recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Brúarhlöðgjelet
Gullfoss
**Hvítá** (islandsk uttale *kvit-ao*) er navnet på flere elver på Island. Dette kommer av at de fleste islandske elvene som har utspring fra isbreene har en lys farge. Hvítá betyr «hvit elv» på islandsk.

De mest kjente elvene med dette navnet er: 

* Hvítá i Borgarfjörður, vest på Island, nær Reykholtsdalur (se Hraunfosser),
* Hvítá i Árnessýsla i sør.

Hvítá på Sør-Island
-------------------

Denne elven har sitt utspring ved brevannet Hvítárvatn ved isbreen Langjökull på Det islandske høylandet. Elven renner 40 km før den faller ned i et smalt gjell ved fossen Gullfoss.

Etter dette renner den mellom Biskupstungur og Hrunamannahreppur. Der renner Hvítá sammen med tre andre elver: Tungufljót, Brúará og Stóra-Laxá. Elven har da dobbelt så stor vannføring som ved Gullfoss. Elven renner så ut på et flatere område nær Grímsnes og bak fjellet Ingólfsfjall. Like nord for byen Selfoss renner den i sammen med Sog og etter dette får den navnet Ölfusá før den munner ut i Atlanterhavet. 

Da elven ofte flommer over, særlig om vinteren, har den rykte på seg for å være den farligste elven på Island.

Se også
-------

* Elver på Island

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
**National Vaccine Information Center** (NVIC) er en amerikansk organisasjon etablert i 1982 av Barbara Loe Fisher, Jeff Schwartz og Kathi Williams. Organisasjonen har et kritisk syn på vaksiner, og mener at barnevaksinasjonsprogrammet medfører fare for sykdom og død. Ved flere tilfeller har legeforeninger reagert på reklamekampanjer NVIC har kjørt i det offentlige rom fordi de mener organisasjonen sprer irrasjonell og farlig frykt for vaksiner.

NVIC har mottatt betydelig støtte til sine kampanjer fra stiftelsen *Dwoskin Family Foundation* som ble grunnlagt av ekteparet Albert og Claire Dwoskin. Sistnevnte har også sittet i NVICs styre, og har finansiert den vaksinekritiske filmen *The Greater Good*.

Referanser
----------

1. ↑  Doctors demand the removal of anti-vaccine ad from Times Square The Guardian
2. ↑  Pediatrician Group Slams Delta Airlines For Running Video Made By Vaccine Skeptics Forbes
3. ↑  California Vaccine Bill SB 277: Ban On Personal Exemptions Sparks Counter Movement Despite Recent Measles Outbreak International Business Times
4. ↑  These Anti-Vaxxers Are Funding ‘Ready for Hillary’ The Daily Beast
**Nationalmuseets Klunkehjem** er en spesialavdeling av det danske Nationalmuseet, beliggende på Frederiksholms Kanal i København. Klunkehjemmet består av en fuldt møblert leilighet innredet i klunketiden (historisme) i årene omkring 1890. Navnet klunke betyr i denne sammenheng liten kule eller kvast av garn eller fløyel, brukt som utsmykning på blant annet møbler og gardiner.

Historie
--------

Eiendommen på Frederiksholm Kanal 18 utgjorde tidligere sammen med nabohuset nr. 16 *Det Plessenske Palæ*, som fra 1728 var i slekten Plessen varetekt. I årene 1851–52 ble eiendommen ombygget til det dobbelthus som ligger her i dag. I 1886 kjøpte grosserer Rudolp Christensen (1849–1925) eiendommen og flyttet med kone og barn fire år senere inn i en 10 værelser stor leilighet på 3. etasje møblert etter datidens mote. Trappeoppgangen fikk marmorerte partier, blomsterborder og arabesker, mens leiligheten fikk utsmykkede og påmalte loft. Møblerne står stadig på samme plass i de rum de ble anskaffet til. Samtlige tekstiler er opprinnelige, både møbelbetrekk såvelsom de rikt draperte gardiner og portierer med klunker og possementarbeider.

Etter foreldrenes død ble de to døtrene boende i leiligheten til deres død i 1963. De hadde værnet om hjemme og sikret det for ettertiden ved å testamentere det til Nationalmuseet, som allerede i 1942 hadde vært på besøk for oppmåle og fotografere leilighetens innbo. Eiendommen er stadig i privat eie, men publikum kan i begrenset antall ad gangen få besøke leiligheten. Med unntak av 2 værelser fremtreder den nesten som den var i årene mellem 1890 og 1914.

Referanser
----------

1. ↑  Den Danske Ordbog. «klunke». Det Danske Sprog- og Litteraturselskab. Besøkt 4. april 2017.
2. ↑  Stine Wozniak (2011). «Frederiksholms Kanal 16-18». Københavns Museum.  Manglende eller tom `|url=` (hjelp); Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)
3. 1 2  Torben Weirup (15. september 2015). «Da hjemmet var en hule». *Berlingske Tidende*. Besøkt 4. april 2017.
4. ↑  «Klunkehjemmet». Nationalmuseet. Arkivert fra originalen 27. april 2017. Besøkt 4. april 2017.

| * v
* d
* r
Nationalmuseet |
| --- |
| Brede Værk med Brede hovedbygning  **·** Frihedsmuseet  **·** Frilandsmuseet  **·** Frøslevleiren  **·** Fyrskipet «Gedser Rev»  **·** Klunkehjemmet  **·** Kommandørgården  **·** Kongernes Jelling  **·** Lille Mølle  **·** Liselund  **·** Musikmuseet  **·** Orlogsmuseet  **·** Tøjhusmuseet  **·** «P547 Sehested»  **·** «S323 Sælen»  **·** Vikingeborgen Trelleborg |

Portal: Danmark
***Little Inferno*** er et puzzle-videospill utviklet av den uavhengige spillutvikleren Tomorrow Corporation. Spillet kom først ut på Wii U i november 2012. I løpet av 2013 kom det ut versjoner av spillet for Microsoft Windows, OS X, Linux, Android og iOS, og i 2017 en utgave av spillet for Nintendo Switch.

