recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sayyida al Hurra** (arabisk: السيدة الحرة, fullstendig navn **Sayyida al-Hurra ibn Banu Rashid al-Mandri al-Wattasi Hakima Tatwan**, født ca 1485 i al-Andalus, død 14. juli 1561) var regjerende dronning (formelt guvernør) av Tétouan i Marokko, og leder over en piratflåte i Middelhavet fra 1515 til 1542.[1]

Liv og virke
------------

Hun ble født som datter av foreldre fra den muslimske andalusiske overklassen, som flyktet til Marokko etter at al-Andalus ble erobret av Kastilla i 1492.

Hun giftet seg i 1501 med Sidi Al-Mandri II (død 1519), guvernør i Tétouan. Hennes ektemann lot henne ofte styre Tétouan som sin stedfortreder. hun var populær som stedfortredende guvernør. 

Da hennes mann døde i 1519, overtok hun hans embete som guvernør. Hun gjorde det med godkjennelse fra allmenheten, som var vant med at hun regerte byen, og fornøyd med hennes styre. Hun ble da hyllet med tittelen **al Hurra**, som var en tittel for en regjernde kvinne, en tittel som var svært uvanlig i den muslimske verden. Hun var formelt klassifisert som guvernør, men var i praksiss en regjerende monark.

Som regent i Tétouan var hun kjent for sin piratverksomhet. Denne ble påstått å skyldes, eller være influert av, den fiendtlighet hun kjente mot spanjolene på grunn av den spanske erobringen av al-Andalus, som hadde tvunget henne på flukt som barn. Hun samarbeidet med sjørøveren Barbarossa i det piratvelde de bedrev med sine sjørøvrrflåter mot kristne skip på Middelhavet. De overfalt og plyndret kristne skip og gjorde strandhugg mot kristne land for bytte i form av både gods og slaver. Som sådan nevnes hun flera ganger i forhandlinger med kristne makter om traktater, og om frikjøp av fanger.

Hun giftet seg andre gang i 1541 med sultanen av Marokko. Dette ektnskapet var et diplomatisk ekteskap som bare eksisterte på papiret. Det var det eneste tilfelle en sultan av Marokko gikk med på å reise til en annen herskers by for å gifte seg, idet hun krevde at han skulle komme til hennes by for bryllupet, og nektet å følge med ham til hans hjem etter bryllupet. Isteden forble hun i Tétouan og fortsatte å styre denne.

Hun ble avsatt av sin svigersønn Muhammad al-Hassan al-Mandri i oktober 1542. Hun skal så ha trukket seg tilbake til Chefchaouen. Der levde hun i 20 år, til sin død den 14. juli 1561.

Hun var den siste kvinne i den muslimske verden som bar titteln *al Hurra*, det vil si (regjeraede) dronning eller kvinnelig monark.
**Petar Antun Rajič** (født 12. juni 1959 i [[Toronto00 i Canada) er en katolsk erkebiskop og diplomat for Den hellige stol.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Petar Rajič kommer fra en kroatisk familie som emigrerte til Canada fra den hercegovinske kommunen Doljani på 1900-tallet. 

### Prest

Erkebiskopen av Vrhbosna, Marko Jozinović, diakonviet ham 30. november 1986, og biskop av Mostar-Duvno-Trebinje-Mrkan, Pavao Žanić, presteviet ham den 29. juni 1987.

### Erkebiskop, apostolisk nuntius til Kuwait og andre gulfstater

Pave Benedikt XVI utnevnte Petar Rajič den 2. desember 2009 til titulærerkebiskop av *Sarsenterum* og apostolisk nuntius til Kuwait, Oman, Bahrain og Qatar og apostolisk delegat for den arabiske halvøy. Kardinal Tarcisio Bertone S.D.B. bispeviet ham den 23. januar 2010; medkonsekratorer var kardinal Vinko Puljić, erkebiskop av Vrhbosna, og Ratko Perić, biskop av Mostar-Duvno. Den 27. mars samme år ble han også utnevnt til apostolisk nuntius til Jemen og De forente arabiske emirater.

### Nuntius til Angola og til São Tomé og Príncipe

Den 15. juni 2015 utnevnte pave Frans ham til apostolisk nuntius til Angola og São Tomé og Príncipe.[3] 

### Nuntius til Litauen, Latvia og Estland

Den 15. juni 2019 ble han utnevnt til apostolisk nuntius i Litauen av pave Frans.[4] Den 6. august samme år utnevnte paven ham også til apostolisk nuntius i Latvia og Estland.[5]
**Joseph Jean Marie Rozier** (født 5. juni 1924 i Murat-le-Quaire i Puy-de-Dôme i Frankrike og døpt i Bournemouth 8. juni 1924; død 11. juni 1994 i Poitiers) var katolsk biskop av Poitiers.

### Bakgrunn

Hans far var Michael Rozier og moren Margaret Rozier Sauvat.

### Prest

Joseph Rozier studerte teologi og filosofi og ble presteviet den 28. september 1947. Han var generalvikar for biskop Pierre-Abel-Louis Chappot de la Chanonie fra 1966 til 1971.

### Hjelpebiskop i Clermont

Den 10. mai 1971 ble han utnevnt til hjelpebiskop i Clermont og til titulærbiskop av *Maximiana in Numidia*. Bispevielsen den 26. september 1966 ble foretatt av [Alexandre-Charles Renard]].

### Koasjutor- , så biskop av Poitier

Han var deretter koadjutor mellom 1973 og 1975 og til slutt biskop av Poitiers fra 5. juli 1975 og til sins død.

Joseph Rozier ble kjent for sitt redsengasjement og for sin rolle som formidler mellom religioner. Han ble ansett som en kritiker av National Front og den andre Gulf-krigen.

Joseph Rozier døde i 1994 av en uspesifisert virussykdom etter en reise til Brasil.
**Gregory Michael Aymond** (født 12. november 1949 i New Orleans i Louisiana i USA) er en amerikansk katolsk prelat og erkebiskop av New Orleans.

Liv og virke
------------

### Prest

Gregory Aymond ble presteviet den 10. mai 1975 av erkebiskopen av New Orleans, Philip Hannan.

### Hjelpebiskop i New Orleans

Den 19. november 1996 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av *Acholla* og hjelpebiskop i New Orleans. Erkebiskopen av New Orleans, Francis Schulte, bispenviet ham den 10. januar 1997; medkonsekratorer var erkebiskop av Miami John Clement Favalora og erkebiskop emeritus av New Orleans Philip Hannan. 

### Koadjutorbiskop, så biskop, av Austin

Den 2. juni 2000 utnevnte Johannes Paul II ham til koadjutorbiskop av Austin. Gregory Michael Aymond ble ordinarie biskop av Austin 2. januar 2001, etterfølgende John Edward McCarthy, som fratrådte. 

### Erkebiskop av New Orleans

Den 12. juni 2009 utnevnte pave Benedikt XVI ham til erkebiskop av New Orleans. Innsettelsen der fant sted den 20. august samme år.

Fra 3. april 2019 til 20. august 2020 var han også apostolisk administrator for bispedømmet Alexandria i Louisiana som da var vakant.
***Pjos Barbos i neobytsjnyj kross*** (originaltittel: *Пёс Барбос и необычный кросс*) er en sovjetisk film fra 1961, regissert av Leonid Gajdaj.

Handling
--------

En trio av småkriminelle – The Coward, The Fool og The Pro - reiser på fisketur sammen. Men svindlerne ønsker ikke sitte på stranden med en fiskestang og vente tålmodig på at en fisk endelig skal bite. I stedet bestemmer de seg for å gå på jakt; planen deres går ut på å overvelde fisken med dynamitt! de slipper eksplosivene i elven, men den uregjerlige hunden Barbos blander seg inn. Hunden klarer å fiske ut dynamitten som er i ferd med å eksplodere fra elven, og løper sin vei mot de tre kriminelle.

I panikk forsøker skurkene å komme seg unna hunden, men Barbos fortsetter å jage etter dem, og de tre mennene klatrer opp i et høyt tre. Men den utspekulerte hunden kaster dynamitten rett under treet de sitter i, før hunden løper sin vei. Etter et gigantisk smell blir de tre mennene slått sanseløse, og klærne deres er fillete etter smellet.

Skuespillere
------------

* Yuri Nikulin som The Fool
* Georgy Vitsin som The Coward
* Yevgeny Morgunov som The Pro.

Referanser
----------

1. ↑  Знаменитую троицу Труса, Балбеса и Бывалого Леонид Гайдай придумал на чердаке отцовского дома в Иркутске
2. ↑  Пес Барбос и необычный кросс

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pjos Barbos i neobytsjnyj kross* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Institutet för Scenkonst** er en svensk teatergruppe grunnlagt i 1971 i Storhögen i Östersunds kommun av Ingemar Lindh, som var gruppen kunstneriske leder til han døde i 1997.

Historie
--------

I 1976 begynte gruppens arbeid rundt om i Europa, med lengre opphold i Sveits, Frankrike, Spania og Italia.
I 1984 leide gruppen en av Italias eldste teaterbygninger, Teatro della Rosa i Pontremoli, og skapte «Internationellt Centrum för Autopedagogik och Teaterforskning» samt startet de et årlig pedagogisk prosjekt «University of Theatre». Teatro della Rosa var Institutet för Scenkonsts faste base fram til 1997. 
Fra og med 1998 har teatergruppa, igjen flyttet tilbake i Sverige og ledes av Magdalena Pietruska og Roger Rolin. Institutet för Scenkonst ligger på Munkängen, en gård som ligger i Nygård (Lilla Edets kommun) utenfor Göteborg.

Litteratur
----------

* *Stenar att gå på* **(svensk)**. Hedemora: Gidlund. 2003. ISBN 9178446236.
* *Former för liv och teater: Institutet för scenkonst och tyst kunnande* **(svensk)**. Hedemora: Gidlund. 2003. ISBN 9178446368.
* *The Missing link* – Kjerstin Norén

Eksterne lenker
---------------

* hjemmeside
**Virginio Domingo Bressanelli** S.C.I. (født 1. mai 1942 i Berabevú i Departamento Caseros i Argentina) er en argentinsk ordensgeistlig og emeritert katolsk biskop av Neuquén i Argentina.

Liv og virke
------------

### Jesu Hjerte-fader, prest

Virginio Domingo Bressanelli inntrådte hos [[dehonianerne [[ (Jesu Fjertye-fedrene), og avla profess 29. september 1964. Han ble presteviet den 17. desember 1966.

Fra 1991 til 2003 var han Jesu Gjerte-fedrenes generalsuperior.

### Biskop av Comodoro Rivadavia

Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 19. februar 2005 til biskop av Comodoro Rivadavia. Den emeriterte biskop av Comodoro Rivadavia, Pedro Luis Ronchino S.D.B. bispeviet ham den 13. mai samme år; medkonsekratorer var Marcelino Palentini S.C.I. biskop av [[Jujuy]9, og Miguel Hesayne, emeritert biskop av Viedma.

### Koadjutor, så ordinarie biskop, av Neuquen

Den 10. februar 2010 ble han utnevnt av pave Benedikt XVI til koadjutorbiskop av Neuquén. Da biskop Marcelo Angiolo Melanis S.D.B. fratrådte den 8. november året etter, etterfulgte han denne som biskop av Neuquén.

Pave Frans innvilget den 3. august 2017 hans aldersbedingede fratreden.[1]

Referanser
----------
EU-kommisær Günther Oettinger tester Uniti sitt *steer-by-wire*-system på CeBit Edition i 2016.
**Bil med elektronisk styring**, bedre kjent ved det engelske navnet ***drive-by-wire*** (bokstavelig: «bilstyring via elektrisk ledning»), er en metode for styring av biler hvor styresignaler for ratt, gasspådrag, brems og giring ikke virker direkte via mekanisk kobling på styreflatene, men istedet aktueres ved hjelp av aktuatorer styrt med strøm via elektriske ledninger. Dette står i motsetning til tradisjonelle styresystemer hvor dette har blitt gjort med rene mekaniske koblinger. Selve aktuatoren kan være for eksempel elektronisk, elektromekaniske eller hydraulisk

Pedal- og rattfølelse
---------------------

Med bilstyring via elektrisk ledning er det ofte ønskelig at brukergrensesnittet til ratt og pedaler etterligner pedal- og styringsfølelsen fra mekaniske systemer slik at sjåføren får tilbakemelding på bilens oppførsel mot underlaget, og slik for eksempel kan reagere og unngå skrens.

Fordeler og ulemper
-------------------

Bilstyring via elektrisk ledning gjør det mulig å sløyfe mange komponenter, som for eksempel rattstamme, mellomakslinger, pumper, slanger, beltereimer, kjølere, vakuumservo og hovedsylinder, og man kan spare plass og masse. *Drive-by-wire* har mange likheter med ***fly-by-wire*** som er mye brukt i luftfart.

En ulempe med drive-by-wire-styring er at man mangler en reserveløsning dersom elektronikken slår seg vrang, mens man for eksempel med en mekanisk styring assistert av hydraulisk servo fortsatt vil ha muligheten til mekanisk styring dersom hjelpen fra servoen faller bort.

Typer
-----

Drive-by-wire kan deles inn i følgende kategorier:

* Elektronisk gasspådrag (*throttle-by-wire*)
* Elektronisk bremsing (*brake-by-wire*)
* Elektronisk giring (*shift-by-wire*)
* Elektronisk svinging (*steer-by-wire*)
* Elektronisk parkeringsbrems (*park-by-wire*)

Se også
-------

* Direktedrevet mekanisme
* Motorstyringsenhet
* Servostyring
Galata-strøket (moderne navn Karaköy) Med Galata-tårnet, sett fra Ytterste del av Det gylne horn Foto: Helge Høifødt 

**Beyoğlu** er en kommune i det sentrale Istanbul, bestående av de historiske byene Galata og Pera, og bydelene på nordsida av Det gylne horn opp til Fatihbrua (ringvegen). Kommunens areal er 8,3 km² og den hadde i 2005 232 000 innbyggere. Beyoğlu er én av de tre kommunene som utgjør det historiske Istanbul. Denne delen av byen har helt siden tidlig osmansk tid vært tilholdssted for vesteuropeere bosatt i Istanbul.

I Beyoğlu ligger Istanbuls verdslige kulturelle sentrum, med teatre, kinoer, museer og gallerier, og en lang rekke kjente skoler og universiteter. Her ligger også byens mest fasjonable forretningsstrøk, sentrert rundt gågata Istiklal Caddesi. Gjennom denne gata passerer hver dag 1,2 mill. mennesker, og det doble antall på lørdager. Mange av byens mest kjente hoteller, restauranter, barer og kafeer ligger i Beyoğlu.

Bydelens 700-årige historie som kosmopolitisk sentrum har etterlatt en variert og spennende arkitektur med påvirkning fra mange ulike hold. Her finnes romerske, gresk-ortodokse og russiske kirker, synagoger og moskeer, greske og armenske institusjoner – ved siden av ottomanske moskeer og verdslige byggverk. Etter en bybrann på slutten av 1800-tallet ble mange kvartaler gjenoppbygd i art nouveau, på samme tid som stilen fikk sitt gjennombrudd i vesteuropeiske byer som Amsterdam og Brussel.

Beyoglu består av en lang rekke bydeler og kvarterer som går under egne navn, som Galata, Pera, Tünel, Taksim, Galatasaray, Tepebasi, Cihangir, Cukurcuma, Dolapdere, Tarlabasi, Kasımpaşa, Hasköy, Kabataş, Tophane, Gümüssuyu, og Odakule.

Eksterne lenker
---------------

* Kommunens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |

| * v
* d
* r
Istanbuls distrikter |
| --- |
| Europeisk del | Arnavutköy **·** Avcılar **·** Bağcılar **·** Bahçelievler **·** Bakırköy **·** Başakşehir **·** Bayrampaşa **·** Beşiktaş **·** Beylikdüzü **·** Beyoğlu **·** Büyükçekmece **·** Çatalca **·** Esenler **·** Esenyurt **·** Eyüp **·** Fatih **·** Gaziosmanpaşa **·** Güngören **·** Kâğıthane **·** Küçükçekmece **·** Sarıyer **·** Silivri **·** Sultangazi **·** Şişli **·** Zeytinburnu | Tyrkias flagg |
| Asiatisk del | Ataşehir **·** Beykoz **·** Çekmeköy **·** Kadıköy **·** Kartal **·** Maltepe **·** Pendik **·** Prinseøyene **·** Sancaktepe **·** Sultanbeyli **·** Şile **·** Tuzla **·** Ümraniye **·** Üsküdar |
**Abraham Simers Kiøsterud** (født 20. november 1828 i Drammen kommune, død 9. september 1903, Drammen kommune) var en skipsreder, trelasthandler, politiker og var ordfører i Drammen kommune i to perioder.

Karriere
--------

Abraham Simers var fra 1854 medinnehaver i farens firma «H. Kjøsterud & Sønner» som drev innen trelasthandel, industri og hadde byens største skibsrederi med fem seilskuter. Abraham var fra 1874 eneinnehaver frem til 1917, da fimaet opphørte. Han var medlem av bystyret fra 1865, stortingssuppleant 1871-73, overformynder, direktør i Drammens Privatbank og Drammens gjensidige assuranseselskap, ordfører i Drammens Sparebanks forstanderskap og forsikringsselskapet Norges representantskap. Han bidro med finansiell støtte til Nansens «Fram» ekspedisjon i 1891.

### Politikk

Simers Kiøsterud var medlem av bystyret fra 1865, stortingssuppleant 1871-73 og overformynder.

#### Ordfører i Drammen

Abraham Simers Kiøsterud var i to perioder ordfører i Drammen, første gang i perioden 1. januar 1872 til 6. januar 1872 da han trakk seg grunnet sykdom og fra 1873 til 1874.

Utmerkelser
-----------

Ridder av St. Olavs Orden 1901.

Familie
-------

Giftet seg med Hulda Elisabeth Kjøsterud von der Lippe (15. september 1833, Kristiansund – 20. april 1919, Drammen), de fikk barna: Anna Sophie Kjøsterud (1857–), Hulda Augusta Kjøsterud (1859–), Fredrik Jørgensen Jørgensen Kjøsterud (1861–), Ellen Clarisa Kjøsterud (1865–), Aagot Kjøsterud (1866–), Magda Magdalena Magdalene Kjøsterud (1869–), Lina Kjøsterud (1870–), Nicoline Margrethe Kjøsterud (1870–), Ragnhild Kjøsterud (1874–), Sigrid Kjøsterud (1876–), Abraham Simers Kjøsterud (1878–) og Wencke Kjøsterud (1880–).

### Bakgrunn

Han var sønn av skipsreder Hans Hendrich Kiøsterud (25. januar 1800, Bragernes, Drammen – 18. oktober 1867) og Tabithe Sophie Kiøsterud (23. november 1796, Fredrikstad – 5. juni 1853, Bragernes, Drammen). Abraham hadde fem søsken: Erland Kiøsterud, Anne Grethe Magrethe Kjøsterud, Nicoline Lyche, Anniken Kiøsterud og Nickolai Andreas Bull Kiøsterud.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   data.eidsvollsmenn.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4
3. 1 2
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
Anarkistene forkaster ikke eiendom, men de har et helt annet syn på den enn det som er vanlig i dag. På en måte er eiendom tyveri – når noen helt tilegner seg noe, så blir andre frastjålet dette. Anarkistenes syn er at en persons rett til goder ikke bygger på om han har produsert dem, funnet dem, kjøpt dem, bruker dem eller etter loven har rett til dem, men om han behøver dem – behøver dem mer enn noen annen. Dette er ikke snakk om rettferdighet eller naturrett, men menneskelig solidaritet og vanlig sunn fornuft. Dersom jeg har brød og du er sulten, så er brødet ditt. Dersom jeg har et hus og du mangler, så har du rett til å bruke et av mine rom.

I det praktiske liv i dagens samfunn er det kampen mellom de som produserer og de som eier produksjonsmidlene som er viktig, og her er anarkistene klare: *Landet hører til de som dyrker det med sine egne hender; til jordbruks kommunene. Kapitalen og produksjonsredskapene tilhører arbeiderne; til arbeidernes organisasjoner.*

Siden det i dag er noens enorme eiendom som fører til andres fattigdom, så er det lett å ønske å fjerne all eiendom. Men eiendom er samtidig frihet – å ha en tilstrekkelig mengde goder er en forutsetning for å kunne leve et godt liv. Anarkister er derfor for den private eiendom som ikke kan brukes til å utnytte andre – personlige eiendeler som vi samler fra vi er barn og blir en del av våre liv. Vi er imot den eiendommen som ikke er til nytte for eieren og som kan brukes til å utbytte andre mennesker, slik som jord og bygninger, produksjons- og distribusjonsmidler, råvarer, fabrikkvarer, og kapital. Prinsippet er at et menneske har rett til det hun produserer igjennom sitt arbeide, men ikke til det hun får fra andres arbeide. Hun har rett til det hun behøver og bruker, men ikke til det hun ikke behøver og ikke kan bruke. Så snart et menneske har mer enn hun trenger, så går enten noe til spille eller så hindrer det en annen i å få det en trenger.

Dette innebærer at rike folk ikke har rett til sin eiendom, for de er ikke rike fordi de har arbeidet mye, men fordi de har mange folk til å arbeide for seg. Og fattige mennesker har rett til rike folks eiendom, for de er ikke fattige fordi de arbeider for lite, men fordi de arbeider for andre. Faktisk har fattige mennesker nesten bestandig lengre og hardere arbeidstid og hardere jobb enn rike mennesker. Ingen har noen gang blitt rik på sitt eget arbeidet, du blir rik kun ved å utnytte andres arbeid.

Selv om det kan se sånn ut, så er ikke dette et økonomisk eller juridisk problem. Det som er viktig er ikke skattesystemet eller arvelover, men det grunnleggende faktum at noen mennesker arbeider for andre mennesker – akkurat slik som noen adlyder andre. Dersom vi nekter å arbeide for andre vil eiendommen forsvinne, akkurat som myndighetene vil forsvinne dersom vi nekter å adlyde.

Fotnoter
--------

1. ↑  Mikail Bakunin, Bakunin on Anarchy, s. 247
**Akersbakken** (1-39, 2-32) er en gate i strøket Gamle Aker i bydel St. Hanshaugen. Akersbakken starter i Maridalsveien ved foten av Akersberget, like nedenfor avgreningen med Uelands gate. Ved starten på Casparis gate svinger Akersbakken brått til venstre. Gaten går over i Stensberggata i krysset med Ullevålsveien. Fra Akersveien og ned til Maridalsveien er gaten enveiskjørt i den retningen.

Gaten kaltes opprinnelig «Kirkeveien», et navn som måtte oppgis etter byutvidelsen i 1878, da den nåværende Kirkeveien til Vestre Aker kirke havnet innenfor bygrensen. Gaten fikk navnet Akersbakken i 1879. Som navnet sier, var dette bygdefolks vei til sognekirken for Aker. Gaten er en del av Oslos eldste veifar, i bruk siden middelalderen. Deler av Stensberggata, Dalsbergstien og Professor Dahls gate har inngått i samme trasé.

På høyderyggen ved kirken danner Akersveien endepunktet for en annen av byens eldste veifar, Akersveien og Akersgata. Et sted i nærheten antar man at bebyggelsen til navnegården *Aker* har ligget. Her lå også inntil midten av 1800-årene Akers prestegård på hjørnet av Bergstien.

Under og bak industribebyggelsen på Akersbakken 10-12 finnes rester av det som antas å være Norges eldste gruve, Akersbergets sølvgruver. Skrenten fra Akersberget ned mot Maridalsveien er et minne om gruven, som ble drevet i en gang av den sølvholdige bergarten diabas eller «grønnstein». Gruvedriften etterlot seg en smal og dyp kløft som på folkemunne kaltes *Dragehullene*. Den gjenstående bergknausen øst for kløften ble sprengt vekk da *Asola sjokoladefabrikk* ble oppført omkring 1900. I 1977 ble rester av en tverrgående gruvegang oppdaget under byggearbeider på eiendommen.

På sørsiden av den bratte strekningen ned mot Maridalsveien ligger en inngang til de store underjordiske ølkjellerne med hvelv av tegl som ble bygget for *Ytteborgs Bryggeri* i 1840-årene, opprinnelig under et stort hus av bindingsverk som ble revet omkring 1950 etter at eiendommen ble innlemmet i Gamle Akers kirkegård. Nedenfor ølkjelleren lå tidligere en forstadsbebyggelse fra første del av 1800-årene (avbildet på veggmaleri i restaurant *Schrøder*). Bebyggelsen ble revet i etterkrigstiden, bortsett fra bindingsverkshuset på Akersbakken 14.

Referanser
----------

1. ↑  Oslo kommunes bydelsoversikt

Litteratur
----------

* Oslo byleksikon

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Aranyaka** (Sanskrit *āraṇyaka* आरण्यक) er hinduistiske religiøse tekster, skrevet på sanskrit mellom 750 f.Kr. og 550 f.Kr.. Tekstene er kommentarer til de fire opprinnelige vedaene; og mens brahmanaene i hovedsakelig inneholder forskrifter for korrekt utførte offerseremonier, tenderer Aranyaka-skriftene til å drøfte det egentlige, skjulte innholdet i seremoniene.

*«Ofte danner brahmana- og aranyaka-skriftene deler av samme verk; brahmana-delen forklarer hvordan et offerritual skal utføres, og aranyaka-delen forklarer hva ritualet egentlig betyr.»*
Tittelen betyr «skog-bøkene». Cohen setter dette i sammenheng med den senvediske ideen om mannens fire livsstadier: elev, husfar og familieforsørger med rituelle forpliktelser på familiens vegne, skogsboer (*vanaprastha*) med vekt på meditasjon over ritualenes betydning, og til sist omvandrende asket som fokuserer på det kosmiske prinsippet brahman. Aranyaka-tekstene er således beregnet på mennesker i sitt tredje livsstadium.

Det finnes flere samlinger med aranyaka-skrifter, organisert etter hvilket av veda-skriftene Rigveda, Yajurveda og Samaveda de kommenterer. Det er ikke bevart noen aranyaka til Atharvaveda.

Norske utgaver
--------------

* Én tekst fra Rigveda-kommentaren *Aitareya Aranyaka*, «Selvet er et dikt», er gjengitt i *Vediske skrifter*. Bokklubben, 2003. (Verdens Hellige Skrifter; 19) ISBN 82-525-4120-8

Referanser
----------

1. ↑  sitat fra Signe Cohens innledning til *Vediske skrifter*, 2003.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin
 |

| * v
* d
* r
Hinduisme |
| --- |
| Guder | Apsara • Brahma • Ganesha • Dattatreya • Hanuman • Kali • Krishna • Lakshmi • Mahadevi • Rama • Shanghyang Widi Wasa • Sarasvati • Sita • Shiva • Vishnu | Om/Aum er den helligste stavelsen i hinduismen. |
| Tekster | Vedaene • Rigveda • Upanishadene • Ramayana • Mahabharata • Bhagavadgita • Sutra • Puranaene |
| Lærere | Ramakrishna • Vivekananda • Sri Aurobindo • Swami Prabhupada • ISKCON • Maharishi Mahesh Yogi |
| Lære | Reinkarnasjon • Moksha • Om • Holi • Vedanta • Brahman • Karma • Maya • Samsara • Dharma • Kali Yuga • Lotusblomst |
| Liv | Divali • Hindutempel • Hindukalender • Mantra • Namaste • Prambanan • Pudsja • Rudraksha • Sadhu • Sanatan Mandir Sabha • Samsara • Tantra • Yoga • Kaste |
**Jøraholmen** er et slekts- og stedsnavn fra Alta.

Jøraholmen har – som navnet tilsier – i tidligere tider vært en holme, da deler av Eibyelva strakk seg fra Tangenbakken til Åkergjerdet, og dannet denne holmen. Jøraholmen utgjør nå et areal på nærmere 1 kvadratkilometer, og grenser til både Eiby- og Altaelva. Eibyelva munner ut i Altaelva ved Jøraberget.

Det er usikkert når de første menneskene bosatte seg på stedet, men den første navngitte personen er Ingebrikt Andersen som flyttet derfra tidlig på 1800-tallet. Senere kjøpte Ole Olsen eiendommen av Kåfjord Kobberverk, og tok Jøraholmen som etternavn.

Historie
--------

Ole Olsen Jøraholmen ble født 22. september 1814 i Folldal, som den eldste av barna til Ole Pedersen Grøtlien (Ol' Persa) og Randi Olsdatter. I 1828 vandret Ole Pedersen Grøtlien alene fra Folldal til Alta, og etter å ha sett gode jordbruksmuligheter her, gikk han i 1829 tilbake til Folldal for å hente å kone og barn. Da han kom tilbake til Alta, kjøpte han gården Lampe.

Ole Olsen Jøraholmen drev transport av malm fra gruvene i Raipas til Kvænangen. Han startet senere en gård på eiendommen sin. Etter å ha sett store forekomster av skifer i Pæska, fikk han det første utmål i 1859 og produserte som forsøk noen hundre takstein til sykehuset i Skaialuft. Dette regnes som starten på skifernæringa i Alta. Ole leverte også takstein til Alta kirke, og den første Haraldstøtta som Kong Oscar II avdukket i 1872.

I 1880-årene kom de første britiske sportsfiskerne til Alta, og de bodde på Jøraholmen hver sommer til frem til 2. verdenskrig. Blant dem var hertugen av Roxburghe. Charles Ritz og Joseph Pulitzer Jr. var også ivrige gjester. Ole Olsen Jøraholmen satt flere år i Herredstyret i Alta. Han døde i 1887, og fikk gjennom sine to ekteskap 16 barn.

Gårdsdrift
----------

Som svært mange bygninger i Finnmark, ble også bygningene på Jøraholmen brent ned under 2. verdenskrig. Ole Roald Jøraholmen – sønn av Peder Jøraholmen, og sønnesønn til Ole Olsen – fikk ansvaret med å bygge opp gården igjen i 1945. 

Gården har blitt drevet som et mønsterbruk, og eies nå av 5. generasjon i slekta, Wenche Jøraholmen og Tor Børstad. I 2008 startet de en samdrift med to nabogårder fra henholdsvis Tangen og Eiby, og sammen bygde de Nord-Norges største fjøs som står plassert i forsøksskogen på Jøraholmen.

Referanser
----------

1. ↑  «Jøraholmen». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 23. januar 2018.
2. ↑  Jøraholmen på Norgeskart.no fra Statens kartverk
**Kamala** (sanskrit: कमला) eller **Kamalatmika** (कमलात्मिका) er i hinduismen en *devi* i sitt mest nådefulle aspekt. Hun er en form av Parvati, likesom alle mahavidyaer er det. Hun anses som den tiende Mahavidya («stor visdom»). Hennes bønner mildner Shukra.

Ikonografi
----------

Kamalatmika har en gylden fremtoning. Hun bades av fire store elefanter, som tømmer *kalasha*er (krukker) med *amrita* (nektar) over henne. Hun har fire hender. I to heeeenholder hun to lotuser, de to andre hendene holder hun i stillingene *abhayamudra* (gest for å inngi forsikring) og *varamudra* (gest for å overøse med goder). Hun vises sittende i *padmasana* (lotusstilling) på en lotus, et symbol på renhet.

Referanser
----------

1. 1 2  Kinsley, David R. (1997). *Tantric Visions of the Divine Feminine: the Ten Mahāvidyās*. Berkeley: University of California Press. s. 223. ISBN 0-520-20498-0.

Litteratur
----------

* *Hindu Goddesses: Vision of the Divine Feminine in the Hindu Religious Traditions* (ISBN 81-208-0379-5) by David Kinsley
Grillplassen ved Långsjön sommeren 2007  
Foto: Holger Ellgaard
**Långsjön** er en innsjø på grensen mellom kommunene Huddinge og Haninge sør for Stockholm i Södermanland, Sverige. Innsjøens overflateareal er på ca 70 mål, og den har en bredde bestående av tildels mosegrodde steinheller. Innsjøen ligger 81 meter over havet, og den største dybden er målt til 11,8 meter. Innsjøens volum er ca 420 000 m³.

Långsjöns langsmale nordlige del har vokst igjen, og består for det meste av tettvokst siv.

Hele innsjøen ligger innenfor Natura 2000-området «Hanveden» (som utgjør en liten del av det relativt store skogsområdet Hanveden på Södertörn). Innsjøens nordvestlige del, Huddinge-delen, ligger dessuten innenfor Paradisets naturreservat.

Långsjön passeres av Sörmlandsleden og av «Sameslingan», en tursti tilhørende Paradisets naturreservat. Det er en rasteplass med gapahuk vest for innsjøen.

Andre innsjøer i Hanveden-området inkluderer: Svartsjön, Trehörningen, Tornbergssjön, Ormputten, Ådran og Öran.

Eksterne lenker
---------------

* Om Långsjön, på Huddinge kommunes nettsider
**Lårdal** er en tidligere selvstendig kommune og prestegjeld i Øvre Telemark. Den har røtter i Lårdal prestegjeld som er kjent siden reformasjonstiden. Prestegjeldet fikk status som eget formannskapsdistrikt i 1837 og dette distriktet ble senere betegnet herad og kommune.

Tradisjonelt betegnet navnet Lårdal hele bygda, dvs. prestegjeldet og den senere kommunen. Etterhvert vokste det frem et tettsted også kalt Lårdal som var administrasjonssenter i kommunen. Øvrige tettbebyggelser i kommunen omfattet blant andre Dalen, Eidsborg, Høydalsmo og Øyfjell (fram til 1860).

1. januar 1964 ble Lårdal og Mo slått sammen til den nåværende Tokke kommune. Grensen mellom Mo og Lårdal hadde tidligere fulgt Tokke oppstrøms fra innsjøen Bandaks vestende inntil den møtte kommunegrensen mot Vinje sør for Nesland. I Lårdal kommune lå kirkesognene Lårdal, Høydalsmo og Eidsborg. Dalen, som nå er kommunesentrum i Tokke, ligger akkurat der Tokke løper ut i Bandak, hovedsakelig på nordbredden, og lå således i Lårdal kommune.

Lårdal og nabokommunen Kviteseid er kjerneområdet for den muntlige overleveringen av *Draumkvedet*.

Referanser
----------

1. ↑  Kart fra 1962 Arkivert 10. mars 2016 hos Wayback Machine. hos Statkart
2. ↑  O. Bangen, red. (195X). *Vegviser for Lårdal og Mo herad*. Skien.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Historiske arkiver etter Lårdal kommune på Arkivportalen
**Långhalsen** er en sammensatt innsjø 19 meter over havet i kommunene Nyköping, Katrineholm og Flen sør i Södermanland i Sverige.

I 1857 ble Långhalsen (og Yngaren) senket med ca to meter, i den hensikt å vinne ca 3000 tønner (ca 12 km²) dyrkbar mark. Da ble Långhalsen delt i tre deler. Vattenmyndigheterna definerer de tre delene som separate innsjøer. Alle har samme navn, og ligger på tilnærmet samme høyde. Den minste og vestligste delen har et areal på vel 1 kvadratkilometer. De to største er adskilt av en kort kanal der riksväg 221 og jernbanen krysser mellom Bettna og Vadsbro. Den midterste delen dekker 6 kvadratkilometer. Den sørøstre delen er svært uregelmessig med mange bukter og sund, på de fleste steder ca en kilometer bred, og ingen steder mer enn tre kilometer bred. Denne delen dekker et areal på 13 km². Det samlede arealet oppgis av Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut som vel 32 km².

Sjøens økologiske status betegnes som *utilfredsstillende*, mye på grunn av overgjødsling og forurensning fra en rekke kilder.

Sjøens utløp er i sørøst, der Nyköpingsån renner ned til Nyköping ved Østersjøen.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Skandinavia

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 3. desember 2018.
2. 1 2  «Sjödjup och sjövolym». *Svenskt vattenarkiv*. Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 22. november 2018.
3. ↑  «Modelldata per område». *SMHI Vattenwebb*. Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 2. desember 2018.
4. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 25. mai 2021.
5. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 25. mai 2021.
6. ↑  «Långhalsen». *Vatteninformationssystem Sverige*. Länsstyrelserna. Besøkt 2. desember 2018.
7. 1 2  «Långhalsen-Södra». *Vatteninformationssystem Sverige*. Länsstyrelserna. Besøkt 2. desember 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Flynn-effekten** (engelsk *The Flynn effect*) er betegnelsen på det fenomen at resultatene som oppnås på intelligenstester har vist seg å bli høyere over tid. Fenomenet kan i ulik grad observeres over hele verden, og er oppkalt etter den newzealandske statsviteren James R. Flynn, som oppdaget det. Den gjennomsnittlige økningen i IQ-verdi synes å være ca. 3 poeng per tiår. I den utviklede delen av verden har effekten opphørt eller til og med reversert.

Flynn-effekten er et brysomt fenomen for de som tror at intelligenstester gir en objektiv synsvinkel på en persons intelligens, ettersom det skulle bety at dagens mennesker er mer intelligente enn tidligere generasjoner. Flynn anser selv at dette ikke er tilfellet, men mener at det isteden er mulig at noe i det moderne samfunn (større krav til abstrakt tenkning, tilgang til datamaskiner, mer visuelt orientert kultur etc.) er årsaken.

Bedre ernæring er også en teori. Data fra Skandinavia viser at IQ-nivået økte til og med i de heller dårlige årene under og rett etter andre verdenskrig.

Noter
-----

1. ↑  *Men nå ser vi at Flynn-effekten har nådd toppen i den utviklede delen av verden, og at vi ikke kan vri mer IQ ut av den. Faktisk ser man at grupper født etter 1980 er mindre intelligente enn enn tidligere grupper (...), sier Woodley, og henviser til både danske og norske data som viser en nedgang i intelligens hos unge menn på sesjon.* Frank, Lone (19. januar 2012). «Den mest vidunderlige ting: Intelligensforskere hevder vi blir stadig dummere». Oslo: Morgenbladet.
2. ↑  Gray, Richard (7. februar 2009). «British teenagers have lower IQs than their counterparts did 30 years ago». London: The Telegraph.

Eksterne lenker
---------------

* Marguerite Holloway: «Flynn's effect», *Scientific American*, Januar 1999; online
* – Increasing intelligence: the Flynn effect
En militær sjef overlater kommandoen til en annen
**Kommando og kontroll** (**K2**) er et militært uttrykk for en lovlig utnevnt offisers utøvelse av myndighet over sine styrker. Kommando og kontroll utføres gjennom organiseringen av personell (kommandohierarkiet), utstyr (informasjons- og kommunikasjonssystemer) og alle andre prosedyrer og taktikker som en offiser benytter ved planlegging, styring, koordinering og kontroll av styrker og operasjoner for å fullføre oppdraget.

Begrepene kommando og kontroll brukes ofte sammen, men de er ikke synonyme:

Kommando
Kommando er den myndighet en militær person har til å lede, koordinere og kontrollere militære styrker
Kontroll
Kontroll er den myndighet en militær sjef utøver over deler av aktiviteten til undergitte styrker eller andre styrker som ikke normalt er under hans kommando. Den omfatter ansvar for å iverksette ordrer og direktiver. Hele eller deler av denne myndighet kan overføres eller delegeres.
Kun offiserer kan ha kommando over sine underliggende tropper og avdelinger; underoffiserer/befal kan ha *kontroll*, men ikke kommando.

Nivåer
------

Alminnelig kommando
Alminnelig kommando omfatter all operativ og administrativ virksomhet ved de militære styrker som kommandomyndighet utøves over.
Operativ kommando
Operativ kommando er den myndighet en militær sjef har til å gi oppdrag til underlagte sjefer og til å disponere og bruke militære styrker.
Operativ kontroll
Operativ kontroll er den myndighet en militær sjef har til å bruke, kontrollere og koordinere militære styrker for løsning av bestemte oppgaver som normalt er begrenset i omfang, tid og rom.
Taktisk kontroll
Taktisk kontroll er den direkte og detaljerte kontroll med de forflytninger og manøvrer som gjennomføring av et bestemt oppdrag innebærer.
Koordinerende myndighet
Koordinerende myndighet er den myndighet en militær sjef har til å koordinere bestemte funksjoner som angår militære styrker fra to eller flere land, mer enn én forsvarsgren eller to eller flere avdelinger fra samme forsvarsgren.

Se også
-------

* Militære kommandonivå
* Militær organisasjon
* Forskrift om militære kommandosaker
* Plakaten på veggen

Referanser
----------

1. ↑  See also Ross Pigeau; Carol McCann (våren 2002). «Re-conceptualizing Command and Control» (PDF). *Canadian Military Journal*. 3 (1): 53–63.
2. ↑  Forsvarets fellesoperative doktrine del B, kapittel 2
3. ↑  snl.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Budsjettkomiteen i det amerikanske føderale senatet
Komitérommet til Stortingets utenriks- og forsvarskomité
En **komité** er et utvalg av personer som har fått i oppgave å forberede eller granske en sak, en type saker, eller utrede et bestemt spørsmål på vegne av organet som har oppnevnt den. I dagligspråket brukes det om en fast oppnevnt gruppe personer som har fått i oppdrag å undersøke eller forberede noe. Komiteer kan være tidsavgrenset eller faste. Eller komiteen kan være fast, men mens medlemmene byttes ut ved faste tidspunkt, slik som stortingskomiteer. Å opprette en komiteer omtales som å *oppnevne* eller *sette ned* en komité.

Lovgivende forsamlinger nedsetter ofte komiteer for å utrede, forberede eller avgjøre saker innenfor et avgrenset fagområde. Det finnes også historiske eksempler på at komiteer har hatt langt mer makt enn navnet skulle tilsi. For eksempel var *Comité de salut public* den reelle regjeringen i Frankrike fra 1793 til 1794 under den franske revolusjonen.

Etymologi
---------

Ordet komité kommer fra fransk *comité* / engelsk *committee*. Det stammer opprinnelig fra latin *committere* «føre sammen, betro et verv», som bygger på *cum* «med, sammen» samt *mittere* «sende».

Se også
-------

* Nemnd
* Stortingskomité
* Den Norske Nobelkomite
* Karolinska Institutets Nobelkommitté
* Den internasjonale olympiske komité
* Det kinesiske kommunistpartis politbyrås stående komite
* De nasjonale forskningsetiske komiteene
* Norsk Elektroteknisk Komite
* Kommisjon

Referanser
----------

1. ↑  Komité i bokmålsordboka[*død lenke*]
2. ↑  oppslagsord *Komité* i Caprona *Norsk etymologisk ordbok: tematisk ordnet* ISBN 9788248910541

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
Født i 1980 i Kherson. Utdannet ved Kherson kulturskole. 

Vinner av samtidskunstfestivalen "Terra Futura" (2007) og kjønnsmediekonkurransen "Krona" (2014). Aktiv deltaker i prosjektene "Totem", leder av den feministiske organisasjonen "Insha". 

Dramatiker, regissør, forfatter av foto- og videoverk. Bor og arbeider i Kherson. Hun er en kjent dramatiker og manusforfatter, og stykkene hennes har blitt satt opp med suksess både i Ukraina og i utlandet. Tekstene hennes har flere ganger blitt nominert til internasjonale og nasjonale prestisjetunge konkurranser: Week of Current Play, Batumi Monoplay Festival, UA Drama. Coronation of the word, pitching of State Cinema, Pitchin of patriotic series of the Ministry of Culture of Ukraine. Hun er oversatt til polsk, georgisk, tysk. 

  

Hun er en av grunnleggerne av "Dramaturg Teateret" i Kyiv. Hun hadde vunnet flere konkurranser som manusforfatter.

1. ↑  «Блок Наталія Ігорівна». *Вікіпедія* **(ukrainsk)**. 10. juli 2023. Besøkt 21. juli 2023.
2. ↑  «Natalia Blok». *Ukrainian Drama Translations* **(engelsk)**. Besøkt 21. juli 2023.
3. ↑  «Take Five: "The violence against LGBTI activists and women have the same root causes"». *UN Women – Europe and Central Asia* **(engelsk)**. 24. juni 2020. Besøkt 21. juli 2023.
4. ↑  «Драма.UA». *Вікіпедія* **(ukrainsk)**. 23. mai 2023. Besøkt 21. juli 2023.
5. ↑  «THEATER OF PLAYWRIGHTS». *My Site* **(tysk)**. Besøkt 21. juli 2023.
Sidestikken til en F-16-simulator (for høyre hånd)
Gasspaken til en F-16-simulator (for venstre hånd)
***Hands on throttle-and-stick*** (**HOTAS**), eller "**hendene på gass og stikke**", er et prinsipp om å integrere ofte brukte knapper og brytere på gasspaken og styrestikken slik at en pilot ikke skal behøve å ta hendene av styreanordningene for å utføre viktige funksjoner i et fly.

Prinsippet har også blitt brukt utenfor luftfart, og har hatt merkbar innvirkning på både bildesign og spillindustrien. For eksempel har rattet på mange moderne biler knapper for justering av fartsholder, styring av musikk og navigasjon, og håndtering av telefonsamtaler slik at sjåføren kan holde hendene på rattet og slipper å se bort fra vegen.

Historie
--------

HOTAS-konseptet startet i slutten av 1950-årene med det britiske avskjæringsflyet English Electric Lightning. Konseptet ble raskt tatt i bruk i mange andre fly som F-16, MiG-29 og Eurofighter Typhoon.

I moderne fly kombineres HOTAS ofte med andre støttesystemer som talestyring og hjelmmontert siktlinjeindikator (*head-up display*) for å ytterligere redusere pilotens arbeidsbelastning samt fordele oppmerksomheten mellom de primære og sekundære systemene.

I tillegg til førerkabiner på fly brukes også HOTAS-prinsipper av operatører av ubemannede fly som driver fjernoperasjoner fra bakken.

Fordeler
--------

Målet er å forbedre pilotens situasjonsbevissthet, evnen til å manipulere stikken og gassen i turbulens, under stress eller under manøvre med høye g-krefter, dette for å forbedre reaksjonstiden, minimere antall tilfeller der hendene må fjernes fra flyets styreanordninger og redusere den totale tiden som brukes for å utføre viktige funksjoner.

Se også
-------

* Flyratt, senterstikke eller sidestikke
* Rorpedaler
* Gasspak

Referanser
----------

1. ↑  Hall-Geisler, Kristen. «How Steering Wheel Controls Work». auto.howstuffworks.com. Besøkt 8 August 2020.  Sjekk datoverdier i `|besøksdato=` (hjelp)
2. ↑  «Add comfort and safety with a multifunctional steering wheel!». autopartspro.co.uk. Besøkt 8 August 2020.  Sjekk datoverdier i `|besøksdato=` (hjelp)
3. ↑  «Portable Ground Control Stations (GCS) for UAVs, Drones and UGVs». unmannedsystemstechnology.com. Besøkt 8 August 2020.  Sjekk datoverdier i `|besøksdato=` (hjelp)
4. ↑  «Using a ground station mission planner» (PDF). Besøkt 17 November 2016.  Sjekk datoverdier i `|besøksdato=` (hjelp)
5. ↑  «Hand on Throttle & Stick (HOTAS)». eurofighter.com. Besøkt 17 December 2011.  Sjekk datoverdier i `|besøksdato=` (hjelp)
6. ↑  «The Human Factor». eurofighter.com.
**Abraham Severin Odfjell** (født 9. april 1942) er en norsk skipsreder.

Rederivirksomheten
------------------

Rederiet Odfjell ble stiftet i 1915 av kapteinene Abraham og Fredrik Odfjell. I 1978 delte Abraham Odfjell og tremenningen Dan Odfjell dette familierederiet i to. Dan Odfjell drev det som senere ble Odfjell SE men Abraham Odfjell startet det som senere ble J.O. Odfjell-gruppen og datterselskapet Jo Tankers. Han overlot J.O. Odfjell-gruppen til sin sønn Johan Odvar Odfjell før 2007.

Abraham Odfjell var også eier av Odfjell Drilling fram til han overlot selskapet til sine døtre Helene Odfjell og Marianne Odfjell før 2007.

I 2008 tok sønnen Johan Odvar Odfjell over rollen som styreformann i Jo Tankers. Abraham Odfjell fortsatte som styremedlem. Han er også styreleder i Skibsaksjeselskapet Hassel, som er et datterselskap av J O Odfjell AS.

Familie
-------

Abraham Odfjell er gift med Elin Odfjell og har siden 1994 bodd i London. Han er far til Johan Odvar Odfjell, Helene Odfjell og Marianne Odfjell. På fritiden spiller han golf og trener thai chi.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Jo Tankers, 7. oktober 2002: Interview with Abraham Odfjell[*død lenke*] (en)
2. ↑  Jo Tankers: New appointments in Board and top management[*død lenke*] (en)
3. ↑  NA24, 25. mai 2007: God for 10 milliarder kroner
Dresdner Eierschecke
**Eierschecke** er en kulinarisk spesialitet fra Sachsen og Thüringen i Tyskland. Eierschecke er ei trelags kake.

Navnet skriver seg fra det øverste av de tre lagene, «der Schecke». Dette består av eggedosis med smør og sukker og vaniljepudding med stivpiska eggehvite innrørt. Det lyse midtsjiktet er en vaniljepudding med kvarg. Bunnen er av sukkerbrød eller gjærdeig. Eierschecke skjæres vanligvis i firkanter, men runde former forekommer også.

En variant er den mye flatere Freiberger Eierschecke, som lages uten kvark, men med rosiner.

Referanser
----------

1. ↑  «Eierschecke: A Great Alternative To Cheesecake From East Germany». *SunnySideCircus* **(engelsk)**. 6. januar 2020. Besøkt 25. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eierschecke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Oppskrift fra Thüringen
* Oppskrift med rosiner
* Enkel oppskrift
* Svært aromatisk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Fjord2 AS** er et norsk rederi som ble etablert 9. mars 2015.

Selskapet ble opprettet fordi Fjord1 la ned turistruten Kaupanger–Gudvangen den 31. desember 2014. Da dette var den viktigste turistattraksjonen for mange reiselivsbedrifter i regionen, og ingen ville overta den, inviterte eieren av Vesterland Feriepark, Arne Glenn Flåten med seg eieren av Lindstrøm Hotel, Knut Lindstrøm, og stiftet Fjord2.

Fjord2 inngikk avtale med Fjord1 for å drifte sambandet Kaupanger–Frønningen. I forbindelse med denne avtalen endret selskapet navn til Fjord-2 Fjord Cruises AS.

Fjord2 leide inn den fredede bilferjen MF «Skånevik» og startet turistruten den 1. juni 2015. Kapasiteten på MF «Skånevik» var begrenset, og Fjord2 kjøpte bilferjen MF «Hardingen Sr.», som hadde gått 25 år i Italia (Sardinia). MF «Hardingen» fikk status som vernet av riksantikvaren før den ble satt i drift sommeren 2016. Fjord2 hadde da to ferjer som var vernet eller fredet på en vernet fjord, Nærøyfjorden.

For 2017 leide selskapet inn MF Gjemnes som reservefartøy og som ferje nummer tre i toppsesongen.

Trafikktall for Fjord2 Kaupanger-Gudvangen
------------------------------------------

* 2015: 23 000 passasjerer
* 2016: 46 000 passasjerer
* 2017: 52 000 passasjerer

Arne Glenn Flåten og Knut Lindstrøm solgte i november 2017 selskapet til The Fjords DA som er eid av Fjord1 AS og Flåm AS, som vil fortsette driften av sambandet Kaupanger–Gudvangen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Fjordane Folkehøgskole** (Fjordane Folkehøgskule) er en frilynt folkehøgskole på Nordfjordeid i Vestland, etablert i Gloppen i 1876, flyttet til Innvik i 1886 og navngitt Fjordane amtsskole og flyttet igjen til Nordfjordeid i 1900, hvor den har vært siden. Skolen fikk navnet Fjordane fylkesskole ca 1920 og senere Fjordane Folkehøgskole.

Skolen tar årlig imot vel 100 elever fordelt 8 linjer. Elevene bor i paviljonger i området vest for hovedbygget.

De åtte linjene
---------------

* Friluftsliv - fjord, fjell, hav
* Musikal West End
* Allsidig hestesport
* 2. års hestesport
* Kunst - foto - glass - reise
* Movement X - Mordern circus and performing arts
* Vikingliv
* Bu og fritid

Historie
--------

Amtsskolen på Apalset var den andre amtsskolen i Sogn og Fjordane, etablert i på gården Apalset vest for Vereide i Gloppen kommune i 1876. Det hadde da vært kamp mellom kommunene i Nordfjord om å få amtskolen. Skolemester på Apalset var Elias Melvær som ble regnet for å være for radikal for kommunens ledelse. Han innførte opplæring i nynorsk ved amtsskolen, som innen den tid var flyttet til Vereide prestegård. Den konservative ordføreren Ole Josefson Hestenes var motstander av nynorsk og forsøkte å få Melvær avsatt, men løste situasjonen ved å stoppe kommunens tilskudd til drift i 1886. Amtsskolen måtte dermed flytte fra kommunen, og ble etablert i Innvik som Fjordenes Amtskule. I 1900 flyttet skolen til Nordfjordeid og fra ca 1920 fikk den navnet Fjordane fylkesskole.

På gården Myklebust bygde kommunen et stort hus på 1920-tallet som fikk navnet *Tingvoll*. Bygget huset både skolen og kommuneadministrasjonen. På 1950-tallet ble det satt opp internat for elevene like ved Tingvoll. I 1972 brant skolebygget til grunnen og et nytt bygg ble bygget årets etter drøyt 50 meter nord på den samme gården. Etter som skolen har vokst er det bygget paviljonger som internatboliger for elevene.

Eksterne lenker
---------------

* Fjordane Folkehøgskule nettsted
* Allkunne: Fjordane folkehøgskule

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |