recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Soil Festivities*** er et konseptalbum fra den greske komponisten og musikeren Vangelis. Albumet er i sin helhet instrumentalt.

Spor
----

Alle spor er komponert av Vangelis.

1. "Movement 1" – 18:20
2. "Movement 2" – 6:20
3. "Movement 3" – 6:06
4. "Movement 4" – 9:54
5. "Movement 5" – 7:20

Albumet i korte trekk
---------------------

Vangelis ga ut dette studioalbumet som sitt første studioalbum som ikke var filmmusikk siden See You Later i 1980. I mellomtiden hadde Vangelis gitt ut album med Jon Anderson og skrevet filmmusikk til flere filmer.

Albumet regnes som den første i en svært løst sammensatt trilogi av album på midten av åttitallet, med Mask og Invisible Connections som de to andre. Albumene er større komposisjoner, og skiller seg dermed ut fra andre album i samme tiår og fra de fleste andre albumene med unntak av Heaven and Hell og Beauborg.

Vangelis skal ha sagt til People at inspirasjonen for albumet var livsprosessene som foregikk på jordens overflate. Soil Festivities er preget av flere bilder av insekter og andre små, virvelløse dyr som rundormer og edderkopper. I januar 1984 uttalte Vangelis at han var mest imponert over musikere «som var i kontakt med naturen. Når du er i enighet med naturen oppnår du, uansett stil, noe imponerende».

Personell og teknisk informasjon
--------------------------------

Informasjon er hentet fra omslaget til CD-versjonen av Soil Festivities:

Personell:

* Komponist: Vangelis
* Arrangør: Vangelis
* Produsent: Vangelis
* Musiker: Vangelis
* Lydtekniker: Jess Sutcliffe
* Omslagsdesign : Vangelis, Alwyn Clayden
* Kreativ assistanse: Green Ink Projection
* Studio ambience : John Martin

Albumet er i sin helhet spilt inn i Nemo Studios i London. Nemo Studios er Vangelis' eget studio.

Referanser
----------

1. ↑  Vangelis analyses his syntheses Intervju med Guitare & Claviers magazine, nummer 37, januar 1984
2. ↑  Engineer på engelsk
3. ↑  Mangler en god norsk oversettelse

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Soil Festivities* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Soil Festivities* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Soil Festivities* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Soil Festivities* på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Anastasija Semjonovna Davydova** (russisk: Анастасия Семёновна Давыдова; født 2. februar 1983 i Moskva) er en russisk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen og 2008 i Beijing.

Davydova ble olympisk mester i synkronsvømming to ganger under Sommer-OL 2004 i Athen. Sammen med Anastasija Jermakova vant hun konkurransen i duett, og hun var også med på det russiske laget som vant lagkonkurransen foran Japan og USA. De andre på laget var Olga Brusnikina, Anastasija Jermakova, Elvira Khasjanova, Jelena Azarova, Maria Kisseleva, Olga Novoksjtsjenova og Anna Sjorina.

Fire år senere, under Sommer-OL 2008 i Beijing, vant hun også to gullmedaljer, i duett og i lag. Duett sammen med Anastasija Jermakova og lagkonkurransen sammen med Anastasija Jermakova, Olga Kuzhela, Anna Sjorina, Svetlana Romasjina, Jelena Ovtsjinnikova, Elvira Khasjanova, Maria Gromova og Natalija Isjtsjenko.

Under Sommer-OL 2012 i London vant hun sin femte olympiske gullmedalje med det russiske laget som vant lagkonkurransen foran og Kina og Spania. De andre på laget var Marija Gromova, Natalja Isjtsjenko, Elvira Khasianova, Aleksandra Patskevitsj, Svetlana Romasjina, Daria Korobova og Alla Sjisjkina.

OL-medaljer
-----------

* Gull 2004 Hellas’ flagg Athen - **Gull** i synkronsvømming duett Russlands flagg Russland
* Gull 2004 Hellas’ flagg Athen - **Gull** i synkronsvømming lag Russlands flagg Russland
* Gull 2008 Kinas flagg Beijing - **Gull** i synkronsvømming duett Russlands flagg Russland
* Gull 2008 Kinas flagg Beijing - **Gull** i synkronsvømming lag Russlands flagg Russland
* Gull 2012 Storbritannias flagg London - **Gull** i synkronsvømming lag Russlands flagg Russland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anastasija Davydova – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Anastasija Davydova – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Anastasija Davydova – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anastasija Davydova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Anastasija Davydova – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Anastasija Davydova – Swimming Hall of Fame Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Soho myntmerke (ordet «SOHO» nede til høyre for skjoldet) på en 2-penny
**Soho Mint** var en myntfabrikk som ble grunnlagt av Matthew Boulton i 1788 ved hans Soho Manufactory i Handsworth i West Midlands i England. Myntfabrikken rommet åtte dampdrevne myntpresser som kunne slå mellom 70 og 84 mynter i minuttet.

Foruten britiske kobbermynter ble det slått sølvmynter for noen av koloniene og forskjellige medaljer og poletter.

I 1797 ble den første og eneste 2-penny-mynten i kobber fremstilt på myntfabrikken. Fabrikken fremstilte også 1-penny-mynter, som kom til å danne norm for penny-mynter helt frem til myntreformen i 1971. 

Etter nedleggelsen av Soho Mint ble noen av maskinene i 1850 kjøpt på auksjon av den nye Birmingham Mint under Ralph Heaton II.

Referanser
----------

1. ↑  «Man Timeline». Arkivert fra originalen 13. mars 2012. Besøkt 15. juni 2018.
2. ↑  *Old and New Birmingham: A History of the Town and its People*, Robert Kirkup Dent, Published by Houghton and Hammond, Scotland Passage, Birmingham, 1880
3. ↑  *A Numismatic History of the Birmingham Mint*, James O. Sweeny, The Birmingham Mint Ltd, 1981, ISBN 0-9507594-0-6

Eksterne lenker
---------------

* (en) Soho Mint – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Britain's Cartwheel Coinage of 1797
* British Coins – Gratis information om britiske mønter.
* sohomint.info Arkivert 20. juni 2012 hos Wayback Machine. En webside om Matthew Boulton, hans møntfabrik og dens produkter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Marianne Bremnes** (født 1. august 1964 i Bærum) er en norsk musikkpedagog og politiker (Ap). Fra 2011 til 2019 var hun ordfører i Harstad. 

Hun er oppvokst på Hamar, men har også bodd i Andebu og Tønsberg før hun flyttet til Harstad i 2007. Hun er gift med musiker Lars Bremnes og sammen har de to barn. 

Hun har vært aktiv i fagbevegelsen siden 1993, og satt sentralt i daværende Norsk musiker- og musikkpedagogisk forening og var med på opprettelsen av Musikernes fellesorganisasjon i LO, der hun også har vært forbundsstyremedlem. Hun har også vært leder for ulike organisasjoner, både lokalt, regionalt og internasjonalt (nordisk). Partipolitisk aktiv ble hun gjennom Tønsberg Arbeiderparti i 2003. Hun ble valgt inn i Tønsberg bystyre i 2007, men flyttet til Harstad samme år. I Harstad jobbet hun som daglig leder i Kultur i Troms fram til hun ble valgt til ordfører ved valget i 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel om Marianne Bremnes på lokalhistoriewiki.no.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Helge Eriksen** | **Harstads ordfører**(2011–2019) | Etterfølger:**Kari-Anne Opsal** |
**«Sex! sex! sex!»** er en sang med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 18. oktober 1982 på musikkalbumet *Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt)*. Sangen ble innspilt 6.-11. september 1982 i Arne Bendiksens Studio. Musikerne på dette sporet var Geir Holmsen (bass), Marius Müller (gitar), Magne Lunde (trommer).

Jahn Teigen synger (noen ganger tostemt) og teksten handler om hvordan man blir forfulgt av synet av nakne damebein i ukeblader og filmer uansett hvor man ser. Prima Vera synes det blir for mye påvirkning.

> Kvikk og feiende melodi som varer i over 2 minutter. Melodien fra filmen «Kondomene på Navarone».
> 
> 
> Kommentar til «Sex! sex! sex!» på albumomslaget.
> 
> 

En konsert-versjon ble inkludert på *The Prima Vera Show* (utgitt juni 1999) hvor Teigen synger over et playback. Studio-versjonen ble også utgitt september 2000 på *Rest of the best vol 2,5*.

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
2. ↑  *Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt)* – albumomslag informasjon
**Anastasija Nikolajevna Jermakova** (russisk: Анастасия Николаевна Ермакова; født 8. april 1983 i Moskva) er en russisk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen og 2008 i Beijing.

Jermakova ble olympisk mester i synkronsvømming to ganger under Sommer-OL 2004 i Athen. Sammen med Anastasija Davydova vant hun konkurransen i duett, og hun var også med på det russiske laget som vant lagkonkurransen foran Japan og USA. De andre på laget var Olga Brusnikina, Anastasija Davydova, Elvira Khasjanova, Jelena Azarova, Maria Kisseleva, Olga Novoksjtsjenova og Anna Sjorina.

Fire år senere, under Sommer-OL 2008 i Beijing, vant hun også to gullmedaljer, i duett og i lag. Duett sammen med Anastasija Davydova og lagkonkurransen sammen med Anastasija Davydova, Olga Kuzhela, Anna Sjorina, Svetlana Romasjina, Jelena Ovtsjinnikova, Elvira Khasjanova Maria Gromova og Natalija Isjtsjenko.

OL-medaljer
-----------

* Gull 2004 Hellas’ flagg Athen - **Gull** i synkronsvømming duett Russlands flagg Russland
* Gull 2004 Hellas’ flagg Athen - **Gull** i synkronsvømming lag Russlands flagg Russland
* Gull 2008 Kinas flagg Beijing - **Gull** i synkronsvømming duett Russlands flagg Russland
* Gull 2008 Kinas flagg Beijing - **Gull** i synkronsvømming lag Russlands flagg Russland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anastasija Jermakova – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anastasija Jermakova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Anastasija Jermakova – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Anastasija Jermakova – Swimming Hall of Fame Rediger på Wikidata
| Slaget ved Khafji |
| --- |
| Konflikt: Gulfkrigen |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 29. januar–1. februar 1991 |
| Sted | Khafji i Saudi-Arabia28°25'N 48°30'Ø |
| Resultat | Koalisjonsseier |

 |
| Stridende parter |
| USAs flagg USASaudi-Arabias flagg Saudi-ArabiaQatars flagg QatarStorbritannias flagg Storbritannia | Iraks flagg Irak |
| Kommandanter og ledere |
| ukjent | ukjent |
| Styrker |
| ukjent | ukjent |
| Tap |
| 35 døde32 sårede2 krigsfanger | 2000+ døde400 krigsfanger |

**Slaget ved Khafji** var den første store landtrefningen under Gulfkrigen. Det foregikk i den saudiarabiske havnebyen Khafji fra 29. januar til 1. februar 1991. Slaget begynte da irakiske styrker uventet angrep byen Khafji. Styrker fra Saudi-Arabia og Qatar, støttet av amerikanske luftstyrker og artillerienheter rykket inn i byen, fordrev de irakiske styrkene og befridde to beleirede rekonoseringsenheter fra US Marines.

Slaget
------

Det irakiske angrepet overrasket koalisjonsstyrkene og skapte de første timene stor forvirring. Flere enheter fra US Marines og amerikanske spesialstyrker ble overrent av den irakiske offensiven. Khafji ble inntatt med liten motstand. To lag fra U.S. 3rd Marine Regiment ble beleiret i selve byen. At disse var fanget inne i byen gjorde gjenerobringen vanskeligere, selv om disse gav etterretning om irakiske stillinger og dirigerte flere luftangrep. Etter et intenst motangrep ble byen gjeninntatt.

Fra irakisk side var angrepet mest sannsynlig et forsøk på å sinke det kommende koalisjonsangrepet mot det irakisk-okkuperte Kuwait og for å teste koalisjonsstyrkene. Den irakiske hæren og spesielt Republikanergarden var ansett som den beste militærstyrken i Persiagulfområdet, særlig på grunn av Iran-Irakkrigen. Dessuten var det tvil om hvordan det amerikanske militæret ville fungere i strid, siden det ikke hadde deltatt i en større militæroperasjon siden Vietnamkrigen, nesten 20 år tidligere.

Slaget avslørte at den irakiske hæren ikke var i stand til å gjennomføre større operasjoner. USA måtte angripe Irak med 33 andre land og derfor klarte de å få ut Irak ut av Kuwait, noe som medvirket til at koalisjonsstyrkene la om sine planer for å kunne håndtere store mengder krigsfanger. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Klubi Sportiv Shkumbini Peqin**, også kjent som kun **Shkumbini Peqin** er en albansk fotballklubb fra byen Peqin i distriktet med samme navn sentralt i Albania. Klubben ble grunnlagt i 1924 og lagets draktfarger er hvite med blå detaljer og blå underdel, mens bortedraktene er hvite med blå detaljer. Shkumbini Peqin spiller for øyeblikket i landets øverste divisjon Kategoria Superiore, og spiller sine hjemmekamper på Fusha Sportive Peqin. Nåværende trener er Gugash Magani.

Klubben har aldri vunnet hverken det albanske seriemesterskapet eller den albanske fotballcupen Kupa e Shqipërisë. De rykket opp til Kategoria Superiore for første gang i 1994/1995-sesongen, og har siden vekslet tilværelse mellom øverste divisjon og Kategoria e Parë (andre nivå). Klubben har per dags dato ikke deltatt i europeisk mesterskapssammenheng.

Kjente spillere med tilknytting til klubben
-------------------------------------------

* Albanias flagg Dorian Bubeqi
* Albanias flagg Bledar Devolli

Referanser
----------

1. ↑  UEFA.com – Albania, Teams – KS Shkumbini (Besøkt 19. november 2012)

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens offisielle nettsider Arkivert 20. mai 2018 hos Wayback Machine.
**Paris – Le Bourget lufthavn** (IATA: **LBG**, ICAO: **LFPB**) er en flyplass som ligger nord-nordøst for Paris. Den brukes nå for general aviation (business jets) såvel som til flystevner. Flystevnet i Paris, hvor luftfartens siste nyvinninger blir presentert, arrangeres her i juni måned hvert annet år. Flyplassen åpnet i 1919 og var den eneste flyplass i frem til byggingen av Orly lufthavn i 1932. Den er mest kjent for Charles Lindberghs landing etter sin historiske atlanterhavsflyvning i 1927,

Statue reist til minne om Charles Nungesser, Francois Coli, og Charles Lindbergh, plassert i 1929 ved inngangen til flyplassen
Flyplassen ble stengt i 1977 for internasjonal trafikk, og i 1980 for regional trafikk. Den er nå kun forretningsfly som har adgang til å benytte flyplassen.

Eksterne lenker
---------------

* Aéroport de Paris – Le Bourget

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Polens flagg Polen |
|  i skihopping: |
| Langrenn Junior-VM |
| Sølv | 2012 Erzurum | Laghopping |

**Tomasz Byrt** (født 25. januar 1993 i Cieszyn) er en polsk skihopper som representerer KS Wisła Ustronianka.

Han debuterte internasjonalt i FIS-cupen i 2007, og ble nummer 28 sammenlagt i FIS-cupen sesongen 2009/10. I verdenscupen debuterte han med 40.-plass i Zakopane 21. januar 2011. To dager senere ble han nummer 29 samme sted, og tok sine to første verdenscuppoeng, noe som ga ham 78.-plass sammenlagt i verdenscupen 2010/11. Han var på det finske laget som ble nummer 3 i lagkonkurransen i verdenscupen i Lahtis 12. mars 2011.

Tomasz Byrt ble nummer 24 i det individuelle rennet i junior-VM i Otepää i 2011, og var på det polske laget som ble nummer 4 i lagkonkurransen. I senior-VM i Oslo ble han nummer 50 (sist) i normalbakken.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tomasz Byrt – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Tomasz Byrt – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Tomasz Byrt – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Stig Johansen** (født 13. juni 1972 i Kabelvåg, Lofoten) er en tidligere norsk fotballspiller som jobber som trenerutvikler for Bodø/Glimt.

Han har tre A-landskamper for Norge. Johansen har tidligere spilt for Mjølner, Kabelvåg IL, FK Lofoten, Southampton, Bristol City FC og Helsingborg.

Stig Johansen fikk sitt gjennombrudd i Tippeligaen med Bodø/Glimt i 1995 etter å ha blitt kjøpt fra FK Lofoten. Han ble toppscorer med 19 mål i sin første sesong, og tok Glimt til bronse i serien. Han ble toppscorer i de to påfølgende sesongene med henholdsvis 13 og 12 mål. Etter flere gode sesonger hos Glimt ble han solgt til Premier League klubben Southampton i 1997. Han ble dermed den første proffspilleren i England solgt direkte fra Bodø/Glimt.

Johansen ble etter en tid utlånt til Bristol City FC og gikk deretter til svenske Helsingborg, som ble ledet av Åge Hareide. Under Hareide ble laget seriemester i Allsvenskan i 1999. Året etter spilte Helsinborg og Johansen i Mesterligaen, men ble slått ut i gruppespillet. I 2002 returnerte Johansen til Glimt. Han var kaptein for Bodø/Glimt i 2003 og ledet laget til sølv i serie og cup. Han scoret Glimts ledermål i cupfinalen, men laget tapte 3-1 mot Rosenborg etter ekstraomganger. I 2006/2007-sesongen var Johansen plaget av flere skadeavbrekk. Under Glimt-spiss Thiago Martins skadeavbrekk spilte Johansen flere kamper på topp for Glimt og utmerket seg med to scoringer mot Molde hjemme på Aspmyra. I sesongen 2009 var han toppscorer i Glimt med 8 mål. 

I 2009 fikk han ikke ny kontrakt med Glimt, men gjorde comeback i 2011 og gikk inn i rollen som spillende spillerutvikler.

Den 31. august 2014 spilte Johansen sin siste fotballkamp, og det for moderklubben Kabelvåg, samtidig som det var offisiell åpning av den nye kunstgressbanen i Kabelvåg.

Meritter
--------

* Seriemester i Allsvenskan 1999 – Helsingborg
* Sølv i Tippeligaen 2003 – Bodø/Glimt
* Bronse i Tippeligaen 1995 – Bodø/Glimt
* Cupfinalist 2003 – Bodø/Glimt
* Toppskårer for Bodø/Glimt i 1995 (19), 1996 (13), 1997 (12), 2004 (6) og 2009 (8).

Referanser
----------

1. ↑  FK Bodø Glimt: *Signert som trenerutvikler* - glimt.no 18. desember 2018
2. ↑  Fotballdata: Stig Johansen - fotball.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stig Johansen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Stig Johansen – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Stig Johansen – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Stig Johansen – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Stig Johansen – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Stig Johansen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Stig Johansen – FBref Rediger på Wikidata
* Altomfotball.no – Biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
**Stig Karlsen** (født 2. juli 1973) er en norsk TV-produsent og journalist i NRK. Han har hatt prosjektleder- og produsentansvar for flere store konserter og underholdningsprogram. Siden 2015 har han vært prosjektleder for Melodi Grand Prix, og i 2017 tok Karlsen også over som musikalsk leder for konkurransen.

Karlsen startet jobben i NRK i 1995 og ble prosjektleder i 2005. Han har siden vært prosjektleder for en rekke TV-program og store, TV-sendte begivenheter. Blant annet *Idrettsgallaen*, *Beat for beat*, *Lydverket*, *VG-lista Topp 20* og *Nasjonal minnekonsert*. Karlsen har siden 2015 vært prosjektleder for Melodi Grand Prix og norsk delegasjonsleder i Eurovision Song Contest.

Han er en ivrig fan av rockebandet Kiss og står blant annet bak Norges største offisielle Kiss-fanklubb.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Bjørnstad, Guro Havro (15. mai 2015). «Han tar over som prosjektleder i MGP». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 28. mai 2017.
2. ↑  Ighanian, Catherine Gonsholt (19. mai 2017). «Jan Fredrik slutter som MGP-general». *VG* **(norsk)**. Besøkt 28. mai 2017.
3. ↑  Hyttebakk, Jon Marius (19. mai 2017). «Karlsen gir seg som MGP-general». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 28. mai 2017.
4. ↑  Eivind Kristensen (5. september 2005). «Romerikes Blad – Stig hyller sine helter». *www.rb.no* **(norsk)**. Romerikes Blad. Besøkt 28. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stig Karlsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Manitobas flagg
**Manitobas flagg** er en red ensign etter britisk mønster og har provinsens våpenskjold i flaggdukens frie ende. Flagget er i forholdet 1:2. Det ble fastsatt av dronning Elizabeth II 12. mai 1966.

Provinsen Manitobas våpenskjold ble fastsatt godkjent av kong Edward VII 10. mai 1905, men hadde da vært i offisiell bruk siden 1870. Våpenet viser en bison, en henvisning til dyret som en gang satte sin preg på Manitobas prærielandskap. Øverst i våpenet vises merket for England: Et rødt kors på hvitt felt, et såkalt Georgskors. Dette merket ble også benyttet av Hudson's Bay Company som virket på området som ble til provinsen Manitoba. Det røde korset står også til minne om denne delen av provinsens kolonihistorie.

Viseguvernørens flagg
---------------------

Manitobas viseguvernørflagg
Kronens representant i provinsen, viseguvernøren, fører et blått flagg med kronet provinsvåpen innsatt i en krans av gule lønneblader. Viseguvernørens flagg ble innført 11. mai 1984.

Kilder
------

* *Symbols of nationhood*, 1991
* Provincial Flag Act Arkivert 29. mai 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Egil Kapstad** (født 6. august 1940 i Oslo, død 13. juli 2017 i Kristiansand) var en norsk jazzpianist, komponist og arrangør.

Gjennom over 40 år som profesjonell musiker oppnådde Kapstad en status som en av Norges fremste jazzpianister gjennom tidene.[] Hans merittliste er enorm.[] Han stod bak musikken til mer enn 50 teaterforestillinger, og komponerte også for film og fjernsynsdrama. Kapstad skrev en rekke klassiske verk, for symfoniorkester, kor, strykekvartett, og mindre ensembler, og var en periode leder for foreningen Ny Musikk. Sammen med blant andre Karin Krog dannet han Norsk Jazzforum. Han virket også som programleder i NRK. Egil Kapstads trio fungerte som lite orkester i norsk Melodi Grand Prix 1965. Kapstad underviste i en årrekke i jazzhistorie og improvisasjon, blant annet ved Agder musikkonservatorium i Kristiansand.

Egil Kapstad medvirket på over 60 plateinnspillinger som pianist. Han er kjent for sitt årelange samarbeid med poeten Jan Erik Vold, og spilte med blant andre Toots Thielemans, Karin Krog, Al Cohn, Barney Kessel, Philip Catherine, Mark Murphy, Chet Baker, Red Mitchell, Bob Brookmeyer, Sheila Jordan, Bjørn Johansen, Bjarne Nerem, Jon Larsen, Magni Wentzel og Hilde Hefte.

Priser og utmerkelser
---------------------

Kapstad mottok en rekke priser og utmerkelser. Han fikk Norsk jazzforbunds Buddyprisen i 1977, NOPA-prisen for årets verk (*Epilog*) i 1984, Gammleng-prisen i klassen jazz i 1985 og vant Spellemannprisen i klassen «Jazz» to ganger, for platene *Cherokee* under Spellemannprisen 1989 og *Remembrance* med Egil Kapstad Trio under Spellemannprisen 1994. I 2001 mottok han Sildajazzprisen på festivalen Sildajazz i Haugesund.

Kapstad var statsstipendiat fra 2003 til 2008.

Referanser
----------

1. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 700681, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Egil Kapstad» i Norsk biografisk leksikon
3. ↑  NRK (14. juli 2017). «Egil Kapstad er død». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 14. juli 2017.
4. ↑  «Statsstipend til Egil Kapstad». *ballade.no*. 11. november 2002. Besøkt 13. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Egil Kapstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Egil Kapstad på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Egil Kapstad hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Egil Kapstad hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Egil Kapstad på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Egil Kapstad på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Egil Kapstad på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Egil Kapstad på AllMusic Rediger på Wikidata
* (no) Norsk Jazzarkivs nettsider
* (no) Biografi fra Jazzbasen.
* (no) Diskografi fra Jazzbasen.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Øyas plassering i Estland
Kart over Manilaid
**Manilaid** (av lokalbefolkningen kalt **Manija**, svensk: Mannö eller Magnusholm, tysk: Manja) er en øy i Estland. Øya ligger sørvest for Pärnu, 1 km fra fastlandet. Manilaid har et areal på 1,87 km² og en befolkning på 43. Øya er en del av Pärnu fylke og Tõstamaa kommune.

Manilaid var ubebodd fram til 1933. I 1930-årene var naboøya Kihnu overbefolket, og mange av innbyggerne flyttet til Manilaid. På det meste bodde over 150 mennesker på Manilaid, og samfunnet på øya blomstret. I Sovjet-tiden sank imidlertid folketallet på øya.

Manilaid har fergeforbindelse med Kihnu og Munalaiu på fastlandet. Om vinteren er Rigabukta frosset og kan krysses til fots eller med bil.

Sørvest på Manilaid er et fyr, bygd i 1933.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Manilaid – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Archipelago om Manilaid
* Fyret på Manilaid

* Samfunnshuset på øyaSamfunnshuset på øya
* Fyret på ManilaidFyret på Manilaid

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Empresa de Transporte Aéreo del Perú S.A.**, normalt omtalt som **Aeroperú**, var et peruansk flyselskap som fløy mellom 1973 og 1999. Selskapet var basert i Lima og hadde sin hovedbase på Jorge Chávez internasjonale lufthavn. Den fløy både en omfattende innenriksnettverk i tillegg til internasjonale flyvninger til Latin-Amerika og til USA. 

Selskapet ble grunnlagt 22. mai 1973 etter en omorganisering av Servicio Aéreo de Transportes Comerciales. Den var opprinnelig statseid, men ble gradvis privatisert etter 1981. I 1993 ble 70 prosent av selskapet kjøpt av Aeroméxico. Selskapet etablerte seg i Bogotá i Colombia, med en base på El Dorado internasjonale lufthavn fra 1996 til 1997. Selskapet opplevde én fatal ulykke, Flight 603, som drepte 70 personer den 2. oktober 1996. Trettifem prosent av selskapet ble kjøpt av Delta Air Lines in 1998. I løpet av sin historie opererte selskapet en flåte bestående av Boeing 727, Boeing 737-200, Boeing 757, Douglas DC-8, Douglas DC-10, Fokker F27, Fokker F28 og Lockheed L-1011. Selskapet terminerte alle flyvninger 10. mars 1999.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aeroperú – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Egil Finn Iveland** (født 27. november 1903 i Kristiansand, død 10. juli 1968 i Arendal) var en norsk kunstmaler. Etter gymnaset begynte han på Krigsskolen med sikte på en militær karriere, men brøt av og begynte på Kunst- og Håndverkskolen. Deretter studerte han fra 1924 til 1925 på Statens Kunstakademi, Oslo under Christian Krohg og Halfdan Strøm. Han var elev av Académie Montparnasse i Paris 1926–27 og bodde i Paris fra 1926 til 1934. I denne tiden var han også elev på Académie Scandinave Maison Watteau med Per Krohg som lærer. 

I Norsk Kunstnerleksikon sies det at han ikke etterlot seg noen stor produksjon, men fra årene i Paris er det en del små landskapsbilder. I denne tiden stod han også for utsmykning av den norsk-franske restauranten «Chez Le Viking». Etter at han kom hjem, bodde han en tid i Oslo. Han bodde også i Sverige et par år. Om somrene malte han i Randesund. I 1940 etablerte han seg på Skomedal i Setesdal og malte landskap og interiør fra Setesdal. Han var også kjent som portrettmaler og malte blant andre Kirsten Flagstad.

Egil Iveland deltok på Høstutstillingen i Oslo både i 1925 og i 1934-35. Han deltok også på flere andre kollektivutstillinger. Han er innkjøpt i Christianssands Faste Galleri.

Kilder
------

* Om Egil Iveland i Norsk Kunstnerleksikon
* Ustillingshefte i forbindelse med minneutstilling i Christianssands Kunstforening 15. september 1968

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
Gordyene ca 50 e.Kr.
**Manisarus** (ca. 115 e.Kr.) er det latinske navnet på en kurdisk konge av Gordyene (gresk: Κορδυηνή, *Kordyene*), også stavet *Corduene* eller *Commagene*, en liten vasallstat i antikken i nordlige Mesopotamia (dagens sørøstlige Tyrkia og nordlige Irak), hovedsakelig den tyrkiske provinsen Şırnak.

Det er knapt med informasjon om Manisarus. Han var kanskje en fyrste eller høvding av «den arabiske stamme kalt *praetavi* som hadde hovedstad i Singara», i henhold til Plinius den eldre, I løpet av hans tid som hersker tok han kontroll over deler av oldtidens Armenia og Mesopotamia, noe som antagelig førte til at Oroses I av Partia erklærte krig mot ham. Manisarus sendte bønn til den romerske keiser Trajan hvor han tilbød land fra Osroes’ allierte i bytte for romersk militær støtte. Dette ble øyensynlig akseptert. Trajan skal også ha underlagt seg Gordyene ved denne anledningen, men kun midlertidig.

Manisarus er bevitnet med en del mynter som han preget.

Referanser
----------

1. ↑  «Kurds», *The Columbia Encyclopedia*, 6. utg. juli 2001
2. ↑  Rawlinson, George (1871): *The Seven Great Monarchies Of The Ancient Eastern World*, 7
3. ↑  «Darius III» Arkivert 8. juli 2017 hos Wayback Machine. *Encyclopedia Britannica*, 1911
4. ↑  Plinius den eldre: *Natural History*, V, Loeb Classics
5. ↑  Jones, Arnold Hugh Martin (1971): *The cities of the eastern Roman provinces*, Clarendon Press. s. 220
6. ↑  Bennett, Julian (1997): *Trajan: optimus princeps : a life and times*, Routledge, ISBN 978-0-415-16524-2, s. 199
7. ↑  Redgate, Anne Elizabeth (2000): The Armenians, ISBN 978-0-631-22037-4, s. 91
8. ↑  «Manisarus» i: Smith, William (1873): *A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology*

Eksterne lenker
---------------

* «Names of Corduene Kings», *Within the Land of Kurda*
Dragen Fafnir (Fåvne) vokter ringen og gullskatten. Illustrasjon til Siegfried av Arthur Rackham.
**Andvarenaut** er navnet på en magisk gullring som nevnes i blant annet Eddakvadet Reginsmål og fornaldersagaen om Volsungene som er et av kildeskriftene til norrøn mytologi. Andvarenaut skal opprinnelig ha tilhørt dvergen Andvare. Andvare ble drept av Loke og gullskatten ble overtatt av Reidmar. Men over ringen lå en forbannelse, og Reidmar ble, etter å ha fått ringen, drept av sin sønn Fåvne. Fåvne fikk så ringen, og han ble omskapt til en grisk drage som voktet over skatten sin til han ble drept av Sigurd Fåvnesbane.

Historien om Andvarenaut er svært lik historien om Rhingullet og Nibelungenes ring som er fortalt i det tyske nasjonaleposet Nibelungenlied. Dette middelalderdiktet var inspirasjonskilde til Richard Wagners operasyklus Nibelungenringen. I Nibelungenringen har dvergen Alberich samme rolle som Andvare i Volsungesaga, og hovedpersonen Siegfried er det tyske motstykket til Sigurd Fåvnesbane.

J.R.R. Tolkiens epos Ringenes herre er bygd over den samme historien. Her heter dvergen Gollum.

Eksterne lenker
---------------

* Store norske leksikon, Andvare
* Reginsmål (heimskringla.no)
* Volsungesagaen (norsesaga.no)
Manishtusuobelisken - Louvre Museum
**Manishtushuobelisken** er en diorittisk firesidet stele. Stelen er formet som en obelisk: den smalner mot sin (skadede) topp i pyramidalform. Obelisken ble laget av Manishtushu, sønn av Sargon den store av Det akkadiske rike, som regjerte ca 2270-2255 f.Kr.

Som krigsbytte ble den ført til Susa av elamitterkongen Shutruk-Nakhunte i det 12. århundre f.Kr.

Beskrivelse
-----------

Manishtusuobelisken (detalj)
Manishtushuobelisken er 1,4 m høy, og 0,6 m bred på hver av de fire sidene. Den er av dyp svart dioritt, med akkadisk kileskrift i horisontale rekker på alle sidene. Kileskriften er skrevet innenfor 1519 bokser, som strekregistre. Dioritten er fra Oman. 

På leirtavler har Manishtushu nedtegnet: 

*Fra fjellene hinsides det nedre hav (Persiagulfen) tok han svarte steiner; han lastet [dem] på båter og losset [dem] på kaien i Akkad. Han formet sin statue [og] dediserte [den] til Enlil.*
Obeliskens tekst er en rettslig nedtegnelse om distribusjonen av fire landparseller, til store godss, og hvordan de fordeles blant hans offiserer, for hans kontroll over Kisj.

Referanser
----------

1. ↑  Manishtusu Obelisk, Louvre
2. ↑  Manishtusu Obelisk, Louvre
3. ↑  Manishtusu Obelisk, Louvre

Eksterne lenker
---------------

* Manishtusu Obelisk, Near Eastern Antiquities, Louvre
Farget røyk viser virvlene som oppstår over vingene på et fly.
**Aerodynamikk** er læren om strømning i gasser. Feltet er nært beslektet med hydrodynamikk.
Aerodynamikk danner grunnlaget for flyvning med fartøyer som er tyngre enn luft.

Aerodynamikkens hovedfokus er grensesnittet mellom bevegelig luft og faste legemer, for eksempel fly-vinger. Dette feltet er generelt læren om egenskapene til bevegelig luft og kreftene den produserer. De store kreftene er Løftekraft, Gravitasjon, framdrift og motstandskraft.

Det er kompliserte fysiske og matematiske likninger som beskriver bevegelsen av luft. De grunnleggende likningene er Bernoullis likning, om strømning av inkompressibel væske, og Newtons bevegelseslikninger. Likningen av Daniel Bernouilli viser at økt hastighet fører til lavere trykk. Dette prinsippet har bidratt til utforming og design av fly-vinger. For at bevegelsen av luftpartikler rundt et fly skal holde flyet svevende, må vi ha et lavere trykk på oversiden, enn på undersiden av flyets vinger. Det vil si at det ønskes hurtigere bevegelse av luftpartikler på oversiden. Dette oppnås ved å utforme aerofoil med større overflate på oversiden eller, i tilfelle symmetrisk aerofoil, ved hjelp av økt angrepsvinkel. Vi har også en formel for løft. Fart er et viktig element.

Historie
--------

George Cayley bygget det første glideflyet i 1804 og regnes som aerodynamikkens far, skjønt Isaac Newton allerede på 1700-tallet hadde utviklet en teori om luftmotstand.

Se også
-------

* Hydrodynamikk
* Fly
* Seilbåt
* Turbulens

Referanser
----------

1. 1 2  Smith,Hubert(1992).*The illustrated guide to aerodynamics,* TAB Books. ISBN 0-8306-3901-2
2. ↑  Gjevik, Bjørn (2014).*INNFØRING I FLUID MEKANIKK, forelesninger og oppgaver MPTF-2200HIBU VÅREN 2014*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Canadian Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Jeyaraj Fernandopulle** (født 11. januar 1953 i Walihena i Kochchikade i Sri Lanka, drept 6. april 2008 i Weliveriya ved Colombo) var en srilankisk politiker. Han var veiutviklingsminister og medlem av parlamentet ved sin død. Han tilhørte den romersk-katolske religionen, og var fra en etnisk minoritetsgruppe, Colombo Chetties. Han døde ved et bombeangrep utført av en selvmordsbomber fra Tamil Tigers.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Jeyaraj Fernandopulle gikk sin første skolegang ved Ave-Maria Convent og Maris Stella College, to katolske læresteder i Negombo. 

I 1972 ble han lærer for matematikk og naturvitenskaper ved en skole i Walithena. I 1974 begynte han på juridiske studier. 

### Senere karriere

I 1975 ble han sekretær for Sri Lanka Freedom Party på sitt *College*, og i desember 1977 forlot han dette med den begrunnelse ayt han aktet å virke som advokat. Etter studiene arbeidet han først i magistratsdomstolen og så ved høyeste rett i Negombo. Han prosederte både sivile saker og kriminalsaker.

I 1984 ble han utnevnt til sjefs-organisator for SLFP i valgdistriktet Katana i Sri Lanka. Derfra ble han valgt til parlamentet fem ganger på rad i årene 1989, 1994, 2000, 2001 og 2004. 

Fernandopulle hadde flere ministerposter i løpet av karrieren: minister for katolske anliggender, «Minister of Ethnic Concession and National Unity», minister for havner og luftfart og veiutviklingsminister fra 2005.

Jeyaraj var gift med dr. Sudharshani Fernandopulle, og de hadde en sønn og en datter sammen.

### Terrorangrep

Utdypende artikkel: Terrorangrepet i Colombo 6. april 2008

Han ble drept 6. april 2008 sammen 11 andre av en selvmordsbomber som sprengte seg ved starten av et maratonløp som ble arrangert i landsbyen Weliveriya like utenfor hovedstaden Colombo i forbindelse med den tamilske nyttårsfeiringen.

Referanser
----------

1. ↑  Blast 'kills Sri Lankan minister', BBC
2. ↑  Sri Lankan MP among 10 killed in blast, CNN

Eksterne lenker
---------------

* Fernandopulle sin hjemmeside
* Fernandopulle sin CV

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Antigonus, Leontes, Perdita
***Vintereventyret*** (eller *Vintersoga*, original *The Winter's Tale*) er et av de siste skuespillene av William Shakespeare, antagelig skrevet i 1610 eller 1611. 

*The Winter's Tale* er klassifisert som en komedie, men de tre første aktene er mer en tragedie om sjalusi og skuespillet inneholder en del dødsfall av uskyldige mennesker. De to siste aktene er imidlertid komedie og foregår seksten år etter de tre første aktene.

Stykket ble først oversatt til nynorsk som *Vintersoga* i 1933, av Henrik Rytter, og senere til riksmål av André Bjerke i 1973.

Handling
--------

Skuespillet åpner på Sicilia der Kong Leontes og Dronning Hermione har vært vertskap for Kong Polixenes av Böhmen. Polixenes skal snart reise tilbake til Böhmen, og Leontes prøver å overtale ham til å bli litt til. Først når Hermione snakker med Polixenes blir han overtalt.

Leontes blir grepet av en ukontrollert og helt irrasjonell sjalusi, og overbeviser seg selv om at Hermione har vært utro. Han beordrer en av de adelige, Camillo, til å ta Polixenes av dage, men i stedet rømmer Camillo sammen med Polixenes til Böhmen. 

Leontes kaster så Hermione i fengsel og planlegger en rettssak for å få henne brent på bålet. Når Hermione føder en prinsessedatter i fengselet beordrer Leontes enda en av lordene, Antigonus, til å kaste spedbarnet ut av landet, til et sted der hun kan dø. Antigonus gjør dette, og legger spedbarnet ved Böhmens kyst, men blir selv drept av en bjørn.

Under rettssaken mot Hermione kommer det frem at den unge prinsen, syk av bekymring for sin mor har dødd. Sjokket får Hermione til å besvime, og Leontes til å innse at han har tatt feil hele tiden. Hermione omkommer av sjokket og Leontes, med sin kone og sine to barn borte, går inn i 16 sorgfulle år.

Spedbarnet Leontes sendte vekk, Perdita, blir funnet av en gjeter i Böhmen og hun vokser opp der som en vanlig bondejente. Hun og den böhmiske prins Florizel, sønn av Polixenes, har forelsket seg. Når Polixenes får vite om dette mister han besinnelsen og truer med å drepe Perdita, fremfor å tillate prinsen å gifte seg med en bondejente.

Camillo, som reddet Polixenes fra Leontes vrede, hjelper nå Perdita og Florizel, samt resten av gjeterens familie, med å rømme fra Böhmen til Sicilia. En illsint Polixenes følger etter, men på Sicilia blir det avslørt at Perdita er datter av Leontes. Det blir videre oppdaget at Hermione ikke var død, men har blitt holdt skjult i de 16 årene, og skuespillet ender med en lykkelig gjenforening.

Sitat fra skuespillet
---------------------

* *Et trist eventyr er best for vinteren* – Prins Mamillius
* *Hermione har vært tro, Polixenes er uten skyld, Camillo er en tro undersått, Leontes er en sjalu tyrann...* – Orakelet i Delfi

Geografisk feil
---------------

Antigonus etterlater spedbarnet Perdita ved Bøhmens kyst. Bøhmen ligger midt inne i Sentral-Europa og utgjør den vestlige delen av dagens Tsjekkia, og har ingen kystlinje.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Bitjug** (russisk: Битюг) er ei elv i Tambov og Voronezj oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Don. Elva er 379 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 8 840 km².

Bitjug ligger på Oka-Donsletta, og renner i nord-sør retning gjennom en bred og stedvis sumpete dal. Den vestre bredden er høy og skogkledd, mens østbredden er lav og består hovedsakelig av oppdyrket steppeland. Elva får storparten av sin vannføring fra snøsmelting, og middelvannføringen er på 18,2 m³/s. Elva er islagt fra desember til månedsskiftet mars/april.

Ved elva ligger byen Bobrov.

Referanser
----------

1. ↑  «Река Битюг». *Russlands statlige vannregister* **(russisk)**. Besøkt 26. januar 2016.
2. ↑  «Битюг (река в Воронежской области)». *Store sovjetiske encyklopedi* **(russisk)**. Besøkt 26. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bityug River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames
 |
En svingbass, mindre kanon som enkelt kan svinges, her fra Carisbrooke Castle, Isle of Wight
**Svingbass** er en fellesbetegnelse på alle gaffelmonterte småkanoner siden 1500-tallet. På engelsk het det *swivel gun*. Rundt år 1700 var en svingbass et kanonskyts montert på en gaffel av smijern slått ned i fartøyets rekke. Svingbasser innbefattet alt fra en falkon eller falkonett på 1 til 3 punds kaliber, til haubits på opptil 12 pund. 

Deres formål var som antipersonellskyts som kunne svinges rundt, høyt og lavt. De kunne bli montert høyt opp på mers, plattformer på et seilskips master, ellers var de laget for å yte støtte under entringskamp. De ble også brukt som våpen i nærkamp og var vanligvis plassert på skansen på akterskipet. Svingbasser ble ofte ladet med kardesk. 

De var i bruk fram til Napoleonskrigene.

Eksterne lenker
---------------

* «De forskjellige typer kanoner», fra nettstedet arkeliet.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Kanun** eller **Lekë Dukagjinis kanun** (engelsk: *The Code of Lekë Dukagjini*) er en samling av regler, lover og skikker som albanerne i nord-Albania og Kosovo har levd etter i flere hundre år. Kanunen blir ofte tilskrevet Lekë Dukagjini som levde på 1400-tallet, selv om reglene ble til over tid. De ble først nedtegnet i begynnelse av 1900-tallet av Stjefen Gjecov. Før det ble kanunen overlevert muntlig. Her skrives det blant annet om gjestfrihet, familie, bryllup, blodhevn og forholdet far, mor og sønn. Reglene om blodhevn (gjakmarrje/gjakmarrja) har fått mest oppmerksomhet. Ifølge forskere er den etiske strukturen i kanunen basert på hedensk kultur. Kanuen har i svært liten grad blitt påvirket av den lange osmanske okkupasjonen av de albanske områdene på Balkan.

Under kommunismen i Albania ble det vedtatt lover som forbød praktisering av kanunen, spesielt blodhevn. Etter kommunismens fall har enkelte, spesielt kristne, igjen begynt å praktisere kanunen. 

  

Kanun er ikke en del av lovverket i verken Albania eller Kosovo.
**Tjörnarp** er et tettsted i Höör kommune i Skåne län i Sverige. I 2006 hadde tettstedet 827 innbyggere.

Historie
--------

Tjörnarp het opprinnelig Thyrnetorp, fikk så navnet Tiörenrup, før det fikk sitt nåværende navn. Tjörnarp har hatt bosetning i lange tider, det er blant annet dokumentert steinalderbosetning og jernaldergraver. 

På 1850-tallet begynte man å produsere tegl her, da Gunnarpsdalen var rik på leire. Det ble bygd en stor ringovn i 1898. Produksjonen av teglstein lå på om lag 3 millioner per år frem til 1958, da den store ovnen brant ned og produksjonen opphørte. I dag er ovnen en turistattraksjon og severdighet.

Da Södra stambanan ble bygd i 1860, stoppet en mengde godstog og persontog på Tjörnarps stasjon. På 1950-tallet var det mange mindre industriforetak i Tjörnarp, som Gunnarps teglfabrikk, stivelsesfabrikk, strømpefabrikk, meieri og mølle. Det var også ni pensjonater på stedet med flere feriehjem. Ett av dem finnes fremdeles, Tjörnarps kursgård, som i dag er hytteby for ferierende dansker.

Jernbanestasjonen er nedlagt og revet, men det går busser mot Höör og Sösdala.

Referanser
----------

1. ↑   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑   (på sv) *Statistiska tätorter 2018 – befolkning, landareal, befolkningstäthet*, Statistiska centralbyrån, 23. mars 2021, Wikidata Q106128829,
3. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 22. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Höör kommune i Skåne län i Sverige |
| --- |
|  | Höör **·** Ljungstorp och Jägersbo **·** Ludvigsborg **·** Löberöd **·** Norra Rörum **·** Ormanäs och Stanstorp **·** Sätofta **·** Tjörnarp |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Cutty Sark i dokk i Greenwich, England
**Bunnstoff** påføres som maling på undervannsdelen av skroget på båter, skip eller andre strukturer i vann. Den tjener flere funksjoner. Utover fargelegging er dens primære funksjoner å hindre korrosjon og å begrense begroing.

Korrosjon må hindres fordi det reduserer styrken i stålskip, mens begroing er et problem fordi det reduserer skipets hastighet. Et skip er normalt i dokk for maling med to til tre års mellomrom. Det er ikke uvanlig å se 15-20 % hastighetsreduksjon fra nymalt skip og frem til det går i dokk.

De første systemene for å hindre begroing besto i tynne kobberplater som ble boltet til skroget på treskuter. Klipperen Cutty Sark er utstilt som museumsskip i England og har dette systemet. 

Senere er også tinn blitt svært mye brukt som giftstoff. Med økt fokus på forurensing ble dette forbudt som virkningsstoff fra og med 1. januar 2008.

Den norske produsenten Jotun er blant de ledende leverandørene i verden på maling for maritime applikasjoner.

Eksterne lenker
---------------

* Påføring av bunnstoff på båten, youtube.com, lesedato 3. februar 2016
* Vitenskapelig bunnstoff, Forskning.no, lesedato 3. februar 2016

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Stavrim** er en form for framrim som brukes i den norrøne diktninga.

Stavrimet krever at det er lydlikhet foran trykksterk vokal i to eller tre ord i et linjepar. Det kan være samme konsonant, eller det kan være en nullkonsonant, dvs. ingen lyd foran de trykksterke vokalene.

Eddadikt består av ei rekke med *langlinjer*, som hver består av to *kortlinjer*. Hver kortlinje har to trykksterke vokaler (*topper*). De to kortlinjene bindes sammen med stavrim på den måten at begge eller én av de to første toppene skal ha stavrim. Den tredje skal alltid ha stavrim, og kalles *hovedstav*. Den fjerde har normalt ikke stavrim.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Á**r var **a**lda
þar er **Ý**mir bygði,
vara **s**andr né **s**ær
né **s**valar unnir,
**j**örð fannsk **æ**va
né **u**pphiminn,
**g**ap var **g**innunga,
en **g**ras hvergi. | I **o**pphavs tider
var det **Y**me bygde,
var verken **s**and eller sjø
eller **s**vale bølger;
jord fantes **i**kke,
**i**kke himmelhvelv,
der var **g**innunga-**g**ap,
men **g**ress ingen steder. |  |

Se også
-------

* Skaldekvad

Portal: Litteratur