recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bolighus med svalgang i Hol i Buskerud
Svalgangshus fra Østerdal, nå på Glomdalsmuseet.
**Svalgang** eller **sval** betegner en overdekket gang eller utbygg på siden av et hus. Den kan være lukket, delvis åpen eller helt åpen og bygget i stavverk eller bindingsverk, delvis også i lafteverk. Vanligvis er trappen(e) lagt til svalgangen. Svalgangen på langsiden av et hus kan også tjene som korridor og adkomst til rom i begge etasjer.

Navnet antas å komme av norrønt *svalr*, kjølig, og en svalgang er ikke oppvarmet.

Svalganger finnes eller fantes rundt ytterveggene i mange stavkirker. De var lett fornybare konstruksjoner som hadde til formål å beskytte veggene mot klimapåkjenninger, men de kan også ha tjent som møtesteder eller «venterom» for kirkegjengere som møtte stengte dører. Svalgangene var av stavkonstuksjon, lukket eller med åpninger i form av dvergarkader, men fundamentert på sviller uavhengig av selve kirken. De forfalt raskt, mange ble dårlig vedlikeholdt, og de fleste forsvant derfor etter hvert. Stavkirkene i Borgund, Hopperstad, Heddal, Eidsborg, Fantoft og Gol har opprinnelige eller rekonstruerte svalganger. På Urnes stavkirke er svalgangen bevart foran vestfronten. På flere andre stavkirker er spor etter forsvunne svalganger synlige i form av tapphull etter sperrer i ytterveggenes staver eller tiler. 

Loftet var en tradisjonell bygning på norske gårder i middelalderen og mot moderne tid, og har ofte svalgang på tre eller fire sider i andre etasje, noen ganger også foran fasaden i første etasje. 

Svalgangshus var vanlig i Norge fra ca. 1600, som bolighus både på landet og i byene.

Referanser
----------

1. 1 2  svalgang Riksantikvaren, besøkt 28. august 2014

Litteratur
----------

* Ahlstrand, Jan Torsten.; *Arkitekturtermer*. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0

Eksterne lenker
---------------

* (en) Galleries (architecture) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Melanie Faißt
**Melanie Faißt** (født 12. februar 1990 i Titisee-Neustadt) er en tysk skihopper. Hun representerer SV Baiersbronn.

Hun debuterte internasjonalt med 23.-plass (av 41 deltakere) i et FIS-renn (sommer) i Meinerzhagen 24. august 2003. I kontinentalcupen (sommer) er hennes beste plassering 2.-plass i Pöhla 12. august 2009. I vintercupen er 4.-plass i Toblach 23. januar 2008 hennes beste plassering. Sammenlagt i kontinentalcupen (vinter) ble hun nummer 20 i sesongen 2005-06.

Faißt har deltatt i junior-VM i 2006, 2007, 2008 og 2010. Hennes beste plassering er 4.-plass i Zakopane i 2008.

Hun ble tysk mester individuelt i 2006 og tok bronsemedalje i 2007. I lagkonkurranse ble hun tysk mester i 2009.

Under VM på ski 2011 i Holmenkollen kom hun på niendeplass i normalbakke. Daniela Iraschko vant dette rennet, foran Elena Runggaldier og Coline Mattel.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Melanie Faißt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Melanie Faißt – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Melanie Faißt – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Grays** (eller Grays Thurrock) er den største byen og enhetlig myndighet i distriktet Thurrock i Essex, England. Thurrock har 17 sognekirker innenfor de tradisjonelle kirkesognene til den engelske kirke. Byen er rundt 32 km øst for London på nordbredden av elven Themsen og 3,2 km øst for motorveien M25. Dens økonomi er knyttet til industrien i London havn, dens egne kontorer, detaljhandel og Lakeside Shopping Centre. Blant severdigheter i byen finner man Thameside Theatre og Thurrock History Museum. Nær byen finner man landsbyen Purfleet med en rekke vernede bygninger.

Byens navn kommer fra en eldre skrivemåte av slektsnavnet Grey. Herregården Grays Thurrock var denne adelsslektens sete. Slekten nedstammet fra Henry de Grai, en etterkommer av den normanniske ridder Anchetil de Greye, som ble gitt herskapsgården Grays Thurrock i 1195 av Rikard Løvehjerte. Samuel Pepys nedtegnet i sin berømte dagbok at han besøkte Grays den 24. september 1665 og skal ha kjøpt fisk fra en lokal fisker.

Den lokale fotballklubben er Grays Athletic FC, som spiller sine hjemmekamper på Bridge Road Stadium.

Referanser
----------

1. ↑  Moncrief, A.R. Hope; Bruhl, L. Burleigh (1909): *Essex*. Adam and Charles Black. s. 107.
2. ↑  When Samuel Pepys visited Grays, *Thurrock Gazette* 26. september 2012

Litteratur
----------

* Evans, Brian (2004): *Grays Thurrock, A History*, Phillimore, ISBN 1-86077-305-2.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Grays, Essex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Thurrocks lag for lokalhistorie
* Grays

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**De fire moderniseringer** (kinesisk: 四个现代化/四個現代化, pinyin: *Sì ge xiàndàihuà*) er et økonomisk reformprogram i Folkerepublikken Kina som går tilbake til 1975 og den kinesiske statsminister Zhou Enlai. I 1978, to år etter Mao Zedongs død, besluttet det kinesiske kommunistparti seg for å virkeliggjøre dette programmet, som tok sikte på modernisering av landets industri, landbruk, forsvar, og dets vitenskap og teknikk.

De første endringene fant sted på landet. Folkekommunene ble oppløst og jorden gitt tilbake (om enn bare som forpaktet land) til bøndene; dermed skapte man grunnlaget for en jordbruksproduksjon som skapte overskudd over produksjonskvotene. Dette overskuddet kunne bøndene selge med gevinst på markedene. På mindre enn åtte år ble landbefolkningens gjennomsnittsinntekt tredoblet. 

Men det ble opprettelsen av spesielle økonomiske soner i flere av kystprovinsene fra og med 1980 som ble motoren for det kinesiske økonomiske under. Man tillot både grunnleggelse av private bedrifter og skapte de rettslige rammebetingelser for tilstramning av utenlandske investeringer. 

Snart skulle kinesiske borgerrettsforkjempere kreve mer. En av dem, Wei Jingsheng, krevde mot slutten av 1978 i en dazibao ved den såkalte Demokratimuren utenfor et bussdepot sentralt i Beijing en «femte modernisering»: Innføring av demokrati. Dette kravet ble møtt med resolutt undertrykkelse av aktivistene.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Melanie Gould** (født i Alaska, USA) er en amerikansk hundekjører fra Talkeetna, Alaska, USA. 

Gould vokste opp i Alaska, men flyttet til Colorado og jobbet der i seks år før hun flyttet tilbake til Alaska i 1998.

Hun startet med hundekjøring i 1998, og i 2000 debuterte hun i Iditarod med en 64.-plass. Totalt har hun deltatt 6 ganger i verdens lengste hundesledeløp, og hennes beste plassering kom i 2006 da hun ble nummer 18.

Melanie Gould har også deltatt i kortere hundesledeløp som Nome Council og Kobuk 440.

Plasseringer i Iditarod
-----------------------

| År | Plassering | Tid |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 64 | 14 døgn, 07 timer og 05 minutter |
| 2002 | 37 | 11 døgn, 21 timer og 33 minutter |
| 2003 | 25 | 11 døgn, 13 timer og 54 minutter |
| 2004 | 23 | 10 døgn, 17 timer og 28 minutter |
| 2005 | 23 | 10 døgn, 19 timer og 04 minutter |
| 2006 | 18 | 10 døgn, 04 timer og 10 minutter |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Melanie Gould – Iditarod Trail Sled Dog Race Rediger på Wikidata
* Biografiside fra Cabela
* Offisiell Hjemmeside
**Robert L. Capers** (født 1971) er U.S. attorney for Eastern District of New York.Før han ble utnevnt til U.S. attorney var han senioradvokat i distriktets seksjon for offentlig integritet, der han håndterte komplekse etterforskninger og aktorater som involverte offentlige tjenestemenn som misbrukte sine stillinger og offentlig tillit.

Tidlig liv og utdannelse
------------------------

Capers ble født i 1971 i Bronx. Hans far var kriminaletterforsker for, og hans bror er nå pensjonert fra, New York Police Department. Han fikk sin bachelorgrad i 1992 fra New York University, der han var medkaptein for basketballaget. I 1996 han fikk sin juristgrad fra Albany Law School.

Karriere
--------

Før han ble føderal påtalejurist for Eastern District of New York i 2003, var Capers sjef for narkotikaseksjonen i International Narcotics Strike Force. Han hadde vært aktor for Manhattan District Attorney's Office, og deretter assisterende sjef for narkotikaseksjonen og fungerende assisterende sjef for seksjonen for generell kriminalitet. Han var også assisterende U.S. attorney. 

I mai 2015 kunnegjorde senator Chuck Schumer sin støtte til Capers om å bli den neste U.S. attorney for Eastern District, som etterfølger til Loretta Lynch, som ble føderal generaladvokat i april 2015. I oktober 2015 nominerte president Barack Obama Capers til stillingen. Han ble godkjent av Senatet til embedet 15. desember 2015, og tatt i ed 4. januar 2016.

Referanser
----------

1. 1 2  "Meet the U.S. Attorney: ROBERT L. CAPERS", The United States Attorney's Office, Eastern District of New York
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. 1 2 3  Casey, Nicholas (8. oktober 2015). «Robert Capers, Brooklyn Prosecutor, Nominated for U.S. Attorney Post». *The New York Times* **(engelsk)**. ISSN 0362-4331. Besøkt 19. september 2020. «Robert L. Capers, a federal prosecutor in Brooklyn, was nominated by the White House on Thursday to be the next United States attorney for the Eastern District, which covers Brooklyn, Queens, Staten Island and Long Island.»
4. ↑
5. 1 2 3   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 22. desember 2015. Besøkt 21. januar 2017.
Tittelsiden til *A Brief description of the Fifth Monarchy or Kingdome* («En kort beskrivelse av Det femte Monarki eller Kongerike») av William Aspinwall (1653).
**De fire verdensmonarkier** var en periodeoppdeling av verdenshistorien som var utbredt i den kristne kulturkretsen opp gjennom middelalderen og tidlig moderne tid, før den gikk av bruk i løpet av opplysningstiden. Oppdelingen ble introdusert av den spanske teologen Orosius i *Historiarum adversus paganos libri septem* (*Historie mot hedningene i syv bøker*) fra ca. 417.

Med utgangspunkt i profeten Daniels utlegning av Nebukadnesars drøm i *Daniels bok* opprisset Orosius fire verdensmonarkier som hadde avløst hverandre og ville bli etterfulgt av dommedag og deretter Guds rike. Det dreide seg om:

1. Assyria
2. Persia
3. Hellas
4. Romerriket

I Danmark ble oppdelingen brukt så sent som i Ludvig Holbergs *Synopsis Historiæ Universalis* fra 1733.

Se også
-------

* Seks verdensaldre

Referanser
----------

1. ↑  Nettbibelen: *Daniels bok* 2:36-45

Litteratur
----------

* Hasel, Gerhard F. (1979): «The Four World Empires of Daniel 2 Against its Near Eastern Environment» i: *Journal for the Study of the Old Testament* **4**, s. 17-30
* Capp, Bernard (1972): *Fifth Monarchy Men: Study in Seventeenth Century English Millenarianism*, Faber ISBN 0-571-09791-X
* Walton, John H. (1986): «The Four Kingdoms Of Daniel» i: *JETS* **29**, s. 25-36.

Eksterne lenker
---------------

* *Utopian and Historical Thinking: Interplays and Transferences* (PDF)
Latvias nasjonalbiblioteks foajé. I bakgrunnen skimtes boktårnskonstruksjonen.
Ziedonis konsertsal som også kan brukes som auditorium eller til filmfremvisning og konferanser.
**Latvias nasjonalbibliotek** (Latvijas Nacionālā bibliotēka) er Latvias nasjonalbibliotek beliggende i hovedstaden Riga.

Biblioteket ble grunnlagt i august 1919 etter at den uavhengige republikken Latvia var blitt etablert i 1918. Bibliotekets første leder var bibliotekar og grunnlegger av Latvias vitenskapelige bibliografi, Jānis Misiņš.

Samlinger
---------

Biblioteket har over 4 millioner enheter og inneholder primært publikasjoner fra Latvia og utlandet omhandlende Latvia og det latviske folk. Spesialsamlinger som inngår er blant andre letonica, sjeldne bøker, manuskripter, kunst, musikk, småtrykk og kart. Bøkene har tidligere vært spredt utover flere bygninger.

Gaismas pils
------------

Nasjonalbibliotekets nye bygning *Gaismas pils*, eller Lysslottet, ligger på Mūkusalas iela 3 tett på Daugava på den andre siden av Rigas gamleby. Den er tegnet av den latviskfødte arkitekt Gunnar Birkerts, som har latt seg inspirere av latvisk folklore.

Bygningen er på over 40 000 m², og har 13 etasjer, hvorav de øverste to har panoramautsikt og kan brukes til kulturelle arrangementer samt til utleie. Der er ca. 1000 leseplasser fordelt på forskjellige lesesaler, samt magasinplass til i alt ca. seks millioner trykte enheter.

I bygningens atrium har arkitekten utviklet en fem etasjer høy glasskonstruksjon, som skal fylles med flere tusen bøker – gaver fra folk i inn- og utland. Bygningen har også sin egen konsertsal – Ziedonis – med 400 plasser. Dertil kommer et konferansesenter samt utstillingsområder.

Bygningen åpnet offisielt den 29. august 2014 under oppsyn av president Bērziņš, samt en rekke utenlandske gjester, deriblant prinsesse Laurentien av Nederland.

Referanser
----------

1. ↑  «*Facts from NLL history*, lnb.lv. Besøkt 14. spet. 2014». Arkivert fra originalen 25. mars 2015. Besøkt 14. september 2014.
2. 1 2  *Latvian National Library Foundation*, gaisma.lv. Besøkt 14. sept. 2014
3. ↑  *Latvia celebrates opening of new National Library*, publiclibraries2020.eu. Besøkt 14. sept. 2014 Arkivert 1. januar 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (lv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National Library of Latvia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC
 |
Yōkai
**Yōkai** (妖怪, «ånder» eller «fabelvesen») er en type *obake*, skapninger fra japansk mytologi som varierer fra de onde oni til de slue kitsune eller snøkvinnen Yuki-onna. Noen er delvis dyr og delvis menneskelig, som f.eks. kappa og tengu). Yōkai har overnaturlige krefter, og møter med mennesker kan få fatale utfall (for menneskene).

Typer
-----

*Yōkai* eksisterer i mange ulike former i den japanske mytologien:

### Dyreånder

I Japan finnes det mange dyr som blir sett på som innehavere av magiske evner. De fleste av disse er *henge* (変化), hamskiftere, som ofte imiterer mennesker, i hovedsak kvinner. Noen av de mest kjente dyreyōkai er:

* *Tanuki*
* *Kitsune* (rever)
* Villsvin
* *Hebi*, (slanger)
* *Mujina*
* Katter (kalt *bakeneko* eller *nekomata* når de får sine magiske krefter)
* *Ōkami*, (ulver)
* *Tsuchigumo* (kjempeedderkopper)Kitsune

### Oni

En av de mest kjente skikkelsene i japansk mytologi er *oni*, som er en slags troll som holder til i fjellene, vanligvis med rød, blå, brun eller svart hud, to horn på hodet, og en bred munn med skarpe tenner, i tillegg til å være kledd i et lendeklede av tigerskinn. De bærer ofte jernklubber eller store sverd. Oni blir oftest beskrevet som onde.

### Tsukumogami

*Tsukumogami* er vanlige husholdningsartikler, som har blitt levende i forbindelse med deres hundreårsdag. Dette kan f.eks. være *bakezouri* (stråsandaler), *karakasa* (gamle paraplyer), *kameosa* (gamle sakekrukker), og *morinji-no-kama* (tekjeler).

### Menneskelige ånder

Mange yōkai var opprinnelig vanlige mennesker, som er blitt forvandlet til noe forferdelig og grotesk. *Futakuchi-onna* (二口女), får en ekstra munn i bakhodet, som inntar måltider ved å bruke kvinnens hår som en slags fangarmer. Denne tilstanden skyldes en kvinnes ekstreme bekymring over sin figur, og er bare ett av mange eksempler på ekstreme følelser som forårsaker overnaturlige endringer av mennesker. Andre eksempler på menneskelige yōkai er *rokuro-kubi* (mennesker som kan forlenge halsen om natten), *ohaguro-bettari* (en skikkelse, vanligvis en kvinne, som snur seg for å avsløre et ansikt bestående kun av en mørk munn), *dorotabou* (det gjenoppståtte liket av en bonde, som hjemsøker sitt misbrukte landområde), og mange fler.

### Diverse

Det er uendelig mange *yōkai* som er for bisarre til å passe inn i noen kategori. Eksempler er *abura-zumashi*, en ånd med et hode som minner om en potet eller stein, og som drikker olje; amikiri, en skapning viss eneste mening med dens eksistens er å kutte opp myggnetting; og ushioni, en kudemon som av og til blir beskrevet å ha kropp som en gigantisk edderkopp.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL
 |
«Salamander» har flere betydninger.
Ildsalamander fra manuskriptet Kodeks Wiener Diskudires, folio 423 recto, før 512 f.Kr.
Norges grunnlov av 1814: her sees Hans Jacob Stangs lakksegl i midten på andre rad ovenfra. Originalteksten til Grunnloven, som eidsvollsmennene signerte 17. mai 1814 og satte sine respektive segl på, oppbevares i Stortingsarkivet.
**Salamander** er i folketroen, og som symbol, navnet på en skapning med en øgle-lignende form, som vanligvis knyttes til det klassiske elementet ild. 

I Paracelsus sitt verk om alkymi, er salamander beskrevet som ildens elementærånd. De andre elementæråndene var, ifølge Paracelsus, undiner, som er vannets ånder, sylfer, som er luftens ånder, og gnomene, som er jordens ånder.

Romeren Plinius den eldre (død år 79) skrev ned myten om salamanderen som kan slukke ilden med den kalde kroppen sin og uten å brenne seg. Bildet av salamanderen i flammene ble til et symbol, bl.a. på Jesu oppstandelse. Salamanderen i flammene finnes fortsatt i dag flere steder i det franske kongeslottet Fontainebleau, fordi Frans I (død 1547) brukte salamanderen som sitt personlige symbol. 

Salamanderen i flammene er også brukt som figur i våpenskjold, blant annet i det noe overlessede våpenseglet til sogneprest Hans Jacob Stabel, som han som eidsvollsmann satt på Grunnloven av 17. mai 1814. Salamanderen i flammene står i 2. felt av det kvadrerte skjoldet. Han hadde trolig laget dette våpenskjoldet selv, og med en kristen symbolikk i tankene, da det ikke er kjent at andre i slekten Stabel brukte det.

Referanser
----------

1. ↑  «Dokumentet Grunnlova av 17. mai 1814» **(norsk nynorsk)**. Stortinget. Besøkt 28. mars 2022.

Se også
-------

* Gerrymandering

Litteratur
----------

* *Fotolitografisk Gjengivelse af det i Storthingets Arkiv opbevarede Original-Haandskrift af Kongeriget Norges Grundlov af 17.de Mai 1814* (viser eidsvollsmennenes segl)
* Ottfried Neubecker: *Heraldik. Kilder, brug, betydning*, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
**De fire hundre** (gresk: οἱ τετρακόσιοι, *hoi tetrakósioi*) var et kortlivet oligarki som hadde makten i Athen under Peloponneskrigen, fra juni til september 411 f.Kr. etter **det athenske kuppet i 411 f.Kr**. Oligarkiet ble initiert av Alkibiades' lovnad, sommeren 412 f.Kr. om å skaffe persisk hjelp for athenerne mot Sparta, i bytte mot at oligarkiet styrte i stedet for demokratiet. Bevegelsen var anført av et antall velstående athenere, som hadde maktposisjoner i den athenske hæren ved Samos, i samarbeid med Alkibiades. Forhandlingene med Alkibiades falt sammen, da det viste seg at han ikke klarte å levere det han lovte, men lederne av den oligarkiske bevegelsen fortsatte med sine planer, og klarte til slutt å overta kontrollen i Athen.

Etter en finansiell krise etter den athenske hærens feilslåtte Sicilianske ekspedisjon i år 413 f.Kr. begynte noen høytstående athenere – som lenge hadde mislikt det brede demokratiet i bystaten – å ønske en oligarkisk stat ledet av eliten. De mente dette styret ville gi bedre håndtering av utenlands-, finans-, og krigspolitikk.

I mai 411 f.Kr. møttes den athenske folkeforsamlingen, og forsamlingen ble presset til å velge fem menn som der igjen hadde oppgaven om å velge ut 400 menn. Disse 400 skulle herske i Athen for en liten periode, for deretter å overgi makten til en større gruppe på 5000.

Referanser
----------

1. ↑  «Thomas R. Martin, An Overview of Classical Greek History from Mycenae to Alexander». Perseus Digital Library, Tufts University.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Latvisk brun** (*Latvijas bruna*) er den mest vanlige kurasen i Latvia.

Historie og utbredelse
----------------------

Rasen stammer fra det opprinnelige, latviske feet, som er krysset med utenlandske raser. Det systematiske avlsarbeidet startet i 1855, og den første stambok ble utgitt i 1911. I 1922 ble rasen offisielt anerkjent. Opprinnelig var Latvisk brun små med lav melkeproduksjon (1200-2500 kg/år). I 1862 begynte man innkryssing med tysk Angler for å bedre den lokale rasen. På starten av 1900-tallet begynte man med innkryssing av Dansk, rød melkerase. Etter andre verdenskrig har man i tillegg til de nevnte raser også krysset inn Svensk röd och vit boskap. I dag finnes det om lag 60 000 dyr av rasen i Latvia.

Kjennetegn
----------

Rasen er rød/brun, med små horn. Voksne kyr har en gjennomsnittsvekt på 540 kg. Latvisk brun har en middels melkeproduksjon (4357 kg/år) med høyt innhold av protein (3,30 %) og fett (4,45%).

Se også
-------

* Liste over kuraser

Eksterne lenker
---------------

* Breeds of livestock
* N-EURO-CAD
* EFABIS
* AGRARIA
***Yvonne from Paris*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Emmett J. Flynn.

Handling
--------

Den vellykkede danserinnen Yvonne Halbert i Paris blir lei av tantens overvåkenhet over henne, og reiser derfor til Amerika. Underveis, på skipet, møter Yvonne snart fiolinisten Luigi. Hun begynner å danse ved Luigis akkompagnement ved en kabaret i Greenwich Village-distriktet, hvor hun snart blir oppdaget av David Marston - som ønsker å sette henne opp i hans egne produksjoner. Men dette fører også til enkelte komplikasjoner, samtidig som Yvonne ønsker å gifte seg med Lawrence Bartlett - forfatteren av et stykke hun skal danse til.

Skuespillere
------------

* Mary Miles Minter som Yvonne Halbert
* Allan Forrest som Lawrence Bartlett
* Vera Lewis som Tante Marie Provost
* J. Barney Sherry som David Marston
* Bertram Grassby som Harley Pembroke
* Rosemary Theby som Cecile
* E. Alyn Warren som Luigi
* Jack Farrell som Henri Franey

Referanser
----------

1. ↑  YVONNE FROM PARIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Yvonne from Paris* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Latvijas Sociālistiskā partija** («Latvias sosialistparti», *LSP*) er et politisk parti i Latvia grunnlagt i 1994 etter at kommunistpartiet blei forbudt. I sin essens er partiet kommunistisk. 

Partiets leder er Alfrēds Rubiks, han har tidligere vært Rigas borgermester, fagforeningsleder og formann i kommunistpartiet. Han satt fengsla i seks år etter å ha blitt dømt for å ha deltatt i et statskupp. Han kan ikke representere partiet i Saeima da han ikke har tillatelse til å stille til valg. Derimot sitter sønnen Artūrs Rubiks i parlamentet for samme parti. 

Sosialistpartiet får først og fremst sin støtte i den russiskspråklige delen av Latvias befolkning. Spørsmål som har med de etniske russernes rettigheter, som språk og statsborgerskap, er blant de sakene som partiet er særlig opptatt av. Partiet går også inn for at alle som var statsborgere av Latvia i 1990 skal kunne få tilbake statsborgerskapet. Ifølge dagens lovgivning er det kun de som bodde i landet før den sovjetiske okkupasjonen i 1940, samt deres etterkommere, som umiddelbart får statsborgerskap. Alle andre må gjøre seg kvalifisert ved blant annet språktester og andre kvalifikasjonskrav. 

Mellom 1998 og 2003 var partiet medlem av den russiskvennlige alliansen *For menneskerettigheter i et forent Latvia* (*PCTVL*). Ved parlamentsvalget i 2002 fikk denne alliansen 19 prosent av stemmene og 25 av de 100 setene i Saeima. Denne alliansen brøyt imidlertid sammen i 2003. I dag er partiet medlem i alliansen *Harmonisk sentrum* (*SC*).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Latviere
**Latviere** (latvisk: *latvieši*, livisk: *laett*) er et europeisk folk, hjemmehørende i Latvia, hvor det bor i overkant av 1,3 millioner av dem. Latvierne omtaler seg selv med det gamle navnet *Latvji*. Det har trolig sin rot i ordet *Latve*, og det antas å være navnet på en elv som har rent gjennom det som idag er det østlige Latvia. En finsktalende stamme kjent som livere, bosatte seg blant latvierne og endret navnet til *Latvis*, «skogsryddere», som også er navnet som tyske bosettere brukte om disse folkene. Tyske kolonister endret navnet til *Lette*, og kalte opprinnelig den lille kolonien for Livland. Den latinske formen Livonia ble gradvis navnet på den regionen som omfatter dagens Latvia såvel som deler av det sørlige Estland.

Latviere og litauere er de eneste overlevende medlemmer av de balterne, og baltiske språk utgjør en egen grein av den indoeuropeiske språkfamilien.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
***De fire årstider (frise)*** er en brodert frise på 0,58 x 62 meter av Torvald Moseid (1917–2000). Han begynte på verket i 1961 og fullførte det i 1977. Men ideen til verket hadde han hatt helt fra ungdommen. Det er det største teppet fra det 20. århundres Europa og blir sammenlignet med Bayeux-teppet.

Motiver
-------

Motivene i teppet er karakteristiske for Torvald Moseids kunst. Blomster, trær, fugler og mennesker i klassisk ro og i flytende bevegelser. Spirende vår, flammende sommer, gyllen høst og mørk vinter skaper en stor symfoni i tekstil.

Materialer og teknikk
---------------------

*De fire årstider* er sydd med håndspunnet, plantefarget spelsaugarn på ufarget lin. Teknikken er for det meste enkel leggsøm, han legger tråden på bunnstoffet og fester den med små sting. På den måten kan han tegne med tråd.

Museum og mer
-------------

Da teppet ble stilt ut på Kunstindustrimuseet i Oslo, ble det en sensasjon. Folk sto i kø for å komme inn og se teppet. Museet hadde ikke hatt så stor tilstrømning på 60 år, 27 000 personer ville se det. Så mange hadde museet ikke hatt til en utstilling siden Gustav Vigeland stilte ut utkastet til fonteneanlegget i Frognerparken i 1916, året før Moseid ble født. Utstillingen ble forlenget først med noen dager, siden med uker. 

En av de som kom og så teppet på utstillingen, var Kristian Ottosen, direktør i Studentsamskipnaden i Oslo og Universitetsforlaget. På den tiden bygget man et nytt bygg for Universitetsforlaget på Tøyen. Ottosen fikk utvidet bygget med en etasje for å få plass til *De fire årstider* og der havnet teppet etter utstillingen. Rommet ble kalt Torvald Moseids galleri.

Da Universitetsforlaget fusjonerte med Aschehoug, kom teppet i dette forlagets eie. Fra 2006 har det vært utlånt til Setesdalsmuseet på Rysstad, som i første omgang skal ha det til 2008.

Jon-Roar Bjørkvold har foreslått at det bør få en permanent plassering i Den norske opera i Bjørvika.

Eksterne lenker
---------------

* Jon-Roar Bjørkvolds omtale av *De fire årstider* Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
* Omtale av teppet i Fædrelandsvennen Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
* Utstilt på Rysstad
***Madare sefr darajeh*** (persisk: مدار صفر درجه; engelsk: *The Zero Degree Turn*) er en iransk dramaserie på 30 episoder som gikk på iransk TV i 2007. Serien er løst basert på opplevelsene til den iranske diplomaten Abdol Hossein Sardari som reddet livet til flere forfulgte jøder under andre verdenskrig i Frankrike, noe som i ettertid gav ham tilnavnet «den iranske Schindler». Serien var skapt av Hassan Fathi.

Libanon, Frankrike og Ungarn var også involvert i produksjonen. Serien ble svært populær da den gikk på TV i Iran.

Handling
--------

Serien følger skjebnen til den iranske diplomaten Habib Parsa og kvinnen han forelsker seg i, den franske jøden Sara Stroke. Historien er lagt til Paris tidlig på 1940-tallet og viser blant annet tyske nazister som tvinger menn, kvinner og barn med gule stjerner på klærne opp i lastebiler. Habib Parsa bestemmer seg for å gjøre noe både for kvinnen han er forelsket i og andre franske jøder, og utstyrer dem med falske iranske pass. Slik unnslipper Sara, hennes familie og tusener av andre jøder utryddelsen i nazistenes leire.

I rollene
---------

* Shahab Hosseini ... Habib Parsa
* Nathalie Matti ... Sara Astrok
* Mostafa Abdollahi ... Journalist
* Roya Taymourian ... Asieh
* Masoud Rayegan ... Mohammadhoseyn Parsa
* Pierre Dagher ... Behruz fattahi
* Leia Zanganeh ... Zinat-ol-muluk
* Iraj Rad ... Jahangir Homayunpanah
* Atheneh Faghih Nassiri
* Payam Dehkordi
* Rahim Norouzi
* Farrokh Nemati
* Esmaeil Shangaleh
* Fadi Edward
* Hasmiq Taschgian
* Ahmad Saatchian
* Ali Qorbanzadeh
* Kioumars Malek Motiei

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Madare sefr darajeh* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Madare sefr darajeh* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
En nederlandsk «groenlandsvaarder», som betyr *grønnlandsfarer*, et båtskip med sine hvalbåter. Bjelken over hytten er synlig.**Båtskip** er det norske navnet på den nederlandske skipsbetegnelse «**bootschip**», et skip som var utviklet fra de mindre farkostene med fellesbetegnelsen «boot», men som overtok fløytens rolle som hvalfangstfartøy på 1700-tallet.

Helt siden begynnelsen av 1600-tallet hadde nederlenderne drevet hvalfangst i Nordishavet med store skip som sendte ut et stort antall fangstbåter utstyrt med harpun mot hvalene.

De mer rommelige båtskipene ble særlig populære fordi de var bygd med en svær bjelke tverrskips over hytten på det høye akterskipet. Bjelken raget langt utenfor skipssidene og ble brukt som davit for fangstbåtene. Et båtskip kunne føre med seg 6 til 8 fangstbåter. De største båtskipene kunne ha opptil 12 fangstbåter med seg.

Båtskipet hadde stort sett det samme skroget som galioten som er et rundbygget fartøy, men noe større med et høyt akterskip med et bredt akterspeil og riggingen med tre master, antagelig samme rigg som på en fregatt. Akterspeilet var dekorert med ornamenter mellom glassvinduene.

Båtskipet hadde en lengde på 100 til 200 fot, en bredde på 26-30 fot og et deplasement på 50 til 150 lester.

Båtskipene fikk et dobbelt lag planker under vannlinjen, en såkalt *ishud*, samt ekstra dekksbjelker og forsterkning mellom spantene og ytterst ut i baugskipet for å tåle seilas i Nordishavet med mye is som forårsaket et sterkt press og store påkjenninger på skipsskroget. Skipsbyggere måtte gjør de sårbare båtskipene mye mer robuste enn normalt, men det synes å ha lykkes, for ifølge statistikk fra 1700-tallet ble bare 4 % av hvalfangstskipene utsatt for forlis.

Som moderskip førte de med seg fra 4, 6 eller 8 opptil 12 fangstbåter, også kalt hvalbåter og slupper til Nordishavet. Hvalfangerne måtte ro ute i det kalde været selv i kraftig sjø med rundt 50 harpuner, 50 lanser og 60 tau. En slik hvalbåt var ca. 20 fot langt med plass for 6 mann, hvorav 4 roere samt harpunéren og styremann.

Litteratur
----------

* Norsk Sjøfart Bind 1 Kapittel Norsk sjøfart på 1600-tallet, Svein Molaug, 1989 ISBN 82-09-10545-0
* Skeppet, Björn Landström 1961 ISBN 91-37-10287-7

Eksterne lenker
---------------

* De Fluit en het Bootschip
* Dansk hvalfangst i Nordatlanten 1771-1789
Laubeuf Fjord på kartet over AntarktishalvøyaLaubeuf FjordLaubeuf FjordLaubeuf Fjord på kartet over Antarktishalvøya
Laubeuf Fjord sett fra Wormald Ice Piedmont på Adelaide Island. Midt i bildet ligger Webb Island; til venstre lenger unna er Wyatt Island. Fjellene i det fjerne ligger alle på Arrowsmith Peninsula på det antarktiske fastlandet som danner fjordens østre kyst. Foto: Vincent van Zeijst 
**Laubeuf Fjord** er et sund i Antarktis, beliggende mellom Adelaide Island og Arrowsmith Peninsula på Antarktishalvøya. Det er 40 kilometer langt i nord-sør-retning og gjennomsnittlig 16 kilometer bredt. Laubeuf Fjord forbinder Hanusse Bay i nord med Marguerite Bay i sør. Sundet ble oppdaget av Charcots andre ekspedisjon 1908–10 og navngitt etter Maxime Laubeuf, en fransk ingeniør som inspiserte byggingen av motoren til ekspedisjonsskipet «Pourquoi-Pas?».

Det ligger en rekke øyer i Laubeuf Fjord. Den største og nordligste av disse er Day Island, etterfulgt av Wyatt Island noe lenger sør. Enda lenger sør ligger de mindre Webb Island og Pinero Island.

Flere store isbreer kalver ut i Laubeuf Fjord. Fra Arrowsmith Peninsula gjelder det Wardbreen, Vallotbreen og Nyebreen. Fra Adelaide Island kommer den store Shamblesbreen som ender i Stonehouse Bay, en stor bukt på vestsiden av Laubeuf Fjord.

Referanser
----------

1. ↑  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 8181

Eksterne lenker
---------------

* (en) Laubeuf Fjord – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Hanne Benedicte Hambro** (født 29. januar 1956), er forfatter, forteller og lærer. Hambro har gitt ut flere bøker sammen med Hilde Eskild (bl.a. *Livet er som et banantre*, *Den aller første natten*, *Snikk, snakk, snute – en praktisk bok om muntlig fortelling* og *Lese eller fiske* på Ganesa Forlag.

Benedicte Hambro er ansatt som lærer ved Ringerike folkehøgskole i Hønefoss, Buskerud. Hun jobber også som forteller og kursholder i inn- og utland. Hun er datter av psykolog Cato Hambro og pedagog Wenche Hambro, og barnebarn av tidligere stortingspresident fra Høyre C.J. Hambro.

Hanne Benedicte Hambro har også jobbet som journalist og var på 1980-tallet daglig leder i Landsforeningen for trafikkskadde. På 1990-tallet var Hambro med på å starte Røde Kors sitt arbeid med å opplyse barn og unge om det globale flyktningproblemet gjennom prosjektet "På flukt".

Hambro er gift med journalist og politisk konsulent Arnsten Linstad (Ap).

Bibliografi
-----------

* *Livet er som et banantre og andre fortellinger*, 2009
* *Lese eller fiske?*, 2008 (Med Hilde Eskild)
* *Den aller første natten*, 2007
* *Snikk, snakk, snute*, 2005 (Med Hilde Eskild)
* *Livet er som et banantre og andre fortellinger*, 2004
* *Snikk, snakk, snute*, 2002 (Med Hilde Eskild)

Referanser
----------

1. ↑  Ganesa forlag

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Båtmotoravgift** (egentlig avgift på båtmotorer) er en tidligere særavgift til statskassen.

Særavgiften på båtmotorer ble innført i 1978. Avgiften skal bl.a. bidra til å redusere støy og stor fart ved at den skal vri etterspørselen over til mindre motorer. Avgiftsplikten omfatter båtmotorer (framdriftsmotorer) med minst ni hestekrefter (hk), herunder motorer som er innmontert i båt. Avgiftsplikten oppstår som hovedregel ved uttak fra godkjent lager eller ved innførsel. Det gis fritak for avgiften for bl.a. motorer som leveres til bruk i fartøy registrert i fiskebåtregisteret, fartøy registrert i skipsregisteret (med unntak av fritidsbåter) samt forsvarets marinefartøy.

Avgiften er i 2014 på 161,50 kroner per hk. I 2013 var statens inntekter fra båtmotoravgiften 168 mill. kroner.

I revidert nasjonalbudsjett 2014 foreslår Regjeringen Solberg å avvikle båtmotoravgiften med virkning fra 1. juli 2014.

Referanser
----------

1. ↑  Meld. St. 3 (2013–2014) Statsrekneskapen 2013
2. ↑  Finansdepartmentet: Avgiften på båtmotorer fjernes

Eksterne lenker
---------------

* Særavgiftsloven
* Vedtak om særavgifter, 2010
* Forskrift om særavgifter
* Toll- og avgiftsdirektoratet
Luftfoto av øygruppen
**Maddalenaøyene** (italiensk: *Arcipelago della Maddalena*) er en øygruppe i Bonifaciosundet mellom Korsika og Sardinia i Italia. Den består av sju større øyer og flere småøyer.

Geografi
--------

Santo Stefano sett fra Palau
Den største øya er La Maddalena og de andre seks øyene er (fra størst til minst): Caprera, Spargi, Santo Stefano, Santa Maria, Budelli og Razzoli. Bare Maddalena, Caprera og S. Stefano har bosetning.

Maddalenaøyene ligger nær det kjente turiststedet Costa Smeralda og har det samme krystallklare vannet og granittklippene. Øyene har òg et rikt dyreliv. Øyene er en del av nasjonalparken Parco Nazionale Arcipelago di La Maddalena.

Historie
--------

Øyene har vært bosatt siden førhistorisk tid. Romerne kalte øyene for *Cunicularia* og de var et travelt skipsfartområde i det andre og første tusenåret f.Kr. Maddalenaøyene har alltid vært strategisk viktige og var årsaken til en strid mellom Republikken Pisa og Republikken Genova på 1200-tallet. Dette førte til at de ble forlatt i lange tider før gjeterne fra Korsika slo seg ned her i lag med de første bosetterne på Sardinia på 1500-tallet. Napoléon Bonaparte, Admiral Nelson og særlig Giuseppe Garibaldi hadde alle historiske bånd til dette området.

I dag
-----

I dag er det en marinebase for NATO med amerikanske atomubåter på St. Stefano. Administrativt hører øyene til provinsen Olbia-Tempio etter at de ble flyttet fra provinsen Sassari i 2005. Det er ferjesamband fra Palau på Sardinia til La Maddalena. Det er bare veier på La Maddalena og Caprera.

Kilder
------

* Parco Nazionale dell'Arcipelago di La Maddalena
* Italian Government Tourist Board Arkivert 5. september 2018 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
Nordøst-Asia

**Nordøst-Asia** viser til en del av Øst-Asia, som omfatter det nordøstre Asia.

Definisjon
----------

Den eksakte definisjonen varierer, som oftest avhengig av i hvilken sammenheng begrepet benyttes.

Geopolitisk definerer Council on Foreign Relations Nordøst-Asia som Japan, Nord-Korea og Sør-Korea. Folkerepublikken Kina og Russland inkluderes ofte i geopolitiske diskusjoner som involverer statenes interesser i området. Det samme gjelder for de nærliggende havområdene, som Japanhavet, Gulehavet og noen ganger Østkinahavet og Okhotskhavet. Kina inkluderes i området i de aller fleste tilfellene. Med en slik definisjon blir Nordøst-Asia; Kina, Japan og de to koreanske statene.

Biogeografisk er definisjonen knyttet til området Japan, Koreahalvøya, Nordøst-Kina og Russlands fjerne østen mellom Bajkalsjøen og Stillehavet.

Referanser
----------

1. ↑  «Northeast Asia» *Council on Foreign Relations*. Lest 26. mai 2012
2. ↑  «Northeast Asia dominates patent filing growth Arkivert 20. juni 2013 hos Wayback Machine.» Lest 26. mai 2012
3. ↑  «Paper: Economic Integration in Northeast Asia Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.» Lest 26. mai 2012
4. ↑  Gilbet Rozman (2004), *Northeast asia's stunted regionalism: bilateral distrust in the shadow of globalization*. Cambridge University Press, pp. 3-4

Eksterne lenker
---------------

* Center for Northeast Asian Policy Studies - *Brookings Institution*
* Kimura, Takeatsu - International Collation of Traditional and Folk Medicine - Northeast Asia - Unesco

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Romteleskopet Swift.
**Swift Gamma-Ray Burst Mission**, eller **Swift**, er et romteleskop skutt opp i bane 20. november 2004, kl. 17:16:00 UTC med en Delta II 7320-10C. Oppdraget ledes av *Principal Investigator* dr. Neil Gehrels ved NASA Goddard Space Flight Center. Oppdraget ble utviklet i samarbeid mellom Goddard og et internasjonalt konsortium bestående av USA, Storbritannia og Italia. Oppdraget er en del av NASAs *Medium Explorer Program* (MIDEX) og styres i fra Pennsylvania State University.

Swift opererer i flere bølgelengder og er et romteleskop dedikert for utforskning av gammaglimt (GRB). To av oppdragets mål er å fastsette hva som forårsaker gammaglimtene, samt å gi økt kunnskap om det unge universet, siden glimtene synes å komme fra avstander på milliontalls eller milliarder av lysår unna, og dermed fra det unge kosmos. I oktober 2013 hadde Swift oppdaget mer enn 800 glimt. 29. april 2009 ble det til da fjerneste glimtet oppdaget, hele 13 140 000 Mly (4 030 000 Mpc) unna, noe som innebærer at det kommer fra en tid bare 250 millioner år etter Big Bang.

Instrumenter
------------

Bilde av Spinneteingalaksen tatt av Swifts ultrafiolette/optiske teleskop.
Swifts tre instrumenter jobber sammen om å observere gammaglimter og deres etterglød i gamma-, røntgen-, ultrafiolett og de synlige elektromagnetiske bølgelengdebandene:

* *Detektorteleskop (BAT)* som registrerer glimt og innen 15 sekunder beregner deres koordinater på himmelen.
* *Røntgenteleskop (XRT)* som kan ta bilder og utføre spektroskopi på glimtenes etterglød.
* *Ultrafiolett/optisk teleskop (UVOT)*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Swift Gamma-Ray Burst Mission – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Portalikon | Portal:Astronomi  |

Portal: Astronomi

* NASA:s Swiftside på GSFC
* Britisk Swiftside
* Swift Mission Director's Status Report Log
* Sonoma State University Swift website
* Penn State Swift Mission Operations Center site

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
*For bygda i Indre Østfold kommune, se Båstad (Trøgstad)*
Båstad på kartet
Småbåtshavnen i Båstad

**Båstad** er et tettsted i Skåne län i landskapet Skåne i Sverige. Det er Båstad kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 4 961 innbyggere.

Båstad er blant annet kjent for tennis og tennisturneringen Swedish Open.

Historie
--------

Båstad, eller Botzstadaedae (Bådsted) betyder båtplass eller sted. Kjøpstaden vokste frem på 1400-tallet, og oppnådde kjøpstadsstatus i 1462. Fordi kong Christian I angis som kjøper av jorden i området, kan det tenkes at han også sto bak byggingen av byen. Formålet var å etablere et kongelig privilegert utskipningssted for tømmer og tegl fra Skåne og det sydlige Halland. 

Båstad var til og med en storby etter datidens målestokk, det vitner den store Mariakirken om. Et dokument fra 1523, en fortegnelse over de skånske byenes skattekapasitet, viser at Båstad og Helsingborg da var cirka like store og innleverte like mye skatt..

Øst for byen ble det oppført en teglovn. Den ble omtalt i 1558 og var tilsynelatende ganske imponerende. Tegl derfra ble levert til slottsbyggeri i hovedstaden København..

Byen opplevde en storhetstid på 1500-tallet, men mistet senere sine kjøpstadsrettigheter. I 1664 fikk dog beboerne rett til småhandel, holde gjestgiveri samt å bedrive visse former for håndverk.

Botanikereren, forskeren og den økonomiske tenkeren Carl Adolph Agardhs fødested var i Båstad.

Befolkningsutvikling
--------------------

| Befolkningsutviklingen i Båstad 1960–2010 |
| --- |
| År |  |  | Folkemengde | Areal (ha) |
| 1960 |    | 2 411 |  |
| 1965 |    | 2 383 |  |
| 1970 |    | 2 395 |  |
| 1975 |    | 2 452 |  |
| 1980 |    | 2 857 |  |
| 1990 |    | 4 174 | 601 |
| 1995 |    | 4 561 | 605 |
| 2000 |    | 4 683 | 618 |
| 2005 |    | 4 793 | 626 |
| 2010 |    | 4 961 | 627 |
|  |

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 23. mars 2016.
2. 1 2 3  Blom, K. Arne og Moen, Jan: Försvunna städer i Skåneland, Liber, 1983
3. ↑  «Statistiska centralbyrån - Folkmängd i tätorter 1960-2005» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 23. juni 2011. Besøkt 13. desember 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Båstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Båstad – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Båstad og Bjärehalvön
* Båstad på sydsverige.dk

  


| * v
* d
* r
Båstad kommune i Skåne län i Sverige |
| --- |
|  | Båstad **·** Förslöv **·** Grevie **·** Torekov **·** Västra Karup **·** Vejbystrand **·** Östra Karup |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Typiske båthaker og årer
Vanlig båtshake på en fritidsbåt.
En **båtshake** er et utstyr som mest brukes når en båt skal legge til eller gå ut fra en brygge, tilsvarende en stokk eller stang, men en båtshake må ha en butt ende for å kunne skyve fra når båten forlater bryggen og med en krok som brukes nå båten legger til. I tillegg bør den ha et tau festet den andre ende, gjerne med en ring festet til.

Båthaken kan også brukes for å plukke opp ting som ligger i vannet, som skrot, eller en som har vært så uheldig og falt overbord, så vel som å fiske opp andre gjenstander.

Boat hook drill
---------------

I den britiske marine har de en seremoni kalt "Boat Hook Drill" som alltid må utføres nå båten legger til eller går ut.

Referanser
----------

1. ↑  «Boat Watching - Edmund W. Jupp - Google Books». Books.google.com. Besøkt 6. mars 2013.
2. ↑  "Admiralty Manual of Seamanship", The Stationery Office, 1995 "Ceremonial Boat Hook Drill"

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Båsmo & Ytteren Skolekorps** er et skolekorps fra Mo i Rana. Korpset er et janitsjarkorps og består av barn og unge fra bydelene Båsmoen, Ytteren, Alteren og Selfors. Tidligere tok korpset bare inn medlemmer fra bydelene Båsmo og Ytteren, men i 2020 bestemte de seg for å være åpen for nye medlemmer for hele nordsida av Ranfjorden, som også gjaldt Selfors. Noen medlemmer kommer også fra Gruben. 

Korpset har tilhørighet ved Ytteren barneskole og Båsmo barneskole. Korpset har øvinger hver mandag på Ytteren skole. Korpset har også brukt å reise på lengre turer, som for eksempel har gått til Lycksele, Bornholm, Ålborg, Italia og England. Skolekorpset skal reise til Scarborough i Skottland i juni 2023.

På 17. mai bruker korpset å spille i barnetogene på Båsmo, Ytteren og Selfors.

Historikk
---------

Båsmo & Ytteren Skolekorps på Bornholm i 2019.Korpset ble opprettet 29. november 1958 som Båsmo & Ytteren Skolekorps, men fra 1966 til 2006 var korpset to separate korps, Båsmoen Skolekorps, og Ytteren Skolekorps. Korpsene ble slått sammen 19. april 2006, og er dermed en videreføring av virksomheten til tidligere Båsmoen skolekorps og tidligere Ytteren skolekorps. Korpset ble ved starten, tilsluttet Norges Musikkorps Forbund, med tilhørighet NMF Nord-Norge.

Havmannen Korpsfestival
-----------------------

Dirigent Ragnar Meidell dirigerer 500 musikere under Havmannen Korpsfestival.
I 2019 arrangerte Båsmo & Ytteren Skolekorps *Havmannen Korpsfestival*. 14-16. juni ble tolv korps samlet i Mo sentrum. Korps fra Trondheim i sør til Tromsø i nord hadde tatt turen til Mo i Rana for å spille og fylle byen med musikk.

Besetning
---------

Båsmo & Ytteren Skolekorps hadde i perioden 2021/2022 følgende besetning:

* 4 fløyter
* 1 pikkolofløyte
* 7 klarinetter
* 1 bassklarinett
* 6 saksofoner (2 altsaksofoner, 2 bassaksofoner, 1 tenorsaksofon, 1 sopransaksofon)
* 6  trompeter
* 1 tromboner
* 2 eufonier
* 1 althorn
* 1 tuba
* 5 slagverk

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Båsmo & Ytteren Skolekorps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 
*