recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Xylobiops*** er en slekt av hettebiller som borer i ved.

Utseende
--------

Små til middelsstore (ca. 5 millimeter), langstrakte, sylindriske hettebiller. De kan minne om barkbiller (Scolytinae) men kan skilles fra disse blant annet på at fasettøynene er ovale og ikke oppdelt. Hos de fleste artene er brystskjoldet (pronotum) høyt hvelvet, hetteformet, og dekker hodet sett ovenfra. **Hodet** er kort og bredt med små fasettøyne. Antennene er korte til middels lange og består av 9-11 ledd. De tre ytterste leddene er noe tykkere enn de øvrige og danner en avlang kølle. Fasettøynene er ovale, ikke delt av noen innskjæring. **Brystskjoldet** (pronotum) er hetteformet. Den fremre, bratt nedstigende delen har gjerne tverr-rynker og ofte er fremkanten trukket ut til et par korte horn. **Dekkvingene** er lange og parallellsidige. De slutter bratt bak, og artene har gjerne bakover- eller oppoverrettede tenner i den bakerste delen, i likhet med mange barkbiller. **Beina** er korte, framleggene har ofte tenner eller pigger. Føttene er nokså lange, slanke og fem-leddete. **Larvene** er bleke, svakt C-formede, med korte hår. De har en kraftig hodekapsel med nokså små, men sterke kjever (mandibler) og korte bein.

Levevis
-------

De fleste av hettebillene borer i død ved. I naturen lever de i døde greiner, kvister og trestammer, men de kan også utvikle seg innendørs. Noen arter har blitt spredt over hele verden med treverk, og det er ikke uvanlig at eksotiske arter klekkes fra importerte møbler eller tømmer. Mikroorganismer hjelper billene å fordøye veden. Disse billene etterlater seg et karakteristisk, fint boremel (pulveraktig).

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-, Mellom- og det nordligste Sør-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien hette- og borebiller, Bostrichoidea
			* Familien **hettebiller**, **Bostrichidae**
				+ Underfamilien hettebiller, Bostrichinae Latreille, 1802
					- Stammen Xyloperthini Lesne, 1921 - over 140 arter
						* Slekten ***Xylobiops*** Casey, 1898
							+ *Xylobiops basilaris* (Say, 1824)
							+ *Xylobiops concisus* Lesne, 1901
							+ *Xylobiops lacustre* Wickham, 1912
							+ *Xylobiops parilis* Lesne, 1901
							+ *Xylobiops sextuberculatus* (LeConte, 1858)
							+ *Xylobiops texanus* (Horn, 1878)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 29. august 2020. Besøkt 29. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Xylobiops* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Xylobiops* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Xylobiops* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Xylobiops* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Xylobiops* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Xylobiops* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Verdipartiet** er et norsk kristenkonservativt politisk parti stiftet på Karmøy den 26. november 2016. Partiet vil styrke «Norge som en selvstendig, demokratisk og kristen nasjon». Viktige kampsaker for partiet er innstramning av dagens abortlov, kamp mot retten til likekjønnet ekteskap, og sterkere støtte til Israel i Midtøsten-konflikten. Ved stortingsvalget 2017 stilte Verdipartiet med liste bare i Rogaland fylke. Der fikk partiet 148 av i alt over 174 000 stemmer, det vil si mindre enn 0,1 prosent av det totale antallet. Ved stortingsvalget 2021 stilte partiet på Alliansens liste i Telemark valgkrets. Listen fikk 107 stemmer i fylket, 0,1 % oppslutning.

Referanser
----------

1. 1 2  «Velkommen til Verdipartiet». *www.verdipartiet.no*. Besøkt 7. april 2022.
2. ↑  «Dagen.no 2.12.2016: *Stifter nytt kristent parti*». Arkivert fra originalen 12. september 2017. Besøkt 12. september 2017.
3. ↑  «Valgresultat for Rogaland». *NRK*. Besøkt 7. april 2022.
4. ↑  «Telemark fylke stortingsvalg 2021». valgresultater.no. Arkivert fra originalen 26. april 2023. Besøkt 26. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Danilovgrad** (serbisk: Даниловград) er en bykommune i den fruktbare elvedalen ved elven Zeta i Montenegro, midt mellom Niksic i nord og Podgorica i sørøst. 

Ostrog-klosteret i fjellet midt mellom Danilovgrad og Niksic.
Nikola I la planene for anleggelsen av Danilovgrad i 1870.
Kommunen har et innbyggertall på 16 523 (2003). Selve byen (tettstedet) har en befolkning på 5 208, og folketallet er økende. Det er 68% montenegrinere og 26% serbere (2003).

Ostrog-klosteret *(Manastir Sveti Vasilije Ostroški)* er et serbisk-ortodoks kloster helt nord i kommunen, nær grensen til Niksic. Det ble grunnlagt på 1600-tallet og er det mest besøkte pilegrimssted i Montenegro.

Historie
--------

På stedet der Danilovgrad ligger, finnes restene av den ur-serbiske byen Gradina, som var en hovedstad i den første serbiske staten. her finnes en rekke bevarte forminner.

Danilovgrad by ble formelt grunnlagt for å være Montenegros hovedstad, planlagt av Kong Nikola I fra 1870. Men etter frigjøringen av Nikšić og Podgorica falt Danilovgrads betydning. Bynavnet ble gitt ved grunnleggelsen til ære for kong Nikola's etterfølger Prins Danilo av Montenegro.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC **·** GeoNames
 |
**Susanne Ledermann** (1928–1943) var en tysk-jødisk jente som ble myrdet i konsentrasjonsleiren Auschwitz under andre verdenskrig. Hun var en av Anne Franks venninner.

Sanne ble født i Berlin, og hennes foreldre var Franz Ledermann og Ilse Citroën-Ledermann. Begge var musikere, og faren var også advokat. Da nazistene tok makten i 1933 flyttet familien til Amsterdam for å unnslippe jødeforfølgelsene. Det var under skolegang i Amsterdam at Sanne møtte Anne Frank og Hanna Goslar og knyttet vennskap til dem. Hun er omtalt en rekke ganger i Anne Franks dagbok.

I juni 1943 ble familien Ledermann arrestert og sendte til transittleiren Westerbork. I november samme år ble de sendt videre til masseutryddelsesleiren Auschwitz i det okkuperte Polen hvor Sanne ble drept like etter ankomst.

Referanser
----------

1. ↑  «Susanne Ledermann». Holocaust Encyclopedia.
2. ↑  «About Susanna Ledermann». Joods Monument.
3. ↑  «Susanne "Sanne" Ledermann». Find a Grave.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
***Microernobius*** er en slekt av små, vedborende borebiller.

Utseende
--------

En liten (ca. 2,5 millimeter), avlang, mørk borebille.

Levevis
-------

De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.

Utbredelse
----------

Arten er beskrevet fra Sør-Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

  

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Infraordenen Bostrichiformia
			* Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
				+ Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **mykborebiller**, Ernobiinae Pic, 1912
						* Slekten ***Microernobius*** Pic, 1951
							+ *Microernobius nigronitidus* Pic, 1951

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
Danmarks Designskole på Holmen
Den gamle campus i Finsens Hospitalets bygninger ved Strandboulevarden  Foto: Katrine12 
**Det Kongelige Danske Kunstakademis Skoler for Arkitektur, Design og Konservering – Designskolen** er en avdeling under Det Kongelige Danske Kunstakademis Skoler for Arkitektur, Design og Konservering og hører til under Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser. Inntil 2011 het skolen **Danmarks Designskole** og lå under Kulturministeriet.

Danmarks Designskole holder til i Philip de Langes Allé 10 på Holmen i København.

Skolen skal sikre dansk designs internasjonale posisjon, fremme dansk konkurranseevne og være med på å sette internasjonale standarder for designutdannelse og designforskning.

Utdannelsene består av en 3-årig grunnutdannelse og en to-årig overbygningsutdannelse. Designutdannelsen er organisert på 8 linjer: Beklædningsdesign, Digital Interaktion, Industriel Design, Keramik- og Glasdesign, Møbel- og Rumdesign, Production Design, Tekstildesign og Visuel Kommunikation. 

Danmarks Designskole er en del av Det nationale Center for Designforskning.

Forskningen ved Det Kongelige Danske Kunstakademis Skoler for Arkitektur, Design og Konservering – Designskolen dekker såvel grunnforskning som anvendt forskning og praksisbasert designforskning. I tillegg kommer kunstnerisk virksomhet som oppfattes som en sentral del av skolens profil.

Historie
--------

Det Kongelige Danske Kunstakademis Skoler for Arkitektur, Design og Konservering – Designskolen kan føre sin historie tilbake til 1875 da Dansk Kvindesamfund stiftet Tegne- og Kunstindustriskolen for Kvinder. 
I 1930 ble Kunsthåndværkerskolen opprettet ved en sammenslutning av Kunstindustrimuseets Håndværkerskole og Det tekniske Selskabs Skolers avdeling for kunstindustrielle fag. I 1934 ble Skolen for Boligindretning grunnlagt. Kunstindustriskolen og Kunsthåndværkerskolen ble endelig fusjonert i 1973 som Skolen for Brugskunst og denne enheten ble fusjonert med Skolen for Boligindretning i 1990 som *Danmarks Designskole*. 2. juni 2011 ble Danmarks Designskole så fusjonert med Kunstakademiets Arkitektskole og Kunstakademiets Konservatorskole i Det Kongelige Danske Kunstakademis Skoler for Arkitektur, Design og Konservering.

Rektorer
--------

* 1990–1999 Kjeld Ammundsen
* 1999–2007 Gøsta Knudsen
* 2007–2009 Peter Bysted
* 2009–2011 Anne-Louise Sommer (konstituert)

Referanser
----------

1. ↑  «Skolens historie». Danmarks Designskole. Arkivert fra originalen 19. juli 2011.

Litteratur
----------

* Erik Krogh, Per Borre & Frank Holgersen, *Danmarks Designskole 1875-2000 : 125 years – 125 designers*, Danmarks Designskole, 2000. ISBN 87-985478-2-8.

Eksterne lenker
---------------

* Det Kongelige Danske Kunstakademis Skoler for Arkitektur, Design og Konservering – Designskolens hjemmside

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |

Portal: Danmark
**Şevkefza Sultan**, opprinnelig *Vilma Zaurum* (osmantyrkisk: شوق افزا قادین; født 12. desember 1823 i Poti i Georgia, død 17. september 1889 i Çırağanpalasset i Ortaköy i Istanbul i Det osmanske rike) var en validesultan i Det osmanske rike under sin sønn sultan Murad V fra 30. mai 1876 til 31. august 1876.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun var født i havnebyen Poti i Georgia og het Vilma Zaurum, og var den adelige Mehmed Bey Zaurums og hans hustru Cemile Hanıms datter. Hun hadde en søster, Laleru Hanım.

Så ble hun som syvåring offer for slavehandelen. Hun kom til det keiserlige osmanske harem som slavekonkubine til sultan Abd ül-Mecid I i 1839, der hun som sed var konverterte til islam og fikk et persisk navn, *Şevkefza* ('den som oppmuntrer'). Til å begynne var hun danserinne i syv eller åtte år. Hun ble *ikbal* og ble forfremmet til *kadin*, hustru, i 1843. 

Hun var sultanens fjerdehustru. Den britiske ambassadøren, Charles White, som informerte seg om sultanens hustru gjennom kvinner som hadde truffet henne, var blitt informert om at hun var den vakreste av sultanens hustruer, men angivelig også den minst talentfulle.

### Validesudan

Da hennes sønn i mai 1876 besteg tronen utnevnte han hennes tilhenger Damat Nuri Pasha til Lord Pasha. Şevkefza og Damat konfiskerte siden all den formue i gullmynt og juveler som var blitt gjemt unna i haremet av den tidligere sultanen og validesultanen. 

Hennes sønn ble på grunn av påstått styringsudyktighet avsatt i august 1876, etter bare 93 dager, til fordel for sin yngre halvbror. Hun skal aldri ha akseptert hans avsettelse, men oppmuntret ham til å støtte et kupp som i 1877 ble planlagt for å gjeninnsette ham, men lyktes ikke å overtale ham til å godkjenne planene snart nok. Dermed slo forsøket feil.

Referanser
----------

1. ↑  Charles White (1846). Three years in Constantinople; or, Domestic manners of the Turks in 1844. London, H. Colburn
2. ↑  Fanny Davis (1986). The Ottoman Lady: A Social History from 1718 to 1918. Greenwood Publishing Group. p. 12. ISBN 978-0-313-24811-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** WikiTree
 |
**María Mendoza de Baratta** (1890–1978) var en salvadoransk komponist, pianist, musikkviter og folklorist. Hun brukte pseudonymet *Yara Maya*, til ære for sin innfødte bestemor. Hun regnes for å være den første akademiker innen salvadoransk folklore. I byen Salcotitán er det et museum til hennes ære.

Biografi
--------

María de Baratta ble født i San Salvador som datter av Dr. José Ángel Mendoza  og María García de Mendoza, som var en anerkjent pianist. Moren var hennes første lærer; hun fikk også undervisning i musikkteori av Agustín Solórzano. Hun fortsatte sin utdannelse ved landets konservatori. Mellom 1926 og 1938 hadde Baratta en internasjonal karriere i USA og Europa. Hun representerte El Salvador i flere amerikanske folklore kongresser. Hun var medlem av Ateneo de El Salvador, det salvadoranske historieakademiet og American Women's Union. I 1962 ble hun kåret til Woman of the Americas i New York. 

  

Han komponerte 14 musikalske verk og 25 folkloristiske stiliseringer om urfolkstemaer, hvorav bare noen få ble publisert. Blant dem er "Canto al Sol", "Ofrenda de la Escogido", "Los Tecomatillos", "Nahualismo", "El Teocalli" (ballett), "Hieratic Procession", "Danza del Incenso", "El Cancionero de la jarra verde" og hans "Cuzcatlán Típico" (1951). Denne publikasjonen, "Cuzcatlant Typical", er en av de første og mest detaljerte skriftlige og fotografiske registreringene av musikken til noen urfolk i El Salvador.

I "Cuzcatlán Típico" bruker Baratta støttende begreper som "folkway", brukt til å referere til festivaler, skikker, ritualer og seremonier til et urfolk. I tillegg bruker den også "folkvise" for å referere til en populære sangbok til en etnisk gruppe. Undertittelen på denne publikasjonen "Cuzcatlán Típico: Essay on the ethnophony of El Salvador: Folklore, Folkwisa and Folkway" bruker disse tre begrepene for å dykke inn i disse temaene.

Referanser
----------

1. 1 2   Musicalics, Musicalics komponist-ID 484818[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. februar 2020. Besøkt 14. mars 2024.  Både `|dødlenke=` og `|url-status=` er angitt. Kun én av dem skal angis. (hjelp)
4. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
7. ↑  Mal:Cita libro
8. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
***Sammen med deg*** (originaltittel: *He ni zai yi qi*) er en kinesisk musikalsk dramafilm fra 2002 regissert av Chen Kaige. Filmen handler om et vidunderbarn som utviser et usedvanlig stort talent for fiolinspill. Sammen med faren reiser han fra landsbygda til Beijing for å gå i lære hos de beste fiolinlærerne. Han kommer i lære hos den kloke, men eksentriske professor Jiang. Hos ham lærer han at virkelig god musikk kommer fra hjertet, men underveis i opplæringen blir han fristet av andre som ser hans talent som en mulighet til å tjene store penger. De ledende rollene spilles av Tang Yun, Liu Peiqi, Chen Hong og Wang Zhiwen.

Den ble tildelt prisen for fremragende film ved Huabiao Awards (sammen med flere filmer).

Referanser
----------

1. ↑  «Together (2002) | MUBI» **(engelsk)**. Besøkt 9. april 2024.
2. ↑  Ebert, Roger. «Together movie review & film summary (2003) | Roger Ebert» **(engelsk)**. Besøkt 9. april 2024.
3. ↑  «Huabiao Film Awards (2003)». *IMDb*. Besøkt 9. april 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Viale Bligny** er en kommersiell gate i sentrum av Milano, der Università Commerciale Luigi Bocconi ligger. Den er 1000 meter lang og fører til Viale Sabotino og Corso Italia, oppkalt etter slottet Bligny i Champagne. Viale Bligny er en handlegate i sentrum av den italienske byen Milano. Gaten regnes som en av Milanos luksusgater, med mange fasjonable restauranter. Viale Bligny er ikke langt unna Quadronno-distriktet, som i 2024 ble rangert som det fjerde dyreste distriktet i hele Italia.

I Viale Bligny hadde kunstneren Maurizio Cattelan et atelier der han skapte mange av sine mest kjente verk. Maleren Lucio Fontana bodde i Viale Bligny og skapte mange av sine malerier under sine besøk på "Bar Gatullo".

Fra Viale Sabotino (Porta Romana) til Via Col di Lana er Viale Bligny en del av Bocconi-distriktet.

Gater i dette området inkluderer Viale Sarfatti, Viale Sabotino og Parco Ravizza, som huset et utendørs kunstgalleri.

Viale Bligny er en internasjonalt anerkjent, motebevisst og LGBTQ+ vennlig gate. Bocconi University var den første i Italia til å opprette kjønnsnøytrale toaletter tilgjengelig fra Viale Bligny. Den er også kjent for sitt gourmettilbud med et mangfoldig utvalg av mat fra hele verden. Restaurantene og barene i området er ganske eksklusive, med aperitiffer som starter på 18 euro og gatekjøkkenmat og hamburger-sandwicher priset til 25 euro. Derfor besøkes gaten ofte av studenter og professorer fra Bocconi Universitys masterprogrammer, mens bachelorstudenter vanligvis foretrekker området rundt Via Ripamonti.

Eiendomsmarkedet
----------------

Prisen for en leilighet varierer fra 7 000 til 10 000 euro per kvadratmeter, og i næringslokaler for restauranter kan prisen for 100 kvadratmeter komme opp i 9 500 euro per måned (ekskl. sameieavgifter).

* Max Mara moteshow inne på Bocconi UniversityMax Mara moteshow inne på Bocconi University
* Bocconi University i Viale BlignyBocconi University i Viale Bligny
* Viale Bligny eller Via Salasco eller via SabotinoViale Bligny eller Via Salasco eller via Sabotino
* Bocconi University CampusBocconi University Campus

Palasser
--------

* Viale Bligny 60, Liberty

Kollektivtransport
------------------

* Trikkeholdeplass for linje 9
* Trikkeholdeplass for rutene 59, 90, 91 og 92.

Referanser
----------

1. ↑  
Viale Bligny apre Ristorante Bommare
**Frederik (Friderich) Oldenburg** (1767–1848) var en dansk-norsk kollegiedeputert. 

Han fødtes i Frederikshald (Halden) som sønn av generalmajor Adam Christopher Oldenburg og Marie Schøller (d. 1770). I 1770 ble han dimittert privat til Sorø Akademi, hvoretter han i de følgende år studerte juss, statskunnskap og historie avsluttende med latinsk-juridisk eksamen i 1790. 

1791 ble han auskultant i Rentekammeret, 1797 sekretær i det *Vestindisk-guineiske Rente- og Generaltoldkammers Kancelli*, 1798 kommitteret og 1811 deputert sammested. 1815–16 var han medlem av *Postkassepensionsdirektionen*, og utnevntes samme år ved kollegienes omdannelse til 1. deputert i Generaltoldkammer- og Kommercekollegiet. Han beholdt stillingen til 1831, hvor han avgikk på grunn av en øyensvakhet. Han fortsatte dog som ekstraordinær assessor i Højesteret (utnevnt i 1821) til sin død.

Titler, utnevnelser og medlemskap
---------------------------------

I 1797 ble han tildelt tittelen hoffjunker, 1798 kammerjunker og 1809 kammerherre. 1803 ble han medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondhjem, i 1813 av Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie. I 1822 ble han og etterkommere opptatt i den danske adelstand, og i 1828 utnevntes han til kommandør av Dannebrog. 

Oldenburg forfattet forskjellige mindre avhandlinger dels af juridisk, dels av historisk-filosofisk innhold. Han etterlot seg et betydelig og verdifullt bibliotek.

10. november 1795 hadde han giftet seg i Frederiksberg kirke med Marie Clarette Benedicte Bastholm (1773–1807), en datter av teologen Christian Bastholm og Ingeborg Rosenstand Goiske. De fikk flere barn sammen.

Referanser
----------

1. 1 2  Bricka, Carl Frederik. «Oldenburg, Frederik (Dansk biografisk Lexikon / XII. Bind. Münch - Peirup)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 2. april 2024.
2. ↑  «Oldenburg» (PDF). *Danmarks Adels Aarbog*: 63. 1946.
**NTNUs Entreprenørskole** (**NSE**) er et toårig masterstudium i teknologi og entreprenørskap ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Hvert kull består av ca. 35 studenter med ulik teknologisk, realfaglig eller samfunnsvitenskapelig bakgrunn som jobber i team for å kommersialisere et teknologi- eller kunnskapsbasert prosjekt.

NSE visjon er å utdanne de beste forretningsutviklerne i verden, og formålet er todelt:

1. Tilby et toppmoderne utdanningsprogram til studenter som søker en karriere innen entreprenørskap og kommersialisering av teknologi.
2. Bidra til kommersialiseringen av ideer fra teknologimiljøet ved NTNU og andre innovasjonsmiljøer.

Det uoffisiell slagordet til studie er "Ikke fordi det er enkelt". Linjeforeningen til studiet er Solan Linjeforening.

Studiet gir sivilingeniørgrad fra Institutt for industriell økonomi og teknologiledelse for studenter med teknologibakgrunn, Master of Science for studenter med realfaglig bakgrunn og Master of Entrepreneurship for studenter med samfunnsvitenskapelig eller humanistisk bakgrunn. 

Noen kjente kommersialiseringsprosjekt fra Entreprenørskolen er Prampack, Verdande Technologies, Stereo Skis og Windflip.

Referanser
----------

1. ↑  «NTNU School of Entrepreneurship». *www.entreprenorskolen.no*. Besøkt 2. april 2024.
2. ↑  «Hjem - Solan er drevet av studenter, for studenter.». *solanlinjeforening.no*. Besøkt 2. april 2024.
3. ↑  «Entreprenørskolen.no».
Et fullsatt Dovrehallen omkring 1930. Fra galleriene fikk publikum ekstra god sikt til scenen. Foto: Thorleif Wardenær / Oslo Museum 
**Dovrehallen** er en tradisjonsrik restaurant, pub og tidligere teaterscene i Storgata 24 i Oslo. Stedet ble opprinnelig åpnet 2. juledag 1900. Det er i ettertid også kjent som fest- og møtelokaler for Det norske Studentersamfund fra 1951 til 1971.

Dovrehallen er oppkalt etter trollkongen Dovregubbens fjellhall og festsal i Henrik Ibsens dramatiske dikt Peer Gynt.

Dovrehallen i Oslo
------------------

Dovrehallen tidlig på 1900-tallet.  Foto: Narve Skarpmoen / Nasjonalbibliotekets bildesamling 
Sceneteppet i Dovrehallen med reklameplakater. Foto: Narve Skarpmoen / Nasjonalbiblioteket 
Dovrehallen i Oslo ble drevet som populært kabaretteater og folkelig skjenkested i Storgata i Oslo sentrum fra 1900 til 1950. Salen var utstyrt med losjer og veggdekorasjoner som passet til navnets tematikk. Teateret bød på revyer og artistopptredener fram til 1941 da det ble skadd av brann. Det var tidvis også filmframvisninger på stedet. 

Fra 1951 ble Dovrehallen oslostudentenes fargerikt dekorerte studentkro og samlingssted for Det norske Studentersamfund. Der var det på 1950- og 60-tallet dans, kroaftener og ulike typer møter og foredrag, ofte i form av livlige debatter på lørdagene. I 1971 flyttet byens studenter til sitt nybygde samlingshus Chateau Neuf på Majorstua i Oslo. 

Det ble da diskotek i Dovrehallen. I andre etasje var det restaurant med fiolin- og klaverunderholdning. Da Alf Tande-Petersen, særlig kjent som programleder i NRK, etablerte flere puber i Norge, kjøpte han også Dovrehallen og åpnet danserestauranten Tandy's Dovrehallen. Den var på 1500 kvadratmeter, hadde tre barer, restaurant og dansegulv. Tandy's gikk konkurs sammen med resten av Tande-Petersens utesteder i 2003.

I dag er Dovrehallen et brunt serveringsted kjent for tradisjonell norsk mat og uformell stemning. Om kvelden er det dans.

Arkitektfirmaet Snøhetta har tatt navn etter kontorets tidligere beliggenhet i etasjen over Dovrehallen, altså som den høyeste toppen på Dovrefjell.

Referanser
----------

1. ↑  «I Dovregubbens hall» – akt 2, scene 6 fra Peer Gynt
2. ↑  Om Dovrehallen i *Den delte byen : fra 1900 til 1948*
3. ↑  lokalhistoriewiki.no om Dovrehallen i Oslo 1900–1950
4. ↑  Studentfest i Dovrehallen i Oslo 1964
5. ↑  Om Tandy's i VG 2002
6. ↑  Aftenposten om konkursen i 2003
7. ↑  Restaurant-anmeldelse emd interiørbilder i Aftenposten 2010 Arkivert 21. november 2011 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Berthelsen, Herman: *På varieté i hovedstaden* i Byminner nr.3-2010, s.12–25

Eksterne lenker
---------------

* Dovrehallen i Oslo (Storgaten bar og nattklubb AS)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Quartiere Quadronno** er en bydel i den italienske byen Milano. Bydelen befinner seg i den sydlige delen av Milanos gamleby. Quadronno-området er et av de dyreste i hele Italia.

Quadronno grenser i øst til Viale Majno og Piazza Cinque Giornate, i vest til Via Senato, Via Visconti di Modrone, Via Sforza og Via Bianca di Savoia og i sør til Viale Beatrice d'Este og Viale Angelo Filippetti.

Quadronno er et nabolag uten moderne boligbygg eller store kjøpesentre.

Eiendomsmarkedet
----------------

Kostnaden for leilighetsbehov fra 12 000 til 15 000 euro per kvadratmeter, selv om noen toppleiligheter er solgt for 25 000 euro per meter; ved utleie kan kostnaden på 80 kvadratmeter komme opp i 3500 euro per måned (eksklusive sameiekostnader).

50-talls ikoniske designpalasser
--------------------------------

* Bosco Verticale (Via Crivelli)
* Palace Galmanini Portaluppi
* Det abstrakte huset (Milano)
* Palace Perogalli
* Palace Malchiodi
* Palace Tre Torri
* Palace Maffezzoli (Milano)
* Via Quadronno (Milano)

Bildegalleri
------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Reisetider
----------

* Duomo: 5 min med bil, 10 min med offentlig transport
* Milano Linate flyplass: 15 minutter med bil, 30 minutter med offentlig transport
* Milano Malpensa flyplass: 50 minutter med bil, 1 time og 20 minutter med offentlig transport
* Sentralstasjonen: 10 minutter med bil, 20 minutter med offentlig transport

Referanser
----------

1. ↑  Quali sono i 10 quartieri più costosi d’Italia: domina Milano, Forbes, 2032
2. ↑  I 10 quartieri più cari d'Italia, Milano domina il podio, Sky Tg24

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* (en)  Quadronno (Milano) hos Wikivoyage
* Quadronno Bag, Bottega Veneta Arkivert 9. mai 2023 hos Wayback Machine.
**Mikael Pernfors** (født 16. juli 1963 i Malmö) er en tidligere profesjonell svensk tennisspiller. 

Pernfors ble profesjonell tennisspiller i 1985 og han vant tre single- og én doubleturnering i løpet av sin tenniskarriere. Han var som best nummer 10 (september 1986) på rankingen over verdens beste mannlige singlespillere og nummer 33 juli 1986) i double). 

Pernfors vant aldri noen Grand Slam-tittel men han var i finale i French Open i 1986, der han tapte for topprankede Ivan Lendl med 6-3, 6-2, 6-4.

Han deltok også på det svenske Davis Cup-laget i årene 1986, 1987 og 1989, han spilte seks Davis Cup-kamper hvorav han vant tre.

Referanser
----------

1. 1 2   ATP website[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Mikael Pernfors – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Mikael Pernfors – ATP-touren Rediger på Wikidata

* (en) Mikael Pernfors – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Mikael Pernfors – Davis-cupen Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Charm Tong** (født 1981 i staten Shan i Burma) er en burmesisk lærer og menneskerettighetsaktivist. Hun mottok i februar 2007 Studentenes Fredspris, som deles ut på ISFIT-festivalen i Trondheim.

Hun tilhører minoritetsgruppen *Shan* i Burma, og vokste opp på en katolsk internatskole på grensen til Thailand. Fra hun ble 16 år gammel har hun arbeidet for menneskerettigheter i Burma. Som 17-åring talte hun til FNs *menneskerettighetskommisjon* i Genève. Som 18-årig deltok hun stiftelsen av *SWAN – Shan Women's Action Network*, og hun har etablert en egen skole for Shan-kvinner. 

Hun har tidligere mottatt *Marie Claire Women of the World Award* i 2004; *The Reebok Human Rights Award* i 2005, og møtte 31. oktober 2005 USAs president George W. Bush for å drøfte undertrykkelsen i hjemlandet. 

I 2007 mottok hun Studentenes fredspris under ISFiT (The International Student Festival in Trondheim).

Referanser
----------

1. ↑  The White House
2. ↑  «Studentenes fredspris til Charm Tong». *web.archive.org*. 7. november 2007. Arkivert fra originalen 7. november 2007. Besøkt 9. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* interpares.ca biografi
| Artikkelen inngår i serien om
**Myndigheter og politikk i Estland** |
| --- |
|  |
| Grunnlov
Presidenten
Statsministeren
Regjering
Parlamentet (Riigikogu)
Høyesterett
Valg: 2015 **·** 2019
Politiske partier
Politikere
Fylker (maakond)
Kommuner
Utenriks- og sikkerhetspolitikk |

**Estlands høyesterett**, estisk: **Riigikohus**, er Estlands øverste domstol. Den ivaretar funksjonen som landets øverste appelldomstol og er dermed den øverste av de tre rettsinstansene i det estiske domstolsvesenet. *Riigikohus* er også forfatningsdomstol og har lovprøvingsrett med anledning til å prøve om nye lover og anvendelsen av eksisterende loverer i overensstemmelse med Estlands grunnlov.

*Riigikohus*, Estlands høyesterett.
Estlands høyesterett ledes av en høyesterettsjustitiarius. Domstolen har 18 ordinære høyesterettsdommere. Den er inndelt i fire kamre for henholdsvis sivilrett, forvaltningsrett, strafferett og forfatningsrett. Hver høyesterettsdommer tilhører et av kamrene for sivilrett, forvaltningsrett eller strafferett. Kammeret for sivilrett har sju dommere, det for strafferett seks dommere og det for forvaltningsrett fem dommere. Kammeret for forfatningsrett utgjøres av dommere fra de øvrige kamrene. Domstolen kan også sitte samlet og kan nedsette kamre *ad hoc* om nødvendig.

Estlands høyesterett ble etablert ved lov av 21. oktober 1919 og hadde sitt første møte 14. januar 1920. Ved Sovjetunionens okkupasjon av Estland i 1940 ble domstolens arbeid avbrutt. Flere av dommerne ble arrestert og drept. Domstolen ble avskaffet av sovjetiske myndigheter i desember 1940. Etter gjenopprettelsen av den selvstendige republikken Estland ble *Riigikohus* nedfelt i grunnloven av 1992. Estlands høyesterett holdt sin første sesjon etter den nye grunnloven 27. mai 1993.

*Riigikohus* har sete i Tartu.

Høyesterettsjustitiarier
------------------------

* Kaarel Parts (1919–1940)
* Rait Maruste (1992–1998)
* Uno Lõhmus (1998–2004)
* Märt Rask (2004–2013)
* Priit Pikamäe (2013–)

Eksterne lenker
---------------

* (engelsk) Supreme Court of Estonia - Rettens engelske nettsider. Arkivert 15. mars 2009 hos Wayback Machine.

Portal: Estland
Helleland kirke
**Helleland prestegjeld** tilhørende Dalane prosti. Det omfattet sogn i Eigersund kommune i Rogaland fylke, og hovedkirken var Helleland kirke.

Hellelands kirkesogn er nå en del av Eigersund kirkelige fellesråd, og underlagt Dalane prosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Hellilands sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Helleland prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Helleland med Heskestad og Bjerkreim annekssogn.

Prestegjeldet er i 1620 oppført i Graagaas som *Helleland Præstegjeld* under Dalernes Prouistij, tilhørende Stavanger stift. Ved kgl.res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.

Ved kgl.res. av 31. januar 1820 ble Heskestad sogn overført til Lund prestegjeld.

Prestegjeldet inngikk i det nye Stavanger bispedømme fra 1. januar 1925.

I 1988 besluttet Kirkedepartementet en omfattende revisjon av kirkesogn og prestegjeld i Dalane prosti, med det formål å få samsvar mellom prestegjeld og kommuner. Således ble Ogna sogn overført fra Eigersund til Hå prestegjeld. Helleland sognekall ble avviklet og dets hovedsogn Helleland overført til Eigersund, mens annekssognet Bjerkreim ble eget sognekall.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1915). *Norske Gaardnavne*. Fabritius. s. 65.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 66.
3. 1 2  Prestegjeld og sogn i Rogaland, arkivverket.no
4. ↑  Lassen, P.B. (Paul Brodahl) (1883). *Beretning om Stiftsstaden Christianssand*. no: Grøntoft. s. 89-90.
5. ↑  *Stavanger 1125-1425-1925*. Dreyer. 1925. s. 84.
6. ↑  *Helleland før og nå*. Commentum. 2020. s. 173. ISBN 9788284161587.
7. ↑  «Dagbladet Rogaland 1987.08.22». Norge;Rogaland;;Stavanger;;;;. 22. august 1987. s. 6.
**Nimb Hotel** er et av Københavns luksushoteller som er tildelt fem stjerner. Det har adresse på Bernstorffsgade 5 og eies og drives av Tivoli. Hotellet tilbyr 38 værelser & suiter, fire restauranter, to barer samt møte- og evenementfasiliteter. Kokken Thomas Herman drev restauranten Herman i Nimb, som hadde én stjerne i *Michelinguiden*.

Historie
--------

Nimb åpnet i 1909 i forbindelse med at det nybyggede maurisk-inspirerte palasset i Tivoli slo dørene opp som «Bazaar», med utstillinger av blant annet kunsthåndverk. Forpakterne Vilhelm og Louise Nimb hadde etablert seg som noen av byens ledende restauratører, og hadde allerede overtatt deres første Tivoli-restaurant ved Tivolisøen i 1877, nemlig DIVAN 2, som på folkemunne raskt kom til å hete «Nimbs Terrasse». I dag heter den Nimb Gemyse.

Etter åpningen i 1909 etablerte restaurant Nimb seg raskt som Danmarks ledende spisested. Louise Nimb sørget for at hennes døtre, Henriette og Serina, tok aktiv del i familievirksomheten. Henriette ble kjøkkensjef, og Serina ble oldfrue og sørget for at huset var i orden. I 1920-årene holdt det unge, festglade borgerskapet til på Nimb, og i 1930-årene gjorde Statsradiofonien Nimb landskjent med sendinger med dansemusikk.

I 2008 slo Nimb dørene opp etter en gjennomgripende renovering og tilbød nå både hotell, restaurant, bar og konferansefasiliteter.

I 2015 ble Nimb Hotel kåret til «Hotel of The Year» blant 520 hoteller i 82 land i nettverket Small Luxury Hotels of the World. Det ble også nevnt blant verdens beste hoteller 2020 av tidsskriftet *Condé Nast Traveller*.

I november 2017 innviet Nimb en ny fløy og utvidet hotellet med 21 værelser og suiter. Utvidelsen er på i alt 2000 m2. På toppen av Nimb Hotel åpnet en terrasse med svømmebasseng og bar i 2018. Arkitekten bak tilbygget er Pei Cobb Freed & Partners.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Om hotellet». Arkivert fra originalen 16. februar 2015. Besøkt 4. januar 2020.
3. ↑
**Sandholmane, Øysteinen og Hesjetå naturreservat** består av noen holmar og skjær mellom øyene Fedje og Radøy. Naturreservatet ligger i Alver kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Det har vært lite hekking i området i lengre tid ifølge forvaltningsplanen fra 2015.

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 2. april 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Sandholmane, Øysteinen og Hesjetå naturreservat, Radøy kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 2. april 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. 200. Besøkt 2. april 2024.
**Hu Jia** (kinesisk: 胡佳, pinyin: *Hú Jiā*, født 25. juli 1973 i Beijing i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk aktivist og dissident. Han har vært aktiv i den kinesiske demokratibevegelsen, miljøbevegelsen og i arbeidet for hiv-smittedes rettigheter.

Hu Jia konverterte til den tibetanske buddhismen i forbindelse med demonstrasjonene på Den himmelske freds plass i 1989. Hans politiske engasjement startet omkring 1990 og jobbet da i en organisasjon som kjempet for å redde den tibetanske antilopen. I 1996 tok han eksamen i økonomi ved det som nå er Capital University of Economics and Business.

På begynnelsen av 2000-årene engasjerte han seg for hiv-smittedes rettigheter i Henan-provinsen sammen med forfatteren Wang Lixiong og aktivisten Wan Yanhai.

I 2007 satt Hu Jia og hans kone, Zeng Jinyan i husarrest, noe de dokumenterte i en videodokumentar *Fanger i Frihetsbyen.*

Den 27. november 2007 ble Hu Jia arrestert av kinesisk politi etter at han forsvarte en gruppe bønder som protesterte mot landkonfiskeringer. Den 3. april 2008 ble han dømt til tre og et halvt års fengsel. Hu Jia og hans kone har fått en rekke utmerkelser. I 2007 fikk de en pris av den franske avdelingen av Journalister uten grenser for sin aktivisme. Den 21. april 2008 ble Hu Jia æresborger av Paris. I september 2008 ble det kjent at Hu Jia var nominert til Nobels fredspris, men han fikk den ikke. Derimot ble det i oktober 2008 bekjent at han fikk Sakharovprisen.

Den 26. juni 2011 hadde han sonet sin fengselsstraff.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Hu-Jia-Chinese-dissident, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000026937, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 25. juni 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Fängslad för sin kritik», Svenska Dagbladet, 2008-03-28.
5. ↑  Chinese dissident tipped to win Nobel peace prize, The Guardian, 2008-09-24.
6. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
Peter Lacy.
**Peter Lacy**, også kjent som **Peter von Lacy** eller **Pjotr Petrovitsj Lassi**, (født 26. september 1678 ved Limerick i Irland, død 19. april 1751 i Riga) var en irsk-russisk offiser fra Limerick i Irland, og senere general og adelsmann i tjeneste hos tsaren i Russland. Han var formelt guvernør for det russiske Guvernementet Livland 1727–1751.

Biografi
--------

Han var en stund i Frankrike fra oktober 1691, men forlot Ludvig XIVs solkeiserdømme til fordel for militær tjeneste i Østerrike. I østerriksk tjeneste i Russland fra 1697, med slaget ved Narva og feltoperasjoner i Livland, ble han skadet under den store nordiske krig mot Sverige og forfremmet til oberst. Året etter ledet han en brigade mot svenskene i slaget ved Poltava, og tok tjeneste hos prins Anikita Repnin, som var guvernør i Livland. Lacy var blant de første som inntok Riga, og ble i 1712 kommandør på borgen i byen. I 1719 var han med marinestyrken til Fjodor Apraksin, og gikk i land og ødela svenske våpenarsenaler og -fabrikker ved Umeå. 

i 1726 ble Lacy øverstkommanderende i Livland etter Repnin, og tre år senere guvernør i provinsen. Her ble han kjent med grevinnen av Kurland, den senere tsarina Anna av Russland, som gjorde Lacy til øverstkommanderende. Han beseiret polakkene i Den polske tronfølgekrig i 1734, og han ble russisk øverstkommanderende i den russisk-tyrkiske krig fra 1736. Etter seieren over tyrkerne 1739 tok han igjen aktivt opp guvernørposten i Livland.

Peter Lacy var igjen øverstkommanderende under den russisk-svenske krig, vant en knusende seier over svenskene ved Villmanstrand i august 1741, og erobret i praksis hele det sørlige Finland året etterpå. Etter dette forble han aktiv guvernør og øverstkommanderende i Livland til sin død i Riga 19. april 1751.

Referanser
----------

1. ↑   bok, books.google.fr, besøkt 28. januar 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *A ja O Taskuteatmik Eesti*, utgitt av forlaget Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2007, side 127.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Peter von Lacy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Dictionary of Irish Biography **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Samling av forskjellige sorter tacos
**Taco** er en tradisjonell meksikansk matrett som består av en rullet og foldet mais-tortilla fylt med krydret kjøtt og diverse grønnsaker, og retten kan også lages vegetarisk.

Etymologi
---------

Ifølge Real Academia Española betyr ordet *taco* en plugg (rullet papir brukt for å tette et hull).

Taco i Norge
------------

Taco i skjell, en variant av tex-mex-mat som ikke spises i Mexico.Taco smaker som rumpa til bestefar….. kryddersaus og skjell var å se i Norge fra rundt 1965, og var opprinnelig importert av kjøpmannen Allert Middelthon, i håp om å tilfredsstille amerikanere som besøkte Stavanger for å lete etter olje i Nordsjøen. Den «norske» tacoen er hovedsakelig basert på tex-mex-tacoen som ble introdusert her, og fortsetter å være mest populær, selv om mer autentiske oppskrifter og matvarer er introdusert siden.

Norge er landet som spiser mest meksikansk mat per innbygger etter Mexico. Opplysningskontoret for frukt og grønt hevdet i 2021 at over halvparten av alle nordmenn spiser taco minst en gang i måneden. Ifølge Ipsos i 2018 spiste 12,6% av nordmenn taco hver fredag, en aktivitet som er omtalt som «fredagstaco». Begrepet «fredagstaco» blir også brukt i markedsføring av dagligvarekjeder.

Vanlige ingredienser i taco

Meksikansk taco
---------------

En taco er normalt servert på en flat tortilla (*maislefse*) som har blitt varmet opp på en såkalt *comalovn*; siden tortillaen fremdeles er myk, kan den foldes eller rulles for å gjøre det lettere å spise den. En annen tradisjonell variant er *taco dorado* (fritert taco), hvor en fylt tortilla blir rullet sammen og fritert til den er sprø.

Utenfor Mexico
--------------

Taco har blitt en populær matrett utenfor Mexico. En av de mest kjente variantene er i skjell, noe som ikke er vanlig i Mexico.

Se også
-------

* Meksikansk mat
* Guacamole

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Njarga, Berit B. (22. oktober 2021). «Fredagstaco med en vri?». *vi.no* **(norsk)**. Besøkt 1. januar 2022.
3. 1 2 3  «Hvordan ble nordmenn så glade i taco? | KIWI». *kiwi.no*. Besøkt 1. januar 2022.
4. ↑  «Taco består som kosemat i helgene | Opplysningskontoret for frukt og grønt». *kommunikasjon.ntb.no* **(norsk)**. Besøkt 1. januar 2022.
5. ↑  Bartolomei, Rita Tvede (21. september 2018). «Norske Spisefakta 2018: Frokost hver dag – taco hver fredag». Ipsos. Besøkt 1. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Møkstra-Grøningane naturreservat** består av en holme sørøst for Møkster i Austevoll kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Registrerte hekkende arter i 2014 (6. juli)

* Svartbak 17 par.

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 29. mars 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Møkstra-Grøningane naturreservat, Austevoll kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 29. mars 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. 150. Besøkt 29. mars 2024.
**KDS Bergen**, forkortet for Kommandeur der Sipo und SD Bergen, var en enhet av det tyske sikkerhetspolitiet og SD (Sicherheitspolizei und Sicherheitsdienst) som opererte under andre verdenskrig fra 1940 til 1945. Dets hovedområde omfattet Hordaland og Sogn og Fjordane, med lokale tjenestesteder spredt i regionen.I tillegg var det KDS-avdelinger i byene Stavanger, Trondheim og Tromsø, hver ledet av en Kommandeur der Sipo und SD (tjenestestedets navn), forkortet KdS (tjenestested).

Sipo-distriktet i Bergen hadde ansvaret for å overvåke og kontrollere området, spesielt med tanke på aktiviteter knyttet til flyktninger, agenter, og spionsendere som opererte langs vestlandskysten. Produksjonen av aluminium i Årdal førte også til økt fokus på utenlandske arbeidere og krigsfanger i området.

Ledelse
-------

**Kommandører:**

1. Gerhard Friedrich Flesch (april 1940 – høsten 1941)
2. Hans Wilhelm Blomberg (oktober 1941 – våren 1944)
3. Ernst Weimann (våren 1944 – kapitulasjonen)

Gestapo
-------

Gestapo hadde sitt hovedkvarter i Veiten 3, en betydelig murbygning i Bergen. Under andre verdenskrig var dette stedet beryktet som et tortursenter, og flere fanger begikk selvmord der. Ledere inkluderte Hans Hartung, Georg Müller og Walter Küper.

### Lokale tjenestesteder (Aussendienststellen)

KDS Bergen hadde lokale tjenestesteder i byer som Odda, Høyanger, Årdalstangen og Florø. Disse tjenestestedene var ansvarlige for å implementere den tyske okkupasjonskontrollen og forfølge eventuelle anti-nazistiske eller motstandsaktiviteter i deres respektive områder.

**Ledere av Aussendienststellen:**

* Odda: Sebastian Vogl
* Høyanger: Helmut Klotzer
* Årdalstangen: Berbert Beier
* Florø: Helmut Holtzer

KDS Bergen spilte en betydelig rolle i den tyske okkupasjonen av Vestlandsregionen under andre verdenskrig. Etter krigen ble flere av lederne stilt for retten for krigsforbrytelser, og deres handlinger ble grundig etterforsket.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Nøkleby, Berit (2003). *Gestapo : tysk politi i Norge 1940-45*. Aschehoug. ISBN 8203227880.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Nøyaktighet:** Spesifikasjonene ser ikke ut til å stemme med eksterne nettsteders

**Honda SFX** er en scooter med luftkjølt, 2-taktsmotor på 50 cm³. Den ble produsert av Honda mellom 1996–2004.
SFX var en av de mest solgte i klassen i Norge i 2001.

Motor
-----

Honda SFX er en av de kraftigste, originale 50 cm³-scooterne. Motoren har litt større effekt enn andre mopeder, standardutgaven har 5,2 HK mens Sport har 5,6. Den veier dessuten lite og har en lav dreving slik at den får en god akselerasjon. Sportsversjonen yter 5,4 hk ved 7 000 o/min og 5,8 Nm ved 6 500 o/min. Originalt gjør den 55-65 km/t på flatmark såvel som oppover.

Utseende
--------

* **1996 – 1997:** Hovedlykta satt foran styret. Felgene hadde "eike"-aktig utseende.
* **1998 – 2004:** I 1998 ble hovedlykta flyttet til snuta på scooteren. Felger med litt annerledes utseende. Ellers mindre endringer som speilfeste og nye blinklysfester.

Fram til 1999 kom den i mange forskjellige farger som f.eks gul, rød, blå mm. Fra 2000 ble den tilbudt i tre farger: sølv, svart og blå. Den kom også i en "Repsol"-utgave.

Teknisk info
------------

* Lengde: 1215 mm
* Bredde: 755 mm
* Høyde: 1160 mm
* Vekt: 72 kg
* Boring x slaglengde: 39 x 41,4 mm
* Effekt: 5,2 HK (Sport: 5,6)
* Bensintank: 6 liter
* Bremser: Skivebrems foran, trommelbrems bak
* Starter: Elektrisk/kick