recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Salutorget, sett mot nord. Helsingfors domkirke i bakgrunnen
Torget sett mot sørvest
**Salutorget** (finsk: *Kauppatori*) er en sentralt torg i Helsingfors. Torget er både markedsplass, blant annet for fisk, en populær turistattraksjon og havn for personbåttrafikk.

Plassen ligger i sentrum av byen, i østenden av Esplanadparken. Fra torget går det rutebåter til Sveaborg og Högholmen, og i turistsesongen også sightseeingruter i byens skjærgård. Passasjerbåter og bilferjer til Tallinn og Stockholm har avgang nær torget.

I sommerhalvåret er Salutorget et myldrende marked med salg av fisk, annen *etisk mat* for turister, souvenirer og med flere serveringssteder. Tidlig i oktober er det sildemarked (*silakkamarkkinat*) på torget, et arrangement med røtter fra 1700-tallet.

Flere store begivenheter har blitt feiret på torget, som Finlands gull i VM i ishockey 1995 og Lordis seier i Melodi Grand Prix 2006.

Historie
--------

Fram til tidlig på 1800-tallet var torget en leirete strand med fiskebrygger. Fisk ble solgt her, mens all annen handel foregikk ved Stortorget (dagens Senatstorget). 

I forbindelse med byplanen av 1812, ble Salutorget byens markedsplass, mens Stortorget ble omgjort til Senatstorget og fikk mer formelle funksjoner. Det ble bygget kaiplasser for handel, og anlagt tre havnebasseng for ulike funksjoner. *Slottbassenget* for trafikk til og fra Sveaborg/Suomenlinna; *Kolerabassenget* for fiskebåter og *Estbassängen* for dampskip. Skatuddens kanal ble bygget samtidig. 

På 1890-tallet ble det lagt jernbanespor til Skatuddens havn over Salutorget. To hevebroer ble anlagt over Kolerbassenget og over Skatuddens kanal. Jernbanesporet ble fjernet på 1980-tallet.

Bygninger og severdigheter på og ved torget
-------------------------------------------

* *Keiserinnens sten*, reist til minne om keiserinne Alexandra Feodorovnas besøk i 1835 sammen med tsar Nikolai I.
* Fontenestatuen Havis Amanda av Ville Vallgren, 1908
* Gamla Saluhallen, Gustav Nyström, 1889
* Helsingfors stadshus, C.L. Engel, 1833
* Sveriges ambassade, A.F. Granstedt 1839-42 / Torben Grut 1922-23
* Høyesterettens palass, F.A. Sjöström, 1883
* Presidentens slott, C.L. Engel, 1843
* UPM-Kymmenes hovedkontor, Karl Lindahl, 1912
* Stora Ensos hovedkontor, Alvar Aalto, 1962

Eksterne lenker
---------------

* (en) Market Square in Helsinki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Helsingin kauppatori – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland
 |
***Voodoo science*** eller «voodooforskning» er (i engelsk språk) en pejorativ neologisme som viser til forskning som ikke følger vitenskapelige metoder eller etikk. Begrepet ble popularisert i boken *Voodoo Science: The Road from Foolishness to Fraud* av professor Robert L. Park. Andre forfattere har brukt begrepet, men det forblir tettest forbundet med Park.

Begrepet forekommer også i en tidligere artikkel av W. Booth, «Voodoo Science», og tidligere i en 1984 amerikansk regjeringsrapport «Oversight Hearing on the Office of Juvenile Justice and Delinquency Prevention».

Referanser
----------

1. ↑  *Science* 1988 Apr 15; 240(4850):274-7
2. ↑  «Oversight Hearing on the Office of Juvenile Justice and Delinquency». *Committee on Education and Labor. Subcommittee on Human Resources* **(engelsk)**. United States Congress. House. s. 922. Besøkt 12. juni 2008.

Litteratur
----------

* Park, Robert L. (2000): *Voodoo Science: The Road from Foolishness to Fraud*, Oxford University Press. ISBN 0-19-513515-6, ISBN 0-19-514710-3, ISBN 0-19-860443-2
* Committee for Skeptical Inquiry: *Voodoo Science Conjures a Celebrity Out of a Scientist*
**Rune Jogert** (født 15. februar 1977) er en norsk tidligere landeveissyklist som bor på Hagan i Nittedal kommune. Han vant Norgesmesterskapet i landeveissykling i 2000. I 1998 var han utestengt i to måneder fra sykling etter å ha testet positivt for efedrin under etapperittet Berliner 4-Etappen-Fahrt. Han måtte da betale 500 sveitserfranc i bot og mistet 15 UCI-poeng.

Jogert syklet for Ringerike Sykkelklubb til han la opp i 2009. Han ble i 2011 sportsdirektør for klubben. «Som syklist var Jogert en mester i å time og kjøre gode avslutninger og i sesongene 2008-2009 herjet han og broren Espen med konkurrentene i de fleste norske løp.» I 2012 testsyklet han løypa til Tour de France 2012 for TV2 Sporty.

Medaljer i norske mesterskap
----------------------------

| Plassering | Øvelse | År |
| --- | --- | --- |
| Gull | Fellesstart | 2000 |
| Gull | Gateritt | 1999, 2001 |
| Sølv | Gateritt | 2000 |
| Bronse | Gateritt | 2002 |

Referanser
----------

1. ↑  Cycling News 27. januar 1998
2. ↑  Rune Jogert ny sportsdirektør i Team Ringeriks-Kraft. Artikkel i Ringeriksavisa 16. mars 2011
3. ↑  Testsykler hele Touren, nå merker han slitet

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rune Jogert – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Rune Jogert – Cycling Archives Rediger på Wikidata
**Norges Buejegerforbund** (NBJF) ble stiftet 1. mars 1988, og er en interesseorganisasjon som arbeider for å tillate jakt med pil og bue i Norge, samt å spre kunnskap og informasjon om denne jaktformen. 

Norges Buejegerforbund arrangerer blant annet utdanning av nye buejegere, og opplæring og sertifisering gjennom International Bowhunting Education Program (IBEP).

Norges Buejegerforbund en egen treningsløype med 3D dyr, der medlemmer kan trene på ulike dyrefigurer og jaktsituasjoner.

Norges Buejegerforbund arbeider aktivt for å spre kunnskap og informasjon om jakt med bue, og har blant annet utgitt en egen informasjonsvideo om dette.

Ledere
------

Leder for NBJF pêr 2018 er Vidar Bjørnli.

Leder for NBJF pêr 2015 var Geir Carlstrøm.

Leder for NBJF pêr 2012 var Jan Sivert Hauglid.

Medlemskap
----------

Buejegerforbundet er medlem av: 

* International Bowhunter Education Program (IBEP)
* World Bowhunting Organization (WOBA)
* International Bowhunting Organization (IBO)
* European Bowhunting Federation (EBF)

NBJF arbedier tett sammen med buejegerorganisasjonene i Sverige, Danmark og Finland. 

NBJF samarbeider også med Norges Jeger og Fiskerforbund (NJFF), og ulike grunneier- og interesseorganisasjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «Hjem». *nbjf.no* **(engelsk)**. Besøkt 29. august 2022.
2. ↑  «Kontakt NBJF». *nbjf.no*. Besøkt 29. august 2022.

Se også
-------

* Liste over skytterorganisasjoner
* Norsk Langbuelag
* Norges Bueskytterforbund

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Norges Buejegerforbund på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Norges Buejegerforbund på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Norges Buejegerforbund på YouTube Rediger på Wikidata
* (no) Norges Bueskytterforbund
* (no) Norsk Langbuelag

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Båndstripe for Norges forsvarsforenings hederstegn
**Norges Forsvarsforenings hederstegn** er en utmerkelse som tildeles av Norges Forsvarsforening. Medaljen regnes som en offisielt anerkjent norsk utmerkelse og er godkjent til bruk på norsk militær uniform.

Norges Forsvarsforenings hederstegn består av et kors i sølv, som i midten bærer foreningens emblem. Emblemet viser en mann med gevær foran en kvinne og et barn.

Korset bæres i et grønt bånd med to smale sølvstriper i midten. Båndet er utstyrt med en spenne med innskriften «HEDERSTEGNET». Hederstegnet tildeles av foreningens presidentskap til den som «har vist foreningen særlig interesse, eller som har ydet fremragende arbeide til fremme av dens formål.»

Referanser
----------

1. ↑  Rangeringsliste for dekorasjoner og ferdighetsmerker på militær uniform[*død lenke*], Forsvaret.
2. 1 2  Statutter for hederstegn i Norges Forsvarsforening[*død lenke*].
3. ↑  John Monn: «Norges Forsvarsforenings utmerkelser», *Forsvarets Forum*, nr. 14–15, 1995.

Eksterne lenker
---------------

* NFFs medaljer og statutter.
Basillika St. Suitbertus (sett fra sydvest)
**Suitbert** (født ca. 637 i Northumbria, død 1. mars 713 på klosteret på Keiserswerth i Rhinen) var en angelsaksisk misjonær og biskop som virket idet vestlige Tyskland.

Liv
---

Suitbert (også omtalt som *Switbert, Suitbert av Kaiserswerth, Suidbert, Suitbertus, Swithbert*) studerte i Irland, i Rathmelsigi i Connacht, sammen med Ecgberht av Ripon.[] Han ble en av de elleve misjonærene som Willibrord sendte til Friesland i 690. 

Det man i dag vet konkret om Suitbert, er hva Beda Venerabilis (673–735) har nedtegnet. Den senmiddelalderske såkalte Marcellinus-vita (*Vita S. Swiberti episcopi Werdensis Frisiorum, Saxonum, Westphalorum*) er imidlertid proppfull av oppdiktede historier om ham.[]

Beda fremhever Suitbert ut av skaren av Willibrord-disipler, og vier ham et eget avsnitt i sin kirkehistorie. Han skal ha ledsaget Willibrord på dennes første Roma-reise. Da Willibrord døde i 692 ble han av sine kolleger bedt om å reise tilbake til England for å bli vigslet til biskop. Willfrid fra York stod for ordinasjonen. 

Seinere drog Suitbert tilbake til fastlandet og misjonerte blant de frankiske bruktere mellom elvene Ruhr og Lippe. Der må han ha hatt stor fremgang.

Men han møtte hard motstand av den frisiske kongen Radbod. Imidlertid fikk han støtte og forsvar fra Pipin av Herstal, og via hans kone Plektrude foreslo de at han skulle få slå seg ned på en holme i Rhinen, det som seinere ble kalt Kaiserswerth, og som ligger noen kilometer nord for Düsseldorf. Der bygde han et benediktinerkloster, og han ble den første abbed på Kaiserswerth. Han døde 1. mars 713 på samme sted.

### Relikvieskrin

Hans relikvier befinner seg i den tidligere stiftskirken på øya, i et kunstferdig forsiret skrin, (Suitbertusschrein). Dette er det mest betydelige relikvieskrin i hele regionen Niederrhein og ligner det noe større og mer berømte Trekongersskrinet i Köln.[]

Willibrord nedtegnet hans dødsdag i sin festkalender, Alkuin nevnte Suitbert i sitt «Dikt om de hellige av kirken i York» som «særlig fremragende». Biskop Radbod av Utrecht (901–917), en senere etterfølger av Willibrord, forfattet en homilie med den hellige som utgangspunkt.

Forvekslingsfare?
-----------------

Historikerne i lenken under mener denne Suitbert ikke må forveksles med en munk med samme navn som levde ca 40 år seinere, og som beskrives i Bedas *Historia ecclesiastica gentis Anglorum*.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 119208814, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator xx0030999, besøkt 29. januar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

Catholic encyclopedia: St Suitbert

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
Statue i Madrid (J. Bustos, 1750-53).
**Suintila** var vestgoternes konge i Hispania fra 621 til 631. Fred hersket i vestgoternes kongedømme, og som et direkte resultat, klarte kongen å ta tilbake de områdene som hadde vært under Østromerrikets kontroll.

På den språklige fronten var det på rundt Suintilas tid at en ny form form ordet *Hispania* ble brukt i økende grad: *Spania*. Ifølge Isidore av Sevilla, som døde i 636, var det med vestgoternes dominans av Hispania at idéen om enhet på halvøya ble sådd, og frasen *mor Spania* ble brukt for første gang. Opp til den tiden hadde ordet Hispania blitt brukt om alle halvøyas land. I *Historia Gothorum* dukker Suintila opp som den første kongen av *totius Spaniae*. Historieverkets prolog er det velkjente *De laude Spaniae* («om Spanias stolthet») hvor Spania blir brukt om den gotiske nasjon.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Reccared II** | **Vestgoternes konge**(621–631) | Etterfølger:**Sisenand** |

| * v
* d
* r
Vestgotiske konger |
| --- |
| 
* Fritigern
* Atanarik
* Alarik I
* Ataulf
* Sigerik
* Wallia
* Teoderik I
* Torismund
* Teoderik II
* Eurik
* Alarik II
* Gesalek
* Amalarik
* Teudis
* Teudigisel
* Agila
* Atanagild
* Liuva I
* Liuvigild
* Reccared I
* Liuva II
* Witterik
* Gundemar
* Sisebut
* Reccared II
* Suintila
* Sisenand
* Chintila
* Tulga
* Chindasuinth
* Recceswinth
* Wamba
* Erwig
* Ergica
* Witiza
* Roderik

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** BNE
 |
**Paolo Pasquale Peschisolido**, vanligvis kalt **Paul Peschisolido** (født 25. mai 1971 i Scarborough, Ontario, Canada) er en canadisk fotballspiller som har spilt for åtte engelske og en canadisk fotballklubb. Han spiller nå for Luton Town i Football League One.

