recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Judeafjellene** (hebraisk: הרי יהודה, *Harei Yehuda*), også referert til som **Judeaåsene**, er det israelske navnet for fjellkjeden i Judearegionen hvor Jerusalem og flere andre bibelske byer ligger.

Fjellkjeden strekker seg fra fjellet Tall Asur (Baal Hasor) i nord til Beer Sheva-dalen i sør, og går derfor rundt både øst- og vestsiden av Jerusalem, hvor den sørlige delen er kjent som Hebron-fjellet. Viktige byer i fjellkjeden er Hebron, Betlehem og Ramallah. Fjellkjeden utgjør et naturlig skille mellom de lave åsene i Sjefela i vest og Jordandalen i øst, i tillegg utgjør den en regnskygge for Judeaørkenen. Fjellene nord for Judeafjellene, avgrenset i nord av Jisreeldalen kalles Samaria-åsene.

Det er funnet spor etter dyr fra forhistoriske tider her, som ikke lenger finnes i Levanten, inkludert elefanter, neshorn, sjiraffer og vannbøfler. Fjellkjedene er dominert av karst-topografi, og det er blant annet en stalaktitthule i Nahal Sorek nasjonalpark mellom Jerusalem, Beit Shemesh og området rundt Ofra, hvor det også er funnet fossiler av forhistorisk flora og fauna.

Det går en jernbanelinje over Judeafjellene, fra Beit Shemesh langs elva Nahal Sorek og Refaitt-dalen, til Jerusalems sørlige jernbanestasjon.

Referanser
----------

1. ↑  West Bank High Point *Peakbagger.com*
2. ↑  «History of Jerusalem from Its Beginning to David». *Jerusalem: Life Throughout the Ages in a Holy City* **(engelsk)**. Ingeborg Rennert Center for Jerusalem Studies. 6. mars 1997. Arkivert fra originalen 17. januar 2007. Besøkt 16. mai 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Judaean Mountains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Bilder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Forordningen av 7. februar 1749** var en forordning som ytterligere skjerpet straffen for grove mord som var angitt under Forordningen av 16. oktober 1697.

Forordningen lød slik:

Forordning av 7de Februar 1749
Hvorved den, om grove Morderes Straf, under Dato 16de Octobris Ao 1697 udgangne Forordning yderligere forklares.
Vi Friderich den Femte, af Guds Naade, Konge til Danmark og Norge, de Venders og Gother m m Giøre alle vitterligt, at Vi, for at hemme saadanne grove og forsetlige Mord, som, desto værre nu saa ofte paa nogle Aars Tiid med beraad Hu, uden nogen foregaaende Tvistighed eller dertil given Aarsag, paa førstmødende, ja endog uskyldige Værgesløse Børn ere forøvede, og paa det at uskyldig Blod, som saa uchristelig udgydes, kan naae sin retfærdige Forsoning, og slige grove Misdædere faae deres velfortiente Straf, andre Ligesindede til Skærk og Afskye, have fundet for got, at anordne og befale, ligesom Vi og hermed Allernaadigst anordner og befaler, at ei alleene i de Tilfælde, som Forordningen af den 16de Octobris Anno 1697 nævner og befaler: nemlig, naar nogen haver myrdet eller omkommet sin Ægtefælle, sin Herre eller Husbond, sin Frue eller Madmoder. eller nogen af deres Børn, men endog naar nogen efterdags befindes, med fri Forsæt og beraad Hu, uden nogen foregaaende dertil af den Dræbte given Aarsag eller Anleedning, alleene i Tanke, at giøre en U-lykke, at have myrdt eller omkommet nogen mødende eller forekommende uskyldig Person, voxen Menneske eller barn, da skal saadan grov Misdæder, uden ald Naade, sig selv til velfortient Straf, og andre Ligesindede til Skræk og Afskye, af Skarpretteren knibes med gloende Tænger, først uden for det Huus eller ved det Stæd, hvor Mordet er begaaet, siden, om det er i en Kiøbstæd, paa alle Byens Torve eller offentlige Støder, og om det er paa Landet, da trende Gange imellem Giernings-Stædet og Retterstedet, og allersidst paa Retterstedet; Dernest skal den Skyldiges høire Haand levende afhugges med en Øxe, hvorpaa Legemet af Natmandens Folk skal henføres og legges paa Stejle, og Hovedet tillige med Haanden fæstes paa en Stage oven over Legemet; Og maa ingen Morder eller slig Misdæder fra sit Fængsel, til at udstaae sin Straf, føres med nogen Ceremonie, eller i pyntelige Klæder, men den skal udi gemeene og de i Fængselet brugte daglige Klæder, uden Hat eller Hue, med blottet Hoved, Strikke om Halsen og sammen bundne Hænder, sig selv til desto større Forhaanelse, og andre til Skræk og Afskye, fra Fængselet til Retterstedet føres paa Natmandens Sluffe; Derefter Dommere, saavelsom alle andre Vekommende sig allerunderdanigst have at rette; Thi byde og befale Vi hermed Vores Grever, Stiftsbefalingsmænd, Friherrer, Biskopper, Amtmænd, Landsdommere, Laugmænd, Præsidenter, Borgemestere og Raad, Fogder og alle andre Vedkommende, som denne Vores Forordningm, under Vores Cancellie-Seigl tilskikket vorder, at de den paa behørige Stæder, til alles Efterretning, strax lader læse og forkynde.
Givet paa Vort Slot Christiansborg udi Vores Kongel. Residentz-Stad Kiøbenhavn den 7de Februarii Anno 1749
***Judaspengar*** (svensk: *Judaspängar*) er en svensk stumfilm fra 1915, i regi av Victor Sjöström. Manuset ble skrevet av danske Axel Frische. I filmen medvirker det norske ekteparet Kaja og Egil Eide. Det var operasangeren Kaja Eides eneste filmrolle.

Filmen ble spilt inn i AB Svenska Biografteaterns studio på Lidingö med utendørsscener fra Östra Varvsgatan og Långa gatans borterste del i Djurgårdsstaden.

Den hadde premiere på kinoen *Paladsteatret* i København 16. november 1915.

Handling
--------

*Holk* har lenge vært uten arbeid og nå er hans hustru hans syk. Han søker hjelp hos *Blom*, men han har det like ille. De bestemmer seg for å tyvjakte på storgodsets jaktmakter for i det minste å få mat for dagen. Mennene lykkes i å skyte en orrhøne, men en skogvokter har hørt skuddet. *Blom* klarer å stikke unna i tide, men *Holk* - som bærer på geværet - blir tatt igjen. Under et håndgemeng går geværet av og skogvokteren blir drept av et vådeskudd. *Holk* flykter forskrekket fra stedet og geværet blir igjen.

Under undersøkelsen finner man geværet liggende inntil skogvokteren. Ettersom det bærer inskripsjonen *«A. Blom»* faller mistankene på ham. *Blom* gjemmer seg på *Holk*s loft. En belønning på 200 SEK utloves til den som kan gi opplysninger om hvor han befinner seg. *Holk* føler seg fristet, slik at han kan hjelpe sin syke hustru, men avviser raskt denne tanken. Hustruen dør og han mangler penger til begravelsen. *Blom* hører gjennom en sprekke i loftsgulvet *«vennen»* fortelle legen hvor man kan finne ham. Det er for sent å flykte. Mens politiet samles bærer han opp liket av *Holk*s hustru på loftet og legger seg selv på den døde kvinnens plass under lakenet i sengen. Politiet gjennomsøker loftet, men finner ikke *Blom* og oppdager heller ikke liket, som han har skjult i en gammel sekk.

Når politiet har fjernet seg ser *Holk* til sin forskrekkelse at *«liket»* reiser seg. Det er *Blom* som står foran ham som en personifisering av hans dårlige samvittighet. *«Du Judas,»* freser Blom, *«er det slik du forråder en venn og kamerat?»* Han blir like etter arrestert av politiet. *Holk* tar imot sine *«judaspenger»*, men hans samvittighet har allerede begynt sitt verk.

Under domstolsforhandlingene skriver *Holk* et brev til dommeren om hvordan skogvokterens død gikk til. Det framgår også at han vil drukne seg i elven. *Blom* blir frikjent og tar imot *«judaspengene»* (som ble utlovet for hans arrestasjon) som erstatning for uforskyldt lidende. *Blom* påtar seg også å sørge for *Holk*s nå far- og morløse lille pike.

Roller
------

* Egil Eide - *Blom, arbeider*
* John Ekman - *Holk, hans kamerat*
* Kaja Eide - *Bloms hustru*
* Stina Berg - *Melkeselgersken*
* Gabriel Alw - *Landsfiskalens notar*

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  *Judaspengar* (1915) i Svensk Filmdatabas
2. ↑  *Kaja Eide* i Svensk Filmdatabas
3. ↑  *Kaja Eide* i IMDB.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Judaspengene* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Judaspengene* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Judaspengene* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Luigi Cambiaso** (født 29. januar 1895, død 25. mars 1975) var en italiensk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Cambiaso ble olympisk mester i turn under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det italienske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp med 359,855 poeng foran Belgia (346,765) og Frankrike (340,010). Det var 120 turnere fra fem nasjoner på fem lag som deltok i konkurransen som ble gjennomført 23. og 24. august 1920. Fire år senere, under OL 1924 i Paris tok han sin andre gullmedalje også den i lagkonkurranse mangekamp.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i turn, mangekamp lagkonkurranse (Italia)
* 1924 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i turn, mangekamp lagkonkurranse (Italia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luigi Cambiaso – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Luigi Cambiaso – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Luigi Cambiaso – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Luigi Cambiaso – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Luigi Cambiaso – FIG Rediger på Wikidata
**The Enigma** er verdens største slepne diamant ifølge *Guinness rekordbok*. Den antas å ha blitt til da en meteoritt eller en asteroide traff jorden for over 2,6 millioner år siden.

Diamanten er en *carbonado* (sort diamant) og har 55 fasetter. Den veier 555,55 karat og ble ferdigstilt i 2004 etter flere år med omhyggelig bearbeidelse og fasettering. Den gjentagende anvendelsen av tallet 5 i designet er bevisst; hentet fra *hamsa*, en håndformet amulett som er populær blant muslimer og jøder i Midtøsten og Nord-Afrika.

I 2022 ble The Enigma solgt for 3,2 millioner pund på en auksjon i regi av Sotheby’s.

Referanser
----------

1. ↑  «Largest cut Fancy Black (diamond)». *Guinness World Records* **(engelsk)**. Besøkt 9. februar 2022.
2. ↑  «Rekordstor svart diamant under hammeren». *www.abcnyheter.no*. 17. januar 2022. Besøkt 9. februar 2022.
3. ↑  Isabelle Jani-Friend. «A 555.55-carat black diamond believed to come from space is going on sale». *CNN* **(engelsk)**. Besøkt 9. februar 2022.
4. ↑  «Svart diamant selt for 38 millionar kroner». *Nordre* **(norsk)**. 9. februar 2022. Besøkt 9. februar 2022.
**Craig Hammack** er en amerikansk effektdesigner kjent for arbeidet med effektselskapet Industrial Light & Magic (ILM). Hammack har arbeidet med spesialeffektene i *Titanic* (1997), *Pearl Harbor* (2001), *Star Wars Episode III: Sithene tar hevn* (2005), *Indiana Jones og krystallhodeskallens rike* (2008), *Star Trek* (2009), *Red Tails* (2012), *Tomorrowland* (2015), *Deepwater Horizon* (2016) og *Black Panther* (2017).

Han fikk god kritikk for arbeidet i *Deepwater Horizon* og ble nominert til Oscar for beste visuelle effekter under den 89. Oscar-utdelingen.

Referanser
----------

1. ↑  «Oscar Nominations 2017: The Complete List - 89th Academy Awards». Oscars.com. 24. januar 2017. Arkivert fra originalen 19. februar 2017. Besøkt 20. februar 2017.
2. ↑  «Oscar Nominations 2017: See the Full List». Vanity Fair. 24. januar 2017. Besøkt 20. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Craig Hammack på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Craig Hammack hos The Movie Database Rediger på Wikidata
Sammenligninger av 1. opasitet, 2. translucens og 3. transparens; bak hvert panel er det en stjerne.
**Opasitet** (fra middelalderlatin *opacitas* (genitiv *opacitatis*) «ugjennomsiktighet», til latin *opacus*, som har gitt norske opak) er et mål på «ugjennomsiktighet» for elektromagnetisk stråling, f. eks lys, i forskjellige materialer. Et stoff er **opakt** dersom det har høy opasitet. Når stråling treffer overgangen mellom to stoffer vil det kunne bli reflektert, transmittert eller absorbert. Et opakt materiale har lav transmisjon og største delen av strålingen blir enten absorbert eller reflektert. Opasiteten er avhengig av lysets bølgelengde (og dermed frekvens); Vanlig glass er transparent for synlig lys men opakt for ultrafiolett stråling. Opasiteten vil oftest også være avhengig av mediets temperatur og trykk.

Måleverdien for opasitet betegnes {\displaystyle \kappa \_{\nu }} eller {\displaystyle \kappa \_{\lambda }} for å vise at den ar avhengig av frekvens respektive bølgelengde. Den har dimensjon m−1 og betegner proporsjonal absorpsjonsrate langs en lysbølge.

{\displaystyle {\partial I\_{\nu } \over \partial x}=-I\_{\nu }\kappa \_{\nu }}

Man betegner også opasitet som det inverse av *transmisjonsgrad* som er en materialegenskap.

{\displaystyle O={\frac {1}{\tau }}}

Man opererer også med *ekstinksjonskoeffisient* beregnet som:

{\displaystyle E=\lg O}

For elektromagnetisk stråling, for eksempel gammastråling i stjerner, kan man også se verdier for midlere vei før absorpsjon.

Opasitet er viktig ved beregning av kjernereaksjoner, spesielt i stjerner og måling av konsentrasjon og dispersjon. Ekstrem frekvensavhengig opasitet viser seg i absobsjonsspekter.

Referanser
----------

1. ↑  «opasitet», *NAOB*
2. ↑  «opacity (n.)», *Online Etymology Dictionary*

Litteratur
----------

* Shapiro, Stuart L. & Teukolsky, Saul A. (1983): *Black Holes, White Dwarfs, and Neutron Stars*, ISBN 0-471-87317-9.
* Rybicki, George B. & Lightman, Alan P. (1979): *Radiative Processes in Astrophysics*, ISBN 0-471-04815-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Geithamsen og andre stikkveps har farger som signaliserer at de bør få være i fred.
De sterke fargene til denne frosken signaiserer at den er giftig.
Honninggrevlingens «omvendte farger» (lys rygg, mørk buk) varsler om et hissig dyr med skarpe tenner og klør.
**Varselfarger** er sterke, iøynefallende farger som signaliserer at et dyr er giftig, farlig eller uspiselig. De er særlig vanlig hos insekter, en gruppe som jo er svært artsrik – men forekommer også hos bl.a. slanger, frosk, padder og pattedyr. Vi finner flest dyr med varselfarger i tropene, men mange forekommer også på høyere breddegrader. Mest kjent i Norge er vel de svarte og gule stikkvepsene. Også marihøner – som skiller ut en gul væske som fugler setter lite pris på – har varselfarger. Varselfarger fungerer overfor predatorer som jager eller orienterer seg ved hjelp av synet, f.eks. fugler, og de finnes vesentlig hos dagaktive dyr. Overfor f.eks. maur og flaggermus har de liten eller ingen virkning.

Ikke alle sterke farger er varselfarger
---------------------------------------

Det finnes flere typer sterke farger som ikke er varselfarger:

* Mange fugler i tropiske regnskoger har sterke farger, ofte vakkert metalliske - men det gjør dem ofte godt kamuflert i deres naturlige miljø. Det samme gjelder f.eks. vår grønne løvgresshoppe.
* En del hanndyr har sterke farger, særlig i paringstiden – for å lokke til seg hunner.
* Mange dyr med sterke farger etterligner giftige, uspiselige eller farlig dyr med varselfarger (batesisk mimikry). Stikkvepsene etterlignes av blomsterfluer, glassvinger, en del graveveps (f.eks. biulven) m.fl.

Referanser
----------

1. ↑
**«God Will Take Care of You»** er en amerikansk salme, skrevet av Civilla D. Martin i 1904. Den forekom først i *Songs of Redeption and Praise* av John A. Davis i 1905. Melodien ble skrevet av Walter S. Martin.

Civilla D. Martin erindret: *«Jeg var liggende i en sykeseng i en bibelskole i Lestershire, New York. Min ektemann tilbrakte flere uker på skolen og laget en sangbok til skolens president. «God Will Take Care of You» ble skrevet en søndag ettermiddag mens min ektemann gikk til en prekenavtale. Da han vendte tilbake ga jeg teksten til ham. Han satte seg umiddelbart ned ved sitt lille Bilhorn-orgel og skrev melodien. Den kvelden sang han og to av lærerne den ferdige sangen. Den ble så trykt i sangboken han sammenstilte for skolen.*

Norske versjoner
----------------

De norske titlene er «Gud skal bevare deg» og «Gud vil ta hånd om deg»

### Innspillinger (i utvalg)

* Pastor Thor Dahl med strykekvartett. Som «Gud skal bevare deg». Innspilt i Oslo 25. april 1955. Utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 3510.
* Oslo 3. korps Strengemusikk av Frelsesarmeen. Leder: Kari Bjørnstad. Som «Gud vil ta hånd om deg». Innspilt 16. juni 1961. Utgitt på EP-platen Columbia SEGN 59.

Kilder
------

* God Will Take Care of You (Martin)
**Opedalsteinen** er betegnelsen på to ulike runesteiner fra Opedal i Ullensvang kommune, Hordaland. Den ene har innskrift datert til middelalderen, og ble funnet foran inngangen til en bygning på gården. Den andre har mye eldre innskrift, i den eldre futharken, og ble funnet under jorda i 1890, kanskje i forbindelse med en grav.

Den yngste Opedalsteinen
------------------------

I prost Gert Miltzows *Presbyterologia* fra 1679 omtaler han to liksteiner fra Opedal kirkegård, den ene med runeinnskrift. I 1825 forsøkte biskop Jacob Neumann å finne igjen runesteinen, men forgjeves. I 1890 ble steinen likevel funnet av sogneprest Johannes Brochmann. Den lå da som trappestein foran inngangen til en bygning på stedet, og var temmelig nedslitt. Brochmann sørget for å få sendt steinen til Bergens Museum.

Innskriften er forsøkt tydet flere ganger, dette er Aslak Liestøls tolkning:[]

**(ar)tiþæirikser:þa: er fimno(tom) er**
På norrønt blir det: *Àrtiđ Eiriks er þà er fimm nòttum er ....*

På moderne norsk blir tolkningen: «Eiriks sjelemesse er når (det) er fem netter (før eller etter en ukjent dato)». Runene dateres til middelalderen.

Den eldste Opedalsteinen
------------------------

Steinen ble funnet ved rydningsarbeid på gården Opedal i 1890, 20 meter fra en gravrøys. Gården hadde flere store gravfelt fra førkristen tid. Flere har ment at steinen opprinnelig lå eller stod på en gravhaug, eller kanskje lå over en flatmarksgrav.

Innskriften består av 34 tegn fordelt på to rader. Det har vært framsatt ulike tolkningsforslag, oppsummert i Grønvik (1996). Ett av innskriftens ord, som Grønvik leser /birgingu/, kan bety "begravelse".

Referanser
----------

1. 1 2  NiYR 1957, s. 22-24
2. ↑  NiÆR 1891, s. 295
3. ↑  Grønvik 1996, s. 81
4. ↑  Grønvik 1996, s. 81-82
5. ↑  Grønvik 1996, s. 82
6. ↑  Grønvik 1996, s. 88-90
7. ↑  Grønvik 1996, s. 81-95

Litteratur
----------

* *Norges innskrifter med de yngre runer (NiYR)*. Oslo: Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. 1957. s. 22ff.
* *Norges Indskrifter med de ældre Runer (NiÆR)*. Christiania: Kildeskriftfondet. 1891. s. 295ff.
* Grønvik, Ottar (1996). *Fra Vimose til Ødemotland. Nye studier over runeinnskrifter fra førkristen tid i Norden*. Oslo. ISBN 82-00-22701-4.
***Opacinota*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

En middelsstor, avlangt oval, blank, brungul (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille. Antennene er trådformede og middels lange. Pronotum og dekkvingene er utvidet framover og mot sidene og dekker hode, antenner og bein. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe framskytende. Dekkvingenes er nokså fint og regelmessig punktert.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten kan finnes på planter i vindelfamilien.

Utbredelse
----------

Arten lever i det sørøstlige USA.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Opacinota*** E. Riley, 1986
							+ *Opacinota bisignata* (Boheman, 1855)

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Opacinota* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Opacinota* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Opacinota* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Opacinota* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* bugguide.net - bildedatac-base over nordamerikanske insekter
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
***God natt, natt*** er en norsk barnebok skrevet av Gro Dahle og illustrert av Svein Nyhus. Boka ble utgitt av Cappelen Damm i 2009.

Innhold
-------

*God natt, natt* består av 36 korte trøstedikt der forfatteren sier god natt til planter, dyr, ting, tanker og mennesker, enten det gjelder «sola», «fuglene», «huset» eller «alle tjuver og kjeltringer», «de som går gatelangs» og «alle som har låst seg inne på badet og ikke vil ut.» Boka er gjennomillustrert med enkle tusjtegninger malt med grove strøk og fargelagt digitalt i oransje og nyanser av blått. Litteraturanmelderne var svært positive til utgivelsen:

> «God natt, natt» er nok et kunstverk fra forfatterparet Gro Dahle og Svein Nyhus (...) vers og illustrasjoner som gir avslappet sengestemning og garantert gode drømmer (...) «God natt, natt» er en bok som kan leses i sin helhet, eller stykkevis og delt, mange, mange ganger.
> 
> 
> Petra J. Helgesen, *Bergens Tidende* om «God natt, natt» 14.12.2009
> 
> 

> De er et unikt forfatterpar, Gro Dahle og Svein Nyhus. (...) man kan bare beundre kontakten mellom ord og bilder, som i bøkene «Snill» eller «Sinna Mann»; de er ekspressive og poetiske om hverandre, inderligheten uttrykkes like fint visuelt som litterært.(...) Boken kan betraktes som en alternativ godnattsang, eller nesten som en aftenbønn. Den kan leses igjen og igjen av store og små, aller helst sammen.
> 
> 
> Anne Cathrine Straume, NRK om «God natt, natt» 19.01.2010
> 
>

Priser og oversettelser
-----------------------

Boka ble nominert til Kulturdepartementets pris for beste bildebok og Kritikerprisen for barnebøker utgitt 2009. Den fikk diplom i Årets vakreste bøker 2010.

*God natt, natt* ble utgitt på svensk av Bokförlaget Daidalos i Gøteborg i 2010.

Referanser
----------

1. ↑  «God natt, natt». *Cappelendamm*. 2009. Besøkt 8. juni 2023.
2. ↑  Bokanmeldelse i *Bergens Tidende* 14.12.2009
3. ↑  Bokanmeldelse i NRK 19.01.2010

Eksterne lenker
---------------

* Forlagets presentasjon av boka Arkivert 11. februar 2012 hos Wayback Machine.
* Illustratørens egne blogginnlegg om boka
**Luigi Barbasetti** (født 21. februar 1859 i Cividale del Friuli, død 31. mars 1948 i Verona) var en italiensk fekter og innovatør av sporten. 

Læreren hans var fekter Giuseppe Radaelli, som trente ham til å bli en «militær våpenmester». Barbasettis andre lærer var fekteren Masaniello Parise, fra Mesterskolen i Roma. Etter utdannelsen underviste han ved mesterskolen i Roma. 

Han ble fektemester i Trieste, før han ble kalt til Wien takket være sitt rykte. Høsten 1894 ankom Barbasetti Wien. Under beskyttelse av erkehertug Franz Salvator spilte han i 1895 en ledende rolle i utviklingen av fekting i Wien, og gjorde den moderne italienske metoden for fekting tilgjengelig i de tysktalende områdene. I 1895 grunnla han fekteskolen «Union Fechtclub Wien» som fortsatt eksisterer i dag. Han utviklet en ungarsk sabelteknikstil, som dominerte sabelfekting i første halvdel av 1900-tallet og trente den ungarske mesteren József Keresztessy, også kalt «faren til ungarsk sabelfekting»«". I 1915 måtte Barbasetti returnere til Italia, da Italia deltok i første verdenskrig. Han bodde i Italia til han flyttet til Paris i 1921, hvor han underviste ved Automobile Club og Golfers Club. Han returnerte til Italia i 1943 og døde i Verona 31. mars 1948.

Bibliografi
-----------

* *The Art of the Sabre and the Epee*. 1936. reprint 2019. ISBN 9783964010056
* *The Art of the Foil*. 1932. reprint 1998. ISBN 0-76070943-2

Referanser
----------

1. ↑  Evangelista, Nick (1995). *the encyclopedia of the sword*. s. 46.
2. ↑  Verfasser, Barbasetti, Luigi. *The art of the Sabre and the Épée*. ISBN 978-3-96401-005-6. OCLC 1089319732.
3. ↑  Eimeleus, K.B.E.E. *Skis in the art of war*. s. 213. ISBN 978-1-5017-4742-7.
4. ↑  Czajkowski, Zbigniew (1993). *Luigi Barbasetti i jego szkola*. s. 103–109.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ICCU
 |
**McGurk's Bar-bomben** var en av de første store terroraksjonene under konflikten i Nord-Irland 1968–1997. 

Den 4. desember 1971 ble en stor bombe utløst i McGurk's Bar på North Queen Street i New Lodge i Belfast, et område hvor det meste av befolkningen var katolikker. Femten mennesker ble drept, og bygningen raste sammen. Bombeangrepet var det første tilfellet av et så stort angrep mot et sivilt mål, og det utløste omfattende opptøyer i byen hvor mer enn et dusin mennesker ble skadet. 

Politiet mente først at bomben hadde blitt plassert i baren av medlemmer av Den provisoriske IRA (PIRA) i forbindelse med deres feide med Den offisielle IRA, eller at PIRA-medlemmer hadde stoppet der på vei for å plassere bomben et annet sted og at den så hadde gått av for tidlig. Begge teorier var sannsynlige: Det pågikk en blodig feide mellom de to IRA-fraksjonene, og de hjemmelagde bombene var notorisk upålitelige. På grunn av dette fokuset hos politiet ble det ikke utført noen grundig etterforskning rett i etterkant av angrepet. 

Det viste seg etterhvert at PIRA ikke var innblandet, og at det var den lojalistiske organisasjonen Ulster Volunteer Force (UVF) som stod bak. Medlemmer av UVF hadde blitt observert mens de plasserte bomben, og organisasjonen tok på seg ansvaret neste dag. Dette ble ignorert av etterforskerne fra Royal Ulster Constabulary (RUC). 

Syv år atter angrepet innrømmet Robert Campbell, som også forklarte at han var medlem av UVF, å ha kjørt fluktbilen etter at bomben hadde blitt plassert. Han tilstod også et annet sekterisk mord. Han ble ilagt femten livstidsdommer. På grunn av at syv år hadde gått siden angrepet ble ingen andre arrestert. Lokalsamfunnet i New Lodge har krevd en ny granskning både av angrepet og av politiets etterforskning. 

På stedet hvor baren lå ble det reist et minnesmerke over ofrene.

Referanser
----------

1. ↑
Den opprinnelige broen
Steinløver på broen
**Lugou Qiao** (forenklet kinesisk: 卢沟桥; tradisjonell kinesisk: 盧溝橋, også kjent som **Marco Polo-broen**) er en steinbro over elven Yongding He, og ligger 15 km sørvest fra Beijings sentrum, i byprefekturet Fengtai.

Historie
--------

Den opprinnelige broen på dette sted ble påbegynt i 1189, siste år av keiser Shizong av Jins regjering, og ble ferdig under hans etterfølger Zhangzhong i 1192. Etter kraftige flomskader ble den fullstendig ombygd under Kangxi-keiseren i 1698. 

Broen er velkjent fordi den roses for sin skjønnhet av den venetianske reisende Marco Polo, som var i området på Yuandynastiets tid, og det er denne omtalen som ligger bak det vestlige navnet *Marco Polo-broen*). Han skriver - om den opprinnelige broen:

> *Qua(ndo) l'uomo si parte di Canbalu* [Khanbalik, idag Beijing]*, presso lí a 10 miglie, si truova un fiume, il quale si chiama Pulinzaghiz, lo quale fiume va infino al mare Ozeano; e quinci passa molti mercata(n)ti co molta mercatantia. E su questo fiume àe uno molto bello ponte di pietre. E sí vi dico che al mondo non à un cosí fatto, perch'egli è lungo bene 300 passi e largo otto, che vi puote bene andare 10 cavalieri l'uno allato all'altro; e v'à 34 archi e 34 morelle nell'acqua; e è tutto di m[a]rmore e di colonne, cosí fatte com'io vi dirò. Egli è fitto dal capo del ponte una colonna di marmore, e sotto la colonna àe uno leone di marmore, e di sopra un altro, molto belli e grandi e ben fatti. E lungi a questa colonna un passo, n'à un'altra né piú né meno fatta, con due leoni; e dall'una colonna a l'altra è chiuso di tavole di marmore, perciò che neuno potesse cadere nell'acqua. E cosí va di lungo in lungo per tutto il ponte, sicch'è la piú bella cosa a vedere del mondo.*
> 
> 
> Marco Polo, Il Milione
> 
> 

Senere er den også blitt kjent for Hendelsen ved Marco Polo-broen i 1937, som markerer utbruddet av annen sino-japanske krig.

Etter kommunistenes maktovertakelse av Kina i 1949 ble broen asfaltert. Men den nærliggende Nye Lugao-broen (盧溝新橋 *Lúgōu Xīnqiáo*) ble ferdig i 1971 og trafikken ble etterhvert flyttet over til den og senere til en motorvei (G4 Beijing–Hongkong–Macao motorvei). Dermed ble Lugao-broen restausert ni 1980-årene.

Se også
-------

* Hendelsen ved Marco Polo-broen

Litteratur
----------

* Marcel Prade: *Les grands ponts du monde.* Band 2: *Hors d'Europe.* Brissaud, Poitiers 1990, ISBN 2-902170-68-8, S. 218 (*Art & patrimoine* 8).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lugou Bridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Lugou Bridge – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Marco Polo Bridge i China.org.cn
* Marco Polo Bridge i Travel China

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Giancarlo Guerrini** (født 29. desember 1939 i Roma) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma, 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by. 

Guerrini ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det italienske laget som vant vannpoloturneringen foran Sovjetunionen og Ungarn. Italias resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var de beseiret Sovjetunionen med 2-0 og Jugoslavia med 2-1 og de spilte uavgjort 3-3 mot Ungarn. Guerrini spilte to kamper i OL-turneringen og scoret tre mål.

Under sommer-OL 1964 i Tokyo, da Italia kom på fjerdeplass, spilte han fem kamper og 1968 i Mexico by spilte Guerrini alle ni kampene og scoret tre mål for Italia som ble nummer fire i vannpoloturneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1960 Italias flagg Roma - Gull **Gull** i vannpolo, Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Giancarlo Guerrini – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Giancarlo Guerrini – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Giancarlo Guerrini – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Giancarlo Guerrini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Giancarlo Guerrini – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
Freskomaleriet «Judaskysset» eller «Pågripelsen av Kristus» (1304-1306) av italieneren Giotto viser hvordan disippelen Judas ifølge Bibelen forrådte Jesus med et kyss. Judas' kappe er dyp gul, en farge som for kristne tradisjonelt har symbolisert svik, bedrag, jøder og kjettere.
Utsnitt av et relieff fra 1800-tallet på en kirkedør på Bremer Dom (Dom St. Petri zu Bremen) i Bremen i Tyskland viser Judas som kysser Jesus. Legg merke til den overdrevent krokete «jødenesa», en antisemittisk kontrast til den langstrakte jesusskikkelsen.
**Judaskyss** er et svikefullt kyss som gis som en dødsdom og et definitivt og endelig farvel. I overført mening og mer generelt brukes ordet om «en forrædersk handling som virker vennskapelig». Betegnelsen er hentet fra den bibelske fortellingen i Evangeliet etter Matteus om Jesu lidelse og død; i Matteus 26,49 berettes det hvordan Judas Iskariot, som var en av Jesu tolv disipler, forrådte sin herre med et ømt kyss i Getsemane hage da Jesus skulle utpekes for de romerske soldatene som skulle pågripe ham.

Judaskyss kan også kalles dødskyss, et begrep med en videre symbolsk betydning, både om svikefulle handlinger, et signal om for eksempel en hemmelig dødsdom og hvordan Døden ømt kysser den døende i dødsøyeblikket. Varianter av judas- eller dødskyss forekommer i flere fortellinger, og en rekke bøker, filmer og annet har tittelen «Dødskysset» og liknende.

På samme måte som judaskyss i kristen og antisemittisk tradisjon kan bety «svik», er selvet navnet Judas blitt ensbetydende med «forræder». Navnet har også gitt opphav til begreper som «judaspenger», det vil si blodpenger eller belønning for forræderi, og «judasfarge» om rød hårfarge.

Se også
-------

* Judas
* Judaspenger, blodpenger
* Dødskyss

Referanser
----------

1. ↑  Matteus evangelium om Jesu lidelse og død[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kiss of Judas Iscariot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Gianmaria Bruni** (født 30. mai 1981 i Roma) er en italiensk racerfører som i 2004 kjørte Formel 1 for Minardi. Han kjørte 18 løp og hadde tre fjortendeplasser som beste resultat.

I en alder av ti, løy Bruni om alderen sin (tolv var det yngste en kunne være for å delta) til direktøren for La Pista d'Oro, en gokartbane i Roma, for å kunne begynne sin amatør gokart karriere.

Hans første erfaring med racerbiler var i det italienske Formel Renault Campus i 1997. Det vant han tittelen i 1998 og gikk videre til Europas Formel Renault 2.0. Han vant den europeiske tittelen i 1999, og gikk til Britisk Formel 3, hvor han kom på femte i 2000 og fjerde i 2001. Etter en rakke forskjellige lignende serier i Europa som Euro Formel 3000, fikk han oppmerksomheten til Minardi, som testet han i 2003. Det største problemet i karrieren hans kom da han måtte finne nok sponsorer for å kunne kjøre for Minardi i 2004.

Bruni gjorde det, og kjørte for Minardi i Formel 1-sesongen 2004, selv om han strevde i en bil som var mindre utviklet enn de andre bilene på griden.

Resultater
----------

### Fullstendige Formel 1-resultater

(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer **pole position**, resultater i kursiv indikerer *raskeste runde*)

| År | Team | Chassis | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Plass | Poeng |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | EuropeanMinardi Cosworth | MinardiPS03 | CosworthCR-3 3,0 V10 | AUS  | MAL  | BRA  | SMR  | ESP  | AUT  | MON  | CAN  | EUR  | FRA  | GBR  | GERTD | HUNTD | ITATD | USATD | JPNTD |  |  | **–** | **–** |
| 2004 | Minardi Cosworth | MinardiPS04B | CosworthCR-3 3,0 V10 | AUSRet | MAL14 | BHR17 | SMRRet | ESPRet | MONRet | EUR14 | CANRet | USARet | FRA18 | GBR16 | GER17 | HUN14 | BELRet | ITARet | CHNRet | JPN16 | BRA17 | **25.** | **0** |

Se også
-------

* Liste over Formel 1-førere

Referanser
----------

1. ↑   pantheon.world[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gianmaria Bruni – Driver Database Rediger på Wikidata

Portal: Formel 1
**Likelønnskomitéen** var en komité som besto av representanter fra myndighetene og arbeidsgiver- og arbeidstakersiden nedsatt av Stortinget i 1949 for å utrede likelønnsspørsmålet i Norge. Bakgrunnen var andre verdenskrig og den drastiske økningen av kvinner i arbeidslivet som førte til et større fokus på kvinners lønnsnivå som stort sett lå langt under mannens. I tillegg førte den økonomiske veksten etter krigens slutt til at kravet om likestilling mellom kjønnene økte, inkludert kravet om likelønn. Den direkte henvendelsen til Stortinget om oppnevning av en komite kom fra Norske Kvinneorganisasjoners Samarbeidsnemd i 1946. Det var allikevel ikke før i 1948 da sosialøkonom Johan Vogt i sin utredning *Kvinnearbeid og Kvinnelønninger* anbefalte opprettelse av en likelønnskomité som kunne jobbe mer nærgående med spørsmål omkring kvinner og lønn at Stortinget nedsatte en slik komité.

Likelønnskomiteen bestod av fylkesmann Alf Frydeberg, Underdirektør Signy Arctander, cand. oecon Alfhild Hertzberg, sekretær Ragna Karlsen, konsulent Bergliot Lie, forretningsfører P. Mentsen, sekretær Gullborg Nyberg (inntil 1955), stortingsrepresentantene Rakel Sewerin (inntil 1954), Magnhild Hagelia (fra 1953), direktør A.P. Øsberg, direktør L.W. Aagaard og kontorsjef Lars Aarvig.

Komiteen hadde tre oppgaver, å skaffe best mulig oversikt over kvinnenes lønnsmessige stilling i de viktigste delene av arbeidslivet, å klarlegge lønnsforskjeller skyldtes forhold som kunne begrunnes som rimelige og å drøfte hvilke tiltak man kunne sette i gang på å rette opp i de misforhold som komiteen fant.

I tillegg skulle Likelønnskomiteen avgi sin innstilling til om Norge burde ratifisere ILOs konvensjon nr. 100  om likelønn. I 1958 var innstillingen fra Likelønnskomiteen ferdig, og den anbefalte Norge å ratifisere likelønnskonvensjonen. Arbeidsgiversiden i komiteen var ikke enig i dette utfallet og hadde en egen kommentar om dette i innstillingen. Stortinget ratifiserte likelønnskonvensjonen året etter. Likelønnskomiteen anbefalte også Norge å opprette et permanent likelønnsråd som skulle ha i oppgave å fremme arbeidet med likelønnspørsmålet. Dette førte til opprettelsen av Likelønnsrådet i 1959.

Referanser
----------

1. ↑  Svendsen, Arnljot Strømme (28. september 2014). «Johan Vogt - 2». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 24. november 2017.
2. ↑  «ILO.org».
3. ↑  «Likelønnsrådet». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 28. september 2014. Besøkt 26. oktober 2017.

Kilder
------

* Olsen, Sissel Tove: Problemer omkring likelønn i norsk industri, 1950 - 1970, hovedoppgave fra 1979, Universitetet i Oslo
* Valla, Gerd Liv: Likelønnens elendighet, hovedoppgave i statsvitenskap fra 1977, Universitetet i Oslo
* Innstilling fra Likelønnskomitéen, 1959
**McKeeva Bush** (født 20. januar 1955 i West Bay) en politiker fra Caymanøyene som var førsteminister fra 2009 til 2012.

Bush har hatt sin syvende periode i den lovgivende forsamlingen på Caymanøyene og har representert distriktet West Bay i den lovgivende forsamling på Caymanøyene kontinuerlig siden 1984. 

Bush ble utnevnt til æresdoktor og ble tildelt en mastergrad i humaniora fra International College i Caymanøyene, og har alltid vært involvert i det caymanske samfunnet, ungdom og menighetsarbeid. Dronning Elizabeth II utnevnte ham til offiser av Order of the British Empire i 1997 på grunn av hans arbeid for samfunnet på Caymanøyene og hans suksesser i regjeringen. 

Bush ble valgt til statsminister i Cayman Islands ved valget i 2009. Tidligere fungerte han som minister med ansvar for finansielle tjenester, turisme og utvikling i regjeringen utgått fra United Democratic Party. Han var minister for turisme, miljø og transport fra november 2000 til november 2001.

Bush var også leder for den politiske opposisjonen på Caymanøyene mellom mai 2005 og til mai 2009. I november 2001 var han en av grunnleggerne av United Democratic Party. Bush er en selvstendig næringsdrivende, og han er direktør og aksjonær i selskapet Cambridge Real Estate Company.

Han er gift med Kerry Bush, de har to barn sammen, datteren Tonya og sønnen Barry.

Referanser
----------

1. ↑   The London Gazette 54625, side(r) 25[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Olav Andersen Gauslaa** (født 14. april 1881 i Gauslå i Herefoss, død 23. september 1966) var en norsk sjømann og bygningssnekker, aktiv i arbeiderbevegelsen, - i Arbeiderpartiet og Norges Kommunistiske Parti.

Gauslaa begynte som visergutt, før han dro til sjøs. Siden ble han bygningssnekker og etter hvert tilsynsmann for det kommunale bygningsvesenet i Solum. Der var han også rasjonaliseringssjef i halvannet år. I tillegg drev han gjennom 19 år et bruk i Kilebygda.

Han ble i 1902 medlem av Kilebygdens arbeiderforening, som den gang var under ledelse av Arbeiderdemokratene. I 1909 var Gauslaa blant dem som sørget for at foreningen ble meldt inn i Arbeiderpartiet. Han satt selv i mange år som formann.

Gauslaa var medlem av Solum herredsstyre fra 1910 til 1927, og senere fra 1931. Gjennom 14 år var han medlem av formannskapet.

Ved den store partisplittelsen i 1923 fulgte han fløyen som støttet Kominterns linje, og ble medlem av det nye Norges Kommunistiske Parti.

Han var far til NKU-lederen og motstandsmannen Arne Gauslå.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no, oppført som Olav Andersen Gauslaa[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Olav Gauslaa, (14.april 1881 - 23.september 1966)»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Dødsårsakregisteret, www.digitalarkivet.no, oppført som Olav Gauslå[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Gauslå, Olav», *Arbeidernes Leksikon*, bind III, Oslo 1933

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
***Judge Not; or The Woman of Mona Diggings*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Robert Z. Leonard.

Handling
--------

Den fattige Molly Hanlon blir venn med den korrupte gambleren Lee Kirk, og de gifter seg med hverandre i en falsk seremoni. Men Molly møter også Miles Rand, sønnen til dommer Rand, hvis åpenbare tiltrekning for henne oppmuntrer Kirk til å svindle ham for masse pengene. Den samme dagen som Molly får vite at ekteskapet hennes ikke er lovlig, brenner spillehulen ned og Kirk antas å være død.

Etter å ha stukket av med Kirks penger, reiser Molly østover hvor hun møter Miles - nå en distriktsadvokat. Til tross for innvendingene fra dommer Rand, går Molly med på Miles sitt frieri. Men etter at Kirk ankommer byen, avbryter Molly forlovelsen med Miles. Når Kirk kommer inn i leiligheten hennes gjennom et vindu, dreper Molly ham i panikk. Dermed blir hun arrestert for drap. Den fremdeles trofaste Miles forsvarer henne i rettssaken mot henne.

Skuespillere
------------

* Julia Dean som Molly Hanlon.
* Harry Carter som Lee Kirk.
* Harry Carey som Miles Rand.
* Marc B. Robbins som dommer Rand.
* Kingsley Benedict som Clarence Van Dyne.
* Joseph Singleton som en minister.
* Paul Machette som Texas Joe.
* Lydia Yeamans Titus som en tjenestepike.
* Walter Belasco som en bar-eier.

Referanser
----------

1. ↑  Judge Not; or, The Woman of Mona Diggings

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Judge Not; or The Woman of Mona Diggings* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Judge Not; or The Woman of Mona Diggings* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Judge Not; or The Woman of Mona Diggings* på American Film Institute Rediger på Wikidata
*For andre betydninger av ordet/navnet Paristraktaten, se pekersiden Paris-traktaten*
Europa i 1811. Fargekoder:   
 - Mørk blå - Det franske keiserdømme,  
 – Lys blå – Franske vasallstater,  
 – Blågrå – Stater som deltok i fastlandssperringen  
Storbritannia og Portugal var tilnærmet de eneste land i Europa som ikke ble formelt dekket av blokaden
**Parisavtalen** var en fredsavtale mellom Frankrike og Sverige, den avsluttet den svensk-franske krigen (1805-1810) og ble undertegnet den 6. januar 1810, etter Sveriges tap mot Russland (alliert av Napoleons Frankrike) under finskekrigen i 1808-1809. 

Russland hadde vært alliert med Sverige under den tredje og den fjerde koalisjonen mot Frankrike, men etter tapet i slaget ved Friedland og freden i Tilsit ble landet tvunget inn i en allianse med Frankrike. Russland krevde så at Sverige sluttet seg til kontinentalblokaden og da Sverige nektet angrep Russland den finske delen av Sverige.

Etter nederlaget i krigen mot Russland måtte Sverige gi etter, både ved en hard fredsavtale hvor landet mistet Finland, freden i Fredrikshamn og landet måtte slutte seg til kontinentalblokaden ved fredsforhandlingene med Frankrike. Kort etter signeringen av avtalen ble den franske marskalken Jean Baptiste Bernadotte valgt som ny kronprins i Sverige (etter den avdøde Christian August).

Freden som fulgte Parisavtalen varte inntil Napoleon nektet Sverige å annektere Norge, da Danmark-Norge også var alliert av Frankrike. Dette ble etterfulgt av fransk okkupasjon av svensk Pommern i januar 1812 grunnet landets brudd på kontinentalblokaden og i april 1812, Sveriges inngåelse av Petersburgavtalen med Russland, mot Frankrike.
**Tatjana Stepanovna Jembakhtova** (russisk: Татьяна Степановна Ембахтова, født 17. januar 1956) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Jembakhtova vant en olympisk bronsmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det sovjetiske damelaget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant tre kamper og tapte to og med seks poeng ble de nummer tre på tabellen, ett poeng bak Tsjekkoslovakia og to bak Zimbabwe. Embasjova spilte fire kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse Bronse i landhockey, damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, oppført som Tatyana Yembakhtova, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID ye/tatyana-yembakhtova-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tatjana Embasjova – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tatjana Embasjova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Petter Heggstad** (født 22. oktober 1891, død 30. september 1967) var gårdbruker på Heggstad i Inderøy kommune og ordfører i Sandvollan kommune fra 1926 til 1928. Han representerte Bondepartiet , og var også NS-oppnevnt ordfører 1942–45 Han var sønnesønn av Peter Hægstad som var ordfører i Inderøy 1876–85.

Heggstad gikk på Sund folkehøgskole 1908–09, og på Mære landbruksskole 1910-11. Han var den første formannen i Sandvollan bondelag da dette ble stiftet i 1921, og kona Ingebjørg var den første lederen av Sandvollan bondekvinnelag i 1935. Han var skolestyreformann 1932–37. Han var aktiv i rettssaken som bønder i Inderøy/Sandvollan førte om seterrettigheter i Verranfjellene i 1931 og 1936, og satt etter rettsseieren i det første fjellstyret for Verran.

Heggstad var kjent for å være glad i å reise, og gjennomførte sykkelferier i store deler av Sør-Norge. Han traff sin kone Ingebjørg Bringa fra Telemark på en slik reise. Han eide også en av de første personbilene på Sandvollan, og fikk i 1920 tillatelse fra herredsstyret til å bruke den på kommunale veier.

På samme måte som andre ordførere sendte han i 1941 en rapport til Innenriksdepartementet om hvordan aprildagene i 1940 hadde forløpt. Disse rapportene ble offentliggjort i april 2020.

Under landssvikoppgjøret i 1946 ble Heggstad dømt til 8 måneders fengsel og 17 500 kr i bot.

Referanser
----------

1. 1 2  O.Sa. «70 år». *Trønder-Avisa*, 20.10.1961
2. ↑  «Petter Heggstad» [dødsannonse]. *Trønder-Avisa*, 3.10.1967
3. ↑  Folketelling 1900 for 1729 Inderøy herred Hegstad; Digitalarkivet
4. ↑  Sakshaug, Ingvald (1973). *Inderøyboka. Ei bygdebok om Inderøy, Røra og Sandvollan. Bd. 1, del 1*. Inderøy. s. 379.
5. 1 2  Olav Andreas Moen. «Hustad/Sandvollan kommune 1907 -1962». *Eynni Idri; årbok utgitt av Inderøy museums- og historielag*, 1998
6. ↑  *Sund folkehøgskule: Stjørdal 1868 - 2dre november - Inderøy 1928 : eit minneskrift*. [Steinkjer]: [Folkehøgskulen]. 1928. s. 234.
7. ↑  Folketelling 1910 for 1731 Sparbu herred Peter Hegstad; Digitalarkivet
8. 1 2  Sakshaug, Ingvald (1864-1946) (1973). *Inderøyboka: ei bygdebok om Inderøy, Røra og Sandvollan. Bd. 1, del 2*. [Inderøy]: [s.n.] s. 78, 422.
9. ↑  Kvaale, Kjetil (1889-1984) (1973). *Frå farne tider*. [S.l.]: [s.n.] s. 141.
10. ↑  *Nord-Trøndelag 1920.10.18*. Steinkjer. 1920-10-18.
11. ↑  Ordførerrapportene våren 1940; digitalarkivet.no
12. ↑  Nord-Trøndelag og Inntrøndelagen, torsdag 31. januar 1946