recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ralph Hewins** (født 1909, død 1984) var en britisk biograf. Blant de personer han behandlet var den svenske diplomaten og lederen av Røde Kors, Folke Bernadotte, den amerikanske millionæren Jean Paul Getty, og landsforræderen Vidkun Quisling.

Da biografien om Quisling oversatt til norsk og utgitt på forlaget Store Bjørn, ble den svært kontroversiell i Norge ettersom Quisling ble positivt framstilt som idealist, mens nordmenn forøvrig ble framstilt som både urealistiske og hevngjerrige. Den ble derimot positivt omtalt som en velkommen revisjon av det tradisjonelle Quisling-bildet i *The Times Literary Supplement* (TLS) 6.5.1965, og senere i flere britiske og amerikanske aviser. Sentrale personer fra okkupasjonstidens Norge stemplet boken som historieforfalskning og saken førte til debatt om rettsoppgjøret etter krigen. Annæus Schjødt d.e. aktor i Quislingsaken 1945, karakteriserte boken som «frekk historieforfalskning», og Johs. Andenæs påpekte en rekke feilaktige og uheldige formuleringer. Det samme gjorde historikerne Magne Skodvin og Olav Riste.

Da tidligere motstands- og stortingsmann Sverre Løberg i 1965 karakteriserte Ralph Hewins som «en kvalifisert (grov) historieforfalsker», ble han saksøkt av tidligere fylkesmann for Nasjonal Samling i Østfold, Hans S. Jacobsen. Sistnevnte var også oversetter og utgiver av Hewins' revisjonistiske biografi.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

* *Count Folke Bernadotte: His Life and Work* (1950)
* *Mr. Five Per Cent: The Story of Calouste Gulbenkian* (1958)
* *J. Paul Getty: The Richest American* (1961)
* *Golden Dream: The Miracle of Kuwait* (1963)
* *Quisling: Prophet without Honour* (1965), norsk utgave *Quisling, profet uten ære*, 1966
* *The Japanese Miracle Men (1967)*

Referanser
----------

1. ↑   The Times, side(r) 16, utgitt 2. februar 1984[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Times, side(r) 14, utgitt 8. februar 1984[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Collected Papers for Biography of J. Paul Getty» (PDF), *Online Archive of California*
4. 1 2  «Hewins-saken» Arkivert 30. mars 2012 hos Wayback Machine.
5. ↑  Moland, Arnfinn: «Ingen myte om krigen», *Aftenposten* 24. november 2007

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Ralph Hewins i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Ferner Jacobsen AS** er en familieeid bedrift for eksklusive klær med tre butikker, én i Oslo på Karl Johans gate, én i Fredrikstad og én på Fornebu.

Historie
--------

Ferner Jacobsen AS ble etablert i 1926 av Ferner Jacobsen (født 20. juni 1885, død 7. juli 1964), som åpnet butikk i Hollendergården i Stortingsgata 14 i Oslo. Jacobsen hadde siden 1916 drevet City Magasin i Kirkegata 30, senere Rosenkrantz' gate 20, men solgte denne butikken i 1932.

Da Jacobsen døde i 1964, ble driften overtatt av sønnene Johan Martin Ferner (født 22. juli 1927, død 24. januar 2015) og Finn Ferner (født 10. mars 1920, død 11. mars 2001). I dag er Johan Martin Ferners sønn Carl-Christian Ferner største eier, mens Øyvind Hjelkrem-Haug er daglig leder.

Bedriften hadde 55 ansatte i 2012.

Referanser
----------

1. ↑  «- Ferner har betydd veldig mye for bedriften». 24. januar 2015. Arkivert fra originalen 28. januar 2015. Besøkt 29. januar 2015.
2. ↑  «Nytt liv på nett for Ferner Jacobsen». juni 2012. Besøkt 29. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Ralph Gebstedt** (født 8. oktober 1971 i Friedrichroda) er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for Øst-Tyskland og så det forente Tyskland.

Han deltok i verdenscupen i årene 1989 til 1997, med 19.-plass i 1995/96 som beste sammenlagtplassering. I den tysk-østerrikske hoppuka var 23.-plass i 1994/95 hans beste sammenlagt. Han vant ett verdenscuprenn, i skiflygingsbakken i Planica 24. mars 1991. Han var med i VM i skiflyging i 1990, 1992 og 1996, med 15.-plass i Harrachov i 1992 som beste resultat.

Ralph Gebstedt vant kontinentalcupen i 1993/94. I 1997/98, hans siste aktive sesong, ble han nummer 9 sammenlagt. Han ble tre ganger tysk mester individuelt – i normalbakke i 1992 og 1996, og i stor bakke i 1992.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sport-Komplett.de: Skispringen – Deutsche Meisterschaften (besøkt 19. april 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ralph Gebstedt – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Magas** (gresk: Mαγας; levde på 200-tallet f.Kr.) var en sønnesønn på morssiden av Magas av Kyrene og en sønn av Ptolemaios III Euergetes (hersket 246–221 f.Kr.), konge og farao av det ptolomeiske rike i Egypt. Hans mor var Berenike av Kyrene. Magas var et medlem av det gresk-egyptiske ptolemeerdynastiet. 

Det er lite som er kjent om Magas. Han ble antagelig født en gang rundt ca 241 f.Kr. og ble dratt inn i den dynastiske striden mellom sine søsken. Han ble drept aved å bli brent til døde mens han var i sitt bad, på ordre av sin yngre bror Ptolemaios IV Filopator (styrte 221–204 f.Kr.) kort tid etter at han kom på tronen. Magas døde antagelig ikke lenge etter 221 f.Kr. og ble rundt tyve år gammel. Morderen var en Theogos/Theodotos og iverksatt av ministeren Sosibios. Magas var nummer to på en liste over fem ofre som Sosibios sto bak.

Referanser
----------

1. ↑  «Magas (2)» Arkivert 1. januar 2006 hos Wayback Machine. i: Smith, William (red) (1867): *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston

Litteratur
----------

* Polybios: *Historier*, v. 34, xv. 25
En Televideo ASCII-terminal fra ca. 1982
En **dataterminal**, '**tekst-terminal**, **ASCII-terminal** eller **alfanumerisk terminal**, er en elektronisk eller elektromekanisk maskinvareenhet som brukes til å kommunisere med datamaskiner. Vanligvis kobles terminalen til via en serieport, men andre (historiske) kommunikasjonsmekanismer har vært i bruk, spesielt i forbindelse med stormaskiner.

Historie
--------

Tidlige terminaler var elektromekaniske teleskrivere (ofte kalt TTYer) med papir, fargebånd og mekanisk anslag, for eksempel Teletype ASR 33, senere Texas Instruments Silent 700 og Digital Equipment LA30. Disse var langsomme, kostbare og vedlikeholdskrevende, og ble i løpet av 1970-årene stort sett fortrengt av videoterminaler.

Den nye terminal-generasjonen la grunnlag for raskere og mer effektiv interaksjon mellom maskin og bruker. Tekstbehandling ble mulig på generelle datamaskiner, programutvikling ble vesentlig effektivisert og dataregistrering via skjermbilder ble alminnelig.

Utfordringen med førstegenerasjons videoterminaler var hastighet, minne og kostnader. En terminal trengte nok minne til å vise en hel side med tekst, typisk 80 \* 24 tegn med ekstra attributter for hver tegnposisjon (understrek, revers video, uthevet etc.), til sammen mellom fem og 10 kilobyte. Til sammenligning hadde mange minimaskiner i 1970-årene 64 kilobyte eller mindre hukommelse. Hastigheten var en utfordring både på grunn av støyfølsomhet på serielinjene og lav ytelse på komponentene i terminalene. Tidlige videoterminaler hadde en typisk hastighet på 4800-9600 bps.

Videoterminalen Heathkit H19 representerte en milepæl i utviklingen av terminaler da den ble introdusert i 1980 for under 1000 amerikanske dollar, og med hastighet 9600 bps.

Se også
-------

* Tynn klient

Referanser
----------

1. ↑  «The Heathkit H19 terminal». Besøkt 28. juni 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Ralph Drew Flanagan** (født 14. desember 1918, død 8. februar 1988 Los Alamitos i California) var en amerikansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Flanagan vant en olympisk sølvmedalje i svømming under OL 1936 i Berlin. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass på 4 x 200 meter fri, 11,5 sekunder bak Japan som vant med ny verdensrekord 8.51,5. De andre på svømmerne på laget var John Macionis, Jack Medica og Paul Wolf.

Flanagan kom på fjerdeplass på 400 meter fri og på 1500 meter fri ble han nummer fem.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i svømming, 4 x 200 meter fri USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ralph Flanagan – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ralph Flanagan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ralph Flanagan – Swimming Hall of Fame Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Dataprofilering** er aktiviteten å lage et forståelig bilde av innholdet og strukturen til en datakilde.

Med millioner av rader med data kan ikke en kilde beskrives uten en viss form for aggregering av måltall, eller sagt på en annen måte; at man presenterer en profil av datainnholdet og/eller strukturen.

Motivasjon
----------

Motivasjonen for dataprofilering som eget felt innen IT har i hovedsak kommet fra frustrasjonen datavarehusutviklere hadde i forbindelse med uforutsigbar datakvalitet i kilder. Forretningslogikk for lasting av data til datavarehusene ble (og blir) ofte gjort mer med utgangspunkt i antagelser enn fakta om egenskapene til kilden.
For eksempel ved å se på databasemodeller for kilden. Problemet er at slike modeller ofte ikke er oppdatert, eller at tilstrekkelig referanseintegritet ikke er implementert. 

Ved å bruke profilering av kilden kan man på forhånd få kunnskap om kilden basert på undersøkelse av reelt datainnhold.

Forskjellige måter å profilere på
---------------------------------

### Datainnhold

Innholdsmessig kan dette kan aggregeres i form av frekvenslister over forekomster av forskjellige verdier. 
I noen tilfeller er dette hensiktsmessig, for eksempel hvis man skal liste forskjellige verdier for produktnavn:

| Navn | Antall |
| --- | --- |
| Sony Ericcsson C905 | 93 |
| SE 905 | 4 |
| Nokia N95 | 123 |
| N95 | 33 |
| ... | .. |

### Datatyper, formater og mønstre

Tekstfelter kan ofte inneholde mange forskjellige datatyper eller formater. For eksempel datoer, emailadresser, web-adresser, etc.. Profilering kan avdekke hvilken type format, mønster, datatype eller kjente informasjonstyper (web, mail, navn, osv.) det er snakk om.

### Semantikk

Profilering som avdekker mønstre basert på frekvensanalyser av ordsammensetninger. Dette kalles semantisk profilering og er et nyere tilskudd til profileringsfeltet.

### Struktur

Å beskrive struktur er vanskelig uten å ha en modell som et fast holdepunkt. Det vanligste er å påvise i hvilken grad en kilde innordner seg eller avviker fra normalformene 1-3 for relasjonsdatabaser.

Ved å bruke en normalisert datamodell med full referanseintegritet, kan man oppnå en meget stor grad av forutsigbarhet ved uttrekk av data. Bill Inmon, som er anerkjent som opphavsmannen til datavarehus, har som krav at datavarehusets grunndata skal lagres på 3 normalform, slik at de lettere kan trekkes opp i rapporteringskuber og lignende forretningsinnsikts-strukturer.

Dataprofilering kan avdekke underliggende strukturer i en eksisterende database basert på innhold.
**Dr. Ralph Greenson** (født **Romeo Samuel Greenschpoon** 20. september 1911, død 24. november 1979) var en fremstående amerikansk psykiater og psykoanalytiker. Han er mest kjent for å ha vært Marilyn Monroes psykiater.

Biografi
--------

Romeo Samuel Greenschpoon ble født 20. september 1911 i Brooklyn i New York. Faren hans var lege og moren hans var farmasøyt. 

Greenson studerte medisin på Columbia University og Universitetet i Bern i årene 1930 til 1934. I 1935 begynte han med psykoanalyse sammen med Wilhelm Stekel og gjennomførte analytisk trening på Active Psychoanalytic Institute i Wien. Han var imidlertid misfornøyd med den terapeutiske effekten av sitt arbeid, og begynte i stedet med «klassisk» analysetrening i Los Angeles i 1938. Greenson hadde personlig analysetrening med Otto Fenichel.

De siste årene av Marilyn Monroes liv var hun Greensons pasient, og han nevnes i flere av konspirasjonsteoriene om hennes død.

I 1967 ble Greensons bok *The Technique and Practice of Psychoanalysis, Volume 1* utgitt. Den regnes fortsatt for å være en klassisk bok innen analytisk teknikk. Han publiserte 65 artikler innen psykoanalytisk litteratur, omtrent alle var klinisk basert. 32 av disse artiklene finnes i boken *Explorations in Psychoanalysis* fra 1978. Han holdt flere posisjoner innen organisert psykoanalyse, men likte best å undervise studenter. Han ga også mange offentlige forelesninger som i 1993 ble publisert i boken *On Loving, Hating, and Living Well: The Public Psychoanalytic Lectures of Ralph R. Greenson, M.D.*. 

Greenson døde 24. november 1979 i Los Angeles i California.

Bibliografi
-----------

* Greenson, Ralph R. (1967). *The Technique and Practice of Psychoanalysis, Volume 1*. International Universities Press. ISBN 978-0823664207.
* Greenson, Ralph R. (1978). *Explorations in Psychoanalysis*. International Universities Press. ISBN 978-0823618101.
* Greenson, Ralph R. Nemiroff, Robert A. Sugarman, Alan og Greenson, Daniel P. (1991). *The Technique and Practice of Psychoanalysis Volume II: A Memorial Volume to Ralph R. Greenson*. International Universities Press. ISBN 978-0823664214.
* Greenson, Ralph R. Nemiroff, Robert A. Sugarman, Alan og Robbins, Alvin (2001). *On Loving, Hating, and Living Well: The Public Psychoanalytic Lectures of Ralph R. Greenson, M.D.*. International Universities Press. ISBN 978-0823637904.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Ralph Romeo Greenson, Find a Grave 7190543, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6rz2165, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
For det norske ungdomsprogrammet som gikk på NRK i 1960-årene, se Pop-korn (TV-program)
Mikrobølgeovn-popkorn
Upoppet popkorn
**Popkorn** er en populær snacks laget av tørkede maiskorn som eksploderer, eller «popper», når de blir varmet i matolje eller i mikrobølgeovn. Inne i denne maisen er det stivelsesrikt materiale og litt vann. Når maiskornet utsettes for varme blir vannet til vanndamp, som tar mer plass, og dette fører til at maiskornet sprekker. Det stivelsesrike materialet blir omgjort til skum som størkner. Ved lavt trykk blir popkornene store. Det finnes enkelte typer mais som passer bedre til popkorn enn andre.

Historie
--------

Mais ble tamme for rundt 10 000 år siden i det som nå er Mexico. Arkeologer oppdaget at folk har visst om popkorn i tusenvis av år. Fossile bevis antyder at mais ble sprengt så tidlig som 4700 f.Kr. 

I Mexico har de for eksempel funnet rester av popcorn fra rundt 3600 f.Kr. Mange historikere tror til og med at popcorn er den første typen mais som er kjent for mennesker. 

I Mexico var de forberedt for øyeblikket, og la mais i veldig varme leirgryter, eller satte korn på brennende aske. På Yucatan -halvøya brukte mayaene også popcorn til rituelle og gastronomiske formål. 

Christopher Columbus bemerket at de innfødte laget hatter og bodices med popcorn, som de solgte til sjømenn. 

Rundt år 1612 dokumenterte franske oppdagelsesreisende at urbefolkningen Iroquois utnyttet mais i leirgryter ved å bruke brennende sand. De rapporterte også at under en Iroquois -middag ble det konsumert øl og suppe laget av popcorn. 

I Chile, på 1700 -tallet, produserte urbefolkningen også popcorn med sandteknikken for å male det og senere produsere et mel som ble konsumert som en fersk eller varm drikke.

Tilberedning
------------

Popkorn selges både ferdig poppet, upoppet og som «mikropop», hvor sistnevnte er en spesiell type som tilberedes i mikrobølgeovn. Upoppet popcorn kan tilberedes i gryte eller popcornmaskin. Popcornmaskin er ofte raskere, og man kan bruke mindre fett.[] Til fett kan man for eksempel bruke meierismør, olivenolje eller solsikkeolje.

Popcorn blir som regel servert med smeltet smør og salt. I andre land som for eksempel Tyskland spises det også ofte med sukker eller honning.

Referanser
----------

1. ↑  «Lag perfekt popcorn hjemme - Obs: Smarthandel». Arkivert fra originalen 24. juni 2019. Besøkt 24. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Popcorn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Popcorn – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
125 S med s/n 01C runder et hjørne i Piacenzas gater ved debuten den 11. mai 1947, ført av Franco Cortese.
En 125 C med s/n 02C i Vigevano den 15. juni 1947, ført av Cortese.
Begge på plass på et løp i Parma den 13. juli 1947. Cortese i 01C (i midten). Føreren av 02C (til høyre) er Tazio Nuvolari.
Kopi bygget av s/n 01C i 1988 for museumsbruk
**Ferrari 125** (1947) var en 2-seters sportsbil, de første som Ferrari bygget i deres nye lokaler Modena i Italia.

Den hadde en helt ny 1,5-liter V12-motor på rundt 120 hestekrefter, utviklet av Gioacchino Colombo. Hver sylinder var på 125 kubikkcentimeter, derav modellnavnet.

Dette var altså de første Ferrariene. I 1940 hadde Enzo Ferrari laget to Ferrari Tipo 815 som han kalte "Auto Avio Costruzioni 815", men den var bygd med blant annet deler fra Fiat.

01C
---

Under betegnelsen «125 S» (S for «Sport») og med serienummer 01C, debuterte den 11. mai 1947 på Circuito di Piacenza. Den fikk en seier den sommeren, men krasjet på høsten 1947 og ble gjenoppbygget til noe annet. Noen historikere tror den ble gjenfødt som en 1948 Ferrari 166 med serienummer 010i.

02C
---

Den andre het «125 C» (C for «Corsa», altså bane) og hadde sykkelskjermer i stedet for heldekkende skjermer. Den hadde serienummer 02C og skulle debutere samtidig med 01C, men fikk problemer under prøvekjøringen og deltok ikke. Den vant tre løp samme sommer, før den krasjet i august. Den ble bygd opp igjen til samme utseende som 01C og en litt større 2-liters motor. Dermed fikk den betegnelsen «159». Etter nok et krasj ble den antakeligvis gjenoppbygget til en 1948 Ferrari 166 med serienummer 020i, men historikerne er litt delt på dette.

Kopier
------

En tro kopi av den opprinnelige 01C ble bygget i 1988 og står utstilt på de to Museo Ferrari eller Museo Enzo Ferrari i Modena. Også 010i ble bygd om til å være omtrent lik den opprinnelige 01C.

Referanser
----------

1. ↑  Karl Ludvigsen, The First Ferrari: The Saga of the 125 C/125 S
2. ↑  01C hos barchetta.cc.
3. ↑  02C hos barchetta.cc.
**Ralph Molina** (født 22. juni 1943 på Puerto Rico) er en amerikansk musiker, mest kjent som trommeslager i Crazy Horse som hovedsakelig har vært backingsbandet til Neil Young..

Molina vokste opp i New York City, men like etter at familien hadde flyttet til Florida i 1963, ble han invitert av sin fetter Lou om å komme til Los Angeles og bli med i bandet hvor Lou var vokalist. Andre medlemmer av bandet var blant annet Billy Talbot, Danny Whitten og Benjamin Rocco, og disse dannet Doo-wop-gruppen Danny & the Memories med Lou som vokalist.

Etter at gruppen flyttet til San Francisco, ble gruppen endret til The Psyrcle, som igjen vokste til å inkludere Leon og George Whitsell sammen med Bobby Notkoff. På dette tidspunktet omdøpte de gruppen til The Rockets.

I 1967 møtte gruppen Neil Young, som på dette tidspunktet var medlem av Buffalo Springfield. Under dette møtet bestemte Molina, Whitten og Talbot at de ville slå seg sammen med Young for å skape Crazy Horse.

Molina har vært i gruppen gjennom alle endringene og har spilt på alle de 20 utgivelsene bandet har vært med på, med eller uten Young. Molinas spillestil er kjennetegnet ved sin enkle, stødige rytme.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 14045752x, catalogue.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ralph Molina». *allmusic*. Besøkt 3. mars 2013.
3. 1 2 3  Ralph Molina: In The Saddle With Crazy Horse Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. side 2 Drum Magazine, våren 2008
4. 1 2  Selvin, Joel (23. januar 2000). «Young's Bassist Has Crazy Idea: Go Solo». San Francisco Chronicle.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ralph Molina på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Ralph Molina i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Ralph Molina på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Ralph Molina på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Ralph Molina hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Ralph Molina på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ralph Molina på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Ralph Molina på AllMusic Rediger på Wikidata
* *Memorable Music Hall of Fame*
* Ralph Molina: In The Saddle With Crazy Horse, Drum Magazine, våren 2008

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Hans Petter Hermansen** (født 4. juli 1948 i Oslo, død 22. februar 2020 i Sarpsborg) var en norsk historiker. Han var førstelektor i historie ved Høgskolen i Østfold og lærebokforfatter. Han hadde sin bakgrunn fra Universitetet i Oslo hvor ble uteksaminert i 1976. Hermansen hadde hovedfag i historie og mellomfag i statsvitenskap og tysk.

Høgskolen
---------

Hermansen jobbet som førstelektor på avdeling for lærerutdanning ved Høgskolen i Østfold. Han underviste i samfunnsfag. Han hadde jobbet med lærerutdanning siden 1980 og førstelektor ved utdanning siden 1999. Tidligere hadde han også jobbet som høgskolelektor ved Høgskolen i Nesna fra 1977 til 1980.

Bokutgivelser
-------------

* 1980: *Fra krigstilstand til allianse*, Universitetsforlaget
* 2011: *Sentrum og periferi*, Stjørdal, Læringsforlaget.
* 2010: *Maktens kanaler*
* 2010: *Uten 1814 er du fortapt?*

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑  «Hans Petter Hermansen». Høgskolen i Østfold. Arkivert fra originalen 1. februar 2016. Besøkt 25. januar 2016.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Carolyn of the Corners*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Robert Thornby.

Handling
--------

Joseph Stagg er en ensom, sur middelaldrende mann som bor sammen med husholdersken sin, Rose, i en liten landsby i New England. En fremtredende kjøpmann fra byen får en dag et brev som varsler ham om at hans søster og svoger har forsvunnet i et forlis. Han tar deretter inn søsterens datter Carolyn og hunden hennes Prince.

Carolyn møter Amanda Parlow, en lokal kvinne, og oppdager at Amanda og onkelen Joe hadde en affære for mange år siden - men at bruddet mellom dem gjorde Joe såret og bitter. Carolyn bestemmer seg for å få dem sammen igjen, men en skogbrann som bryter løs i fjellene hvor Amanda og Carolyn oppholder seg setter snart planene hennes - og livet hennes - i fare.

Skuespillere
------------

* Bessie Love - Carolyn May Cameron
* Charles Edler - Joe Stagg
* Charlotte Mineau - Amanda Parlow
* Eunice Moore

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 27. april 2016.
2. ↑  CAROLYN OF THE CORNERS
3. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Carolyn of the Corners* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Carolyn of the Corners* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Carolyn of the Corners* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Tiziano Gravier** (født 12. mars 2002) er en argentinsk alpinist, som representerer klubben CAS. Han trenes av Pierre Gaidet.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Gravier deltok i sitt første FIS-renn i juli 2018, i Chile, der han kom på niendeplass i storslalåm, og han vant sitt første FIS-renn den 1. august, da han vant slalåm i La Parva i Chile. Han deltok i kontinentalcupen Søramerikacupen i alpint 2018, og fikk der en 12.-plass i storslalåm som beste enkeltplassering, og han endte på 87.-plass sammenlagt med 33 poeng, og han kom på 41.-plass i storslalåmcupen.

I det argentinske mesterskapet i alpint 2019 kom han på 14.-plass i storslalåm, men kjørte ut i slalåmrennet. Han deltok i Junior-VM i alpint 2019, og kom der på 58.-plass i storslalåm.

### Sesongen 2019/20

Han fikk flere topp 10-plasseringer i Søramerikacupen i alpint 2019, med femteplass i utfor i Chile i oktober som beste enkeltresultat. Han endte på niendeplass totalt, med 351 poeng. I det argentinske mesterskapet i alpint 2019 i august kom han på 19.-plass i slalåm og 26.-plass i storslalåm.

Den 7. september vant han sitt andre FIS-renn, med seier i slalåm i Cerro Bayo i Argentina. Han deltok i Alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Hans beste plassering ble sjuendeplass i super-G, der Adam Hofstedt fra Sverige vant. I det påfølgende kombinasjonsrennet i slalåm kjørte han ut. Han kom på 15.-plass i slalåm og 19.-plass i storslalåm. I parallellslalåm for mikslag kjørte han sammen med Sofia Saint Antonin, og ble slått ut i åttendedelsfinalen mot USA. De endte dermed på ellevteplass.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.coarg.org.ar[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  FIS - *Tiziano Gravier - Results - South American Cup - Season 2019*, besøkt 8. mars 2020.
4. ↑  FIS - *South American Cup - Season 2019*, besøkt 8. mars 2020.
5. ↑  FIS - *Tiziano Gravier - Results - Season 2019*, besøkt 8. mars 2020.
6. ↑  FIS - *South American Cup - Season 2020*, besøkt 8. mars 2020.
7. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Men's Super-G* Arkivert 10. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 8. mars 2020.
8. ↑  Lausanne 2020 - *Tiziano Gravier*[*død lenke*], besøkt 8. mars 2020.
9. ↑  Lausanne 2020 - *Team name Argentina*[*død lenke*], besøkt 8. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tiziano Gravier – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Tiziano Gravier – Olympedia Rediger på Wikidata

* (ar) Tiziano Gravier – Argentinas olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Tiziano Gravier – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020[*død lenke*]
For andre personer som heter Hans Peter Jenssen, se Hans Peter Jenssen.

**Hans Peter Jenssen** (født 23. november 1878 i Strinda, død 2. april 1930 i Stjørdal) var en norsk brukseier på Tangen bruk.

Han ble født på Leangen gård som sønn av brukseier Hans Peter Jenssen (II) og hustru Signe Klingenberg. Han var brorsønn av kjøpmann Anton Jenssen, sønnesønn av Anton Mathias Jenssen og oldebarn av kjøpmann Hans Peter Jenssen (I) og svoger av fabrikkeier Johan Throne Holst. Hans Peter Jenssen III giftet seg i 1899 med Marie Sofie Baumann, som han fikk fem barn med.

Han gikk middelskolen på Røros og studerte ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt før han gikk inn i farens forretning i 1898. Han flyttet i 1899 til Medbroen gård i Stjørdal, som faren hadde kjøpt på auksjon etter Mathias Lunds død. Fra Medbroen bestyrte Jenssen farens industriforetak i Stjørdal; Tangen bruk med teglverk, kalkbrenneri og pottemakeri og tilhørende skiferbrudd. Etter farens død i 1902 ble han eneeier. Den eldste sønnen, Hans Peter Jenssen IV, arvet farens forretninger i 1930 og ble den siste disponenten ved Tangen bruk, som ble nedlagt ved årsskiftet 1962/1963.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Hans Peter Jenssen (III), www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  *Stjørdalsboka. Gards- og slektshistorie. Bd. 2, d. 1: Stjørdal herad*. Stjørdal. 1950. s. 153–154.
3. ↑  Alstad, O. (1916). *Trondhjemsteknikernes matrikel. Biografiske meddelelser om samtlige faste og hospiterende elever av Trondhjems tekniske læreanstalt 1870–1915*. Trondhjem: F. Brun. s. 159.
4. ↑  «Karakterprotokoller for Trondhjems Tekniske Læreanstalt 1870-1914». Digitalarkivet. Besøkt 29. juni 2016.
5. ↑  Zakariassen, Hans (1980). *Teglindustriens historie*. Oslo: Dreyer. s. 202–204.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Geni
 |
**Læreboknormalen** er et hovedsakelig historisk fenomen i Norge, og ble brukt som betegnelse på den rettskrivningen som skulle benyttes i statlig godkjente lærebøker og i statstjenesten. Læreboknormalen var ikke sammenfallende med rettskrivningen, men var en trangere, mer språkpolitisk motivert norm som i mange tilfeller bare tillot samnorskformer (eksempler: «fjella» og «aust» på bokmål, ikke «fjellene» og «øst»). På bokmål fantes det tidligere et system der noen ordformer var «hovedformer» mens andre var «sideformer». «Sideformene» var ikke tillatt i læreboknormalen. Det var som regel samnorskformene som var «hovedformer». I nynorsk finnes det fortsatt sideformer.

Læreboknormalen støtte på massiv motstand og ble aldri anerkjent i brede lag av befolkningen. På 1950-tallet rettet foreldre sine barns lærebøker til riksmålsformer. Det Norske Akademi på sin side godkjente lærebøker i henhold til riksmålsnormalen. Ordet læreboknormal ble ofte brukt synonymt med samnorsk og ble i stor grad diskreditert.

I bokmål ble læreboknormalen og systemet med sideformer og hovedformer avskaffet fra 1. juli 2005. På bokmål er det dermed ingen forskjell på godkjente bokmålsformer.

Se også
-------

* Læreboknormalen av 1959

Kilder
------

* Rundskriv V-11/2007 fra Kultur- og kirkedepartementet, pkt 3
* Rettskrivningsendringer fra 1. juli 2005, Språkrådet
**Shaku** (尺) er en gammeldags japansk måleenhet for lengde, tilsvarende ca. én fot. Som med mange andre måleenheter, var denne en idé hentet fra naturen: gjennomsnittslengden mellom «leddene» i bambus. Siden 1891 har shaku vært definert som 10/33 deler av en meter (ca. 30,3 cm, eller 11,93 tommer, eller mer nøyaktig 3,3 shaku på én meter. Én shaku blir delt i 10 *sun* (寸). 

En annen måleenhet ble også kalt *shaku*, men denne var kun for å måle størrelser på tekstiler. 
Denne shakuen ble beregnet til å være 125/330 deler av én meter (ca. 37,9 cm, eller 14,9 tommer). Når det var nødvendig med en måte å skille på disse shakuene, så ble tekstilenheten referert til som "Kujirajaku" (hvalshaku, ettersom linjalene brukt til tekstilmåling var laget hvalhår) og den andre shakuen ble referert til som kanejaku (metall shaku).

På grunnlag av japansk lov ble denne måleenheten tatt ut av offisiell bruk den 31. mars 1966, men på enkelte områder som tradisjonelt snekker/trearbeid og sverdproduksjon blir denne måleenheten ennå brukt.
Måleenhetene *ken* og *jō* er enda større enn én shaku: seks shaku blir en ken; ti shaku blir en jō. Ken blir mest brukt til å måle avstanden mellom søylene i tradisjonelle bygninger som f.eks buddisttempel og shintohelligdommer.

Den ekte «gyldne shaku» linjalen (laget av elfenben) blir oppbevart i Shosoin i Nara.

Shakuhachi er et japansk musikkinstrument som er 1 shaku og åtte (*hachi*) sun langt.

Eksterne lenker
---------------

* Japanese Metric Changeover av Joseph B. Reid, President Emeritus, Canadian Metric Association (U.S. Metric Association side)
* Details of the two shaku units ved sizes.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Grimdalstunet
Bygninger på Grimdalstunet
**Grimdalstunet** er et gammelt gårdstun, nå museum, i grenda Skafså i Tokke kommune, Telemark. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom billedhuggeren Anne Grimdalen (1899–1961) ble født og vokste opp her.

Fjellgården Grimdalen, som ligger på 630 moh. har en historie tilbake til 1600-tallet, og er et av de eldste autentisk bevarte gårdstun i Norge. Det eldste av de ti husene på gården er fra senmiddelalderen, det yngste er fra 1850. Anne Grimdalen vokste opp her som en av ti søsken. Da hun døde i 1961 var allerede en rekke av hennes modeller og støpeoriginaler samlet i et tilbygg ved tunet. Etter hennes død overtok Tokke kommune eierskapet til hennes samlinger av modeller. Gårdstunet ble omgjort til museum fra og med 1965, og i 1973 ble det åpnet et eget museumsbygg for kunsten, i utkanten av gårdstunet. 

Livet på gården, og Grimdalens øvrige liv som kunstner, er skildret i hennes livsminner *Slik var det* utgitt av broren Olav Grimdalen i 2 bind 1973-74. Olav Grimdalen arbeidet også aktivt for å bevare og utvikle Grimdalstunet.

Museet er en del av Vest-Telemark Museum, og er tilgjengelig for publikum i sommersesongen. Museet er både et allment kulturhistorisk museum knyttet til det gamle gårdstunet, et museum over Anne Grimdalens kunst, med i alt ca. 300 objekter, og et galleri med nye, skiftende utstillinger hver sommer. Gårdsmuseet er framstilt slik husene var i Anne Grimdalens barndom. Karl Erik Harrs illustrasjoner til Draumkvedet er en del av museets faste utstilling. 

Museet ligger langs fylkesvei 45, ni km fra Dalen.

Litteratur
----------

* *Norske kunstnerhjem*; temanummer av *Fortidsvern*; nr 3, 2005

Eksterne lenker
---------------

* grimdalstunet.no

| * v
* d
* r
Vest-Telemark Museum |
| --- |
| Dyre Vaa-samlingane • Eidsborg stavkyrkje • Fyresdal Bygdemuseum • Grimdalstunet • Kviteseid bygdetun • Myllarheimen • Norsk skieventyr • Skinnarland-samlinga • Vest-Telemark Museum Eidsborg • Vinje biletgalleri • Øyfjell bygdemuseum • Åmdals Verk gruver |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Jørgen Strickert** (født 28. mai 1980 i Trondheim) er en norsk satiriker, radiomaker og dramaturg. Han har medvirket i en rekke radioprogrammer og podkaster i NRK.

Fra 1998 til 2002 var Strickert sentralstyremedlem i Rød Ungdom. Han var redaktør for organisasjonens magasin *Rebell* i samme tidsrom. Senere var han redaktør for *Balder magasin for militærnektere*. Strickert har også jobbet som journalist i blant annet *Vårt Land*, *Klassekampen*, *Fjell-Ljom* og *Adresseavisen*.

Strickert var grunnlegger, forfatter og skuespiller i friteatergruppa Opplysningskontoret fra 2002 til 2007, og fra 2007 fram til sommeren 2009 «*sidekick*» og programleder i radioprogrammet *P3morgen* på NRK P3. Fra 2009 til 2013 var han programleder og tekstforfatter i *Hallo i uken* på NRK P2. 

Strickert har også medvirket i P3-programmet *Lørdagsrådet* og *Dagens avis* på NRK P2, og er flere ganger nominert til radioprisen Prix Radio  . Fra 2014 var han programleder i *Salongen* på NRK P2.

Jørgen Strickert var en tid borte fra *Salongen* etter at debattanter på høyresiden i norsk politikk kritiserte hans satiriske kommentarer som «venstrevridde», kalte et av hans innslag om Asle Toje høsten 2015 sjikanøst, og truet med å boikotte deltakelse i andre NRK-programmer.

Fra 2020 er Strickert tilknyttet Teater Innlandet som dramaturg.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 27. august 2012.
6. ↑  Graatrud, Gabrielle; Silvola, Nils Martin Silvola (6. november 2015). «- Han ble framstilt som et nazisvin». dagbladet.no. Besøkt 6. mai 2018.
7. ↑  Sjøli, Hans Petter (21. november 2015). «Surt i salongen». vg.no. Besøkt 6. mai 2018.
8. ↑  Laustsen, Eliese (7. desember 2015). «- Tilbake hos NRK etter «sjikane»-episode». Dagens Næringsliv. Besøkt 6. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jørgen Strickert hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (no) Salongen på NRKs radiospiller
* (no) Førjulsgrøss i Radioteatret
* (no) Reportasje på nrk.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Samlebind med de fire standardverkene
***Lære og pakter*** (***Doctrine and Covenants***) er et av standardverkene til De siste dagers hellige og er en samling av åpenbaringer som Joseph Smith og andre av de første lederne i kirken skal ha mottatt. Dette skriftet regnes som grunnleggende både i Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige, og flere av de andre kirkene som oppstod etter Smiths død.

Verket ble opprinnelig publisert som *Budenes Bok* i 1833 og kom to år etter ut i revidert utgave der mer enn 2.500 ord i åpenbaringstekstene var lagt til eller endret. Denne revisjonen fikk navnet *Lære og pakter* medførte et betydelig frafall fra Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige. Blant dem som forlot det da lille trosfellesskapet var David Whitmer, som var en av vitnene til Mormons bok. Som forklaring av sitt skritt skrev han et hefte der han blant annet påpekte vesentlige forskjeller mellom de to versjonene og skrev at Gud ikke reviderer sin egen åpenbaring slik at den sier det stikk motsatte.

De åpenbaringene som ble inkludert i *Lære og pakter* har ikke gjennomgått noen senere omfattende revisjoner. En seksjon som gikk imot polygami (seksj. CI) ble i 1876 skiftet ut med en åpenbaring som befalte Joseph Smiths hustru å godta «alle som er blitt gitt til min tjener Joseph og som er dydige og rene for meg» (132,52b). Senere ble en hoveddel, *Lectures on Faith*, tatt ut i 1921 fordi gudsbegrepet som fremlegges der er forskjellig fra den forståelse som i dag er gjeldende. 

I tillegg til Mormons Bok og Lære og pakter er det også et mindre verk som tilregnes som kanonisk standardverk innen trossamfunnet, nemlig *Den kostelige perle*. Bibelen er også et standardverk «for så vidt som den er riktig oversatt», noe som betyr i praksis at de tre særegne standardverkene har forrang dersom det er en læremessig motsetning mellom dem og Bibelen.

Eksterne lenker
---------------

* Lære og pakter
* Lære og pakter (pdf)
* Jesu Kristi Kirke
* www.mormon.no
* www.lds.org (Engelsk)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Shaman King** (japansk *Shāman Kingu*, シャーマンキング = *Sjamankongen*) er en japansk tegneserie, *manga*, som er gjort av Hiroyuki Takei. Den handler om en gutt som heter Yoh-Han på japansk, på andre språk ofte bare Yoh. Tegneserien finnes også som tegnefilm, *anime*. Tegneserien har kommet med 32 bind totalt og tegnefilmen har kommet med 64 episoder foruten tre spesialepisoder.

Handling
--------

Yoh er en sjaman som er kommet til Tokyo for å finne sin hovedsjel. Med mye besvær får han tak i den sterke samuraiånd, *Amidamaru*, som også kalles for «djevelen», eller *Devil*, for de som lest den engelske utgaven. Grunnen til at Amidamaru har fått navnet «djevelen» er for at han har nektet å slå ihjel sin beste venn. Yoh øver til sjamankampen i Tokyo som skal avgjøre hvem som er den neste sjamankongen.

For å kvalifisere seg til sjamankampen må Yoh slåss mot en av oppsynsvaktene, Silva. Han må få inn minst ett treff for å klare det. Etter det får han en «Orakelsøker». Den viser hvilke sjamaner som skal sloss med hvem, hvor og når. Yohs første motstander er en Anui ved navn HoroHoro. Anuiene bruker naturen og naturens skapninger som deres medium og oversjeler. Men naturen blir gjort til arbeidsplasser, skoger blir gjort til vedkubber, og Anuienes rike minsker og med det dyrelivet. Arten til oversjelen hans holder på å dø ut, og derfor er drømmen til HoroHoro å lage et landskap med bare natur, hvor alle skogsdyr kan leve. Yoh blir rørt av det HoroHoro forteller ham, og bestemmer seg for å gjøre HoroHoros drøm virkelig når han blir sjamankonge.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

Portal: Tegneserie
Ordenstegn for offiser av Ordenen for postfortjenester
**Ordenen for postfortjenester** (fransk: *Ordre du mérite postal*) er en fransk orden innstiftet 14. november 1953 og avviklet ved etableringen av Den nasjonale fortjenstorden i 1963. Den ble tildelt for fortjenstfull innsats for post-, telegraf- og telefonvesenet i Frankrike og Den franske union. Ordenen var en av flere ministerielle ordener innenfor saksfeltene dekket av departementene i Frankrikes sentralforvaltning. Den ble administrert av departementet for post-, telegraf- og telefonvesenet.

Inndeling
---------

Ordenen for postfortjenester var inndelt i tre grader:

* Kommandør (*commandeur*)
* Offiser (*officier*)
* Ridder (*chevalier*)

Insignier
---------

Ordenstegnet for Ordenen for postfortjenester består av en hvitemaljert femtagget stjerne med kuler i spissene. Midtmedaljongen er i gull og har guden Merkurs venstrevendte profil og en merkurstav. Stjernen er lagt på en laurbærkrans. Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd utformet som et par merkurvinger. Reversen har motiver for post- og telegrafvesen og omskriften «REPUBLIQUE FRANÇAISE» og «MERITE POSTAL» .

Ordenstegnet er i gull for de to øverste ordensgrader og i sølv for den nederste. Ut over forskjellig materiale er ordenstegnene for de forskjellige grader identisk i utforming, men av ulik størrelse og opphengt i bånd av forskjellig type. For riddere bæres ordenstegnet i brystbånd, for offiserer i brystbånd med rosett. Kommandører har ordenstegnet i bånd om halsen.

Ordensbåndet er gult, det franske postvesenets farge, med to svarte striper nær kantene.

* Båndstriper for Ordenen for postfortjenester
* KommandørKommandør
* OffiserOffiser
* RidderRidder

Tildeling
---------

Ordenen for postfortjenester ble tildelt for fortjenstfull innsats for post-, telegraf- og telefonvesenet i Frankrike, Den franske union og internasjonalt. En minstealder på 30 år var et vilkår for utnevnelse. Utnevnelse skjedde i hovedregelen til ordenens laveste grad, med påfølgende åtte års tjeneste før det kom på tale med forfremmelse til offiser og deretter ytterligere fem års tjeneste før eventuell forfremmelse til kommandør. Ved eksepsjonell innsats kunne reglene fravikes.

Det var satt begrensninger på det årlige antall tildelinger av ordenen.

Kilder
------

* *Décorations officielles françaises*, Paris: Administration des monnaies et médailles, 1956, s. 122–124 og 207
* Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 139–140
**Grimethorpe Colliery Band** er et brassband med base i Grimethorpe, England. 

Korpset fra Barnsley-distriktet i South Yorkshire, ble stiftet i 1917 av medlemmer fra det nedlagte *Cudworth Colliery Band*. Grimethorpe Colliery Band har blant annet samarbeidet med dirigenten Elgar Howarth og står bak bestillingsverk fra komponister som Hans Werner Henze og Harrison Birtwistle. Korpset har for øvrig samarbeidet med en rekke andre profilerte dirigenter som: Peter Parkes, Allan Withington, James Gourlay og Robert Childs.

Grimethorpe Colliery Band har vunnet en rekke brassbandkonkurranser; deriblant det nasjonale britiske mesterskapet, og korpset har en rekke ganger representert England i forbindelse med europamesterskapet for brassband. Dramakomedien *Brassed Off* (1996) er basert på bandets historie, og med musikk ved bandet.

I forbindelse med heisingen av OL-flagget, under åpningsseremonien for Sommer-OL 2012, spilte Grimethorpe OL-hymnen.

Referanser
----------

1. ↑  accessmylibrary.com Western Daily Press, 1. september 2006
2. ↑  www.grimethorpeband.com
3. ↑  brassbandresults.co.uk Historikk
4. ↑  4br 2009 European Brass Band Championships Runners & riders
5. ↑  Grimethorpe set for Olympic Opening Ceremony 4barsrest.com, 27.07.2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Grimethorpe Colliery Band på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Grimethorpe Colliery Band på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Grimethorpe Colliery Band på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Ordenstegn for ridder av Ordenen for militærfortjenester
**Ordenen for militærfortjenester** (fransk: *Ordre du mérite militaire*) er en fransk orden innstiftet 22. mars 1957 og avviklet ved etableringen av Den nasjonale fortjenstorden i 1963. Den ble tildelt for fortjenstfull fredstidsinnsats i reserven i det franske forsvar. Ordenen var en av flere ministerielle ordener innenfor saksfeltene dekket av departementene i Frankrikes sentralforvaltning. Den ble administrert av forsvarsdepartementet.

Inndeling
---------

Ordenen for militærfortjenester var inndelt i tre grader:

* Kommandør (*commandeur*)
* Offiser (*officier*)
* Ridder (*chevalier*)

Insignier
---------

Ordenstegnet for Ordenen for militærfortjenester består av et malteserkors. Midtfeltet er kvadratisk satt på spissen og inneholder et kvinnehode, republikkens personifikasjon, med stridshjelm på hodet. Langs kvadratets to øvre sider står innskriften «REPUBLIQUE FRANÇAISE». På revers står innskriften «MERITE MILITAIRE». Ordenstegnet for kommandører er opphengt i båndet i en eikekrans og har laurbærblad i korsvinklene. For kommandører er korset blåemaljert og i gull, for offiserer i gull uten emalje og for riddere i sølv.

Ut over forskjellig materiale er ordenstegnene for de forskjellige grader identisk i utforming, men av ulik størrelse og opphengt i bånd av forskjellig type. For riddere bæres ordenstegnet i brystbånd, for offiserer i brystbånd med rosett. Kommandører har ordenstegnet i bånd om halsen.

Ordensbåndet er blått med en bred rød midtstripe og smale hvite kantstriper.

* Båndstriper for Ordenen for militærfortjenester
* KommandørKommandør
* OffiserOffiser
* RidderRidder

Kilder
------

* Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 140–141
Ordenstegn for Ordenen arbeidets røde fane
**Ordenen arbeidets røde fane** (bulgarsk: *Орден „Червене Знаме На Труда"*) er en bulgarsk orden innstiftet 13. desember 1950 til belønning av individuell eller kollektiv innsats i Bulgarias økonomi og samfunnsliv. I Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen rangerte Det røde flaggs orden sammen med Det røde flaggs orden og Kyrillos og Methodios' orden på nivå sju. Etter at Bulgaria endret styresett og innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble ordenen avskaffet.

Inndeling
---------

Ordenen arbeidets røde fane har én klasse.

Insignier
---------

Ordenstegnet for Ordenen arbeidets røde fane består av en oval medaljong i gull dekorert med rød, lys blå og hvit emalje. Det sentrale motivet har et vaiende rødt flagg med bokstavene «НРБ» (*NRB*, forkortelse for Народна република България (Folkerepublikken Bulgaria)) i hvite bokstaver. Under flagget står hammer og sigd i gull mot lys blå emalje. Dette er lagt over et hvitt tannhjul, der bare nedre del er synlig. På tannhjulet ståår innskriften «ЗА СОЦИАЛИСТИЧЕСКИ ТРУД» (*for sosialistisk arbeid*). Medaljongens avlange form dannes av hveteaks. Øverst, der kornbåndene møtes, står en rød stjerne.

Ordensbåndet er rødt med hvit midtstripe.

Tildeling
---------

Ordenen arbeidets røde fane ble tildelt for innsats innen økonomi og samfunnsliv, for virkeliggjøring av planene for økonomisk og sosial utvikling og for fremragende resultater i landets offentlige, sosiale, vitenskapelig og kulturelle liv. Den ble tildelt både individer og kollektiver.

Kilder
------

* Furlan, Marjan: *Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991*, Toronto: Militaria House, 1997, s. 21
* Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 156
* Petrov, Todor: *Bulgarian Orders and Medals 1878–2005*, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 222. ISBN 954-509-317-X
For andre personer som heter Olaf Thommessen, se Olaf Thommessen.

**Olaf Thommesen** (født 1875, død 1922) var en norsk forretningsmann fra Arendal, spansk visekonsul og fotograf.

Han var sønn av skipsreder Jens T. Thommesen (f.1835 – d.1897) og Gunhild Birgithe Jensen. I 1891 tok han artium ved Arendal Gymnas og i 1899 ble han immatrikulert ved Universitetet i Christiania. I 1911 ble han spansk visekonsul i Arendal.. 

Fra 1915 var han medlem av direksjonen i Arendals Forsikringsselskab A/S. Han satt også i direksjonen i Dampskipsassuranceforeningen Arendal og i Skibsassuranceforeningen Neptun, og han var styremedlem i Agdesidens Skibsrederforening.

Arkiv
-----

Under første verdenskrig var han med i det norske nøytralitetsvernet på Sørlandet. I 1914 deltok han på militærøvelse og fikk tatt en rekke bilder som han senere samlet i et fotoalbum han kalte *Erindringer fra soldatlivet*.. Fotoalbumet er oppbevart på KUBEN i Arendal.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Olaf Thommesen, (14.august 1875 - 05.desember 1922).»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Aalholm, Olav Anton & Vevstad, Andreas: *Handelshuset Thommesen-Smith, Rygene Træmassefabrikker*, 1983
3. ↑  De vernet om Norges nøytralitet, Agderposten 17.11.2015
4. ↑  Erindringer fra soldatlivet, *Avtrykk.no* 11.11.2015

Eksterne lenker
---------------

* Fotoalbum-Erindringer fra soldatlivet
* (no) Arkiv etter Olaf Thommesen på Arkivportalen