Bodø/Glimt han tilbake i klubben og hvor han spilte høstsesongen og ble med på opprykket til Tippeligaen. 

Karlsen spilte ti kamper for Norges G-17-landslag, og tolv kamper for G-16-landslaget. Han har vært på prøvespill i Monaco, og de engelske Premier League-klubbene Bolton og Blackburn har også vært interessert.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 62011, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Anders Karlsen fotball.no
3. ↑  Anders gir seg i TUIL
4. ↑  - Glimt.no - Anders Karlsen til Mjøndalen, 28. november 2011
5. ↑  an.no – Avisa Nordland, *Anders Karlsen til Monaco* av Jonas Mjaaland 7. november 2006
6. ↑  SkySports.com, 21. januar 2008

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anders Karlsen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Anders Karlsen – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Qatar under Asiatiske vinterleker 2011**. Fire sportsutøvere fra Qatar deltok i en sport (hurtigløp på skøyter) under Asiatiske vinterleker 2011 i Almaty og Astana, Kasakhstan. Det var første gang Qatar deltok på et større vinter-multisportsarrangement. Qatar hadde planer om å sende et ishockeylandslag for herrer også, men trakk senere laget. Qatar vant ingen medaljer. Skøyteløperen Thamer al-Mohannadi var landets flaggbærer under åpningsseremonien. Med i troppen var Mohammed al-Fadalah, Chef de Mission og den canadiske skøytetreneren Dion Durdle.

Medaljer
--------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Asian Games logo Almaty og Astana 2011 |   **Gull**   |   **Sølv**   | **Bronse** |   Totalt   |
| Qatar Qatar | 0 | 0 | 0 | 0 |

Hurtigløp på skøyter Hurtigløp på skøyter
-----------------------------------------

Utdypende artikkel: Hurtigløp på skøyter under Asiatiske vinterleker 2011

Qatar sendte 4 skøyteløpere.

Men

| Utøver | Øvelse | Løp 1 | Løp 2 | Total |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tid | Plass | Tid | Plass | Tid | Plass |
| Thamer al-Mohannadi | 500 m | 56,62 | 11 | 55,28 | 11 | 111,90 | 11 |
| Hassan Farhan | 1500 m |  | 3.18,36 | 12 |
| Abdulla al-Sulaiti | 1500 m |  | 2.33,04 | 11 |
| Mohammed Ahmed al-Obaidly | 500 m | 82,21 | 12 | DNS | DNF |

Referanser
----------

1. 1 2  (en) Qatari skaters make debut in Winter Games på www.dohapress.com Publisert 2. februar 2011. Besøkt 25. april 2013.
2. 1 2  (en) Qatari skaters shine at Asian Winter Games på www.thepeninsulaqatar.com Publisert 1. februar 2011. Besøkt 25. april 2013.
**Arne Helge Fredly** (født 1964 i Molde) er en norsk aksjetrader og tidligere aksjemegler. Han er sønn av agronom og tidligere ordfører i Molde Asmund Fredly og utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole i Bergen.

Arne Fredly startet meglerkarrieren i Alfred Berg Kapitalforvaltning som 24-åring og var der i fire år. Senere gikk han til Jan Petter Colliers meglerhus Sundal Collier Forvaltning. Her ble han etter hvert sjefmegler og nest største[*klargjør*] partner. Han sluttet i desember 2000 for å starte som investor for egen regning. Siste[*når?*] likning viste da en skattbar inntekt på 42 millioner kroner.

Han har bygd opp en stor formue og driver sitt eget investeringsfond. Ifølge bladet *Kapital*s oversikt over Norges 400 rikeste, hadde han i 2023 en formue på 6,5 milliarder kroner. I juli 2008 hadde han portrettintervju i fjernsyn, da han var gjest i Christian Strands talkshow *I kveld* på NRK2. 

Fredly flyttet i 2001 til Monaco av økonomiske grunner.

I 2003 kjøpte han eiendommen Munkebakken på Lysaker i Bærum for ca. 90–100 millioner kroner. Med grunnlag i en avtale med selgeren, Einar Nagell-Erichsen, måtte Fredly betale ytterligere 15 millioner i 2007. Seinere samme år solgte han eiendommen til Kjell Inge Røkkes selskap Aker for 165 millioner, men angret seg etter kort tid og kjøpte den tilbake for nærmere 200 millioner kroner.

Han er kjent for å investere i kostbare superbiler. I 2004 kjøpte han en Mercedes-Benz SLR McLaren i Norge for over fem millioner kroner. I mai 2007 kjøpte han Michael Schumachers Ferrari F2005 (#248) fra Formel 1-sesongen 2005 for 14 millioner kroner. Han hadde i 2008 eid tre Bugatti Veyron, og i 2013 kjøpte han LaFerrari til 11 millioner kroner.

Referanser
----------

1. ↑  Informasjon i *Dagbladet* 7. mai 2001.
2. ↑  «Gullgutten slutter», *Dagens Næringsliv* 30. desember 2000.
3. ↑  «Meglerne bader i penger - igjen», *Aftenposten* morgenutgave 17. august 2000.
4. ↑  «Arne Helge Fredly». *kapital.no* **(norsk)**. Besøkt 21. september 2023.
5. ↑  – Styrtrik på å holde kjeft, *Dagbladet*, publisert 07.05.2001
6. ↑  «Munkebakken knuser alle prisrekorder», *VG* 13. november 2003.
7. ↑  «Sikret seg forkjøpsrett», *Dagens Næringsliv* 14. november 2003.
8. ↑  «Turboinvestor Arne Fredly har kuppet Norges flotteste privateiendom», *Dagbladet* 19. februar 2007.
9. ↑  «Kostbar boliganger», *Dagens Næringsliv* 16. oktober 2007.
10. ↑  Fredly hentet superbilen Arkivert 13. april 2016 hos Wayback Machine. fra hegnar.no den 6. juni 2004.
11. ↑  Arne Fredly kjøper verdens raskeste bil for 14 millioner koner fra hegnar.no den 16. mai 2007.
12. ↑  Bader ikke i pengebinge Arkivert 19. april 2016 hos Wayback Machine. i Romsdals budstikke den 29. februar 2008.
13. ↑  Stein Ove Haugen, *Fredly kjøper vanvittig Ferrari til 11 millioner kroner* hos hegnar.no den 7. mars 2013.
**«Wooden Heart»** (**«Muss i denn»**) er en sang som er mest kjent for sin anvendelse i filmen *G.I. Blues* (1960) med Elvis Presley. Han spilte den inn 28. april 1960.

Sangen ble en hit for Presley i Storbritannia, hvor den lå øverst på singlelisten i seks uker, men ble ikke utgitt på single (RCA Victor 447-0720) i USA før i november 1964 som B-siden til «Blue Christmas». 

Presley fremførte sangen live under sin Dinner Show-konsert på Las Vegas Hilton i Las Vegas i 1975. Innspillingen er tilgjengelig på livealbumet, *Dinner at Eight*.

En coverversjon med Joe Dowell nådde førsteplassen i USA i slutten av august 1961 og puffet Bobby Lewis' «Tossin' and Turnin'» ned fra førsteplassen på Billboard Hot 100-listen etter syv uker. 
Dowells innspilling lå også tre uker som nummer én på Easy Listening-listen.

«Wooden Heart», laget av Fred Wise, Ben Weisman, Kay Twomey og den tyske bandlederen Bert Kaempfert, var basert på en tysk folkesang av Friedrich Silcher, «Muss i' denn zum Städtele hinaus», som stammet fra 
Remsdalen i Württemberg, Sydvest-Tyskland.

«Wooden Heart» inneholder flere linjer fra den opprinnelige folkesangen, skrevet på den tyske swabiske dialekten, som tales i Württemberg. Bobby Vinton spilte inn sin versjon i 1975 med disse linjene oversatt til polsk.

Versjonen til Elvis Presley inneholdt to deler på tysk, den første er de første fire linjene fra «Muss i' denn zum Städtele hinaus», mens den andre delen som forekommer mot slutten er basert på en oversettelse av den engelskspråklige versjonen (og som dermed ikke forekommer i den opprinnelige tyske teksten)

Tom Petty and the Heartbreakers gjorde en coverversjon av «Wooden Heart» i 1993. Den ble utgitt på den sjette platen (*Nobody's Children*) i bandets bokssett, Playback *(1995).*

> 
> En annen Elvis-sang fra den samme sessionen. Denne er et spor fra *G. I. Blues*. *«Det første albumet jeg noensinne eide»*, sier Petty. I 1995 arrangerte Petty en privat tur for familien på Graceland og en plateinnspilling for The Heartbreakers på Sun Studios. *«Jeg er en sann Elvis-fan. Musikken betydde så mye for meg. Jeg må virkelig gi ham kreditt for å ha reddet mitt liv på så mange plan»*.
> 
> 
> Tom Petty, *Playback* box set liner notes
> 
> 
> 

Versjonen til Elvis Presley ble publisert av Gladys Music, Elvis Presley's musikkforlag.

Svensk versjon
--------------

Claudio har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Det ä' galet».

### Innspilling

Britt Damberg, Gunnar Svenssons orkester. Utgitt på singlen Bonniers Folkbibliotek BFB 1066 i 1961.

Referanser
----------

1. ↑   Whitburn, Joel (2002). *Top Adult Contemporary: 1961–2001*. Record Research. s. 82.

Eksterne lenker
---------------

* Elvis News Network – *G.I. Blues*
* Joe Dowell biography
* "Muß i' denn zum Städtele hinaus", lyrics and translation
**Mitsuoka Orochi** (japansk **大蛇**) er en bilmodell fra den japanske bilprodusenten Mitsuoka Motors. Modellen ble først bygget i 2001, fikk ansiktsløftninger i 2003 og 2005 og ble satt i produksjon i 2007. Orochi er en såkalt superbil, og er oppkalt etter Orochi, en åttehodet slange fra japansk mytologi.

Historie
--------

Orochi ble første gang presentert som konseptbil i 2001, bygget på chassiset fra Honda NSX og vist på bilutstillingen i Tokyo samme år. Mitsuoka fortsatte å videreutvikle modellen, og presenterte en ny modell i 2005, Orochi Nude-Top Roadster.

I oktober 2006 lanserte Mitsuoka produksjonsutgaven av modellen, utstyrt med en 3,3 liters Toyota MZ-V6-motor på 230 hestekrefter. Produksjonen er begrenset til 400 eksemplarer over fire år, til en pris på 89 000 amerikanske dollar (omkring 500 000 norske kroner).

Den 30. januar 2008 annonserte Mitsuoka Motors at de skal bygge 20 eksemplarer av en spesialmodell kalt Orochi Zero. Denne skal kun være tilgjengelig gjennom forhåndsbestillinger, vil leveres til kunder i juni og er kun tilgjengelig i én farge.

Eksterne lenker
---------------

* Mitsuokas nettsted
En veteranbuss, tidligere tilhørende Uppsalabuss.
En buss fra Gamla Uppsala Buss med UB09-lakk som kjører for Uppsalabuss på linje 20.
**Uppsalabuss** er et svensk kollektivselskap, tidligere eiet av Uppsala kommune, men siden 1. januar 2012 eiet av Landstinget i Uppsala län. Selskapet driver bybusstrafikk i Uppsala samt trafikk til forstedene Bälinge og Storvreta. Trafikken drives på kontrakt av Gamla Uppsala Buss, som også er et landstingseiet, tidligere kommunalt selskap. Selskapet het tidligere Upsala Stads Trafik AB, og var den direkte etterfølgeren til Uppsala Spårvägs AB.

Fra begynnelsen var Uppsalabuss og Gamla Uppsala Buss to helt ulike selskaper, men rundt begynnelsen på 1970-tallet kjøpte Uppsalabuss opp Gamla Uppsala Buss og dets vognpark, siden midten på 1990-tallet er det igjen skilt fra Gamla Uppsala Buss, men er nå simpelthen bestiller av trafikk og har altså ingen egne busser.

Billetter og priser
-------------------

I og med at Uppsalabuss tidligere har vært et kommunalt selskap uten samarbeid med private busselskaper og kun et svakt samarbeid med Upplands Lokaltrafik så er prisene og billettene skilt fra resten av länet.

Siden 12. desember 2010 tas ingen kontanter imot på bybussene, tidligere så kostet en kontantbillett 30 kroner, ti kroner mer enn for eksempel en SMS-billett, som kostet 20 kroner for en voksen da det ble innført, dette for å forebygge kontantbetaling og dermed minske risikoen for ran. Etter at kontanthåndteringen ble fjernet kan man betale med kredittkort. SMS-billett for barn/ungdom opp til 19 år kostet tidligere 12 kroner.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. januar 2013. Besøkt 14. januar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Hans Gustav Lillienskiold** (født 11. desember 1727 i Bergen, død 18. mars 1796 i Horsens i Danmark) var en norsk-dansk godseier og sjøoffiser.

Hans var sønn hans Hans Christoph Lillienskiold (1694-1767) og Christine Sophie Magdalene von Ferber. Faren var av adelsslekten Lillienskiold som i 1676 mottok adelskapet. Foreldrene rømte til Strömstad for å unngå en dødsdom avsagt over faren. Der ble de boende mens Hans gikk på sjøen som frivillig kadett i 1741. Han reiste fra 1745 til Middelhavet med fregatten *Falster*. Ti år senere ble han i 1755 nestkommanderende på *Blaa Heyren* som var vaktskip på havna i København. 

Godset Lilliendahl som Hans eide fra 1760. Etter å ha blitt kammerjunker måtte han med *Blaa Heyren* til Vestindia i 1757 og ble i tre år. Han giftet seg også der på St. Croix i 1759 med Elisabeth de Malleville (1740–68) som i 1760 ble med tilbake på «Hvide Ørn» til Danmark. Elisabeth var av en rik slekt og med hennes midler lykkes det ekteparet å via en auksjon, anskaffe seg Skuderupgaard og landsbyen Skuderup, hvilket de fra 1760 kalte Lilliendal. Hans hadde mistet jobbet i 1762 på grunn av en benskade. 

Etter kona døde i 1768 ble Hans forfremmet til kommandørkaptein i 1769 og giftet seg Mette Cathrine Bertelsen de Cederfeld (1746–70) som døde bare etter ett år, hvorpå Hans i 1771 ektet den nesten tretti år yngre Sophie Charlotte von Heltzen (1754–1835). Hun var av den dansk-norske slekta Heltzen, datter av Poul Heltzen og Karen Collett.

Hans ble hvit ridder av Dannebrogordenen i 1782. Lilliendahl solgte han i 1785 til den nyrike handelsmann Niels Lunde Reiersen (1742–95). Han døde i 1796.

Referanser
----------

1. ↑   danmarkskirker.natmus.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hans Gustav Lillienskiold hos finnholbek.dk, sist lest 8. september 2015. Som kilde viser de til Danmarks Adels Aarbog II:30-27, 1957
3. ↑  Lilliendahl ejerhistorie[*død lenke*] fra danskeherregarde.dk, sist lest den 8. september 2015.
4. ↑  Om Lilliendal Gods Arkivert 1. august 2015 hos Wayback Machine. fra godset selv, «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. august 2015. Besøkt 8. september 2015. , sist lest den 8. september 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Erik Thomas Rusiak** (født 8. november 1976 i Stockholm) er en svensk rapper, hiphop-produsent, musiker og sanger. Rusiaks far var den heller fremstående polske jazz-saxofonisten, Alfred Banasiak. Til å begynne med var Rusiak medlem av den Stockholmbaserte hiphop-gruppen "Sherlock" og senere assosiert med den populære svenske rapperen Petter, som Rusiak jobbet med som producer og innimellom støttende rapper. Rusiak startet sin solokarriere i 2000 med debut-albumet Magic Villa. På sitt første album fikk han god støtte fra flere fremragende svenske artister, blant annet Titiyo, Teddybears STHLM og Christian Falk.

Diskografi
----------

* *Magic Villa* (2000)
* *In the Sun* (2003)

Referanser
----------

1. 1 2   Sveriges befolkning 2000, oppført som Rusiak, Erik Thomas, besøkt 31. desember 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Thomas Rusiak på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Thomas Rusiak på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Rusiak på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Rusiak på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Rusiak på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Her Better Self*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Robert G. Vignola.

Handling
--------

Samfunnsdebutanten Vivian Tyler er forlovet med grev Belloto. Men hun møter også Dr. Robert Keith, hvis arbeid med å oppløfte de fattige har vakt stor oppmerksomhet. Vivian blir sterkt tiltrukket av ham, og ber om tillatelse til å arbeide ved hans sanatorium - hvor de fattige i byen kan få nødvendig behandling helt gratis. Men der møter hun også Aggie May, en fattig kvinne som har på seg en medaljong som inneholder et fotografi av Dr. Keith.

Vivian antar derfor at legen har vært ansvarlig for kvinnens problemer. Senere begår Aggie selvmord, og Vivian er vitne til denne handlingen. Men hun skynder seg vekk før politiet dukker opp, for å unngå en skandale. Dr. Keith blir senere arrestert for Aggies dødsfall, og medaljongen hennes blir brukt som bevis på hans skyld. Det eneste som kan redde legen nå, er at Vivian avgir vitne-forklaring for å frikjenne ham.

Skuespillere
------------

* Pauline Frederick som Vivian Tyler.
* Thomas Meighan som Dr. Robert Keith.
* Alice Hollister som Aggie May.
* Maude Turner Gordon som Mrs. Tyler.
* Charles Wellesley som Mr. Tyler.
* Frank De Rheim som Count Belloto.
* Armand Cortes som Dopey.

Referanser
----------

1. ↑  HER BETTER SELF

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Karigasjoki** (nordsamisk: *Gáregasjohka*) er ei elv i Utsjok kommune i Lappland i Finland. Den er ei sideelv til Anárjohka, og er 29,4 kilometer lang, eller 37,2 km hvis man regner fra sideelva Luomusjokis utspring.

Elva har utspring fra fjellet Oađátmohčohkka helt nord i Muotkatunturi ødemarksområde. Den renner først mot nordøst, men snur så mot nordvest og møter sideelva Cuohkatanája, som kommer inn fra nord. Elva fortsetter mot vest i et meanderende løp i den flate og myrlendte dalbunnen. Fra nord kommer sideelva Luomusjoki, som er betydelig lengre enn hovedelva, og fra sør kommer sideelvene Vudnjosjohka, Vuorgočearjohka og Buoidatjohka. I nedre del blir fallet i elva sterkere, og etter samløpet med Buoidatjohka går den i stort sett sammenhengende stryk ned til samløpet med Anárjohka like sør for Karigasniemi.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 19. september 2023
2. ↑  «Kartplatsen / Karttapaikka». Lantmäteriverket. Besøkt 19. september 2023.  *Målt med tegneverktøy for areal*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Kart fra 1700-tallet med datidens grenser og inndelinger.
**Provinsen Tierra Firme** («fastlandsprovinsen») var en del av de spanske besittelsene i Amerika etter conquistadorenes erobring. Tierra Firme var da ment som en kontrast til øyene.

Alonso de Ojeda og Diego de Nicuesa fikk i 1509 oppdraget med å kolonisere områdene mellom vestsiden av Urabábukta og Cabo de la Vela, og vestover til Cabo Gracias a Dios i dagens Honduras. Den vestligste delen fikk navnet *Tierra Firme*. Andre provinser i denne regionen i løpet av denne epoken var Nueva Andalucia og Veragua eller Castilla del Oro. Den viktigste byen i Tierra Firme var Santa Maria La Antigua del Darién, nå Darién i Panama. 
Ideen var å skape en enhetlig administrativ organisasjon lik Nueva España (Mexico), i nærheten av Kongeriket Guatemala.

Tierra Firme senere fikk kontroll over andre territorier: Isla de Santiago (nå Jamaica) Cayman Islands; Roncador, Quitasueño, og Providencia og andre øyer som nå er en del av Colombia; og områder som i dag utgjør Costa Rica og Nicaragua.

Referanser
----------

1. ↑  Diaz, B. 1963, *The Conquest of New Spain*, London: Penguin Books, ISBN 0140441239
Namsos kirke
**Namsos prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Namdal prosti. Det omfattet sogn i Namsos kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Namsos kirke.

Namsos' kirkesogn er nå en del av Namsos kirkelige fellesråd, og underlagt Namdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Ladestedet Namsos ble formelt etablert 7. juni 1845, og lå geistlig under Overhalden prestegjeld. Ved kgl.res. av 23. mars 1859 ble det bestemt at det skulle bygges en Namsos kirke, som skulle bli eget sogn da kirken ble innviet, og kirkeinnvielsen fant sted 19. oktober 1859. *Namsos prestegjeld* ble opprettet ved kgl.res. av 13. mai 1865 ved at Namsos ladested sammen med Sævik og Vemundvik sogn ble utskilt fra Overhalla prestegjeld, med Namsos som hovedkirke. Ved kgl.res. av 24. januar 1863 var sognekirken flyttet fra Sævik til Klingen, og ved kgl.res. av 8. mai 1885 ble det bestemt at Sævik sogn heretter skulle benevnes *Klingen*.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Namsos
* Klinga
* Vemundvik

Referanser
----------

1. ↑  Aavatsmark, O. S. (1914). *Namsos*. xx#: [s.n.] s. 26.
2. ↑  Prestegjeld og sogn i Nord-Trøndelag, arkivverket.no
3. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Zhu Yufu** (kinesisk: 朱虞夫; pinyin: *Zhū Yúfū*, født 13. februar 1953 i Hangzhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk dikter og politisk aktivist.

I 1998 var han en av grunnleggerne av Kinas demokratiske parti, som straks ble avvist av myndighetene, det vil si deres søknad om registrering ble nektet.

I mars 2011 ble han dømt til syv års fengsel for å ha *ansporet til undergravelse av statens myndighet*. Foranledningen var et dikt han offentliggjorde, og som oppfordret folk til å delta i pro-demokrati-protester. Mer presist oppfordret diktet folk «til å ta en spasertur i gatene», noe som var en eufemisme i det moderne Kina for å demonstrere for samfunnsforandringer.

Referanser
----------

1. ↑  «China arrests dissident in crackdown, human rights group says». *CNN*. 14. april 2011. Besøkt 17. april 2011.
2. ↑  Eimer, David (15. april 2011). «China arrests dissident as crackdown continues». *The Telegraph*. Besøkt 17. april 2011.
3. ↑  «Individuals Affected by the Crackdown Following Call for "Jasmine Revolution"». *Chinese Human Rights Defenders*. 15. april 2011. Arkivert fra originalen 17. april 2011. Besøkt 16. april 2011.