*Little Inferno* blir ofte betegnet som et sandkasse-spill, siden det har få tradisjonelle mål å nå og ingen måter å tape spillet på.

Handling
--------

*Little Inferno* foregår for det meste foran en peis som spilleren bruker for å tenne fyr på ulike gjenstander, som leker, dukker og elektronikk som man kan få kjøpt i kataloger. Spillet oppfordrer spilleren til å tenne på ulike kombinasjoner av gjenstander og å observere hvordan de reagerer når de brenner, siden de fleste gjenstandene har unike egenskaper. I spillet får man tilsendt brev av Miss Nancy, eieren av Tomorrow Corporation og Sugar Plumps, naboen til spilleren. Utover spillet vil Sugar Plumps etterspørre å få tilsendt fire ulike gjenstander som spilleren må sende til henne for å fortsette i spillet. Hvis man kombinerer alle disse gjenstandene samtidig i peisen og brenner dem, vil man låse opp et nytt segment i spillet. Spilleren brenner opp huset sitt, og må gå til hovedkvarteret til Tomorrow Corporation og snakke med Miss Nancy. På veien møter han en postmann, en familie, portåpneren og kontordamen. Etter å ha snakket med Miss Nancy i toppen av hovedkvarteret går spilleren til et stup. Der møter han værmelderen som flyr i en luftballong og holder en gåstav. Spilleren blir med værmelderen i ballongen og slik slutter spillet. Etter å vinne spillet kan man fremdeles brenne ting foran peisen, men man kan ikke gå ut av huset igjen.

Referanser
----------

1. ↑  «World of Goo, Little Inferno, and Human Resource Machine will be Switch launch titles». Eurogamer. Besøkt 2. februar 2017.
2. ↑  «ANMELDELSE: Little Inferno». Gamer.no. Besøkt 15. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Little Inferno* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Little Inferno* på GOG.com Rediger på Wikidata

* (en) *Little Inferno* på itch.io Rediger på Wikidata

* (en) *Little Inferno* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Little Inferno* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Little Inferno* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Little Inferno* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Little Inferno* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Little Inferno* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Little Inferno* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Videospill
Jesus og Johannes. Valentin de Boulogne (1594–1632)
***Johannes' hemmelige bok*** eller ***Johannes-apokryfeen*** er et gnostisk skrift fra 100-tallet. 

Skriftet skildrer en dialog mellom Jesus og apostelen Johannes etter oppstandelsen. Johannes spør, og Jesus forklarer skapelsen, syndefallet, menneskets plass i skaperverket, mulighetene for frelse og sjelenes plass etter døden. Teksten regnes som «et særlig viktig skrift. Det er blitt kalt «den gnostiske bibelen par excellence», og gir en utførlig fremstilling av den setianske grunnmyten». Setianisme er en moderne samlebetegnelse på en gruppe gnostiske skrifter fordi «Adam og Evas sønn Set der regnes som stamfar til gnostikernes åndelige slekt, og også opptrer som frelser. Et annet fellestrekk er at mange av tekstene gir alternative tolkninger til Første Mosebok.» 

I *Johannes' hemmelige bok* skildres et dualistisk gudehierarki hvor *Faderen* er den høyeste. Han skaper, gjennom sin Tanke (Moderen/Barbelo) en verden av guddommelige vesener, eoner. Av disse er Sønnen den fremste, og Sofia (Visdommen) den laveste. Det er Sofia som, uten Faderens samtykke og uten den høyere mannlige medvirkning, skaper et misfoster kalt *Jaldabaoth*, en karikatur av Jahve. Jaldabaoth blir deretter verdens skaper, og fanger sjelelige mennesker i jordiske kropper. 

Et skrift med samme navn blir omtalt i Irenaeus' verk *Adversus Haereses* – «Mot kjetterne» – fra 185, og dersom det er det samme skriftet må det altså være eldre enn dette. Det er kjent i fire ulike varianter, to korte og to lange, deriblant tre versjoner blant Nag Hammadi-skriftene. Alle disse versjonene er fra 300-tallet, og er koptiske oversettelser av en opprinnelig gresk tekst. At det fantes hele tre eksemplarer i Nag Hammadi-samlingen er et indisium på tekstens betydning. Teksten er gjengitt på norsk i samlingen *Gnostiske skrifter*, 2002.

Referanser
----------

1. ↑  Fremstillingen og sitat er hentet fra forordet til *Gnostiske skrifter*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Grønnebakkan** er en bydel i Harstad som ble begynt å utvikles fra slutten av 1970-tallet. I tillegg til eneboliger består den øverste delen av en serie rekkehus som opprinnelig ble bygd til ansatte ved Harstad sykehus, politiet og andre kommuneansatte, men ble fort et sted hvor andre også bosatte seg. Videre utbygging på midten av 1980-tallet. Den delen som ble utbygd på 80-tallet het på folkemunne "nybyggan" til langt inn i 90-tallet. Grønnebakkan ligger på en topp ca. 4 km utenfor Harstad sentrum, og er kjent for sin panoramautsikt over sentrum. 

Før utbyggingen var Grønnebakkan en populær turmark, og de gamle traktorveiene og stiene eksisterer fortsatt. De leder opp til både Pevatnet og Musvatnet under Middagsfjellet, samt over Kanebogåsen. På grunn av skoghogst og saubeiter er området ikke like oppsøkt som før. 

Grønnebakkan Barnehage ble bygd i 1990, og er privat eid. Dette er en av Harstads største og nyeste barnehager, og har bidratt til at mange småbarnsfamilier har flyttet til området.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
***Hvorfor de kongelige ikke har krone på hodet*** er en norsk barnebok skrevet av prinsesse Märtha Louise. Det er hennes debut som forfatter. Illustrasjonene i boken er av Svein Nyhus.

Eventyret er en fri fantasi over historiske hendelser og handler om Kong Haakon, Dronning Maud og Kronprins Olav som kommer til Norge i 1905 og de oppdagelser kongefamilien gjør når Olav utforsker norske tradisjoner og væremåter.

Boken ble trykt i tre opplag på tilsammen 30 000 eksemplarer første året, noe som er svært mye for en barnebok i Norge. Utgivelsen vakte for øvrig en viss debatt omkring forfatterens kommersielle bruk av prinsesse-tittelen i markedsføringen av boken.

En engelsk oversettelse ble utgitt av det norsk-amerikanske forlaget Skandisk i Minnesota i USA i 2005, og i 2006 i Danmark. Boken er ellers solgt til Ungarn, Bangladesh, Sør-Korea, Sverige, Finland og en rekke andre land.

Annet
-----

*Hvorfor de kongelige ikke har krone på hodet* ble omarbeidet til figurteater av Hordaland teater som viste forestillingen fra høsten 2006, blant annet i en turne finansiert av Den kulturelle skolesekken.

Også tegneren og biografen Tor Bomann-Larsen har laget en billedbok om kronprins Olav og foreldrenes møte med den norske skitradisjonen. Den enkle boka er skrevet på rim og heter *Olavs første skitur*. Den ble utgitt på Cappelen første gang i 1990. Året etter kom den samme historien som tegnefilm.

Eksterne lenker
---------------

* Cappelen forlags presentasjon av boken (med anmeldelser)[*død lenke*]
* Det amerikanske forlagets presentasjon
* *Familieeventyr* -anmeldelse på VG.no
* Illustratørens kommentarer til bildene i boka

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
***A Trick of Fate*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Howard Hickman.

Handling
--------

Etter at faren hennes dør og en bank-mann, som han skyldte 5 000 dollar, fornærmer familiens ære reiser danse-instruktør Mary Lee - den siste av en lang rekke aristokrater fra Sørstatene, til New York og lover å betale tilbake hele gjelden. I Paris signerer Raoul Garson, en amerikansk teater-sjef, danse-sensasjonen Anna Gerard som ligner på Mary for å dukke opp på Broadway - mot hennes elsker Pierre La Rouge sine ønsker.

Etter at La Rouge dukker opp og myrder Anna, får Garson det til å se ut som om Mary døde. Marys forlovede, Richard Crane, som kommer tilbake fra et ingeniør-prosjekt i Sør-Amerika, finner han Mary. Men hun vil ikke innrømme sin egen identitet. Men Annas forlovede, John Wentworth, innser hva som har skjedd og informerer politiet.

Skuespillere
------------

* Bessie Barriscale som Anna Gerard / Mary Lee
* Gayne Whitman som Richard Crane
* George Field som Pierre La Rouge
* Josef Swickard som Raoul Garson
* Joseph J. Dowling som Major Lee
* Frank Whitson som John Wentworth

Referanser
----------

1. ↑  A TRICK OF FATE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Trick of Fate* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Trick of Fate* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *A Trick of Fate* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *A Trick of Fate* på Silent Era Rediger på Wikidata
**«A Tree in the Meadow»** er en britisk sang, skrevet av Billy Reid. Den ble publisert i 1948.

Opphavsmannen, orkesterlederen Billy Reid, spilte inn den første versjonen på plate i Storbritannia med Dorothy Squires som vokalist. Den ble spilt inn 9. januar 1948 og utgitt på 78-platen Parlophone R-3029.

Den største hitversjonen i USA ble spilt inn av Margaret Whiting (Frank De Vol orchestra) Andre versjoner ble spilt inn på plate av The Ames Brothers & Monica Lewis (Mary Osborne trio), John Laurentz samt Joe Loss & his orchestra.

Margaret Whitings versjon ble spilt inn 25. mai 1948 og utgitt på 78-platen Capitol 15122.

Innspillingen med The Ames Brothers & Monica Lewis ble utgitt på 78-platen Decca 24411.

Innspillingen med John Laurentz ble utgitt på 78-platen Mercury 5148.

Innspillingen med Joe Loss & his orchestra ble utgitt på 78-platen RCA Victor 20-2965.

Innspillingen med Øivind Berghs Danseorkester Engelsk sang: Jack Geddes ble foretatt i Oslo 5. mai 1948. Den ble utgitt på 78-platen Musica A-8346.

Norsk versjon
-------------

Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Den gamle eken».

### Innspilling

* Robert Levins orkester med sang Engelhardt Jarlseth. Utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 1960 i 1948.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Margaret Whiting | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 1 | 23 | 9. juli 1948 |
| John Laurentz | USAs flagg Billboard-listen | # 28 | 1 | 17. september 1948 |
| Joe Loss | USAs flagg Billboard-listen | 3 30 | 1 | 10. september 1948 |

Referanser
----------

1. ↑  Dorothy Squires – The Official Website Arkivert 6. januar 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  Capitol Records in the 15000 to 15431 series
3. ↑  Decca Records in the 24000 to 24999 series
4. ↑  Mercury Records in the 5000 to 5499 series
5. ↑  RCA Victor Records in the 20-2500 to 20-2999 series
6. ↑  Se plateetiketten
7. 1 2 3   Whitburn, Joel (1973): *Top Pop Records 1940-1955*. Record Research
***A Woman Alone*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Harry Davenport.

Handling
--------

Nellie Waldron, en letthjertet ung kvinne, som bor på en velstående gård sammen med sin vennlige onkel og tante, blir forlovet med Tom Blaine - en telegrafioperatør. Men Blaine blir overført til en liten stasjon, langt unna resten av samfunnet. Men før han reiser overtaler han Nellie til å gifte seg med ham. Men etter hvert begynner den intense ensomheten på den øde utposten å plage henne mer og mer. Hun lengter etter flere vennskap, og hennes tidligere hjem.[]

Nellie møter snart Stephen Carter jr. en velstående ledigganger og eventyrer, som stopper ved den lille stasjonen deres. Carter flørter med Nellie, og hun lytter ivrig til alle historiene hans om det spennende livet hans i storbyen. Men når han forsøker å overtale henne til å reise videre sammen med ham, nekter Nellie. Etter Stephens avreise blir Nellie enda mer ensom og misfornøyd enn noen gang. Tom, som er veldig fornøyd med sin nye tilværelse, kan ikke forstå holdningene hennes.[]

Tom misliker hennes lengsel etter annet selskap. Han forteller henne arrogant at hvis hun ikke liker livet deres, kan hun heller reise hjem og bli der. Knust, reiser Nellie tilbake til onkelens hjem. Stephen møter henne igjen, og prøver å få henne til å reise til storbyen sammen med ham. Men John kommer tilbake, og angrer på sine forhastede handlinger.[]

Skuespillere
------------

* Alice Brady som Nellie Waldron
* Edward Langford som Tom Blaine
* Edward Kimball som Rufus Waldron
* Justine Cutting som Samantha
* Arthur Ashley som Stephen Mallery jr.
* Clarence Harvey som Stephen Mallery
* Walter Greene som Michael Flynn

Referanser
----------

1. ↑  A WOMAN ALONE
2. ↑  A Woman Alone

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Woman Alone* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Woman Alone* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Belize-ordenen** (engelsk: *Order of Belize*) er en belizisk orden innstiftet i 1991. Den rangerer som nummer to av tre ordener i landets ordensvesen, etter Nasjonalheltens orden, men før Utmerkelsesordenen. Generalguvernøren er ordenskansler.

Ordenen reguleres av *National Honours and Awards Act*, først vedtatt 16. august 1991.

Inndeling
---------

Belize-ordenen har én klasse.

Insignier
---------

Ordenstegnet for Belize-ordenen består av gullmedaljong med kart over Belize som motiv, om gitt av en krans av samme type som pryder landets flagg. Ordenstegnet er opphengt i ordensbåndet i et ledd utformet som et jaguarhode.

Ordensbåndet har en blå midtstripe flanker at striper i rødt og grønt. Det bæres skrått over skulderen ned til hoften der ordenstegnet er opphengt.

Tildeling
---------

Belize-ordenen tildeles andre lands statsoverhoder. Også nasjonale ledere er utnevnt til ordenen.

Tildeling skjer ved ordenskansleren, som handler etter råd fra en ordenskomite.

Referanser
----------

1. ↑  *National Honours and Awards Act* Arkivert 6. februar 2012 hos Wayback Machine. The Substantive Laws of Belize Revised Edition 2000.
2. 1 2 3  «Belize» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 882–883.
3. ↑  «Phillip Goldson Will BE Named National Hero», *7newsbelize*, 3. september 2008.

Kilder
------

* «Belize» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 882–883
* *National Honours and Awards Act*, The Substantive Laws of Belize Revised Edition 2000
Irske dansere opptrer på et show
***Riverdance*** (fra irsk-engelsk *Riverdance*, «elvedans») er en danseforestilling med irsk dans. Forestillingen ble første gang fremført 30. april 1994 som et syv minutters pauseinnslag under Eurovision Song Contest 1994. I november 1994 hadde *Riverdance* utviklet seg til en teatralsk danseforestilling med hovedvekt på irsk folkedans og steppedans, men med innslag av spansk flamenco, russisk folkedans og ballett, i hovedsak ved danserne beveger bena og holder overkroppen rett.

Siden den gang har showet besøkt over 450 arenaer over hele verden og blitt sett av over 25 millioner mennesker, noe som gjør det til en av de mest suksessrike danseproduksjonene i verden.

Koreografien er hovedsakelig laget av Michael Flatley, men Jean Butler og Colin Dunne står også bak en del av innslagene. Alle tre har vært hoveddansere i forestillingen. Michael Flatley gikk etter sin periode i *Riverdance* videre og laget danseshowet *Lord of the Dance*. Musikken til *Riverdance* er komponert av Bill Whealan, og produsenten bak *Riverdance* heter Moya Doherty.

Referanser
----------

1. 1 2  «river dance», *NAOB*
2. ↑  Hayes, Cathy (29. januar 2015): «Amazing facts about the Irish dance phenomenon ’Riverdance’», *IrishCentral.com*.

Eksterne lenker
---------------

* Riverdance
* *Finale of original 'Riverdance The Show', 9 February 1995*, *Journalofmusic.com*
* *Other productions: Riverdance*. Liste av DVDer med *Riverdance* hos Tyroneproductions.ie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** MusicBrainz
 |
**Parque Delta** var et baseballstadion i Mexico by. Det befant seg i krysset mellom Avenida Cuauhtémoc og Viaducto Miguel Alemán i Colonia Piedad Narvarte i delagasjonen Benito Juárez. Stadionet åpna i 1928, og var de første åra ikke hjemmebane for noe bestemt lag, men husa en rekke kamper i Liga Mexicana de Béisbol. Det ble bygd om i 1940, og ble samtidig gjort til hjemmebane for to av de største laga i Mexico på den tida, Azules de Veracruz og Diablos Rojos del México.

I begynnelsen av 1950-åra skjedde det en tragedie, da deler av den ene tribunen, som var av tre, raste sammen og to tilskuere døde. På grunn av dette ble stadionet stengt i 1954, og året etter ble det bygd et nytt baseballstadion på tomta, som fikk navnet Parque del Seguro Social. Dette ble etter jordskjelvet i 1985 benytta som midlertidig massegrav for tusener av uidentifiserte omkomne. På tomta står i dag det store kjøpesenteret Parque Delta, som åpna i 2005 og fikk navnet sitt til minne om stadionet Parque Delta.

Eksterne lenker
---------------

* «Parque Delta deja atrás al beisbol y se transforma en centro comercial», *La Jornada*, 3. januar 2004.
* «¿Qué pasó ahí?... La nostalgia del Parque del Seguro Social», *Excelsior*, 17. oktober 2014.
Jan Hermansson underviser hos Iyasaka Aikido.
**Jan Hermansson** (født 15. mars 1942, død 18. februar 2019) var en svensk aikidoka. Han ble tildelt graden syvende dan i aikidoorganisasjonen Aikikai og bærer tittelen *shihan*.

Hermansson begynte å trene judo i 1959 for budopioneren Gerhard Gosen i Stockholm. De begynte begge å eksperimentere med aikido etter hva de kunne forstå av bildene i en bok og av filmet aikido. I 1962 dro de sammen igang aikidotrening. Fra bildene og filmene misforsto de hakamaen, den vide buksekjolen som aikidoutøvere ofte bærer utenpå den hvite drakten (keikogi), og trodde at den var en kjole. Hermansson fikk sydd en slik kjole, som sprakk under en oppvisning ved Fallskärmsjägarskolan i Karlsborg der Hermansson gjorde sin militærtjenste. Sammen med Gosen reiste Hermansson til Frankrike og trente aikido for Tadashi Abe. I 1965 flyttet Hermansson til Japan, der han trente aikido på Aikikai hombu dojo og livnærte seg blant annet som vinduspusser og fribryter. I Japan ble han gradert til fjerde dan, en grad som på den tiden temmelig få vestlige hadde; herav kallenavnet *Janne Yondan* («Janne fjerde dan») som han fikk i Japan. Blant de lærerne på Hombu dojo han nevnte med særlig respekt er Sadateru Arikawa. Hermansson vendte tilbake til Sverige i 1980 og begynte å trene og instruere på Farsta aikidoklubb.

Referanser
----------

1. 1 2   Våra minnessidor, «Jan Hermansson», besøkt 29. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
**Jack Nance** (1943–1996) var en amerikansk skuespiller mest kjent for sin medvirkning i flere av David Lynchs produksjoner. Blant dem filmene *Eraserhead*, *Blue Velvet* og tv-serien *Twin Peaks*.

Nance ble født i Boston, men vokste opp i Dallas. Han møtte filmregissøren David Lynch på 1970-tallet, noe som førte ham inn i flere av hans filmer.

Nance filmdebuterte i en liten birolle i den relativt ukjente filmen *Fools* fra 1970. Han hadde deretter biroller i filmer som blant annet *Eraserhead* (1977), *Dune* (1984), *Blue Velvet* (1986), *Barfly* (1987), *The Hot Spot* (1990) og *Lost Highway* (1997). I 1990 fikk han rollen som Pete Martell i TV-serien *Twin Peaks*. 

Han hadde også en del sceneopptredener. 

Nance var gift med skuespilleren Catherine E. Coulson (kjent som «The Log Lady» i serien *Twin Peaks*) fra 1968 til 1976, og med skuespilleren Nancee Kellee fra 1991 og til hennes selvmord høsten 1991.

Nance ble funnet død under uklare omstendigheter den 30. desember 1996. Han var påvirket av alkohol og skal ha kommet i slåsskamp med noen kvelden før han ble funnet død. Det er blitt antatt at hodeskadene han pådro seg var årsaken til at han senere døde.

Referanser
----------

1. 1 2   GeneaStar, GeneaStar person-ID nancem[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 6249481, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3  «Erased - Jack Nance». *www.lynchnet.com*. Besøkt 28. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jack Nance på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Jack Nance i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Jack Nance på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Jack Nance på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Jack Nance på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Jack Nance på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Jack Nance hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Jack Nance hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
***Pachyparnus*** er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.

Utseende
--------

Små til middelsstore, avlange, blanke, mørke mudderbiller. De ligner overflatisk på familien elvebiller (Elmidae), noe navnet spiller på. Antennene er vanligvis kortere enn hodets bredde, og består av 3-13, vanligvis 8-11, ledd. De to innerste leddene er mye lengre enn de andre, og de ytterste leddene synes ofte som et lite vedheng på det store andre leddet. Den 5-6 ytterste leddene danner en avlang kølle, eller de har kamaktige utvekster. Dekkvingene er forholdsvis avlange og smale. Beina er slanke, fotleddene er ofte ganske lange med store klør ytterst. Undersiden hos de artene som lever i vann er kledt med fine, korte, vannavstøtende hår, et såkalt plastron, som holder på et luftlag som er nyttig for billenes gassutveksling. Hunnene har et langt, spisst eggleggingsrør som vanligvis er trukket inn i bakkroppen.

Levevis
-------

Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien mudderbiller, Dryopidae
				+ Slekten ***Pachyparnus*** Fairmaire, 1889
					- *Pachyparnus birmanicus* Bollow, 1940
					- *Pachyparnus dicksoni* (Waterhouse, 1878)
					- *Pachyparnus elegans* (Waterhouse, 1878)
					- *Pachyparnus erichsoni* (Waterhouse, 1876)
					- *Pachyparnus formosanus* Bollow, 1940
					- *Pachyparnus gressitti* (Hinton, 1936)
					- *Pachyparnus hardwicki* (MacLeay, 1825)
					- *Pachyparnus indicus* (Waterhouse, 1876)
					- *Pachyparnus kanoi* Bollow, 1940
					- *Pachyparnus konoi* Bollow, 1940
					- *Pachyparnus talpoides* (Waterhouse, 1876)
					- *Pachyparnus tonkineus* Fairmaire, 1889
					- *Pachyparnus whiteheadi* (Waterhouse, 1900)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pachyparnus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Pachyparnus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Pachyparnus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Pachyparnus* hos NCBI Rediger på Wikidata
***Pachysphinx*** er en slekt av sommerfugler som tilhører familien svermere (Sphingidae). Disse meget store svermerne lever i Nord-Amerika, *Pachysphinx modesta* hovedsakelig i den østlige delen og *Pachysphinx occidentalis* i den vestlige. Arten *Pachysphinx imperator* blir i dag gjerne regnet for å være den samme som *P. occidentalis.*

Utseende
--------

Store (vingespenn 90–150 mm) og kraftige, vanligvis lysbrune svermere. Hodet er ganske lite med reduserte munndeler, antennene lange og fjærformede. Vingenes ytterkant er bølgete. Forvingene har et bredt, mørkere tverrbånd, bakvingene er hovedsakelig rosa. Larven er grønn med lyse skråstriper på sidene.

Levevis
-------

Larvene lever på osp og poppel (*Populus* spp.) og på vier (*Salix* spp.). Som vanlig hos Smerinthinae tar ikke de voksne svermerne til seg næring.

Kilder
------

* Oehlke, W. *Sphingidae of the Americas.*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pachysphinx* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Pachysphinx* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Pachysphinx* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Pachysphinx* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pachysphinx* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pachysphinx* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Pachylomera*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende
--------

Store (28-40 millimeter), litt brede og flate, blankt svarte skarabider. Hodet er bredt skovlformet med butte tenner på forkanten. Pronotum er mye bredere enn langt og betydelig bredere enn dekkvingene, sterkt tilsmalnet foran med nesten rette sider og en tann i forhjørnet. Dekkvingene har grunne lengdefurer. Oversiden er noe ujevnt, fint punktert. Beina er ganske lange og kraftige, forbeina som vanlig hos Scarabaeini med reduserte føtter (tarser), leggene med kraftige tenner på yttersiden.

Levevis
-------

Som de fleste Scarabaeini lever disse billenes larver på kuler av møkk som foreldrene har gravd ned.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Afrika fra Sør-Afrika i sør til Kongo i nord.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
					- Stammen Scarabaeini Latreille, 1802
						* Slekten ***Pachylomera*** Griffith & Pidgeon, 1831
							+ *Pachylomera femoralis* (Kirby, 1828)
							+ *Pachylomera opaca* Lansberge, 1874

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pachylomera* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pachylomera* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pachylomera* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Laug-sosialisme** var en politisk bevegelse som oppstod i Storbritannia i begynnelsen av 1900-tallet. Bevegelsen var inspirert av middelalderens laug i England, og ønsket å erstatte frie fagforeninger og partipolitisk parlamentarisme med et sosialistisk samfunn som styrte samfunnet gjennom laug.

I boken *Restoration of the Gild System* (1906) («Restaureringen av laugsvesenet»), kritiserte Arthur Joseph Penty produksjonen i fabrikkene og forsvarte gjeninnføringen av de gamle håndverksyrkene, som han ønsket å organisere gjennom laug.

I de påfølgende år ble tidsskriftet *The New Age* en forsvarer av laug-sosialismen. I 1914 ble boken *National Guilds: An Inquiry into the Wage System and the Way Out* («Nasjonale laug: Et studium av lønns-systemet og veien ut av det») utgitt av Samuel George Hobson, som var en ledende bidragsyter av artikler til *The New Age*. Boken presenterer et alternativ til både frie fagforeninger og statlig ekspropiasjon av industrien.

Hobson ønsket å erstatte «grasrotbevegelsene» i frie fagforeninger med statlige «laug», som ovenfra-nedad dikterte de ulike yrkesgruppenes lønninger og arbeidsvilkår. Laug-sosialismens endelige målsetning var å erstatte parlamentarisme, politiske partier og frie fagforeninger med et totalitært sosialistisk samfunn, der «industri-laug» skulle tjene som organiserende og regjerende organer.

Under andre verdenskrig ble liknende idéer satt ut i livet av fascismen under navnet «den korporative stat». I Norge forsvarte likeledes Nasjonal Samling idéen om et «næringsting».

I England ble laug-sosialismens teorier videreutviklet av George Douglas Howard Cole (1889–1959), som i 1915 grunnla *National Guilds League*. Cole utga flere bøker om laug-sosialismen, deriblant *Self-Government in Industry* (1917) og *Guild Socialism Restated* (1920).

Et statlig laug for bygningsarbeidere ble etablert i England etter første verdenskrig, men brøt sammen i 1922.

Se også
-------

* Anarkosyndikalisme
* Korporativisme
* Fascisme

Litteratur
----------

* Arthur Joseph Penty: *Restoration of the Gild System*, S. Sonnenschein and co. ltd, 1906.
* Samuel George Hobson (redaktør: Alfred Richard Orage): *National Guilds: An inquiry into the wage system and the way out*, G.Bell and Sons, London, 1914
* George Douglas Howard Cole: *Self-government in industry*, G.Bell and Sons, London, 1917
* George Douglas Howard Cole: *Guild Socialism Restated*, 1920, Transaction Publishers, 1. januar 1980, ISBN 087855386X
* George Douglas Howard Cole: *The next ten years in economic and social policy*, Macmillan, London, 1929
* George Douglas Howard Cole: *Economic tracts for the times*, Macmillan, London, 1932

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Laue** (*Alburnus alburnus*), også kalt løye, løve, prit eller ferskvannssild, er en benfiskart i karpefamilien.

Bygning og levevis
------------------

Lauen har smal kropp og liten munn og er litt underbitt. Ryggen er mørkt grønn- eller blåaktig, sidene og buken sølvhvite. Gattfinnens rot er lengre enn ryggfinnens, og den har 46-63 skjell langs sidelinjen. Den kan bli inntil 25 cm lang og opp mot 10 år gammel.

Lauen er en lyselskende overflatefisk og stimfisk, som især lever i ytre del av strandsonen i innsjøer eller langsomt rennende vann. Den skyr uklart vann og altfor tett vegetasjon. Den er ofte tallrik i oppdemmede innsjøer og vann. Om vinteren på dypere vann, i likhet med de øvrige karpefiskene. Den lever av vannlopper, myggpupper og luftinsekter.

