recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Funny Boys** (etabert 1932 i Oslo, nedlagt 1939) var et norsk jazzorkester, kjent som et av datidens mest populære.

Det besto av en kvartett som spilte på Skansen og Røde Mølle. Bandet bestod den til 1939 og spilte på Skansen, Merkur, Dronningen og Kaba. Funny Boys ble ledet av Willie Vieth fra 1934 til 1940.

Foruten å gi ut *Tiger rag*/*Cocktail* (Odeon, 1938) turnerte de også Sveits, Østerrike og Ungarn. I februar 1938 akkompagnerte de verdenskvartetten Mills Brothers i Universitetets Aula.

Deres musikk er å finne på *Jazz in Norway, 1920-1940* (Norsk jazzarkiv, 2001).

Medlemmer
---------

* Øivind Bergh saksofon og bass,
* Karl Engstrøm klarinett,
* Gunnar Sønstevold piano og trombone,
* Svein Øvergaard trommer (1932–34),
* Finn Westbye gitar og saksofon (erstattet Bergh),
* Willie Vieth, trompet

* Gunnar Sønstevold (1912–91) Gunnar Sønstevold (1912–91)
* Øyvind Bergh (1909–87) Øyvind Bergh (1909–87)
* Svein Øvergaard (1912–86) Svein Øvergaard (1912–86)
* Finn Westbye (1914–94)  Finn Westbye (1914–94)

Referanser
----------

1. ↑  Jazz i Norge 1920-1940 fra Norsk jazzarkiv
2. ↑  Bergh, Johs. (1932-2001) (1996). *Jazz tenor saxophone in Norway 1917-1959*. [Oslo]: Norwegian Jazz Archives. s. 85. ISBN 8290727054.

Eksterne lenker
---------------

* omtale og bilder fra Norsk Musikkinformasjon

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Parc de la Villette
**Parc de la Villette** er en park i bydelen La Villette i 19. arrondissement i det nordlige Paris.

På det området der parken ligger, lå tidligere de store slakteriene i La Villette, som forsynte byen med ferskt kjøtt. på 1960-tallet ble det bygd et nytt, stort slakteri her, men utviklinga i kjøle- og fryseteknikker gjorde anlegget mindre tjenlig, og slakteriene flytta ut av byen.

Parken, som åpna i 1986, er tegnet av den sveitsiske arkitekten Bernhard Tschumi og regnes som et viktig post-modernistisk verk. Den har en rekke attraksjoner, bl.a.:

* Cité des sciences et de l'industrie
* Cité de la musique
* Konserthallen Zénith
* Ubåten *Argonaute*
* Musikkfestival Villette Sonique

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Parc de la Villette – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Parc de la Villette – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Park de la Villette www.parisdigest.com
* Bilder fra Park de la Villette

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Williams Santamaría Valdera** (født 5. august 1962 i Lambayeque i Peru, død 30. april 2021 i Callao) var en peruansk politiker. Han var borgermester i distriktet Mi Perú.

Biografi
--------

Santamaría var sønn av Toribio Santamaría Chapoñán og Santos Manuela Baldera Chapoñán. Han studerte bedriftsadministrasjon og tekniske fag i Lima.

Han stilte - uten suksess - som kandidat til Perus kongress i provinsen Callao. I 2014 ble han medlem av Ventanillas distriktsråd og året etter prøvde han og bli valgt til borgermester i Mi Perú. Han lyktes først ved sitt annet forsøk, i 2018, og tiltrådte 19. januar 2019.

Santamaría døde av covid-19 i Callao den 30. april 2021.

Referanser
----------

1. 1 2   www.facebook.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   rpp.pe[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Fallece el alcalde de Mi Perú, Williams Santamaría, tras contraer la Covid-19». *Exitosa* **(spansk)**. 30. april 2021.
4. ↑  «Agustin Williams Santamaría Valdera». *Infogob* **(spansk)**.
5. ↑  «Falleció el alcalde de Mi Perú, Williams Santamaria, a causa de la COVID-19». *RPP Noticias* **(spansk)**. 30. april 2021.
**Ridabu skole**, tidligere **Kirkekretsen skole**, er en barneskole grunnlagt i 1954 ved tettstedet Ridabu i Hamar kommune rundt fem kilometer øst for Hamar sentrum i Innlandet. Skolen har rundt 260 elever og 41 ansatte hvor Per Stai er rektor. Både Vang kirke og Toneheim folkehøgskole er naboer til Ridabu skole, som også har et nærmiljø spekket med historie og kultur ved at det i nærheten finnes flere gravhauger fra vikingtiden. I gangavstand til skolen ligger også Åker gård og Åkersvika naturreservat samt flere større gårder med referanser langt bakover i historien.

Skolen har i senere tid hatt stor pågang av nye elever grunnet utbyggingen av nye boliger på Ridabu i skolens umiddelbare nærhet, noe som førte til at det etter tusenårsskiftet ble påbegynt rehabilitering og utbygging av det eksisterende bygningsarealet ved skolen. Dette arbeidet ble fullført i januar 2002, noe som gjør at skolen i dag framstår som en ny og funksjonell skole. Ridabu skole består av de tre bygningene *paviljongen* (opprinnelig fra 1954), *hovedbygningen* (opprinnelig fra 1956) samt *gymnastikkbygget* (opprinnelig fra 1970).

Skolens satsingsområder er musikk, uteskole og matematikk. Ridabu skole har ved flere anledninger engasjert seg i større skoleutviklingsprosjekt, og har utviklet en egen modell for skolevurdering og brukermedvirkning. Med bakgrunn i skolens satsing på matematikkfaget og sin modell for skolevurdering, fikk Ridabu skole status som bonusskole høsten 2003.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om skolen hos Hamar kommune.no
* Bilder av skolen hos Hedmarksmuseets fotoarkiv.no
* Flyfoto av skolen hos Hedmarkenkart.no

| * v
* d
* r
Utdanning i Hamar |
| --- |
| **Høyere utdanning:** | Høgskolen i Innlandet | Hamars kommunevåpen |
| **Folkehøgskoler:** | Hedmarktoppen folkehøyskole **·** Toneheim Folkehøgskole |
| **Videregående skoler:** | Hamar katedralskole **·** Storhamar videregående skole |
| **Ungdomsskoler:** | Ajer ungdomsskole **·** Børstad ungdomsskole **·** Ener ungdomsskole |
| **Barneskoler:** | Greveløkka skole **·** Ingeberg skole **·** Lovisenberg skole **·** Lunden skole **·** Prestrud skole **·** Ridabu skole **·** Rollsløkken skole **·** Solvang skole **·** Storhamar skole |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Ridderrennet** er et skirenn for utøvere med syns-, bevegelseshemning eller annet handikapp. Ridderrennet avholdes på Beitostølen i Oppland hvert år i slutten av mars måned som en del av den internasjonale Ridderuka. Den blinde plateartisten og helsesportsentusiasten Erling Stordahl innstiftet rennet. Det første rennet ble arrangert 12. april 1964. Alt i 1962 startet Stordahl med et skikurs for blinde. I 1968 ble det for første gang arrangert Ridderuke.

Arrangementet har inspirert andre nasjoner, nylig har også Kina opprettet sin egen ridderuke.

Ridderrennet ble tildelt «Årets hederspris» for idrettsåret 2013 på Idrettsgallaen 2014.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 11. april 1964
2. ↑  *Aftenposten*, 5. mars 1968
3. ↑  Her er årets idrettsgalla-vinnere. dagbladet.no (4. januar 2014)

Litteratur
----------

Børre Aa. Lund (1978). *Beitostølen : Fra Ridderrenn til helsesportsenter*. Oslo: Cappelen. ISBN 8202041759.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Idrettsgallaens hederspris |
| --- |
| 
* 2001: Arne Haukvik
* 2002: Nils Arne Eggen
* 2003: Rolf Sæterdal
* 2004: Per Jorsett og Knut Bjørnsen
* 2006: Stein Johnson
* 2007: Kjetil André Aamodt
* 2008: Grete Waitz
* 2009: Per Ravn Omdal
* 2010: Thor Ole Rimejorde
* 2011: H. M. Kong Harald
* 2012: Norway Cup
* 2013: Hjalmar Andersen og Knut Johannesen
* 2014: Ridderrennet
* 2015: Johann Olav Koss (Right To Play) og Atle Vårvik (MOT)
* 2016: Hege Riise
* 2017: Gerhard Heiberg
* 2018: Egil Olsen
* 2019: Marit Bjørgen og Ole Einar Bjørndalen
* 2020: Suzann Pettersen
* 2021: Rune Andersen
* 2022: Karen Espelund
* 2023: Marit Breivik

 |
Ordenskjedet om halsen på Floris van Egmont viser at han er ridder av Det gylne skinn. Ukjent nederlandsk kunstner, ca. 1520–30
**Ridder** er en ofte benyttet betegnelse på medlemmer i eller en grad innen en orden. Betegnelsen stammer fra middelalderens riddere og ridderskap.

De første sekulære ordener innstiftet av regjerende fyrster, som Hosebåndsordenen (1348), Annunziataordenen (1362), Ordenen det gylne skinn (1430) eller Elefantordenen (1457), har kun én klasse der medlemmene betegnes som *riddere*. Senere er det etter mønster av disse kommet til nye ordener av samme type. I snever forstand utgjør disse de egentlige ridderordener. Medlemskap i slike ordener kunne være forbeholdt adelige eller medføre opphøyelse i adelsstanden for nyutnevnte medlemmer.

I Danmark er betegnelse «blå ridder» brukt om en ridder av Elefantordenen og «hvit ridder» om en storkorsridder av Dannebrogordenen.

I nyere fortjenstordener er *ridder* betegnelsen for en grad innen en orden med flere trinn, da som regel ordenens laveste trinn. I særdeleshet gjelder dette i ordener som er organisert etter mønster av den franske Æreslegionen. Slike ordener har ofte fem grader, som med utgangspunkt i Æreslegionens trinn betegnes som:

* storkors (fransk: *grand-croix*)
* storoffiser (fransk: *grand officier*)
* kommandør (fransk: *commandeur*)
* offiser (fransk: *officier*)
* ridder (fransk: *chevalier*)

Betegnelsen *ridder* er i disse ordenene ikke begrenset til adelige og utnevnelse til ridderklassen av slike ordener medfører som regel heller ikke tildeling av adelskap.

I noen lands ordener er riddergraden delt i to klasser, den høyere klasse gjerne omtalt som *ridder av 1. klasse* og under denne *ridder* eller *ridder av 2. klasse*. Dette gjelder i de to norske ordenene, St. Olavs orden og Den kongelige norske fortjenstorden. *Ridder av 1. klasse* tilsvarer da offiser i ordener organisert etter mønster av Æreslegionen.

Forkortelsen R benyttes ofte for *ridder*, R\* eller R1 for ridder av 1. klasse og R2 for ridder av 2. klasse.

Se også
-------

* Ridderkors

Kilder
------

* D'Arcy Jonathan Dacre Boulton: *The knights of the crown. The monarchical orders of knighthood in later medieval Europe, 1325–1520*, 2. utgave, Boydell Press, 2000
* «Ordensklasser og -insignier» i Poul Ohm Hieronymussen og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 16f
* Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, to bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Fuping** (kinesisk: 阜平县; pinyin: *Fùpíng Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Baoding i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var i 1999 på 205 648.

Kulturminner
------------

Stedet for grenseområderegjeringen og det militære hovedkvarter for grenseområdet Shanxi-Chahar-Hebei (Jin-Cha-Ji bianqu) (晋察冀边区政府及军区司令部旧址, *Jinchaji bianqu zhengfu ji junqu silingbu jiuzhi*) fra den annen sino-japanske krig ble i 1996 ført opp på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

I storkommunen Chengnanzhuang (城南庄镇) ligger *Shanxi-Chahar-Hebei Border Region Memorial Hall*.

Administrative enheter
----------------------

Fuping består av fire storkommuner og ni kommuner:

* Storkommunen Fuping 阜平镇
* Storkommunen Longquanguan 龙泉关镇
* Storkommunen Pingyang 平阳镇
* Storkommunen Chengnanzhuang 城南庄镇

* Kommunen Dongxiaguan 东下关乡
* Kommunen Wanglinkou 王林口乡
* Kommunen Taiyu 台峪乡
* Kommunen Datai 大台乡
* Kommunen Shijiazhai 史家寨乡
* Kommunen Shawoxiang 砂窝乡
* Kommunen Wuwangkou 吴王口乡
* Kommunen Xiazhuang 下庄乡
* Kommunen Beiguoyuan 北果元乡

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 207 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* (zh-Hans) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fuping County, Hebei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Infoside
* Jin-Cha-Ji bianqu
* Jin-Cha-Ji junqu silingbu jiuzhi
* Shanxi-Chahar-Hebei Border Region Memorial Hall opens[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
July Morning 2007 ved Svartehavet
**July Morning**, på bulgarsk kjent som ***Julaya*** eller ***Dzhulaĭ***, betegner at mennesker samler seg på stranden ved den bulgarske Svartehavskysten om morgenen den 1. juli for å se soloppgangen sammen.

Tradisjonen assosieres med hippiebevegelsen; den sies å ha sin opprinnelse som en protest mot det kommunistiske styre. Soloppgangen skal symbolisere en ny begynnelse, ikke bare på en ny dag eller en ny sommer, men også på en ny og bedre fremtid for deltakerne.

Navnet skal den ha hentet fra sangen «July Morning» av den engelske rockegruppen Uriah Heep, som ble utgitt i 1971. 

Tradisjonen startet som en hippie-samling i Varna i 1980; mange ungdommer reiste fra andre steder i landet – de fleste haiket – den 30. juni for å oppleve soloppgangen den 1. juli. Per 2022 har sammenkomsten funnet sted hvert år siden. Det ble også en tradisjon at «July Morning» ble sunget og spilt.

Etter som årene gikk, kom det til flere og flere ungdommer som ikke hadde noe forhold til tiden med kommunismen, hippiebevegelsen eller Uriah Heeps sang. Det hele artet seg mer å mer som en hvilke som helst annen stor utendørs konsert med diskjockeyer og nye musikalske stilarter.

De som fremdeles holdt fast ved tradisjonen etter hippiene, flyttet i 1989 feiringen til nærheten av Varvara, hvor de (per 2022) fremdeles holder til. Der er det ikke så mange deltagere, men anslagsvis 5000 mennesker pleier å være samlet denne morgenen. Også på klippene ved Kamen Bryag, på østkysten hvor solen først skinner på Bulgaria, feirer man soloppgangen. I perioden 2007–2015 deltok John Lawton, en tidligere vokalist fra Uriah Heep. Også Ken Hensley, som sammen med David Byron skrev «July Morning», har ved flere anledninger vært tilstede 1. juli. Arrangementet er blitt sendt direkte på bulgarsk nasjonal TV.

Soloppgangstreffet har blitt stadig mer populært blant unge, og feiringen av soloppgangen den 1. juli har spredd seg til andre steder langs den bulgarske svartehavskysten, blant annet til Plovdiv. Også langs elvebredder og innsjøer, og på høyder hvor man kan oppleve soloppgangen, har det dukket opp July Morning-arrangementer.

Referanser
----------

1. ↑  AnydayGuide. «July Morning in Bulgaria / July 1, 2022». *AnydayGuide* **(engelsk)**. Besøkt 11. september 2022.
2. ↑  Malcheva, Natalia (30. juni 2016). «Celebrate July morning in Bulgaria». *Bulgaria Travel News* **(engelsk)**. Besøkt 11. september 2022.
3. 1 2  «For Uriah Heep Fans In Former Soviet Bloc, One 'July Morning' Has Lasted 40 Years». *RadioFreeEurope/RadioLiberty* **(engelsk)**. 1. juli 2010. Besøkt 11. september 2022.
4. ↑  «John Lawton - July Morning!!! Bulgaria... (Live at Kamen Bryag)- 2015». *YouTube*. Besøkt 11. september 2022.
**Barbro Gunilla Kristina Brorsson Wolde** (født 15. juli 1939, død 15. april 2015) var en svensk tegner som også skrev barnebøker og i Norge er mest kjent for serien om Emma og en som heter Thomas.

Forfatterskapet rundt Thomas (på svensk *Totte*) var inspirert av hennes sønn (som hun kalte *Peppe*) og startet i 1969 med *Thomas bader* og *Thomas går ut*. Den tiende og siste Thomas-boken utkom i 1973, og het *Thomas kler seg ut*.

De ti bøkene om Emma, den litt eldre storesøsteren til en bror, kom noe senere og var mer inspirert av Wolde selv. I Norge finner vi disse som boken om Emma i barnehage (*dagis*) fra 1976, etterfulgt av Emma må til doktoren i 1977. Senere kom en om tannlegen. Boken *Annerledes Emma og Per* handler om hvordan det er å ikke være helt like. Bøkene ble oversatt til fjorten språk. I engelsk oversettelse het de *Betzy* og *Tommy*, finnene sa *Sanna* og *Teemu*, mens danskene kalte Emma for *Lotte*.

Hun studerte ved Berghs Reklamskola i Stockholm, dernest ved Konstfackskolan fra 1961 til 1965. Hun var datter av Gabriel og Gunnel Brorsson. Wolde døde ved Kalmars länssjukhus etter en tids sykdom.

Referanser
----------

1. ↑   www.babelio.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Svensk kvinnebiografisk leksikon ID GunillaWolde, oppført som Barbro Gunilla Wolde 1939-07-15 — 2015-04-15 Författare, illustratör, besøkt 19. mars 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Library of Congress Authorities, besøkt 8. august 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Gunilla Wolde i Store norske leksikon.
5. ↑  40 år med Totte - tack vare förskolan  Arkivert 10. juni 2015 hos Wayback Machine. hos lararnasnyheter.se den 30. november 2009.
6. ↑  Gunilla Wolde är död i Aftonbladet den 16. april 2015

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Svenskt kvinnobiografiskt lexikon **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Krasukha** (russisk: Красуха - Engelsk: Belladonna eller Deadly Nightshade) er et russisk mobil -, bakkebasert, elektronisk krigføring (EK)-system. Dette systemet er produsert av KRET corporation på forskjellige hjulkjøretøy- plattformer. Krasukhas primære mål er luftbåret radio-elektronikk (for eksempel Uav-er) og luftbårne systemer ledet av radar. Krasukha har flere programmer i de russiske væpnede styrker.

Krasukha-2
----------

Krasukha-2 er beregnet til å jamme AWACS på avstander på opp til 250 kilometer (250 000 m). Krasukha-2 er også i stand til å jamme andre luftbårne radarer, for eksempel radarstyrte missiler. Missilene som er jammet ut, blir deretter gitt en falsk mål som leder dem bort fra den opprinnelige for å sikre at rakettene er ikke lenger en trussel. Krasukha-2 beskytter mobile høyt prioriterte mål, for eksempel 9K720 Iskander SRBM.

Krasukha-4
----------

Krasukha-4 multifunksjonelle bredbånds-jammestasjon er montert på et BAZ-6910-022 fire-akslet-chassis. Som Krasukha-2,er Krasukha-4 motmiddel for AWACS og andre luftbårne radarsystemer. Krasukha-4 har rekkevidde til å effektivt forstyrre satellitter i lav jordbane (LEO), og kan forårsake permanent skade på radio-elektroniske enheter. Bakkebasert radar er også et godt mål for Krasukha-4.

Referanser
----------

1. 1 2  «"Electronic warfare complex "Krasuha-4""». KRET. Arkivert fra originalen 14. juli 2015. Besøkt 4. april 2015.
2. 1 2  «Advanced system to guard Russia from hi-tech surveillance, drone attacks». Russia Today. Besøkt 29. mars 2015.
3. 1 2  «1L269 Krasukha-2». Deagel.com. Besøkt 28. mars 2015.
4. ↑  «KRET has fulfilled the state defense order for the delivery of Krasuha-2». Rostek. Arkivert fra originalen 18. mars 2015. Besøkt 28. mars 2015.
5. ↑  «Krasukha-4». Deagel.com. Besøkt 28. mars 2015.
**Carlos Manuel de Céspedes y Quesada** (født 12. august 1871 i New York City, USA, død 28. mars 1939 i Havanna) ble innsatt av USA som president på Cuba 12. august 1933. Han ble sittende i bare noen uker, til 3, september.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Carlos Manuel de Céspedes d.y. var sønn av Carlos Manuel de Céspedes del Castillo som var svært sentral i den cubanske uavhengighetskrigen mot Spania. Hans mor var Ana María de Quesada y Loinaz. Han ble født i New York, og frem til 1885 ble han utdannet i New York. Han studerte videre i Tyskland og i Frankrike. I Paris avsluttet han med studier i diplomati og internasjonal rett. 

I 1895 flyttet han til Cuba og tok del i den kubanske uavhengighetskrig, og steg i gradene til oberstløytnant. I i 1897 ble han sjef for generalinspeksjonen av mambí og deltok i utarbeidelsen av forfatningen i La Yaya og ble guvernør av provinsen Santiago de Cuba.

Fra 1902 til 1908 var han representant i det kubanske parlament og fra 1909 Cubas ambassadør i Italia, Hellas og Argentina. Fra 1914 var han kubansk ambassadør i USA. I 1915 giftet han seg med italienerinnen Laura Bertini, og de fikk en datter.

### President

Céspedes d.y. gikk inn som president i en situasjon preget av kaos og politisk uro. USA hadde avsatt den brutale diktatoren Gerardo Machado og over alt på Cuba pågikk hevnaksjoner mot Machados tilhengere. 

Nettopp farens heltestatus i den cubanske befolkningen kan ha vært sterkt medvirkende til at USAs president Franklin D. Roosevelt foretrakk å bruke Céspedes d.y. til denne oppgaven. Et annet forhold som også talte til fordel for Céspedes, var at han tilhørte den tverrpolitiske grupperingen ABC Sociedad Revolucionaria som i mange år hadde drevet væpnet motstand mot Machado.

Céspedes d.y. møtte imidlertid verken forståelse eller aksept i sin rolle som president. At en fremmed makt (USA) stod bak hans innsettelse, kom langt mer i forgrunnen hos de sterkt nasjonalistiske cubanerne. Uroen i landet syntes derfor ikke å bli mindre, og presidentperioden til Céspedes d.y. varte derfor i bare 22 dager, fra 12. august til 4. september 1933. Han ble da avsatt i det såkalte «sersjant-opprøret» ledet av sersjant Fulgencio Batista.

### Siste år

Céspedes trakk seg da tilbake fra det politiske liv og hwengav seg til historievitenskap. Den 28. mars 1939 døde han etter et hjerteinfarkt. Han ble begravet på Cementerio Cristóbal Colón.

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=carlos+manuel;n=de+cespedes, oppført som Carlos Manuel de Cespedes[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Carlos Manuel De Cespedes Y Quesada, Find a Grave 149571349, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Foto av Carlos Manuel de Céspedes på latinamericanstudies.org


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Gerardo Machado** | **Cubas 18. president (provisorisk)**(1933–1933) | Etterfølger:**Ramón Grau San Martín (provisorisk)** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Folkeforbundet **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Strasbourgtesene** er betegnelsen på en resolusjon fra Den Røde Faglige Internasjonale (RFI) sin konferanse i Strasbourg i 1928.

RFI var et verdensomspennende forbund av revolusjonære fagforeninger, og arbeidet i tilknytning til Den Kommunistiske Internasjonale, Komintern. Foreningene hadde gjennom 1920-tallet organisert tusener av større og mindre streiker, og i Strasbourgtesene oppsummeres erfaringene fra disse konfliktene. 

Dokumentet streker opp retningslinjer for hvordan det kan føres streikekamp i en situasjon der mye av fagforeningsapparatet er dominert av reformistiske, lite kampvillige krefter. I mellomkrigstida kom Strasbourgtesene til å spille en rolle i striden mellom NKPs og DNAs linjer i norsk fagbevegelse.

På begynnelsen av 1970-tallet ble Strasbourgtesene hentet fram igjen av marxist-leninistene i SUF(m-l) i forbindelse med gjennomføringen av «ville streiker». Dokumentet ble trykket på nytt i hefte-form, publisert av Det Norske Studentersamfund. Strasbourgtesene kom til å spille en rolle ved flere av de «ulovlige» streikene i dette tiåret.

Referanser
----------

1. ↑  Arnstein Hølmebakk: (Side 176 – 178) *Ingen søndagsskole : makt og avmakt i fagbevegelsen*, Norsk Kommuneforbund (2010) ISBN 7242-117-7
2. ↑  Erling Folkvord: (side 69 - 79) *Rødt! På barrikadene for AKP og RV*, Millennium (1998) ISBN 82-517-8931-1

Kilder
------

* *Streik! Om økonomisk og politisk kamp*, Forlaget Oktober, Oslo (1971)
* Einhart Lorenz: *Strasbourgtesene*. Artikkel i PaxLeksikon. Pax Forlag, Oslo (1979)
**Aureliu Ciocoi** (født 5. juni 1968) er en moldovsk diplomat og politiker som var fungerende statsminister i Moldova fra 31. desember 2020 til 6. august 2021. Han var også landets utenriksminister fra 9. november 2020. Han var også utenriksminister i 2019 og før det har han vært Moldovas ambassadør i Tyskland, Danmark, Kina og USA.

Ciocoi ble utnevnt til fungerende statsminister 31. desember 2020 etter at Ion Chicu, som hadde gått av en uke tidligere, nektet å fungere i stillingen fram til en ny regjering var blitt oppnevnt. Dette skjedde en uke etter at den nyvalgte presidenten Maia Sandu hadde tiltrådt. Ciocoi satt i stillingen til etter parlamentsvalget i 2021. Det nyvalgte parlamentet godkjente 6. august 2021 Natalia Gavrilita som ny statsminister.

Biografi
--------

Ciocoi ble født 5. juni 1968 i Moldovas hovedstad Chișinău. Fra 1985 til 1992 studerte han journalistikk og kommunikasjon ved Moldovas statsuniversitet, og senere har han studert ved fakultetet for internasjonale forhold ved Romanias universitet for politikk og offentlig forvaltning i București. Etter Sovjetunionens fall i 1991 arbeidet han som journalist.

Fra 2010 til 2015 var han Moldovas ambassadør i Tyskland og Danmark, og far 2015 til 2017 også i Kina og Vietnam. Han var også en kort periode ambassadør i USA i 2017. Fra 2018 til 2019 var han utenrikspolitisk rådgiver for president Igor Dodon. Fra 9. november 2020 var han utenriksminister, og 31. desember 2020 ble han utnevnt til fungerende statsminister av den nyvalgte presidenten Maia Sandu. Han etterfulgte den avgåtte statsministeren Ion Chicu.

Ciocoi er gift og har ett barn. Han snakker flytende rumensk, russisk, engelsk, tysk og fransk.

Referanser
----------

1. ↑  «Chicu Reshuffles Moldovan Govt Ahead of Presidential Run-Off». BalkanInsight. 9. november 2020.
2. ↑  «Moldovan acting president signs decrees appointing new ambassadors». 19. august 2010. Arkivert fra originalen 8. mars 2012. Besøkt 25. april 2021.
3. ↑  «Government approves ten candidates for ambassador». 8. mars 2012. Arkivert fra originalen 8. mars 2012. Besøkt 25. april 2021.
4. ↑  «Four more Moldovan ambassadors accepted - Moldova Azi». www.azi.md. Arkivert fra originalen 3. mars 2012. Besøkt 25. april 2021.
5. ↑  «UPDATE 1-Moldova president appoints acting prime minister». Reuters. 31. desember 2020.
6. 1 2  «Aureliu Ciocoi, Government of Republic of Moldova». gov.md.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
**Beredskapslovene** er fem lover i Norge som ble foreslått av Einar Gerhardsens andre regjering 25. august 1950, vedtatt av Stortinget og sanksjonert av kong Haakon VII av Norge 15. desember 1950. De omfatter følgende lover:

1. Midlertidig lov om særlige rådgjerder under krig, krigsfare og lignende forhold (krigsloven)
2. Lov om endring av lov om kontroll med post- og telegraf-forsendelser 24. juni 1915
3. Lov om endringer i straffelovens kap. 8 og 9 m.v.
4. Lov om forbod mot samkvem med personar som har tilhald på fiendeområde o.a.
5. Lov om fiendegods

Bakgrunnen for lovene var dels erfaringene fra forrige krig og ønsket om at Stortinget skulle regulere på forhånd hvilke fullmakter regjeringen ville ha i en ny krigssituasjon, og dels at den kalde krigen gjorde at man anså det som mulig at det kunne bli krig med Sovjetunionen. Lovene var derfor i praksis først og fremst rettet mot kommunister. Aftenposten uttrykte det på denne måten:

«Det er kommunistenes forakt for de grunnleggende menneskerettighetene som har gjort spørsmålet om beredskapslovene aktuelt. Hvis kommunistene hadde anerkjent det frie ord og rettsstatens forutsetninger, hadde verden i dag vært en annen og regjeringen Gerhardsen ville sikkert ikke kommet i tanker om å foreslå noen beredskapslov»
Tilsvarende lover ble på samme tid vedtatt av en rekke andre vesteuropeiske land og USA. Den amerikanske Kongressen vedtok f.eks. lovene om uamerikansk virksomhet omtrent samtidig. Ifølge PaxLeksikon er det «grunn til å anta at beredskapslovene var ledd i en NATO-plan for å møte en krise i forholdet til Sovjet og hindre venstreaktivitet i Europa».

Lovene kommer automatisk til anvendelse i en krigssituasjon, men kan også komme til anvendelse hvis regjeringen beslutter at «krig truer» eller «rikets selvstendighet eller sikkerhet er i fare».

Lovene gav Kongen, dvs. i praksis regjeringen, uinnskrenket myndighet til å gi de bestemmelser, med samme status som lover, som er nødvendige for å ivareta rikets interesser. Lovene etablerte bl.a. en forræderidomstol som kunne behandle forræderisaker og idømme dødsstraff som kunne fullbyrdes straks og hvor dommene ikke kunne ankes. Regjeringen ble også gitt mulighet til å internere personer mistenkt for «å ha foretatt el. være iferd med å foreta el. å forberede forræderiforbrytelse» på ubestemt tid. Lovene inneholdt bestemmelser om pressesensur, brevsensur og telefonavlytting. Deltagelse i «ulovlig lockout, streik eller boikott som er egnet til å svekke Norges motstandsevne» kunne straffes med døden eller livsvarig fengsel.

I dag[*når?*] gjelder fortsatt beredskapsloven, lov om forbod mot samkvem med fienden og fiendegodsloven, samt at en rekke lover har fått bestemmelser om hva som gjelder i tilfelle krig.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «Lov om særlige rådgjerder under krig, krigsfare og liknende forhold». Besøkt 03.09.2018.
4. ↑  «Lov om forbod mot samkvem med personar som har tilhald på fiendeområde o.a». Besøkt 03.09.2018.
5. ↑  «Lov om fiendegods [fiendegodsloven]». Besøkt 03.09.2018.
**Beren** er en figur fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Han var den nittende regjerende riksforstander av Gondor. (Han må ikke forveksles med helten Beren fra første tideverv).

Beren ble født i år 2655 tredje tideverv, og ble riksforstander da hans far Egalmoth døde i år 2743. Store deler av regjeringstiden ble brukt på å sloss mot Umbars korsarer, og Gondors kystbyer ble utsatt for angrep fra tre store flåte fra Umbar og Harad. Under *Den Lange Vinteren* i 2758-2759 ble Gondors allierte, Rohan, utsatt for angrep av Dunnlendingene, men de to rikene kunne ikke sende hjelp til hverandre ettersom de var opptatt med å kjempe hver sine kriger. Så snart korsarenes trussel ble minimert, kunne Beren sende en hær ledet av hans sønn Beregond for å hjelpe Rohan i deres krig mot Dunnlendingene.

I år 2759 ble Beren oppsøkt av trollmannen Sarumann som spurte om han kunne få bruke Jarnagard, et gammelt og forlatt vakttårn av Gondor. Beren ga den hvite trollmannen nøklene til Orthanc, og håpte at Sarumann kunne hjelpe både Gondor og Rohan.

Beren døde i år 2763, og ble etterfulgt av sin sønn.
**Beregond**, sønn av Baranor, er i J.R.R. Tolkiens roman *Ringenes herre* en soldat i den tredje vaktbataljonen i Minas Tirith. På en spasertur gjennom den hvite by (Minas Tirith) blir han kjent med Pippin, som på denne tiden er i Gondors tjeneste. Beregond har en tiårig sønn ved navn Bergil, som også Pippin blir kjent med.

Beregond kjemper i slaget om Gondor for å redde Faramir sitt liv, og sammen med Pippin klarer han det. Senere deltar han i kampen om Mordor og blir etter krigen den første høvedsmann av *Det hvite forband*, livgarde for fyrst Faramir av Ithilien. Denne posisjonen får han etter at han ofret alt for å redde Faramirs liv i beleiringen av Minas Tirith under Ringkrigen i det tredje tidevervet, som beskrevet i Atter en konge.

I historien er han og Bergil veiviserne til Peregrin Tók (Pippin) i Minas Tirith. I *Ringenes herre* filmene er dessverre ingen av dem tatt med, og deres viktigste *dåder* er overført til Gandalv og Pippin. Beregond var faktisk skrevet inn i *screenplayet* i en kort scene med replikken: *It is as the Lord Denethor predicted. Long has he foreseen this doom*. I denne scenen blir Beregond spilt av Ian Hughes. I løpet av produksjonen bestemte likevel filmskaperne å forandre denne figurens navn til *Iorlas*, som ikke dukker opp i filmen, men som blir identifisert av Bergil som hans onkel, og dermed antakelig Beregonds bror.

---

Det var også en Riksforstander av Gondor som bar navnet Beregond.

Portal: Litteratur
**Elisabeth Anthonius Maria Ingnatius Sevens** (født 29. juni 1949 i Helmond), nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.

Sevens ble olympisk mester i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det nederlandske laget som vant landhockeyturneringen for damer foran Vest-Tyskland og USA. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagen møttes én gang. Nederland fikk ni poeng, de vant fire kamper og spilte en uavgjord. Sevens spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i landhockey, damer Nederlands flagg Nederland

Referanser
----------

1. ↑  «Lisette Sevens Bio, Stats, and Results». *Olympics at Sports-Reference.com*. Arkivert fra originalen 6. januar 2009. Besøkt 29. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elisabeth Sevens – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Elisabeth Sevens – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Elisabeth Sevens – FIH Rediger på Wikidata
**Elisabeth Sørbøe Aarsæther** (født 1. juli 1965) er en norsk tjenestekvinne.

Aarsæther er utdannet cand.mag. fra Høgskulen i Volda i 1993. Hun har erfaring som lærer på mediestudiet på Høgskulen i Volda fra 1993 til 1995, som informasjonsansvarlig hos Sysselmannen på Svalbard fra 1995 til 1999 og som prosjektleder i Statens Vegvesen fra 2002 til 2004. I 2004 ble hun ansatt som underdirektør i Post- og teletilsynet, senere ble hun informasjonsdirektør og fra 2012 assisterende direktør. Fra 2017 til 2020 var Aarsæther direktør i Nasjonal kommunikasjonsmyndighet.

I statsråd 31. januar 2020 ble hun åremålsbeskikket som direktør i Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap for en periode på seks år.

Referanser
----------

1. ↑   www.regjeringen.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Justis- og beredskapsdepartementet (31. januar 2020). «Elisabeth Sørbøe Aarsæther er ny direktør i DSB». *Regjeringen.no* **(norsk)**.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
***$30,000*** er en amerikansk stum mysteriefilm fra 1920, regissert av Ernest C. Warde og med J. Warren Kerrigan i hovedrollen.

Handling
--------

Den ambisiøse advokaten John Trask blir forvirret når Christine Lloyd, en mystisk ung kvinne, betror ham 30 000 dollar for å kjøpe et halskjede som skal bli levert til kontoret hans dagen etter. Men halskjedet hadde blitt stjålet av Christines bror Sydney for å betale spillegjelden hans, og Christine - som forsøkte å beskytte broren hennes - ansetter Trask for å få tak i smykket.

Trask går med på dette forslaget, og etter å ha gjemt pengene bak et maleri, forlater han kontoret for natten. Men senere samme kveld oppdager en vaktmester ved kontorbygningen, Annester Norton, pengene - og han stikker av med alle pengene. Dagen etter dukker Aline Norton, vaktmesterens datter opp, uvitende om hva som egentlig foregår. Trask oppdager at pengene mangler, og senere legger han merke til at halskjedet er falskt.

Skuespillere
------------

* J. Warren Kerrigan som John Trask
* Fritzi Brunette som Aline Norton
* Carl Stockdale som Ferdinand Spargo
* Nancy Chase som Christine Lloyd
* Joseph J. Dowling som Annester Norton
* Arthur Millett som Shadow Dan
* Frank L. Gereghty som Charley Foster
* Jack Rollens som Sydney Lloyd
* Tom Guise som Mat Lloyd
* Gertrude Valentine som Mrs. Hutchinson

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 17. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) $30,000 (1920 film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *$30,000* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *$30,000* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Bauta på Ørland kirkegård
**Anders Nilsen Næsset** (født 1. april 1872 på Uthaug, død 22. november 1949) var fisker, stortingsrepresentant for V 1931–33 og en av grunnleggerne av Norges Fiskarlag.

Næsset var født på husmannsplass, og begynte 16 år gammel som fisker. Han ble høvedsmann ca. 18-år gammel, og fra 1889 til 1901 drev han Lofot- og Finnmarksfiske, fra 1892-1930 storsildfiske på strekningen Kinn-Trøndelag og fra 1901-1925 bankefiske mellom Halten og Røst, i alle år som skipper. 

Han var stortingsmann for Venstre 1931-33, kommunestyremedlem 1916-1940 og 1945-49. Han var formann i Noregs Fiskarlag 1931-37, nestleder fra etableringen av fiskarlaget i 1926 til 1932 og fylkesleder for Sør-Trøndelag Fiskarlag fra 1922 til 1947. Han var medstifter av *Ørlands Fisker og Sjøamndsforening* i 1896, og var foreningens leder 1907-1937.

Fiskarlaget har reist en minnesten over ham på Ørland kirkegård. Han ble æresmedlem av fiskarlaget i 1947, mottok Kongens fortjenstmedalje i gull og Redningsselskapets sølvmedalje.

Han var tremenning av ordfører og stortingsmann Peder Næsset.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 545[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Adresseavisen, side(r) 2, type referanse nekrolog, utgitt 23. november 1949[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 806[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Biografisk informasjon om Anders Nilsen Næsset , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
5. ↑  Haffner, Vilhelm (1864-1959) (1949). *Stortinget og statsrådet: 1915-1945*. Oslo: [Aschehoug]. s. 545.
6. ↑  Anders-stua; yrjarheimbygdslag.no
7. ↑  Hallenstvedt, Abraham (1976). *Fra skårunge til høvedsmann: med Norges fiskarlag gjennom 50 år*. [Trondheim]: Norges fiskarlag. s. 65.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Anders Nilsen Næsset hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Kart som viser Rio Colorados løp
**Colorado** (spansk: *Río Colorado*) er ei elv i den sørlige delen av Argentina. Den har sitt utspring på østsiden av Andesfjellene, og renner derfra i øst-sørøstlig retning til Atlanterhavet, hvor den munner ut i et delta. Den er 1114 kilometer lang, hvorav rundt 300 kilometer, fra kysten til Pichi Mahuida, er seilbare for mindre fartøyer.

Elva Colorado dannes ved samløpet mellom elvene Grande og Barrancas. Etter at elva forlater Andes renner den gjennom et øde og tørt landskap, og den har ingen sideelver med unntak av elva Desaguadero (eller *Salado*) fra provinsen La Pampa. De nedre delene av Colorado, på dens vei over Patagonia, er fruktbare og skogkledte, men området er for lite til å understøtte annet enn en liten befolkning.

Demningen *Embalse Casa de Piedra* ble bygget både som et vannkraftverk og for å regulere vannføringen i den tørre regionen elva renner gjennom.

Colorado

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Erwin Komenda** (født 6. april 1904, død 22. august 1966) var designeren bak karosseriet på Volkswagen Boble, samt en rekke sportsbiler fra Porsche.

Komenda ble født i Weyer, en liten by i Østerrike. Fra 1926 til 1929 arbeidet han som karosseridesigner for Steyrer, hvor han møtte Ferdinand Porsche, som i 1929 ble ansatt som teknisk sjef på fabrikken. Samme år begynte Komenda som sjefsingeniør hos Daimler-Benz i Sindelfingen, Tyskland, en stilling han beholdt frem til 1931. På denne tiden reduserte han vekten av Mercedes' modeller dramatisk, gjennom et mer rasjonelt design. I oktober 1931 sa Komenda opp jobben hos Mercedes-Benz, og begynte å arbeide for Ferdinand Porsches nystartede selskap.

Fra 1931 og fram til sin død i 1966 var Komenda sjefsingeniør, og ledet Porsches karosseriavdeling. Han utviklet karosseriet til Volkswagen Boble, den mest bygde bilen i forrige århundre. Han designet også den berømte Auto Union Formel 1-bilen, samt Cisitalias Grand Prix-modell, sammen med kollega Josef Mickl.

Etter andre verdenskrig holdt Porsche i en kort tid til i Gmünd i Østerrike, hvor Komenda og Ferry Porsche designet Porsches første sportsbil, Porsche 356. Senere fulgte flere varianter, og Komenda utviklet også designet til Porsche 550. Hans siste arbeid for Porsche var utviklingen av Porsche 911.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 139206566, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Erwin Komenda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Gunilla Mann** (født 1947 i Göteborg) er en svensk kunstmaler. Hennes malerier er ofte svært fargerike og skildrer folkelivet. Manns har med årene utviklet en naivistisk stil med stor detaljrikdom. 

Motivene er ofte fra by- og bygdemiljøer med et mylder av mennesker, dyr, hus og bygninger. Bildene preges av glede og feststemning.

Mann er født og oppvokst i Göteborg. Hun er utdannet ved Slöjdföreningen i Göteborg (1962–1967) og ved Börge Hovedskous Målarskola (1968–1972). 

Hun har hatt over 80 separatutstillinger i Sverige, i tillegg til flere utstillinger utenlands, blant annet i București, Chicago, Seattle, Brussel og København.

Hver påske åpner Mann en ny utstilling i sin kunsthall i Rörum på Österlen, hvor hun også har et atelier. Atelier har hun dessuten i bydelen Södermalm i Stockholm og i Kosta i Småland, hvor hun også har en permanent utstilling.

Mann har laget bilder på oppdrag for blant annet Systembolaget, VM i friidrett i Göteborg 1995 og Göteborgsoperan.

Referanser
----------

1. 1 2   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 15. januar 2013, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Gunilla Mann

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LIBRIS
 |
***Chelysida*** er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

Små til middelsstore, oftest brunlige bladbiller, bredt ovale sett ovenfra. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de vanligvis helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Sett fra siden er de ganske høyt hvelvede. Det er noe forskjell mellom kjønnene, hannene er smalere og mer firkantede enn hunnene. Oversiden er kraftig punktert. Dekkvingenes "skuldre" er spisst framtrukket på sidene. Larvene er korte og brede med litt uttrukket bakkroppsspiss som de gjerne holder bøyd fremover over kroppen. Kroppen er kledt med korte, kraftige pigger.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Øst-Afrika (Etiopia, Somalia, Kenya, Uganda).

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Chelysida*** Fairmaire, 1882
							+ *Chelysida obtecta* Fairmaire, 1882
							+ *Chelysida peringueyi* Fairmaire, 1891

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Chelysida* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chelysida* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Chelysida* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Chelysida* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Chelysida* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* iNaturalist - *Charidotis*
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Erwig** (spansk: Ervigio) var vestgoternes konge i Spania fra 680 til 687. Hans styre begynte da han avsatte kong Wamba under en borgerkrig. Erwig gjenopprettet så stabiliteten ved å bruke jøder som syndebukker.[] Han erklærte dem en prest og en plage for kongedømmet og oppfordret sine innbyggere om å utslette dem. Men hans kampanje fullførte ikke hans mål, men den førte til harde tider for jødene. I 681 utstedte han et nytt dekret, denne gang om at alle jøder skulle bli kristne eller forlate kongedømmet.

Fra kong Erwigs styre av ble vestgoternes kongedømme revet fra hverandre i interne stridigheter som endte med den muslimske erobringen av Iberia som tok til i 711.

I Nord-Afrika hadde muslimer som hadde invadert Maghreb i 670, under lederskapet til Musa ibn Nusair, beseiret bysantinerne i det som i dag er Marokko innen 682. Muslimene hadde også utført plyndringstokt på kystene på Den iberiske halvøy siden senest under styret til Wamba. Derfor hadde allerede muslimene startet å presse det sørlige Spania.

Referanser
----------

1. ↑   Wikipedia på katalansk[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Wamba** | **Vestgoternes konge**(680–687) | Etterfølger:**Ergica** |

| * v
* d
* r
Vestgotiske konger |
| --- |
| 
* Fritigern
* Atanarik
* Alarik I
* Ataulf
* Sigerik
* Wallia
* Teoderik I
* Torismund
* Teoderik II
* Eurik
* Alarik II
* Gesalek
* Amalarik
* Teudis
* Teudigisel
* Agila
* Atanagild
* Liuva I
* Liuvigild
* Reccared I
* Liuva II
* Witterik
* Gundemar
* Sisebut
* Reccared II
* Suintila
* Sisenand
* Chintila
* Tulga
* Chindasuinth
* Recceswinth
* Wamba
* Erwig
* Ergica
* Witiza
* Roderik

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** BNE
 |
Øvre Schlesiens våpenskjold, fra 1800-tallet
Øvre Schlesien ligger i Polen, like nord for det østre TsjekkiaØvre Schlesien ligger i Polen, like nord for det østre Tsjekkia
**Øvre Schlesien** (tysk *Oberschlesien*, polsk *Górny Śląsk*) er et historisk landskap ved øvre Oder i det sørøstlige Schlesien. Etter andre verdenskrig ble størsteparten av Øvre Schlesien en del av Polen.

Større byer er Opole (tysk: *Oppeln*), Katowice (tysk: *Kattowitz*), Gliwice (tysk: *Gleiwitz*) og Bytom (tysk: *Beuthen*). 

Området var polsk fra 990 til 1178, da det fikk uavhengighet. Fra 1348 ble det en del av Böhmen, deretter Østerrike-Ungarn. Preussen som erobret området i 1742, og det var deretter en del av Tyskland fra 1870 til 1921, da det ble delt mellom Tyskland, Polen og Tsjekkoslovakia. Etter 1945, etter fordrivelsen av tyskere, ble størstedelen av området overtatt av Polen, mens den sørlige delen ble igjen en del av Tsjekkoslovakia (fra 1993: Tsjekkia). Øvre Schlesien er i dag delt mellom Schlesiske voivodskap (Polen), Opole voivodskap (Polen) og Mähren-Schlesien (Tsjekkia).

Se også
-------

* Nedre Schlesien

Eksterne lenker
---------------

* (en) Upper Silesia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Upper Silesia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |