recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anchee Min** (kinesisk: 閔安琪, pinyin: *Mín Ānqí*, født 14. januar 1957 i Shanghai i Folkerepublikken Kina) er en maler, fotograf og forfatter som bor i San Francisco i California og i Shanghai. Mins memoarer *Red Azalea* og hennes senere romaner er enten til en viss grad selvbiografiske eller finner sted i en bestemt periode i Kinas historie. Hun legger vekt på sterke kvinneskikkelser, som Jiang Qing (gift med Formann Mao) og enkekeiserinne Cixi.

Min ble sendt til arbeidsleir da hun var 17 år. Der ble hun oppdaget av talentspeidere. Hun arbeidet som skuespillerinne ved Shanghais filmstudio og kunne med hjelp fra skuepillerinnen Joan Chen dra til i USA i 1984.

Memoarer
--------

*Red Azalea* (1994)

Fiksjon
-------

* *Katherine* (1995)
* *Becoming Madame Mao* (2001)
* *Wild Ginger* (2002)
* *Empress Orchid* (2004)
* *The Last Empress* (2007)

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 13. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** BBC Things
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| Friidrett: |
| Friidrett Østkaribisk mesterskap i friidrett |
| Sølv | Basse-Terre 2017 |  4x100 m |
| Bronse | Road Town 2016 |  100 m |
| Gull | Basse-Terre 2014 |  100 m |
| Gull | Basse-Terre 2014 |  200 m |

**Hakeem Huggins** (født 21. januar 1997) er en sanktkittisk friidrettsutøver. Han deltok på 100 meter under VM i friidrett 2019, der han ble slått ut i forsøksheatet.

Idrettskarriere
---------------

Huggins deltok i Østkaribisk mesterskap i friidrett 2014 (OECS Championships), og vant der 100 og 200 meter. Året etter deltok han i Carifta Games 2015, og fikk der femteplass på 100 meter som beste resultat. Han vant 100 meter under det sanktkittiske mesterskapet i friidrett i 2015, og han deltok i Panamerikansk juniormesterskap i friidrett 2015, der han ble slått ut i forsøksheatet. Han deltok igjen i Østkaribisk mesterskap i friidrett 2016, der han fikk bronse på 100 meter.

Han deltok på 4 × 100 meter stafett under Stafett-VM i friidrett 2017, der Saint Kitts og Nevis kom på 16.-plass i forsøksheatene, og løp dermed B-finalen der de kom på åttenseplass. Under det sanktkittiske mesterskapet i friidrett 2017 kom han på fjerdeplass på 100 meter, og han deltok på det sanktkittiske stafettlaget som fikk sølv på 4 x 100 meter stafett under Østkaribisk mesterskap i friidrett 2017. Under NACAC-mesterskapet i friidrett 2018 fikk han 14. beste tid i forsøksheatene på 100 meter, og nådde dermed ikke finalen.

Under VM i friidrett 2019 ble han slått ut i forsøksheatet på 100 meter, der han fikk 44. beste tid.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 298422[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  IAAF - *Hakeem Huggins - Results*, besøkt 29. september 2019.
3. ↑  IAAF - *Summary 100 Metres Men - Round 1*, besøkt 29. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hakeem Huggins – World Athletics Rediger på Wikidata
***Anaïc ou le Balafré*** er en fransk stumfilm fra 1908, regissert av Georges Méliès.

Handling
--------

Tre kjeltringer planlegger å gjøre innbrudd hos en liten familie. Men den unge datteren i familien er alene hjemme. De kaster seg straks over henne, og binder henne fast. Så stjeler de familiens sparepenger, som er gjemt i en vannkoker. Men rett før de skal forlate hjemmet når familiens tjener kommer inn, og han blir også bundet fast.

Men kjeltringene kaster også et stoff i øynene til den unge jenta, noe som gjør henne blind. Men rett etter at jentas kjæreste dukker opp, blir han konfrontert av politiet. Kjæresten blir raskt arrestert, og blir umiddelbart anklaget av alle naboene deres for å stå bak forbrytelsen.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0223816, Wikidata Q37312,
2. ↑  Philippe Rège. *Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1*
3. ↑  Not Guilty

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Anaïc ou le Balafré* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Anaïc ou le Balafré* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
**Svend Helstrup** (født 28. juli 1915, død 30. august 2003 i Oslo) var en norsk arbeider som hadde stillingen som oppsanger ved Oslo Lysverker fra 1970 til 1979. Han har blitt omtalt som Norges siste "kabelstrekksanger" og medvirket i et innslag i TV-programmet *Norge Rundt* som fikk en del oppmerksomhet. I nyere tider, så har flere personer blitt ansatt i tilsvarende roller i andre firmaer. Stig Larsen jobber f.eks som oppsanger/cheerleader hos Glitre Energi i Drammen. 

Helstrup ble langt på vei rikskjent i 2000-årene gjennom et TV-innslag som viser hans oppgave som oppsanger ved Oslo Lysverker. Innslaget gikk i NRK-programmet *Gammel årgang, s*om bestod av eldre innslag fra *Norge Rundt*. Klippet ble deretter vist flere ganger i det interaktive NRK-programmet *Norge Rundt Jukeboks* i 2004 og 2005. Innslaget er fra 1979 og viser en av de siste oppdragene Helstrup hadde som oppsanger på arbeidsplassen før etaten gikk til anskaffelse av en moderne trekkemaskin for å trekke kabel med. Hans jobb som oppsanger gikk ut på å dirigere arbeiderne gjennom kabelstrekket. Han hadde også oppgaven å stoppe og sette i gang strekket. Normalt ble en slik jobb gjennomført av 50-60 mann. Hans mest kjente strekk var fra Smestad til Ris transformatorstasjon (575 meter). Hans lengste strekk var på 612 meter og det var da over hundre mann som dro. Innslaget med kabeltrekkerne ble introdusert av programleder Agnete Tjærandsen og opprinnelig vist i *Norge Rundt* den 13. april 1979. I 1989 var Helstrup gjest i Rolv Wesenlunds talkshow *Wesenstund*, som den gang gikk på Norsk TV1.

Jazzmusiker Egil Johansen brukte ham som inspirasjonskilde på sangen "Samse Tak!" på albumet *Samse Tak!* fra 1976.

Referanser
----------

1. ↑  *Dagsavisen 2003.09.04*. Norge;Oslo;;Oslo;;;;. 2003-09-04. s. 47.
2. ↑  «NRK.no - Gammel årgang». *www.nrk.no*. 13. november 2002. Besøkt 8. mai 2020.
3. ↑  NRK (20. desember 2004). «Jukeboks lasta med Norge Rundt». *NRK*. Besøkt 8. mai 2020.
4. ↑  NRK (1. april 2005). «Norge Rundt Jukeboks». *NRK*. Besøkt 8. mai 2020.
5. ↑  «NRK TV – Norge Rundt». Besøkt 8. mai 2020.
6. ↑  Rockheim. «Samse Tak! « Egil Johansen « Rockipedia» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 26. oktober 2020. Besøkt 7. mai 2020.
7. ↑  *Norske jazzplater 1960-1995*. Biblioteksentralen. 1997. s. 43. ISBN 8270221910.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Et **direktorat** er et statlig forvaltningsorgan som har myndighetsoppgaver og som har hele landet som virkefelt. Det har en faglig rolle, altså at det utvikler, forvalter og formidler kunnskap om sitt fagfelt/saksområde. Denne kunnskapsformidlingen vil ofte være knyttet til det løpende arbeidet med myndighetsoppgaver, men kan også være uavhengig av dette. Alle tilsynsorganer regnes som direktorater. Et direktorat ledes av en direktør.

Direktorater i Norge
--------------------

Utdypende artikkel: Direktorat (Norge)

Norge har hatt enkelte statlige direktorater en god stund, bl.a. Sjøfartsdirektoratet (opprettet 1962), Fiskeridirektoratet (opprettet 1906) og Norges vassdrags- og energidirektorat (NVE; opprettet 1921). NVE er en etterfølger av Canaldirectionen (opprettet 1804). Slik sett har den norske direktoratsordningen utspring i tiden da Norge var underlagt den danske kronen. 

Et sentralt spørsmål i utviklingen av norsk sentralforvaltning har vært hvorvidt det skal opprettes egne sentraladministrative organer (direktorater) underlagt de respektive departementene, for å håndtere deler av arbeidsoppgavene innenfor det aktuelle departementets ansvarsområde.

Direktorater andre steder i verden
----------------------------------

### Skottland

Det skotske embedsverket er organisert i direktorater. Det er mer enn 30 direktorater, eksempelvis direktoratet for økonomisk utvikling, direktoratet for eksterne anliggender, justisdirektoratet og miljø- og skogbruksdirektoratet.

### Russland

I Russland er presidentadministrasjonen inndelt i departementer, som som oftest har ordet «direktorat» i navnet.[]

### EU

I Den europeiske union tilsvarer generaldirektorat departement i Europakommisjonen.[*klargjør*][]

Referanser
----------

1. ↑  «Hva er statsforvaltningen?». regjeringen.no. 5. januar 2021. Besøkt 28. desember 2021.
2. ↑  «Government structure». gov.scot. Besøkt 28. desember 2021.

Eksterne lenker
---------------

* «Om forholdet mellom departement og direktorat» Arkivert 3. januar 2022 hos Wayback Machine. på nettstedet til Direktoratet for forvaltning og økonomistyring (DFØ).
* Presentasjon av rapporten «Merverdi eller unødig omvei? Om direktoratenes rolle i gjennomføringen av nasjonal politikk» (DIFI–rapport 2013:11), på nettstedet til DFØ.
* Presentasjon av rapporten «Direktoratenes rolle i statens styring av kommunene» (DIFI–rapport 2013:14), på nettstedet til DFØ.
* Foredraget «Direktorater – hva er problemet?» av Frank Aarebrot på DIFIs Forvaltningskonferanse 2013
* (no) Direktorat i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Dobbeldans** er en variasjon av skøyteøvelsen innen langrenn. I moderne tid konkurreres det i klassisk og fri teknikk. I fri teknikk kan man skøyte eller gå klassisk, men de aller fleste velger å skøyte, da dette går fortere. I skøyting sier vi at man har fem forskjellige «gir». Girene fungerer slik som det gjør i en bil. Det vil si at når terrenget varierer, må man variere teknikken også. De fem girene er glidende fiskebein, padling, dobbeldans, enkeldans og friskøyting. 

Dobbeldans er gir nummer tre, og brukes på flatene og i slak motbakke. Man bruker for det meste dobbeldans for å opprettholde farten inn i motbakker. De sterkeste skiløperne går ofte dobbeldans opp hele bakken, mens utøvere som ikke er så muskuløse, må gå over i padling. Teknikken er også den mest brukte spurt-teknikken. Når man går dobbeldans i innspurten er det viktig å holde hofta og overkroppen stabil, slik at man klarer å holde høy frekvens uten å miste kontrollen. 

Dobbeldans utføres ved at man bruker stavene i hvert skyv med beina. Det betyr at etter hvert skyv med beina, setter man ned stavene én gang før neste skyv. Dette gir en rytme som går slik: ski - staver, ski - staver, mens for eksempel i enkeldans går rytmen slik: ski - ski -staver, ski - ski - staver. 

Når man går dobbeldans er det viktig å ha mye muskler. I denne teknikken bruker man mest lårmuskler, magemuskler og armmuskler. Det er viktig å utnytte alle musklene man har, ved å stramme magemusklene for hvert stavtak og trykke ned stavene i snøen. Noen øvelser som gir relevant styrke for dobbeldans er armhevninger, situps og froskehopp.

Kilder
------

* Kom-i-gang med skøyting hos Sport1
**Børsen**, i Tollbugata 2 i Oslo, ble oppført i årene 1827–1829 etter tegninger av arkitekt Christian Heinrich Grosch (1801–1865). Børsen søkte i 1822 staten om å få bygge på *Grønningen* (i dag kalt Børshagen), den første og eneste offentlige park i datidens Christiania. Grosch måtte i 1827 forlate stillingen som assistent for slottsarkitekt H.D.F. Linstow fordi Stortinget nektet å bevilge penger til byggingen av Slottet, og var dermed ledig for sitt første oppdrag i hovedstaden.

Hans børsbygning, som bare utgjør en tredjepart av den nåværende, ble reist i én etasje på en høy kjeller for fremvisning og omsetning av varepartier. Fasaden mot Tollbugata domineres av en bred midtgavl båret av fire doriske søyler mellom *anter*. I dette tidlige verket fulgte Grosch de klassisistiske idealene som ble forfektet av hans læremester under studiene ved Akademiet i København, professor Christian Frederik Hansen. Børssalen ble brukt som møtelokale for bystyret i Kristiania til 1880.

Mellom 1909 og 1911 ble børsbygningen utvidet etter tegninger av arkitekt Carl Michalsen. Det ble oppført to sidefløyer og en tverrfløy, slik at anlegget kom til å oppta nesten hele parkkvartalet. Tilbygget ble reist i oppsluttende stil. Det omsluttet en gårdshage med fontene og Merkur-statue. Ved en ombygging i 1987 ble hagen overbygget og tatt i bruk som ny børssal.

23. april 1927 ble børsbygningen fredet av Riksantikvaren.

I dag skjer all handel på Oslo Børs elektronisk, bygningen inneholder ikke lenger den fysiske markedsplassen for verdipapirer. Børssalen er i dag kontorer.

Børshagen
---------

Utdypende artikkel: Børshagen

Børshagen er en park som ligger rundt Børsen. Den var Oslos første offentlig anlagte park i 1819, den gang med navnet «Grønningen». Parken avgrenses av Tollbugata i nord, Strandgata i øst, Rådhusgata i sør og Fred Olsens gate i vest. Europavei 18 passerer ved det sydøstlige hjørnet av parken. Parken er ca. 4 dekar stor. Børshagen er gjerdet inn og ikke tilgjengelig for publikum.

Foran inngangen til Børsen står en fontenefigur i bronse av den romerske handelsguden Merkur, gitt av grosserer Conrad Langaard ved innvielsen av tilbygget til Børsen i 1911. På sokkelen finnes fire løvehoder.

Børshagen brukes også om den indre hagen midt i børsbygningen. Denne hagen fikk glasstak i 1988.

Bilder
------

* Børsen før ombygningen i 1909/1911.Børsen før ombygningen i 1909/1911.
* 
* DetaljDetalj
* FugleperspektivFugleperspektiv

Referanser
----------

1. ↑  «Børsens historie / Om Oslo Børs / Oslo Børs / Home - Oslo Børs». *www.oslobors.no*.
2. ↑  «Børsbygningen / Historien i tekst og bilder / Home - Oslo Børs». *www.oslobors.no*.

Litteratur
----------

* Dag-Ivar Rognerød (1998). *Christiania: Kvadraturen i Oslo*. Oslo: ARFO. s. 115–119.

Eksterne lenker
---------------

* «Børsen (Oslo)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ♂ er utbredt symbol for hankjønn. Merket kan tolkes som en forenklet tegning av krigsguden Mars' skjold og spyd. |  | ♂ er utbredt symbol for hankjønn. Merket kan tolkes som en forenklet tegning av krigsguden Mars' skjold og spyd. |
| ♂ er utbredt symbol for hankjønn. Merket kan tolkes som en forenklet tegning av krigsguden Mars' skjold og spyd. |  | ♀ er et utbredt symbol for hunkjønn. Merket kan tolkes som en forenklet tegning av dem romerske gudinnen Venus' håndspeil. |

**Kjønnssymboler** er grafiske piktogrammer eller symboler som brukes i forbindelse med omtale av kjønn i ulike sammenhenger. Kjønnssymboler i forskjellige andre utforminger, fra piktogrammer til bilder, brukes også for å markere toaletter til offentlig bruk.

Mars- og Venus-symboler
-----------------------

Venusspeil med hevet knyttneve ble på 1970-tallet utbredt symbol for kvinnekamp og feminisme.
For hankjønn bruker man ofte ♂, det vil si en ring eller sirkel med en pil på. Pilen peker normalt oppover mot høyre. Denne grafiske figuren er et gammelt alkymistisk og astrologisk symbol for den røde planeten Mars, grunnstoffet jern og jernverk. Den finnes blant annet i både våpenskjold og bumerker fra Norge og andre land, for eksempel som «järnmärke» i skjoldet til Avesta kommune i Sverige, sammen med symbolet for hunkjønn («kopparmärke»).

For hunkjønn bruker man vanligvis ♀, det vil si en ring med et kors som helst skal peke nedover. Symbolet har i alkymi og astrologi lenge vært brukt som tegn for kobber, planeten Venus og brukes i våpenskjold og bumerker, blant annet i kommunevåpnene til norske Røros og svenske Falun.

Figurene kan opprinnelig bare ha vært motsatte piler, det vil si en som peker opp og en som peker ned. Symbolene ble tidlig brukt i forbindelse med de romerske gudene Mars (for hankjønn) og Venus (for hunkjønn). Figurene kan da forstås som forenklede tegninger av krigsgudens skjold og spyd av jern og gudinnens runde håndspeil av blankpusset kobber.

I moderne tid skal symbolene ha fått utbredelse som kjønnsymboler etter at Carl von Linné brukte dem i sin biologiske forskning og systematikk.

Andre kjønnsymboler
-------------------

Andre kjønnsymboler er for eksempel fargene rosa for jenter og blått for gutter.

Litteratur
----------

* Digital bokkopi av Hans Biedermanns *Symbolleksikon* (Cappelen, 1992)
* Digital bokkopi av David Fontanas *Symbolenes språk* (Gyldendal, 1996)
* Digital bokkopi av Miranda Bruce-Mitfords *Tegn & symboler fra hele verden* (Gyldendal, 1997)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gender symbols – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Kunst
**Motorvern** (hovedsakelig kalt et termisk relé) er en type automatisk bryter som benyttes i forbindelse med elektriske motorer for å hindre at viklingene inni motoren blir ødelagt dersom strømmen blir større enn innstilt strømstyrke, ved overbelastning av motoren eller lignende. Det brukes også som et overspenningsvern og kan også brukes som et kortslutnings- og underspenningsvern.

Det finnes flere forskjellige typer motorvern (termisk, mekanisk etc.), men det er hovedsakelig to typer som benyttes nå:

* Motorvern som monteres på kontaktorer, hvor en hvilekontakt inni denne kobles opp i styrestrømskretsen, og som slår av motoren ved at styrestrømskretsen brytes ved overlast.
* Motorvernbryter hvor en mekanisk av/på bryter er innebygd i vernet, og slår motoren av ved overlast. Denne typen benyttes hvor en motor kun skal slås av og på.

Betjening
---------

Motorvernet består av sju koblingspunkt; **97NO, 98NO, 95NC, 96NC, 2T1, 4T2** og **6T3**. Hvis motorvernet bryter ved for høy strømgjennomgang vil punktene 97, 98, 95 og 96 bryte eller slå inn i henhold til om de er NO (Normally Open) eller NC (Normally Closed). I tillegg vil punktene **2T1, 4T2** og **6T3** bryte og kutte strømgjennomgang til motoren den er koblet til.

Hvor mye strøm som passerer gjennom bestemmes av en innstillingsskrue som sitter på fremsiden av motorvernet. Den betjenes med et stjerneskrujern og stilles på Ie verdien som er bestemt av hva motoren tåler (som normalt står på merkeskiltet på motoren). Er innstillingsskruen satt i feil verdi og det forekommer for høy strømgjennomgang vil ikke motorvernet bryte ved motorvernets maks Ie verdi og statorviklingene vil ta skade.

På fremsiden er det også en testknapp som vil aktivere funksjonen til motorvernet uten å overbelaste motoren.

Virkemåte
---------

Et motorvern er en bimetallbryter, som vil si at den består av to metallplater som er sveiset sammen. Prinsippet fungerer ved at den ene metallplaten har en større utvidelseseskoeffisient enn den andre. Dette gjør at, hvis bimetallet varmes opp, vil bimetallet bøye seg mot venstre. I et motorvern er bimetallet festet til et mekanisk "stag" som drar med seg lukke og åpnepunktene til 95-96 og 97-98. Bimetallet varmes opp ved at en varmetråd, som i dette tilfellet er fra punktene man setter i kontaktoren til 2T1, 4T2 og 6T3, varmes opp ved strømgjennomgang. Innstillingsskruen stiller en fjær som velger hvor mye staget skal bevege seg ved varmegang.

Referanser
----------

1. ↑  «03 Motorvernet - 02 Rele og kontaktorstyringer». *rele.elfag.info*. Besøkt 13. september 2018.
2. ↑  «bimetallbryteren1.pdf». *docs.google.com* **(norsk)**. Besøkt 13. september 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
| Diakritiske tegn |
| --- |
| aksent
akutt aksent (  **ˊ**  )
dobbel akutt aksent (  **˝**  )
grav aksent (  **ˋ**  )
breve (  **˘**  )
hake (  **ˇ**  )
cedille (  **¸**  )
cirkumfleks (  **ˆ**  )
trema (  **¨**  )
dot (  **·**  )
*anunaasika* (  **˙**  )
*anusvaara* (  **̣**  )
horn / *dấu móc* (**̛**) 
krok / *dấu hỏi* (  **̉**  )
makron (  **ˉ**  )
kvist (  **˛**  )
ring / *kroužek* (  **˚**  )
*spiritus asper* (  **ʽ**  )
*spiritus lenis* (  **ʼ**  )
tøddel (  **¨**  ) |
| Tegn som av og til brukes som diakritisk tegn |
| apostrof (  **’**  )
bar (  **|**  )
kolon ( **:**  )
komma (  **,**  )
bindestrek (  **˗**  )
tilde (  **˜**  )
titlo (  **҃**  ) |

**Dobbel akutt aksent** (˝), brukes på ungarsk og i det internasjonale fonetiske alfabetet.

Ungarsk
-------

På ungarsk gjør man, som på norsk, forskjell mellom korte og lange vokaler. I skrift markeres dette skillet med akutt aksent, slik at lang *a* skrives *á*, lang *e*, *é*, osv (se tabellen under). For bokstaver som skrives med tødler (på ungarsk kun *ö* og *ü*) kan dette føre til kollisjon av forskjellige diakritiske tegn. Derfor skrives lang *ö* og lang *ü* som **ő** og **ű**. Dobbel akutt aksent kan således anses som en kombinasjon av enkel akutt aksent og tødler.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| kort | a | e | i | o | ö | u | ü |
| lang | á | é | í | ó | ő | ú | ű |

Det internasjonale fonetiske alfabetet
--------------------------------------

I det internasjonale fonetiske alfabetet representerer dobbel akkut aksent en veldig høy tone, i motsetning til enkel akutt askent som representerer høy tone.

Unicode
-------

I Unicode finnes det ferdiglagde utgaver av bokstavene *u* og *o* med dobbel akutt aksent, de har kodepunktene: U+0150 (Ő), U+0151 (ő), U+0170 (Ű) og U+0171 (ű). Det finnes også en kombinerende dobbel akutt aksent som kan settes over enhver bokstav (hvor godt resultatet blir vil avhenge av operativsystem og font), som har kodepunkt U+030B.
**Arbeidshus** (fra engelsk: *workhouse*) var fra gammel tid et anstalt der fattige ble forsørget og satt i arbeid.

Arbeidshus i Storbritannia
--------------------------

England var opprinnelsesstedet for denne typen sosialtjeneste. Dette ble kalt *indoor relief*, i motsetning til underhold utenom arbeidshusene, såkalt outdoor relief, slik det ble gjort i en mengde andre land. Allerede på 1500-tallet omtales arbeidshus i England, og i 1723 ble tilsyn et vilkår for underhold (en viktig bestemmelse, som kalles workhouse test). Men ved den industrielle revolusjonen ble dette lempet på (1783 og spesielt fra 1795); outdoor relief ble vanligere, og lønnstilskudd ble innvilget til arbeidsføre personer (det såkalte allowance system). 

Fattigdommen økte, lønnene sank, verdighet og sedelighet forsvant. Den store fattighjelpsreformen i 1834 brøt fullstendig med dette system gjennom å gjeninnføre workhouse test og gjøre arbeidshusene til hjørnestenen i Englands fattighjelpsvesen. Som følge av de da fastlagte prinsipper, at de fattigunderholdtes stilling skulle være dårligere enn vanlige arbeideres, avskrekket alle, som ikke var i virkelig behov av hjelp, og de fattiges opphold i arbeidshusene utelukket alle farer for konkurranse med ikke understøttede arbeidere.

Arbeidshus i Sverige
--------------------

I tidigere gjeldende svensk fattighjelpsforordning ble det anbefalt at: «fattigvårdssamhälle låta sig angeläget vara att bilda arbetsanstalt för dem, som stå under fattigvårdsstyrelses husbondevälde». En sånn anstalt var *Stockholms stads arbetsinrättning*, som ble opprettet i 1773 som Södra frivilliga arbetshuset og ble ombygget i 1844 til Stockholms stads allmänna arbetshus og 1855 tok tilbake førstnevnte navn. Der inntok dels personer som stod under Stockholms fattighjelpsstyrelses husbondevelde med arbeidskraft som styret ville utnytte på institusjonen, dels nødstilte personer, som tilhørte Stockholms fattighjelpssamfunn og i mangel av fast bosted ønsket å bli innskrevne som beboer på institusjonen. De fleste som inntok var forkomne familieforsørgere (menn eller kvinner).

*Norra frivilliga arbetshuset* i Stockholm (for kvinner) tilkom 1797. Også andre svenske steder, som Göteborg, Malmö, Norrköping, Gävle, Sundsvall, Helsingborg og Eskilstuna, har hatt arbeidshus.

Arbeidshus i Norge
------------------

Nils Jensen Ytteborg var forstander ved Prinds Christian Augusts Minde, Mangelsgården, som var arbeidshus for fattiglemmer. Herfra sendte han folk for å arbeide i blant annet sitt eget brenneri.

Litteratur
----------

* Michel Foucault: *Madness and Civilization: A History of Insanity in the Age of Reason* trans. by R. Howard, (London: Tavistock, 1965) – abridged; History of Madness ed. Jean Khalfa, trans. Jonathan Murphy and Jean Khalfa, (London: Routledge, 2006) – unabridged. Oversatt til norsk av Fredrik Engelstad og Erik Falkum: *Galskapens historie i opplysningens tidsalder*. Gyldendal 2. utg. 1991. ISBN 82-05-19344-4

Se også
-------

* Tukthus
* Dollhus
* Fattighus

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Taragarh Fort
**Taragarh Fort** (hindi: तारागढ़ का दुर्ग; «Stjernefestningen») er et historisk festningsanlegg i byen Bundi i den indiske delstaten Rajasthan. Fra festningen Taragarh er det et panoramisk utsyn over byen Bundi.

Det nå falleferdige chauhan-festningen, overgrodd med vegetasjon, ble bygget i 1354 på en bratt fjellside. Det er tre velkjente innganger til festningen, alle med eget navn: Lakshmi Pol, Phuta Darwaza og Gagudi ki Phatak. De en gang imponerende inngangsportalene er nå i ruiner. I festningens velmaktsdager var det kjent for dets tunneler som gikk på kryss og tvers over hele fjellsiden, men er i dag utilgjengelige grunnet mangelen på kart. Det største slaget var på 1500-tallet, da stedets tårn, Bhim Burj, hadde montert en særdeles stor kanon som ble kalt for Garbh Gunjam, eller «livmorstorden».

Festningen hadde store vannreservoarer som ble bygget for å lagre vann for innbyggerne i krisetider. Reservoarene var hogd ut av den fjellgrunnen rundt fortet. Rani Mahal er et lite palass i festningen som ble bygget for å huse herskernes hustruer og medhustruer. Det har imidlertid tap sin sjarm da dets storstilte vegg- og glassmalerier har helt svunnet hen. Festningen huser også Miran Saheb ki Dargha, bygget til minne av Miran Saheb, en tidligere guvernør av festningen og som mistet livet i forsvaret av den. Festningen ble erobret av Dara Shikoh og styrt som *mughal subah* (provins i Mogulriket) i tiden 1633-1776.

Referanser
----------

1. ↑   Stott, David; McCulloch, Victoria (2014): *Rajasthan, Delhi & Agra*, Footprint Travel Guides, s. 136
2. ↑   «The Taragarh (Star) Fort», *Kukki’s World*
3. ↑  «Forts of Rajasthan» Arkivert 29. april 2018 hos Wayback Machine. *Namaste Tours India*

Litteratur
----------

* Crump, Vivien; Toh, Irene (1996): *Rajasthan*, London: Everyman Guides. ISBN 1-85715-887-3.
* Michell, George; Martinelli, Antonio (2005): *The Palaces of Rajasthan*. London: Frances Lincoln. ISBN 978-0-7112-2505-3.
* Tillotson, G.H.R (1987): *The Rajput Palaces - The Development of an Architectural Style*, 1. utg. New Haven and London: Yale University Press. ISBN 0-300-03738-4.
**Arbeidsmiljøsenteret** er en norsk organisasjon opprettet i 1936, under navnet **Vern og Velferd**. Organisasjonen er en ideell medlemsorganisasjon som skal fremme et best mulig arbeidsmiljø i norske virksomheter. Hovedkontoret ligger i Oslo, men Arbeidsmiljøsenteret har også kontorer i Bergen og Trondheim. Siden 2020 er det Ramona Braanen som er styreleder. Sigrid Engen er Daglig leder.

Arbeidsmiljøsenteret er bygd opp som en medlemsorganisasjon med ca. 300 offentlige og private virksomheter, konsern og organisasjoner som medlemmer. Senteret arrangerer hvert andre år Arbeidsmiljøkongressen i Grieghallen i Bergen, som er Nordens største HMS-konferanse. Kongressen varer i to dager i oktober, og samler nær 700 deltakere. Senteret arrangerer også annen hvert år Arbeidsmiljødagene, som går over 2 dager.

Organisasjonens første leder var Arnfinn Olsen. Organisasjonen skiftet navn fra *Vern og Velferd* til *Arbeidsmiljøsenteret* i 1983.

Arbeidsmiljøsenteret fikk tidligere statsstøtte for sitt opplysningsarbeid om HMS, helse og velferd, men er i dag en selvfinansierende organisasjon som gir opplæring, arrangerer konferanser og selger HMS og verneutstyr til offentlige og private virksomheter landet rundt.

Medlemsbedriftene i Arbeidsmiljøsenteret er en blanding av landets største foretak, SMB bedrifter, interesseorganisasjoner og offentlig forvaltning. Aktiviteten er fordelt på alle bransjer og geografiske tilhørigheter. 

Eksempler på medlemsbedrifter er: NCC Roads AS Oslo, Norad, Nor-Cargo AS, NORDOX AS, Snøgg AS, Skagerak Energi AS,  Riksrevisjonen, Det kongelige hoff, NAV, Studentsamskipnaden, Nasjonalbiblioteket, Landbruks- og matdepartmentet, Arbeidstilsynet, Redningsselskapet, Det norske teatret, Miljødirektoratet, Landsorganisasjonen, Luftfartstilsynet, Fürst Medisinsk Lab. Elkem ASA, Glava AS, DOF Subsea AS, Direktoratet for nødkommunikasjon, Rogaland fylkeskommune, TINE SA, Hennig Olsen Is AS, Tollpost Globe AS, Stavanger BHT AS, Statskog SF, TrønderEnergi AS, Mills DA, Comrod AS, Nidar AS, TrioVing AS, Petroleumstilsynet, Stamina Helse AS, UNIO, Statsbygg, Wärtsilä Norway AS, Univern AS, Yara Norge AS , Universitetet i Bergen, Universitetet i Stavanger, Skagerak Kraft AS, NOAH AS, Fiskeridirektoratet, Norsk Rikstoto, Gardermoen Fuelling, Neumann Bygg AS, Coca-Cola Enterprise, Oslo kommune,  HMS-faglig forum, Tryg Norge AS,

Eksterne lenker
---------------

Offisiell hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Dallas er den største byen i Dallas/Fort Worth Metroplex
**Dallas/Fort Worth Metroplex** eller bare **The Metroplex** er den vanligste betegnelsen på en vidstrakt flerkjernebyregion som strekker seg over 12 fylker (counties) nord i staten Texas i USA, med senter i storbyene Dallas og Fort Worth. Den offisielle betegnelsen på området er **Dallas–Fort Worth–Arlington metropolitan area**, men det uformelle og oppfunnede navnet «Dallas/Fort Worth Metroplex» er hva innbyggerne selv kaller det. «North Texas» er også en vanlig brukt betegnelse.

I henhold til offisielle amerikanske estimater fra 2006 så har konurbasjonen en befolkning på 6.003.967. Det er dermed det fjerde største byområdet i USA, etter New York, Los Angeles og Chicago.

Den offisielle 2010 folketellingen har 6.371.773 innbyggere i Dallas-Fort Worth Metroplex som gjør byområdet til det størte byområde i Sørstatene.

Metroplex-området omfatter et område på 23.955 km², som er større enn delstaten New Jersey, og nesten like stort som Oppland fylke.

Fylker (counties) i Dallas/Fort Worth Metroplex
-----------------------------------------------

Dallas/Fort Worth Metroplex
* Collin County
* Dallas County
* Delta County
* Denton County
* Ellis County
* Hunt County
* Johnson County
* Kaufman County
* Parker County
* Rockwall County
* Tarrant County
* Wise County

Referanser
----------

1. ↑  ; *folketellingen I USA 2020*; redaktør: Bureau of the Census; besøksdato: 1. april 2022.
2. ↑
3. ↑
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Clara Othilie Hultgren** (Pikenavn: **Mathisen**, også *Clara Hultgren Falck*) (født 1. november 1877 i Tønsberg, død 1956 i Oslo) var en norsk operasanger (lyrisk sopran). 

Clara Hultgren var datter av styrmann og gårdbruker Kristian Mathisen og Justine Claudia Christiansdatter Crøger. Hun var gift med handelsfullmektig Einar Hultgren, men ble tidlig enke. I 1915 ble hun gift med teatersjef og kunstmaler Georg Johan Martens Falck.

Hultgren var i tenårene elev av Severine Morgenstierne, før hun studerte hos Raimund von Zur Muhlen i London og Signe Hebbe i Stockholm. Hun debuterte i 1900 på Tivoli Theater, og opptrådte på Nationaltheatret i 1904, 1906 og 1910. Hun holdt dessuten gjesteopptredener i København og i Stockholm. Hultgren var en av våre beste ressurser både ved sin rike fyldige lyriske sopran og for sitt meget fordelaktige utseende. 

Clara Hultgren var blant Norges tidlige grammofonartister, og deltok på den første grammofoninnspillingen her til lands. Den foregikk på Grand Hotel i Kristiania i desember 1904, med fonografpioneren og revyskuespilleren Adolf Østbye i en sentral rolle. Her medvirket trekkspilleren Carl Mathisen, revyartistene Agnes Haglund og Oscar Lerdahl, skuespilleren Henrik Clausen, operasangerinnene Gabrielle Bidenkap, Nathalie Hansen og Clara Hultgren, operasangeren Halfdan Rode og den store sangeren Thorvald Lammers i tillegg til Guldberg-kvartetten. Her var det humoristiske småhistorier, revyviser, folkeviser, operetter og diverse annen klassisk sang.

Utvalgte roller
---------------

* *Violetta* i Giuseppe Verdis *La traviata*
* *Leonora* i Giuseppe Verdis *Trubaduren*
* *Nedda* i Leoncavallos *Bajazzo*
* *Micaela* i Bizets *Carmen*

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Martens, Johan (1915). *Stamtavle over slægten Martens i Bergen*. Bergen.
3. ↑  *Norske kvinder*. Kristiania: Berg & Høgh. 1914. s. 330.
4. ↑  Vanberg, Vidar (1999). *Norsk lydhistorie 1879-1935*. Nasjonalbiblioteket. ISBN 8279650024.

Kilder
------

* Vanberg, Vidar (1982). *Norges første grammofonstjerner og grammofoninnspillinger*. Oslo: [V. Vanberg]. ISBN 8299087619.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Discogs
 |
**Lodovico Antonio Luca Adorno** (kinesisk: 魯類斯, *Lu Leisi*; født 28. august 1655 i Genova i Italia, død 20. desember 1699 i Goa i India) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.

Han reiste ut fra Europa til Kina i april 1690, og virket i Ganzhou i Jiangxi. Etter en sykdomsperiode fikk han reise tilbake til Macao, og i 1694 kom han helt tilbake til Goa, der han virket som misjonær til sin død kort etter. Nokså mange av de europeiske misjonærer slet med å tilpasse seg Kina helsemessig. Særlig på landet og i utkantstrøkene var de sanitære forhold dårlige; utilstrekkelige midler og dermed mangel på medisiner og feilernæring skapte problemer. Mange vestlige misjonærer ble syke; hele 51 døde før de var fylt femti år, som pater Adorno som bare ble 41 år.

Referanser
----------

1. ↑  Joseph Dehergne: «Répertoire des jésuites de Chine de 1552 à 1800». Bibliotheca Instituti Historici SJ [Roma], 1973, lest 1. juli 2018
2. ↑  Kaijan Tang (som viser til *Pfister: Notices biographiques*). Kaijan Tang: *Setting Off from Macau: Essays on Jesuit History during the Ming and Qing dynasties*, Jesuit Studies, Leiden, Boston: Brill (2016), s 5, ISBN 9789004305519

Litteratur
----------

* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, vol. 2 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971), 633-5.

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Innen det maritime er **lensing** prosessen med å fjerne vann fra et fartøy.

Lensing for hånd
----------------

Et øsekar er en håndholdt beholder for manuell fjerning av vann i en båt, og er trolig den eldste formen for lenseutstyr. Øsekar brukes fremdeles i småbåter, og er obligatorisk utstyr i noen jurisdiksjoner.

* Øsekar fra jernalderen funnet i Nydam Mose, Danmark.
* Tradisjonell norsk «auskjer».
* Moderne plastøse.

Lensepumpe
----------

En lensepumpe kan brukes på båter som ikke er selvlensende.

Selvlensende båter
------------------

En selvlensende båt er utformet slik at vannet vil renne ut igjen dersom den fylles med vann, og det er derfor ikke nødvendigvis behov for hverken øsekar eller lensepumpe. En vanlig implementasjon av selvlensing er at dekket inni båten ligger høyere enn vannlinjen slik at vannet kan renne av.

Selvlensende fritidsbåter har blitt populært de siste årene, ettersom det krever mindre tilsyn når båten ligger fortøyd i lange perioder.

* Selvlensende båt som lenser seg selv bak.
* Selvlenser på undersiden av en båt.
* Selvlenser på undesiden av en båt.
* Tegninger fra 1911 for en selvlensende livbåt. Merk at dekket er høyere enn vannlinjen, slik at vannet kan renne av.

Se også
-------

* Lensepumpe

Referanser
----------

1. ↑  ISO 9650 Small craft, inflatable liferafts 2005(E) (pdf-file 244 KB) Arkivert 15. september 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  ISAF (International Sailing Federation), liferafts
**Kjønn og utvikling** (engelsk: *Gender and development*, forkortet GAD) er en praktisk tilnærming til prosjekter innen internasjonal utvikling/bistand og et tverrfaglig forskningsfelt som vokste frem fra 1960-årene, opprinnelig som **kvinner og utvikling**. Den legger tradisjonelt vekt på å integrere kvinner i global økonomi gjennom å fremme kvinners status. Etterhvert som tilnærmingen har blitt avløst av en kjønn og utvikling-tilnærming har vekten blitt flyttet over til å vektlegge kjønnsrelasjoner gjennomgående heller enn å se på kvinners situasjon isolert. Det har også blitt mer vekt på bl.a. seksuelle minoriteter.

Referanser
----------

1. ↑  Joekes, Susan P. (1990). «Excerpts on Women in Development: International Development Strategy for the Third United Nations Development Decade». Women in the world economy: an INSTRAW study. Oxford University Press US. ISBN 0-19-506315-5.
2. ↑  Moser, Caroline (2002). *Gender Planning and Development: Theory, Practice and Training*. Routledge. ISBN 0-203-41194-3.
Vilan i november 2011.
Vilan i november 2011.
**Vilan** (eller *Hvilan*) er en bygning inne på Drottningholms slottområde på Lovön i Stockholms län.

Historikk
---------

Vilan ble oppført i 1792 for ballettmesteren Louis Gallodier og ble tegnet av Louis Jean Desprez Bygningen ligger nordvest for Ekerövägen og er fra 1935 et statlig bygningsminne. Siden 1991 er Vilan en del av Unescos verdensarv.

Eiendommen består av en hovedbygning og to frittstående sidebygninger. Hovedbygningen aksentueres av en tverrstilt, innføyd bygningskropp i to etasjer. Samtlige tak er utformet som saltak, kledd med svartmalte metallplater på hovedbygningen respektive enkeltkrum teglstein på sidebygningene.

I 1792, straks etter Gustav IIIs død fikk ballettmesteren Louis Gallodier rett til å bo i Vilan resten av livet av hertug Karl II (siden Karl XIII). Kontrakten gjaldt siden også for hans barn og slekt som innehadde eiendommen fram til 1868. Etter en tids forfall fungerte Vilan som kafé.

I 1906 overtok Axel Wallenberg som fikk renovert eiendommen. Blant annet ble kinesiske håndmalte tapeter og veggmalerier bevart. Nåværende veranda stammer fra 1914. Årene 1988-89 ble det utført en omfattende opprustning av interiør og eksteriør. Bygningen brukes nå som privatbolig.

Kilder
------

* RAÄ:s bebyggelseregister: EKERÖ DROTTNINGHOLM 1:1 - husnr 36, VILAN.

| * v
* d
* r
Drottningholms slott |
| --- |
| Bygninger | Apotekshuset - Badhuset - Cantongatan - Confidencen - Dragonstallet - Evert Lundquists ateljémuseum - Grindstugan - Götiska tornet - Hemmet - Hertigarnas stall - Inspektorsbostaden - Kanslihuset - Kavaljershuset - Kina slott - Kinesiska pagoden (ikke utført) - Lilla Kina - Slottet - Slottskyrkan - Slottsteatern - Slottsstallet - Teaterplanen - Vakttältet - Vilan | Högvakten |
| Parker og fontener | Slottsparken - Skulpturparken - Herkulesfontänen - Kaskaderna - Kronan - Monumentholmen - Svanholmen med svanhuset |
| Interiør | Déjeunersalongen - Slottsbiblioteket - Slottskyrkan - Ehrenstrahlsalongen - Hedvig Eleonoras paradsängkammare - Karl X Gustavs galleri - Rikssalen - Porslinsrummet - Stensalen - Trapphuset |
| Annet | Långa raden - Drottningholm (tettsted) - Drottningholms kungsgård - Drottningholmsbron - Drottningholmsmalmen - Canton - Lovö kyrkallé - Lovö skogskyrkogård - Museum de Vries |
Et klassisk maleri av cowboyer malt av C.M. Russell
En **cowboy** er en amerikansk kveggjeter.

Cowboyer passet på flokken av kveg fra hesteryggen og var ofte hjemmefra i lange perioder når kvegflokken skulle flyttes, for eksempel i forbindelse med auksjoner.

Kveggjeternes storhetstid var mellom 1850 og 1880. Særlig kjent er deres ledsagelse av enorme greflokker fra det sørlige Texas, særlig langs *Chisholm Trail*, til jernbanen i Kansas. Deretter overtok jernbanen kvegtransportene fra selve kvegdistrikene, og sammen med en massiv utryddelse av kveg på grunn av sykdom, ble mange av gjeterne arbeidsløse.

Liknende ridende kvegdrivere og hestekarer har i Mexico blitt kalt *vaqueros* eller *charros*, i Venezuela *llaneros*, i Argentina og Uruguay *gauchos*, i Peru *morochuco* og *piajenos*, i Chile huasos og i Ecuador *chargas*.

Se også
-------

Ridende kvegdrivere og -oppdrettere i Amerika:

* Cowboy i det vestlige USA
* Vaqueros i Spania og landets tidligere latinamerikanske kolonier, særlig Mexico
* Charros i Mexico
* Gauchos på pampasen i Argentinia og Uruguay
* Ilaneros på slettene i Venezuela og Columbia
* Huasos i Chile
* Vaqueiros i Brasil
* Morochucos og piajenos i Peru
* Chargas i Ecuador

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
***Langurioscython*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 10 millimeter), avlang råtevedbille. Arten kan overflatisk minne om arter i familien Languriidae og har trolig fått navn etter dette. Hode og pronotum er skarpt røde, forøvrig er den svart. Antennene er litt lengre enn hode + pronotum, de tre ytterste leddene er utvidete, slik at antennen ser litt klubbeformet ut. Pronotum er rundet med noe uttrukne bakhjørner, noe bredere enn langt, fint punktert. Dekkvingene er jevnbrede. middels kraftig punkterte, uten påfallende hår. Beina er ganske korte og spinkle (her skiller den seg markant fra Languriidae som har lange og kraftige bein).

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Filippinene i øst.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
					- Stammen Orodotini Muona, 1993
						* Slekten ***Langurioscython*** Heller, 1917
							+ *Langurioscython bakeri* Heller, 1917 - Filippinene
							+ *Langurioscython stepheni* - India, Thailand

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Langurioscython stepheni*
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
**Finn Sandmæl** (født 1943) er en norsk arkitekt kjent for å ha tegnet boliger til flere norske kjendiser.

Sandmæl gikk på Vestheim privatskole. Han utdannet seg senere til bygningsingeniør ved NKI i Oslo (1968) og arkitekt ved California State Polytechnic University (1973).

Han startet arkitekt-karrieren med korte engasjementer i Los Angeles. Etter det jobbet han seks år hos arkitekt SS Platou i Oslo før han i 1982 startet for seg selv. 

Han har blant annet tegnet huset til Olav Nils Sunde, Hallvard Flatland, Arthur Buchardt, og Kjell Inge Røkkes hytte på Oppdal. Han er også kjent for sine Yogamid-prosjekter, som handler om enorme konstruksjoner med ny teknologi.

Sandmæl har markert seg som en kritiker av norsk samtidsarkitektur og i 2004 meldte han seg ut av Norske arkitekters landsforbund. Hans viktigste ankepunkt mot norsk samtidsarkitektur var det han omtalte som den rådende «statsminimalismen».

Sandmæl ble gift i 1973.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Holst-Hansen, Tekst: Thomas (10. oktober 2005). «Løs kanon». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 18. april 2019.
3. ↑  «Finn Sandmæl». *Store norske leksikon*. 26. februar 2020. Besøkt 30. september 2020.
4. ↑  Olsen, Stian (5. februar 2019). «Denne er over 100 meter høyere enn Røkkes skyskraper. Under gigantbygget skal det legges laksemerder». *iLaks*. Besøkt 30. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Intervju med Sandmæl (estate, 1999)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Kjønnsbasert vold** (engelsk: *gender-based violence*; ofte forkortet GBV) er vold som utøves mot en person på grunn av vedkommendes kjønn. Alle – kvinner, menn og ikkebinære – kan være ofre for kjønnsbasert vold, men majoriteten av ofrene er jenter og kvinner. Begrepet kjønnsbasert vold overlapper derfor i stor grad med begrepet vold mot kvinner, men skiller seg konseptuelt noe fra dette både gjennom at det kan omfatte andre enn kvinner, og gjennom at det vektlegger kjønn som årsaken til volden. Begrepet kjønnsbasert vold brukes idag i mange offisielle sammenhenger, bl.a. innen internasjonale organisasjoner innen FN-systemet og EU.

Vold i nære relasjoner kan være en av flere former for kjønnsbasert vold, men begrepet kjønnsbasert vold kan også dekke andre former for vold, herunder vold/seksuelle overgrep i væpnet konflikt.

Referanser
----------

1. ↑  «What is gender-based violence?». European Institute for Gender Equality. Besøkt 11. januar 2023.
2. ↑  «Gender-based Violence». UNHCR. Besøkt 11. januar 2023.
3. ↑  «What is gender-based violence?». Europakommisjonen. Besøkt 11. januar 2023.
4. ↑  «Gender-based violence in emergencies». UNICEF. Besøkt 11. januar 2023.
5. ↑  «16 Days of Activism against Gender-Based Violence». UN Women. Besøkt 11. januar 2023.
**Finn Kristian Hannestad** (født 14. mars 1961) er en norsk offiser og flyger. Han ble utnevnt til graden generalmajor 1. januar 2008, da han fikk stillingen som Sjef operasjonsstaben ved Forsvarets operative hovedkvarter (FOH). Fra 2010 til 2014 var han generalinspektør for Luftforsvaret. Han var forsvarsattaché ved Norges ambassade i Washington, USA fra 2014 til 2018. Deretter var Hannestad sjef for Forsvarets veterantjeneste og Forsvarets veteraninspektør frem til 1. april 2021. 

Hannestad er utdannet fra Luftforsvarets flygeskole, Luftkrigsskolen, Forsvarets stabsskole og U.S. Air War College. Han har vært flyger, vingsjef, nestkommanderende og sjef for 338 skvadron, sjef for F-16 bidraget under Operation Allied Force i Kosovo, sjef for operasjonsgruppen ved Bodø hovedflystasjon, sjef for Forsvarets presse- og informasjonsavdeling, assisterende stabssjef ved NATO Allied Air Component Command Headquarters i Ramstein i Tyskland og sjef for operasjonsstaben ved det som da het Fellesoperativt hovedkvarter.

I statsråd 17. september 2010 ble Hannestad utnevnt til Generalinspektør for Luftforsvaret. Han tiltrådte stillingen 1. oktober 2010 og ble da tildelt Forsvarsmedaljen med laurbærgren. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forsvarsmedaljen med laurbærgren | Forsvarsmedaljen med tre stjerner | Hærens vernedyktighets-medalje med tre stjerner |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner | Legion of Merit - Officer | Non-Article 5 NATO-medalje for Balkan | Forsvarets medalje for feltsport |

 |

Litteratur
----------

* Maaø, Ole Jørn/Sanderød, Steinar (red) (2017). *Luftforsvarets historie – sett ovenfra.* Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-2183-7

Referanser
----------

1. ↑  Ny generalinspektør for Luftforsvaret Arkivert 21. september 2010 hos Wayback Machine. Forsvaret, 17. september 2010, besøkt 25. september 2010.
2. ↑  Offisielt fra statsråd 17. september 2010, regjeringen.no, besøkt 25. september 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Clara Mathilde Ingemann** (født 7. november 1850 i Christiania, død i Russland) var en norsk skuespillerinne.

Clara Ingemann var datter av den danske børskommisjonæren og konsulen Adolph Ingemann og Elise Catharina Ludovica Werner. Hun ble 2. oktober 1876 gift med overlærer Johan Ernst Einhard Andersen.

Clara Ingemann debuterte 25. april 1865 på Christiania Theater i rollen som *Ragnhild* i *Svend Dyrings Hus*. Allerede etter dette stykkets annenoppførelse 28. april 1865 skal hun ha forlatt scenen for godt. Årsaken lå kanskje i den dårlige mottagelsen hun fikk for sine skuespillerprestasjoner.

Sammen med ektemannen flyttet hun til Russland. Der døde begge under hungersnøden i 1920-årene.

Roller i utvalg
---------------

* *Ragnhild* i *Svend Dyrings Hus* av Henrik Hertz (Christiania Theater, 1865)

Referanser
----------

1. 1 2   Liv Jensson, Biografisk skuespillerleksikon : norske, danske og svenske skuespillere på norske scener særlig på 1800-tallet, side(r) 82, oppført som Ingemann, Clara Mathilde[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Aftenbladet 1865.04.26*. Norge, Oslo. 1865. s. 3.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 82. ISBN 8200056228.