recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Yvonne Huslid** (født Yvonne Gilson 23. juni 1930, død 31. oktober 1998) var en belgisk journalist og diplomat. Hun var gift med den norske ambassadøren Martin Huslid.

Som ung journalist arbeidet Huslid som korrespondent i Asia for avisen Le Soir. Da hun senere giftet seg med Martin Huslid la hun bort journalistyrket og brukte sitt nettverk og inngående kjennskap til asiatisk kultur til å understøtte ektemannens diplomatiske arbeid.

I 1978 ble den norske frikirkelederen Sigurd Bratlie arrestert i Bagdad sammen med flere andre kristne. Etter at en rekke mannlige diplomater hadde kommet til kort i forøket på å få Bratlie satt fri tilbød Yvonne Huslid seg å hjelpe, en håndsrekning utenriksminister Knut Frydenlund grep. Hun reiste til Irak og fikk til et møte med Saddam Hussein, og fikk derfra fortgang i prosessen med å få Bratlie løslatt.

Yvonne Huslid returnerte siden til Bagdad for å få frigjort de andre kristne fangene, og lyktes også med dette ved at det i forbindelse med innsettelsen av Saddam Hussein ble utstedt amnesti for de 250 kristne som fortsatt var fengslet.

Noen måneder etter frigivelsen trykket det irakiske magasinet ALEF BA et intervju med Yvonne Huslid der hennes svar ble forvrengt ut av sammenhengen. Det ble blant annet gjengitt at hun mente at norsk presse var dominert av sionister, at Sigurd Bratlie fortjente den straffen han ble idømt, og at hun hadde blitt rørt til tårer av Saddamm Husseins personlige utstråling. Intervjuet ble omtalt i Alle Menn, og rikspressen plukket også opp saken. Huslid omtalte selv påstandene som oppspinn. Bratlie avfeide også disse ryktene, og ekteparet Huslid ble invitert til sommerstevne på Brunstad den sommeren. Senere er en lekeplass på Brunstad oppkalt etter Yvonne Huslid.

Referanser
----------

1. 1 2  Bratli, Kjell Arne (5. november 1998). «Yvonne Huslid». *Aftenposten*.
2. ↑  «Storslagent farvel med over 3500 Smith-Venner». *Tønsbergs Blad*. 1. februar 1996. s. 32.
3. ↑  Kristiansen, Stein Kåre (23. juni 1979). «Sionister dominerer norsk presse». *VG*.
4. ↑  «4.000 deltagere fra 20 land på Brunstad». *Sandefjords Blad*. 9. juli 1979.
**Erling Lægreid** (født 5. september 1939, død 25. november 2011) var en norsk journalist og forfatter.

Erling Lægreid vokste opp på Årdalstangen i Sogn og Fjordane. Han arbeidet i NRK fra 1970 til han gikk av med pensjon i 2009. Der jobbet han i Barne- og ungdomsavdelingen og var programleder i *Ungdommens radioavis*, *Flimra* og *Søndagsavisa*. Han var også med på å etablere radiomagasinene *Ekko* og *Dagsnytt Atten* og var ansvarlig for en rekke kulturprogrammer i NRK P1 og P2. 

Erling Lægreid skrev og framførte flere kåserier og kommentarer, ofte med provoserende meninger, skarp ironi og kritikk av kultureliten og andre. Han utga også flere bøker. Den siste, *Nærgåande skisser* fra 2011, inneholder miniportretter av 40 personer i norsk kultur- og samfunnsliv. Erling Lægreid markerte seg dessuten som en ivrig nynorskmann.

Bibliografi
-----------

* 1993: «Då Noreg gjekk av skaftet», 1993
* 1993: *Bak maska. Hogg i 80-åras elleville historie* - en samling radiokåserier
* 2006: *Han*
* 2011: *Nærgåande skisser*

Priser (utvalg)
---------------

| Årstall | Priser |
| --- | --- |
| 2006 | Amboltprisen |

Referanser
----------

1. ↑   www.nrk.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  nrk.no Erling Lægreid er død
3. ↑  Søkbar digitalkopi av Erling Lægreids *Då Noreg gjekk av skaftet* (Samlaget, 1993)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**PBL (Private Barnehagers Landsforbund)** er en interesse- og arbeidsgiverorganisasjon for private barnehager med hovedkontor i Bodø. PBL har 1 940 private barnehager med om lag 29 000 ansatte som medlemmer.

Om organisasjonen
-----------------

PBL er en av landets største arbeidsgiverorganisasjoner målt etter antall medlemsbedrifter med tariffavtaler. Nærmere én av tre barnehager i Norge, uavhengig av om den er privat eller kommunal, er en PBL-barnehage. 1 755 av medlemsbarnehagene, med 27 000 ansatte, er direkte bundet av PBLs hoved- og hovedtariffavtale med arbeidstakerorganisasjonene. Øvrige medlemsbarnehager er bundet av andre avtaler med landsomfattende arbeidsgiverorganisasjon. PBL har medlemmer i 254 kommuner og i alle fylker. Den store oppslutningen fra barnehagene gjør PBL til den store og samlende organisasjonen for private barnehager i Norge.

Formålet til PBL er: «*PBL skal bidra til å øke kvaliteten og verdiskapningen i medlemsbarnehagene, til beste for barn, foreldre/foresatte, ansatte, eiere og samfunnet for øvrig.*»

Administrerende direktør fra 2018 til 2022 var Anne Lindboe.

Historie
--------

PBL ble stiftet av 72 private barnehager i 1993. Hovedkontoret lå på Andenes i Andøy kommune i Nordland frem til 1996, da de flyttet til Bodø.

Dagens situasjon
----------------

I PBL-konsernet, som foruten interesse- og arbeidsgiverorganisasjonen inkluderer PBL Regnskap AS, PBL Bedriftshelsetjeneste AS, PBL Medlemsservice AS og Nasjonalt kunnskapssenter for barnehager, jobber det om lag 150 medarbeidere.

Referanser
----------

1. ↑  "Anne Lindboe om avgangen: − Mindre dramatisk enn det ser ut som"; besøksdato: 3. januar 2022; utgiver: VG; forfatternavn: Eirik Husøy; verkets språk: bokmål; utgivelsesdato: 3. januar 2022.
2. ↑  «Stategiplan». PBL. Besøkt 3. januar 2022.
3. ↑  Steinar Solås Suvatne (3. januar 2022). «Slutter på dagen». *Dagbladet*. Besøkt 3. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
Skagastølsbu. Foto: Jon Olav Volden
**Skagastølsbu** (1758 moh.), også kalt **Hytta på Bandet**, er en hytte som ligger ved foten av Storen, mellom Skagastølsbreen og Midtmaradalsbreen, i fjellområdet Hurrungane. Skagastølsbu ble først oppført i 1890 av Torgeir Sulheim, men hytta blåste ned samme året, og i 1894 sto en ny oppmurt steinhytte med trebekledning innvendig ferdig. Hytta ligger i et værhardt område og har blitt redningen for mange fjellklatrere som har kunnet søke ly der etter å ha blitt overrasket av dårlig vær.

Hytta er eiet og drevet av DNT Oslo og Omegn som nødbu. Luster Rødekors har ansvaret for nødutstyret i hytta. Mangel på sikkert sted å rømme i tilfelle brann gjør at det ikke kan tilbys overnatting. Sommeren 2016 ble alt utenom steinveggene skiftet til nye materialer i solide dimensjoner. Turfolk og klatrere er velkommen inn, men rydd opp etter deg og ta med søppelet hjem.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Slaget ved Burkersdorf** var en slags som ble utkjempet 21. juli 1762 under Syvårskrigen En prøyssisk armé på 40 000 mann bekjempet en østerriksk armé på rundt 30 000 mann.

Etter at Elizabeth av Russland døde, tsarina i Russland, tok nevøen Peter III over tronen. Peter var en stor beundrer av Fredrik den store og alt som var prøyssisk, og Fredrik tok i bruk denne fordelen. Peter trakk arméen sin tilbake fra krigen, forlot det russisk-okkuperte Østpreussen og signerte en fredsavtale med Fredrik. Peter sendte så en styrke for å støtte den prøyssiske arméen i felttoget mot østerrikerne.

Regjeringstiden til Peter var kort, da konen Katarina den store tok over tronen og han døde kort tid etter. Katarina trakk seg ut av krigen og sendte ordre til grev Zakhar Tsjernysjov, som hjalp prøysserne i å trekke seg tilbake.

Fredrik så at han måtte handle raskt. Han overbeviste den russiske generalen om å forbli et par dager til, uten å ta del i slaget, men å være en styrke som påvirket avgjørelsene til den østerrikske generalen. Fredrik gikk til angrep og vant, mens de russiske styrkene reiste hjem.

Litteratur
----------

* Johannes Kunisch: *Friedrich der Große. Der König und seine Zeit*. C.H. Beck, München 2004, ISBN 3-406-52209-2.
* Curt Jany:*Geschichte der Preußischen Armee vom 15. Jahrhundert bis 1914, Zweiter Band, Die Armee Friederichs des Großen 1740-1763*

Eksterne lenker
---------------

* informasjon på tysk
**Skafferhullet** er en tidligere grenseovergang i Sør-Varanger kommune langs grensen mellom Norge og Russland. Grenseovergangen lå ved et sand- og grustak på vestbredden av Pasvikelva ved den gamle veien mellom Elvenes i Sør-Varanger kommune og Boris Gleb i Murmansk oblast i Russland. Etter stengingen av grensestasjonen ved Skafferhullet ved «Grensemerke nr. 216» er grenseovergangen ved Storskog på Europavei 105 den eneste mellom de to landene.

Ved grustaket Skafferhullet finnes nå en motocrossbane.

Historie
--------

Under den kalde krigen var grensen mellom Norge og Sovjetunionen stengt i lange perioder. Det var en del trafikk gjennom Skafferhullet under byggingen av Boris Gleb kraftverk mellom 1958 og 1963. Da kraftverket sto ferdig ble vakthytta flyttet og et kraftig stengsel ble montert opp.

Sommeren 1965 ble grensen åpnet for turister fra Skandinavia, som ble tillatt besøke et område på fire kvadratkilometer i nærheten av Boris Gleb, med blant annet en spritbar. Tusentals nordmenn besøkte Sovjetunionen via Skafferhullet den sommeren, men ingen sovjetborgere reiste over grensen til Norge. Ordningen ble fra norsk side ikke forlenget på grunn av omfattende spritsmugling og grensen ble igjen stengt for godt.

* Trønderbataljonen ved Skafferhullet 1940Trønderbataljonen ved Skafferhullet 1940
* Skafferhullet i 2014Skafferhullet i 2014

Referanser
----------

1. ↑   **(norsk)**. 1988. ISBN 82-03-15751-3.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  Skafferhullet i Store Norske Leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Bilde ifra Skafferhullet 2006

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
| Slaget ved Cartagena (1643) |
| --- |
| Konflikt: Det katalanske opprøret som del av trettiårskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 3. september 1643 |
| Sted | Farvannet utenfor Cartagena, Murcia, Spania37°35'N 0°58'V |
| Resultat | Fransk seier |

 |
| Stridende parter |
| Frankrike | Spania |
| Kommandanter og ledere |
| admiral Jean Armand de Maillé-Brézé | Ukjent |
| Styrker |
| 20 orlogsskip  2 fregatter  12 brannskip | 29 store orlogsskip  14 galeier |
| Tap |
| Ukjent | 3 000 døde, 10 skip ødelagt, 2 andre erobret |

**Slaget ved Cartagena** mellom Frankrike og Spania utenfor Cartagena avsluttet det hundreårige spanske hegemoniet i den vestlige del av Middelhavet. Flere katastrofale nederlag mot Nederland og Frankrike i 1639 til 1644 til sjøs ødelagt den spanske flåtens anseelse som en av Europas sterkeste sjømakter, førte til en dyp politisk krise som rystet det spanske kongedømmet for flere år. 

For første gang siden 1559 ble den spanske sjømakten i Middelhavet utfordret i direkte konfrontasjon av en andre kristne sjømakt, den nye franske flåten som hadde blitt dannet av kardinal Richelieu, møtte de spanske krigsskipene på lik fot. Den dyktige admiralen Jean Armand de Maillé-Brézé som overtok ledelsen, vist seg å være en kompetent og formidable sjøoffiser for den franske middelhavsflåten som var forsterket med avdelinger fra Atlanterhavsflåten. Han var dessuten en dyktig taktiker spesielt med de dødelige brannskip som ble sendt mot seilskip for å totalødelegge disse.

3. september 1642 utenfor Cartagena hendt det lenge ventede oppgjøret mellom de to rivaler om herredømmet over det vestlige Middelhavet. Admiral Brézé med 22 skip og 12 brannskip gikk til angrep på den spanske flåten på 29 skip og 14 galeier, påført dem et meget knusende nederlag der 12 spanske skip var ødelagt eller erobret. Den franske taktikken med manøvrerbare brannskip i koordinerte angrep ble så voldsomt at den spanske flåten flyktet tilbake til den viktige flåtehavnen i Cartagena. 3000 er sagt å ha omkommet eller blitt tatt til fange.

Den franske seieren sikret kommunikasjonene til Italia der en ny front mellom Frankrike og Spania om de spanskholdte besittelsene og de italienske allierte av Spania ble åpnet. I 1644 var ikke spanjolene lenge i stand til å sende ut en ny krigsflåte for å slåss med franskmennene som dermed beholdt herredømmet over vestlige Middelhavet. Få ganger våget spanjolene i desperasjon å seile ut i konfrontasjon mot den franske middelhavsflåten omkring de spanske besittelsene i Den italienske halvøya. 

Men den politiske krisen i 1648 i Frankrike utviklet seg til en stygg borgerkrig kalt Fronde og sjøkrigen ebbet ut i tiden fram til 1659. Begge parter utmattet av de voldsomme krisene og de lange stridighetene tilsynelatende uten ende hadde ikke lenge midler for å ruste ut nye flåtestyrker mot hverandre. Uansett hadde Slaget ved Cartagena gjorde slutt på det spanske hegemoniet som den ledende kristne sjømakten i middelhavsregionen, Frankrike ble den rådende sjømakten i vestlige del av Middelhavet og senere hele Middelhavet.

Kilder
------

* *Jan Glete* Warfare at Sea 1500-1650 2000 ISBN 0-415-21455-6
***Kong Skrue av Skruerike*** (opprinnelig *His Majesty, McDuck*) er en Disney-tegneseriehistorie skrevet og tegnet av Don Rosa. Den ble første gang utgitt i *Uncle Scrooge Adventures* nr. 14 i 1989. Første norske utgivelse var i *Høst-ekstra 1991*, bilag til *Donald Duck & Co*.

Handling
--------

Skrue McDuck finner en gullplate hvor innskriften forteller at Francis Drake hadde seilt opp Andebyelven og gjort krav på bakken hvor Skrues pengebinge står, for dronningen av England. Britene bygde et fort på toppen av bakken, men da spanjolene senere beleiret fortet overdrog de landet til Kornelius Kvakk. Han klarte å skremme bort spanjolene ved hjelp av popkorn, og beholdt området, som Skrue senere kjøpte.

Skrue og nevøene hans oppdager at området aldri hadde vært en del av Amerikas forente stater, og erklærer **Skruerike** som en selvstendig stat innenfor Andeby. Skrue krever å få tilbakebetalt all skatt han hadde betalt, mens byen svarer med å innføre tøffe import- og eksportavgifter.

Innen kort tid blir Skruerike invadert av B-gjengen, som tar kontroll over landet, men endene klarer å ta tilbake landet.
Til slutt kommer Andebys ordfører til Skrue og forteller at den tilbakebetalte skatten vil føre til at Andeby går konkurs. Skrue ser seg lei av alt dette, og brenner opp et dokument som beviser Skruerikes selvstendighet ved en «ulykke» og lurer alle andre til å tro at han hadde smeltet gullplaten som også beviste at Skruerike var selvstendig.

Eksterne lenker
---------------

* The D.U.C.K.man – *His Majesty McDuck*
* *Kong Skrue av Skruerike* i Inducks
**Slaget ved Carham** sto mellom skotter og anglesaksere fra Northumbria i 1018. Kongen av Alba (Skottland), Malcolm II av Skottland, sammen med Owen den skallete (Eógan II av Strathclyde), en småkonge av Strathclyde, dro sørover og utkjempet et viktig slag mot jarl Uhtred av Bamurgh og hans hær av northumbrianere i Carham ved Tweed ikke langt fra Roxburgh. Slaget endte med overveldende skotsk seier at området Lothian ble under lagt kongeriket Skottland og markerte begynnelsen på Skottland som det dominerende kongdømmet i Nord-Britannia.

I 1005 var det tre konger som styrte over det landområdet som i dag er Skottland: Alba i nord, Lothian i sørøst og Strathclyde i sørvest. Kronikøren Symeon av Durham skriver i *Historia Regum* (*Historien til kongene*) for årstallet 1018:

«Et stort slag ble utkjempet mellom skottene og anglerne ved Carrum (*Carham*) mellom Huctred (Uhtred), sønn av Waldef (*Waltheof*), jarl av northumbrianerne, og Malcolm, sønn av Cyneth (*Kenneth II*), konge av skottene, som deltok i slaget med Eugenius (*Owen*) den skallete, konge av mennene fra Clyde (*Strathclyde*).»
En annen krønike, *Den angelsaksiske krønike*, oppgir at Uhtred døde i 1016, to år før han ble overvunnet ved Carham. En del historikere mener at slaget fant sted i 1018 og at den danske kongen Knut den mektige fikk Uhtred fjernet eller mest sannsynlig drept etter nederlaget. Detaljene fra selve slaget eksisterer derimot ikke lengre, men det synes som om Northumbria var blitt svekket gjennom års stridigheter med sine naboer og overkjørt av de aggressive gælerne fra nord.

I Symeons *Historia Ecclesiae Dunelmensis* (*Historien til kirken i Durham*) finnes følgende passasje:

«I det år hvor vår Herres inkarnasjon ti hundrede og atten, da Cnut styrte anglernes kongedømme, opptrådte en komet i tredve netter for folket i Northumbria, et forferdelig varsel om den katastrofe som skulle legge provinsen øde. For, kort tid etter (*dvs. 30 dager*), ble hele befolkningen fra elven Tees til Tweed, og deres grenser, ble avskåret i en konflikt hvor de var opptatt med en talløs mengde av skotter ved Carrun (*Carham*).»
Etter slaget var kongeriket Skottland blitt den rådende stormakten i nordlige Britannia ved at Lothian ble lagt inn i riket og dermed var store deler av dagens Skottland dannet. De norrøne jarlene holdt fortsatt stand i Ross, Caithness, Sutherland, Hebridene og på de ytre øyene. Det sørlige området Galloway, preget av norrøn kontakt i triangelet mellom den britiske østkysten og øya Man, var også fortsatt uavhengig det skotske kongedømmet.

Eksterne lenker
---------------

* The Battle of Carham

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Skagelia** er en gård nord på Lista som ligger vendt mot Fedafjorden i et søkke i fjellet mellom Skagen og øvre Stølen i Herad i Farsund kommune i Agder. Fra huset er det utsyn over fjorden og Hidra, og mot Skipmannsheia (364 moh).

Historie
--------

Gården har hatt kvernhus og laksefiske. Det er uvisst hvor gammel gården er. Samme slekta satt på gården fra rydningsmannen kom der tidlig på 1600-tallet og fram til 1901. Det som ga gården verdi var nok laksefisket.

Skagen og Skagelia utgjorde en egen skolekrets, med opptil 15-16 barn. Da det ble uforholdsmessig dyrt for daværende Lista kommune å opprettholde Skagen skole, tilbød kommunen å kjøpe Skagelia gård. Gården ble solgt i 1917, og Skagen skole ble nedlagt på grunn av for lite barnetall. Skagelia ble dermed den første av heigårdene i gamle Lista kommune som ble politisk styrt fraflyttet. Eldste sønnen Magnus Meland var ordfører i gamle Herad kommune i mange år. Han ble den siste ordfører i kommunen før kommunesammenslåingen til Farsund kommune. I 1964 solgte kommunen Skagelia til A/S Lister Skoganlæg.

Se også
-------

* Liste over matrikkelgårder på Lista.

Referanser
----------

1. ↑  Kristensen, Audun (1995). *Heimbygda*. Audun Kristensen.

Litteratur
----------

* Kåre Rudjord: *Listaboka I - gard og folk*, Farsund 1980.
* Kåre Rudjord og Arnfinn Høyland: *Herad : bygda mellom fjorder og fjell*, Farsund 1977.

Eksterne lenker
---------------

* Agder Energi: Nytt vindkraftprosjekt i Farsund
**Kong Ping av Zhou** (født før 771 – død 720 f.Kr.) (også kalt **Zhōu Píng Wáng** eller **Kong P'ing av Chou**) var den 13. hersker over det kinesiske Zhou-dynastiet og den første av kongene i den epoken som går under navnet det østlige Zhou-dynasti. 

Det var han som, mens han ennå var **kronprins Ji Yijiu**, måtte flykte østover etter at Zhou-hovedstaden i vest ble brent og plyndret. Det var Quanrongbarbarene som hadde angrepet Zhongrikets kjerneområder i dagens Shaanxi, drept kong Youwang og plyndret hovedstaden.

Under flukten var han avhengig av at herskerne i nærliggende vennligsinnede vasallstater gav ham beskyttelse mot barbarene og de føydalherrene som hadde gjort opprør mot ham. En hær satt sammen av lensherrene klarte snart å fordrive barbarene. Dermed satte han seg i takknemlighetsgjeld til Qin, Chang og Jin-statene. Han la så hovedstaden til *Chengzhou* ved Luoyang (provinsen Henan) for å kunne sikre seg bedre mot angrep. 

Fyrsten av Qin hadde dekket kongens retrett, og fikk som takk det gamle Zhou-kjerneområdet i len av kong Ping. Dermed ble samtidig grunnlaget lagt for det senere Qin-dynastiet.

Litteratur
----------

* *THE HISTORY AND CIVILIZATION OF CHINA* **(engelsk)**. 中央文献出版社. 2003. ISBN 7-5073-1360-3.
* *Historical Dictionary of Medieval China* **(engelsk)**. Screcrow Press, Inc. 2009. ISBN 0810860538.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Svart l** (*Arctornis l-nigrum*) er en sommerfugl i gruppen børstespinnere (Lymantriidae). Denne hvite arten ligner på seljebørstespinner (*Leucoma salicis*), men skiller seg fra denne på at den har en liten, C-formet mørk tegning i forvingen.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 37–56 mm) spinner, helt hvit bortsett fra en liten, C-formet, brun tegning på forvingen. Begge kjønn har fjærformede antenner, hos hunnen ganske smale. Vingene er temmelig brede, forvingene avrundet trekantede. Larven er mørk med brunrøde lengdestriper, kledt med kvaster av brunoransje, grå og hvite (det siste på sidene) hår. Hodekapselen er blå med brunoransje striper.

* ♀♀
* ♂♂

Levevis
-------

Arten finnes i edelløvskoger og bøkeskoger. Larvene lever på bøk, lind og eik, av og til også på andre løvtrær. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juni – juli. Hannene, men ikke hunnene, kommer gjerne til lys. Arten overvintrer som halvvoksne larver. Larvene er overraskende spreke, de kan løpe raskt over underlaget og også hoppe ved å krumme kroppen sammen og brått rette seg ut, for å unnvike en fiende.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Sør- og Mellom-Europa og videre østover til Kina og Japan, også sør til Nepal. I Norden finnes den bare i et begrenset område i det østlige Danmark (mangler på mesteparten av Jylland) og det sørligste Sverige (nordover til Göteborg) inkludert Öland. De siste årene er den også funnet et par ganger i det sørligste Finland.

Referanser
----------

1. ↑   Artsdatabanken takson-ID 137350, besøkt 13. september 2022[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Hydén, N. Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *svart l* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *svart l* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *svart l* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *svart l* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *svart l* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Arctornis l-nigrum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Arctornis l-nigrum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Arctornis l-nigrum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Slaget ved Bydinge Å** var et slag på Sjælland som fant sted mellom Gjentofte og København, mellom  Oluf og  Roskildebispen Rike som ledet en sjællandsk hær mot den skånske invasjonshæren. Etter harde kamper var Oluf slått på flukt til Halland.

Senere om høsten det samme året gjorde han strandhugg mot Ramløse ved Arresø på Sjælland der biskopen skulle holde morgenmesse i sitt bispegård ved Ramløse kirke den neste dagen. Etter flere bønder hadde opplyst Oluf om dette, gikk han til angrep på huset hvor morgenmessen ble holdt av biskopen med sitt følge. Den krigerske biskopen hadde tatt tok våpen og forsvaret seg så hard at Oluf og hans menn trakk seg ut og satte fyr på huset. Roskildebispen ønsket å forhandle fremfor å bli levende brent og fikk lov til å komme ut. Men like etterpå ble han slått ned og drept i et løftebrudd.

Mordet på Roskildebispen den 11. september eller 18. oktober, fikk alvorlige konsekvenser for Oluf fordi dette udådet var tatt så ille opp av kirken at paven tok i bruk bannlysing mot den skånske kongen som var i borgerkrig med danskekongen Erik Lam.

Ingen av kildene fra middelalderen hadde presise årstall på begivenhetene i midten av 1100-tallet i Danmark slik at det er stor forvirring om når slaget, bispemordet eller bannlysningen fant sted. Det var trolig i 1139, 1140, 1141 eller 1142.

Eksterne lenker
---------------

* Ramløse kirke

Portal: Danmark
Kristusstatuen i Świebodzin
**Kong Kristus** (polsk: **Pomnik Chrystusa Króla**) er en statue av Jesus Kristus i Świebodzin i Polen, sluttført 6. november 2010. Statuen er 33 meter høy utenom haugen, 52 meter med haugen. Kronen er 3 meter høy. Statuen veier 440 tonn. Prosjektet ble unnfanget og ledet av Sylwester Zawadzki, en pensjonert polsk prest. Den hevdes å være den høyeste statuen av Jesus i verden (selv om nøyaktige rangeringer varierer avhengig av om haugen og kronen telles).

Kjennetegn
----------

Statuen ble bygget på en 16 meter voll av stein og grus. Kong Kristus har en høyde på 33 meter, som symboliserer den tradisjonelle troen om at Jesus var 33 år ved sin død. Kronen er 3,5 meter i diameter og 2 meter i høyde, og hele er forgylt. Hodet er 4,5 meter høyt og veier 15 tonn. Hver hånd er 6 meter i lengde, og avstanden mellom hendene er 24 meter. Den består av gips og glassfiber. Den hevdes å være den høyeste statuen av Jesus i verden, selv om den er mindre enn Cristo de la Concordia i Cochabamba i Bolivia om statuens krone ikke telles med. Den er 3 meter høyere enn den bedre kjente Kristusstatuen i Rio de Janeiro i Brasil.

Prosjekt
--------

Motivene for forskjellige elementer av statuen ble produsert av en rekke individer. Skulpturens design var hovedsakelig produsert av Mirosław Kazimierz Patecki, mens den tekniske utformingen aspektet ble gjennomført ved Assoc. Marcinowski James og Assoc. Nicholas Kłapeć, som begge er ansatt ved Universitetet i Zielona Gora. I mellomtiden ble elementer av klær og armene på statuen designet av Thomas Corano og Chris Nawojski. En annen person bosatt i Świebodzin, Marian Chosen, var ansvarlig for utformingen av fundamentet som ligger der statuen ble bygget.

Anleggsarbeidet ble utført av ansatte i Sanktuarium Miłosierdzia Bożego i Świebodzin og inkluderte sveisere, låsesmeder og mekanikere.

Anlegg
------

29. september 2006 vedtok bystyret i Świebodzin en resolusjon om opprettelsen av Kong Kristus. Presidenten (under myndighet av styret) sammen med ordføreren talte til biskopen i Zielona Góra-Gorzów bispedømme. Det var innledningsvis motstand fra Kongregasjonen for gudstjenesten og sakramentsordningen. Statlige tjenestemenn stanset også midlertidig prosjektet på grunn av sikkerhetshensyn. Med finansiering fra lokale folk, og så langt borte som Canada, ble statuen ferdig den 6. november 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Christ the King Statue in Świebodzin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Abune Antonios** (tigrinya: ኣቡነ ኣንጦንዮስ; født 12. juli 1927 i Hembrti i Hamassien i Italiensk Eritrea, død 9. februar 2022 i Asmara i Eritrea var en eritreisk kirkeleder som i 2004 ble innsatt som patriark for Den eritreisk-ortodokse kirke. Innsettelsen ble foretatt av pave Shenouda III som ble assistert av eritreiske og koptiske biskoper. I januar 2005 ble patriark Antonios avsatt av regimet i Asmara. Etter påtrykk ble i hans sted innsatt den regimetro patriark Dioskoros (død 2015). Patriark Antonios befant seg deretter i husarrest og fikk ikke ta imot besøkende. Øvrige kirker tilhørende orientalsk-ortodokse kirker anerkjente ikke Dioskoros som legitim patriark, og ved dette var den eritreisk-ortodokse kirke i deres øyne havnet i skisma.

Referanser
----------

1. 1 2   erena.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Patriarch of the Eritrean Orthodox Church Abune Anotnios passes away)

Eksterne lenker
---------------

* Restore Patriarch Antonios webplass Arkivert 25. november 2021 hos Wayback Machine.
**Los Osos Polares** er en norsk tangokvintett fra Trondheim. Gruppa spesialiserer seg i vokal argentinsk tangomusikk og spiller et bredt repertoar tangomusikk, fra de gamle klassikerne som Troilo og Pugliese og til Piazzollas avantgardistiske komposisjoner og Ferrers lyrikk. Gruppa har en autentisk besetning bestående av sang, fiolin, bandoneon, piano og kontrabass.

Gruppas historie
----------------

Ingrid Nyhus dannet gruppa som en del av hennes utøvende mastergrad ved Institutt for musikk i Trondheim 2009. De fire instrumentalistene har bred tangobakgrunn, blant annet fra gruppene Tangueros del Norte, Britt Synnøve Johansens *Skyt meg med tre roser*, *Tango Ensillado* og rikskonsertforestillingen *!Tango!*. «Los Osos Polares» er spansk for «Isbjørnene» og er ment som en symbolsk, nordisk kontrast til den argentinske tangoens ildfulle og temperamentsfulle klisjéer. Kvintettens repertoar er arrangert av pianist Håkon Magnar Skogstad. Los Osos Polares har turnert over store deler av Norge siden oppstarten i 2009. Debutalbumet *Pasión Polar* ble utgitt av Øra Fonogram i 2013.

Medlemmer
---------

* Ingrid Nyhus (1965) – sang
* Rannveig Ryeng (1988) – fiolin
* Åsbjørg Ryeng (1992) – bandoneon
* Håkon Magnar Skogstad (1989) – piano
* Ole Herman Schøyen Sjölin (1990) – kontrabass

Diskografi
----------

* *Pasión Polar*, utgitt av Øra Fonogram i 2013

Eksterne lenker
---------------

* Musikkvideo: «Yo Soy Maria»
* Los Osos Polares offisielle Facebook-side
* Anmeldelse fra *Sunnmøringen*
* Anmeldelse fra *Storfjordnytt*
* Anmeldelse fra *Tidens Krav*
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for HellasHellas Hellas |
| Friidrett: |
| Friidrett U20-VM i friidrett |
| Gull | 2018 Tammerfors | 2,23 |
| Friidrett U20-balkanmesterskapet i friidrett |
| Sølv | 2017 Pitesti | 2,10 |
| Friidrett U18-balkanmesterskapet i friidrett |
| Gull | 2016 Kruševac | 2,13 |
| Friidrett Ungdoms-EM i friidrett |
| Gull | 2016 Tbilisi | 2,16 |
| Friidrett European Youth Olympic Festival |
| Bronse | 2015 Tbilisi | 2,06 |

**Antonios Merlos** (født 4. april 1999) er en gresk friidrettsutøver som konkurrerer i høydehopp. Han kom på andreplass i høydehopp under det greske mesterskapet i 2017, og vant høydehopp under U20-VM i friidrett 2018.

Idrettskarriere
---------------

### 2014

Merlos kom på tredjeplass i det greske ungdomsmesterskapet i friidrett (U18) i 2014, med 1,96 meter.

### 2015

I det greske innendørsmesterskapet i 2015 kom han på fjerdeplass, og han kom på femteplass i Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2015 i Tyrkia. Han representerte Hellas i European Youth Summer Olympic Festival 2015 («Europeisk Ungdoms-OL»), og fikk der bronse i høydehopp med 2,06 meter, som var personlig rekord.

### 2016

Han satte personlig rekord innendørs under det greske innendørsmesterskapet i 2016, der han fikk bronse med 2,14 meter. Han deltok i Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2016 (senior) i Tyrkia, og kom der på åttendeplass. Han satte ny personlig rekord utendørs i mai, med 2,16, og vant det greske ungdomsmesterskapet (U18) i juni.

Han vant U18-balkanmesterskapet i friidrett 2016 i Serbia, og fikk sølv i Ungdoms-EM i friidrett 2016, kun slått av Lukas Mihota fra Tyskland. I juli vant han høydehopp i det greske U23-mesterskapet utendørs.

### 2017

Merlos fikk bronse i det greske mesterskapet innendørs 2017, med et hopp på 2,00 meter.

Utendørs vant han det greske Grand Prix-stevnet i Argos Orestiko, og han fikk sølv i det greske mesterskapet utendørs, med 2,12 meter. Han fikk også sølv i høydehopp under U20-balkanmesterskapet i friidrett 2017, som ble arrangert i Pitesti i Romania. Han forbedret sin personlige rekord til 2,20 meter under et stevne i Katerini i juli. Han representerte Hellas under Junior-EM i friidrett 2017, der han nådde finalen, og endte på tiendeplass med 2,14 meter.

### 2018

I forbindelse med studier på University of Georgia kom han bl.a. på tredjeplass i Clemson Invitational og sjetteplass i Tiger Paw Invitational. Han kom på 13.-plass i Southeastern Conference-mesterskapet innendørs. 

Utendørs deltok han i Mt. SAC Relays, der han kom på sjuendeplass, og han kom også på sjuendeplass i Southeastern Conference-mesterskapet utendørs. I NCAA-mesterskapet i friidrett kom han på femteplass. 

Han deltok i U20-VM i friidrett 2018, og vant der høydehopp, med ny personlig rekord på 2,23 meter.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 302786, oppført som Ad&#243;nios Merlos[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7  IAAF - *Antonios Merlos*, besøkt 27. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Antonios Merlos – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Champions ID
* (en) Profil hos University of Georgia Athletics
**«Parlez-moi d'amour»** er en fransk sang fra 1930 med melodi og tekst av Jean Lenoir. En engelskspråklig oversettelse ble skrevet av Bruce Sievirer og er kjent som «Speak to Me of Love» eller «Tell Me About Love».

Sangen skiller seg ut for sin romantiske tone i melodien og teksten.

Lucienne Boyer var den første som spilte den inn på plate og gjorde sangen populær i Frankrike, USA og i resten av verden.

Barbra Streisand har også spilt inn en versjon av sangen på albumet *Je m'appelle Barbra*.

Andre versjoner
---------------

* Dalida
* Juliette Gréco
* Yvonne Giraud
* Milva
* Nana Mouskouri
* Colette Renard

Norsk versjon
-------------

Poul Henningsen har skrevet en dansk tekst, som den norske bygger på. Den norske tittelen er «Si de ord du vet».

### Innspilling

* Minsaas orkester, Britannia Hotell Palmehave, Trondhjem med sang av Øivind Lunde. Innspilt i 1932. Utgitt på 78-platen Parlophon B. 41130

Fotnote og referanser
---------------------

1. ↑  Jean Lenoir hos Internet Movie Database
2. ↑  Det het Parlophon på den tiden
3. ↑  Minsaas orkester, Britannia Hotell Palmehave, Trondhjem med sang av Øivind Lunde: *Si de ord du vet* (Jean Lenoir-Poul Henningsen) (Parlophon B. 41130, 78-plate)
**Svart arbeid** er en betegnelse for arbeid som utføres uten at det betales skatt, arbeidsgiveravgift, trygdeavgift eller merverdiavgift og som er ulovlig. Svart arbeid representerer et samfunnsproblem ved at det offentlige taper inntekter. Det foreligger ingen pålitelig statistikk eller oversikt over den svarte økonomien. Gjennom undersøkelser og forskning på området har det vært gjort en rekke forsøk på å anslå omfanget av svart arbeid (samt annen uregistrert økonomisk virksomhet). De fleste konkluderer med at det dreier seg om minst flere titalls milliarder kroner i året i Norge.

Det er også et problem for virksomheter som driver «hvitt», fordi det gir ulike konkurransevilkår.

Den norske regjeringen fremmet i 2009 forslag om at private kjøpere av tjenester, eller varer sammen med tjenester, blir medansvarlige for selgerens eventuelle skattesnusk, hvis betalingen er over 10 000 kroner i kontanter. Det gjelder både skatt og merverdiavgift. Samtidig fremmes et forslag om at næringsdrivende og andre vil ikke få fradrag i skatteregnskapet eller i momsregnskapet for kostnader over 10 000 kroner som er betalt kontant.

Med virkning fra 1. januar 2014 ble det innført nye krav i bokføringsloven om føring av personalliste for serveringssteder, frisører og skjønnhetspleiere samt bilverksteder og bilpleiebransjen. Hensikten er blant annet å motvirke svart arbeid.

Svart arbeid er ulovlig og man kan bli straffet hvis det har foregått i stor målestokk eller der har vært rot med penger som skulle betales til det offentlige. Det er arbeidsgiver som har ansvar for registrering og trekk og innbetaling til skattemyndighetene, men arbeidstaker har plikt til å sikre sine interesser ved ikke å inngå slike avtaler.

Lønnsarbeid for en enkelt oppdragsgiver, der betalingen er under en viss verdi årlig (6 000 kroner), er ikke innberetningspliktig og betegnes ikke som svart arbeid. Næringsdrivende skal ta med all slik inntekt i sin innberetning og har ingen minstegrense for inntekt.

Det er ofte privatpersoner som engasjerer håndverkere til mindre oppdrag som utføres og betales svart. Det går også under betegnelsen «strøjobber».

Referanser
----------

1. ↑  NOU 2009\_4 Tiltak mot skatteunndragelser.
2. ↑  Positivt tiltak mot svart arbeid[*død lenke*]
3. ↑  Krav til føring av personallister. Altinn - Starte og drive bedrift Arkivert 8. januar 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Parmalat SpA** er et italiensk meieri- og matvareselskap som nær ble slått konkurs sent i 2003. Selskapet var i sin tid Europas største meieriselskap. Selskapet hadde fabrikker i flere land og hadde om lag 140 fabrikksteder og om lag 36 000 ansatte på verdensbasis. Om lag 5 000 italienske bønder hadde leveranser til selskapet.

Selskapet ble etablert i 1961 av Calisto Tanzi da han etablerte en liten pasteuriseringfabrikk i Parma i Italia. De neste førti årene ekspanderte selskapet til å bli et selskap som drev med blant annet meieriprodukter, bryggerier og bakerier i seks land. Selskapet ble notert på børsen i Milano i 1990 og ekspanderte videre innen reiseliv (ParmaTour) og TV (Odeon TV), og eide også fotballklubben Parma. Selskapet hadde på slutten operasjoner i 30 land.

I 2003 ble det kjent at selskapet hadde trikset med regnskapene. Dette hadde skjedd gjennom forfalskning av dokumenter i selskapets stråselskap Bonlat på Cayman-øyene. Italias statsminister Silvio Berlusconi nedsatte som en følge av dette en kommisjon som skulle granske forfalskningene.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Parmalat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* BBC: "Parmalat in Bankruptcy Protection" 24. desember 2003
* The Observer: "Parmalat dream goes sour" 4. januar 2004
* Time magazine: "How It All Went So Sour – The inside story of Parmalat" Arkivert 14. september 2005 hos Wayback Machine.. 23 november 2004.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Tittelbladet av *Antonius og Kleopatra* fra Første folio av Shakespeares stykker, utgitt i 1623
***Antonius og Kleopatra*** (engelsk tittel: *Antony and Cleopatra*) er en tragedie av William Shakespeare. Dramaet ble første gang trykket i Første folio av 1623, men ble antagelig skrevet i tiden 1606-1607. 

Handlingen er basert på Thomas Norths oversettelse av Plutarks *Parallelle liv* (gresk: Βίοι Παράλληλοι; *Bíoi Parállēloi*), og stykket følger forholdet mellom Kleopatra, dronning av Egypt, og Marcus Antonius, romersk hærfører og statsleder, fra tiden med hvor den romerske republikk gjorde opprør mot det andre triumvirat og fram til Kleopatras selvmord under den romerske republikkens siste krig. De fremste figurer er Octavianus, en av Antonius' medsammensvorne i triumviratet og den framtidige keiser av Roma. Tragedien er romersk stykke preget av raske, panoramiske skifter i geografiske steder, og i register ved at det veksler mellom den sensuelle, fantasirike byen Alexandria i Egypt og den mer pragmatiske, strenge byen Roma.

Rollen som Kleopatra i dette stykket er vurdert som et av de mest komplekse kvinnelige roller i Shakespeares verker. Hun er jevnlig forfengelig og teatralsk, provoserer et publikum nesten til forakt; men på samme tid har Shakespeares anstrengelser innhyllet både henne og Antonius med tragisk storhet. Disse selvmotsigende trekkene har ført til berømte todelt kritiske vurderinger.

Sjanger
-------

Det er vanskelig å plassere *Antonius og Kleopatra* i en bestemt, avgrenset sjanger. Det kan bli klassifisert som et historisk dram (skjønt det overholder ikke helt og holdent en historisk redegjørelse), tragedie (skjønt ikke fullstendig i henhold til de aristoteliske begreper), komedie og romanse.

Referanser
----------

1. ↑   Neill, Michael, red. (1994): *Antony and Cleopatra*. Oxford: Oxford University Press, s. 45
2. ↑   Bevington, David, red. (1990): *Antony and Cleopatra*. Cambridge: Cambridge University Press, ISBN 0521848334; s. 12–14

Eksterne lenker
---------------

* No Fear Shakespeare Arkivert 29. januar 2013 hos Wayback Machine. dramaets tekst med glossar
* Cleopatra på nettet, særskilt seksjonen *Antony and Cleopatra*

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Amapás flagg
**Amapás flagg** er horisontalt delt i lyst blått over gult i flaggdukens ytre del, mens duken nærmest stangen har en grønn trekant som fortsetter som horisontal stripe til flaggets frie ende. Trekanten og stripen har tynne kanter i svart, hvitt og svart. På trekanten er omrisset av et fort plassert, også dette i svart, hvitt og svart. Amapás flagg ble innført 23. april 1984. Det er i størrelsesforholdet 7:10.

Omrisset representerer fortet São Jose de Macapá, anlagt av portugiserne på 1600-tallet til vern mot franskmennene. Delstatshovedstaden Macapá vokste fram der fortet ble anlagt. Fargene grønt, gult, blått og hvitt er fargene i Brasils nasjonalflagg. I tillegg benyttes svart. Den blå fargen symboliserer rettferdighet og himmelen over delstaten. Grønt markerer at delstaten for det meste er dekket av skog, men symboliserer også håp, framtid, kjærlighet frihet og overflod. Gult står for enhet og rikdommene i grunnen. Hvitt symboliserer renhet og fred, men representerer også delstatens vilje til å leve i trygghet og håp om at alle innbyggere skal leve i fellesskap, samt at det ikke skal forekomme splid mellom myndigheter og befolkning. Svart står for de som har falt, enten i krig eller i fred, og som har arbeidet for delstatens beste og for dens utvikling.

Eksterne lenker
---------------

* Amapá (Brazil) fra FOTW
**Denna Merriam** er en amerikansk fredsarbeider. Hun er tildelt Niwano-prisen i 2014, og mottok den i en seremoni i Tokyo 16. mai.

Merriam begynte å jobbe innen interreligiøs dialog i 1990-åra, da hun var nestleder for Millennium World Peace Summit of Religious and Spiritual Leaders som ble avholdt i FN. I 2002 arrangerte hun et møte for religiøse og spirituelle ledere i Genève i 2002. Fra dette møtet vokste organisasjonen Global Peace Initiative of Women fram. Dette er en organisasjon ledet av et råd av religiøse og spirituelle ledere fra flere tradisjoner. 

Global Peace Initiative of Women ønsker å styrke kvinner, og skape forsoning i områder det er eller har vært konflikter. De ønsker også å komme med spirituelle resurser for å møte globale problemer. De har jobbet i områder som Israel/Palestina, Irak, Sudan, Afghanistan og andre plasser, og har også samarbeidet med FN om å trene opp kvinner. Fra organisasjonen ble grunnlagt, har Merriam ledet den.

Merriam har i over 35 år vært en praktiserende hindu, og ønsker at østlige religioner og kvinner skal få en større plass i interreligiøse samlinger. Hun har derfor jobbet med en plattform for buddhistiske og hinduistiske, kvinnelige, religiøse ledere, for å hjelpe dem til å få en mer sentral plass i slike sammenhenger.

Merriam har hatt flere sentrale verv innen akademia og i interreligiøse institusjoner og organisasjoner. 16. mai 2014 ble hun tildelt Niwano-prisen for sitt arbeid med Global Peace Initiative of Women.

Referanser
----------

1. 1 2  «Recipients of Niwano Peace Prize - NIWANO PEACE FOUNDATION». *www.npf.or.jp*. Besøkt 9. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Dena Merriam, leader of the Global Peace Initiative for Women, wins the Niwano Peace Prize - asianews.it.
* Profil hos Berkley
* Kunngjøring om tildeling av Niwano-prisen

| * v
* d
* r
Mottakere av Niwano-prisen |
| --- |
| Hélder Câmara (1983) \* Homer A. Jack (1984) \* Zhao Puchu (1985) \* Philip Potter (1986) \* World Muslim Congress (1987) \* Etai Yamada (1989) \* Norman Cousins (1990) \* Hildegard Goss-Mayr (1991) \* A. T. Ariyaratne (1992) \* Neve Shalom (1993) \* Paulo Evaristo Arns (1994) \* M. Aram (1995) \* Marii Hasegawa (1996) \* Corrymeela Community (1997) \* Maha Ghosananda (1998) \* Comunità di Sant’Egidio (1999) \* Kang Won Yong (2000) \* Elias Chacour (2001) \* Samuel Ruiz García (2002) \* Scilla Elworthy (2003) \* The Acholi Religious Leaders Peace Initiative (2004) \* Hans Küng (2005) \* Rabbis for Human Rights (2006) \* Cheng Yen (2007) \* Hassan av Jordan (2008) \* Gideon Byamugisha (2009) \* Ela Bhatt (2010) \* Sulak Sivaraksa (2011) \* Rosalina Tuyuc (2012) \* Gunnar Stålsett (2013) \* Dena Merriam (2014) \* Esther Ibanga (2015) \* Center for Peace Building and Reconciliation (2016) \* Munib Younan (2017) |
Regimentsfane i Nationale Volksarmee

**Vaktregiment «Friedrich Engels»** (tysk: Wachregiment «Friedrich Engels» eller Wachregiment 1) var et regiment i DDRs hær, Nationale Volksarmee (NVA).

Oppdrag
-------

Regimentet hadde representative oppgaver og tok seg av bevoktningen av diverse NVA-objekter i Øst-Berlin. Vaktregimentet var stasjonert i Friedrich-Engels-Kaserne i Berlin. Det bestod av syv kompanier, som hovedsakelig var bemannet av vernepliktige. Tre av kompaniene var æreskompanier for seremoniell tjeneste. Det var disse kompaniene som bevoktet *Mahnmal für die Opfer des Faschismus und Militarismus* og som ukentlig på onsdager klokken 14.30 foretok det store vaktskiftet der. Denne seremonien var spektakulær og en turistmagnet.[]

Galleri
-------

* Soldater i æresvakt i eksersismarsj ved Neue Wache i Berlin.Soldater i æresvakt i eksersismarsj ved Neue Wache i Berlin.
* Det store vaktskiftet til NVA under markeringen av førtiårsdagen for krigens slutt i 1985.Det store vaktskiftet til NVA under markeringen av førtiårsdagen for krigens slutt i 1985.
* Soldat som æresvakt sommeren 1977 foran Neue Wache.Soldat som æresvakt sommeren 1977 foran Neue Wache.

Andre vaktregimenter i DDR
--------------------------

Regimentet var ett av tre vaktregimenter i DDR. Av de to andre var det ene en enhet i den regulære hæren Nationale Volksarmee. Det andre lå under Stasi.

* 1.Vaktregiment «Feliks Dzierżyński» bevoktet SED-toppenes boligkompleks Waldsiedlung. Dette regimentet var under Stasi-kontroll.
* 2.Vaktregiment «Hugo Eberlein» (WR-2) bevoktet Ministerium für Nationale Verteidigung (Forsvarsministeriet) i Strausberg, nær Berlin. Dette regimentet var en regulær enhet i NVA.