recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rukum** er et av de 75 administrative distriktene i Nepal.

Rukum-distriktet ligger *Rapti sone* i *Midtvestregionen*, og regnes til Nepals åsdistrikter.

Rukum grenser mot Jajarkot i vest, mot Dolpa i nord, langs den nordligste delen av østgrensa mot Myagdi, og langs den sørligste delen av østgrensa mot Baglung. Langs den østligste delen av sørgrensa grenser distriktet mot Rolpa, og langs sørgrensa lengst i vest mot Saylan.

Rukum inneholder 43 landsbyutviklingssoner og ingen bykommuner.

Det er anslått at i Rukum hører 65% av befolkninga til den nasjonale minoriteten magar. I de nordlige åsene er det et sterkt innslag av kham magar. De er ei egen undergruppe av magar-folket med språklige og religiøse særegenheter, bl.a. sterke innslag av shamanisme.

Opprørerne i NKP(Maobadi) starta maoistopprøret, også kjent som Nepals borgerkrig 1996 - 2006, den 13. februar 1996 i nabodistriktene Rukum, Rolpa og Jajarkot. Alle har stor magar-befolkning, og et flertall av opprørssoldatene var fra starten av magarer. Fram til i hvert fall 1998 var Rukum og Rolpa de to områdene der opprøret sto aller sterkest.

Da opprørerne begynte å sette ut i livet sitt program for å gjøre om det sterkt sentraliserte Nepal i en føderal republikk med sjølstyre for nasjonale minoriteter og regioner, var den første regionen de proklamerte den 9. januar 2004 et nasjonalhjem for magarene, *Den Autonome Magarant-regionen*. Regionens *folkeregjering* blei utropt på et massemøte i *Tawang* i Rukums nabodistrikt Rolpa.

Rukum var en del av opprørernes Magarant-region fram til den blei oppløst etter 15, januar 2007. (Et kart som viser hvor regionen lå er her: 
NKP(M)s forslag til sjølstyrte etniske og regionale stater.)

Referanser
----------

1. ↑  «National Population and Housing Census 2011» (PDF). Central Bureau of Statistics. november 2012. Arkivert fra originalen (PDF) Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Rukum distrikt
* Kart over Rukum - Kart med helseindikatorer (på engelsk)

| * v
* d
* r
Nepals distrikter |
| --- |
| 
* Achham
* Arghakhanchi
* Baglung
* Baitadi
* Bajhang
* Bajura
* Banke
* Bara
* Bardiya
* Bhaktapur
* Bhojpur
* Chitwan
* Dadeldhura
* Dailekh
* Dang
* Darchula
* Dhading
* Dhankuta
* Dhanusa
* Dolakha
* Dolpa
* Doti
* Gorkha
* Gulmi
* Humla
* Ilam
* Jajarkot
* Jhapa
* Jumla
* Kailali
* Kalikot
* Kanchanpur
* Kapilvastu
* Kaski
* Katmandu
* Kavrepalanchok
* Khotang
* Lalitpur
* Lamjung
* Mahottari
* Makwanpur
* Manang
* Morang
* Mugu
* Mustang
* Myagdi
* Nawalparasi
* Nuwakot
* Okhaldhunga
* Palpa
* Panchthar
* Parbat
* Parsa
* Pyuthan
* Ramechhap
* Rasuwa
* Rautahat
* Rolpa
* Rukum
* Rupandehi
* Salyan
* Sankhuwasabha
* Saptari
* Sarlahi
* Sindhuli
* Sindhulpalchok
* Siraha
* Solukumbu
* Sunsari
* Surkhet
* Syangja
* Tanahu
* Taplejung
* Terhathum
* Udayapur

 | Nepals flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Normandin-Mercier** er et konjakkhus. De har ikke egne vinmarker, så de er en negociant. De kjøper kun inn fra Grande og Petite Champagne. Gården deres heter Château de la Péraudière.

Historie
--------

Huset ble grunnlagt i 1872 av Jules Normandin. Han grunnla selskapet, og kjøpte gården i 1885, mye på grunn av konjakklagrene her. Navnet Mercier stammer fra hans svigermor, som ble hans forretningspartner.

Hans sønn Edward overtok etterhvert gården, og senere Edwards sønn George. George døde i 1977, og først da ble familieeiendommen delt; Georges datter arvet jorden, mens hans sønn, Jean-Marie Normandin, overtok forretningen. I dag driver hans sønn Edouard gården, som 6. generasjon Normandin.

De leverte en periode (1945–1978) kun konjakk på tønner til de større konjakkhusene, men har etter dette solgt mye selv, på flaske og under eget navn, og er kjent for god kvalitet på sin konjakk. De blandingene som fortynnes før de kan selges tynnes ut svært gradvis, ca. 5% pr år.

Noe av utvalget
---------------

* Fine Petite Champagne
* Vieille Fine Champagne – ca. 15 års fatlagring
* Grande Champagne Réserve – ca. 30 års fatlagring
* Très Vieille Grande Champagne – over 70 års fatlagring, er ikke fortynnet (dvs «cask strength»)
* Petite Champagne Vieille 47 degrees – ca. 20 års fatlagring, er ikke fortynnet (dvs «cask strength»)
* Grande Champagne Vieille 43 degrees – ca. 20 års fatlagring, er ikke fortynnet (dvs «cask strength»)

I tillegg selger de både rød og hvit Pineau des Charentes.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Et fly lander på Zürich internasjonale lufthavn med godt synlige rullebanelys (runway edge lights).
**Rullebanelys** er benevnelsen på lyssystemer som tilhører en rullebane.

Lysene brukes for å markere rullebanen i mørke eller i situasjoner med dårlig sikt. Lyssystemene er klassifisert etter hvor kraftig de kan lyse, henholdsvis high-, medium- og low intensity runway lights (høy-, middels- og lav intensitet rullebanelys). På de to kraftigste typene lys kan flyvelederne stille inn hvor kraftig de skal lyse, etter behov. De svakeste lysene kan vanligvis ikke stilles inn. 

Lysene står langs kanten av rullebanen og på tvers i enden og i begynnelsen av banen. Hvis en bane brukes til instrumentinnflygning er lysene hvite. Når det er 600 meter igjen av banen, eller under halve banelengden, blir lysene gule og de siste 300 meterne er røde. Dette for å varsle pilotene om at de nærmer seg slutten av banen. Lysene er retningsbestemt slik at et lys kan sees hvitt fra ene siden og rødt fra motsatt side. Tversfeltene i enden er grønne i begynnelsen (terskelen) og røde i enden.

Historie
--------

Landingslys fra 1945
De første landingslysene på en rullebane kom på Cleveland Municipal Airport (nå Cleveland Hopkins internasjonale lufthavn) i Cleveland i Ohio i USA i 1930. En linje med lys på en landingsstripe, eller i området rundt, for å markere rullebanen for fly under avgang, eller under innflyvning. Lysene fungerte bare på klare netter eller dager. Under andre verdenskrig ble midlertidige landingsstriper ofte markert med fakler. Dette var fordi de kunne slukkes lett, og på grunn av manglende elektrisitet. Dette ble ofte kalt «flare path».

Lystyper
--------

Nedfelt lys på Bremen lufthavn
Det finnes mange typer lys med forskjellige funksjoner på en rullebane. Ikke alle rullebaner eller landingsstriper har alle disse lysene. 

* **Runway end identifier lights** (REIL) – Markerer enden av rullebanen. Synkroniserte, blinkende lys på hver side av midtstripen før landingssonen. Kan lyse forskjellig på hver side.
* **Runway end lights** – Fire lys på hver side av rullebanen der landingssonen begynner.
* **Runway edge lights** (bildet øverst) – Hvite lys på hver side av rullebanen langs hele lengden. Står hevet litt over bakken.
* **Runway centerline lighting system** (RCLS) – Nedfelte lys midt i rullebanen. Endrer farge etter hvor langt det er igjen av rullebanen.
* **Touchdown zone lights** (TDZL) – Rader med tre og tre hvite lys som vanligvis strekker seg 900 meter fra begynnelsen av rullebanen på hver side av senterlinjen (RCLS).
* **Taxiway centerline lead-off/on lights** – Nedfelte lys midt i taxi-banen. Endrer farge etter om det er trygt å fortsette og lignende.

ALS på Berlin Tegel
* **Approach lighting system** (ALS; bildet nederst) – Ikke en del av rullebanelysene, men leder inn mot begynnelsen av rullebanen for landene fly. En serie av blinkende lys som utvider seg i bredde ut fra begge ender på rullebanen.
**Niels Thomessøn** (født 16. september 1605 i Oslo, død 1662 på Østre Toten) var en norsk prest, ansett som en av Norges lærdeste humanister, mest kjent for sin rebusbok av 1661.

Han gikk på skole i Oslo og København og studerte ved Universitetet i Rostock og Universitetet i Leiden.
Etter studiene ble han i 1631 rektor ved Oslo skole, et embede han over tok etter sin bror Sevald Thomessøn fordi Sevald
i 1630 hadde tatt over presteembedet fra deres far Thomas Lagesøn (1566–1630).
I 1633 mottok Niels en magistergrad, i 1636 ble han sogneprest på Toten, og fra 1652 var han prost over Toten og Hadeland.

I 1661 utkom boken *Cestius Sapphicus* som handlet om ekteskapet, men inneholdt flere rebuser i form av bilder og tekst. Det var tilegnet arveprinsen Christian V av Danmark og Norge (født 1646) og var av Francis Bull oppfattet som en lærebok i latin, men de senere år har Vibeke Roggen påvist at den er mer ment som underholdning blant lærde. Den 
hadde 31 kobberstikk av Prestekunstneren Didrik Muus (1633-1706) og innledning og tegninger ved Niels' nevø Knut Sevaldsen Bang. Boken ble utgitt av boktrykkeren Michel Thomessøn (død 1688) og var den første illustrerte som ble utgitt her i landet.

Niels ble gravlagt
ved Hoff kirke på Lena (tettsted).
Sogneprestjobben ble den 8. august 1662 overtatt av den ovennevnte nevø Knut Sevaldsen Bang (1633–1695) som var broren Sevalds sønn.

Utgivelser
----------

* Niels Thomessøn (1628). *Disputatio de Demonstratione Vtilissimo eodemque difficillimo bene sciendi instrumento (Angående påvisning av det nyttigste, og samtidig vanskeligste, middel til sikker viten)*. Leiden.
* Thomessøn, Niels (1661). *Cestus Sapphicus tempore succisivo primum penicillo rhyparographi picturatus, nunc vero aenis figuris et pingvioris Minervae scholiis ingratiam id efflagitantium illustrior redditus (Et bryllupsbelte i sapfisk versemål – først avbildet med en genremalers pensel i fritiden, men nå flottere fremstilt i kobberstikk og med kommentarer fra en mer fyldig Minerva, til glede for dem som har krevd dette)*. Christianiae: Ex Calcographia Michaelis Thomasonii.  [Ny utgave ved Vibeke Roggen (2002)]

Referanser
----------

1. ↑  (no) Niels Thomessøn i Store norske leksikon
2. ↑  Se immatrikulering av Niels Thomesson i Rostocker Matrikelportal
3. ↑  (no) Niels Thomessøn i Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Gamle Strømsvei** (11-37, 2-110) er en gang- og sykkelvei på Furuset og Ellingsrud i bydel Alna i Oslo. Den går fra Karihaugveien til bygrensen mot Lørenskog ved Ellingsrud gård. Der gangveien møter Mariholtveien ved Ellingsrud gård blir den bilvei i et par hundre meter før den ender i Gamle Strømsvei bru over Ellingsrudelva bygrense.

I Lørenskog fortsetter veien under navnet Gamleveien som blir Fv 1517, og fortsetter videre som Fv 1516 til Strømmen i Lillestrøm der den heter Gamle Strømsvei igjen. 

Veien utgjorde tidligere en del av hovedveien ut av byen. Deler av den ble gjort om til gangvei i forbindelse med boligutbyggingen på Ellingsrud i 1970- og 1980-årene, slik at den ikke fremstår som én sammenhengende vei. 

Det meste av veistrekningen har boligbebyggelse fra nevnte utbygging, men her finnes også rester etter et par gamle gårder: Ved nr. 44 lå i sin tid Søndre Gran gård (gnr./bnr. 110/3). I nr. 110 er Ellingsrud gård.

Referanser
----------

1. ↑  Jf. Stovnerporten Arkivert 9. oktober 2014 hos Wayback Machine..
2. ↑  Gran søndre, jf. oppslag om områdets arkeologi samt (Tvedt (2010), s. 205.
3. ↑  Oppdag Groruddalen.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Gamle Strømsvei». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 197. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
En antikk baker med sin lærling. The Bodleian Library, Oxford.
**Lærling** (etter tysk, Lehrling, *elev*) er person som har inngått lovfestet kontrakt om opplæring og praksis i et  lærefag med en godkjent arbeidsgiver, en lærebedrift. Vanligvis går opplæringen over fire år med to års forutgående skolegang i videregående skole, men det finnes varianter av ordningen. I fag der det ikke finnes opplæring i skole, kan all opplæring skje etter fastlagt plan i en bedrift. Opplæringen skal forberede lærlingen på  fag-/svenneprøve i faget.

Bedrifter som har lærlinger på kontrakt, får økonomisk tilskudd etter bestemte regler. Lærlingene får vanligvis lønn i læretiden som en stigende prosentandel fra 30% til 80% av begynnerlønnen for en fagarbeider.

Det er lovregulert lærlingordning for rundt 200 håndverksfag. *Lærling* brukes også på enkelte yrkesområder som ikke er lovregulert. Lærlingordningen er regulert gjennom opplæringsloven. 

Historisk er begrep som *læregutt* og *læresvenn* brukt. Måten å lære på blir gjerne omtalt som mesterlære, der lærlingen observerer og tar i mot veiledning på egne oppgaver. For noen bedrifter er lærlinger en viktig ressurs. Grundig opplæring praktisk såvel som teoretisk kan gi bedriften viktige konkurransefortrinn, f.eks på anbud i offentlig sektor. 

En lærekandidat inngår en opplæringskontrakt i et lærefag, men med en kompetanseprøve som er mindre omfattende enn vanlig fag- eller svenneprøve.

Se også
-------

* Fagbrev og svennebrev
* Praktikant
* Mester
* Laug
* Lærekandidat
* Mesterbrev
* Mesterfag
* Svenn
* Svennestykke

Referanser
----------

1. ↑  «Lærlinger og lønn». SmartEmploy. Besøkt 17.11.2021.

Eksterne lenker
---------------

* Vilbli.no: Lærling

| * v
* d
* r
Videregående opplæring i Norge |
| --- |
| Utdanning | Studieforberedende: | 
* Studiespesialisering
* Idrettsfag
* Kunst, design og arkitektur
* Medier og kommunikasjon
* Musikk, dans og drama

 | Norges flagg |
| Yrkesfag: | 
* Bygg- og anleggsteknikk
* Elektro og datateknologi
* Frisør, blomster, interiør og eksponeringsdesign
* Helse- og oppvekstfag
* Håndverk, design og produktutvikling
* Informasjonsteknologi og medieproduksjon
* Naturbruk
* Restaurant- og matfag
* Salg, service og reiseliv
* Teknologi- og industrifag

 |
| Studiekompetanse: | 
* Påbygging til generell studiekompetanse
* Praksisrettet studiekompetanse
* Yrkes- og studiekompetanse (YSK)
* International Baccalaureate

 |
| Læretid: | 
* Lærekandidat
* Praksisbrev
* Bedriftsnært yrkesfag (BYF)
* Vg3 i skole
* Fag- og svenneprøve

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BBC Things
 |
**Blåstripet albusnegl** eller **blåsnegl**, (*Patella pellucida*) er et bløtdyr og tilhører albusneglene. Den finnes i Norge. Den er funnet øst i Atlanterhavet, fra Portugal i sør til Island. Merkelig nok mangler den i Nederland, Danmark og i Østersjøen.

Utseende
--------

var. *pellucida*
var. *laevis*
Skallet er lite, lavt, kjegle eller pyramideformet, ikke snodd eller vridd, bredden er omtrent 15 millimeter bredt. Den er vanskelig å forveksle med andre arter. Skallet har blå linjer eller flekker.

Alle snegler i saltvann tilhører forgjellesneglene, som kan stenge skallet med et skallokk (operkulum). Albusnegler mangler dette lokket.

Blåstripet albusnegl er et av albusneglene og omtales noen ganger som albuskjell, det vil si en «musling». Det kommer nok av at skallet helt dekker kroppen. Sneglene har et enkelt skall, mens muslingen har to to like skallhalvdeler som omgir dyret.

Levevis
-------

Blåstripet albusnegl lever på steiner og berg eller sand (materiale)|sandbunn. Blåstripet albusnegl finnes i strandsonen på 2-30 meters dyp.

Albusnegler lever av å raspe alger av berget med raspetungen. Fine hår i ganen hjelper til med å ta inn maten.

Blåstripet albusnegl er tvekjønnet. Formering skjer i vinterhalvåret, ved at egg og spermier slippes ut i vannmassene. Dette skjer når det er grov sjø og sterke strømmer. Eggene blir spredt med vannet og larvene lever noen uker pelagisk, det vil si at de svømmer fritt i vannet, før de finner et sted hvor de fester seg.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* bløtdyr (Mollusca)
	+ Snegler (Gastropoda)
		- Eogastropoda
			* orden Patellogastropoda Lindberg, 1986
				+ delgruppe Patellina Van Ihering, 1876
					- overfamilie Patelloidea Rafinesque, 1815
						* familie albusnegler, Patellidae
							+ slekt *Patella* (Linnaeus, 1758)
								- **blåstripet albusnegl**, *Patella pellucida* (Linnaeus, 1758)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Blåstripet albusnegl* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Blåstripet albusnegl* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Blåstripet albusnegl* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Blåstripet albusnegl* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Blåstripet albusnegl* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Patella pellucida* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Blåstripet albusnegl
* Blåstripet albusnegl
**Lærernes Hus**, også kjent som Smykkeskrinet, er et konferansesenter i Oslo, eid og drevet av Utdanningsforbundet. Konferansesenteret har adresse Osterhaus’gate 4 og ligger i samme kvartalet som utdanningsforbundets hovedkontor, med en bakgård som kobler sammen de to bygningene. 

Utdanningsforbundet ønsket å bygge et mest mulig energi- og miljøvennlig bygg med en stor konferansesal og en fasade som symboliserte deres viktige rolle innen utdanning og opplæring. Arkitektkontoret Element AS vant anbudskonkurransen med Smykkeskrin-konseptet som inkluderte en konferansesal med 300 plasser og en glassfasade utformet av kunstneren Jorunn Sannes, som også har jobbet med utsmykningen av fasanene til Den Norske Opera & Ballett og biblioteket i Alexandria. Prosjektet ble påbegynt i 2004 og bygget sto ferdig i august 2009.

Lærernes hus har mottatt mye oppmerksomhet og anerkjennelse både for sin arkitektoniske utforming og for sin miljøprofil. Bygget regnes som et lavenergihus med et forbruk på under 80 kwh/kvm pr år blant annet gjennom bruk av energibrønner og varmepumper, og blir dermed kategorisert i energiklasse A. I 2009 mottok Utdanningsforbundet Byggeherreprisen fra Arkitektbedriftene i Norge. I 2010 vant bygget Oslo Bys Arkitekturpris og Betongtavlen. Og i 2015 ble bygget hedret med Houens Fonds Diplom.

Referanser
----------

1. 1 2  «Lærernes Hus - Utdanningsforbundets konferansesenter | NAL». *www.arkitektur.no*. Arkivert fra originalen 23. mars 2016. Besøkt 30. mars 2020.
2. ↑  «Priser og hedelige omtaler». *Utdanningsforbundet* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 11. august 2020. Besøkt 30. mars 2020.
Kart over Hedmarken og Toten (1794) tegnet av Darre
**Niels Stockfleth Darre** (født 13. februar 1765, død 9. oktober 1809) var en norsk offiser.
Darre var sønn av generalmajor Michael Darre, og født i Fåberg. 

Da han var 15 år gammel kom han inn på den militære matematiske skolen i Christiania. Han avsluttet studiene og ble dekorert med «Medallie for ualmindelig Duelighed og Flid» i 1783. Han ble umiddelbart beordret som sekondløytnant til 3. sønnenfjeldske (senere opplandske) dragonregiment. I 1784 ble han beordret til København til veterinær- og rideskolen. Han hadde talent for kartografi og karttegning og ble under oppholdet kjent med bl.a. statsministeren, general Heinrich Wilhelm von Huth og den senere rentekammerpresidenten C.D.F. Reventlow. Bekjentskapet førte til at da han kom hjem til Norge i 1787 ble han ansatt ved den militære oppmålingstjenesten. Da denne enheten senere ble slått sammen med den sivile oppmålingstjeneste, ledet Niels Stockfleth Darre dette kontoret.

I 1789 ble han forfremmet til premierløytnant og i 1799 til rittmester ved opplandske dragonregiment. I 1795 giftet han seg med Elen Askim, en bondedatter fra Østre Toten. Ved krigsutbruddet i 1807 ble han beordret som førsteadjutant hos den kommandrende generalen for sønnenfjeldske Norge, prins Christian August av Augustenborg. Prinsen selv uttalte at en av de viktigste grunnene til at felttoget i 1808 ble en suksess, for en stor del måtte tilskrives Darres «utmerkede konduite». Han tolket generalens befalinger og sørget for at disse ble satt ut i livet. Kong Frederik VI anerkjente denne innsatsen ved å utnevne ham til major og overkvartermester i generalstaben. Da Darre året etter var med i en politisk delegasjon til København, ble han dekorert av kongen personlig med Ridderkorset med ordene: «De har fortjent det». 

Det daglige samliv i felten gjorde at prinsen ble svært avhengig av sin adjutant, og fra å være bare en våpenbror utviklet det seg et dypt vennskap mellom disse to. Det sies Darre kanskje var den eneste som var fullt innviet i prins Christian Augusts planer og tanker i det skjebnesvangre året 1809.

Kort etter å ha vendt tilbake fra svenskegrensen der han den 14. september 1809 avsluttet forhandlingene om konvensjonen ved Magnor med den svenske utsendte baron C. H. Anckarsvärd, ble han angrepet av nervefeber. Darre døde på sin egen Kraby gård i Toten. Han etterlot seg sin kone Elen og fem døtre.

Se også
-------

* Darre

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Eneveldets menn i Norge, side(r) 153, oppført som Darre, Niels Stockfleth[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Niels Stockfleth Darre på NLIs Lokalhistoriewiki.
* Darre hos SNL
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Egon Weng** (født 23. september 1924 i Århus i Danmark, død 26. januar 2013) var en dansk-norsk danser, koreograf og ballettpedagog.

Weng startet å danse hos den danske danselærerinnen Helga Egdø, men fikk også undervisning av Thea Jolles.

Han begynte sin dansekarriere i Århus sent på 1940-tallet, og danset etterhvert i flere musikaler og pantomimer ved Aarhus Teater, Pantomimeteatret i København, Malmö Stadsteater og Stora Teatern i Göteborg. På sistnevnte teater ble han ansatt i 1954, og da var først da han anså seg selv som profesjonell danser. Her fikk han også koreografioppgaver, begynte å undervise og han møtte den norske danseren Irene Newerman. De giftet seg i 1962, og da ble Weng norsk statsborger. De fikk to barn sammen.

I Norge jobbet Weng som danser og koreograf på Chat Noir, Centralteatret, Edderkoppen Teater, Oslo Nye Teater og i NRK. I 1963 åpnet han og Irene N. Weng en ballettskole og han startet å undervise fast på flere steder i Oslo. Egon Weng etablerte seg i Turnhallen i 1969 og underviste her frem til brannen i 1988. Etterhvert konsentrerte han seg om undervisningen, og ballettskolen hadde mange elever. Han underviste i flere lokaler i Oslo og på skolen som han og Irene N. Weng etablerte i Stavanger. Han underviste frem til han i 2004 fylte 80 år. Egon Weng døde i 2013, og etterlot seg en sønn.

Priser og utmerkelser
---------------------

Egon Weng fikk statens kunsterstipend for eldre fortjente kunstnere, Jorunn Kirkenærs Ballettpedagogiske stipend og Danseinformasjonens ærespris i 2004 for sin innsats innen dansen.

Referanser
----------

1. ↑  «Nekrologer». *Aftenposten*. Oslo. 6. februar 2013. s. 18.

Kilder
------

* *Egon Weng – danser, koreograf og pedagog* av Monique Skavland Sunderland fra 2014, Kolofon forlag.
* Danseinformasjonens nekrolog, 13. januar 2013 Arkivert 21. februar 2018 hos Wayback Machine.
* Dybdeintervju i Dansearkivets historieprosjekt

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Östra Lägern** er en innsjø i Ydre kommune i Östergötlands län, Sverige.

Det er 52 øyer i sjøen, den største er Sundsö sentralt i sjøen. Gården på Sundsö var i drift til omkring 1970. Hovedbygningen ble oppført omkring 1750.

Sjøens middeldybde er 8,9 meter, og største dyp er 32,5 meter, like nord for Mjärdön.

Sjøen får tilførsel hovedsakelig fra Västra Lägern gjennom Olstorpsbäcken, samt en rekke mindre bekker. Utløpet er i nordøst, der Bulsjöån renner østover gjennom flere mindre sjøer og ender opp i Sommen.

Sjøens økologiske status er vurdert som «god». Det finnes en rekke fiskeslag i sjøen, vanligst er abbor og gjedde, men også lake og gjørs. Ørret og sik er mer sjeldne.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 5. juni 2021.
2. ↑  «Östra Lägern, historik och utflyktsmål». Ydre Fiske. Arkivert fra originalen 5. juni 2021. Besøkt 5. juni 2021.
3. ↑  «Östra Lägern». Östra Lägerns FVOF. Besøkt 5. juni 2021.
4. ↑  «Östra Lägern». *Vatteninformationssystem Sverige*. Länsstyrelserna. Besøkt 5. juni 2021.
5. ↑  «Östra Lägern». *iFiske*. Östra Lägerns FVOF. Besøkt 5. juni 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** GeoNames
 |
**Johanne Nilsine «Janne» Monrad**, (født 13. april 1885 i Vang i Valdres, død 18. mars 1964 i København) var en norsk-dansk sanger og skuespiller.

Familie
-------

Janne Monrad var datter av sogneprest Olaf Peder Monrad (1849-1920) og Emilie Antonette «Mimmi» Bergh (1846-1923). Hun var søster av operasanger, skuespiller og forfatter Cally Monrad, og barnebarn av filosofen og teologen Marcus Jacob Monrad.

Janne Monrad ble første gang gift i Vanløse 27. april 1912 med den danske ingeniør Jes Andreas Pilgaard Jessen (f. 1886). Ekteskapet ble oppløst i 1919. Hun ble gift annen gang i Ullern kirke 18. mars 1921 med ingeniør og senere fabrikkeier Louis Anton Dreyer Myhrwold (1894-1966).

Liv og virke
------------

Janne Monrad var tilknyttet Fahlstrøms Theater i Kristiania som skuespiller og sanger, hvor hun debuterte 26. desember 1910 med hovedrollen i Lehars *Zigeunerelskov* (*Zigeunerliebe*).

Senere flyttet Monrad til København, hvor hun etter lang tids pause fra scenen fikk sin danske debut som sanger i 1919.

I 1947 ble Monrad av Kong Haakon VII hedret med St. Olavsmedaljen for sin innsats for Norge under krigen.

Roller i utvalg
---------------

* *Zorika* i Lehárs *Zigeunerelskov* (*Zigeunerliebe*) (Fahlstrøms Theater, 1910)
* *Soo Soo* i Dance & Talbots operette *Bryllupstur til Kina* (Fahlstrøms Theater, 1911, avløst i rollen av Erica Darbow)

Utmerkelser
-----------

* St. Olavsmedaljen, 1947

Referanser
----------

1. ↑  *Dagbladet 1910.12.20*. Norge, Oslo. 1910.
2. ↑  *Aftenposten 1947.05.03*. Norge, Oslo. 1947. s. 4.
3. ↑  *Moss Tilskuer 1910.09.13*. Norge, Østfold, Moss. 1910.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 116. ISBN 8200056228.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Jannecke Weeden** (født Jannecke Mentzen i 1976[] i Tønsberg) er en norsk programleder på TV og radio. 

Hun begynte tidlig med amatørteater og fortsatte med diverse revyoppsetninger i Tønsberg Amatørteater. Weeden fikk sin første jobb som programleder i TV i november 2003 i programmet *Ordjakten* på TV 2. Etter det har hun vært programleder i *Lukket visning*, *Kjendisjakten*, *Fagerstrand*, *Familiens ære* og *Idolnachspiel* (sammen med Gaute Grøtta Grav) og paneldeltaker i *Ettermiddagen*, alle på samme kanal.

I radio har hun vært å høre i Radio Norge. Fra 2010-2013 var hun programleder for Norsk Tippings Lotto-sendinger på NRK.

Siden januar 2013 har hun vært å se på TV3 i *Skjulte Skatter* sammen med Ivar Christian Johansen, og *Norges Styggeste Rom* sammen med interiørdesigner Halvor Bakke og byggmester Ole Torkel Gjerset. Hun ble nominert til beste kvinnelige programleder i Gullruten 2017 for TV3-programmet *Nordens Perler* som hadde premiere mars 2017.

Weeden har tre års utdannelse i markedsføring og kommunikasjon fra Handelshøyskolen BI. Hun har også jobbet i flere redaksjonelle stillinger i produksjonsselskapet Monster Media og driver ved siden av sin tv-karriere nettstedet Reismedbarn.no.[]

Referanser
----------

1. ↑  Skauge, Dyveke. «Norges rareste navn?». *www.nrj.no*. Besøkt 19. mars 2023.
2. ↑  «Her er de nye Lotto-jentene». *vg.no*. 2. juli 2010. Besøkt 9. april 2017.
3. ↑  «Gullruten: «Nobel» mot «Skam»». *vg.no*. 31. mars 2017. Besøkt 9. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jannecke Weeden på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
På bildet kan man se galakser av forskjellig alder, størrelse, form og farge. De minste, rødeste galaksene, er noen av de mest fjerne og eksisterte da universet bare var 800 millioner år gammelt.
**Hubble Ultra Deep Field** (**HUDF**) er et bilde av et lite område av universet i stjernebildet Smelteovnen på den sørlige himmelhalvkulen. Bildet er satt sammen av data samlet inn av Hubble Space Telescope i perioden 3. september 2003 til 16. januar 2004. Bildet representerer det dypeste vi har kunne se ut i universet i synlig lys. På bildet kan man se rundt 10 000 galakser. Det lille området som ble avbildet (som kun er 1/10 diameteren til fullmånen sett fra jorden), ble valgt da det hadde en lav tetthet av lysintensive stjerner (området ser i praksis tomt ut sett fra jorden). Mange av objektene i bildet er synlige i det infrarøde spekteret sett fra jord-baserte teleskoper, men Hubble Space Telescope er det eneste instrumentet pr. idag som kan observere så fjerne objekter i synlig lys. Bildet dekker 11,5 kvadrat-bueminutter. Dette tilsvarer omtrent et sandkorn holdt på strak arm.

For å sette sammen bildet krevdes 800 eksponeringer tatt i løpet av 400 Hubble-omløp rundt jorden. Til sammen ble eksponeringstiden på 11,3 dager.

Plassering av Hubble Ultra Deep Field på himmelen.

Se også
-------

* Hubble Deep Field
* Astronomi
* Galakser
* Kvasarer
* Elektromagnetisk stråling
* Universet
* Dopplereffekten

Eksterne lenker
---------------

* *Hubble's Deepest View Ever of the Universe Unveils Earliest Galaxies* – NASA
* NASAs webside med diverse animasjoner
* *Exploring galaxy formation in the early universe*
* ESA om Hubble Deep Field
Skip, en detalj fra et av veggteppene fra Överhogdal
**Överhogdalsteppet** (*Överhogdalsbonaderna* eller *Överhogdalsvävarna*) er betegnelsen på fem bildetepper, veggteppe, fra sent på tusentallet eller ellevehundretallet som ble funnet i Överhogdal i Härjedalen i Sverige, og som nå befinner seg ved Jämtlands läns museum Jamtli i Östersund.

Veggteppene ble funnet sammensydde til et teppe av Jonas Holm i en vedkasse i sakristiet i Överhogdal kirke under en renovering av kirken i 1909 og lagt i et stabbur som hørte til kirken, hvor kunstneren Paul Jonze fant dem og så tok dem med til fylkesmannen.

De fem ulike billedteppene er tidfestet sammen i 2010 etter radiologisk metode til en tid (som etter denne metoden) ikke kan fastsettes nærmere enn til et sted mellom årene 1040 og 1170. En tidfesting i 1991 etter samme metode ga et annet og større tidsspenn, mellom årene 800 og 1100. Uansett tilhører teppene den epoken som betegnes som Vikingtiden.

Teppene er vevd i ullgarn med renning av lin. Hva bildene skal bety, og hvorvidt motivene er hedenske eller kristne, er omdiskutert. Noen ser bildene som en skildring av kristningen av Härjedalen, andre som en skildring av ragnarok, verdens undergang ifølge nordisk hedensk mytologi.

Billedteppene tilhører fremledes Överhogdals kirke, selv om de nå befinner seg på Jamtli Jämtlands läns museum.

Se også
-------

* Bayeux-teppet
* Baldisholteppet

Litteratur
----------

* Franzén, Anne-Marie & Nockert, Margareta: *Bonaderna från Skog och Överhogdal och andra medeltida väggbeklädnader*, Almqvist & Wiksell international, Stockholm 1992. ISBN 91-7402-226-1.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Överhogdal tapestries – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Jamtli – Jämtlands läns museum
**Stortingets gasje- og pensjonskomite** var en av Stortingets fagkomiteer på 1800- og 1900-tallet. Den hadde som hovedansvarsområde å fastsette lønns- og pensjonsvilkår for statens embets- og tjenestemenn.

De første åra etter 1814 var Stortinget prega av en viss usikkerhet om hvordan arbeidet burde ordnes. Saksforberedende komiteer blei ofte oppretta fra sak til sak. På samlinga i 1818 oppnevnte en 113 komiteer, og i 1821 steig tallet til 130. Fra 1824 gikk en så over til mer permanente fagkomiteer, men likevel med ei viss famling.

En av komiteene Stortinget oppretta i 1824, var for gasje- og pensjonslistenes revisjon samt budsjett- og skattevesen. På grunn av stor arbeidsmengde blei denne i 1827 delt i to, og slik oppstod den første reine gasje- og pensjonskomite. Delinga førte imidlertid til samordningsproblemer, da utgifter og inntekter var delt på to komiteer. I 1830 valgte en derfor å slå komiteene sammen igjen.

Statsadministrasjonens størrelse økte stadig, og den felles komiteen fikk tilsvarende mer å gjøre. Allerede i 1836 kom det ønsker om endringer av komiteene. En variant som var foreslått, var å spre budsjettbehandlinga på fagkomiteene, slik at for eksempel tollkomiteen kunne behandle budsjettet for tolletaten. Resultatet av diskusjonen var da også at tollkomiteen fikk overført dette ansvaret, og tilsvarende fikk militærkomiteen behandle hærens budsjett. I 1839 blei det så endelig vedtatt igjen å splitte den felles komiteen i en gasje- og pensjonskomite og en budsjett- og skattekomite. Tollkomiteen fikk fortsatt ha fullt ansvar for sin etater, mens det blei oppretta en egen komite for forsvarsbudsjettet. Denne blei i 1832 slått sammen med den generelle militærkomiteen.

Utover i andre halvdel av 1800-tallet blei lønn og pensjon for stadig flere grupper av embets- og tjenestemenn fastsatt i andre fagkomiteer, og i 1890 blei det anslått at bare 40 prosent av pensjonene hørte inn under gasjekomiteen. Likevel var det blant mange av representantene stemning for å beholde denne komiteen. Det var særlig de såkalte sparepolitikerne som så nytte i den, og Søren Jaabæk – som en av de ledende i denne gruppa – satt i gasjekomiteen fra 1862 til 1891.

I 1919 gjorde Stortinget endringer i komiteinndelinga. Gasje- og pensjonskomiteen blei erstatta av lønnskomiteen med mye av de samme oppgavene. I 1931 blei disse oppgavene overført til den nyoppretta administrasjonskomiteen.

Referanser
----------

1. ↑  *Det Norske Storting gjennom 150 år*, bind 1, Oslo 1964, side 202.
2. 1 2  *Det Norske Storting gjennom 150 år*, bind 1, Oslo 1964, side 206–208.
3. ↑  *Det Norske Storting gjennom 150 år*, bind 2, Oslo 1964, side 170–171.
4. ↑  Biografi om Jaabæk i Tallak Lindstøl: *Stortinget og statsraadet 1814–1914*, bind 1, del 1, Kristiania 1914, side 431–433.
5. ↑  Referat fra Stortingets møte 1. februar 1919, *Stortingsforhandlinger 1919*, volum 68, nr. 7a, side 127.
6. ↑  Referat fra Stortingets møte 20. januar 1931, *Stortingsforhandlinger 1931*, volum 80, nr. 7a, side 41.
***Thoracoprius*** er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

Små (2-5 millimeter), langstrakte, jevnbrede kortvinger, som oftest mørkt fargede. Ellers kan de varierer en del i utseende og ligner ofte på andre underfamilier, særlig tannkortvinger (Oxytelinae). Noen arter er påfallende flate. Et god kjennetegn er at bakkroppen ikke har markerte sidekanter. Hodet er forholdsvis stort og bredt med nokså små fasettøyne. Noen arter har hornlignende utvekster i pannen. Hos en del arter har kroppen markerte lengderibber. Pronotum er forholdsvis smalt og kan være sylindrisk eller mer eller mindre hjerteformet. Dekkvingene er temmelig korte, bakkroppen lang og smal, sylindrisk til avflatet. Beina er temmelig korte.

Levevis
-------

I alle fall noen arter lever under barken på døde trær.
Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.

Utbredelse
----------

Slekten lever i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien **Osoriinae** Erichson, 1839
					- Stammen **Osoriini** Erichson, 1839
						* Slekten ***Thoracoprius*** Bernhauer, 1914
							+ *Thoracoprius denticollis* (Cameron, 1936)
							+ *Thoracoprius heterocerus* (Cameron, 1929)
							+ *Thoracoprius laetus* Cameron, 1950
							+ *Thoracoprius longipennis* Cameron, 1941
							+ *Thoracoprius major* Cameron, 1950
							+ *Thoracoprius malayanus* Cameron, 1950
							+ *Thoracoprius niger* Cameron, 1941
							+ *Thoracoprius vulneratus* Bernhauer, 1914

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Thoracoprius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Thoracoprius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Thora Wettergren**  (1859–1950) var en norsk industrileder, pensjonateier og lærer.

Hun var datter av sakfører Johan Wettergren som bosatte seg på garden Fagervik ved Tysse i 1865. Han kjøpte i 1885 en parsell fra den gamle sorenskrivergården på Ynskjebjør i Dale i Sunnfjord.

Thora Wettergren ble tilsatt som disponent ved Dale Kloggfabrikk i 1911, og ble dermed den første kvinnelige industrilederen i Sogn og Fjordane. Hun ledet fabrikken frem til 1918.

Hun var en uvanlig kvinne for sin tid. Det fortelles at hun var den eneste kvinnen i bygda som gikk i bukser. Hun var også en ivrig sportsfisker og kunne ofte sees med bambusstangen på vei til fiskevannene på fjellet.

På Ynskjebjør i Dale startet hun sommerpensjonatet Skovly. Hun var også lærer ved Nikka Vonens Pigeinstitutt (jenteskule/pikeskole/pensjonatskole) på Steia.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, www.slektogdata.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* NRK.no – Fylkesleksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Hubert Eaton** (født 3. juni 1881, død 20. september 1966) var en amerikansk forretningsmann. 

Han ble født i Liberty i Missouri, og er kjent for å ha stiftet Forest Lawn-gravlundene i Glendale og i Hollywood Hills i Los Angeles County i California. Disse er spesielt kjent for de mange kjente personene som er gravlagt der. Flere kapeller finnes også på eiendommene og mange bryllup har funnet sted der. Blant disse er bryllupet mellom USAs fremtidige president Ronald Reagan og hans første kone, skuespillerinnen Jane Wyman.

Da Eaton døde i 1966 ble han gravlagt i Memorial Court of Honor i Great Mausoleum på gravlunden i Glendale.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 6042, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Famed Cemetery Developer Dies In California». *Sarasota Herald-Tribune*. 22. september 1966.
3. ↑  Rowley, Gordon E. (14. februar 1987). «Cemetery Has Theater, Museum – Even Parties». *The Lewiston Journal*.
4. ↑  Scott, Vernon (6. april 1965). «Hollywood Wedding Bells Crack». *The Bryan Times*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hubert Eaton hos Find a Grave

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
***Thoracispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Nokså små (4 - 6 millimeter), brede, blanke, mørkbrunlige bladbiller. Gruppen er lett å kjenne på at oversiden er dekket av lange, skarpe pigger, artene kan minne om bittesmå piggsvin. Hos denne slekten er piggene særlig tynne og tallrike og det er 30-50 lange pigger langs sidene av dekkvingene og 15-30 langs pronotum, men ingen ved forkanten. Antennene er 11-leddete, ganske tynne, når til "skuldrene".

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Slektens vertsplanter er ukjente.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sør-Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
				+ underfamilien **Hispinae**, Gyllenhal, 1813 – ikke i Norge, én art i Norden
					- stamme **Hispini** Gyllenhal, 1813
						* slekten ***Thoracispa*** Chapuis, 1875
							+ *Thoracispa brunni* (Weise, 1904)
							+ *Thoracispa dregei* (Chapuis, 1875)
							+ *Thoracispa hessei* (Uhmann, 1934)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Hispines of the World- *Thoracispa*
* *Thoracispa* på ITIS
* (en) *Thoracispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Thoracispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Thoracispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Trafikselskabet Movia** er et trafikkselskap i Øst-Danmark som siden 1. januar 2007 har stått for all busstrafikk i Region Hovedstaden (unntatt Bornholm), Region Sjælland, samt en rekke lokalbaner. Selskapet er resultatet av en fusjon av flere selskaper som følge av kommunalreformen. 

Movia eies av Region Hovedstaden, Region Sjælland og de 45 kommuner i dekningsområdet som samtidig er bestillere av trafikk med busser og lokalbaner. Selskapet har rundt 300 medarbeidere, mens ytterligere om lag 4 600 bussjåfører er beskjeftiget hos bussoperatørene.

Movia omfatter 590 busslinjer betjent av 1 351 busser, samt 9 lokalbaner. Bussene har årlig rundt 213 millioner påstigninger, hvilket svarer til 600 000-700 000 reisende pr. hverdag.

Hovedkontor er i Valby i København, mens det er trafikktjenesteenheter i Herlev, Helsingør, Roskilde og Næstved.

Selve navnet Movia er sammensatt av de latinske ordene moveo (bevegelse, mobilitet) og via (vei, rute, distanse, reise).

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Movia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kollektivtransportforvaltere i Danmark |
| --- |
| Nåværende | 
* Nordjyllands Trafikselskab
* Midttrafik (Midtjylland)
* Sydtrafik (Sydjylland)
* FynBus
* Movia (Sjælland)
* BAT (Bornholm)

 |
| Historiske | 
* Københavns Sporveje
* NESA
* HUR Trafik
* Vestsjællands Trafikselskab
* Storstrøms Trafikselskab
* Odense Bytrafik
* Ribe Amts Trafikselskab
* Vejle Amts Trafikselskab
* Århus Sporveje
* Viborg Amts Fælleskommunale Trafikselskab

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Valsende selskapsdansere.
**Engelsk vals** er en pardans i ¾ dels takt. Den er én av de fem standarddansene i selskapsdans.

Engelsk vals danses i langsommere tempo enn wienervals, takten er ca. 30 takter pr. minutt. Engelsk vals er avledet av den amerikanske boston-vals og ble standardiseret og godkjent som selskapsdans i 1929.

Da valsen ble introdusert i England i det 19.århundre, ble den sett på som en skandale. Aldri før hadde herren lagt sin arm rundt damen og danset rundt i ballsalen.
Til tross for dette var dronning Victoria veldig glad i å danse, og hun var spesielt glad i å danse vals. Den sakte vals vi ser i dag, ble skapt i de tidlige 1920-årene. I VM i 1922 ga Victor Silvester (den kjente orkesterlederen) og hans partner en brilliant presentasjon av denne moderne valsen, og det alminnelige dansepublikum begynte å interessere seg for dansen. Først i 1927 ble moderne vals, eller engelsk vals som vi kaller den, standardisert.
Engelsk vals går i ¾-takt og den spilles med ca. 32 takter i minuttet.

| * v
* d
* r
Selskapsdanser |
| --- |
| Standard | 
* Vals
* Tango
* Wienervals
* Slowfox
* Quickstep

 |  |
| Latin | 
* Cha-cha-cha
* Samba
* Rumba
* Paso doble
* Jive

 |
| Andre: | 
* Salsa
* Swingdans
* Lambada
* Two-step
* Foxtrot
* Tango
* Mambo
* Lindy hop
* Bolero
* Hustle
* Jenka

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NKC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| OL-medaljer i skyting |
| Gull | 2004 Athen | 10 m viltmål |

**Manfred Kurzer** (født 10. januar 1970 i Berlin) er en tysk sportsskytter. Han har en olympisk gullmedalje og to verdensmesterskap i 10 m viltmål.

Kurzer begynte med skyting i en alder av 14 år, og feiret sin første internasjonale triumf da han ble verdensmester i Moskva i 1990. Han gjentok bedriften 4 år senere i Milano. Han satte verdensrekord under et verdenscupstevne i Zürich i 1998, og under Sommer-OL 2004 i Athen ble han olympisk mester. Han satte ny verdensrekord i den innledende skytingen med 590 poeng. Kurzer er tilknyttet det tyske forsvaret som såkalt *sportssoldat* og bor i Frankfurt an der Oder.

Han er tildelt Brandenburgs fortjenstorden.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Manfred Kurzer – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Manfred Kurzer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Manfred Kurzer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Manfred Kurzer – ISSF Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
De olympiske ringer OL-vinnere i 10 m viltmål, herrer |
| --- |
| 
* 1992: Michael Jakosits
* 1996: Yang Ling
* 2000: Yang Ling
* 2004: Manfred Kurzer

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Engene** er ei langstrakt øy i Storsjøen i Sør-Odal. Øya er nesten fem kilometer lang. Den ligger mellom Vesleåa på den ene sida og Songnessjøen, Nora, Grunnsjøen og Seimsjøen på den andre sida. Området er viktig både for jordbruk og båtferdsel.

Topografi
---------

Vesleåa kommer fra Songnessjøen i Storsjøen og ender opp i Oppstadåa ved Seimsjøen. En holme der heter Grøntua. På grunn av lite fall i Vesleåa kan den renne begge veier, alt etter hvor stor forskjellen er mellom vannstanden i Glåma og i Storsjøen. Det er dette spesielle fenomenet som danner det unike deltaområdet som har gitt helt særegne egenskaper for jordbruk og gitt meget gode muligheter for et rikt dyre- og planteliv. Engene er en del av et naturlig fuglefotdelta som faktisk er skapt av denne forlengelsen av Oppstadåa når den renner oppover fra Glåma og inn i Storsjøen. Dette er det eneste tilfellet i Norge hvor dette skjer i noe merkbart omfang. Deler av øya inngår i Seimsjøen naturreservat.

Engene er et viktig yngleområde for makrellterne. Sammen med Vesleåa og resten av Oppstadåa er øya også et veldig viktig leveområde for bever.

Bruk av området
---------------

Alle gardene i Oppstadbakken hadde enger på denne øya eller på andre sida av Vesleåa. Kvaliteten på høyet som ble slått her var så god at personer som hadde god greie på høy kunne se forskjell på høy som var slått på Engene og det som var slått andre steder i bygda. Grunnen til dette er at vannet flommer opp over jorda her hver vår.

Enga som hørte til Nust heter Likarholtet eller Likhellholtet etter ei steinhelle som ligger ved sjøkanten på østsida. Dette er det eneste stedet på øya hvor fjellet kommer opp i dagen. I den tida da kretsen omkring Austvatn hørte til Oppstad sogn ble alle døde derfra begravet på Oppstad kirke. Ved likferd ble den døde rodd over Storsjøen til Likarhella, og derfra videre til Oppstad kirke.

Skinnbergsenga som lå på andre sida av Vesleåa var ei slåtteng under Auli og er i dag kjent som Ringås. Herfra går det bru over til Ringås båthavn som ligger på vestsida av Engene. Videre fra båthavna går det en vei på fylling over Nora til Veverneset på Øyen. Flere hytter er satt opp på øya.

Eksterne lenker
---------------

* Elvedeltadatabasen