Peschisolido har spilt 52 landskamper og scoret 10 mål for Canada.

Biografi
--------

### Klubblag

Etter først å ha spilt for canadiske Toronto Blizzard ble Paul Peschisolido kjøpt av den engelske klubben Birmingham City for £25 000 i november 1992. Han spilte for klubben fra West Midlands fram til august 1994 da Stoke City betalte £400 000 for han. I mars 1996 returnerte han til Birmingham for den samme overgangsummen de hadde fått ved salget til Stoke, men han ble bare værende der fram til sommeren.

Den 24. juli 1996 gikk Peschisolido til West Bromwich Albion for £600 000, før han i oktober 1997 fikk Fulham som sin nye arbeidsgiver. Peschisolido var i Fulham fram til 2001, men i løpet av denne perioden ble han lånt ut til tre engelske klubber. Den første var Queens Park Pangers som han ble lånt ut til i november 2000, den andre var Sheffield United som benyttet seg av hans tjenester fra januar 2001 og den tredje var Norwich City som hadde han på lån på slutten av 2000/01-sesongen.

I juli 2001 kjøpte Sheffield United han for £150 000, og han debuterte for denne klubben i en ligakamp mot Nottingham Forest den 11. august 2001. Hans første mål for klubben fra Yorkshire og Humber kom 17. november 2001 da Sheffield slo hans gamle klubb Birmingham 4-0. Peschisolido scoret to av Sheffields mål i denne kampen.

Etter nesten 100 klubbkamper for Sheffield United skrev han under på en 2-årskontrakt med Derby County den 12. mars 2004. Han debuterte for klubben dagen etter, og i denne debuten scoret han kampens eneste mål da Derby vant 1-0 over Rotherham United.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p65047.htm#i650462, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Mortimer, Gerald (2004): *The Who´s Who of DERBY COUNTY*.   
 Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paul Peschisolido – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Paul Peschisolido – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Paul Peschisolido – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Paul Peschisolido – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Paul Peschisolido – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Paul Peschisolido – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Paul Peschisolido – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Paul Peschisolido – FBref Rediger på Wikidata
* (en) Spillerprofil på Canadasoccer
Suiyuan
**Suiyuan** (kinesisk: 綏遠, pinyin: *Suíyuǎn*) var en historisk provins i Kina. Suiyuans provinshovedstad var Guisui (nå Hohhot). 

Provinsen omfattet omtrent det som nå er byprefekturene Hohhot, Baotou, Ordos, Wuhai og Bayan Nur, og deler av det som nå er Ulanqab.

Enkelttegnsforkortelsen var 綏 *Suī*.

Suiyuan ble opprettet av Republikken Kina. Tidlig i 1930-årene ble den okkupert av krigsherren i Shanxi, Yan Xishan, som utvant Suiyuans jerngruver, reorganiserte provinsens finanser, og fikk lagt 16 km² land under plogen for første gang. Det meste av arbeidet og immigrasjonen til Suiyuan i denne tiden var bondesoldater fra Shanxi som ble ledet av pensjonerte generaler fra Yans hær.

Suiyuan ble i 1937 del av den japantro marionettstaten Mengjiang fra 1937 til 1945. Under Folkerepublikken Kina ble Suiyuan inkorporert i Indre Mongolia i 1954.

Provinsens navn kommer fra en bydel i hovedstaden som ble til under Qing-dynastiet.

Referanser
----------

1. ↑  Gillin, s. 128

Litteratur
----------

* Donald G. Gillin: *Warlord: Yen Hsi-shan in Shansi Province 1911-1949*. Princeton, New Jersey: Princeton University Press. 1967

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NDL **·** NKC
 |
**Stephen Derek Heighway** (født 25. november 1947 i Dublin) er en irsk tidligere fotballspiller som spilte på det suksessrike laget til Liverpool FC på 1970-tallet.

I 1970 spilte han for amatørklubben Skelmersdale United mens han studerte økonomi på University of Warwick. Samme året ble han oppdaget av Liverpool FCs speidersystem – under ledelse av Bill Shankly og han ble hentet til klubben med én gang. I Liverpool fikk han 444 kamper og scoret 76 mål, Han vant dessuten en haug av pokaler med klubben, men i 1982 forlot han Liverpool etter å ha fått lite spilletid de siste årene. Han ville da prøve seg i amerikansk liga og startet i Minnesota Kicks. North American Soccer League ble imidlertid nedlagt kort tid etter. Han fikk da en trenerrolle i Umbro. Der fikk han jobb som sportslig direktør i Clearwater Chargers ungdomsfotballklubb i USA. Han hadde suksess i Chargers, og i 1989 ble han tilbudt å lede Liverpools ungdomsakademi. Den jobben tok han. Noen av hans suksesser i ungdomsakademiet til Liverpool er Steve McManaman, Robbie Fowler, Michael Owen og Steven Gerrard, Den 26. april 2007 gikk Heighway av som sjef for Liverpools ungdomsakademi, etter å ha vunnet FA Youth Cup for andre året på rad.

Meritter
--------

* 1972/73 Ligaen i England
* 1972/73 UEFA-cupen
* 1973/74 FA-Cupen
* 1974/75 FA Charity Shield
* 1975/76 Ligaen i England
* 1975/76 UEFA-cupen
* 1976/77 FA Charity Shield
* 1976/77 Ligaen i England
* 1976/77 Europacupen
* 1977/78 Europacupen
* 1977/78 UEFA Supercup
* 1978/79 Ligaen i England
* 1979/80 FA Charity Shield
* 1979/80 Ligaen i England
* 1980/81 Europacupen
* 1980/81 Ligacupen

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 176090, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steve Heighway – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Steve Heighway – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Steve Heighway – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Steve Heighway – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Steve Heighway – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Steve Heighway – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Steve Heighway – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Steve Heighway – PlaymakerStats.com Rediger på Wikidata
**Kari Grøn** (født 14. april 1914 i Mysen, død 1. februar 2006 i Sandefjord) var en norsk skuespiller. Hun ble engasjert ved Nationaltheatret i 1939, og ble ved teatret til 1948. I denne perioden spilte hun klassiske ungpikeroller som «Dina Dorf» i *Samfundets støtter*, «Petra» i *En folkefiende* og «Karen Riis» i *Det ny system*. Hun gjorde seg også bemerket som «Alvilde» i *Den store barnedåpen*.

Etter åtte år ved Nationaltheatret trakk hun seg tilbake til privatlivet og gjorde seg lite bemerket innen norsk teaterkunst.

Filmografi
----------

* 

* 1949 – *Aldri mer!*
* 

* 1938 – *Eli Sjursdotter*

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0345033, besøkt 19. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  *Kari Grøn* på Sceneweb
3. 1 2  *Kari Grøn* i Nationaltheatrets forestillingsarkiv

Eksterne lenker
---------------

* Kari Grøn i Scenewebarkivet

* (en) Kari Grøn på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Kari Grøn hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Kari Grøn i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Kari Grøn hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Søppelsug** er et nedgravd rørsystem som frakter avfall under bakken ved hjelp av luft. Dette systemet er et alternativ til den tradisjonelle søppelkassen som må tømmes jevnlig. Avfallet som kastes må som oftest være i godt lukkede plastposer. Sorteringen fungerer ved at hver "søppelkasse" holder på avfallet til det er klart for å sendes ned i hovednette slik at f.eks plast og matrester blandes i hovednettet. Derfor blir en type avfall sendt ut i hovednettet etter tur. Avfallet suges til en terminal. Deretter kan det bli kjørt til ulike anlegg for gjenvinning eller forbrenning Terminalen der avfallet samles skal i teorien være helautomatisert. Søppelsugnettet fjerner problemer som var tilstede ved det tradisjonelle systemet: luktproblematikk, søppelbil og påtente søppelkasser.

Søppelsug omfatter også et avfallsystem som bruker sugebiler/kombibiler til å suge opp avfall fra søppelkasser.

Søppelsuganlegg i Norge
-----------------------

Tromsø by har et søppelsug som er i verdensfronten når det gjelder søppelsug blant annet gjennom automatisert optisk sortering

Bergen by har også et etablert søppelsug rørsystem (Bossnettet)

Lørenskog kommune har også satt igang byggingen en søppelsugterminal

Svakheter
---------

Systemet ikke kan håndtere glassavfall fordi glass i seg selv kan ødelegge anlegget og kutte opp poser.

Krever et helt nytt rørsystem under bakkenivå

Fortetning i rørsystemet kan føre til full stopp i hovednettet

Referanser
----------

1. ↑  «Sugende søppelrør». *Tu.no* **(norsk)**. 23. januar 2008. Besøkt 23. august 2019.
2. ↑  «Bossnettet i Bergen sentrum - BIR». *bir.no* **(norsk)**. Besøkt 23. august 2019.
*For fotballspilleren med samme navn, se Tom Bråthen (fotballspiller)*.

**Tom Bråthen** (født 13. april 1953) er en norsk country- og visesanger fra Rjukan.

Hans debutplate fra 1977 ble produsert av George Keller og innholdt originalt materiale skrevet for Bråthen av bl.a. Anita Skorgan, Philip Kruse, Kristian Lindeman og George Keller. Musikere på platen var Keller, Skorgan, Alf Emil Eik, Ole Paus, Anne-Karine Strøm og Ruphus-karene Kjell Larsen, Asle Nilsen og Tor Bendiksen. På sin neste LP, *Jeg drømmer om Nashville*, ble Bråthen backet av bandet Phoenix. Innholdet var kjente country-låter med norske tekster besørget av Philip Kruse, Ottar Johansen, Stein Ove Berg og Bråthen selv. Albumet *Your the Reason* besto av originalmateriale skrevet for Bråthen av amerikanske komponister. Platen ble innspilt i Rjukan og i Nashville. Platen *Til ettertanke* ble delvis innspilt i Nashville og delvis i Kristiansand med hjelp av Alf Emil Eik. Innholdet var ti egenkomponerte sanger med tekster av Margot Skeie og Ingvar Hovland. 

Albumet *From Norway to Nashville* ble i sin helhet innspilt i Nashville, med amerikanske musikere og Gene Kennedy som produsent. Låtene var levert av amerikanske komponister. Bråthen var i Nashville igjen i 2003 og spilte inn *Drift Away*. I 2006 kom *På gjengrodde stier*, i 2009 *Next to Nothin'* og i 2011 *Testify to Love*. De to siste plane ble også spilt inn i Nashville.

Diskografi
----------

### Album

* *Tom Bråthen* (1977)
* *Jeg drømmer om Nashville* (1979)
* *Tom Bråthen* (1983)
* *Your the Reason* (1986)
* *Til ettertanke* (1999)
* *From Norway to Nashville* (2000)
* *Drift Away* (2004)
* *På gjengrodde stier* (2006)
* *Next to Nothin'* (2009)
* *Testify to Love* (2011)

### Singler

* *You'll Always Have a Home* (2000)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Bygningsmyndighet** eller **plan- og bygningsmyndighet** (juridisk) er et offentlig organ med oppgaver og myndighet som er nærmere fastsatt i plan- og bygningsloven med forskrifter. 
For forskjellige lovbestemte oppgaver bruker loven også betegnelsene *planleggingsmyndighetene*, *planleggingsorganer*, *planadministrasjon*, og en kommunes *faste utvalg for plansaker*. I alle kommuner skal det være en egen myndighet som behandler søknader om byggetillatelser, ramme- og igangsettingstillatelser. 

Plan- og bygningsmyndighet er dels statlig myndighet på riksnivå, dels fylkeskommunal og dels kommunal myndighet. Innenfor ramme av lov og forskrift har den enkelte kommune, ved folkevalgte organer, en utstrakt adgang til å avgjøre hva den mener er en hensiktsmessig regulering av arealer for bebyggelse m.v. eller for begrensning av slik bebyggelse. Søknader om byggetillatelser, ramme- og igangsettingstillatelser behandles og avgjøres dels etter vedtatte planer og regulering, dels etter de krav som stilles til bebyggelse m.v. i plan- og bygningsloven med forskrifter.
**Precision approach path indicator** (**PAPI**) er et visuelt hjelpemiddel som gir veiledende informasjon for å hjelpe en pilot å tilegne seg og opprettholde riktig høyde til en rullebane. De er generelt plassert ved siden av rullebanen ca. 300 meter fra landingsterskelen på rullebanen. 

PAPI kan ses til høyre for rullebanen. Flyet er under sin innflygingsbane.

Utvikling
---------

Precision approach path indicator systemet ble først utviklet i 1974 av Tony Smith og David Johnson på Royal Fly Establishment i Bedford, England. Det tok dem ytterligere to år å utvikle teknologien. Smith og Johnsons arbeid ble hedret med ros fra RAE, en utmerkelse fra Aeronautical Society, en utmerkelse fra American Flight Safety Foundation, og en Gullmedalje fra British Guild of Pilots. Forskningsingeniører var også sterkt involvert i prosjektet, produserte og leverte PAPI enheter for de første forsøkene som ble utført. Samme design er fortsatt i bruk i dag, og ble faktisk brukt av NASAs Space Shuttle for sikker landing.

Bruk
----

Forholdet mellom hvitt til rødt lys er avhengig av flyets vinkel i forhold til rullebanen. Er flyet for høyt i forhold til sin innflygingsbane vil man få se et overskudd av hvite lys. Motsatt, hvis flyet er for lavt i forhold til sin innflygingsbane, vil man ha et overskudd av røde lys. For den optimale innflygingsbane skal man ha to hvite og to røde lys.

En tidligere innflygingsbaneindikator (VASI) fungerte bare ned til 60 meter, mens precision approach path indicator (PAPI) fungerer ned til 15 meter.

Teknologi
---------

Teknologien for PAPI er ikke så vanskelig som man skulle tro. Alt starter med en kolbe som har en lyskilde montert innerst (Se bilde, punkt 2). Litt lengre ut, i den øvre delen av kolben er det et filter som farger deler av lyset rødt (punkt 3). Forbi det røde filteret sitter det to linser (punkt 4). Linsene fokuserer og sender lyset i riktig retning, det hvite lyset opp, og det røde lyset ned (punkt 5 & 6).

Hvordan PAPI fungerer.
De forskjellige delene:
1. Skillelinje hvit/rødt lys
2. Lyskilde
3. Rødt filter
4. Linser
5. Hvit sone, for høyt
6. Rød sone, flyet er for lavt

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. januar 2014. Besøkt 30. januar 2014.
2. ↑  «How do PAPI lights work?». *aviation.stackexchange.com*. Besøkt 15. november 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
En **buffergass** er en inert eller ikke-brennbar gass. I jordens atmosfære fungerer nitrogen som en buffergass. En buffergass tilfører et systemtrykk og styrer forbrenningshastigheten med oksygen. Enhver inert gass som helium, neon eller argon vil tjene som en buffergass.

Bruk
----

Buffergasser brukes ofte i mange applikasjoner fra høytrykksutladningslamper for å redusere linjebredden for mikrobølgeoverganger i alkalianomer. En buffergass består vanligvis av atomisk inerte gasser som helium, argon og nitrogen som er de primære gassene som brukes. Krypton, neon og xenon brukes også, først og fremst til belysning. I de fleste scenarier brukes buffergasser sammen med andre molekyler for hovedformålet å forårsake kollisjoner med de andre eksisterende molekylene.

I lysrør brukes kvikksølv som det primære ionet som det sendes ut lys fra. Krypton er buffergassen som brukes sammen med kvikksølv som brukes til å moderere bevegelsesmengden for kollisjoner av kvikksølvioner for å redusere skaden på elektrodene i lysrøret. Generelt sett er de langvarigste lampene de med de tyngste edelgassene som buffergasser.

Buffergassbelastningsteknikker er utviklet for bruk i kjøling av paramagnetiske atomer og molekyler ved ekstremt kalde temperaturer. Buffergassen som oftest brukes i denne typen applikasjoner er helium. Buftgasskjøling kan brukes på omtrent hvilket som helst molekyl, så lenge molekylet er i stand til å overleve flere kollisjoner med lavenergi-heliumatomer, som de fleste molekyler er i stand til å gjøre. Bufregasskjøling lar molekylene av interesse avkjøles gjennom elastiske kollisjoner med en kald buffergass inne i et kammer. Hvis det er nok kollisjoner mellom buffergassen og de andre molekylene av interesse før molekylene treffer veggene i kammeret og er borte, vil buffergassen avkjøle atomene tilstrekkelig. Av de to isotopene av helium (3He og 4He) brukes sjeldnere 3He noen ganger over 4He, da det gir betydelig høyere damptrykk og buffer gasstetthet ved sub-kelvin temperaturer.

Buffergasser brukes også ofte i kompressorer som brukes i kraftverk for tilførsel av gass til gasturbiner. Buffergassen fyller mellomrommene mellom tetningene i kompressoren. Dette rommet er vanligvis rundt 2 mikrometer bredt. Gassen må være helt tørr og fri for forurensninger. Forurensninger kan potensielt komme i rommet mellom tetningen og forårsake metall-til-metall-kontakt i kompressoren, noe som kan føre til svikt i kompressoren. I dette tilfellet virker buffergassen på en måte som olje gjør i lagrene til en bilmotor.
**Kari Helene Partapuoli** (født 10. mai 1971 på Lena, vokst opp på Gjøvik, bosatt i Oslo) er en norsk sosialantropolog. Hun er generalsekretær i Plan Norge fra 2018.

Hun har bakgrunn fra den danske krisesenterbevegelsen og har vært ansatt ved Dannerhuset i flere år. I sammenheng med Dannerhusets 25-årsjubileum i november 2004 utga hun boken *Kvinderummet: Dannerhuset som kvindepolitisk forum og krisecenter* sammen med Lea Spenceley og Britta Lindqvist. Hun er tidligere leder av Indvandrer Kvindecentret i København. Partapuoli var leder for Antirasistisk Senter fra januar 2008 til juni 2013 og leder for Utviklingsfondet fra juni 2013 til august 2018.

I 2011 fikk Partapuoli Kirkens Bymisjons Brosteinpris for sitt arbeid som leder for Antirasistisk Senter. Hun fikk prisen for å være en tydelig stemme for et samfunn basert på fellesskap, forståelse og respekt i stedet for mistro og gruppetenking, het det i begrunnelsen fra Kirkens Bymisjon. I 2012 mottok hun pris for «arbeid rettet mot dialog og sameksistens» for Tea Time-kampanjen under Språk- og Kulturfestivalen. I 2013 deltok hun på vegne av Antirasistisk Senter sammen med aktivister fra organisasjonen Jurddabeassi og et miljø rundt Samisk Hus Oslo i stiftelsen av Samisk Myteknuser.

Fra juni 2013 til august 2018 var hun daglig leder av Utviklingsfondet. I august 2018 begynte hun som generalsekretær i Plan International Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Kvinderummet: Dannerhuset som kvindepolitisk forum og krisecenter
2. ↑  «Gjøvik-kvinne blir ny generalsekretær i Plan International Norge». *www.oa.no* **(norsk)**. 5. april 2018. Besøkt 22. september 2018.
3. ↑  «Norge får skryt for å støtte fattige land». *Aftenposten*. Besøkt 22. september 2018.
4. ↑  Kreativt forum Brosteinprisen 2011 til Kari Helene Partapuoli 8.12.2011
5. ↑  NRK.no 23.05.2013:Nødhjelp mot Samehets
6. ↑  utviklingsfondet.no Ansatte i Utviklingsfondet Arkivert 3. november 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Kari Helene Partapuoli i BIBSYS
Rodan
**Rodan** (ラドン, Radon) er et monster, enslags flygeøgle. Rodan hadde sin debut i (1956) i filmen Rodan fra det japanske filmselskapet Toho, og var den første fargefilmen fra Toho. I filmen angriper to Rodaner byen Sasebo og legger den i ruiner. De blir senere drept av et vulkanutbrudd.

Rodan i andre filmer
--------------------

Rodan dukker senere opp i filmen Ghidorah, the Three-Headed Monster. I denne filmen samarbeider Rodan med Godzilla og Mothra mot monsteret King Ghidorah. I filmen Invasion of Astro-Monster blir Rodan, Godzilla og King Ghidorah kontrollert av romvesener som har til hensikt å utrydde verden. Når Rodan og Godzilla kommer seg fri fra romvesene, angriper de King Ghidorah og skaster ham ut i verdensrommet igjen. I filmen Godzilla vs. Mechagodzilla II, tror Rodan at Baby Godzilla er hans bror og forsøker å beskytte ham, først mot Godzilla og senere mot Mechagodzilla. Rodan spiller også en hovedrolle i Godzilla: Final Wars der han er et av de monster som blir kontrollert av romvesener fra Planet X som er kommet tilbake for å hevne seg. De sender Rodan til New York der han angriper byen. Når Godzilla er på veg til Tokyo, blir Rodan sendt dit sammen med King Caecar og Anguirus for å drepe Godzilla men Godzilla utkjemper de alle. Rodan har også figurert, enten alene eller sammen med Godzilla, i de amerikanske tegneseriene, The Simpsons og Family Guy.

Filmografi
----------

* Rodan
* Ghidorah, the Three-Headed Monster
* Invasion of Astro-Monster
* Destroy All Monsters
* Godzilla vs. Mechagodzilla II
* Godzilla: Final Wars
**Sara Emilie Tandberg** (født 28. september1992 i Oslo) er en norsk influenser og har eget klesmerke. Hun har vært med på *Bloggerne*. Hun bodde de ti første årene på Nordstrand, men flyttet til Hadeland som 10 åring. Senere flyttet hun videre til Nittedal, hvor hun fikk 3 barn. I 2022 kjøpte hun seg tomt med kjæresten i Hadeland.

Karriere
--------

Hun promoterer seg som den største mammabloggeren (har ca 350 tusen følgere på instagram). Hun er opptatt av å belyse tabubelagte tema, særlig når det kommer til kropp og selvbilde.

### Priser

* 2019 Årets influenser
* 2021 Årets influenser livsstil

### Forretninger

Careless klesmerket til nå er det bikinier som favner alle fasonger. De jobber for å få merket ut i verden.

### TV

* 2021 *Bloggerne*

Utgivelser
----------

* *Mammalivet (2022), Cappelen Damm.*

Podcast
-------

I januar 2021 lanserte Tandberg podcasten «Uperfekt» sammen med Therese Lien. Den handler om at det er greit å være uperfekt i kropp og sinn.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Millionsuksess for norsk influenser - sikter mot USA og Australia». *Ehandel.com*. 28. juli 2021. Besøkt 27. april 2022.
2. 1 2 3  «Sara Emilie Tandberg». *www.cappelendamm.no* **(norsk)**. Cappelen Damm. Besøkt 27. april 2022.
3. ↑  «Sara Emilie Tandberg og Gisle Agledahl er nye i Bloggerne | TV 2». *kommunikasjon.ntb.no* **(norsk)**. Besøkt 27. april 2022.
**Sara Claes Schmidt** (født 1949 i Malmö) er en svensk LHBTQ-aktivist som har engasjert seg i den offentlige debatten rundt transpersoners rettigheter og levevilkår.

Schmidt er også kjent fra NRK-serien Jentene på Toten og mottok i 2010, sammen med de andre medvirkende i serien, Gullruten i kategorien Beste dokusåpe og senere Homofrydprisen for å ha utmerket seg på en positiv måte i kampen for homofile, lesbiske, bifile og transpersoner. 

Det var ikke før Schmidt var 40-år at han kom ut som trans, etter å ha blitt avslørt av kona, men det var ikke før 13 år etter dette at han kom ut i offentligheten. Siden har han vekslet mellom Claes Schmidt og Sara Lund.  I dag jobber Scmidt som foredragsholder og komiker og har gitt ut boken *Från Man till Människa.*

Referanser
----------

1. ↑  ««Jentene på Toten» hedret under Skeive dager». *www.vg.no*. Besøkt 11. november 2021.
2. ↑  AS, TV 2 (30. mars 2011). «Vinnere Gullruten 2010». *TV 2* **(norsk)**. Besøkt 11. november 2021.
3. ↑  «Sara/Claes lærer bort respekt». *www.aftenbladet.no*. Besøkt 11. november 2021.
4. ↑  «Från Man till Människa - Vesna Maldaner, Claes Schmidt - inbunden (9789198067804) | Adlibris Bokhandel». *www.adlibris.com*. Arkivert fra originalen 11. november 2021. Besøkt 11. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sara Claes Schmidt på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LIBRIS
 |
**Norges Familieråd** var en norsk organisasjon som arbeidet for større samhørighet mellom generasjonene og styrking av familien som sosial institusjon. Den ble opprettet i 1964 og var finansiert over statsbudsjettet fra 1969 til 1979. Organisasjonen ble stiftet av LO, Norsk Arbeidsgiverforening, Norges idrettsforbund, Norges Bondekvinnelag, Noregs Ungdomslag og Norsk forbund for trygdede og pensjonister, og hadde i tillegg Statens Ungdomsråd og Norges Ungdomsråd som medlemmer. Fra begynnelsen stilte Det Kongelige Selskap for Norges Vel kontorlokaler til rådighet. I 1969 fikk organisasjonen et eget kapittel på statsbudsjettet etter et enstemmig vedtak i Stortinget. Familierådets direktør var legen Ola Rokkones.

I organisasjonens styre satt en rekke representanter for norsk politikk, arbeidslivets parter og det sivile samfunn. Tidligere statsråd for Arbeiderpartiet Reidar Carlsen var styreformann fra etableringen i 1964 til slutten av 1970-tallet. I representantskapet satt bl.a. Torolf Elster, Knut Hald, biskop Alexander Johnson, Torolv Kandahl, Haldis Tjernsberg, Trygve Kleppe, Knut Utstein Kloster, Tormod Normann, Berte Rognerud, Olav Selvaag, Ulf Styren og Egil Aarvik. Også Thorbjørn Egner var involvert i organisasjonen fra oppstarten.

Organisasjonen arbeidet bl.a. med spørsmål om fleksible generasjonsboliger, delt arbeidstid for begge kjønn og andre familiepolitiske saker innenfor helse- og undervisningsvesenet.

Litteratur
----------

* Gerd Vollset: Familiepolitikkens historie – 1970 til 2000. NOVA-rapport 1/2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Nabolaget Yggdrasils beliggenhet i Djursholm, 1920-tallet vist på et Lundgren-kart 
**Yggdrasil-kvartalet**, *svensk:* **Kvarteret Yggdrasil** ligger i midten av Djursholm i Danderyd kommune. Kvartalet er omgitt av Belevägen, Parkstigen og Agnevägen. Her ligger syv villaer fra slutten av 1910-tallet som ble tegnet av arkitekten Ture Ryberg. Alle ble klassifisert i 2013 av kommunen som "umistelige" eller "verdifulle". I henhold til Stockholms bymuseum utgjør de godt bevarte villaer og havetomtene i nærheten av Yggdrasil er en viktig del av svensk arkitekturhistorie.

Beskrivelse
-----------

Området ligger sydøst for Ösbysjön, terrenget er noe kupert og var tidigere dyrket mark. Like syd for kvartalet gikk Djursholmsbanan (nedlagd 1976). I år 1916 ble det utlyst en arkitektkonkurranse til utbygging av kvartalet, som Ture Ryberg vant. Også arkitekt Sven Markelius deltok og kom på tredjeplass.

De viktigste bygningene i Yggdrasil 1-7 ble reist under første verdenskrig mellom 1916 og 1918 etter Rybergs tegninger. I dag er Yggdrasil-kvartalet bebygget med ti bygninger. De to siste kom til 1933 og 1952. Også villaen fra 1933, Yggdrasil 8 ble designet av Rydberg, denne i klassisk funksjonalisme. Han tok dermed avstand fra sine tidligere "synder fra ungdommen" i nabolaget.

Syv av de Ryberg-tegnede villaer fra 1910-tallet ble utformet med den for tiden nye klassiske formspråk, men også med røtter i 1700-tallets svenske boliger. For å få en stor og solrik tomt foran villaene er seks av disse lagt langs Agnevägen og så nær tomtenes nordgrense som mulig. Fra det faller bakken nedover til parken hvor den syvende av villa er bygget. Felles for alle villaer i Yggdrasil 1-7 er at disse er utført som 1½-etasjes bygninger hvor takfallet er buet innover. Lengden varierer mellom tre og seks vindusrsrader. Vinduene er plassert symmetrisk. Fasadene er pusset og 
malt i gult, eller varme farger. Bygninger i nabolaget Yggdrasil regnes som Djursholms første grupphusområde.

Yggdrasil 1-7
-------------

I parentes angis kommunens klassifisering fra 2013.

* Yggdrasil 1 (umistelig)Yggdrasil 1 (umistelig)
* Yggdrasil 2 (umistelig)Yggdrasil 2 (umistelig)
* Yggdrasil 3 (verdifullt)Yggdrasil 3 (verdifullt)
* Yggdrasil 4 (verdifullt)Yggdrasil 4 (verdifullt)
* Yggdrasil 5 (verdifullt)Yggdrasil 5 (verdifullt)
* Yggdrasil 6 (umistelig)Yggdrasil 6 (umistelig)
* Yggdrasil 7 (verdifullt)Yggdrasil 7 (verdifullt)

Referanser
----------

1. ↑  Danderyds kommun: Område B42, skydd av kulturmiljöer i Djursholm, tillägg till planbeskrivning 2013-03-18, s. 10.
2. 1 2  Stockholms läns museum: Belevägen, Vendevägen (Djursholm). Arkivert 25. juni 2016 hos Wayback Machine.
3. ↑  KulturNav: Sven Markelius / tävlingar. Arkivert 2. februar 2014 hos Wayback Machine.
4. ↑  Ullman (2010), s. 108

Litteratur
----------

* *Djursholm – Villastaden och personerna som skapat den* **(svenska)**. Mariehamn: Magnus Ullman. 2003. ISBN 978-91-633-6645-1.
***A Soul Enslaved*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Cleo Madison.

Handling
--------

Lei av fattigdom, aksepterer Jane endelig de romantiske fremskrittene fra Ambrose, den velstående eieren av fabrikken hvor hun arbeider. Hun blir derfor hans elskerinne. Flere år senere, lenge etter at hun har forlatt Ambrose, blir Jane forelsket i Richard Newton. De gifter seg snart, og får et barn sammen.

Men så oppdager Richard mer om Janes fortid, og insisterer på en separasjon. Han begynner imidlertid snart å tenke på hans egne tidligere indiskresjoner, og innser hykleriet ved å dømme Jane etter en høyere standard enn den han selv har levd etter. Han tviler derfor veldig på seperasjonen deres.

Skuespillere
------------

* Cleo Madison som Jane.
* Tom Chatterton som Richard Newton.
* Douglas Gerrard som Paul Kent.
* Lule Warrenton som moren til Jane.
* Patricia Palmer som Nellie.
* Alfred Allen som Ambrose.

Referanser
----------

1. ↑  A Soul Enslaved
2. ↑  A SOUL ENSLAVED

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Soul Enslaved* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Soul Enslaved* på AllMovie Rediger på Wikidata
***A Thanksgiving Surprise*** er en amerikansk stumfilm fra 1910.

Handling
--------

Jack Clyde er en ung mann som har blitt oppdratt av sin velstående onkel i en liten by. Jack bestemmer seg for at han ønsker å flytte til New York, og onkelen sender en trofast gammel tjener sammen med ham for å holde øye med gutten. I byen leier Jack kostbare leiligheter, og lever et forfengelig liv. Jacks onkel får snart høre om oppførselen hans, og legger en plan for å teste gutten. Han instruerer advokatene sine om å kunngjøre sin egen død, og at hele formuen hans har blitt donert til veldedighet.

Dette gjør at Jack blir stående helt uten penger. Han blir snart kastet ut av den dyre leiligheten han leier, og ingen av hans rike venner ønsker å ha mer med ham å gjøre lenger. Jack sikrer seg endelig jobb ved et hotell. Onkelen hans oppdager at Jack planlegger å gi en stor Thanksgiving-middag til alle de som er fattigere enn ham selv, og han bestemmer seg for at Jack virkelig har lært leksen sin.

Skuespillere
------------

* Marie Eline
* Frances Gibson
* William Russell

Referanser
----------

1. ↑  A THANKSGIVING SURPRISE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Thanksgiving Surprise* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***A Successful Adventure*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Harry L. Franklin.

Handling
--------

Lionel og Daniel Houston et begge forelsket i en skjønnhet fra Sørstatene som heter Virginia. Når hun til slutt velger Daniel, flytter Lionel til Nordstatene. Virginia dør under fødsel av barnet deres, og etterlater Daniel til å oppdra lille Virginia på egen hånd. En velstående tante lover å etterlate Daniel en større formue, under forutsetning at han forsøker å gjenoppta kontakten med broren sin.

Virginia er fast bestemt på å sørge for en forsoning mellom de to mennene, og svarer på Lionels annonse når han søker etter en kokk. Hun slår seg deretter ved hans luksuriøse eiendom. Der møter Virginia, og forelsker seg i, Lionels adoptiv-sønn Perry Arnold. Men hun møter hard konkurranse i Rose Mason, som egentlig er en kjeltring som håper å få tak i Lionels hemmelige verdipapirer.

Skuespillere
------------

* May Allison som Virginia Houston
* Harry Hilliard som Perry Arnold
* Frank Currier som Lionel Houston
* Edward Connelly som Daniel Houston
* Christine Mayo som Rose Mason
* Fred C. Jones som Henry Du Bois
* Kate Blancke som tante Louise
* Pauline Dempsey som tante Judy
* Anthony Byrd som onkel Joshua

Referanser
----------

1. ↑  A SUCCESSFUL ADVENTURE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Successful Adventure* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Successful Adventure* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *A Successful Adventure* på American Film Institute Rediger på Wikidata
***A Soul for Sale*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Allen Holubar.

Handling
--------

Etter at faren til Neila Pendleton dør, etterlater han sin kone og datter pengeløse, bestemmer den griske fru Pendleton seg for å gifte vekk Neila til den høystbydende mannen. På bekostning av datterens rykte, tar Mrs. Pendleton imot penger fra den eldre megleren Wilbur Simons. Senere å forsøker moren å tvinge Neila inn i et ekteskap med en opprørt gammel millionær, ved navn Hale Faxon.

Selv om hun elsker unge Steele Minturn, bestemmer Neila seg for å samtykke til Hales frieri for morens skyld. En kveld oppdager imidlertid Mrs. Pendleton at Steele har vunnet en større sum penger, og hun er ikke i stand til å motstå fristelsen. Til slutt overbevist om morens egoisme, aksepterer Neila en jobb i en annen by - og senere møter hun også Steele henne igjen.

Skuespillere
------------

* Dorothy Phillips - Neila Pendleton
* Katherine Kirkwood
* Alan Roscoe - Steele Minturn
* William Burgess - Hale Faxon
* Harry Dunkinson - Wilbur Simons

Referanser
----------

1. ↑  A SOUL FOR SALE
2. ↑  A Soul for Sale

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Soul for Sale* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***Ace Ventura: Naturen Kaller*** er oppfølgeren til Ace Ventura: Dyredetektiven og den andre filmen om den hysteriske dyredetdektiven Ace Ventura, spilt av Jim Carrey.

Filmen hadde premiere i USA den 10. november 1995, og ble distribuert av Warner Bros.

Handling
--------

I Himalaya, etter at et mislykket redningsoppdrag som resulterer i at en vaskebjørn faller ned fra fjellet og dør (en parodi på filmen Cliffhanger – på kanten av stupet) bukker Ace Ventura under for en alvorlig depresjon. Han flytter til et kloster i Tibet, men flere måneder senere blir han oppsøkt av Fulton Greenwall, en britisk korrespondent som arbeider for et konsulat i Bonai-provinsen som ligger i det fiktive afrikanske landet Nibia. Greenwall er tvilende til Venturas tvilsomme oppførsel når han blant annet begynner å etterligne parringssrop fra forskjellige dyrearter, og hans hensynsløse kjøring når de reiser til Afrika.

Greenwall ønsker at Ventura skal finne en stor hvit flaggermus kalt «Shikaka» et hellig dyr for den innfødte Wachati-stammen. Etter å ha ankommet Nibia og møtt konsul Vincent Cadby, begynner Ace Ventura sin egen etterforskning, men han må blant annet overvinne frykten for flaggermus for å lykkes. Akkompagnert av capuchin-apen sin, Spike, begynner Ventura å lete etter den savnede flaggermusen. Ventura blir etter hvert venn med stammens prinsesse, som snart prøver å forføre Ventura. Imidlertid innrømmer Ventura sin ed til geistlig sølibat, selv om han onanerer aggressivt i en hytte etterpå.

Ventura blir også venn med stamme-prinsen Ouda, som hjelper ham- Venturas etterforskning innebærer å eliminere åpenbare mistenkte, blant annet krypskyttere eller andre som tjener på å selge dyr, og en safari-eier. Ventura og Ouda sniker seg inn i stamme-landsbyen Wachootoo, med håp om å finne igjen den hellige flaggermusen. Men de blir snart tatt til fange. Wachootoo anklager Ventura for å være en hvit djevel. Til tross for dette erklærer Wachootoo-stammen at hvis den hvite flaggermusen ikke returneres i tide, kommer de til å erklære krig mot Wachati-stammen.

Rolleliste
----------

* Jim Carrey som Ace Ventura
* Ian McNeice som Fulton Greenwall
* Simon Callow som Vincent Cadby
* Maynard Eziashi som Prins Ouda
* Sophie Okonedo som prinsesse for Wachati-stammen.
* Bob Gunton som Burton Quinn
* Bruce Spence som Gahjii
* Adewale som Hitu

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ace Ventura: Naturen kaller* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Ace Ventura: Naturen kaller* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Ace Ventura: Naturen kaller* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Ace Ventura: Naturen kaller* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Ace Ventura: Naturen kaller* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Ace Ventura: Naturen kaller* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Ace Ventura: Naturen kaller* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Ace Ventura: Naturen kaller* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Ace Ventura: Naturen kaller* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Ace Ventura: Naturen kaller* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur