recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Christian Lorck Schive** (født 10. mai 1803, død 12. desember 1879 i Trondhjem) var en norsk hospitalsforstander, og er i dag kjent for å ha opprettet Christian Lorck Schives og hustrus legat for kunstnere, senere kjent som Lorck Schive kunstpris.

Biografi
--------

Schive ble født i Trondhjem 10. mai 1803, og var sønn av proprietær Reinholdt Johannes Schive, innehaver av Elgeseter gård, og Adelgunde Gjertsen. Etter å ha vært ansatt ved forretningskontor og ved stiftskontoret i Trondhjem, ble han ansatt som forstander for offentlige stiftelser i Trondhjem. Disse inkluderte Trondhjems Hospital, St. Jørgens hus, Waisenhuset og flere andre legater. Han var i tillegg fattigforstander frem til 1869. 

Schive var gift med Marine Sophie Wille. De to fikk ikke barn.

Chr. Lorck Schive og hustrus Legat
----------------------------------

Det økonomiske grunnlaget for Lorck Schives legat er inntekter i form av festeavgifter for legatets drøyt 90 festetomter i Lillegårdsbakken og langs Nidelven mot Øya. Årlige inntekter har i årene rundt 2010 ligget på årlig ca. 800 000 kroner. Lorck Schives Legat ble fra slutten av 1800-årene og frem til slutten av 1960-årene bestyrt av flere advokatgenerasjoner Klingenberg, deretter av advokat Carl Flock. 

I 1987 overtok advokat Gunnar Greger Hagen. Han tok bestyrelsen med seg som et godkjent «sideerverv» da han i 1995 ble lagdommer og senere lagmann. Bestyreren har fungert som både styre og daglig leder under et visst tilsyn av Kirke-/Kulturdepartementet, inntil departementet frasa seg ansvaret og overlot legatet til Norske billedkunstnere. NBK oppnevnte et eget styre for legatet, med Odd Fredrik Heiberg som styreleder og Esther Maria Bjørneboe og Sissel Lillebostad som styremedlemmer. Per 2018 består styret av Odd Fredrik Heiberg, Sissel Lillebostad og Ruben Steinum.

Lorck Schive Kunstpris
----------------------

Lorck Schive kunstpris var opprinnelig kjent som «Christian Lorck Schives og hustrus legat for kunstnere». Kunstprisen deles ut annethvert år ved Trondheim kunstmuseum til en billedkunstner. Hemmelige nominasjoner kommer fra Statens stipendkomité (4 nominasjoner), Trondheim kunstmuseum (3 nominasjoner) Norsk kuratorforening (2 nominasjoner) og Norsk kritikerlag (2 nominasjon). Fra denne listen på opptil 11 kunstnere velger styret 4 som deltar på Lorck Schive kunstprisutstilling i oktober og november i utstillingsår. Utstillingen bedømmes av en jury bestående av tre uavhengige medlemmer, oppnevnt av styret for Lorck Schive kunstpris, Trondheim kunstmuseum og Statens stipendkomite.

Referanser
----------

1. ↑  Magnus Lie og B. M. Tveite, *Stiftelser og legater i Trondhjem - statuer, fundsatser, gavebreve, utdrag fra testamenter*, Trondhjems Formandskap, 1922.
**Christian Magdu** (15. oktober 1977 i Ploiesti i Romania) er en  svensk skuespiller.

Magdu begynte å arbeide som skuespiller direkte etter gymnaset, på Musik i Västs teateroppsetning *Europa 1697* som turnerte Sverige rundt. Selv om han gikk på den naturvitenskapelige linjen på gymnaset var det humaniora og først og fremst teater som var den store drivkraften. Han gikk siden som elev ved teaterskolene Wendelsberg og i 2000 på Skara Skolscen, som han beskriver som sin mest givende utdannelse innen yrket.

Magdu var med i sin første langfilm i 2002 skrekkfilmen *Camp Slaughter* som ble vist internasjonalt. I den filmen fikk han god kritikk for sin rolletolkning blant annet amerikansk presse. Ifølge Internet Movie Database () har han flere filmer, både på engelsk som på svensk på gang og kan sees på TV i reklamefilmer og serier (blant annet *Medicinmannen*). Han jobber gjerne med kortfilmer og lovende filmskole-elever. Han snakker fem språk flytende.

Filmografi (utvalg)
-------------------

### Spillefilm

* 2008 – *Död vid ankomst* – Pål Håkansson
* 2008 – *Craig* – Chris
* 2007 – *Beck - I Guds navn* – Vigor
* 2007 – *Främmande* (med arbeidstittel: Déjà Vu) – Raul
* 2004 – *Hotet* – kaptein Jonas Karlsson (ikke kreditert)
* 2002 – *Camp Slaughter* – Adrian

### Kortfilm

* 2007 – *Zapatos nuevos* – forhøreren
* 2005 – *Aldrig en Absolution* – laboratorieteknikker

### Spillefilm ukjent lengde

* 2006 – *Year One* (med arbeidstittel: Typhoon) – Ludvic

### Spill

* 2003 – *Terraformers* – forteller og professoren

### TV

* 2005 – *Medicinmannen* – politimann (mini-TV-serie)
* 2003 – *Blodröda Rosor* – Klas

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Christian Magdu på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Christian Magdu i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Christian Magdu hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Christian Lassen** (født 22. oktober 1800 i Bergen, død 8. mai 1876 i Bonn) var en norsk-tysk orientalist.

Han studerte i Heidelberg (1820) og Bonn (1821), der han ble innviet i studiet av indiske språk av August Wilhelm von Schlegel. 1824–26 besøkte han London og Paris; blant annet bistod han Eugène Burnouf i dennes arbeid med *Essai sur la Pali* (1826).

Tilbake i Bonn studerte han arabisk og tok doktorgraden. 1830 ble han ekstraordinær og 1840 ordinær professor i gammelindisk litteratur ved universitetet i Bonn. Han forble ved universitetet resten av sitt liv, selv om svakt syn og til slutt blindhet satte en stopper for lærevirksomheten.

1829–31 utga han sammen med Schlegel en kommentert utgave av *Hitopadeia*. Denne utgivelsen markerer begynnelsen på det kritiske studiet av litteratur på sanskrit. Samtidig hjalp han Schlegel med å utgi og oversette begynnelsen av eposet *Ramãyaza* (1829–38). 1832 utga han teksten til første akt av Bhavbhutis drama *Mãlatimãdhava* og en fullstendig utgave av *Sankhya-kãrika*, med en latinsk oversettelse. I 1837 fulgte hans utgave og oversettelse av Jayadevas lyriske drama *Gitagovinda* og hans *Institutiones linguae Pracriticae*.

Hans *Anthologia Sanscritica*, som kom ut samme år, inneholdt flere til da uutgitte tekster, og gjorde mye for å stimulere studiet av sanskrit ved tyske universiteter. I 1846 ga han ut en forbedret utgave av Schlegels tekst oversettelse av *Bhagavad Gita*.

Etter at Burnoufs *Commentaire sur le Yacna* kom ut i 1833, vendte Lassen også sin oppmerksomhet mot språket zend og mot iranske studier generelt. I *Die altpersischen Keilinschriften von Persepolis* (1836) avslørte han den gammelepersiske kileskriftens karakter, en måned før Burbourfs *Mémoire* om samme emne. I 1845 utga han en samling av alle til da kjente gammelpersiske kileskriftinskripsjoner. Han var også den første som klarte å dechiffrere de nyoppdagede baktriske myntene, som skaffet ham materiale til *Zur Geschichte der griechischen und indoskythischen Könige in Bakterien, Kabul, und Indien* (1838).

1847–1861 ga han ut sitt hovedverk, *Indische Altertumskunde* i fire bind, som inneholder alt som kunne finnes i lokale og utenlandske kilder om Indias politiske, sosiale og intellektuelle utvikling.

Referanser
----------

1. 1 2   KNAW Past Members, oppført som C. Lassen, KNAW past member ID PE00001500, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6mp96jc, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4   EB-11 / Lassen, Christian[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.uni-marburg.de[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.cgimunich.com[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   aibl.fr, besøkt 3. april 2023[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Sola videregående skole** er en videregående skole i Sola kommune, det er en stor kombinert skole med omtrent 800 elever fordelt på 38 klasser. Skolen er den eneste videregående skolen i kommunen.

Skolen tilbyr utdanningsprogram for Studiespesialisering, Idrettsfag, Elektrofag, og Teknikk og industriell produksjon. Skolen er en av de få i Norge som tilbyr landslinje for flyfag, og man finner ofte elever fra hele landet på linjen. Det er også tilrettelagt opplæring for minoritetsspråklige elever. Sola videregående skole er også en MOT-skole.
Skolen satser på IKT, og skolens lærere bruker itslearning som LMS-plattform. Skolen har også flere datamaskiner tilgjengelige i studieverkstedet, på biblioteket eller andre datarom. 

Sola videregående skole ligger rundt mange gode og nye treningsfasiliteter, og har derfor en bra idrettslinje. Rundt skolen finner du flere haller, fotballbaner og turnhaller. Ifra høsten 2022 tilbyr skolen også toppidrett i banesykling, ettersom skolen ligger knapt 100 meter fra Sola Arena, Norges eneste innendørs velodrom. Linjen satser på fysiske ferdigheter som styrke, eksplosivitet og utholdenhet, men fokuserer også på utfordringer direkte relatert til banesykling. 

Det er også sannsynlighet for at skolen åpner enda en landslinje, for det nye dronefaget. Skolen ønsker å åpne denne linjen, sammen med 5 andre skoler i landet, og har fått tilbud om økonomisk støtte av kommunen. 

Skolebygget er stort og åpent med rommelig kantine og trivelige fellesarealer hvor det er hyggelig å slå av en prat eller finne et rolig sted for å gjøre skolearbeid. Skolen ble bygget i 1985 og har er den eneste videregående skolen i landet som har mottatt A.C. Houens arkitektpris i 1991, sammen med arkitektene Hoem-Kloster-Jacobsen. I 2017 begynte planer for å utvide skolen, og i oktober 2019 ble det såkalte "nybygget" klart for bruk. Dette nye bygget er koblet fast til det originale, men mimrer ingenting om det originale bygget fra 1985. Dette nybygget inkluderte mange klasserom og grupperom egnet til studiespesialisering. Nybygget kom også med to sandvolleyball baner som man kan ofte se bli brukt om sommeren.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Offentlige videregående skoler i Rogaland |
| --- |
| 
* Bergeland
* Bryne
* Dalane
* Gand
* Godalen
* Haugaland
* Hetland
* Jåttå
* Karmsund
* Kopervik
* Randaberg
* Sandnes
* Sauda
* Sola
* Skeisvang
* St. Olav
* St. Svithun
* Stavanger katedralskole
* Stavanger offshore tekniske
* Strand
* Vardafjell
* Vågen
* Øksnevad
* Ølen
* Åkrehamn

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
Denne artikkelen omhandler kunstneren.  For fotballspilleren, se Aleksandr Golovin (fotballspiller).
Aleksandr Golovin. 1916.
Aleksandr Golovin: *Portrett av Vsevolod Mejerhold*, 1917
Scenebilde til *Maskerade*, 1917
**Aleksandr Jakovlevitsj Golovin** (født 17. februarjul./ 1. mars 1863greg. i Moskva, død 17. april 1930 i Tsarskoje Selo) var en russisk maler og scenograf. Han er særlig kjent for å ha designet ballett- og teateroppsetninger for koreografene Sergej Djagilev, Konstantin Stanislavskij og Vsevolod Mejerhold.

Liv og arbeid
-------------

Golovin begynte med å sturdere arkitektur, men byttet etter en stund over til malerstudiet. Han gikk også en tid ved den franske kunstskolen *Académie Colarossi* i Paris. Grunnet pengevansker arbeidet han etter uteksamineringen som interiørmaler og dekorasjonsselger. Han prøvde seg også innenfor ulike kunsthåndverk, f.eks. som møbeldesigner.

I 1900 tok han del i utsmykkingen av Russlands paviljong på verdensutstillingen i Paris, sammen med vennen Konstantin Korovin. Året etter flyttet han fra Moskva til St. Petersburg-regionen. Her kom han til sin rett som scenograf, særlig gjennom å kombinere symbolisme og modernisme i operaer og dramatiske oppsetninger for Djagilev, Mejerhold og andre teaterregissører. Etter oktoberrevolusjonen i 1917 fikk Golovin sjelden oppdrag for teater. Han gravde seg da ned med malerier og grafiske illustrasjoner.

Golovin lagde teaterkulissene til en stor oppsetning av Pierre Beaumarchais' stykke *Figaros bryllup* på Moskva kunstteater. Den russiske teaterinstruktøren Konstantin Stanislavskij regisserte stykket i en raskt- og frittflytende oppsetning som åpnet 28. april 1927. Oppsetningen hadde da vært øvd på siden slutten av 1925. Stanislavskij flyttet stykkets handling til det før-revolusjonære Frankrike og tillempet de fem aktene, som i stedet ble presentert i elleve scener. For å få flyt i fremvisningen med raske sceneskifter fikk Golovin lage en dreiescene. Oppsetningen var en formidabel suksess.

Golovin døde i Tsarskoje Selo i 1930.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Store russiske encyklopedi, Den store russiske encyklopedi artikkel-ID 2367162, besøkt 15. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Головин Александр Яковлевич, besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 19185, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Proleksis Encyclopedia, oppført som Aleksandr Jakovljevič Golovin, Proleksis enciklopedija ID 23882[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** BNE **·** KulturNav **·** Discogs
 |
**Vijapura**, tidligere **Bijapur**, er en by i Karnataka i India. Den ligger cirka 385 km fra byen Bombay. Byen er administrasjonssenter i Vijapura kommune.

Fra 1500-tallet til 1700-tallet var byen hovedstad i et islamsk rike.[] Det står fremdeles mange godt bevarte bygninger og minnesmerker fra denne tiden. Bijapur er kjent for sine historiske arkitektoniske monumenter som ble bygget i Adil Shahi-dynastiets tid.[]

Vijapura ligger  530 km. nordvest for  Bangalore og om lag 550 km. fra Mumbai og 384 km. vest for Hyderabad.[]

Bildegalleri
------------

* Kart over Vijapura, 1911Kart over Vijapura, 1911
* Gol Gumbaz i VijapuraGol Gumbaz i Vijapura

Referanser
----------

1. ↑  «Karnataka cities get new names», *The Times of India*, 18. oktober 2014. Lest 3. februar 2017.
2. ↑  Vijayapura Encyclopædia Britannica

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Streblidae** er en liten familie av parasittiske fluer knyttet til flaggermus. De er i slekt med flaggermusfluene men er ikke like ekstremt omdannet til parasitter som disse – man kan fortsatt se at Streblidae er fluer.

De tilhører de såkalte *pupipare* fluene, det vil si at hele larveutviklingen skjer inne i hunnens bakkropp og larvene er klare til å forvandle seg til pupper når de fødes.

Streblidae lever i varme områder og finnes bare lengst sør i Europa.

Utseende
--------

Små til middelsstore (0,75 – 5 mm), gule eller gulbrune fluer.

**Kroppsformen** varierer mye. De har vinger når de klekkes, men feller ofte disse etter at de har funnet en flaggermus å sitte på.

**Brystet** (thorax) er stort, ofte ganske høyt hvelvet. Noen arter har lange børster på brystet, andre bare fine hår. Vingene er korte og brede, hårete langs ytterkanten med et fint årenett. Ofte felles vingene når fluene har funnet fram til en vert. Beina er korte og kraftige, med store klør.

**Bakkroppen** er stor, særlig hos gravide hunner, fordi larven som utvikles i bakkroppen blir nesten like stor som hunnen (moren).

**Hodet** er lite og redusert, og øyne mangler ofte. Antennene er to-leddet, korte og kraftige. Munndelene er utviklet til en kort, men kraftig sugesnabel.

Levevis
-------

Streblidae er knyttet til flaggermus der de lever som blodsugere. De voksne fluene bruker sine kraftige klør til å klynge seg fast til flaggermusens pels.

Hunnene i underfamilien Ascodipterinae feller vingene, borrer seg inn under huden på flaggermusen, forandrer utseende og lever som indre parasitter der.

Hele larveutviklingen skjer inne i hunnens bakkropp og larvene klekkes ferdige til å forvandle seg til pupper.

De fleste artene er knyttet til små flaggermus som lever i kolonier i huler. Streblidae lever for det meste i tropene og det er bare kjent to arter som er knyttet til flaggermus som går i vinterdvale.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen tovinger, Diptera
	+ Fluer, Brachycera
		- Underordenen høyere fluer, Cyclorrhapha
			* Gruppen Schizophora
				+ Gruppen Calyptratae
					- Overfamilien Hippoboscoidea (=Pupiparae)
						* Familien **Streblidae**
							+ Underfamilien Nycteriboscinae – den gamle verden (Europa, Asia, Afrika)
							+ Underfamilien Ascodipterinae – den gamle verden (Europa, Asia, Afrika)
							+ Underfamilien Streblinae – Amerika
							+ Underfamilien Nycterophilinae – Amerika
							+ Underfamilien Trichobiinae – Amerika

Kilder
------

* Hurka, K. 1998. Family Streblidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera.* 3: 839-848. Science Herald, Budapest.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Streblidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Streblidae* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Streblidae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Streblidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Streblidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Streblidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Oddernessteinen på sin antatt opprinnelige plassering på Oddernes kirkegård.
**Oddernessteinen** er en runestein fra Oddernes kirke i Kristiansand, Vest-Agder. Steinen sto opprinnelig rett øst for kirken, men ble i 1990 flyttet inn i våpenhuset. Den er registrert av Riksantikvaren med ID nr. 43167.

Steinen omtales først i 1639, da biskop Wegner besøkte stedet. Han var da på oppdrag fra Ole Worm, som forberedte verket *Monumenta Danica*, og han ga en beskrivelse av steinen med uttegning av de to innskriftene.

Begge innskriftene er skrevet med den yngre runerekka, og de er datert til ca. 1030-1040. Den ene innskriften (N209) er ristet på den ene flatsiden av steinen, og er nesten utvisket. Det kan leses:

**....ur- (n)iriþs| |sun is| |st(a)in sa**
Dette tolkes som *... Neriðs son er steinn sá*, på moderne norsk blir det «Etter (NN) Nerids sønn er denne steinen», eventuelt «Til minne om Tore Neridsson er denne steinen».

Den andre innskriften på smalsiden av steinen (N210) er mye lenger, og er betydelig mer oppsiktsvekkende:

**aRintr × karþi × kirkiu × þesa × kosunr × olafs × hins × hala × a oþali × sinu**
Worm tolket deler av denne teksten, nemlig *Olafs hins hala* som «Olav den hellige», og dette gjengis i *Monumenta Danica*. I 1805 var Martin Friedrich Arendt ved Oddernes, og ga en fullstendig lesning av teksten: *Eyvind gerði kirkiu þessa, guðsonr Olafs hin helga, à oðali sinu*; på moderne norsk: «Eivind gjorde denne kirken, gudsønn av Olav den hellige, på sin odel». Denne tolkningen tiltres av autoriteter som Sophus Bugge og Magnus Olsen. Andre har imidlertid tolket nøkkelordet *hala* annerledes, og mener det kan ha en annen betydning enn hellig. Derved rokkes inntrykket av at Olav den hellige har vært inne i bildet her. Fortsatt er tolkningen av denne innskriften omdiskutert.

Kilder
------

* «Oddernessteinen». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Høgskolereformen** var en prosess som førte til at 98 statlige høgskoler med virkning fra den 1. august 1994 ble sammenslått til 26 større enheter.

I tillegg ble en rekke kunstfagutdanninger samlet i to kunsthøyskoler, en i Bergen og en i Oslo. 

Målet med reformen, som ble initiert av daværende statsråd Gudmund Hernes, var at høgskolene skulle drives mer effektivt ved hjelp av stordriftsfordeler. Hernes ledet det offentlige utvalget som i 1988 lanserte tanken om sammenslåing og samlokalisering av høgskolene. Han ville at lærerkrefter som tidligere ble brukt til administrative oppgaver skulle heller settes til undervisning og forskning. NOU 1988:28 *Med viten og vilje* var en utredning fra et utvalg ledet av Gudmund Hernes. Stortingsmelding nr 40 (1990–91) *Fra visjon til virke, om høgre utdanning* fra Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet ble lagt fram av Hernes som statsråd.

En evaluering av reformen (ref. Norsk institutt for forskning og utdanning) etter fem år slo fast at den ikke hadde lyktes med målene og at den mer effektive driften som ble målt i stor grad kom som en følge av lavere statlige bevilgninger og ikke mer effektiv drift. Reformen gav dessuten faglærerne mer administrativt arbeid.

Høgskolereformen førte til at de fleste fylkene fikk én høgskole hver, bortsett fra i Agder som delte en skole. Flere fylker hadde flere høgskoler, der Møre og Romsdal og Nordland toppet med tre hver.

Se også
-------

* Liste over universitet og høgskoler i Norge
**PA-bok** er en vanlig betegnelse på en prosjektadministrativ håndbok. PA-bok brukes mye i større bygge- og anleggsprosjekter i Norge gjennom iallfall de siste 20 år.

Innholdet i en PA-bok er i hovedsak opplysninger om praktiske forhold, bl.a. adresser, tlf, e mail o.l. til dem som er med i prosjektet («aktørene»). Videre kan PA-boken inneholde sted for byggemøter, hvor og hvordan regninger («fakturaer»), meldinger, varsler o.l. skal bli sendt fra og til de enkelte aktørene, ofte på spesielt utformede skjemaer. PA-boken kan også ha med andre framgangsmåter («rutiner» og «prosedyrer») som ledd i styringen og gjennomføringen av prosjektet. Det kan også være tatt med opplegg for kvalitetskontroll for det arbeidet som utføres, samt for helse-, miljø- og sikkerhetsarbeid («HMS»).

PA-boken er normalt utarbeidet av rådgivere (arkitekt, ingeniør eller annen konsulent) på bestillerens, byggherrens og oppdragsgiverens side. 

Det kan være at en PA-bok får et mer kostnadskrevende innhold enn det leverandørene måtte regne med da avtalen ble inngått. Dette kan f.eks. være spesielt tyngende og kompliserte prosedyrer for varsler om krav eller endringer, og har ført til juridiske og økonomiske tvister.

I konkurransegrunnlag og kontraktsdokumenter er det ofte omtalt at det skal bli brukt en PA-bok i prosjektet, men uten at PA-boken følger med. Dersom PA-boken kommer etter avtaleinngåelsen, og inneholder mer tyngende og upåregnelige opplegg, kan det bli spørsmål om slike opplegg i PA-boken er rettslig bindende avtalt eller vedtatt.

Se også
-------

* FDV-dokumentasjon, dokumentasjon til forvaltning, drift og vedlikehold av eiendom

Litteratur
----------

* Hans Cappelen: «Byggherren og kontraktene», Oslo 2001 (1. opplag 1994), og i HolteProsjekts program «Bygglex», Oslo 2005
«Mikkel Dobloug» har flere betydninger.

**Mikkel Dobloug gate** (9A–9C) er en gate ved St. Hanshaugen i Oslo. Den er en blindgate som går sørvestover fra den korte, navnløse forbindelsesgaten mellom Colletts gate og Louises gate. Gaten ligger på et høydedrag og ender i en snuplass der funkisbebyggelsen er formet etter plassen. I sørkant er et grøntareal, og på vestsiden er det trappeforbindelse ned til Louises gate ved hver av blokkene.

Gaten fikk sitt navn i 1936 og er oppkalt etter kjøpmann Mikkel Dobloug (1844–1913). Han eide løkkeeiendommen Rolighed, som senere ble kalt Doblougkløkka. Bare bebyggelsen på vestsiden av snuplassen (tre oppganger) har adresse knyttet til gaten. Resten har adresse Colletts gate og Louises gate.

Litteratur
----------

* Oslo byleksikon: Mikkel Doblougs gate

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
* «Bislettfunkis». Byantikvaren i Oslo. Besøkt 22. oktober 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Oddernes kongsgård**, senere **Nedre kongsgård** var en gård som lå like øst for dagens Kristiansand; nærmere bestemt lå gården ved utløpet av Prestebekken på Lund. Gården ble bygd fra 1635 av adelsmannen Palle Rosenkrantz som også tok residens i kongsgården. 

Bakgrunnen for byggingen var at kong Christian IV på denne tiden oppholdt seg mye i området, spesielt på Flekkerøya. I den forbindelse var det viktig å ha lensherren Rosenkrantz i nærheten, og derfor fikk han beskjed av kongen om å flytte fra Nedenes og bygge en kongsgård i nærheten av Flekkerøya. Området hadde stor strategetisk betydning, spesielt med tanke på handel og nærheten til Danmark og dette ble også en viktig årsak til at kongen i 1641 grunnla byen Kristiansand.

I forbindelse med opprettelsen av kongsgården ble gårdene Odde, Møglestu og Ellesi overtatt og bøndene som bodde her fra før måtte derfor flytte.

Fra 1660-årene mistet kongsgården sin status ettersom adelsmenn heller valgte å bosette seg i byen. Gården ble derfor solgt og brukt av biskopen og diverse andre embets- og tjenestemenn eller deres fullmektiger.

På 1790-tallet ble gården utparsellert i mindre gårder og på 1800-tallet var den gamle kongsgården delt opp i flere nye gårdsnumre, en øvre og en nedre kongsgård og en mengde bruksnumre og eiendomsnavn.

I dag finnes ingen rester igjen etter selve kongsgården, foruten en rekke stedsnavn i området som fortsatt bærer dens navn, blant annet boligfeltene som kalles Kongsgård I, II og III og området som kalles Kongsgårdsletta.

Se også
-------

* Kristiansands historie
* Kongsgård (Lund)
* Øvre kongsgård

Referanser
----------

1. ↑  Kart over Kongsgård i Oddernes hos Arkivverket

Eksterne lenker
---------------

* (no) Gårdsarkiver etter Kongsgård i Oddernes på Arkivportalen
**P10 Country** er en norsk DAB+ kanal drevet av P4-gruppen. Kanalen spiller musikk i sjangeren country. Noen av artistene man kan høre på P10 Country er:  Rascal Flatts, Kenny Chesney, Mark Chesnutt, Taylor Swift, Keith Urban, Lady A, Shania Twain og mange flere. 

P10 Country har 66 000 daglige lyttere og 220 000 ukentlige ifølge tall fra PPM uke 2 til 14 2017

Programledere i P10 Country
---------------------------

* Harald Thune
* Guro Trinterud
* Reidar Buskenes
* Jenny Jenssen
* Kjetil Hugin
* Hilde Skovdahl

**Tidligere programledere**

* Hanne Bjørnevik
* Michael Andreassen
* Stian Berg
* Tony Ågotnes
* Gunvor Roti Dal
* Simen Sveen
* Sarah Natasha Melbye

Sendeskjema P10 Country Pr. Januar 2023 (Q1 2023)
-------------------------------------------------

### Mandag til Fredag

06:00 - 09:00 ***God Morgen Med Hilde Og Hugin*** med Kjetil Hugin og Hilde Skovdahl

09:00 - 12:00 ***P10 Country formiddag*** med Harald Thune

12:00 - 16:00 ***P10 Country ettermiddag*** med Guro Trinterud

16:00 - 18:00 ***P10 Country ettermiddag*** med Reidar Buskenes

18:00 - 00:00 ***P10 Countrykveld***

00:00 - 06:00 ***P10 Countrynatt*** (natt til lørdag: 00:00 - 08:00)

### Lørdag

08:00 - 11:00 ***Høydepunkter fra*** ***God Morgen Med Hilde Og Hugin*** med Kjetil Hugin og Hilde Skovdahl

11:00 - 12:00 ***P10 Country***

12:00 - 15:00 ***P10 Country Helg*** med Jenny Jenssen

15:00 - 17:00 ***P10 Country Helg*** med Guro Trinterud

17:00 - 12:00 ***P10 Country***

### Søndag

12:00 - 15:00 ***P10 Country Helg*** med Harald Thune

15:00 - 17:00 ***P10 Country Helg*** med Guro Trinterud

17:00 - 00:00 ***P10 Country***

00:00 - 06:00 ***P10 Countrynatt***

Referanser
----------

1. ↑  «Forsiden». *www.p10country.no*. Besøkt 17. august 2020.
2. ↑  «Musikk». *www.p10country.no*. Besøkt 17. august 2020.
3. ↑  av, Søket er levert. «Ferske DAB-tall: P10 Country er lytternes nye favoritt». *kampanje.com*. Besøkt 17. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Viaplay Group |
| --- |
| TV-kanaler | 
* TV3
* TV3+
* TV6

 |
| Sportskanaler | 
* V sport (+, 1, 2, 3 og ultra HD)
* V sport golf

 |
| Serie- og filmkanaler | 
* V film (action, family, hits og premiere)
* V series

 |
| Radiokanaler (P4-gruppen) | 
* P4
* P5 Hits
* P6 Rock
* P7 Klem
* P8 Pop
* P9 Retro
* P10 Country
* P11 Bandit
* NRJ Norge

 |
| Strømmetjenester | 
* Viaplay
* *Viafree* (del av Pluto TV)

 |
| 
* **Tidligere kanaler:** *Viasat Explore*
* *Viasat Fotball*
* *Viasat History*
* *Viasat Hockey*
* *Viasat Motor*
* *Viasat Nature/Crime*
* *Viasat Sport N*

 |
**Høgskolen i Akershus** (**HiAk**) var en statlig høgskole i Norge som eksisterte fra 1. august 1994 til 1. august 2011, da den ble slått sammen med Høgskolen i Oslo til Høgskolen i Oslo og Akershus.

I 2011 hadde HiAk 3005 studenter og 311 ansatte årsverk. Høgskolen var en av 24 statlige høgskoler i Norge og et resultat av at fem statlige høgskoler i Oslo-området ble slått sammen som en del av Høgskolereformen i 1994.

Gjennom sine forløperinstitusjoner kunne høgskolen spore sin historie 150 år tilbake i tid, til den første utdanningen av jordmødre som kom i stand i Christiania på 1850-tallet.

Fram til 2003 hadde HiAk lokaler på Blaker, Lørenskog, Stabekk og i Sandvika. I 2003 ble Høgskolestiftelsen på Kjeller slått sammen med HiAk og alle fem lokalitetene ble samlokalisert i nye lokaler høsten 2003 på Kjeller utenfor Lillestrøm. Lokalene bestod av dels eksisterende bygningsmasse som tidligere tilhørte Televerkets forskningsinstitutt (senere Telenor FoU), samt en del nybygg som stod ferdig til bruk i september 2003.

Høgskolen tilbød fag- og profesjonsstudier. Disse kunne tas i varierende lengder fra halvårsenheter til bachelorgrader, mastergrader og enkelte doktorgradstudier, samt en rekke kurs-, etter- og videreutdanninger.

Høgskolens fire avdelinger var:

* Avdeling for atferdsvitenskap
* Avdeling for helse, ernæring og ledelse
* Avdeling for produktdesign
* Avdeling for yrkesfaglærerutdanning

Rektor
------

* Nina Tollefsen -2003
* Lars Aukrust 2003-2007
* Jan Grund 2008-2011

Referanser
----------

1. ↑  «Database for statistikk om høgre utdanning - statistikk om høyere utdanning». *dbh.nsd.uib.no*. Arkivert fra originalen 19. februar 2019. Besøkt 19. februar 2019.
2. ↑  «Database for statistikk om høgre utdanning - statistikk om høyere utdanning». *dbh.nsd.uib.no*. Arkivert fra originalen 20. februar 2019. Besøkt 19. februar 2019.

Se også
-------

* Høgskolen i Oslo og Akershus
* Oslo- og Akershushøgskolenes studentsamskipnad

Eksterne lenker
---------------

* Høgskolen i Akershus
* 360 graders bilder fra Høgskolen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** Forvaltningsdatabasen
 |
**Massif Central** (fransk: *Massif Central*, oksitansk: *Massís Central / Massís Centrau*; «Sentralmassivet») er en fjellregion i det sentrale Syd-Frankrike. Regionen ligger vest for elven Rhône og består av fjell, platåer og utdødde vulkaner, blant annet områdets to høyeste fjell, Puy de Sancy på 1 885 meter, og det 1 856 meter høye Plomb du Cantal. Området er et eldorado for sykkel- og fot-turer. 

Massif Central er forholdsvis tynt befolket og omfatter blant annet store skogsområder. Det vulkanske jordsmonnet gjør det mulig for tobakk, mais og vinranker å trives her. Hovedbeskjeftelsen til befolkningen i området er gårdsdrift med disse vekstene, og med sau, storfe og meieriproduksjon, som Saint-Nectaire og Auvergnat-oster.

Fornøyelsesparken Vulcania nær Clermont-Ferrand lar besøkende oppdage denne naturarven og introduserer dem til vulkanologi. Det er mye å oppleve i området som katedralen i Rodez og torget Place de Jaude i Clermont-Ferrand. 

I området finner man også den 565 meter lange jernbanebroen Garabitviadukten som ble bygget av Gustave Eiffel og innviet i 1885.

Administrasjon
--------------

Massif Central består generelt av følgende *départementer*: Allier, Ardèche, Aveyron, Cantal, Corrèze, Creuse, Haute-Loire, Haute-Vienne, Loire, Lot, Lozère, og Puy-de-Dôme.

De største byene i området er Saint-Étienne og Clermont-Ferrand.

Av andre byer og områder som kan nevnes er Rodez, Vichy, Saint-Nectaire og Mont-Dore.

* Utsikt fra Puy de Sancy mot Pas de l'âneUtsikt fra Puy de Sancy mot Pas de l'âne
* Puy de Sancy i AuvergnePuy de Sancy i Auvergne
* Puy de SancyPuy de Sancy
* Cevennes områdetCevennes området
* Gorges du Tarn canyonGorges du Tarn canyon
* Puy de DômePuy de Dôme
* I Cévennes National Park er det ca. 30 Przewalski villhester som skal forsøkes tilbakeføres til MongoliaI Cévennes National Park er det ca. 30 Przewalski villhester som skal forsøkes tilbakeføres til Mongolia

Fjell i Massif Central
----------------------

* Puy de Sancy (1886 m)
* Plomb du Cantal (1855 m)
* Puy Mary (1787 m)
* Mont Lozère (1702 m)
* Mont Aigoual (1567 m), ved Le Vigan
* Puy de Dôme (1464 m)

Platåer
-------

* Larzac
* Plateau de Millevaches

Referanser
----------

1. 1 2  «Massif Central | area, France». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 17. desember 2020.
2. ↑  «Massif Central – Visit the Massif Central | Visit France». *Visit France | The tourism guide of France*. 20. mai 2012. Besøkt 18. mars 2022.
3. ↑  «The Prjewalski horse on the Causse Méjean». *Le chemin de Saint Guilhem* **(engelsk)**. Besøkt 18. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Massif Central – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Massif central – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Kristendom** |
| --- |
|  |
| **Treenigheten** |
| Faderen, Jesus, Den hellige ånd |
| **Bibelen** |
| GT, NT |
| **Gudshus** |
| Kirke, Katedral |
| **Presteskap** |
| Biskop, Diakon, Prest, Kateket |
| **Hovedretninger** |
| Katolisisme, Ortodoks kristendom, Protestantisme |
| **Kristen ikonografi** |
| Kristne symboler, Kors, Krusifiks, Ikon |
| **Andre emner** |
| Sakrament, Liturgi, Helgen, Apostler, Pave, Økumenikk |
| **Kristendommen i Norge** |
| Den norske kirke, Frikirker, Den katolske kirke i Norge |

Et **krusifiks** (fra latin, «festet på kors») er et latinsk kors med Kristusfigur. Det er en av de viktigste kristne billedfremstillingene. Et krusifiks kalles ikke et symbol, siden det forteller bokstavelig om det vi ser; at Jesus døde på korset. Et nakent kors, derimot, skal fortelle om Jesu oppstandelse, noe vi ikke kan se av fremstillingen, og kalles derfor et symbol.

Krusifiks fra rundt 1150 fra Rinde stavkirke i Leikanger kommune, nå Historisk Museum i BergenKrusifiks fra rundt 1150 fra Rinde stavkirke i Leikanger kommune, nå i Bergen museum. Foto: Arild Nybø 
Bruken av krusifiks er mest utbredt i Den katolske og Den ortodokse kirke, og i den høykirkelige delen av Den anglikanske kirke. I Den katolske kirke er det påbudt å ha et krusifiks på eller rett ved alteret under feiring av nattverden. 

Blant protestanter varierer holdningen til krusifikser. I den ene enden av spekteret finner man noen som har samme innstilling som katolikker og ortodokse, og i den andre noen som mener krusifikset innbyr til avgudsdyrkelse og bryter billedforbudet i De ti bud. I mange protestantiske kirkesamfunn foretrekker man også av teologiske grunner kors uten Kristusfigur, som et symbol på den oppstande Kristus fremfor den korsfestede Kristus. 

I en rettssak i 2011, kalt Lautsi-saken, avgjorde Den europeiske menneskerettsdomstol at kravet i italiensk lov som påbød offentlige skoler å ha krusifiks i klasserommene *ikke* var en krenkelse av Den europeiske menneskerettskonvensjon.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Crucifixes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Krutthuset** ligger i Hegrenesveien 15 i Ytre Sandviken og var en del av forsvarsverkene som ble påbegynt i Sandviken i 1801. Det ble da anlagt befestninger på Nordnespynten og ytterst på Hegreneset for å forsvare Bergen havn. Befestningen var et resultat av slaget på København red den 2. april 1801 der den engelske marineflåten under ledelse av den legendariske admiral Nelson, beseiret den danske flåten som lå på reden.

Under Napoleonskrigen 1807-1814 ble kanonbatteriet på Hegreneset forsterket og utrustet med 16 tolvpunds kanoner og i 1807-1809 ble Krutthuset bygget under ledelse av ingeniørkaptein Hans Wetlesen. Krutthuset ble, som navnet forteller, oppført for å lage krutt til befestningen på Hegreneset. Huset ble bygget med kraftige murer og lett tak som ville blåse av ved en eventuell eksplosjon. Opprinnelig stod Krutthuset i en kløft med fjell på begge sider. Krutthuset brukes idag som kontor og er godt vedlikeholdt.

Bunker Hegrenes som ligger like i nærheten var i bruk under andre verdenskrig.

Krutthuset er omtalt i Amalie Skrams bok Hellemyrsfolket.

Referanser
----------

1. ↑  *Hegreneset* angående kanonbatteriet, Bergen byleksikon. Besøkt 9. desember 2020
2. ↑  *Fergetrafikk* - her omtales Krutthuset som anløpssted for ferge, Bergen byleksikon. Besøkt 9. desember 2020
3. ↑  *Bunker ved Bunker Hegrenes*, Kulturminnesøk. Besøkt 9. desember 2020
Anhalter Bahnhof og Askanischer Platz rundt 1910
Portalen i 2005
Rester av en perrong i 2005
**Anhalter Bahnhof** er en tidligere fjernbanestasjon i Berlin. Den ligger ved Askanischer Platz langs Stresemannstraße i Kreuzberg, ikke langt fra Potsdamer Platz. Den ble anlagt rett ved portene til Berlins tollmur. I dag er det kun portalen som står igjen av den en gang så enorme stasjonen. En S-Bahnstasjon ved samme navn er det eneste som i dag finnes av transport tilknyttet stasjonen. På folkemunne het stasjonen «Anhalter» eller «Sydporten». Navnet på stasjonen skriver seg fra regionen Anhalt som i dag er del av forbundslandet Sachsen-Anhalt. Før den første verdenskrig var Anhalter Bahnhof den viktigste fjernbanestasjonen for tog mot Østerrike-Ungarn, Italia og Frankrike.

Historisk betydning og minnesmerkefunksjon
------------------------------------------

I 1942 foregikk det deportasjoner av jøder fra stasjonen. Det dreide seg om såkalte «Alterstransporte» der jøder fra Berlin ble sendt til konsentrasjonsleiren Theresienstadt. Disse transportene skjedde som regel om morgenen og jødene ble sendt med 3. klasse-personvogner. Til sammen ble det fra stasjonen sendt 116 tog med over 9600 mennesker. Videre deportasjoner skjedde fra stasjonene Grunewald og Güterbahnhof Moabit. Til sammen ble 50 000 jøder deportert fra Berlin. 27. januar 2008 ble det satt opp et monument bak portalruinen til minne om jødedeportasjonene.

Stasjonen ble 3. februar 1945 svært skadet i bombeangrep. Restene av hallen ble sprengt i 1959 og siden har kun den gamle inngangsportalen blitt stående. Fra 2003 til 2005 ble den sanert og sikret.

S-bahn-stasjonen
----------------

S-Bahnstasjonen etter sanering i 2008
Etter ferdigstillingen av nord-syd-tunnelen ble den underjordiske S-Bahnstasjonen Anhalter Bahnhof åpnet 9. oktober 1939. Arkitekt var Richard Brademann.

### Etterkrigstid

Etter sprengningen av tunneltaket som lå på høyde med Landwehrkanal i mai 1945 ble nord-syd-tunnelen oversvømmet og S-Bahn-trafikken ble innstilt frem til 2. juni 1946. S-Bahn-togene endte i denne perioden på Potsdamer Ringbahnhof. Etter reparasjonene gikk atter togene til Anhalter Bahnhof. Stasjonen havnet i den delen av byen som skulle utvikle seg til å bli Vest-Berlin. Etter byggingen av Berlinmuren i 1961 lå Anhalter Bahnhofs portal svært nær muren.

### Overtagelse av S-Bahn av BVG

Fra 9. januar 1984 overtok BVG driften av S-Bahn i Vest-Berlin fra Reichsbahn.

Eksterne lenker
---------------

* Side med kort historikk og bilder på engelsk


| **Forrige stasjon** |   |  Berlins S-bane |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Potsdamer PlatzOranienburg |  | S1 |  | Yorckstraße (Großgörschenstraße)Wannsee |
| Potsdamer PlatzBernau |  | S2 |  | YorckstraßeBlankenfelde |
| Potsdamer PlatzHennigsdorf |  | S25 |  | YorckstraßeTeltow Stadt |
| Potsdamer PlatzWaidmannslust |  | S26 |  | YorckstraßeTeltow Stadt |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |

Portal: Andre verdenskrig
Krus produsert på Egersund Fayancefabrik. i 1930-årene. Høyde 9,3 cm. NF.1976-0846. Foto: Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum 
Krus dekorert med *Brudefølge fra Søndmør* produsert på Egersund Fayancefabrik i perioden 1899-1925. Kruset har et eldre sølvlokk laget av Jacob Jensen Smidt i Strømsø (Drammen) i 1755 med en innsatt mynt fra 1699. NF 1903-0177. Foto: Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum  
**Krus** er et drikkekar som brukes til varme drikker som kaffe og te eller kalde drikker som øl eller saft. Gamle krus ble skåret i tre eller bein eller forma av leire, mens de fleste moderne krus er laget av keramiske materialer. Krus kan variere i størrelse og kan romme fra ca. 0,1 til 5 liter. På norsk brukes betegnelsen krus om tre forskjellige typer drikkekar:

Krus med norsk riksvåpen produsert på Porsgrunds Porselænsfabrik i første halvdel av 1900-tallet. Høyde 11,2 cm. NF. 1986-1559. Foto: Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum 
1. Om drikkekar som er laget av glass, keramikk, metall, papp eller plast og med hank i sida, og uten tilhørende skål. Slike krus brukes ofte i mindre formelle sammenhenger til kaffe eller te. Kaffe- eller tekoppen brukes derimot i mer formelle sammenhenger som for eksempel i selskap der skåla forhindrer søl på duken. Kruset har gjerne større volum enn koppen og kan også være godt å varme hendene på.

2. Om drikkekar med lokk og hank, der korpus er laget av glass eller keramikk. Krus brukes også i dag om tilsvarende drikkekar av tre eller metall, men disse kalles helst kanne eller drikkekanne.

3. Om begerformet drikkekar av keramikk uten hank.

Litteratur
----------

* Gaustad, Randi (1987): Gammelt norsk stentøy fra Egersund. Oslo. ISBN82-7003-077-5
* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for drikkestell*, med tegninger av Torill Sand. Oslo[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Krus i DigitaltMuseum

Noter
-----

1. ↑  Gaustad (1987) s.35 f.
2. ↑   Ceramics
**Massif de la Hotte** er en fjellkjede sørvest i Haiti, vest på Tiburonhalvøya. Regionen er relativt avsidesliggende og er en av de mest biologisk mangfoldige og viktige områder på Hispaniola. Her ligger også noen av de siste restene av Haitis tette tåkeskog. For om lag 2,5 millioner år siden var Massif de la Hotte atskilt fra resten av landet av en dyp, bred kanal, noe som gjorde dette til et meget endemisk sted med tanke på fugl-, plante- og reptillivet.

Området er med i FNs verdensarv, og i kjølvannet av jordskjelvet i Haiti 2010 fikk landet støtte av UNESCO til å evaluere skadeomfanget.

Biologisk mangfold og naturvern
-------------------------------

De fleste av øyas endemiske arter finnes innenfor *de la Hotte-biosfæren.* Massif de la Hotte har sitt høyeste punkt på 2347 m i Pic Macaya, Haitis nest høyeste topp, og fjellkjedens høyde generelt gir grunnlag for noen av Hispaniolas høyeste nivåer av biologisk mangfold og endemisme. Store deler av området er også gjort til nasjonalpark. 

Conservation International betegner regionen som et av områdene i verden hvor bevaringsarbeid er mest presserende. 13 av Hispaniola mest kritisk truede arter, alle amfibier, har tilhold her. To eksempler på slike arter er Eleutherodactylus chlorophenax og Eleutherodactylus parapelates, to arter frosk som er endemisk kun til Haiti. Hispaniolansk trogon har også tilholdssted i regionen.

Referanser
----------

1. ↑  Andrea Townsend. «Endangered Areas». Besøkt 11. juni 2007.
2. ↑  «National History Park – Citadel, Sans Souci, Ramiers». UNESCO.org. Besøkt 23. januar 2010.
3. ↑  «World Heritage in Haiti». UNESCO.org. 20. januar 2010. Besøkt 23. januar 2010.
4. ↑  "Hotspots E-News" Arkivert 14. juli 2011 hos Wayback Machine. *Conservation International*. Besøkt 6. november 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
***Embers*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Arthur Maude.

Handling
--------

Rhea Woodleys barn dør ved fødselen, og legen sier til Martin Woodley at hans kone aldri kan utsettes for en slik opplevelse igjen. Dette danner grunnlaget for økende problemer mellom ekteparet. Rhea er nå invalid, og Martin begynner et forhold til Maysie - en ung kusine av Rhea, som kommer på besøk til hjemmet deres.

Avstanden mellom ektemannen og hans kone fortsetter å øke. En tidligere avvist elsker av Rhea oppdager situasjonen, og finner en ondsinnet glede i å opplyse Rhea om hva som foregår. Rhea tilbyr ektemannen sin frihet fra ekteskapet deres, men han vil ikke innrømme sin kjærlighet til den andre kvinnen - og heller ikke overfor seg selv.

Rolleliste
----------

* Constance Crawley som Rhea Woodley
* Arthur Maude som Martin Woodley
* Nell Franzen som Maysie Stafford
* William A. Carroll som Wesley Strange

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 26. mai 2016.
2. ↑  EMBERS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Embers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Embers* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Lov om embedsed etter Grunnloven § 21** (uoffisiell korttittel: **embedsedloven**) er en norsk lov som regulerer avleggelse av embedsed i Norge. Loven gir utfyllende bestemmelser til § 21 i Norges Grunnlov som tidligere bestemte at sivile og militære embedsmenn skulle sverge høytidelig tilsi konstitusjonen og kongen lydighet og troskap før beskikkelse fant sted.

Loven bestemmer at det ved utnevnelse i embede kan avgis forsikring istedenfor ed dersom den som utnevnes hører til et trossamfunn som ut fra sin bekjennelse eller religiøse oppfatning ikke tillater ed. Det samme gjelder dersom avleggelse av ed strider mot vedkommendes egen religiøse oppfatning, eller vedkommende ikke tror på en allmektig og allvitende Gud.

Loven ble sanksjonert 22. mai 1981 og trådte i kraft straks.

Som følge av avskaffelsen av den grunnlovsfestede embetseden i 2020 er embetsedloven blitt overflødig, men den er fortsatt ikke blitt opphevet.

Referanser
----------

1. ↑  Grunnloven § 21 (slik paragrafen lød før 2020)
2. ↑  Loven § 1
3. ↑  Dokument 12:34 (2015–2016) Grunnlovsforslag fra Michael Tetzschner, Erik Skutle og Torhild Aarbergsbotten om endring i § 21 annet punktum (om avgivelse av ed eller forsikring som vilkår for å bli beskikket som embetsmann): «Dersom Stortinget vedtar forslaget til endringer i Grunnloven § 21, vil ikke embedsedloven lenger ha noen funksjon, da den gjelder ed og forsikring som avgis etter reglene i Grunnloven § 21.»

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata