**Haugesund-dialekt** er talemålet som brukes i Haugesund og omegn.

Grammatikk
----------

### Substantiv

#### Hannkjønn

Hovedregel:

Ein gutt – gutten – flærre guttar – alle guttane
#### Hunnkjønn

Hovedregel:

Ei jenta – jentå – flærre jentårr – alle jentene
Ei dør – dørå – flærre dørårr – alle dørene
#### Intetkjønn

Hovedregel:

Ett hus – huse – flærre hus – alle husene/å
Ett eple – eple – flærre eplårr – alle eplene
### Verb

Alle verb har a-ending i infinitiv, som for eksempel i «å skriva», bortsett fra i nå-verb som «å gå» og «å nå». Nå-verb får presens med -r, mens mange sterke verb danner presens med en svarabhaktivokal -'e og tonem 1 på slutten. Svake a-verb får ending med enten -a eller -e i presens (avhengig av sosiolekt), mens e-verba med få unntak får -e. Begge disse klassene bruker tonem 2 i presens.

#### Svake verb

**A-verb**:

Å sminka – sminke – sminka – har sminka (alt. 1)
Å sminka – sminka – sminka – har sminka (alt. 2. Merk: ingen endring!)
**E-verb**:

Å spilla – spille – spillte – har spillt
Å prøva – prøve – prøvte – har prøvd-/t
**Nå-verb**:

Å nå – når – nådde – har nådd
Å spy – spyr – spydde (spøy) – har spydd
#### Sterke verb

Å hiva - hiv'e - heiv - har heve (å hiva = å kaste)
Å slita – slit'e – sleit – har slete/slitt
Å krypa – kryp'e – krøyp – har krøpe
### Pronomen

  

#### Personlige pronomen

|  |  | Subjektsform | Objektsform |
| --- | --- | --- | --- |
| vanlig | trykksvak | vanlig | trykksvak |
| Entall | 1. person | eg | meg |
| 2. person | du | deg |
| 3. person | han, hu, de' | an, u, de' | han, henna, de' | an, na, de' |
| Flertall | 1. person | me | oss |
| 2. person | dåkker | dåkker |
| 3. person | dei/di | di | dei/di | di |

  

#### Eiendomspronomen

**Entall**:

Hannkjønn: Minn, dinn, (h)ans, hennas/nas
Hunnkjønn: Mi, di, (h)ans, hennas/nas
Intetkjønn: Mitt, ditt, (h)ans, hennas/nas
Flertall: Mine, dine, (h)ans, hennas/nas
**Flertal**:

Våres/våras, dåkkas, dæras
### Spørreord

| Bokmål | Haugesundsdialekt |
| --- | --- |
| hva | ka |
| hvilken | kass, ka, ka for (ein/ei/et) |
| hvor | kor |
| hvem | kim, kin, kem |
| hvorfor | koffårr |
| hvordan | koss, kossen |

Andre kjennetegn
----------------

* Skarre-r

* Æ-lyden blir vanligvis byttet ut med en e-lyd (sær → ser, hæl → hel, bær → ber)

* Et annet kjennetegn, som dog forekommer helst i nabokommunene er segmentering eller dissimilasjon. Det vil si at doble konsonanter blir gjort ulike, som f. eks. *«fjell»* som blir til *«fjedl»* og *«alle»* som blir til *«adle»*.
* Differensiasjon RN til DN og FN til BN som er forskjellen mellom to lyder som blir større, hvor f.eks. *«barn»* blir til *«bad'n»* (*«båddne»* i bestemt form), *«horn»* blir til *«hod'n»,* *«favn»* blir til *«fab'n»* og *«søvn»* blir til *«sveb'n».* Dette forekommer også mest på Karmøy.

Sosiolekt
---------

Tradisjonelt har det vært to språk i Haugesund: "Pent haugesundsk" og "haugesundsk". Pent haugesundsk er normert talespråk i retning av dansk språk og bokmål. Denne sosiolekten har forekommet i sentrum og blant borgerskapet og handelsstanden. Men dette er ikke lenger like tydelig. Eksempler på pent haugesundsk er «ikke» i stedet for «ikkje», «jeg» i stedet for «eg», «frem» i stedet for "fram", osv. Kort sagt benyttet man seg av bokmålsformene av mange sentrale ord og bøyninger. 

Det er også store dialektforskjeller i omegnen rundt Haugesund. På Sør- og Vest-Karmøy benytter man seg for eksempel av e-endinger hvor man i Haugesund benytter seg av å-endinger; "trappå" blir "trappe" osv.
I Sveio i nord benytter man seg av o-endinger, noe som gjør at man sier "trappo". Slik er det også østover mot Vindafjord kommune.

Referanser
----------

1. ↑  «HiT: Sørvestlandske dialekter». Arkivert fra originalen 28. september 2007. Besøkt 6. juli 2008.