recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«**Aksel Tordsøn og skjønn Valborg**», eller bare «**Axel og Valborg**», er en folkevise av typen ballader. I TSB-katalogen er den typologisert som en riddervise TSB D 87. Visa har vært svært populær både i Norge, Sverige og Danmark, men siden den er svært lang, hele 200 strofer, har den hovedsakelig overlevd i skriftlig tradisjon. Både de norske og de svenske versjonene går klart tilbake til danske skillingstrykk. I norsk tradisjon har visa mange melodier. Bare i Lindemans samlinger finnes det ni melodier. Ole Tobias Olsen har skrevet opp en melodi fra Nordland.

«Sagnet» om Aksel og Valborg er blitt knyttet til mange steder i alle de tre nordiske landene.

Adam Oehlenschlagerskrev syngespillet «Axel og Valborg» på grunnlag av visa i 1810. Det ble svært populært og representerer opptakten til romantikken i Norden.

Innhold
-------

Aksel og Valborg ble trolovet som barn, men prins Hagen forelsker seg i Valborg og klarer å få gjort trolovelsen ugyldig. Mot sin vilje må Valborg trolove seg med Hagen. Både Aksel og Hagen går i krig. Hagen faller i kamp, Aksel hevner ham, men blir også drept. Valborg går sorgfull i kloster.

Innspillinger
-------------

* På CD *Strengen var af røden guld* (Grappa 1994) synger Sinikka Langeland en strofe av visa til en melodi som Lindeman har skrevet opp i Solør.

Kilder
------

* *Danmarks gamle Folkeviser* nr. 475, bind VII, s. 128 – 182
* Stein Storsve og Per Thoresen, Axel og *Valborg, Larvik* 2000: Vestfold fylkesmuseum, Høgskolen i Vestfold og Færder forlag as
* Heidi Arild & al. *Strengen var af røde guld*, Aschehoug 1996, Norsk folkeminnelags skrifter nr.142

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**«My Heart Belongs to Daddy»** er en amerikansk sang skrevet av Cole Porter til musikalen *Leave It to Me!* (1938). Sangen ble fremført av Mary Martin. Senere har den blitt spilt inn av blant andre Eartha Kitt, Della Reese, Ella Fitzgerald, Marilyn Monroe og Anna Nicole Smith.

Kjente versjoner
----------------

Mary Martin introduserte sangen i Broadway-musikalen *Leave It to Me!* (1938). Rollefiguren hennes er protesjéen til en eldre ambassadør. Da hun ble strandet på en sibirsk jernbanestasjon, iført bare en pelskåpe, utførte hun en striptease mens hun fremførte sangen. 

Ettersom sangen er full av seksuelle insinuasjoner ble Martin rådet av Sophie Tucker til å se opp mot himmelen mens hun fremførte sangen. Kontrasten mellom det uskyldige og det forførende gjorde opptredenen hennes til en stor suksess.

Versjonen som ble spilt inn av bandlederen Larry Clinton og sangerinnen Bea Wain var imidlertid den mest suksessfulle på de amerikanske hitlistene dette året. Den hadde en beste plassering på fjerdeplass, mens Martins originalversjon hadde en sjuendeplass som sin beste plassering.

Martin fremførte sangen på nytt i filmen *Love Thy Neighbor* (1940). Scenen er en historie i historien, og selv om hun også denne gangen var iført en pelskåpe hadde hun en aftekjole under den. Martin spilte seg selv i den biografiske filmen om Cole Porter, *Night and Day* (1946). Også der fremførte hun en striptease iført en pelskåpe.

Pat Kirkwood hadde suksess med sangen i Storbritannia. Hun fremførte den i revyen *Black Velvet* (1938), noe som gjorde henne til den første britiske stjernen under andre verdenskrig. Sangen ble etter dette forbundet med henne.

Sangen har også blitt spilt inn av blant andre Eartha Kitt, Anita O'Day, Ella Fitzgerald, Kitty Kallen, Della Reese, Oscar Peterson, Valaida Snow, Paul Motian og Anna Nicole Smith. Den ble også fremført av Marilyn Monroe i filmen *Hurra for kjærligheten!* (1960).

Oscar Levant har beskrevet låten som «en av de mest jiddiske som noen gang er blitt skrevet», selv om «Cole Porters bakgrunn var fullstendig fremmed i forhold til noe jødisk».

Referanser
----------

1. ↑  Mordden, Ethan (1988). *Broadway Babies: The People Who Made the American Musical* **(engelsk)**. Oxford University Press. s. 220. ISBN 978-0195054255.
2. ↑  «Actress Pat Kirkwood dies at 86» **(engelsk)**. BBC News. 26. desember 2007. Arkivert fra originalen 3. mars 2016.
3. ↑  Larkin, Colin (1995). *The Guinness Encyclopedia of Popular Music* **(engelsk)**. Guinness World Records Limited. s. 2328. ISBN 978-0851126623.
4. ↑  Levant, Oscar (1969). *The Unimportance of Being Oscar* **(engelsk)**. Pocket Books. s. 32. ISBN 0-671-77104-3.
***My Husband’s Other Wife*** er en amerikansk stum romantisk dramafilm fra 1920, regissert av J. Stuart Blackton og med Sylvia Breamer, Robert Gordon og May McAvoy i hovedrollene.

Handling
--------

Den populære skuespillerinnen Adelaide Hedlar verdsetter hennes egen karriere og ambisjoner langt høyere enn hjem og barn, til stor fortvilelse for ektemannen hennes Dr. Mark Ridgewell. Etter deres skilsmisse reiser Mark vestover, møter Nettie Bryson fra landsbygda og gifter seg med henne.

I mellomtiden nekter Adelaide å gifte seg med dramatikeren Wilifred Dean, før hun er helt sikker på at ektemannen hennes har giftet seg på nytt med noen andre. Etter å ha oppdaget Marks nye ekteskap, bestemmer hun seg for å vinne ham tilbake og reiser deretter vestover, møter Nettie og bestemmer seg for å gjenvinne Marks kjærlighet selv. Men underveis innser Adelaide hvor hengiven Nettie faktisk er ovenfor Mark.

Skuespillere
------------

* Sylvia Breamer som Adelaide Hedlar
* Robert Gordon som Wilifred Dean
* Warren Chandler som Dr. Mark Ridgewell
* May McAvoy som Nettie Bryson
* Fanny Rice som Rita Rivulet

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 18. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *My Husband's Other Wife* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *My Husband's Other Wife* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *My Husband's Other Wife* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *My Husband's Other Wife* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Banankrigene** er benevnelsen på USAs militære inngrep i Mellom-Amerika og Karibien i perioden mellom avslutningen på Den spansk-amerikanske krigen (1898) og fram til 1934.

Disse militære aksjonene ble utført av det amerikanske marinekorpset, men ved noe tilfeller ble også hæren og flåten brukt.

Kilde til uttrykket «banankrigene» er de påståtte forbindelsene mellom aksjonene og vern av ulike amerikanske handelsinteresser i regionen. Særlig interessant var det at det amerikanske firmaet United Fruit Company hadde store økonomiske interesser i produksjonen av bananer, tobakk, rørsukker og andre landbruksprodukt i Karibia, Mellom-Amerika og nord i Sør-Amerika.

Amerikanerer som var forkjemper for imperialisme i tiden før den første verdenskrig, argumenterte ofte for at de militære aksjonene hjalp landene i regionen til å få stabilitet. Noen imperialister mente også at aksjonene ikke var omfattende nok.

Motstandere av imperialismen mente at aksjonene var første steg i retning av USA-amerikansk kolonialisme i regionen.

Noen moderne observatører mener at dersom ikke den første verdenskrigen hadde kvalt den amerikanske entusiasmen for internasjonal innblanding, ville aksjonene ha holdt fram og ledet til et utvidet USA-amerikansk koloniimperium med mellomamerikanske stater, enten som en del av USA, slik som Hawaii, eller som amerikanske territorium som Filippinene (den gangen), Puerto Rico og Guam. Dette synspunktet er likevel sterkt omstridt, spesielt fordi USA utførte liknende aksjoner på 1920-tallet og hevdet at det ikke handlet om koloniambisjoner.

Banankrigene endte i 1934 med president Franklin D. Roosevelt sin politikk om godt naboskap, *Good Neighbor Policy*, uten at det var grunnlagt amerikanske kolonier i regionen.

Involverte land
---------------

* Cubas flagg Cuba
* Den dominikanske republikks flagg Den dominikanske republikk
* Haitis flagg Haiti
* Mexicos flagg Mexico
* Nicaraguas flagg Nicaragua
* Panamas flagg Panama

Litteratur
----------

* Langley, Lester D. (1983). *The Banana Wars: United States Intervention in the Caribbean, 1898–1934*. University Press of Kentucky. p. 3. ISBN 0-8131-1496-9.
Et **akselerometer** er en innretning for måling av akselerasjon og krefter indusert av tyngdekraft. Enkel- og fleraksemodeller er tilgjenglige for å detektere størrelsen og retningen på akselerasjonen som en vektorstørrelse. Akselerometere kan brukes for å måle helning, vibrasjon og støt. De brukes i økende grad i bærbar elektronikk.

Fysiske prinsipper
------------------

Et akselerometer måler akselerasjonen og tyngdekraften den gjennomgår. Begge måles typisk i SI-enheter meter/sekund2 (m/s2) eller i *g*-krefter.

Virkningen av gravitasjon og akselerasjon er avhengige av hverandre ifølge ekvivalsensprinsippet. Målingen fra et akselerometer er forskjøvet som følge av lokal gravitasjon. Dette betyr uintuitivt at et akselerometer *som hviler* på jordas overflate, faktisk vil vise 1*g* langs den vertikale aksen. For å måle akselerasjon som følge av bare bevegelse, må denne forskyvingen trekkes fra. Langs alle horisontale retninger viser innretningen akselerasjon direkte. Omvendt vil innretningens utdata være *null* under fritt fall, da akselerasjonen følger tyngdekraften. Dette gjelder også i et romfartøy som er i bane, men ikke i et fall med luftmotstand, der krefter reduserer akselerasjonen til endelig fart er nådd. Først når den endelige farten er nådd, vil akselerometeret vise 1*g* som vertikal forskyvning.

I praktisk hensikt om å finne akselerasjonen til objekter i forhold til jorda, som for bruk i et treghetsstyrt navigasjonssystem, vil korreksjonen grunnet gravitasjon langs vertikalaksen normalt bli gjort automatisk. F.eks ved kalibrering ved hvileposison.

Struktur
--------

Moderne akselerometere er ofte små mikro-elektromekaniske systemer og er faktisk de enkleste MEMS-innretningene som finnes. De består stort sett av en frittbærende stang med et lodd (også kjent som seismisk masse) og en type elektronikk for måling av forskyvning. Under påvirkning av tyngdekraft eller akselerasjon blir loddet flyttet fra nøytralposisjonen. Forskyvningen måles analogt eller digitalt.

En annen type MEMS-basert akselerometer inneholder et lite varmeelement i bunnen av en veldig liten halvkule. Varmeeelementet varmer opp luft, som får halvkulen til å stige. Et termoelement på halvkulen bestemmer hvor den varme lufta treffer halvkula og forskyvningen fra sentrum er en måling for akselerasjon.

Enkelakse-, dobbelakse- og trippelaksemodeller eksisterer for å måle akselerasjon som en vektorstørrelse eller i en eller flere komponenter. MEMS-akselerometere er tilgjenglige for et vidt spekter av måleområder. Noen kan måle opp til tusener av *g*-krefter.

Se også
-------

* Tiltmeter
* *g*-måler

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Ti prosent av Kinas kjempepandaer i det fri, vernes i Wolong naturreservat i Wenchuan fylke.
Wenchuan fylke i prefekturet Ngawa i Sichuan.
Fra storkommunen Yingxiu
**Wenchuan** (kinesisk: 汶川县; pinyin: *Wènchuān Xiàn*) er et fylke i det administrative prefekturet Ngawa for tibetanere og qiangfolket i provinsen Sichuan i Kina. Det ligger i det kulturelt distinkte Gyarongområdet.

Dette fylket har et areal på 4084 kvkm og en befolkning på 106.119 i 2005.

Kinas største verneområde for kjempepanda, Wolong naturreservat, befinner seg i Wenchuan fylke. Det ble i 2006 oppført på UNESCOs liste over verdensarven, som bestanddel av «Verneområdene for kjempepandaer i Sichuan».

Nasjonalitetsmessig er fylket befolket for det meste av hankinesere (46 %), qiangfolket (34 %) og av tibetanere (18,6 %).

Den 12. mai 2008 kl. 14:28:04 lokal tid var området episenter for et større jordskjelv, med en styrke på 7,9.

Administrative enheter
----------------------

Wenchuan har seks storkommuner og syv kommuner:

* Storkommuner:
	+ Weizhou (威州镇)
	+ Xuankou (漩口镇)
	+ Shuimo (水磨镇)
	+ Yingxiu (映秀镇)
	+ Miansi (绵虒镇)
	+ Wolong (卧龙镇)
* Kommuner:
	+ Keku (克枯乡)
	+ Longxi (龙溪乡)
	+ Yanmen (雁门乡)
	+ Caopo (草坡乡)
	+ Yinxing (银杏乡)
	+ Sanjiang (三江乡)
	+ Gengda (耿达乡)

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 213 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos.

Kinas riksvei 317 løper gjennom området. Den fører fra Chengdu til Nagqu i Tibet.

Referanser
----------

1. ↑  Offisiell hjemmeside for Wenchuans fylkesstyre, besøkt 12. mai 2008. Arkivert 16. mai 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside for fylkesregjeringen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
«Katjusja» har flere betydninger.
Katjusja-raketter på en ZiS-6
**Katjusja** (russisk: *Катюша*) også kjent som **Stalinorgel**, var et sovjetisk rakettartilleri-system tatt i bruk av Sovjetunionen i andre verdenskrig.

Det var tyske soldater som ga våpensystemet tilnavnet Stalinorgel etter den sovjetiske lederen Josef Stalin og med klar henvisning til lyden fra Stalinorgelets raketter. Russerne på sin side oppkalte det etter en velkjent sang fordi den ble for første gang sent ned på et landsbytorg fra toppen av en skråning og sangen sier også at "Katusha" står på toppen av en skråning.

Beskrivelse
-----------

Flerrørs rakettkastere som dette er i stand til å levere større mengder eksplosiver i løpet av kort tid enn konvensjonelt artilleri. Treffsikkerheten var lavere og det tok lengre tid å lade om igjen en katusja enn tilfellet var for vanlig artilleri. I forhold til kanoner var systemet forholdsvis billig og enkelt å produsere. Takket være sin mobilitet kunne systemet raskt flyttes fra stedet det hadde skutt fra før det kunne legges under ild av fiendens artilleri.

Katusja var det første selvdrevne artilleriet produsert av Sovjetunionen og det var som regel plassert på lastebiler, men i løpet av krigen ble systemet også montert på artilleritraktorer, stridsvogner, pansrede tog, marinefartøy og elvebåter.

Systemet var relativt enkelt; rakettene ble montert på parallelle stålskinner (fra 14 til 48 stk.) som igjen satt på en stålramme som kunne heves og senkes. M-13-raketten brukt på BM-13-systemet var 132 mm i diameter og 180 cm lang. Raketten veide 42 kg. Den ble drevet av en drivladning av nitrocellulose plassert i en rakettmotor av stål med en ståldyse i bunnen. Raketten hadde fire styrefinner. Stridshodet veide rundt 22 kg. Rekkevidden var rundt 5,4 km. Det ble etter hvert utviklet raketter med diameter på 82 mm og 310 mm.

Selv om våpensystemet manglet treffsikkerheten til konvensjonelt artilleri var det ekstremt effektivt i teppebombing av et område. Et batteri med fire BM-13 rakettkastere kunne i løpet av 7-10 sekunder skyte en salve som leverte drøyt 4,3 tonn høyeksplosiver over et areal på fire hektar (40 000m²).

Referanser
----------

1. ↑  «Stalinorgel på to hjul?». Språkrådet. 3. juli 2009. Besøkt 9. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Katyusha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Katyusha – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |

Portal: Andre verdenskrig
Banco del libro i Caracas
**Banco del Libro** er en ideell organisasjon for utbredelse av barnelitteratur, med sete i Caracas, Venezuela

Banco del Libro startet i 1960 som en byttesentral for skolebøker, derav navnet Banco del Libro (*Bokbanken*), og har siden vokst til å omfatte alle former for lesefremmende aktivitet innen barnelitteratur. BdL er statlig finansiert med 25 % av sitt budsjett, og ønsker ikke å øke denne andelen, for å være uavhengige.

Organisasjonen har startet barnebokforalg, utgitt tidsskrift, etablert modellbibliotek og kompetansenettverk for skolebibliotek. De har Sør-Amerikas største ressurssenter for barnelitteratur, og er et veksthus for forskere, barnebokforfattere og illustratører.

Priser
------

* 1988 – IBBYs «Reading Promotion Award».
* 2003 – IFLAs «Cuust van Wesemael Award»
* 2007 – Litteraturpriset till Astrid Lindgrens minne.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* alma.se Pristagare 2007 Arkivert 18. mai 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Katmandu internasjonale lufthavn** eller **Tribhuvan internasjonale lufthavn** (IATA: **KTM**, ICAO: **VNKT**) er den internasjonale flyplassen i Katmandu i Nepal.

Tribhuvan er den eneste internasjonale flyplassen i Nepal. Den har to terminaler, én for innenlands og én for utenlands trafikk. Ekspedisjonsbygningenes fasiliteter omfatter butikker og kafeer. I utenlandsterminalen finnes det flere tax-freebutikker. Radisson Hotel Kathmandu driver en «executive lounge» for passasjerer som reiser på første klasse og business class. En nylig utvidelse[*når?*] til utenlandsterminalen har gjort avstanden til flyene kortere. Det er for tiden (2008) 22 internasjonale selskaper som flyr mellom Nepal og forskjellige andre destinasjoner i Asia og Midtøsten. Foruten Nepal Airlines er det fem andre lokale flyselskap som står for innenlandstrafikken. Flyplassen ligger ca. seks kilometer fra sentrum av Katmandu.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tribhuvan International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Mer om flyplassen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Tårnet til den ghassanidiske kong al-Harith ibn Jabalah (Arethas, sønn av Jabala).
**Ghassanidene** (arabisk: الغساسنة‎, *al-Ghasāsinah*) var et arabisk kongerike som ble opprettet av etterkommere av nomadiske Azdstammer fra det sørlige Arabia og Jemen som utvandret tidlig på 200-tallet e.Kr. til Levanten, hvor en del av dem smeltet sammen med hellenistiske kristne samfunn, konverterte til kristendommen. Andre kan ha vært kristne allerede ettersom en nestoriansk form for kristendom hadde spredt seg i enkelte arabiske byer og nestorianerne utvandret nordover for å unnslippe forfølgelse. De bosatte seg som bønder sør i Syria og i 502 ble de allierte, *foederati*, med det bysantinske rike.

Som bysantinske allierte kjempet ghassanidene sammen mot det persiske Sasanideriket og persernes arabiske allierte, lakhmidene. Ghassanidenes landområder fungerte som en buffersone mot land som bysantinerne kontrollerte mot angrep fra beduiner. Ghassanidene var monofysittiske kristne, og ble utsatt for forfølgelser av den bysantinske keiser Justinian I den store, men under ghassanidekongen al-Harith ibn Jabalah (529-569) fikk de utnyttet keiserinnens sympati for sin tro og fikk viet Jakob Baradai til biskop. Han grunnla den jakobittiske kirke i det syriske område som fortsatt eksisterer. Få ghassanider ble muslimer som følge av den islamske erobringen. De fleste forble kristne til tross for forfølgelsen og slo seg sammen med melkittiske og syrisk-kristne samfunn innenfor det som nå er Jordan, Israel, Syria og Libanon.

Referanser
----------

1. ↑   Hoberman, Barry: *Saudi Aramco World: The Kind of Ghassan*. Arkivert fra originalen den 11. januar av *Wayback Machine*.
2. 1 2   Bowersock, G.W.; Brown, Peter; Grabar, Oleg (1999): *Late Antiquity: A guide to the Postclassical World*, Harvard University Press.
3. ↑  «Deir Gassaneh», *Sufitrails*
4. ↑   Bury, John (1958): *History of the Later Roman Empire from the Death of Theodosius I. to the Death of Justinian, Part 2*, Courier Dover Publications
5. ↑  Bauer, Susan Wise (2010): *The History of Medieval World*, W.W. Norton, s. 193, 195
6. ↑  Simonsen, Jørgen Bæk : «Ghassanider», *Gyldendal Den store danske*

Litteratur
----------

* Ball, Warwick (2000): *Rome in the East: The Transformation of an Empire*. London: Routledge. ISBN 0-203-02322-6.
* Fowden, Elizabeth Key (1999): *The Barbarian Plain: Saint Sergius Between Rome and Iran*. Berkeley and Los Angeles: University of California Press. ISBN 0-520-21685-7.
* Millar, Fergus (2010): «Rome's 'Arab' Allies in Late Antiquity» i: Börm, Henning; Wiesehöfer, Josef, red.: *Commutatio et Contentio. Studies in the Late Roman, Sasanian, and Early Islamic Near East*. Wellem Verlag, Düsseldorf, s. 159–186.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Raghbir Lal** (født 15. november 1929) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.

Lal ble olympisk mester i landhockey under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var tolv lag med i turneringen og India vant kvartfinalen over Østerrike med 4-0 og i semifinalen slo de Storbritannia med 3-1 og i finalen Nederland med 6-1.

Fire år senere, under OL 1956 i Melbourne, vant han sin andre olympiske gullmedalje i landhockey. India vant semifinalen med 1-0 over Tyskland og i finalen beseiret de Pakistan med 1-0.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Gull **Gull** i landhockey Indias flagg India
* 1956 Australias flagg Melbourne - Gull **Gull** i landhockey Indias flagg India

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Raghbir Lal – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Raghbir Lal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Raghbir Lal – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
Kart over Maginotlinjen
Inngangen til en bunker i linjen
**Maginotlinjen** var et omfattende fransk forsvarsverk som ble bygd langs grensen til Tyskland i tiden mellom første og andre verdenskrig. Linjen ble oppkalt etter den franske krigsministeren André Maginot (1877–1932).

Forsvarsverkene ble først foreslått av marskalk Joseph Joffre. Han ble motarbeidet av blant annet Paul Reynaud og Charles de Gaulle, som begge foretrakk investeringer i stridsvogner og fly. Joffre hadde derimot støtte av Henri Philippe Pétain, og et antall utvalg og rapporter ga sine bifall til planen. Maginot var den som til slutt overbeviste myndighetene om å bevilge penger til prosjektet.

Konstruksjonen foregikk i flere stadier fra 1930, og ble foretatt av STG (*Section Technique du Génie*) under oppsyn av CORF (*Commission d'Organisation des Régions Fortifiées*). Hovedarbeidene var stort sett ferdige i 1935, til en total kostnad av 5 milliarder franske franc.

Linjen besto av et nettverk av sammenknyttede bunkere med plass til tusenvis av menn. Det var 108 hovedfort (*grands ouvrages*) med 15 km intervall. Mellom disse var det mindre fort (*petits ouvrages*) og kasematter, samt over 100 kilometer tunneler.

Linjen ble aldri seriøst angrepet den tiden den var i drift. Under andre verdenskrig holdt tyske styrker skinnmanøver foran den mens hovedstyrken gikk rundt – gjennom Belgia. Da de allierte rykket inn i Tyskland i 1944, gikk de for det meste også utenom linjen, med unntak av noen kamper rundt Metz og nord i Alsace.

Etter krigen var deler av linjen bemannet noen år, men i løpet av 1960-årene ble den tatt ut av aktiv tjeneste. Deler av den ble solgt til sivile, og deler ble stående og forfalle. Flere av fortene er i senere år istandsatt som museer og åpnet for publikum.

Referanser
----------

1. ↑  Forczyk 2017, s. 51

Kilder
------

* Forczyk, Robert: *Case Red: The collapse of France*, 2019, Osprey, ISBN 978-1-4728-2446-2

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Maginot Line – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Maginot Line – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Ligne Magninot: Fort de Shcoenenbourg»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Boris Benulic** (født 21. juni 1955) er en svensk journalist og tidligere næringslivsleder. 

Benulic har jobbet som skribent i avisa *Metro* og vært TV-reporter jobbet med markedsføring i forlag, Volvo og Arbetsmarknadsstyrelsen. Fra 2001 til 2011 var han direktør for selskapet Kraft & Kultur, en svensk strømleverandør som var heleid datterselskap i Troms Kraft. Kraft & Kultur hadde en sterk vekst i omsetningen og antall ansatte i disse ti årene, men i november 2011 ble det kjent i pressen at selskapet hadde manipulert regnskapene. Ifølge Kraft & Kulturs styre manglet 1,8 milliarder svenske kroner. Han ble funnet skyldig i grov regnskapssvindel og grovt utroskap og dømt til 3,5 års fengsel.

Benulic beskriver seg selv som en «folkesosialist» og marxist, selv om han i flere artikler og bøker har hevdet standpunkt som er på tvers av hva som er vanlig syn på venstresiden. Han har sammen med Johan Norberg gitt ut en bok med navnet *Allt om Naomi Kleins nakenchock* som kritiserer Naomi Kleins politiske syn.

Referanser
----------

1. ↑  dn.se Miljardfiffel i Kraft & Kultur 2011-11-22
2. ↑  Kulturprojekt hotas när elbolag misstänks för brott 2011-12-19
3. ↑  Mistanke om milliard-juks i norskeid kraftselskap 22.nov. 2011
4. ↑  «De er saksøkt for 1,7 milliarder. Nå står de alene tilbake». *Nord24*. 13. juli 2015.
5. ↑  «- Vurderte å ta sitt eget liv». *iTromsø*. 21. mars 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
*Se også: Firedimensjonal*
En **4D** modell eller ultralydbilde er et bilde som har tre dimensjoner og som i tillegg oppdateres kontinuerlig, slik at alle endringer fra et øyeblikk til det neste vises. Objektet vil derved bevege seg, som en film, men i tre dimensjoner. Et høyoppløselig bilde eller modell vil derved framstå som et bevegelig hologram. Slike modeller kan brukes til foskning og undervisning, slik som den anatomiske modellen CAVEman eller moderne ultralydundersøkelser, der både fosterets tredimensjonale struktur og dets bevegelser er synlige. Slike 4D-modeller brukes også i underholdningsindustrien, der de tillater holografiske framvisninger av for eksempel danseshow, dyreliv eller konserter med avdøde eller virtuelle artister.

Referanser
----------

1. 1 2  Weiss, R.E. «The Difference Between 2D, 3D, and 4D Ultrasounds Pin Flip Email Search». *Prenatal care*. Werywell family. Besøkt 4. august 2019.
2. ↑  «CAVEman unveiled». *News*. University of Calgary. Arkivert fra originalen 11. november 2012. Besøkt 4. august 2019.
3. ↑  The Culture yard & al. (2008). «The 4D Box – a holographic live stage». Ars Electronica. Besøkt 4. august 2019.
**Yelang** (kinesisk: 夜郎; pinyin: *Yèláng*) var i den kinesiske oldtid et mindre kongedømme i det som i dag er provinsen Guizhou. 

Riket er kjent for sin konge som innbilte seg at hans rike var det største i hele verden. Han spurte en utsending fra Han-dynastiet: «Så hva er størst, Yelang eller Han?». Dette er blitt til et kinesisk ordtak: «Yelang tenker for stort om seg selv» (夜郎自大, *Yèláng zì dà*).

Yelang lå i den sørvestlige utkant av Han-dynastiets interesseområde. Dynastiets handelsinteresser i området var ikke stor, skjønt rundt år 135 forsøkte man å utforske mulige handelsveier der. De viste seg ikke som særlig lukrative. Han-dynastiet etablerte noen kommanderier i dets nærhet, og tildelte kongene av Yelang og av Dian høye titler. Men kinesernes kontakt med området forble episodisk og overflatisk.

Litteratur
----------

* Yü Ying-shih: «Han Foreign Relations», i *The Cambridge History of China, Vol. I: The Ch'in and Han Empires, 221 B.C. – A.D. 220*, Cambridge: Cambridge University Press, 1986, s. 446-460
4Motion-logo
**4Motion** er et registrert varemerke for Volkswagens firehjulstrekks-system. Volkswagen har tidligere brukt begrepet «Syncro» for sine firehjulstrekk-modeller.

Animasjon av 4Motion i bruk.
Begrepet brukes utelukkende på biler fra Volkswagen. Volkswagen-gruppens andre merkevarer for firehjulstrekk er Audis quattro, Škodas «4x4», SEATs «4Drive» og Porsches «4».

Ingen av de ovennevnte varemerkene er spesifikke for noe bestemt firehjulstrekk-system eller -teknologi. Volkswagen bruker den elektronisk styrte Haldexkoblingen på sine biler med 4Motion når motoren står tverrstilt. For biler med langsgående motor, benyttes et firehjulstrekks-system basert på en Torsen-differensial.

Andre firehjulstrekk-systemer
-----------------------------

* 4Matic - Mercedes-Benz
* All-Trac - Toyota
* ATTESA - Nissan
* S-AWC - Mitsubishi Motors
* Symmetrical All Wheel Drive - Subaru

Referanser
----------

1. ↑  «4Motion | Transmission and Drivetrains» **(engelsk)**. Volkswagen. Besøkt 2. februar 2019.
2. ↑  Maxx Anker (3. februar 2016). «Haldex VS Torsen: Which do I Have, and Does it Really Matter?» **(engelsk)**. Car Throttle. Besøkt 13. februar 2019.

Portal: Tyskland
Prospekt av Flensborg fra Georg Braun og Franz Hogenbergs *Civitates Orbis Terrarum* (1500-tallet). Duborg slott ses til høyre i bildet
Duborg fra epitafium i St. Marien fra 1591
**Duborg slott** (1630 også **Dueborch**, tysk **Duburg**) var en av de første festningene i Flensborg by. Duborg var i en periode sentrum for den danske kongemakten i Slesvig-Holsten.

Historie
--------

Den lå på en høyde med navnet *Vor Frue Bjerg* eller *Mariebjerget*, hvor det tidligere hadde ligget en adelsgård tilhørende Ivar Juel. I 1409 solgte han området til dronning Margrete I, som fra 1411 sammen med Erik av Pommern lot Duborg slott oppføre som et vern mot holstenske grever.

Borgen ble ferdig på bare fem år, men man fortsatte med å bygge på festningsverket også etter dronning Margrethes død i 1412. Plasseringen var fordelaktig i forhold til angrep vestfra, i tillegg til at havnen kunne forsvares fra borgen. En teori hevder at slottet er navngitt etter ridderen Jens Due som levet på 1500-tallet. En annen forklaring kan være at en due var en del av borgens våpen.

Sentrum for kongemakten
-----------------------

Duborg var sentrum for den danske kongemakten i Slesvig-Holsten på 1500- og 1600-tallet, derfor oppholdt mange av de dansk-norske kongene seg her. Kong Christian V ble født på Duborg. 

Fra 1703 ble ikke slottet lenger brukt til beboelse, så man begynte å rive det ned. Murstenene ble – med kongelig tillatelse – blant annet brukt til waisenhuset Flensborghus nede i byen. De siste slottsrestene ble sprengt bort omkring 1900.

Referanser
----------

1. 1 2  Om Duborg Slot Arkivert 5. juni 2007 hos Wayback Machine. Grænseforeningen

Eksterne lenker
---------------

* Om Duborg slot, Grænseforeningen
* Den store danske om Duborg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Rue de l'Université
**Rue de l'Université** er en lang gate i Paris i byens 7. arrondissement. Den er 2785 meter lang og en bredde som varier mellom 10,5 og 15 meter.

Historie
--------

Universitetet i Paris kjøpte på 1100-tallet et område langs Seinen for Abbaye de Saint-Germain-des-Prés, som området tidligere tilhørte. Dette området ble kalt *Pre-aux-Clercs* (først nevnt i 960), kanskje fordi studentene (den gang kalt *clercs*) trakk dit for å slappe av etter eller mellom forelesningene. Pre-aux-Clercs var også åsted for mange dueller.

I 1639 solgte universitetet *Pre-aux-Clercs*, og det ble parsellert ut til bybebyggelse; hovedgaten gjennom en del av området fikk da navnet *Rue de l'Université*. Under senere byutvidelser ble gaten forlenget gjennom Les Invalides til Champ de Mars. Gaten førte parallelt med Seinen til overfor den gamle Île des Cygnes, en øy som ikke lenger eksisterer.

Litteratur
----------

* Jacques Hillairet - Dictionnaire historique des rues de Paris - T.2, s. 582
**Konradsberg** eller **Konradsbergs hospital** er et tidligere mentalsykehus beliggende i bydelen Marieberg i Stockholm. Bygningen, og omkringliggende eldre og nye hus, anvendes idag av Stockholms universitet for lærerutdannelse.

Konradsberg var et av Sveriges første mentalsykehus og ble oppført fra 1855 til 1871, av arkitekt Albert Törnqvist. Bygningen ble oppført i en slottslignende stil og fikk fort kallenavnet *Dårenes slott*. De første 101 pasientene ble flyttet hit fra Danvikens hospital den 29. november 1861.

Midt i bygget, under hovedporten finnes et klokketårn med kors på toppen.

Det opprinnelige navnet var *Stockholms hospital* eller *Konradsbergs hospital*, fra 1932 *Psykiatriska sjukhuset* og fra 1. juli 1967 *Rålambshovs sjukhus*.

I den omgivande parken vokser en mengde gamle trær; området var tidligere innhegnet og det drøyde til 1980-tallet innen almenheten fikk komme inn på området. Konradsberg har sitt navn etter Konrad Heijsman som fra 1770-tallet eiet en gård i området.

Konradsberg sett fra baksiden

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Åpentstående Ductus arteriosus og koarktasjon (A,B og C).   
1: Aorta ascendens  
 2: Arteria pulmonalis  
 3: **Ductus arteriosus**  
 4: Aorta descendens  
 5: Truncus brachiocephalicus  
 6: Arteria carotis communis sinister  
 7: Arteria subclavia sinister
**Ductus arteriosus** er kanalen som forbinder aorta (hovedpulsåren) med lungepulsåren i hjertet i fosterlivet.

PDA
---

I fosterlivet er det ikke nødvendig med sirkulasjon gjennom lungene, men så snart barnet begynner å puste etter fødselen begynner Ductus arteriosus å lukke seg, og er vanligvis helt lukket i løpet av fire til ti dager. Den resterende åren blir omdannet til bindevev, *Ligamentum arteriosum*. Reduserte mengder av prostaglandiner i blodet er sentrale i mekanismen som medfører lukking. Bruk av enkelte medikamenter som hemmer prostaglandinsyntesen (NSAIDs) i tredje trimester kan gi for tidlig lukking av ductus. 

Ved en rekke medfødte hjertefeil foreligger åpenstående Ductus arteriosus (*patent ductus arteriosus, PDA*). Symptomer på PDA er takykardi eller annen arytmi, pustevansker, bilyd på hjertet, forstørret hjerte og cyanose. I en del tilfeller velger man aktivt å lukke Ductus arteriosus, enten ved å bruke NSAID (indometacin) og væskerestriksjon eller med kirurgiske metoder.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Furiki Wheels*** er en fransk animasjonsserie som hadde TV-premiere i 2018. Serien er regissert av Frédéric Martin, som også har skrevet manus, og produsert av Nickelodeon.

Handling
--------

Serien handler om det unge og energiske dovendyret Andre, som er det første dovendyret som i det hele tatt har klatret ned fra treet sitt. Energien hans er koblet med eventyrlyst, og han kan knapt vente med å komme seg ut i den store verden. Men først må han ta bilsertifikatet. Uten sertifikat kan han ikke kjøre bil, og alle planteetere trenger å kunne sette klampen i bånn slik at de er i stand til å unnslippe for eksempel en leopard på utkikk etter en enkel lunsj.

Referanser
----------

1. ↑  Martin, Gary; Engler, Kosha; O'Reilly, David; Soller, Kyle (2. juli 2018). «IMDB.com: Furiki Wheels». Gaumont Animation, Je Suis Bien Content. Besøkt 24. november 2020.
2. ↑  «Furiki Wheels (TV-serie)». *Norske Dubber Wiki*. Besøkt 24. november 2020.
3. 1 2  «Furiki Wheels, TV Series, 2016-2017 | Crew United» **(engelsk)**. Besøkt 24. november 2020.
«De katolske monarker», Ferdinand til venstre og Isabella til høyre, og den katolske kirke i midten. Inskripsjonen over identifiserer dem som «Herr Ferdinand og fru Isabella, konge av Aragón og av Castilla».
**De katolske monarker** (spansk: *Reyes Católicos*) eller *de katolske majesteter* var en tittel som ble tildelt Isabella I av Castilla og Ferdinand II av Aragón da de forente sine to kongeriker ved ekteskap (personalunion). Pave Alexander VI ga dem denne tittelen som kompensasjon for allerede å ha gitt tittelen «den mest kristne» til kongen av Frankrike.

Spania under de katolske monarkers tid
Ved ekteskapet ble det også gitt pavelig dispensasjon for deres blodsslektskap ved pave Sixtus IV. Begge var av slekten Trastámara og var tremenninger da de nedstammet fra Johan I av Castilla.

De ble gift den 19. oktober 1469 i byen Valladolid. Isabella var da 18 år gammel og Ferdinand et år yngre. Ekteskapet var politisk da det forente deres kroner under samme familie, og historikere har tradisjonelt ansett at foreningen av Spania i all vesentlighet kan spores tilbake til dette ekteskapet. 

Nyere historieforskning har påpekt at under deres styre var Spania fortsatt et sammensatt og kombinert monarki, bestående av Castilla og Aragón, som i stor grad forble adskilte enheter i flere tiår.

Tittelen «katolske majesteter» ble gitt til dem av pave Alexander VI i 1496, og var ikke utelukkende en hedersbetegnelse, men også forpliktelse ved at de skulle forsvare den katolske tro og dogmer i sine riker. 

I deres tid og i den katolske tros navn ble det opprette en domstol, *inkvisisjonen*, som hadde som oppdrag å forfølge og straffe alle falske kristne, kjettere, jøder og muslimer.

Litteratur
----------

* Elliott, J.H. (1963): *Imperial Spain, 1469-1716* (Pelican 1970)
* Edwards, John (2005): *Ferdinand and Isabella: Profiles in Power*. Pearson Education. New York, New York.
* Edwards, John (2000): *The Spain of the Catholic Monarchs*. Blackwell Publishers. Massachusetts.
* Kamen, Henry (1991): *Spain: 1469-1714 A Society of Conflict*. Longman. New York, New York.

Eksterne lenker
---------------

* The Golden Age: Ferdinand and Isabella, *Country Studies*

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Asfalt** var et rockeband fra Stavanger startet i 1980 av keyboardist og låtskriver Tor Salomonsen. Med tekster på dialekt ble bandet sammen med blant andre Stavangerensemblet og Mods en del av Stavangerbølgen innen norsk rock på begynnelsen av 80-tallet. Bandet ga ut to album på plateselskapet MAI før plateselskapet gikk konkurs i 1983. Samtidig sluttet vokalist Magne Høyland og ble erstattet av Mia Gundersen. Med ny vokalist spilte bandet inn et nytt selvfinansiert album, men var oppløst før det kom ut i 1984. Blant bandets mest kjente sanger er «Takk ska du ha» fra debutalbumet, som Salomonsen skrev som en hyllest til den nylig avdøde John Lennon, og «Onna ei større vinga» med Mia Gundersen på vokal.

Medlemmer
---------

* Tor Salomonsen: orgel
* Per Vervik: trommer
* Thor Kristian Klepp: gitar
* Tor Egil Jensen: bassgitar
* Magne Høyland: vokal (1980 – 1983)
* Mia Gundersen: vokal (1983 – 1984)
* Svein Mæhle: gitar (1984)

Diskografi
----------

### Album

* 1981: *Har du hørt det verre* (MAI)
* 1982: *Kor så helst* (MAI)
* 1983: *Få det ud* (Arco Records)
* 1996: *Radla med deiser* (Mega) samleplate

### Singler

* 1981: *Får ikkje svar (på telefonen)/Når du komme hjem*
* 1983: *Et liv på vrangå/Onna ei større vinga*
* 1996: *De e den gladaste*
* 1997: *Du ska få svar*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Asfalt på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Asfalt på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Biografi fra Norsk pop- og rockleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
En **Ducci-sekvens** is er en sekvens av tallrekker satt sammen av heltall. Gitt en tallrekke {\displaystyle (a\_{1},a\_{2},...a\_{n})} lages en ny tallrekke, eller n-tuppel ved å ta den absolutte differansen:{\displaystyle (|a\_{1}-a\_{2}|,|a\_{2}-a\_{3}|,...|a\_{n}-a\_{1}|).}

Sagt på en annen måte, så setter vi n tall rundt en sirkel og lager en ny sirkel av tall ved å ta differansen mellom hvert par av tall. Vi ignorer deretter negative fortegn og gjentar prosessen.

Det har blitt bevist at man vil alltid nå sekvensen (0,0,...0) i et endelig antall steg hvis n er en potens av 2.

Siden n er et endelig tall er det ikke til å komme utenom at sekvensen må begynne å gjenta seg selv etter en stund. Det er bevist at hvis n *ikke* er en potens av to vil Ducci-sekvensen enten gå mot bare nuller eller gå inn i en løkke med det man har kalt "binære" n-tupler, det vil si tallrekker som bare inneholder to forskjellige tall. 
Ducci sekvenser er også kjent som *the n-numbers game* og konseptet har blitt utvidet med mer generelle resultater

Eksempelsekvenser
-----------------

Denne 5-tuppel sekvensen går etter 7 steg inn i en binær løkke med periode på 15 steg.

{\displaystyle {\begin{matrix}15799\\42208\\20284\\22642\\04220\\42020\\22224\\\end{matrix}}}

{\displaystyle {\begin{matrix}00022\\00202\\02222\\20002\\20020\\20222\\22000\\02002\\22022\\02200\\20200\\22202\\00220\\02020\\22220\\\end{matrix}}}

{\displaystyle {\begin{matrix}00022\\00202\\......\end{matrix}}}

Den følgende sekvensen har lengde 6 som ikke er en potens av to, men den ender likevel opp med bare nuller.

{\displaystyle {\begin{matrix}121210\\111111\\000000\\......\end{matrix}}}

Kilder
------

* Ducci Sequence Arkivert 26. august 2004 hos Wayback Machine.
Fabrikk- og vedlikeholdslokalene i Damsgårdsundet.
Prototyp, før de ble utstyrt med serienummer.
**Damsgård Motorfabrikk**, senere omdøpt til **Sabb Motor**, ble grunnlagt den 30. april 1925 av brødrene Håkon og Alf Søyland fra Flekkefjord, sammen med Harald Svendsen. Fram til 1929 holdt de til i ei sjøbu ved Damsgårdssundet, i Laksevåg ved Bergen. Firmaet ble etterhvert for stort til plassen, og flyttet til nåværende adresse (Damsgårdsveien 113) hvor der etterhvert ble to fabrikkhaller vegg i vegg (bildet).

Den første motoren, modell A, var en 3 hk glødehodemotor. En tok sikte på levering til små fiskebåter som det var mange av langs kysten. Motoren ble populær og fikk ry som pålitelig og driftssikker. Den siste av disse motorene ble levert i 1962.

En noe større glødehodemotor var en 5 – 9 hk glødehodemotor som forble i produksjon i 38 år. En snekkemotor på 4–5 hk ble laget fra 1935 og til midt på 1960-tallet.

I 1958 kom den første fulldieselen, en firetakter på 8 hk, med betegnelsen type G. Dette er den kjente ensylindrete SABBen som finnes i utallige fiske- og fritidsfartøyer. Etterhvert ble den utstyrt med startkrans og oppjustert til 10 hk. Det ble også laget 2-sylindrede versjoner av type G, ratet til 22 hk. Motorene har rullelager og plaskesmøring, og et innovativt system for omstyring av propellvingene. Totalt er det laget over 20.000 av SABB type G. Den fantes også som stasjonærmotor uten omkasting, og som luftavkjølt livbåtmotor, da gjerne med reverseringsgear og fast propell. Den siste motoren av denne typen ble produsert ved fabrikken i 2001.

En gikk da for fullt inn med marinisering av motorer fra andre fabrikker, samt fortsatte med produksjon og tilpasning av systemer med vridbare propeller, girkasser og andre spesialiteter. Motorene utstyres da med Sabb-merket.

I 1971 ble firmaet gjort om til aksjeselskap og fikk navnet Sabb Motor AS.

Sabb er nå en del av Frydenbø-konsernet. Lokalene er per 2014 på samme sted som fra 1939.

Referanser
----------

1. ↑  *Bergens Tidende*: «Kjendis fra Damsgård» 5. september 2010 (s. 12 i økonomiseksjonen)

Litteratur
----------

* Spurkeland, Jan: *Historien om et båtmotoreventyr* (2000) Bergen, Sabb motor (på bokhylla.no)

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Sabb Motor AS Arkivert 19. februar 2005 hos Wayback Machine.
* A Tribute To The Legendary SABB Marine Diesel Engine

| * v
* d
* r
Tidligere norske båtmotorfabrikker |
| --- |
| 
* Arvr
* Børr
* Midnatsol
* Bjørn
* Blokken
* B.M.V.
* Brunvoll
* BK-Diesel
* B.S.
* Bønes
* Concord
* De Forenede motorfabrikker
* Dahl
* Dan
* Delvin
* ECS
* Eide
* Engelsviken slipp
* Favorit
* Finnøy
* Fix
* FM
* Frigg
* Færd
* Gideon
* Glimt
* Grenaa
* Grov
* Heimdal
* Hjelseth motorfabrikk
* Mandals Motorfabrikk
* Møringen
* Nogva
* O.M.
* Rap
* Ruøy
* Real
* Sabb motor
* Sleipner
* Smart
* Sterk
* Sterkodder
* Trim
* Trollhætta
* Trums
* Trygg
* Vestsmøl
* Wichmann
* Årthun

 |
***Kollektor*** (originaltittel: *Коллектор*) er en russisk film fra 2016, regissert av Aleksej Krasovskij.

Handling
--------

Arthur er kjent som den flinkeste ansatte i et inkasso-byrå. Han har høy inntekt, og et solid rykte blant sine kollegaer. Men han risikerer å miste alt på en gang, på grunn av en skandaløs video som involverer ham og som nettopp ble publisert på internett. På et øyeblikk blir Arthur hovedmålet for journalister og sladder-spaltister. Hans kollegaer og tidligere venner vender snart ryggen til ham. Han fremprovoserer intense følelser i samfunnet, og blir utsatt for trusler.

Hver gang Arthur forsøker å fortelle sannheten, blir dette straks oppfattet som løgn. Arthur føler seg alene mot verden. Han største fiende, produsenten av videoen, viser seg å være en enke som er overbevist om at det var Arthur som drev ektemannen hennes til å begå selvmord. Enken kommer derfor til å gjøre alt som står i hennes makt for å søke hevn, og helst få Arthur til å begå selvmord.

Skuespillere
------------

* Konstantin Khabenskij som Arthur
* Polina Agurejeva som Tamara
* Ksenija Buravskaja som Natalya
* Tatjana Lazareva som Tatiana
* Marina Lisovets som Doctor

Referanser
----------

1. ↑  Коллектор (2016)
2. ↑  В четырех стенах. Фильмы, где действие происходит в одной комнате

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kollektor* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (nl) *Kollektor* på MovieMeter Rediger på Wikidata
**Kollen Sommerfestival** var en musikkfestival som ble arrangert i Holmenkollen i Oslo 29.-30. juni 2012.

Festivalen ble lansert 6. mars 2012 med den barbadiske popstjernen Rihanna som headliner. 3. mai ble det amerikanske rockebandet Kiss sluppet som headliner for lørdagsprogrammet.

Kollen har publikumskapasitet på 30 000 mennesker hver dag. 31. mai kunne Dagbladet rapportere at Kollen allerede hadde solgt nok billetter til å kunne kalle seg Norges største festival i antall besøkende pr. dag.

Kollen Sommerfestival hadde regner med 20 000 besøkende begge festivaldagene, men fikk 18 000 og 16 000 besøkende på henholdsvis fredagen og lørdagen. Festivalen gikk med et underskudd på flere millioner kroner.

Artister 2012
-------------

Rihanna, Kiss, Noel Gallagher´s High Flying Birds, Alison Krauss & Union Station Feat. Jerry Douglas, Bjørn Eidsvåg, Billy Idol, Turboneger, The-Dream, Kelis, Katy B, Raga Rockers, Marit Larsen, Sivert Høyem, Glasvegas, Vinni, Magnet, Little Dragon, Christina Perri, LidoLido, Envy, Den svenska björnstammen, Team Me, Dreamon.

Referanser
----------

1. ↑  Rihanna bekreftet til ny Oslo-festival – Dagbladet
2. ↑  Kiss til Kollen - VG
3. ↑  Kollen vil bli størst – Aftenposten
4. ↑  Kollen er Norges største festival – Dagbladet
5. ↑  Kollen-festivalen klarer ikke å betale regningene
6. ↑  «Milliontap etter Kollenfest». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 28. august 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Kollen Sommerfestival