recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Death Mills*
***Death Mills*** (dødskvernene; -møllene) er en film fra 1945 regissert av Billy Wilder, og produsert av United States Department of War. Den dokumenterer grusomhetene i tyske konsentrasjonsleirer under Annen verdenskrig.

Den tyske versjonen heter ***Die Todesmühlen***, og den har Hanus Burger som regissør, og Billy Wilder sto for klippingen.

Handling
--------

Filmen hadde også et tysk lydspor for visning i det okkuperte Tyskland og Østerrike, og viste hva de allierte oppdaget når de frigjorde nazistenes tilintetgjørelsesleirer: de overlevende, forholdene ved leirene, og bevisene på massemord. Filmen inkluderer også beretninger om de økonomiske aspektene ved leirene, og avhør av folk som hadde jobbet ved der.

Innbyggerne som bodde i byer eller landsbyer i nærheten av leirene ble også tvunget til å besøke disse leirene, og se hva som faktisk hadde foregått der. Sammen med resten av den tyske befolkningen fikk de skylden for å ha medvirket til nazistenes forbrytelser.

Se også
-------

* Night Will Fall

Referanser
----------

1. ↑  Filmen som var skjult i 70 år

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Death Mills* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Death Mills* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Death Mills* på Allociné Rediger på Wikidata

* (de) *Death Mills* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Death Mills* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Armenias kvinnelandslag i fotball** representerer Armenia i internasjonal kvinnefotball.

Ettersom Sovjetunionen aldri deltok i internasjonale kvinnefotballturneringer, hadde Armenia ingen tidligere erfaring fra kvinnefotball enn som selvstendig land. Armenia deltok i sin første kvalifisering til EM i 2005, der de ble plassert i klasse B (de landene som måtte spille om opprykk til den egentlige kvalifiseringspuljen, klasse A). De endte sist uten å score mål, og med et snitt på omtrent 0-9 per kamp. Armenia trakk seg deretter fra kvalifiseringen til VM i 2007. 

I kvalifiseringen til EM i 2009 tok Armenia sine første poeng etter å først ha spilt uavgjort mot Bosnia – Hercegovina, og deretter, etter et knepent tap mot Israel, å ha vunnet sin første kvalifiseringskamp etter å ha slått Latvia 1-0. Armenia endte på tredjeplass bak Bosnia på færre scorede mål.

Armenia fortsatte framgangen i vennskapsturneringer arrangert av UEFA. I 2007 kom de riktignok sist i en turnering med Kroatia (rangert 56 plasser høyere) og Makedonia (FYR), men særlig den siste kampen var jevn (3-4-tap). I november 2008 gikk det bedre, da Armenia vant en turnering mot Estland, Malta og Makedonia (FYR).

I kvalifiseringen til VM i Tyskland kom Armenia sist i sin gruppe, som ellers besto av Italia, Finland, Portugal og Slovenia. Armenia tapte samtlige kamper, men tapte bare 0-1 mot Slovakia borte. Også hjemme mot Portugal gikk relativt hederlig, med tap 0-3.



| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Europa (UEFA) |
| --- |
|  | Albania **·** Andorra **·** Armenia **·** Aserbajdsjan **·** Belarus **·**. Belgia **·** Bosnia-Hercegovina **·** Bulgaria **·** Danmark **·** England **·** Estland **·** Finland **·** Frankrike **·** Færøyene **·** Georgia **·** Gibraltar **·** Hellas **·** Irland **·** Island **·** Israel **·** Italia **·** Kasakhstan **·** Kosovo **·** Kroatia **·** Kypros **·** Latvia **·** Liechtenstein **·** Litauen **·** Luxembourg **·** Malta **·** Moldova **·** Montenegro **·** Nederland **·** Nord-Irland **·** Nord-Makedonia **·** Norge **·** Polen **·** Portugal **·** Romania **·** Russland **·** San Marino **·** Serbia **·** Skottland **·** Slovakia **·** Slovenia **·** Spania **·** Sveits **·** Sverige **·** Tsjekkia **·** Tyrkia **·** Tyskland **·** Ukraina **·** Ungarn **·** Wales **·** Østerrike |  |
***Marie, Ltd.*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Kenneth Webb.

Handling
--------

Etter å ha vokst opp sammen med faren sin, reiser Drina Hilliard til New York for å overraske moren Marie - hvis meget lønnsomme møbel-forretning på Fifth Avenue har gitt Drina muligheten til å studere ved college. Men Drina dukker opp i storbyen samtidig som Marie er på ferie i Atlantic City, og hun oppdager at Marie overbelaster mange av kundene sine - og deler dette overskuddet med kvinner hvis velstående ektemenn eller elskere betaler alle utgiftene deres.

Når Marie kommer tilbake fra ferie, forsøker hun å få Drina til å gifte seg med oberst Lambert. Men Drina har allerede blitt tiltrukket av Blair Carson, som forhindret kjeltringer fra å stjele på toget deres underveis til New York. Men hun innser at Marie er syk, og på randen av konkurs, aksepterer hun nesten oberstens frieri - før Blair dukker opp, og tilstår sin kjærlighet.

Skuespillere
------------

* Alice Brady som Drina Hilliard
* Frank Losee som oberst Lambert
* Leslie Austin som Blair Carson
* Gertrude Hillman som Marie Hilliard
* Josephine Whittell som Adelaide
* Gladys Valerie som Zelie

Referanser
----------

1. ↑  Marie, Ltd.
2. ↑  MARIE, LTD.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Marie, Ltd.* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Marie, Ltd.* på AllMovie Rediger på Wikidata
| 10n | Prefiks | Symbol |
| --- | --- | --- |
| 1024 | yotta | Y |
| 1021 | zetta | Z |
| 1018 | exa | E |
| 1015 | peta | P |
| 1012 | tera | T |
| 109 | giga | G |
| 106 | mega | M |
| 103 | kilo | k |
| 102 | hekto | h |
| 101 | deka | da |
| 10n | Prefiks | Symbol |
| 10−1 | desi | d |
| 10−2 | centi | c |
| 10−3 | milli | m |
| 10−6 | mikro | µ |
| 10−9 | nano | n |
| 10−12 | pico | p |
| 10−15 | femto | f |
| 10−18 | atto | a |
| 10−21 | zepto | z |
| 10−24 | yokto | y |

**Peta** (symbol **P**) er et SI-prefiks i SI-systemet som representerer 1015, 1 000 000 000 000 000 eller én billiard.

Det ble tatt inn i systemet i 1975. Peta kommer fra gresk πέντε, som betyr *fem*, fordi det tilsvarer 10005. 

I EDB kan peta referere til 1 125 899 906 842 624 (10245 eller 250), i stedet for 1 000 000 000 000 000 000. Spesielt når det er i bruk som et prefiks til byte, det vil si petabyte, er denne betydningen vanlig. For å fjerne denne tvetydigheten har uttrykket pebibyte blitt foreslått til å bety 250 byte. Dette begrepet forekommer derimot ikke i utstrakt bruk.

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAs flagg USA |
| Friidrett: |
| Friidrett Verdenslekene for kvinner |
| Gull | Paris 1922 |  100 yard hekk |
| Gull | Paris 1922 |  Lengde u.t. |
| Bronse | Paris 1922 |  Lengdehopp |

**Camille Sabie** (født 25. november 1902 i Newark, død 20. mars 1998 i Millburn) var en friidrettsutøver fra USA.

Idrettskarriere
---------------

Sabie deltok i Verdenslekene for kvinner 1922, som var den første utgaven av Verdenslekene for kvinner som ble arrangert. Dette var det første internasjonale mesterskapet for kvinner innen friidrett. Før Verdenslekene deltok hun i et kvalifiseringsstevne på Oaksmere School i Mamaroneck, 13. mai 1922. Der vant hun 100 yard hekk, og kom på andreplass på 50 yard hekk. Ti dager etter dette kvalifiseringsstevnet satte hun verdensrekord på 100 yard hekk, med 15,0 sekunder.

Under Verdenslekene for kvinner 1922 vant hun 100 yard hekk og lengdehopp uten tilløp, og hun fikk bronse i lengdehopp, bak Mary Lines fra Storbritannia og Elizabeth Stine fra USA. På 100 yard hekk satte hun ny verdensrekord med 14,4 sekunder.

Hun deltok i noen flere konkurranser etter Verdenslekene, men la opp 19 år gammel for å bli lærer.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 169145750[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  NJSports - *Camille Sabie*, besøkt 11. mai 2022.
3. ↑  Kean University - *Hall of Fame - Camille Sabie*, besøkt 11. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Camille Sabie – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Pet Sematary Two*** er en amerikansk skrekkfilm fra 1992, regissert av Mary Lambert. Manus ble skrevet av Richard Outten. Dette var oppfølgeren til filmen Pet Sematary som var basert på Stephen Kings roman med samme navn. Hovedrollene spilles av blant andre Edward Furlong, Anthony Edwards og Clancy Brown. Pet Sematary Two ble publisert i USA den 28. august 1992, av selskapet Paramount Pictures.

Sammendrag
----------

Etter at hans mor Renee dør ved et uhell, flytter den 13 år gamle Jeff Matthews og hans far, Chase, til Ludlow, Maine - morens hjemby. De blir snart introdusert for lensmann i byen, Gus Gilbert, og hans ste-sønn, Drew - som Gus ubarmhjertig misbruker. Jeff får også problemer med byens mobber Clyde Parker, som forteller ham historier om Creed-familien og legenden om Miꞌkmaq-gravplassen. En natt skyter Gus og dreper Drews elskede hund Zowie, etter at hunden forstyrret ham under sex.

Drew ber Jeff hjelpe ham med å begrave hunden ved Miꞌkmaqs-gravplassen, for å se om ryktene er sanne om at denne gravplassen kan gjennoppreise de døde. Hunden kommer faktisk tilbake fra de døde, men den har forandret seg. Chase behandler Zowie etter skudd-såret - som nekter å gro. Enda mer bisart er det faktum at Zowie ikke har noen hjerte-rytme. Chase sender en prøve av Zowies blod til et laboratorium. Det viser seg at hundens celler er forandret og nå ligner mest på cellene til en død hund.

Gus angriper ste-sønnen hans i løpet av en fest. Men rett før han skal slå ned ste-sønnen sin, dukker Zowie opp. Hunden skader Gus dødelig, som guttene senere begraver ved den samme kirkegården. Gus kommer tilbake til livet. Han beveger seg nå på en merkelig måte, og snakker sjelden - men han behandler Drew mye bedre. Men over tid blir Gus stadig mer grov og sadistisk igjen. Han angriper moren til Drew seksuelt, og dreper kjæledyr-kaninene deres brutalt for å lage kveldsmat. Gus forsøker deretter å myrde Clyde, samtidig som Drew ser på. Før Gus forsøker deretter å angripe Jeff og hans far.

Rolleliste
----------

* Edward Furlong som Jeff Matthews.
* Jason McGuire som Drew Gilbert.
* Anthony Edwards som Chase Matthews.
* Darlanne Fluegel som Renee Hallow-Matthews.
* Jared Rushton som Clyde Parker.
* Sarah Trigger som Marjorie Hargrove.
* Lisa Waltz som Amanda Gilbert.
* Clancy Brown som sheriff Gus Gilbert.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pet Sematary Two* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Pet Sematary Two* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Pet Sematary Two* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Pet Sematary Two* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Pet Sematary Two* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Pet Sematary Two* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Pet Sematary Two* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Pet Sematary Two* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Pet Sematary Two* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Pet Sematary Two* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Trailer, Youtube.com
Network Norways kontor, Sør Arena, Kristiansand
**Network Norway** var et norsk mobiltelefoniselskap som eiet 50 % av den norske mobilnettoperatøren Mobile Norway.

Network Norway ble startet i 2005 med Ingvild Myhre som administrerende direktør, og Tommy Norum som dekningssjef. Selskapet vokste blant annet gjennom oppkjøp av mobilselskapene One Call og MyCall. I 2009 ble Myhre etterfulgt av Arild Hustad.

I 2013 ble selskapet slått sammen med Tele2 Norge. Administrerende direktør i det underlagte Network Norway ble Hanne Løvstad, som før 2013 var leder for det Network Norway-eide mobilselskapet Lebara.

I 2014 ble Network Norway/Tele2 kjøpt opp av svensk-finske TeliaSonera, som eier NetCom. Privatabonnementer til Tele2, OneCall og MyCall (tidligere Lebara) skiftet samtidig fra Telenor-dekning til NetCom-dekning.

I mars 2015 ble Network Norway kjøpt opp av Ice.

Mobile Norway
-------------

Den andre halvdelen av Mobile Norway eier svenske Tele2. Mobile Norway fikk i 2006 Norges tredje lisens til å drive et GSM-mobilnett ved siden av Telenor og NetCom. Mobile Norway startet utbyggingen av sitt GSM-900 nettverk i 2007 og planlegger å dekke etter hvert hele landet. Den holder siden 2008 også en UMTS-lisens, men har så langt ikke bygget ut denne teknologien.

Referanser
----------

1. ↑  Ingvild Myhre tilbake i mobilkom, Teknisk ukeblad, 27.03.2006
2. ↑  Arild E. Hustad er ansatt som ny konsernsjef i Network Norway, Pressemelding Network Norway, 01.04.2009
3. ↑  «ice.net inngår avtale med TeliaSonera - ice». *www.ice.no*. Besøkt 24. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Ices hjemmeside
* Mobile Norways hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Camille Mandrillon** (født 6. september 1891, død 22. mars 1969) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Chamonix.

Camille Mandrillon vant en olympisk bronsemedalje i vinter-OL 1924 i Chamonix. Han var lagkaptein på det franske laget som kom på tredjeplass i militært patruljeløp bak Sveits og Finland. Det var seks lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 31. januar 1924, men det var kun fire lag som fullførte. De andre på laget var André Vandelle, Georges Berthet og Maurice Mandrillon.

Det var Mandrillon som avla den olympiske ed på vegne av deltakerne i de første olympiske vinterlekene.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse militært patruljeløp lag Frankrikes flagg Frankrike

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   fødselsattest[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=camille;n=mandrillon[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Camille Mandrillon – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Camille Mandrillon – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Camille Mandrillon – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Camille Mandrillon – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Stord Venstre** er Venstres lokallag i Stord kommune. Stord Venstre ble stiftet 14. Juni 1884. Ved lokalvalget i 2019 fikk Stord Venstre en oppslutning på 4% og Geir Angeltveit som eneste representant i kommunestyret. Han var også Stord Venstres eneste representant i perioden 2015 til 2019.

Historie
--------

Stordøens Venstreforening, stiftet 14. Juni 1884 med Østen Eskeland som formann. Oppløst 19. Mars 1892 som følge av uenighet mellom den radikale og den moderate fløyen i partiet Venstre. Som resultat av denne delingen ble Stordøens rene Venstreforening og Stords Moderat-Conservative Forening stiftet.

Baard Haugland fra Stord Venstre ble statsråd i 1884 og kalles ofte den første bondestatsråd, mer presist var han den første statsråd som ikke hadde akademisk grad eller embete.

Referanser
----------

1. ↑  Baard M Haugland Store norske leksikon, hentet 29. august 2012

Kilder
------

* "Stord Venstre 100 år". I Bladet Sunnhordland 13. Juni 1984.
* "Partiskiping og rikspolitikk på Stord før 1905". I Bladet Sunnhordland. 31. Mai 2005.
* Nils Olav Østrem (2005): Stord frå steinalder til oljealder, Band II: 1720 - 1900
* Yngve Skjæveland (2006): Stord frå steinalder til oljealder, Band III: 1900 - 2006

Eksterne lenker
---------------

* Stord Venstre
* Hordaland Venstre
**Metaspråk** er et generelt språk som brukes for å beskrive spesifikke språk. Et metaspråk er *nødvendig* da man ikke kan beskrive spesifikke språk uten å ty til et annet språk (som da er metaspråket). Beskrivelser i et generelt metaspråk forenkler sammenligning mellom forskjellige spesifikke språk, eller samme spesifikke språk på ulike tidspunkt. For å sjekke om et gitt språk er korrekt brukt, må en kontrollere anvendelsen mot metaspråket. Med et metaspråk kan en også lage nye spesifikke språk. Metaspråk er brukt i alle fagfelt og vitenskaper der man uttrykker kunnskap språklig. Mest nærliggende er lingvistikk, der en grammatikk for et gitt språk, være det språkets metaspråk. Innen informatikk finner en metaspråk som danner grunnlag for å sammenligne ulike markeringsspråk og programmeringsspråk (for eksempel SGML). 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC
 |
**Marcelina Sembrich-Kochańska** (egentlig **Prakseda Marcelina Kochańska**, også kjent som **Marcella Sembrich**) (født 15. februar 1858 i Wiśniowczyk i datidens Galicia, død 11. januar 1935 i New York) var en verdensberømt polsk operasangerinne (sopran), en av tidenes fremste.

Hun sang med sensasjonell suksess i operahus over hele Europa, blant annet i Athen (hvor hun debuterte 1877 som Elvira i Bellinis *I puritani*), Dresden, Milano (Teatro dal Verme), London (Covent Garden), Warszawa og St. Petersburg. 

Hun ble raskt kjent som "den polske Patti", og reiste i 1883 til USA hvor hun sang i den nyopprettede Metropolitan i New York. Hun ble Metropolitans første Lucia (*Lucia di Lammermoor*), Elvira (*I puritani*), Violetta (*La traviata*), Amina (*La sonnambula*), Gilda (*Rigoletto*), Marguerite (*Les Huguenots*) og Rosina (*Il barbiere di Siviglia*). Her sang hun til enorm suksess i over 450 forestillinger i til sammen 11 sesonger (1898 – 1909). Hun ble beundret for sin musikalske stil og teknikk, og sin ekspressive og vide stemme (fra C1 til F3).

Hun avsluttet sin sceniske karriere i 1917 og tok for seg pedagogisk arbeid ved Juilliard School of Music i New York, Curtis Institute i Philadelphia og i sitt eget studio Bolton Landing. Flere av hennes elever ble betydningsfulle sanglærere i USA, blant annet Florence Page Kimball (Leontyne Prices lærer) og Eufemia Gregory (Anna Moffos lærer).

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5   Grove Music Online, DOI 10.1093/GMO/9781561592630.ARTICLE.25382, besøkt 15. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Find a Grave, oppført som Marcella Sembrich, Find a Grave 85556158, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Sejm-Wielki.pl profil-ID psb.12017.1[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   thesembrich.org, besøkt 15. februar 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marcella Sembrich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Marcella Sembrich – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Marcelina Sembrich-Kochańska på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Metanomus*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, blanke, gulbrune smellere. Oversiden er fint, kort hårete. **Hodet** er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er lange og trådformede. **Brystskjoldet** (pronotum) er rundet, omtrent så langt som bredt, sidekantene litt innsvungne bak, med skrått utstikkende bakhjørner. **Dekkvingene** er langsmale, omtrent så brede som brystskjoldet, med tydelige lengdestriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i nordlige skoger i den palearktiske sone (to arter) og Nord-Amerika (tre arter).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856
					- Stammen Prosternini Gistel, 1856 - noe ganger regnet som en egen underfamilie, Prosterninae
						* Slekten ***Metanomus*** Buysson, 1887
							+ *Metanomus badrinathensis* (Vats & Chauhan, 1992)
							+ *Metanomus grouvellei* (Buysson, 1900) - Frankrike og Italia
							+ *Metanomus indiana* (Garg & Saini, 1996)
							+ *Metanomus infuscatus* (Eschscholtz, 1829) - Mellom-Europa østover til Øst-Asia
							+ *Metanomus insidiosus* (LeConte, 1853) - Nord-Amerika

Eksterne lenker
---------------

* Fauna Europaea Web service, utbredelsesdatabse over europeiske insekter Besøkt 28.11. 2019
* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter, Besøkt 28.11. 2019
* (en) *Metanomus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Metanomus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Metanomus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Metanomus* hos NCBI Rediger på Wikidata
En **metaroman** (metafiksjon, metatekst, metalitteratur) er en roman (tekst, litteratur) som kommenterer seg selv, litteraturen eller skriveprosessen.

Formen ble populær med postmodernismen på 1980-tallet, men er kjent langt tilbake i tiden. Et berømt eksempel er Miguel de Cervantes' Don Quijote, der forfatteren i første del (1605) hevder å gjengi en oversettelse av et arabisk manuskript, mens personene i annen del (1615) blir gjenkjent, både av folk som har lest del 1 og en «falsk» fortsettelse (skrevet av en annen forfatter). Et annet er Laurence Sternes *Tristram Shandy* (utgitt heftevis 1759–67), der hovedpersonen (i jeg-form) forsøker å skrive om sitt liv, men takket være en ustoppelig hang til digresjoner aldri kommer lenger enn til den dagen da han ble født. Fortellingen inneholder også diskusjoner med ulike, tenkte lesere og kritikere.

17- og 1800-tallets brev- og dagboksromaner har også ofte meta-trekk, ved at skrivingen og leserne kommenteres. Også den «allvitende» fortelleren i romaner fra samme periode kan kommentere skrive- og leseprosessen. I samme periode var det også vanlig å sette romaner inn i en ramme av metafiksjon, der fortellingen ble fremstilt som en overlevert skildring av faktiske hendelser (jfr. Don Quijote).

Metaromanen ble til en viss grad videreført innenfor kriminallitteraturen. Forfattere som Agatha Christie og Dorothy L. Sayers (m.fl.) lar ofte en kriminalforfatter være med i handlingen, eller understreker på annen måte at mysteriet som skal løses er litterært og ikke reelt. John Dickson Carr lar (i *The Hollow Man*/*The Three Coffins*, 1935) detektiven dr. Gideon Fell gjøre det klart at han er en person i en kriminalroman, og at det ikke er noen grunn til å la leseren tro noe annet.

Mer subtil metafiksjon ble skapt av Jorge Luis Borges ved midten av 1900-tallet; f.eks. «Pierre Menard, forfatter av *Don Quijote*» («Pierre Menard, autor del *Quixote*», 1939) og krimparodien «Døden og passeren» («La Muerte y La Brujula», 1944). Kjente forfattere av metalitteratur fra nyere tid er Italo Calvino, Umberto Eco og Paul Auster.

Portal: Litteratur
***Marcella*** er en britisk krim- og dramaserie som har gått på ITV siden 2016. Serien handler om den kvinnelige etterforskeren Marcella. Hovedrollen spilles av Anna Friel.

Serien er produsert, skrevet og regissert av Hans Rosenfeldt, en svensk manusforfatter og skaper av *Broen*. Serien hadde premiere på ITV 4. april 2016. Episodene er tilgjengelig på Netflix utenfor Storbritannia og Irland etter sending på ITV.

Handlingsreferat
----------------

### Sesong 1

Marcella Backland (spilt av Anna Friel) er en tidligere detektiv fra Metropolitan Police Service i London. Hun bestemmer seg for å gå tilbake på jobb etter at ektemannen hennes gjennom femten år, Jason (spilt av Nicholas Pinnock) brått kunngjør at han ønsker å forlate henne. Marcella gjenopptar etterforskningen av tre uløste drap som fant sted i Grove Park, etter at det ser ut til at seriemorderen bak disse dødsfallene har dukket opp igjen.

### Sesong 2

Marcella etterforsker en ny seriemorder, som dreper barn. Underveis møter hun en pedofil, en arrogant millionær, en rockestjerne fra 1970-tallet og en rekke merkelige symboler knyttet til hekseri. Hennes fremmedgjorte ektemann Jason har forlovet seg med en sykepleier, selv om skilsmissen hans til Marcella fremdeles ikke er sluttført. Det oppstår snart en konflikt om hvem som skal ta hånd om barna deres.

### Sesong 3

Marcella har antatt en ny identitet som Keira Devlin, og arbeider undercover i Nord-Irland. Der blir hun involvert med en velstående og kriminell familie. Det blir også oppdaget mer rundt Marcellas psykiske helse og problemer.

Skuespillere
------------

* Anna Friel som detektiv Marcella Backland
* Nicholas Pinnock som Jason Backland (sesong 1 og 2)
* Ray Panthaki som Rav Sangha
* Jamie Bamber som Tim Williamson (sesong 1 og 2)
* Jack Doolan som Mark Travis (sesong 1 og 2)
* Nina Sosanya som Laura Porter (sesong 1)
* Charlie Covell som Alex Dier (sesong 1)
* Sophia Brown som Leanne Hunter (sesong 2)
* Amanda Burton som Katherine Maguire (sesong 3)
* Hugo Speer som Frank Young
* Aaron McCusker som Finn Maguire (sesong 3)
* Martin McCann som Bobby Barrett (sesong 3)
* Kelly Gough som Stacey Maguire Barrett (sesong 3)
* Michael Colgan som Rory Maguire (sesong 3)

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

(en) *Marcella* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Marcella* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
* (en) *Marcella* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* (en) *Marcella* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Aberdarefjellene** (tidligere kalt *Sattimafjellene*, kikuyu: *Nyandarua*, engelsk; *Aberdare Range*) er en 160 kilometer lang fjellkjede nord for Kenyas hovedstad Nairobi, og like sør for ekvator. 

Fjellkjeden utgjør en del av den østre kanten av Riftdalen som går gjennom landet fra nord til sør. Mot vest faller fjellene bratt ned mot Kinangopplatået og videre ned i Riftdalen. I øst er fjellsidene slakere. De høyeste toppene i Aberdarefjellene er Oldoinyo Lesatima med 3 999 meter over havet og Ilkinangop med 3 906 moh. Fjellsidene er i stor grad skogkledt. 

Aberdarefjellene er nedbørfelt for Sasumua- og Ndakaini-demningene, som er hovedvannkilde for Nairobi. Fjellene er også kilde til en rekke elver, blant dem Tana, Kenyas lengste elv. Langs Tana ligger fem vannkraftverk som produserer en stor del av Kenyas elektrisitet.

En stor del av fjellkjeden er vernet gjennom Aberdare nasjonalpark, som ble opprettet i 1950.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Aberdare Range». Encyclopædia Britannica. Besøkt 18. desember 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aberdare Range – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Avslutningsbilde av fyrstene 1. september 1863, fra Palais Thurn und Taxis
**Fyrstedagen i Frankfurt** (ty. *Frankfurter Fürstentag*) var en forsamling av tyske fyrster som møttes mellom 17. august og 1. september 1863 for å vedta en reform av den tyske forbundsforfatningen.

Det innledende møtet fant sted 16. august i Palais Thurn und Taxis i byrepublikken Frankfurt am Main på invitasjon fra den østerrikske keiseren.

Fyrstene diskuterte Preussens hegemonibestrebelser og en fremtidig reform av Det tyske forbund og dets forfatning.

Otto von Bismarck rådet den prøyssiske kongen Vilhelm I til å utebli fra fyrstedagen, og dermed motvirke et resultat til gunst for Østerrike. De mindre statene ville ikke binde seg uten at stormakten Preussen hadde tatt stilling til spørsmålene. Forhandlingene måtte derfor avsluttes uten at spesielle resultater ble oppnådd.

Referanser
----------

1. ↑  Museum, Stiftung Deutsches Historisches. «Gerade auf LeMO gesehen: LeMO Jahreschronik». *www.dhm.de*. Besøkt 20. juli 2016.
**Marco Sullivan** (født 27. april 1980 i Truckee, California) er en amerikansk alpinist. Han har kjørt for det amerikanske landslaget siden 1999. I 2002 ble han amerikansk mester i Super-G og i 2007 og 2009 i utfor.

Han markerte seg på nasjonalt nivå i 1999, da han tok bronse i det amerikanske mesterskapet i utfor. Året etter tok han bronsemedaljen i junior-VM i slalåm i kanadiske Lac Beauport. På mesterskapets siste dag pådro han seg en korsbåndavrivning som bremset hans sportslige utvikling.

Den 7. desember 2001 fikk han sin debut i verdenscupen, uten å markere seg. I OL 2002 i Salt Lake City ble han beste amerikanske utøver i utforrennet med en niendeplass.

I de påfølgende sesongene etablerte Sullivan seg i verdenscupen, uten å nå helt opp. I desember 2002 fikk han sin første plassering blant de 10 fremste, med en sjetteplass i utforrennet i Beaver Creek. I VM 2003 i St. Moritz ble han nr. 17 i super-G. I desember 2004 fikk han en ny skade i korsbåndet, som igjen førte til et flere måneders skadeavbrekk.

I januar 2006 var han tilbake med 16.-plass i utfor i Lauberhornrennene og 14.-plass i Kitzbühel. I desember 2006 kom hans andreplassering blant de ti beste. 24. november 2007 kom han på seierspallen for første gang, i Lake Louise tok han andreplassen i utfor. To måneder senere, 26. januar 2008, kom så hans første verdenscupseier, denne gangen i utforløypa i Chamonix. Sullivan endte på fjerdeplass i sammendraget i utforcupen.

Verdenscupseire
---------------

| Dato | Sted | Land | Disiplin |
| --- | --- | --- | --- |
| 26. januar 2008 | Chamonix | Frankrike | Utfor |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marco Sullivan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Marco Sullivan – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marco Sullivan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Marco Sullivan – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Marco Sullivan – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Valdres Radio** ble etablert på Dale skule i Øystre Slidre i 1985. Dekningsområdet var Øystre Slidre, Vestre Slidre og Vang. Radio Nord-Aurdal AL ble etablert i 1984 med lokale i brannstasjonen på Fagernes, med Etnedal, Sør-Aurdal og Nord-Aurdal som deknings-områder. I 1994 ble disse to radioene slått sammen til Valdres Radio AL, og en tid hadde den sendinger vekselvis fra Dale og Fagernes.

I 1995 ble utstyret flyttet fra Dale skule til underetasjen på skysstasjonen på Fagernes, men etter ett års tid ble det behov for nye lokaler – og valget falt på andre etasje i Skrautvålsvegen 85. Der er det store lokaler med mye sol og utsikt til Neselvi.

Et storarbeid ble gjort på dugnad. På ei natt ble utstyret flyttet slik at sendingene kunne gå som vanlig neste dag. Det var redaktøren/daglig leder og en tekniker som gjorde dette. «Åpen dag» ble holdt med stor besøk og lytterskaren vokste og vokste.

Etter ca. tre år ble det ledige lokaler i første etasje i Norsk Lotteridrift, og det nye styret gjennomførte ei flytting dit. Økonomien gav grunn til bekymring, og i 2002 ble det valgt et nytt styre som sammen med en dyktig revisor la om drifta. Arbeidet med redaksjon og administrasjon har siden vært gjort på frivillig basis. Rundt 20 medarbeidere står på for å holde det hele i gang – og ikke minst: Trofaste lyttere gir gaver til Påskeauksjonen eller i form av lytterlisens og andre gaver.

Tre av kommunene har direkte overføring av alle sine møter i kommunestyrene, og de støtter også med informasjon til sommerradioen. Noen bedrifter kjøper reklame. Bingoen hver mandag er bærebjelken i økonomien.

Det ble for liten plass hos Norsk Lotteridrift og til nyttår 2004 ble det gjennomført flytting tilbake til Skrautvålsvegen.

Ved 20-årsjubileet i 2005 var bankgjelden betalt og andelskapitalen på plass. Den nye tid har kommet til Valdres Radio og datastyring er neste utviklingstrinn.

Fredag 2. mai 2008 ble radioen for første gang tilgjengelig som nettradio. Fra 2009 sender radioen døgnkontinuerlig med vekselvis egenlagede programmer og musikk.

Eksterne lenker
---------------

* Valdres Radio
**Pseudolycopodiella** eller (latin: *Pseudolycopodiella*) er en lite beskrevet slekt innenfor kråkefotfamilien. Dens arter formerer seg gjennom generasjonsveksling ved hjelp av sporer. Slekten ble beskrevet i 1983 og har et utall antall arter, i tempererte og subtropiske strøk.

Artene likner på slekten *Lycopodiella*. Bladene sitter ujevnt og uregelmessig, stilken ser enten relativt bladløs ut fordi bladene er små og sitter helt innpå den tynne, ofte enslige stilken. Arten *Pseudolycopodiella caroliniana* vokser i hele Amerika, og storoe deler av subtropisk og tropisk Asia og Afrika. Den ble beskrevet av Carl von Linné.

Karsporeplanter formerer seg gjennom generasjonsveksling, og ved sporer i stedet for frø. Den ukjønnede generasjonen er den dominerende. Når sporen vokser dannes det et protallium, som er en liten kjønnet mellomgenerasjon som ikke lever lenge. Fra denne vokser det opp en langt større, kjønnsløs (ukjønnet) men langtlevende generasjon av planter, som produserer nye sporer. Plantene har bare én sporetype som er ukjønnet (*homospori*).

Arter
-----

Noen arter innenfor Pseudolycopodiella-slekten omfatter:

* «Carolinaclubmoss» *Pseudolycopodiella caroliniana*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pseudolycopodiella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Pseudolycopodiella* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Pseudolycopodiella* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Pseudolycopodiella* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Pseudolycopodiella* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* *Pseudolycopodiella* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* eFora.org om Pseudolycopodiella caroliniana
* Bilder av Pseudolycopodiella caroliniana
* Bilde og beskrivelse
Englehierarkiet er fremstilt i kuppelen i Baptisteriet til Domkirken i Firenze.

Pseudo-Dionysius Areopagitten utviklet en lære om englene der han plasserer dem i *det Himmelske hierarki* etter deres funksjon og i hvilken avstand de er fra det guddommelige.

| Første orden |
| --- |
| Serafene | Kjerubene | Tronene |
| Andre orden |
| Maktene | Kreftene | Herredømme |
| Tredje orden |
| **Fyrstedømme** | Erkeengler | Engler |

«**Fyrstedømme**» er ifølge den kristne forfatteren/tekstsamlingen Pseudo-Dionysius Areopagitten fra 500-tallet sjefen over det tredje og den siste orden i Englenes hierarki. De er også brukt som et ikonografisk tema i kirkekunst.

Beskrivelse
-----------

Fyrstedømme vokter over den dødelige verden, beskytter og veileder jordens nasjoner og byer.
De ble også ansett til å være beskyttere over verdens lederne.

De har også ansvaret for å fordele oppgavene til englene under dem,
og for å bringe ut den guddommelige gjerning vedrørende deres ansvar innen domsmyndighet.

Det var fra denne Ordenen at den engelen som hjalp David i hans
kamp mot Goliat angivelig kom.

Fyrstedømmets medlemmer sies å være kledd i soldatuniform med gullsnorer.

Litteratur
----------

* Hellemo, Geir; *Guds billedbok, virkelighetsforståelse i religiøse tekster og bilder*, Oslo 1999 ISBN 82-530-2034-1
* Nes, Solrunn; *Mysteriets formspråk*, Bergen 2000 ISBN 82-419-0266-2 s. 93

Eksterne lenker
---------------

* De hellige verneengler, Katolsk.no
* *StarDust om engler*
* *Det himmelske hierarki*
* Stanford Encyclopedia of Philosophy

| * v
* d
* r
Engler |
| --- |
|  | 
* Barakiel
* Englene
* Erkeengel
* Erkeengelen Gabriel
* Erkeengelen Mikael
* Erkeengelen Rafael
* Erkeengelen Uriel
* Forsamlingen av erkeengler
* Fyrstedømme
* Herredømme
* Jegudiel
* Kjeruber
* Kreftene
* Lucifer
* Maktene
* Selafiel
* Serafer
* Troner

 |
**Carola Freiin von Villiez** er en tysk filosof, og professor i filosofi ved Universitetet i Bergen. Hun var tidligere faglig leder for Etikkprogrammet ved Universitetet i Oslo.

Hun ble dr.phil. i filosofi i 2001 og fikk en habilitasjon i filosofi i 2006, begge ved Universität Bremen. I 2007 ble hun oppnevnt til (ordentlig) Universitätsprofessor ved Universität Duisburg-Essen. Hun ble ansatt ved Universitetet i Oslo i 2008. Hun er en av få kvinnelige forskere i Norge i en database over kvinnelige toppforskere.

Hun tilhører adelsslekten Villiez, som opprinnelig stammer fra Nancy i Lorraine i Frankrike. *Freiin* i navnet er tysk for friherrinne, også kalt baronesse; hennes forfar Jean-Baptist de (von) Villiez ble tildelt adelstittelen friherre (baron) av den tysk-romerske keiseren i 1790.

Referanser
----------

1. ↑  Carola Freiin von Villiez, UiB
2. ↑  Etikkprogrammet
3. ↑  Hun ble nominert for denne listen av tyske Humboldt Stiftung i 2010. 

Mens Norge har brukt hundretusener på å promotere kvinnelige forskere, har Norge så langt bare 17 navn på listen blant over 3000 kvinnelige toppforskere.
4. ↑  Omtale av slekten Villiez i *Genealogisches Handbuch des Adels*, Freiherrliche Häuser B III, C.A. Starke Verlag 1963

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Ordenstegn for *Carol Is orden*.
**Carol Is orden** (rumensk: *Ordinul Carol I*) var en rumensk orden. Den ble innstiftet 10. mai 1906 av kong Carol I og fikk kongens eget navn. Ordenen ble tildelt så lenge Romania var et monarki. Kongen var ordensherre. *Carol Is orden* var kongeriket Romanias fornemste orden. Etter innføring av republikansk statsform i 1947 opphørte tildeling av ordenen som offisiell rumensk statsorden, men tildeling har fortsatt innen det rumenske kongehus.

Inndeling
---------

Opprinnelig hadde *Carol Is orden* fire grader: storkors med kjede, storkors, storoffiser og kommandør. Senere ble ordenens to laveste grader avskaffet, slik at ordenen bare besto av storkors, med eller uten kjede.

Insignier
---------

Ordenstegnet for *Carol Is orden* besto av et rødt kløverbladkors belagt med ørnen fra Romanias riksvåpen. Korset hadde gullstråler i korsvinklene. Midtmedaljongen på ørnens bryst bar Carol Is portrett i gull. Ordenens motto, «PRIN STATORNICIE LA ISBINDA», var skrevet på et bånd. Ordenskjedet besto av ledd med våpen for rumenske landskap, Carol Is monogram og huset Hohenzollerns våpen. Ordenstegnet var opphengt i kjedet i et ledd bestående av en kongekrone. Ordensbåndet var blått, med gule og røde kanter. Dette er fargene fra Romanias flagg.

Tildeling
---------

Ved innstiftelsen ble det satt begrensninger på antallet tildelinger innen hver grad. Begrensningene omfattet ikke utlendinger. Etter at de to laveste gradene ble avskaffet, ble ordenen meget eksklusiv. Den fungerte da som en orden som ble tildelt medlemmer av Romanias kongehus og utenlandske statsoverhoder og regjeringssjefer. Kvinner fikk først adgang til ordenen i 1944. Ordenstildeling fant sted 10. mai, Romanias uavhengighetsdag.

Norske innehavere
-----------------

Kong Haakon var innehaver av storkors av *Carol Is orden*.

Kilder
------

* (en) Lukasz Gaszewski: «Order of Carol I» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 701–705.
* (en) «Romania» i Robert Werlich: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 356.
**Thomas Laidlaw Humble** (født 10. mars 1919 i Galashiels, død 2. mai 2011 i Banchory) var en britisk offiser i luftforsvaret. Han utmerket seg under andre verdenskrig og ble tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats i Norge.

Krigsinnsats
------------

Humble gikk i skole ved Galashiels Academy. I 1937 gikk han inn i RAF, der han også tjenestegjorde da andre verdenskrig brøt ut. Han ble gjentatte ganger sendt på oppdrag i Norge.

I mai 1940 deltok han i kamper i Bodø og utmerket seg på en slik måte at han ble innstilt til norsk utmerkelse. I norsk statsråd i London 20. mars 1942 ble Humble tildelt Krigskorset med sverd med begrunnelsen at han: «displayed gallantry in the handling of ground defence guns against heavy scale enemy bombing, machine gun and cannon attack at Bodö on 27th May, 1940.»

Humble tjenestegjorde i 50 Squadron Bomber Command, som var basert i Waddington. I romjulen 1941 deltok han i Operasjon Archery, eller Maløy-raidet, der RAF ga luftstøtte til operasjonene på bakken. Han var da *Flight Lieutenant* og fløy som bombesikter på et bombefly av typen Handley Page Hampden. Oppgaven var å slippe røykbomber til hjelp for landgangstroppene.

Etter verdenskrigen
-------------------

Humble fortsatte sin tjeneste i RAF til 1948. Etter dette arbeidet han som ammunisjonsekspert ved Royal Arsenal i Woolwich i London til han ble pensjonert.

Referanser
----------

1. ↑  Alison Shaw: «Obituary: Thomas Humble, Krigskorset (med sverd) (War Cross with sword), airman and munitions expert», *The Scotsman*, 22. juli 2011. Besøkt 30. september 2011.
2. ↑  Alison Shaw: «Thomas Humble», *The Herald*, 4. juli 2011. Besøkt 30. september 2011.
3. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 38.

Portal: Andre verdenskrig
**Vasco Gonçalves** (født 3. mai 1921 i Lisboa, død 11. juni 2005 i Algarve) var en portugisisk militær og kommunistisk politiker.

Gonçalves fungerte som statsminister i fire ulike midlertidige regjeringer mellom juli 1974 og august 1975, da Portugal opplevde politisk turbulente tider i kjølvannet av militærkuppet (nellikrevolusjonen) 25. april 1974 og den etterfølgende striden om hvilken ideologisk retning landet skulle ta. Gonçalves, som var militæroffiser med rang av brigader, var et radikalt kommunistisk medlem av kuppmakernes Movimento das Forças Armadas (MFA).[] Hans fraksjon tapte imidlertid striden til fordel for moderate og tilhengere av Sosialistpartiet.[]

Gonçalves’ politikk og ettermæle er omstridt.[]

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.ordens.presidencia.pt[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vasco Gonçalves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** BNE **·** Munzinger (iba)
 |
**Rindersbukta** er en fjordarm av Van Mijenfjorden på vestkysten av Spitsbergen som strekker seg om lag 11 km i sørøstlig retning fra innløpet mellom Ottoneset i nord og Fagerstadneset i sør. Nordmunningen markerer også overgangen til Sveabukta som fortsetter i nordlig retning til Sveagruva.

Fjorden danner en del av det geografiske skillet mellom Heer Land, som ligger i øst, og Nathorst Land, som ligger i vest. Fra fjordbunnen fortsetter Paulabreen i sørøstlig retning mens Scheelebreen går ut i fjorden i sørvest. Ingen isfrie daler vender mot fjordarmen, men på nordbredden strekker den flate Paulamorenen seg til foten av Majorfjellet. Fjordsidene er bratte. 

Fjorden har navn etter den nederlandske hvalfangstskipperen Michiel Rinders.

Referanser
----------

1. ↑  Uoffisielt mål gjort i Statens kartverks Norgeskart.no.
2. ↑  *Den Norske los. 7 (1990): Farvannsbeskrivelse Svalbard og Jan Mayen*. Norges sjøkartverk, Stavanger 1990. Side 215. ISBN 8290653069
3. ↑  Rindersbukta *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Rindal kommunale Auto** (RKA) var et rutebilselskap i Rindal på Nordmøre. Selskapet ble etablert i 1923 som fortsettelse av Rindal Automobilselskap.

Rindal Automobilselskap startet i 1912 rute Rindal-Surna. I tidsrommet 1917-1923 ble ruta kjørt av Rindal Handelsforening. Etter at RKA overtok driften i 1923 ble det i 1924 opprettet ruter Rindal-Svorkmo, i 1926 Rindal-Trondheim.

Utgangspunktet for virksomheten til RKA var Rindal kommune, med lokalruter i kommunen, personrute til Surna, og person- og godsruter til Trondheim.

I 1972 hadde RKA 31 helårsansatte og 25 vogner[1].

RKA hadde i alle år kjørt parallelt med rutene til Surnadal Billag. Bare lokalrutene i Rindal var eget rutenett. Fra 1970 hadde Møre og Romsdal fylke arbeidet aktivt med å redusere antall rutebilselskaper i fylket, ikke minst gjennom å slå sammen selskaper som kjørte på de samme strekningene. En utredning konkluderte med at RKA skulle gå sammen med Surnadal Billag. Dette skjedde i 1976. Da hadde Surnadal Billag byttet navn til Mørelinjen AS.

Referanser
----------

1. ↑   Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 (1973). Molde: Fylkesutvalget.

Litteratur
----------

* Brønstad, O. (2016). *Rindal kommunale Auto 1923-1976: ei pulsåre i lokalsamfunnet i over 50 år*. Rindalsskogen: Eige forlag.
* Haugen, K. R. Skudal, S. & Ottesen, H. (1966). *Over til rutebil : avdeling Møre og Romsdal 1930-1965*. Ålesund: NRF.
* Ottesen, O. Helge, Hjermann, L. Høsteng, A. K. Vollstad, K. Haugen, K. R. & Skudal, S. (2001). *Rutebilnæring under omstilling 1965-2000*. Molde: TL Møre og Romsdal.
*For tømmervase, se Tømmerfløting.*
Kinesisk vaseEn **vase** er et åpent kar eller en beholder som kan være laget av en rekke materialer. Disse inkluderer krystallglass, porselen, fajanse, keramikk og plast, men også metaller som sølv, kobber, messing, aluminium og rustfritt stål. Det finnes også vaser i tre, for eksempel av teak, men også av andre typer tre. Vaser av andre tresorter enn teak, er lakkert eller malt innvendig med beskyttende lag for å unngå råte. Det finnes til og med vaser av papir.

Vaser er ofte dekorative og ment som en interiørdetalj, enten alene, med avskårne blomster i vann, eller med tørkede blomster. Forskjellen mellom ulike beholdere som en vase, flaske, bolle og urne handler ikke så mye om form, som hvordan beholderen brukes.

Vaser er vanligvis runde og sylindriske, men kan også ha andre former. Noen ganger har nemlig vasen en tydelig definert fot. Vasens kropp er hoveddelen av vasen, og denne blir gjerne utbedret med midje, hals, håndtak eller (sjeldnere) lokk. Vaser med lokk kalles som oftest urner.

Historie
--------

Vasen har en lang historie med form og funksjon i nesten alle utviklede kulturer, og ofte er keramiske gjenstander de eneste kunstneriske bevisene som er igjen fra forsvunne kulturer. I begynnelsen av keramikkens historie, var viklingsmetoden den mest brukte for å lage keramikk. Viklingsmetoden er at man bearbeider leire til lange sylindriske strimler, som legges oppå hverandre slik at de danner grunnformen. Etterpå glattes disse ut, slik at vasen blir tett og får en penere form.

Når dreieskiven ble oppfunnet, sannsynligvis i Mesopotamia 3000 år f. Kr. spredte den seg over nesten hele Eurasia og store deler av Afrika. Denne ble sentral i senere keramikkarbeid.

Vaser fikk en lang rekke stiler og typer, som utviklet seg forskjellig over hele verden gjennom forskjellige tidsepoker. Vasenes distinkte form i forskjellige kulturer kan man se i for eksempel kinesisk keramikk, eller i keramikken til indianerne. Blant pottemakerne i antikkens Hellas var det også vanlig å male keramikk, inkludert scener fra gresk mytologi. Denne typen brent leirkar kalles ofte i arkeologien for vaser, uansett form.

Kineserne utviklet tidlig en avansert keramisk produksjon basert på naturlige råstoffer og en avansert ovnsteknologi.