Gytingen finner sted i mai-juni, undertiden juli, på ganske grunt vann med hard bunn. Eggene, ca. 1 500, gytes i 3-6 porsjoner. De kleber til grener eller stein og klekkes på ca. en uke. Yngelen lever av planktondyr. Veksten er langsom. Etter 1 år måler lauen 3-5 cm, og den blir først kjønnsmoden etter 3 år. Den danner undertiden hybrider med andre karpefisk.

Utbredelse
----------

I Norge finnes den i de sørøstlige landsdeler, på verdensbasis er utbredelsen fra De britiske øyer i vest til Kaspihavet i øst, fra Russlands kyst i nord til Pyreneene og Alpene i sør. Selv om det er en god matfisk brukes den mest som agnfisk.

Bruk av laue
------------

Lauen er viktig føde for abbor, gjedde, gjørs og ørret. Den dør hurtig etter å være fanget. Brukes som agnfisk, og kan fiskes med flue. Kjøttet er tørt og fullt av bein. Hvor lauen er tallrik, blir skjellene undertiden brukt til fremstilling av perleessens (essence d'orient). De skinnende guaninkrystallene blir vasket ut av skjellene, og av 4-5000 fisk utvinnes 100 g essens, som brukes til å gi kunstige perler perlemorglans.

Enkelte steder brukes lauefangstene til grisefôr.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. august 2020. Besøkt 2. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *laue* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *laue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *laue* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *laue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *laue* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *laue* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *laue* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *laue* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Alburnus alburnus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Alburnus alburnus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Alburnus alburnus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Jindřich «Jindro» Mayer** (født 4. februar 1964 i Liberec, død 30. desember 2004 i Calgary) var en tsjekkisk skihopper og senere skihopptrener. Han konkurrerte internasjonalt for Tsjekkoslovakia i årene 1979-1988.

Mayer ble nummer 36 i junior-VM i Murau i 1982. Hans eneste internasjonale mesterskap for senior var VM i skiflyging i Harrachov i 1983, der han kom på 34.-plass av 39 deltakere. Noen dager tidligere, 13. mars 1983, fikk han sin beste plassering i verdenscupen, med 21.-plass i Oslo. På denne tida fikk imidlertid bare de 15 beste verdenscuppoeng.

Fra 1994 til 1999 var Jindřich Mayer trener for det canadiske hopplandslaget, før han startet et talentlag for barn i Calgary. På talentlaget trente han blant andre MacKenzie Boyd-Clowes, og Barrett Martineau, som senere byttet idrett og ble skeletonkjører.

Jindřich Mayer omkom i en bilulykke like utenfor Calgary 30. desember 2004, en ulykke som også krevde livet til hans 8 år gamle datter Annabelle.

Referanser
----------

1. ↑  Geni: Jindro Mayer (besøkt 20. juli 2016)
2. 1 2  Adam Kwieciński: Skihoppresultater Arkivert 24. februar 2019 hos Wayback Machine. (besøkt 20. juli 2016)
3. ↑  Berkutschi Ski Jumping: Das kanadische Skispringen gedenkt Jindro Mayer (31. desember 2010, besøkt 20. juli 2016)
4. ↑  CBC / The Canadian Press: Barrett Martineau makes transition from skis to skeleton (24. november 2015, besøkt 20. juli 2016)
5. ↑  Calgary Herald: Five memorials that help keep memories alive (16. januar 2016, besøkt 20. juli 2016)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Jind** (hindi: जींद, panjabi: ਜੀਂਦ) er en by i den nordvestindiske delstaten Haryana. Det er administrasjonssentrum i distriktet med samme navn. Byen ligger i et av eldste områdene av Haryana, og området er kjent for å ha vært et av de første sikh-rikene. Jind ligger sentralt i delstaten, omtrent 54 km fra Rohtak. Byen ligger i gjennomsnitt 227 moh.. 

Rani Talab er en stor turistattraksjon og Pandu-Pidara og Ramrai er de viktigste religiøse stedene som tiltrekker troende for *Amaavas* bad.

Byen var hovedstad i vasallstaten med samme navn. Kongefamilien er sikher av klanen Sidhu Jat gotra.

Demografi
---------

Ved den offisielle folketellingen i 2001 hadde Jind 136 089 innbyggere. Menn og kvinner utgjorde henholdsvis 54 % og 46 % av befolkningen. Jind hadde da en gjennomsnittlig lesekyndighet på 69 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 75 % av mennene var lesekyndige, mens kun 61 % av kvinnene var det samme. Barn under 6 år utgjorde 14 % av befolkningstallet til byen.

Referanser
----------

1. ↑  "Census of India 2001: Data fra 2001-folketellingen, inkludert byer, landsbyer og tettsteder (provisoriske)". Census Commission of India. Arkivert fra originalen den 16. juni 2004. Besøkt 1. november 2008

Eksterne lenker
---------------

* Distriktets offisielle nettside (engelsk)
* Portal med mer info og bilder (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Jindřich Břetislav** (eller **Břetislav III**) (død 15. eller 19. juni 1197) var hertug av Böhmen fra 1193. Han var biskop av Praha fra 1182, og var også en fyste av Det tysk-romerske rike. Han var sønn av Jindřich, sønn av Vladislav I. 

Han var utdannet som prest ved Universitetet i Paris. Som biskop støttet han først sin fetter Ottokars krav på tronen. Under en pilegrimsferd til Santiago de Compostela ble han tatt til fange av keiser Henrik, som holdt ham fange ved sitt hoff. 

I 1192 tok Ottokar tronen fra hertug Václav II, uten keiserens godkjennelse. I juni 1193, fikk keiseren riksdagen i Worms til å utnevne Břetislav til hertug istedenfor Ottokar, og fritok ham fra å betale for tronen. 

Břetislav måtte ta tronen med makt, først i 1195, oppnådde han kontrollen i Mähren. Han døde uten å ha fått oppfylt sitt løfte fra Worms om å delta på et planlgt korstog.

Referanser
----------

1. 1 2   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator xx0164202, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
Etter 1.e4 e5 2.Sf3 Sc6 3.Lc4 Sf6

**Prøyssisk** er en sjakkåpning som defineres ved åpningstrekkene 1.e4 e5 2.Sf3 Sc6 3.Lc4 Sf6. Svarts 3. trekk som går til angrep på den hvite bonden på e4, er atskillig skarpere enn 3...Lc5 som hadde ført til italiensk. Åpningen er svært gammel og ble analysert allerede i 1580 av Giulio Cesare Polerio.

Varianter
---------

Hvis hvit ønsker en roligere stilling er dekning av e4-bonden med 4.d3 et konservativ mulighet. Åpningen går over til den rolige «Giuocco Pianissimo» varianten av Italiensk etter 4...Lc5. Andre trekk er 4...Le7, 4...h6 eller det aggressive 4...d5.

Forsøk på å dekke bonden med 4.Sc3 fungerer ikke så bra. Svart kan spille 4...Sxe4! 5.Sxe4 d5, som vinner tilbake offiseren og overtar kontroll over sentrum. Hvis 4.Sc3 likevel spilles er det med tanke på å spille den spekulative Boden-Kieseritzky gambitten 4.Sc3 Sxe4 5.0-0.

Sentrumsbruddet 4.d4 gir hvit rask utvikling, men svart får slått ut de hvite sentrumsbøndene og får som regel utligning.

En av de mest kritiske testene er 4.Sg5 som truer på f7 og nesten forsert vinner en bonde, selv om tempotapet med springeren gjorde at spillere som Siegbert Tarrasch stemplet trekket som amatørmessig («ein richtiger Stümperzug»). Variantene kan være svært skarpe. Traxler-varianten 4...Lc5 ignorerer trusselen for rask utvikling. Flere ville varianter har blitt analysert til evig sjakk. Vanligere er 4...d5 5.exd5. Nå er 5...Sxd5?! svært risikabelt grunnet 6.Sxf7!? med farlig angrep eller det mer konservative, men også aktive 6.d4. I stedet pleier svart å ofre bonden med 5...Sa5, 5...b5 eller 5...Sd4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Rødt: stater som har signert og ratifisert avtalen. Oransj: Land som bare har signert. Gult: land som ikke har signert.
**Prøvestansavtalen**, på engelsk *Comprehensive Nuclear-Test-Ban Treaty* (CTBT), er en avtale som forbyr atomprøvesprengninger. Avtalen ble vedtatt i 1996 og setter forbud mot alle typer kjernefysiske prøvesprengninger.

For at avtalen skulle tre i kraft må alle de 44 landene som har atomvåpen, atomkraftverk eller andre kjernefysiske installasjoner både skrive under og ratifisere avtalen. Av de fem atomstormaktene har Storbritannia, Frankrike og Russland gjort dette, mens Kina og USA signert, men ikke ratifisert. Norge har både signert og ratifisert avtalen.

I dag (2007) er avtalen signert av 177 land og ratifisert av 138.

Se også
-------

* Den delvise prøvestansavtalen

| * v
* d
* r
Traktater om forbud mot kjernefysiske våpen |
| --- |
| 1963 Den delvise prøvestansavtalen **·** 1968 Ikkespredningsavtalen **·** 1972 ABM-avtalen **·** 1974 Traktaten om begrensning av testing av kjernefysiske undergrunnsvåpen **·** 1970-tallet SALT-avtalene **·** 1987 INF-avtalen **·** 1991 START I **·** 1993 START II (Moskva-avtalen) **·** 1996 Prøvestansavtalen **·** 1997 START III **·** 2002 Traktaten om strategiske offensive reduksjoner **·** 2010 New START |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Attila Sudár** (født 11. april 1954 i Budapest), ungarsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal og 1980 i Moskva.

Sudár ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen foran Italia og Nederland. Det ungarske laget vant fire kamper og spilte en uavgjort i finalerunden som besto av seks lag. Ungarn fikk ni poeng og sølvvinnerne Italia fikk seks poeng. Sudár spilte åtte kamper i turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1976 Canadas flagg Montréal - Gull **Gull** i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn
* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse Bronse i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn

Eksterne lenker
---------------

* (en) Attila Sudár – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Attila Sudár – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Attila Sudár – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Attila Sudár – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) Attila Sudár – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata
CHAdeMOs logo
**CHAdeMO** er merkevarenavnet på en metode for hurtiglading av elbiler som leverer opp til 62,5 kW likestrøm (500 V, 125 A) via en spesiell elektrisk kontakt. Den reviderte CHAdeMO 2.0-spesifikasjonen tillater levering av opptil 400 kW ved 1000 V og 400 A. CHAdeMO er foreslått som en global industristandard av en sammenslutning med samme navn. Lading av elbiler med denne standarden vil i de fleste tilfeller ta under en halv time.

CHAdeMO er en forkortelse for «CHArge de MOve» og henspiller til en kostnadsbasert ladetjeneste for forflytning. Det er også et japansk ordspill for uttrykket «O cha demo ikaga desuka» («Hva med litt te») og henviser da til tiden det tar å lade en bil med en hurtiglader.

CHAdeMO ble etablert av Tokyo Electric Power Company, Nissan, Mitsubishi og Fuji Heavy Industries (produsenten bak Subaru). Toyota har senere sluttet seg til gruppen. Tre av disse selskapene har utviklet elektriske biler som bruker en japanskutviklet (TEPCO) kontakt til lading.

Bilder
------

* TEPCO ladestasjonTEPCO ladestasjon
* CHAdeMO kontakt for hurtigladingCHAdeMO kontakt for hurtiglading
* TEPCO skjermTEPCO skjerm

Referanser
----------

1. ↑  «What to Expect in New Connectors» (PDF) (pressemelding) **(engelsk)**. Chademo Association. Besøkt 19. februar 2021.
2. ↑  «Protocol Development» **(engelsk)**. Chademo Association. Besøkt 19. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) CHAdeMO – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata