recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Beutelius*** er en slekt nattaktive biller som lever i døde eller dødende trær eller deres røtter. De hører til den arkaiske familien Ommatidae.

Utseende
--------

Middelsstore til store (6-26 millimeter), avlange, mørke, slanke, flate biller, dekkvingene har opphøyde ribber og nettmønster. Hodet er firkantet med markerte tinninger og avsatt "hals", fasettøynene nokså små. Kjevene (*mandiblene*) er fremoverrettede og ganske store. Antennene er mer eller mindre sylindriske eller perlekjede-aktige. Brystskjoldet (*pronotum*) er omtrent så langt som bredt. Beina er ganske korte, slanke og mørke. Kroppen har tegninger dannet av lyse skjell, på dekkvingene gjerne en mer eller mindre korsformet tegning.

Levevis
-------

Arten har larver i død ved og finnes gjerne i tørr krattskog (mallee).

Historie
--------

I motsetning til de fleste andre navngitte slekter av Archostemata har denne slekten foreløpig ingen fossile arter plassert i seg.

Utbredelse
----------

Slketen er utbredt over det meste av Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten ble inntil nylig plassert i slekten *Omma*.

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Archostemata
		- Familien **Ommatidae** Sharp & Muir, 1912
			* Gruppen Ommatini Sharp & Muir, 1912
				+ Slekten ***Beutelius*** Escalona, Lawrence & Slipinski, 2020 .
					- *Beutelius mastersi* (MacLeay, 1871)
					- *Beutelius reidi* Escalona, Lawrence & Slipinski, 2020
					- *Beutelius rutherfordi* (Lawrence, 1999)
					- *Beutelius sagitta* (Neboiss, 1989)

Referanser
----------

1. ↑  Hermes E. Escalona, John F. Lawrence og Adam Slipinski (2020) The extant species of the genus *Omma* Newman and description of *Beutelius* gen. nov. (Coleoptera: Archostemata: Ommatidae: Ommatinae). Zootaxa 4728(4):547-574.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Beutelius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Beutelius* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Beutelius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Bilder på Tree of Life: *Beutelius sagitta*:
**Isonzo** (slovensk: *Soča*, tysk: *Sontig*) er en 138 km lang elv i Slovenia og Italia. Kilden ligger i Trentadalen i De julianske alpene i Slovenia, rundt 1 100 meter over havet. Elven renner forbi det høyeste fjellet i Slovenia, Triglav (2 864 moh) før den renner sørover forbi byene Bovec, Kobarid, Tolmin, Nova Gorica og Gorizia. Elven munner ut i Adriaterhavet nær den italienske byen Monfalcone.

Elvedalen utgjorde store deler av frontlinjen mellom Østerrike-Ungarn og Italia under første verdenskrig. Blant annet ble det utkjempet til sammen tolv slag ved Isonzo mellom mai 1915 og november 1917 hvor over 300 000 soldater fra Østerrike-Ungarn og Italia mistet livet. 

I Slovenia blir elven også kalt «Den vakre smaragdelva» på grunn av det smaragdgrønne vannet. Den skal være en av de få elvene i verden som har en slik farge gjennom hele løpet. Soča inspirerte den slovenske dikteren Simon Gregorčič til å skrive sitt mest kjente diktet *Soči* (*Til Soča*), et mesterverk i slovensk poesi. 

Isonzo er kjent for den unike ørretarten *Salmo marmoratus* (kalt marmorørret), som lever i det krystallklare vannet i de øvre delene av elven. Arten er utryddingstruet på grunn av at andre fiskearter ble satt ut i elven i mellomkrigstiden.

Galleri
-------

* Soča nær BovecSoča nær Bovec
* Flyfoto av elvaFlyfoto av elva
* Satellittbilde av elvemunningenSatellittbilde av elvemunningen
* TrentadalenTrentadalen
* Isonzo nær munningen i Adriaterhavet ved Isola di CaneIsonzo nær munningen i Adriaterhavet ved Isola di Cane

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». *www.stat.si*. Arkivert fra originalen 16. mai 2018. Besøkt 19. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Soča – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
Leilighetskompleks i Ramallah
**Ramallah** (arabisk: رام الله – *Rām Allāh* hjelp•info) er en palestinsk by på Vestbredden med ca. 33 000 innbyggere. Byen ligger ca. 10 kilometer nord for Jerusalem og er hovedkvarter for Den palestinske selvstyremyndigheten (PNA) på Vestbredden.

Historie
--------

På 1100-tallet bygde franske korsfarere en borg på stedet. Borgen forfalt etter hvert, men deler av den er fremdeles synlig i Ramallahs gamleby.

Ramallah ble først skapt, kjøpt eller bosatt i 1550, av en mann ved navn Rashed Haddad og hans barn. Fra starten var Ramallah et landområde som ble kjøpt av byen Al-Bireh. 

Ramallah ble etter hvert en jordbruksby med gresk-ortodoks tro, og stadig flere folk og familier flyttet til området rundt 1750.

Ramallah var under jordansk kontroll fra Den arabisk-israelske krigen i 1948 til Seksdagerskrigen i 1967. Etter Seksdagerskrigen ble byen okkupert av israelske tropper, som holdt byen besatt i 27 år. I 1994 ble byen overdratt til de palestinske selvstyremyndighetene i medhold av Osloavtalen. Den ble erklært som «Territorium A», hvilket vil si land under nesten full palestinsk kontroll. Byen ble midlertidig også stedet der Den palestinske selvstyremyndigheten (PNA) etablerte sitt hovedkvarter, ettersom Israel nektet PNA å opprette hovedkvarter i Øst-Jerusalem.

Vennskapsbyer
-------------

* Frankrikes flagg Bordeaux, Frankrike
* Tyrkias flagg Çankaya, Tyrkia
* USAs flagg Muscatine, Iowa, USA
* Brasils flagg Rio de Janeiro, Brasil
* Mexicos flagg Toluca, Mexico
* Norges flagg Trondheim, Norge

Referanser
----------

1. ↑  Palestinian Territories *Citypopulation.de*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ramallah – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
Elven Lim ved Prijepolje i Serbia.
**Lim** (serbisk: Лим) er en 220 km lang bielv til Drina på Balkan, i det geografiske området Sandžak. Lim blir dannet av en rekke fjellelver som kommer fra Prokletije i det sørøstre Montenegro og Vermosh-dalen i det nordlige Albania. Vermosh er det eneste området i Albania med nedbørfelt som drenerer til Svartehavet. Lim starter ved utløpet av Plavsjøen vest i Plav kommune i det østlige Montenegro, og renner via det nordøstlige av landet videre inn i Serbia. Elven ender i Bosnia-Hercegovina hvor elven renner ut i Drina.

Lim er den største bielven til Drina, med et nedbørsfelt på 5 963 km². Den har sitt utspring i fjellene bare noen kilometere fra der hvor Tara starter. Elvene renner i hver sin retning ut i Drina, Tara mer vestover og Lim mer nordover. 

I Montenegro renner Lim gjennom byene Plav, Andrijevica, Berane og Bijelo Polje, i Serbia gjennom Prijepolje og Priboj. I Bosnia-Hercegovina renner elven gjennom Rudo og munner ut i Drina ved Međeđa, hvor kraftverket i Visegrad-demningen ved Višegrad medfører en kunstig innsjø som Lim renner ut i.

Referanser
----------

1. 1 2  «Sava River Basin Analysis Report» (PDF). International Sava River Basin Commission. s. 14. Besøkt 1. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Lim (Balkan) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
*Se også Rolls-Royce Phantom for andre modeller med samme navn*

**Rolls-Royce Phantom I** var en bilmodell fra britiske Rolls-Royce. Modellen erstattet Silver Ghost, og i likhet med forgjengeren ble *Phantom* produsert både i Storbritannia og i USA.

Den største forbedringen fra *Silver Ghost* var den nye rekkemotoren med seks sylindre og overliggende ventiler. Motoren var konstruert som tre grupper á to sylindre med avtagbare sylindertopper, og leverte nok krefter til å trekke den store og tunge bilen. Sylinderne hadde 107,9 mm boring og en slaglengde på 139,7 mm, noe som ga et totalt sylindervolum på 7,7 liter (7 668 ccm). Støpejern ble erstattet med aluminium i sylindertoppene fra 1928.

Forskjellene mellom de amerikanske og engelske modellene var akselavstander — begge var spesifisert med de samme 3644.9 millimeter i grunnlengde, men den engelske modellen med lang akselavstand var lenger (3822.7 mm) enn den amerikanske (3721.1 mm). Andre forskjeller inkluderte girkassen, hvor engelske versjoner var utstyrt med en firetrinns mens amerikanske brukte en tretrinns manuell girkasse.

Produksjon
----------

* Phantom I (England): 2269
* Phantom I (USA): 1243
*Ilja Muromets*, ifølge et maleri av Viktor Vasnetsov.
**Ilja Muromets** (russisk *Илья Муромец* var i russisk mytologi en helt med overnaturlige krefter og attributter, en såkalt bogatyr. Han var sønn av en fattig bonde. Han beskrives i sagn, epos og byliner – en særegen russisk balladeform.

Ilja fra Murom satt hjemme inntil han ble 30 år gammel, foraktet og bespottet av alle for sin dumhet og feighet, men så tok han seg plutselig sammen og reiste til hovedstaden Kiev for å tilby Vladimir den store sin tjeneste. På veien møtte han en røver som hadde terrorisert trakten i alle sine 30 år og hadde oppnådd stor kunst i å imitere alle slags dyrelyder; han kunne skremme veifarende fra vettet ved å hyle eller knurre, men også lyde som en nattergal, og derfor ble han også kalt *Nattergal.* Få hadde sett ham fordi han holdt seg godt skjult i løvverket og brukte å skyte sine ofre langt borte fra sine hjemmesteder. Ilja fikk imidlertid øye på røveren i et buskas bak ni grove trestammer i en rad, skjøt ham øyeblikkelig mitdt i øyet og tok ham så til fange. Røverens kone dukket opp og tilbød ham store rikdommer i løsepenger, og parets ondsinnede sønner i sorte rustninger gjorde et veddemål på at de kunne sperre hans vei, men Ilja tok ham med seg til Kiev og overrakte røveren til kong Vladimir den store, som ble så imponert at han med det samme plasserte Ilja i fremste blant sine uredde kjemper.

Muromets beskrives som de fattiges befrier. Til sitt rådvelde hadde han utrolige krefter og dessuten en hest som kunne fly og en pil og bue med fantastiske egenskaper. Så stor var hans kapasitet at han av og til forbindes med den slaviske kamp- og lynguden Perun.

*Ilja Muromets* har gitt navn til en symfoni av den ukrainske komponisten Reinhold Glière. Hans navn ble også brukt på Russlands første store bombefly, Sikorsky Ilya Muromets.

Referanser
----------

1. ↑  *Legender fra hele verden*. Stabekk: Den norske bokklubben. 1987. s. 330. ISBN 8252511368.
2. ↑  *Russisk poesi*. Oslo: Den norske bokklubben. 1966. s. 14, 85.
3. ↑  *Verdens litteraturhistorie. 2 : Middelalderen : (500-1500)*. Oslo: Cappelen. 1971. s. 189-191. ISBN 8202026768.
4. ↑  *Streiftog i Dostojevskijs verden*. Oslo: Solum. 1982. s. 96. ISBN 8256002646.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ilya Muromets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**Tyrifjord videregående skole** (TVS) ligger på Røyse i utkanten av tettstedet Gomnes i Hole kommune i Buskerud. Den eies og drives av Syvendedags Adventistkirken i Norge. Kristen tro er en viktig del av skolens profil.

Skolen ble etablert i 1958 under navnet *Tyrifjord Høyere Skole*, og skiftet til sitt nåværende navn i 1979. Adventistkirken driver skoler over hele verden, og har et studiested med videregående utdanning i hvert av de skandinaviske landene.

Tyrifjord videregående skole er tuftet på følgende verdier: Kristentro, kunnskap, karakter. Skolen ønsker å formidle positiv vekst på alle disse tre områdene. Slagordet for skolen er «Fordi vennskap varer».

Fagtilbudet på TVS
------------------

TVS tilbyr treårig studiespesialiserende og toårig yrkesfaglig opplæring. På studiespesialisering finnes programområdene realfag, samfunnsfag og økonomi samt språkfag. Innenfor yrkesfaglig opplæring tilbyr skolen en toårig helse- og sosialfag-linje med retning helsefagarbeider. Skolen tilbyr også VG1 Elektro samt VG2 Elenergi. Skolen har også allmennfaglig påbygging etter gammel reform. Allmennfaglig påbygging gir studiekompetanse på lik linje med studiespesialiserende opplæring, og kan tas på ett år.

Internat- eller dagelev
-----------------------

TVS har internat for elever som kommer langveisfra. Der bor elevene på en- eller tomannsrom. Internatelever kommer fra alle deler av landet, og tidvis også fra andre land. De siste årene har det vært over hundre internatelever. I tillegg går det mange dagelever fra nærområdet på skolen. Det serveres kun vegetarmat på skolen.

Blant de mest profilerte elevene ved skolen er skiløperen Tord Asle Gjerdalen og Bjørn Kjos, grunnleggeren av flyselskapet Norwegian.

Mer enn skole
-------------

Skolen organiserer ulike aktiviteter som skolekor, flere volleyballag i divisjonsspill, fotballag, badstuklubb, bibelstudiegrupper, bønnegrupper, rideklubb kajakk-klatreklubb samt mekkeklubb.
Nåværende rektor ved skolen er Styrkår Dramstad (f. 1961), som selv var avgangsstudent ved skolen i 1980.

Se også
-------

* Tyrifjord barne- og ungdomsskole

Referanser
----------

1. ↑   kff.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tyrifjord videregående skole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
Kurdistan er et landFlagget for den store landet Kurdistan 
**Kurdistans flagg** er i fargene rødt over hvitt over grønt. Flagget for Den selvstyrte regionen Kurdistan i Irak, slik myndighetene der har regulert det, har i tillegg en gul sol i midten. 

Det kurdiske flagget blir brukt av kurdere i flere land, både de som kjemper for et sjølstendig Kurdistan og de som ikke gjør det. Flagget var lenge forbudt i Tyrkia. I Syria og Iran, som begge har store kurdiske folkegrupper, er flagget fortsatt forbudt.

I Irak har det kurdiske flagget erstattet det irakiske nasjonalflagget i den selvstyrte kurdiske regionen i Nord-Irak. Etter at Iraks flagg ble modifisert i januar 2008 brukes nå også det nasjonale irakiske flagget av de kurdiske selvstyremyndighetene. 

Det kurdiske flagget var offisielt flagg i den kurdiske Mahabad-republikken i 1946. Det skal ha blitt skapt på 1920-tallet av gruppen Xoybûn.

Referanser
----------

1. ↑  The National Flag of Kurdistan, Det kurdiske instituttet, Paris

Eksterne lenker
---------------

* The National Flag of Kurdistan fra Det kurdiske instituttet, Paris
* Kurdistan Region raises new Iraqi flag Arkivert 20. juni 2010 hos Wayback Machine.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

Korstogene
* Det første korstog
* Folkekorstoget
* Det tyske korstog i 1197
* Det norske korstog i 1107
* Korstoget i 1101
* Det annet korstog
* Det tredje korstog
* Det fjerde korstog
* Albigenserkorstoget
* Barnekorstoget
* Det femte korstog
* Det sjette korstog
* Det syvende korstog
* Gjeterkorstoget
* Det åttende korstog
* Det niende korstog
* De nordlige korstog

* Korsfarerstat

**Det annet korstog** startet i 1147 og var ferdig i 1149.

Påsken 1146 prekte Bernhard av Clairvaux for et nytt korstog etter at Edessa var blitt erobret av tyrkerne. I 1147 marsjerte franske og tyske hærer mot Lilleasia. De oppnådde lite, og satte korsfarerstatenes eksistens i fare med et dumdristig angrep på Damaskus. Korstoget ble avsluttet i 1149.

I tiden etter det annet korstog var de muslimske ledere for det meste opptatt med sine indre anliggender. Den kurdiske hærføreren, Saladin, kom etter hvert til makten i Egypt. Han hadde vært med på angrep på kongedømmet Jerusalem i 1171 og 1173, men trakk seg snart tilbake – han foretrakk å beholde denne korsfarerstaten intakt som en bufferstat mellom Egypt og Syria, inntil han hadde klart å etablere seg der også. I 1181 marsjerte han inn i Damaskus, og så lenge han konsentrerte seg om å befeste sin maktposisjon der, lot han Jerusalem stort sett i fred. Når det likevel kom til sammenstøt, gikk som regel Saladin av med seieren. 

Men særlig korsfarerlederen Reynald av Chatillon ble et voksende problem, med stadige angrep mot muslimske handelskaravaner og pilegrimsruter mot Mekka og Medina. Da Raynald plyndret en pilegrimskaravane i 1185, gikk Saladin til skarpere motangrep.

I 1187 invaderte Saladin kongedømmet Jerusalem, og knuste korsfarerhæren i slaget ved Hattin (eller *Hattins horn*) den 4. juli. Han erobret også Det sanne kors, som de kristne styrkene hadde bragt med seg på slagmarken. Senere samme år erobret Saladin Jerusalem, og satte dermed punktum for et 88-årig kristent herredømme over den hellige stad.

Det annet korstog i populærkultur
---------------------------------

Slutten av dette korstoget danner utgangspungt for filmen *Kingdom of Heaven* (2005).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | World History Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Presidenten kidnappet*** (originaltittel: *The Kidnapping of the President*) er en kanadisk-amerikansk politisk thriller fra 1980 regissert av George Mendeluk. Filmen handler om en amerikansk president som kidnappes mens han er på statsbesøk i Toronto. To terrorister står bak. De gir inntrykk av å være politisk motivert, men preges av pengebegjær. Hovedrollene spilles av William Shatner, Hal Holbrook, Van Johnson og Ava Gardner. Filmen er basert på Charles Templetons bok *The Kidnapping of the President* (1975).

Handlingsreferat
----------------

I løpet av et offisielt statsbesøk i Canada blir USAs president Adam Scott (spilt av Hal Holbrook) advart av Secret Service-agent Jerry O'Connor (spilt av William Shatner) om en potensiell trussel mot presidentens liv. Men Scott velger å ignorere O'Connors advarsler, og presidenten blir deretter bortført i Toronto av en sør-amerikansk terrorist-gruppe ledet av Roberto Assanti (spilt av Miguel Fernandes) og hans kvinnelige medskyldige.

Terroristene krever diamanter til en verdi av 100 millioner dollar, sammen med to fly for å komme seg vekk, som løsepenger for å returnere USAs president tilbake i sikkerhet. Adam Scott blir holdt fanget i en pansret lastebil, satt opp i en felle med eksplosiver som er tidsbestemt til å detonere ved midnatt. Så O'Connor må finne en vei inn i lastebilen for å redde presidenten før noe går galt. Men underveis oppstår det problemer mellom alle de forskjellige amerikanske byråene som ikke liker å samarbeide med hverandre, samt den ambisiøse amerikanske visepresidenten, Ethan Richards.

Om filmen
---------

*Aftenpostens* anmelder gav den forholdsvis bra omtale og beskrev den som en spennende film med nerve, men mente samtidig at den var unødig voldelig. Han mente videre at selve kidnappings-sekvensen var noe usannsynlig.

Rollebesetning
--------------

* William Shatner ... Jerry O'Connor.
* Hal Holbrook ... President Adam Scott.
* Van Johnson ... Vice President Ethan Richards.
* Ava Gardner ... Beth Richards
* Miguel Fernandes ... Roberto Assanti.
* Cindy Girling ... Linda Steiner.
* Elizabeth Shepherd ... Joan Scott.
* Michael J. Reynolds ... MacKenzie.
* Gary Reineke ... Deitrich.
* Maury Chaykin ... Harvey Cannon
* Murray Westgate ... Archie Standler
* Ken Anderson ... Willis
* Sully Boyar ... FBI-sjef
* Patrick Brymer ... Jesus Freak

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten morgen – Nye filmer (10.10.1981, s.16)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Presidenten kidnappet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Presidenten kidnappet* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Presidenten kidnappet* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Presidenten kidnappet* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Presidenten kidnappet* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Presidenten kidnappet* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Presidenten kidnappet* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
**A Meeting with Medusa** er en science fictionroman av den engelske forfatteren Arthur C. Clarke.

Kortromanen ble første gang publisert av Playboy i desember 1971, og har siden blitt inkludert i en rekke samlinger med Clarkes' romaner.

Organisasjonen «Science Fiction & Fantasy Writers of America» utnevnte romanen til «Beste kortroman utgitt i 1972».

Handling
--------

Historien foregår delvis på jordkloden, og delvis i Jupiters atmosfære. Hovedpersonen heter Howard Falcon, kaptein på et nytt og eksperimentelt gigantisk helium-fylt luftskip. Når en stor ulykke får skipet til å krasje, blir Falcon hardt skadet og tar over ett år på å komme seg helt. Senere ønsker Falcon å reise på en annen ekspedisjon for å utforske atmosfæren til Jupiter. 

Etter flere år og mange rettssaker lanseres endelig ekspedisjonen. Falcon kontrollerer et skip kalt Kon-Tiki, og kommer seg gjennom den øvre atmosfæren til Jupiter. Når skipet senker seg gjennom de forskjellige skylagene, oppdager Falcon at atmosfæren støtter minst to store livsformer, samt mikroskopisk og bioluminescerende luft-plankton som produserer atmosfærisk sjøbrann. Den ene livsformen er en gigantisk manet-lignende skapning, som kalles for Medusa og Medusa begynner snart å vise interesse for Kon-Tiki.

Etter at han kommer tilbake til jorden, blir det avslørt for leseren at på grunn av den tidligere ulykken med luftskipet ble mye av Falcons kropp erstattet av proteser, noe som gjorde ham til en cyborg med langt større hastighet og reaksjoner - slik at han kunne begi seg lenger ut i verdensrommet enn andre mennesker. Disse skadene førte samtidig til at han fikk følelsen av avstand fra andre mennesker.

Referanser
----------

1. 1 2  «A Meeting with Medusa». *The Nebula Awards* **(engelsk)**. Science Fiction & Fantasy Writers of America (SFFWA). Besøkt 25. januar 2019. «Winner, Best Novella in 1972»
2. ↑  «Arthur C. Clarke's "A Meeting With Medusa" (novella, hard sf): Exploring the upper atmosphere of Jupiter in a manned vehicle». 25. juni 2008. Besøkt 25. januar 2019. «First published: Playboy, December 1971. | Rating: A | Winner of Nebula Award 1971 in novella category.»
**Aage Torp** (født 8. oktober 1924 i Skiptvet, død 24. november 1983) var evangelist i pinsebevegelsen i Norge i 1948-1953 og i 1972-1983. I 1953-1961 var han misjonær i Japan, og i 1962-1971 i Thailand. Under tiden i Thailand bygde Torp opp flere menigheter, hvorav to er blant Thailands største kristne kirker, nemlig *Thailand Assemblies of God* (1965) med pastor Wirachai Kowae, og *Jaisamarn Church* (1970) med pastor Nirut Chandkorn. Fra 1963 bygde Aage Torp og hans hustru Anne Bakås Torp opp barnehjemmet Happy Home i Bangkok som siden har fostret mer enn 3 000 thailandske, foreldreløse barn. Aage Torp var gift med Anne Bakås Torp i 1953-1983. Jan-Aage Torp er sønn av Aage Torp.

Bibliografi
-----------

Torp skrev kapitler i følgende bøker: 

* *Åndens dåp og gaver* Filadelfiaforlaget (1976),
* *Men Gud hjalp* Filadelfiaforlaget (1978).

Referanser
----------

1. ↑  ifølge *Early Steps of Evangelism in Fukui Prefecture* av Shizue Nishide, Sanko Printing 1975
2. ↑  ifølge *Til jordens ender* av Kåre Juul, Filadelfiaforlaget 1960
3. ↑  ifølge *...og Herren virket med* av Oddvar Nilsen, Filadelfiaforlaget 1981
**Klemen Bauer** (født 9. januar i Ljubljana) er en slovensk tidligere skiskytter.

Han begynte med skiskyting som tiåring, i 1996 og blei tatt opp i den slovenske troppen i 2000. I perioden 2002 til 2007 deltok han i seks juniorverdensmesterskap. Han kom på fjerdeplass i stafetten i Ridnaun 2002 og på sjette i Kościelisko 2003. Under junior-VM 2004 i Haute Maurienne fikk han bronse i stafetten, sølv i sprinten og en bronse i normaldistanse. I 2005 i Kontiolax fikk han sølv for andre gang i sprint. I Martell 2007 fikk han igjen bronse i normaldistanse.

Han har deltatt under vinter-OL 2006 i Torino, men fikk ingen topplassering. Av verdensmesterskap har han deltatt i Antholz 2007 og Östersund 2008. I Antholz kom han på 31.-plass i sprint, og havna på fjerdeplass med laget sitt under stafetten. I Östersund oppnådde han ikke nevneverdige resultater.

Bauer deltar under Vinter-OL 2010 i Vancouver. Her kom han på 4.-plass under sprinten, hans beste resultat utenom i juniorkonkurranser.

Referanser
----------

1. ↑  «Stjernefall i flere idretter: Disse legger opp etter årets sesong». nrk.no. Besøkt 9. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Klemen Bauer – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Klemen Bauer – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Klemen Bauer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Klemen Bauer – IBU Rediger på Wikidata

* (en) Klemen Bauer – biathlon.com.ua Rediger på Wikidata
* Profil hos biathlonworld.com (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Lucas Abaga Nchama** (født 4. mars 1961 i Ebebiyín) er en ekvatorialguineansk økonom, som fra januar 2010 til januar 2017 var sentralbanksjef for Sentralbanken for de sentralafrikanske statene (Banque des Etats de l'Afrique Centrale).

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Nchama fullførte grunnskole i Ekvatorial-Guinea, og studerte økonomi i Frankrike; ved Université Jean Monnet i Saint-Étienne og Université Lumière-Lyon-II i Lyon. Han har en mastergrad i samfunnsøkonomi og en Master of Advanced Studies i bank og finans fra 1995.

Han begynte å jobbe ved sentralbanken i 1998. I 2003 gikk han til økonomi-, handels- og handelsdepartementet, der han ble generaldirektør. Han ble generalsekretær i finans- og budsjettdepartementet i 2006, en stilling han hadde fram til juli 2008.

I 2009 avslørte sentralbanken at det var forsvunnet 18,8 millioner euro fra Paris-kontoret, og i etterkant av denne skandalen ble sentralbankens daværende sentralbanksjef Philibert Andzembe fjernet fra stillingen, av Gabons nyinnsatte president, Ali Bongo Ondimba. Nchama overtok stillingen som sentralbanksjef i januar 2010. Da hans sjuårsperiode utløp i januar 2017 overtok Abbas Mahamat Tolli denne stillingen.

Referanser
----------

1. 1 2  Le Blog de Beaugas-Orain Djoyum - *Lucas Abaga Nchama : «Un parcours professionnel élogieux»*, besøkt 25. mars 2018
2. ↑  Cameroon Radio Television - *BEAC: a new governor with a new perspective* Arkivert 10. februar 2010 hos Wayback Machine. besøkt 6. januar 2012.
3. ↑  Bloomberg - *Abaga Nchama Appointed Head of Bank of Central African States* Arkivert 18. april 2012 hos Wayback Machine. besøkt 6. januar 2012.
4. ↑  Wall Street Journal – *Gabon's New President Fires Central Banker*, besøkt 5. november 2011.
5. ↑  Africa News - *Chad's former finance minister appointed new BEAC governor*, besøkt 25. mars 2018.
**Al-'Uzzā** (arabisk: العزى *al-ʿUzzā*, «den sterkeste») er i henhold til arabisk mytologi den ene av de tre fremste gudinnene som ble dyrket i det før-islamske Arabia; de andre to var Allāt og Manāt. Nabateere ved Petra øst for Palestina likestilte henne med den greske kjærlighetsgudinnen Afrodite Urania («den himmelske Afrodite», latin: *Venus Caelestis*), og med morgenstjernen. En kvadratisk, rød steinblokk i byen Taif, 70 kilometer sørøst for Mekka, ble holdt som hellig for hennes kult. Dit gikk det pilegrimsferder og der ble det frembåret vigselsgaver og slaktoffer til henne. 

Hun er omtalt i Koranen, *Sura* 53:19 (*An-Najm*, «Stjernen») som en av gudinnene som araberne dyrket. Muhammad selv har en gang omtalt Uzzā, ved å si: «Jeg har ofret en sau til Uzzā da jeg fulgte religionen til mitt folk.» 

Al-ʻUzzā ble, som måneguden Hubal, påkalt for beskyttelse av den førislamske stammen kuraisittene (Qurayš). I slaget ved Uhud i 624 mot muslimene var deres krigsrop «Å, folket Uzzā, folket til Hubal!» Al-‘Uzzá opptrer også senere hos den arabiske historikeren Ibn Ishaqs redegjørelse av de såkalte sataniske vers i Tranesuraen (ikke Salman Rushdies roman fra 1988 med samme tittel).

Mohammed bekjempet gudinnens kult som en religiøs konkurranse, og etter erobringen av Mekka ble Al-ʻUzzās helligdom og en statue av gudinnen ødelagt ved hans hærfører Khalid ibn al-Walid. I henhold til en del tradisjoner var det et orakel her.

Referanser
----------

1. 1 2   «Uzzā»
2. ↑  Ibn Ishaq: Sirat Rasul Allah - The Life of Muhammad, oversatt av A. Guillaume, s. 165-167
3. ↑  Al-Mubarakpuri, S.R. : *The Sealed Nectar*, s. 256

Eksterne lenker
---------------

(en) Al-Uzza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Nabataean pantheon including al-ʻUzzā
* Hisham Ibn Al-Kalbi: «Al-Uzza», *The Book of Idols* (Kitab Al-Asnam)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** SUDOC
 |
Landvik kirke
**Hommedal prestegjeld**, også benevnt **Landvik prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Vest-Nedenes prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Grimstad kommune i Aust-Agder fylke, og hovedkirken var Landvik kirke.

Hommedal prestegjeld og dets sogn er nå en del av Grimstad kirkelige fellesråd, som er underlagt Vest-Nedenes prosti.

Historikk
---------

*Landvíkr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hommedal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. Prestegjeldet er i 1620 omtalt i Graagaas som *Hommedal Præstegjeld* under Nedenes Prouistij, tilhørende Stavanger stift. Ved kgl.res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.

Hommedal prestegjeld dannet grunnlaget for Landvig formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 7. november 1874 ble Hommedal delt ved at Herefoss prestegjeld ble opprettet, bestående av Herefoss, Vegusdal og Mykland sogn, gjeldende fra 1. april 1875. Ved kgl.res. av 8. oktober 1976 ble Herefoss prestegjeld nedlagt og Herefoss sogn lagt til Birkenes prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Landvik
	+ Eide

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 126.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 60.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Lassen, P.B. (Paul Brodahl) (1883). *Beretning om Stiftsstaden Christianssand*. no: Grøntoft. s. 89-90.
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Aust-Agder, arkivverket.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Kulturnett** Norge var en Internett-satsing fra Kultur- og kirkedepartementet. Den ble lansert 8. desember 1998 med redaksjon lagt til Nasjonalbiblioteket i Mo i Rana. Kulturnett ble lagt ned 1. mars 2013 og tjenestene overført til andre nettsteder, fortrinnsvis *Kultursøk* og *Norvegiana*, samt en fellesløsning for Regionale kulturnett.

Siden 2003 har Kulturnett vært drevet som en del av ABM-utvikling, statens senter for arkiv, bibliotek og museum (fra 2010 en del av Norsk kulturråd). Dette er et felles webhotell og tjenestetilbyder innen arkiv, bibliotek og museum.

Regionale kulturnett eksisterer i flere fylker, og det er også tematiske seksjoner innen tjenesten slik som «kultur på kart» og «kunstnerregisteret». Lenker til karttjenesten hos Kulturnett for Wikipedia er med tillatelse. For et eksempel på bruken av denne kultur-relaterte karttjenesten, se Nord-Aurdal.

Referanser
----------

1. ↑   Kulturrådet, «Tidligere kulturnett», arkiveringsdato 23. april 2013, arkiv-URL web.archive.org, verkets språk bokmål, utgitt 2013, besøkt 14. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Kulturrådet, «Søknadsskjema for arkiv og museum 2013», verkets språk bokmål, utgitt 15. oktober 2012, besøkt 14. desember 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Norsk kulturråd
* Kulturdepartementet
* Om Norvegiana
* Kulturnett Akershus
**Leni Stenseth** (født 17. februar 1969 i Trondheim) er en norsk diplomat. Hun var Norges ambassadør i Libanon 2019–2020, og assisterende generalsekretær i FN og visegeneralkommissær for FNs hjelpeorganisasjon for palestinske flyktninger i Midtøsten (UNRWA) 2020–2023. I 2023 ble hun ekspedisjonssjef i Utenriksdepartementet, der hun leder Avdeling for kompetanse og ressurser.

Hun ble utdannet cand.polit. i statsvitenskap med hovedoppgave om kinesisk nasjonalisme og utenrikspolitikk ved Universitetet i Oslo i 1999, jobbet nærmere et år som forsker ved Fafo og begynte i utenrikstjenesten i 2000. Hun arbeidet i internasjonal avdeling i Norges Røde Kors fra 2008 til 2013, først som programsjef og fra 2011 som leder for avdelingen. Deretter vendte hun tilbake til utenrikstjenesten.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Leni\_Stenseth[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Leni Stenseth appointed deputy commissioner-general of the United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees in the Near East». Besøkt 4. desember 2023.
3. ↑  «Flere nye utnevnelser i Utenriksdepartementet». *Altinget*. Besøkt 4. desember 2023.
4. ↑  «Leni Stenseth». *Store norske leksikon*. Besøkt 4. desember 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Den skandinaviske halvøya** dekker hele det svenske og nesten hele det norske fastlandet og den nordvestre delen av Finland samt det smale området nordvest for Kaitakoski, Harefossen og Grensefossen både Skoltfossen oppgjør i Russland[].

Grensen mellom halvøya og resten av Fennoskandia og alt av det eurasiske kontinentet følger linjen Kemijoki-Enaresjøen-Pasvikelva.

Halvøya har sitt navn etter den latinske formen Skandinavia, av det urnordiske ordet Skadinaujo, som svarer til det moderne områdenavnet Skåne.[] Danmark tilhører ikke Den skandinaviske halvøya, men er like fullt en del av Skandinavia. Den skandinaviske halvøy er en del av den større halvøya Fennoskandia.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Scandinavia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Kuvvet Atakan** (født 5. november 1957 i Eskişehir i Tyrkia) er en tyrkisk geofysiker. Han har vært professor i seismologi ved Institutt for geovitenskap ved Universitetet i Bergen siden 2001, og var førsteamanuensis ved samme universitet 1994–2001.

Atakan har bachelorgrad fra Midtøstens tekniske universitet i Ankara fra 1980, cand.mag. i geologi fra Universitetet i Bergen fra 1986, hovedfag i struktur geologi / sedimentologi fra 1988 og dr.scient. fra 1994. Senere har han også hatt lengre forskningsopphold i England og Tyrkia. Atakan har særlig forsket på felt som seismologi, seismotektonikk og seismisk risiko. Han er også kjent for å formidle forskningsbasert kunnskap om jordskjelv til publikum gjennom media.

Atakan ble, som en del av Sigmund Grønmos rektorlag, i april 2009 valgt til viserektor for utdanning ved Universitetet i Bergen. Han stiller som rektorkandidat ved valget på Universitetet i Bergen i 2013, sammen med et lag bestående av Vigdis Broch-Due som kandidat for prorektor, Gottfried Greve som kandidat for viserektor for utdanning og Jill Walker Rettberg som kandidat for viserektor for internasjonale relasjoner.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Kuvvet Atakan i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Kuvvet Atakan i BIBSYS
* Jordskjelvforskaren, På Høyden, 6. 4. 2009.
* Forskerprofil, Universitetet i Bergen.
* Når kommer skjelvet i Istanbul?, NRK, Schrödingers spesial.
* Seismologar tryggar oljeindustrien, forskning.no.
* Her er Team Atakan, På Høyden, 20.12.2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** CRIStin
 |
***Blomster i Soweto*** er en sang og et album utgitt av den norske pop-/countryartisten Marianne Antonsen i 1995. Sangen ble utgitt som singel og ble avspilt mye på NRK radio. Både låten og albumet fikk plasseringer på VG-lista.

Sangen
------

*Blomster i Soweto* er en fornorsket og omarbeidet utgave av den sørafrikanske mbaqanga-sangen *Umqombothi*, skrevet av Sello "Chicco" Twala og Attie van Wyk i 1987. Den sørafrikanske popartisten Yvonne Chaka Chaka spilte den inn og ga den ut i 1988, og fikk sitt internasjonale gjennombrudd med den. Innspillingen regnes som en av de største klassikerne innen sørafrikansk popmusikk, og ble også brukt i den engelsk-italiensk-sørafrikanske filmen *Hotel Rwanda* i 2004. Låten bærer navnet til, og handler om, det tradisjonelle sørafrikanske surølet Umqombothi. Versene synges av Chaka på engelsk, mens mannlige korister synger på xhosa. Antonsens versjon handler i stedet om «Hector», som drømmer seg bort fra sin fattigslige eksistens i bydelen Soweto i Cape Town. Versene synges av Antonsen på norsk, mens mannlige korister synger på zulu.

Albumet
-------

Albumet er sterkt inspirert av en tur som Antonsen tok til Sør-Afrika i forkant av innspillingen. Alle låtene handler om Afrika, og mange er kjente afrikanske sanger som Antonsen har oversatt og omarbeidet. Alle låtene har således et afrikansk musikkuttrykk, og sørafrikanske korister bidrar på flere av dem. Dermed skiller albumets musikalske uttrykk seg skarpt fra Antonsens tidligere og senere utgivelser.

### Sporliste

1. «Blomster i Soweto»
2. «Løven»
3. «Mor Afrika»
4. «Tilgi oss, Afrika»
5. «Frigjøringsjubileum»
6. «Send dem tilbake»
7. «Din gud er svart»
8. «Ubuntu»
9. «6 stoler»
10. «Nelson Mandela»
11. «Sør-Afrika nasjonalsang» med Imilonji Kantu Choral Society

Eksterne lenker
---------------

* (en) Blomster i Soweto på Discogs
Periodesystemet
**Periodesystemets perioder** er betegnelsen på de horisontale grupperingene av grunnstoff i periodesystemet. Grunnstoff i samme periode har samme antall elektronskall rundt atomkjernen.

Historie
--------

Observasjoner gjort av den engelske kjemikeren John Alexander Reina Newlands i siste halvdel av 1800-tallet viste at grunnstoffenes kjemiske karakteristikker gjentok seg periodisk. Newlands sorterte grunnstoffene etter den relative vekten, og utformet i 1865 en teori han kalte *Law of Octaves* – Oktavenes lov, basert på at karakteristikkene gjentok seg for hvert åttende grunnstoff (oktav er et sprang på åtte). Samme observasjon var gjort av russiske kjemikeren Dmitrij Mendelejev som i 1869 utarbeidet det første utkastet til periodesystemet slik vi kjenner det i dag. Det Newlands og Mendelejev ikke visste, var at de karakteristikkene de hadde observert, blir forårsaket av atomets antall elektroner i ytterste elektronskall (valenselektroner). Siden disse karakteristikkene opptrer periodisk, ble den systematiske klassifiseringstabellen kalt det periodiske system – eller periodesystemet som er dagens betegnelse.

Periodene
---------

Periodene nummereres fra 1 – 7 i det nåværende periodesystemet. Det har vært fremmet forslag om å utvide med periode 8, men dette er ikke formelt godkjent og normert av den internasjonale kjemiorganisasjonen IUPAC enda. Periodene bestemmes av hvor mange elektronskall et atom har, eller mer presist: i hvilket skall de(t) ytterste elektronet/elektronene befinner seg når atomet er i normaltilstand. Elektronskallene betegnes med store bokstaver, fra K som er skallet nærmest atomkjernen til Q som er det ytterste. Grunnstoff med ytterste elektron i K-skallet tilhører periode 1, de med ytterste elektron i L-skallet tilhører periode 2 og så videre. Hver periode (bortsett fra periode 1) begynner med et alkalimetall som har ett valenselektron, og avslutter med en edelgass som har 8 elektroner i ytterste skall.

Periode 1 står øverst i periodesystemet, og inneholder bare to grunnstoff (hydrogen og helium). Periode 2 og 3 inneholder 8 grunnstoff, periode 4 og 5 inneholder 18, og periode 6 og 7 inneholder 32 (lantanoidene tilhører periode 6, og aktinoidene periode 7, selv om de vanligvis plasseres for seg selv under tabellen). En eventuell utvidelse vil ifølge Glenn Theodore Seaborg (som først lanserte idéen) medføre at periode 8 med 50 grunnstoff legges til. Dette vil gjøre at periodesystemet da vil omfatte 168 grunnstoff. Ingen grunnstoff i periode 8 har blitt fremstilt enda.

Se også
-------

* Periodesystemets grupper

Eksterne lenker
---------------

* Periodictable.com – Period of the elements (engelsk) Besøkt 17. april 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Nordmøre prosti** *(Nordmøres Provsti)* var et tjenestedistrikt i Nidaros bispedømme i Den norske kirke og omfattet kirkesognene på Nordmøre og som ble avviklet i 1858.

Historikk
---------

Prostiet går antakelig tilbake til den katolske kirken i Middelalderen. Det omfattet da hele det historiske Nordmørafylke. Det antas at det ble delt i *Nordmøre prosti* og Fosen prosti omkring reformasjonen. Ved kgl.res. av 7. april 1858 ble prostiet delt i to ved opprettelsen av Ytre og Indre Nordmøre prostier.

Prestegjeld i Nordmøre prosti
-----------------------------

*(Fra 1858 Ytre Nordmøre prosti):*

* Qvernæss
* Christianssund *(utskilt fra Qvernæss og Tingvold 1827)*
* Oure
* Edøe *(utskilt fra Oure 1749)*

*(Fra 1858 Indre Nordmøre prosti):*

* Tingvold
* Stangvig
* Sunddal
* Øxendal *(utskilt fra Sunddalen 1853)*
* Surendal *(utskilt fra Stangvig 1699)*
* Rindal *(utskilt fra Surendalen 1857)*

Referanser
----------

1. ↑  Indrebø, Gustav (1935). *Fjordung*. [s.n.] s. 217.
2. ↑  *Love, Anordninger, Tractater, Resolutioner, Kundgjørelser, Departementsskrivelser, Circulærer m.m. for Kongeriget Norge*. Chr. Tønsberg. 1861. s. 327.
3. ↑  Nordmøre prosti, arkivportalen.no
**«Laika»** er en norsk elektropopsang framført av performancegruppa The Hungry Hearts og jazzsangeren Lisa Dillan. Sangen deltok i Melodi Grand Prix 2016, men nådde ikke gullfinalen. Sangen er skrevet av The Hungry Hearts-medlem Tonje Gjevjon.

Melodi Grand Prix
-----------------

Sangen var en av rundt tusen som ble sendt inn til NRKs Melodi Grand Prix, og den var en av de ti som ble plukket ut til å delta i finalen i Oslo Spektrum lørdag 27. februar 2016. Sangen ble framført av The Hungry Hearts som hadde fått med seg Lisa Dillan som med-vokalist.

«Laika» var det første bidraget ut på scenen, og performancebandet sto for en minneverdig framføring som inkluderte en personbil, discokuler, parykker, sølvdress, solbriller og spesialsydde kjoler. Tross den flamboyante framføringen var ikke sangen blant de fire bidragene som avanserte til gullfinalen. 

Utdypende artikkel: Melodi Grand Prix 2016

Teksten
-------

Sangen har engelsk tekst samt et par verselinjer på tysk. Tittelen «Laika» viser til den sovjetiske romhunden med samme navn, som i 1957 ble det første levende pattedyr i bane rundt Jorden. Hunden ble også det første dødsofferet i bane. I sangen heter det at hunden er for alltid tapt og omgitt av endeløs verdensrom. Videre elsker hunden disco og drømmer om tida da hun gikk gatelangs i Moskva med jentekjæresten sin. Men nå sitter hun i en satellitt og lengter tilbake til discoen.

The Hungry Hearts og Lisa Dillan er alle lesbiske, og dermed kan verselinja «The streets of Moscow, with my girlfriend» sees på som et spark mot den omstridte russiske homolovgivningen. Selv har gruppa avvist dette og understreket at det ikke ligger noe politisk budskap i teksten.

Populær hos fansen
------------------

Selv om sangen ikke nådde gullfinalen i Melodi Grand Prix, eller kom inn på VG-lista, fikk sangen likevel et liv etter den norske konkurransen. Gruppa deltok også på en rekke pride-arrangementer rundt om i Europa og Israel samme sommer, og de ga ut en egen Orlando-remiks etter angrepet mot homseklubben Pulse i Orlando.

Referanser
----------

1. ↑  «VG-lista for 'I Feed You My Love'». VG Nett. Besøkt 8. januar 2017.
2. ↑  Jon Marius Hyttebakk (19. januar 2016). «The Hungry Hearts featuring Lisa Dillan». nrk.no. Besøkt 19. januar 2017.
3. ↑  Tonje Gjevjon (27. februar 2016). «Laika lyrics». wiwibloggs.com. Besøkt 19. januar 2017.
4. ↑  Hyttebakk, Jon Marius (26. februar 2016). «– Ingen hadde reagert med en mannlig artist». *nrk.no*.
5. ↑  Engesbak, Reidar (2. februar 2016). «– Endelig!». *blikk.no*. Arkivert fra originalen 14. februar 2016. Besøkt 22. mars 2021.
6. ↑  William Lee Adams (27. februar 2016). «The Hungry Hearts: How space dog Laika inspired MGP 2016 song». wiwibloggs.com. Besøkt 19. februar 2017.
7. ↑  Thangstad, Betzy A. K. (3. mars 2016). «Livet etter Laika». *blikk.no*. Arkivert fra originalen 2. februar 2017. Besøkt 19. januar 2017.
8. ↑  Robyn Gallagher (22. juni 2016). «The Hungry Hearts pay tribute to Orlando with version of Laika». wiwibloggs.com. Besøkt 19. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* The Hungry Hearts – offisielt nettsted Arkivert 27. november 2018 hos Wayback Machine.
***Virus*** er en amerikansk film fra 1999. Mannskapet på en slepebåt finner et forlatt forskningsskip fylt med høyteknologisk radarutstyr, og de oppdager etterhvert at en elektronisk livsform har tatt over skipet.

Filmen er basert på en tegneserie med samme navn, utgitt av forlaget Dark Horse.

Handling
--------

Vladislav Volkov er et russisk forskningsfartøy som befinner seg i det sørlige Stillehavet, og kommuniserer med romstasjonen Mir. Men en stor energikilde som reiser gjennom verdensrommet treffer Mir, dreper alle kosmonautene, og denne elektriske overspenningen tar kontroll over Vladislav Volkov og angriper mannskapet. Syv dager senere mister slepebåten Sea Star, hvor alkoholikeren Robert Everton er kaptein, hele den uforsikrede lasten deres når de seiler gjennom en voldsom tyfon.

Men Volkov dukker plutselig opp på radaren deres, og Everton innser snart at forskningsfartøyet kan være verdt flere millioner hvis de klarer å berge den til land. Men om bord på Volkov er det meste av elektronikken ødelagt, og det russiske mannskapet er tilsynelatende savnet. Men det viser seg etter hvert at Volkovs mannskap har blitt konvertert til cyborger, og de forårsaker en rekke problemer for mannskapet fra Sea Star.

Rolleliste
----------

| Rolle | Skuespiller |
| --- | --- |
| Kelly Foster | Jamie Lee Curtis |
| Steve Baker | William Baldwin |
| Kapt. Robert Everton | Donald Sutherland |
| J.W. Woods Jr. | Marshall Bell |
|

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Virus* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Virus* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Virus* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Virus* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Virus* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Virus* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Virus* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Virus* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Virus* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Virus* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata