recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lamia fra Athen** var en kjent hetære eller kurtisane i antikkens Hellas på 300-tallet f.Kr. og elskerinnen til Demetrios I Poliorketes, konge av Makedonia, sønn av Aleksander den stores general Antigonos.

Liv og virke
------------

Lamia var datter av en Kleanor. Hun begynte sin karriere som fløytespiller i teateret, noe hun ble kjent for, men som hun siden forlot for å kunne virke som en hetære.

Det er ikke kjent hvordan hun havnet på flåten til Ptolemaios I Soter i sjøslaget ved Kypros i 306 f.Kr. men det var i den anledningen hun falt i hendene på den unge Demetrios Poliorketes. Ptolemaios tapte slaget ved den kypriotiske byen Salamis og Lamia ble fraktet til Demetrios som krigsbytte. Selv om hun allerede var over sin beste alder, fanget hun den unge fyrsten og hennes grep på ham var ubrutt i mange år, og sto imot mange rivaler. Hun viste sin innflytelse, ble det sagt, med sine talenter og intelligens, og disse ble feiret av komedieforfattere foruten også epokens historikere. Mange av de mer eller mindre troverdige anekdotene som ble fortalt om henne har blitt bevart av Plutark og Athenaios.

De utsvevelser og storslåtthet for de drikkegilder som hun arrangerte for Demetrios Poliorketes er meget diskutert. Ved en anledning er hun nedtegnet for å ha benyttet de rikdommer som ble veltet over henne på å bygge en gild portiko for borgerne i Sikyon i nordlige Peloponnes, antagelig på den tiden da denne polis ble i stor grad ombygd av Demetrios. Athenerne, for å smigre Demetrios, reiste et tempel til ære for Lamia under tittelen til Afrodite, og deres eksempel ble fulgt av borgerne i Theben. I henhold til Athenaios hadde hun en datter med Demetrios som het Fila. Plutark nevner henne, men ikke i sin liste over Demetrios' barn.

Diogenes Laertios nevner at Demetrios fra Faleron også bodde sammen med en kvinne ved navn Lamia, og som han karakteriserte som en athener av edel byrd. Denne historien, om den er riktig, er antagelig om en helt annen person.

Referanser
----------

1. ↑  Athenaios, 13,577c.
2. ↑  Plutark, *Demetrios* 19 og 27
3. ↑  Claudius Aelianus, *varia historia* 13,8 f
4. ↑  Polemon, fragment 14 i Athenaios 13.577 c;. jf. Diodoros 20.102; Plutark, *Demetrios* 25, 3; Strabon 8, s. 382.
5. ↑  Plutark, Demetrios 53, 8.
6. ↑  Diogenes Laertios, v. 76

Litteratur
----------

* Geyer, Fritz (1924): «Lamia 5» i: *Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft (RE)*. Bind XII,1, Stuttgart, s. 546–547.
**-isme** er en vanlig etterhengt stavelse til mange fremmedord som brukes om sosiale, religiøse og åndshistoriske fenomener.

Ved å bruke -ismeformen i en muntlig eller skriftlig kommunikasjon, viser man til en mental kategori for den som mottar. Ofte sparer det mange ord. Som kommunikasjon er det en fordel at begge parter besitter omtrent samme kunnskapene – ellers kan kategoriseringen i seg selv lage misforståelser. Tilsvarende -ist for å betegne en tilhenger av den aktuelle -isme, for eksempel kommunist for en tilhenger av kommunismen.

-isme-begrepet går langt tilbake i tid, men ble for alvor synlig i åndslivet fra midten av 1800-tallet. Fra før ble det brukt om religioner: Buddhisme om Buddhas lære, muhammedanisme om Muhammeds lære osv. Etterhvert som kunnskap ble utbredt og tildels omstridt ble behovet for å skille ut, og skille seg ut sterkere.

Mange ismer fantes forøvrig i praksis inntil en eller flere lærde gransket fenomenet og fant sammenhenger og satte navn. Dette kan sies om kapitalismen som utviklet seg fra bankvesenet i senmiddelalderen og fikk navn i tiden omkring den industrielle revolusjon. Sosialismen fikk navn ganske tidlig, parallelt med liberalismen.

Noen ganger oppstår et ismebegrep ut fra en motparts sterke behov for å markere motsetninger. Dette kan sies om Darwins utviklingsteori som vakte sterk motstand blant tilhengere av Bibelens skapelsesberetning i bokstavelig forstand. De kalte seg kreasjon-ister og de andre for evolusjonister (ment som skjellsord).

En hoved-isme kan ofte deles i flere underkategorier. Disse kan følge hverandre som en historisk utviklingsrekke, eller der kan oppstå skiller. I religionshistorien snakkes da om skisma (brudd), mens kunsthistorien snakker om secessjoner, kunstnergrupper eller skoledannelser.

Å lansere en ny isme og få den til å bli stående som varig del av begrepsapparaturen har vist seg å være både lett og vanskelig. Noen ganger er en spøk eller en nedsettende omtale blitt stående, mens mange mere seriøse forsøk har mislykkes. Fauvistene gjorde en pressebeskrivelse av dem som «ville»(fauves) til et nyttig begrep, donaldismen var iflg. skaperen bare delvis seriøs, mens et forsøk gjennom en magistergradsavhandling på å lansere *secessjonisme* som beskrivelse stiller i klasse med tanken på å gjøre skilsmisse til en bevegelse under navnet «divorsjonisme».
**Puerto Ricos kvinnelandslag i fotball** representerer Puerto Rico i internasjonal fotball.

Puerto Rico kom automatisk med til CONCACAF-mesterskapet i 1998, men kom klart sist etter å ha tapt stygt i samtlige kamper. Etter dette mesterskapet ble det kvalifisering, og Puerto Rico tapte sin kvalifisering mot Jamaica med god margin. Deretter stilte ikke Puerto Rico til kvalifisering verken til neste mesterskap eller kvalifiseringen til OL i Athen i 2004. Puerto Rico stilte imidlertid opp i kvalifiseringen til OL i Beijing i 2008, og overrasket alle ved å slå ut langt bedre rangerte Haiti. I neste runde møtte de Trinidad og Tobago i to kamper hjemme, der den ene var definert som bortekamp. Puerto Rico vant «bortekampen» 1-0, men tapte hjemmekampen 1-2, og dermed gikk Trinidad og Tobago videre til neste kvalifiseringspulje. Puerto Ricos U17-lag var ett av åtte lag som CONCACAF-mesterskapet, så det er mulig at Puerto Rico er blitt bedre enn de tidligere kampene viser.

I kvalifiseringen til Gold Cup 2010 vant Puerto Rico tre av fem kamper, mot Saint Kitts og Nevis, Dominica og Antigua og Barbuda, men ble slått ut etter tap for Haiti og Cuba i den andre av tre innledende runder. Puerto Rico kan på basis av dette rangeres som ett av de åtte beste lagene i Karibia, og dermed blant de 15 beste i CONCACAF.

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Nord-Amerika, Mellom-Amerika og Karibien (CONCACAF) |
| --- |
|  | 
* Anguilla
* Antigua og Barbuda
* Aruba
* Bahamas
* Barbados
* Belize
* Bermuda
* Canada
* Caymanøyene
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* De amerikanske Jomfruøyer
* De britiske Jomfruøyer
* De nederlandske Antiller
* Den dominikanske republikk
* El Salvador
* Fransk Guyana
* Grenada
* Guadeloupe
* Guatemala
* Guyana
* Haiti
* Honduras
* Jamaica
* Martinique
* Mexico
* Montserrat
* Nicaragua
* Panama
* Puerto Rico
* Saint Kitts og Nevis
* Saint Lucia
* Saint-Martin
* Saint Vincent og Grenadinene
* Sint Maarten
* Surinam
* Trinidad og Tobago
* Turks- og Caicosøyene
* USA

 |  |
**Fredrikstad Storband** er et orkester lokalisert i Fredrikstad. Fredrikstad Storband ble etablert i 1981, og var i de 10 første årene ledet av Sigurd Sjøberg. Fra 1994 har orkesteret vært ledet av Tor Ivar Andreassen. Orkesteret har en klassisk 17-manns besetning, men oppstår ved behov i 12-manns varianter. Bandet spiller tradisjonell storband-swing, men bandets musikalske uttrykk er i de seinere årene utvidet ved å vende blikket også mot bebop- og cool jazz.

Fredrikstad Storband har gjennom årene samarbeidet med kjente artister som Frode Thingnæs, Per Müller, Jon Skolmen og Bjørge Lillelien, Laila Dalseth, Susanne Fuhr, Bjørn Johansen, Bjarne Nerem, Jan Groth, Per Husby, Kari Gjærum, Torhild Sivertsen etc. Fredrikstad Storband samarbeider særlig med lokale artister som Marianne Antonsen, Mona Kr. Hansen, Lasse Sagen, Pål Johannessen, Tone Grønsund, Odd René Andersen, Eva Iselinn Erichsen, Cathrine Gudesen Torp, Alexander Hermansen og Jostein Hasselgård.

Fredrikstad Storband har vært på turneer til Brussel, St. Petersburg, New Orleans og Bayamo(Cuba). Høsten 2011 er bandet 30 år. Dette feires med jubileumsturne til New York.

Besetningen er Terje H.Adolfsen, Kjell Jørgen Holbye, Carl-Fredrik J. Hansen, Trond Gretland, Thore B. Johansen (saksofon), Espen Christoffersen, Jon Erik Lindberg, Bjørn Helgesen, Morten Haugsten Hansen (trompet), Lasse Gundersen, Sigurd Johansen, Martin Tvedt, Bjørn Erling Ødegaard (trombone), Ivar Haugsten Hansen, Odd Hansen, Jon Slensvik, Arvid Bertheau Johannessen (rytme).

Fredrikstad Storband utga i 2001 CD-en *Synergy* med hornisten Fred Johannesen som solist.

Portal: Jazz
**Heng Samrin** (født 1934 i distriktet Ponhea Krek, provinsen Kampong Cham i Kambodsja) er en politiker fra Kambodsja. Han var statsminister fra 1979 til 1985, og president fra 1985 til 1991. Per 2019 var han formann av Kambodsjas nasjonalforsamling.

Han tilhørte først Røde Khmer, men flyktet til Vietnam i 1978 og ble innsatt som statssjef da Vietnam okkuperte landet det påfølgende året. Hans regjering fordømte sterk det tidigere regimes omfattende folkemord, og kjempet et langvarig krig mot Røde Khmers geriljastyrker, som hadde etablert seg med baser i grenseområdene mot Thailand. 

Etter at de vietnamesiske militærstyrker trakk seg ut av Kambodsja i 1989, etter press fra FN, raknet hans regime raskt. Han gikk av som statssjef i 1992, året før de første demokratiske valg ble avholdt og monarkiet ble gjenopprettet.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000015520, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija ID 26002[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.khmertimeskh.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Heng Samrin briefs outgoing ambassador on democracy». *Khmer Times* **(engelsk)**. 22. juli 2019. Besøkt 5. august 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Stanisław Kogut** (født 29. oktober 1953 i Biała Niżna i Polen, død 18. oktober 2020 i Gorlice) var en polsk politiker som var medlem av det polske Senatet. Han tilhørte fra 2000-årene partiet Lov og rettferdighet (Prawo i Sprawiedliwość, PiS).

Biografi
--------

Kogut ble uteksaminert fra yrkesskolen i Grybów som mekaniker. Fra 1972 var han ansatt i De polske statsjernbaner (PKP S.A.). Han var sjef for vognreparasjonsseksjonen i Stróżach, tilknyttet avdelingen for rullende materiell i Nowy Sącz, og var medlem av representantskapet i PKP S.A. årene 2000–2005).

Han var fra 1989 var han aktiv i den uavhengige fagforeningen Solidarność. Han var i en årrekke fagforeningsleder på distrikts- og regionalnivå i jernbaneseksjonen.

Fra 1990 til 1998 var han rådmann i fylket Grybów, deretter var han til 2005 var han medlem av vojvodskapssejmen i Det lillepolske voivodskap i to mandatperioder, fra 2002 som nestleder. I 1998 fikk var det som innvalgt for Akcja Wyborcza Solidarność (han tilhørte selv da partiet Ruch Społecznyl), fire år senere for Prawo i Sprawiedliwość.

Han var senator gjennom fire senatsperioder, fra 2005 til 2019.

Den 19. desember 2017 mottok Riksadvokatembedet, på anmodning fra antikorrupsjonsmyndigheten, en anmodning om å oppheve politikerens immunitet for å kunne sikte ham for korrupsjon. Samme dag ble han suspendert fra Lov og rettferdighetspartiet. Senatoren nektet for anklagene og kunngjorde at han ville frasi seg sin rettslige immunitet selv. Deretter trakk han seg som formann i Senatets infrastrukturkomité, og 21. desember ble han avskjediget fra den. 20. januar 2018 ble han partiløs senator. Senatorene gikk ikke med på at han kunne arresteres, men han ble ilagt forbud mot å forlate landet.

Han døde 18. oktober 2020 på Henryk Klimontowicz-sykehuset i Gorlice av covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2   www.rmf24.pl[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Stanisław Kogut nie żyje. Były senator PiS był zakażony koronawirusem». *www.rmf24.pl* **(polsk)**. Besøkt 18. oktober 2020.
3. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
7. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stanisław Kogut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Stanisław Ostrowski** (født 29. oktober 1892 i Lemberg - på polsk: Lwów, død 22. november 1982 i London) var en polsk lege, offiser og politiker.

Stanislaw Ostrowski

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han ble født i det østerrikske kronlandet kongedømmet Galicia og Lodomeria, som i det vesentligste var befolket av polakker og ukrainere. Hans far, Michał Ostrowski, hadde tidligere kjempet i den pro-polske januaroppstanden i 1863, og ble for dette stendt til en russisk katorga - straffarbeidskoloni - i Sibir.

Ostrowski studerte medisin ved universitetet i Lwow. 

I 1914 ble han med i Piłsudskilegionene. Han deltok under den polsk-ukrainske krig i forsvaret av hjembyen mot ukrainerne i 1918 og i den polsk-sovjetiske krig 1919–1921 som polsk militærlege. 

Deretter sok han doktorgrad i medisin i doktorgraden i 1924 og åpnet en legepraksis.

### Politiker

På 1920- og 1930-tallet var han folkevalgt i Sejmen, det polske parlamentet. Han satt der i tre periode, tilknyttet Bezpartyjny Blok Współpracy z Rządem, den ikke-partisanske reformblokk. Han ble borgermester i Lwów i 1936 og ledet forsvaret av byen i 1939.

### Militær innsats igjen

Etter at de tyske okkupanter overgav byen til Sovjetunionen i henhold til Molotov–Ribbentrop-pakten ble han arrestert av russerne og holdt i fangenskap i Moskva til 1941. Blant hans medfanger var Anandyn Amar, som tidligere hadde vært Mongolias statsminister og president.[] Han ble frigitt fra sovjetisk fangenskap i pakt med Sikorski–Majskij-avtalen og vervet seg til Polskie Siły Zbrojne na Wschodzie, den polske arméen dannet i Sovjetunionen. Slik kom han seg til Midtøsten og senere til Italia, hvor han var militærlege under det allierte felttog 1944-1945.

Etter krigen reiste han til Storbritannia, hvor han arbeidet som lege.

### President i eksil

Etter at eksilpresident August Zaleski døde i 1972, ble han utnevnt til ny president. Han var president frem til 1979. Han klarte i stor grad å helbrede splittelsene innen det polske eksilmiljø.[]

Han døde i Londom og ble gravlagt i den polske militærkirkegård i Newark-on-Trent.

Referanser
----------

1. ↑   www.nycgovparks.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   en.valka.cz[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Ostrowski, S.: *Dnie pohanbienia 1939 -1941*, London 1970


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**August Zaleski«Triumviratet» (opposisjon)** | **Polsk eksilpresident**(1972–1979) | Etterfølger:**Edward Raczyński** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**«Sol och vår»** var Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest 1962, skrevet av Åke Gerhard (melodi) og Ulf Källkvist (tekst). Det svenske uttrykket *Att sol och våra någon* betyr å narre en person for penger, gjennom falske løfter om kjærlighet eller bryllup.

Om sangen
---------

«Sol och vår» var vinner av Melodifestivalen, hvor den både ble fremført av Inger Berggren og Lily Berglund. Sveriges Radio besluttet imidlertid at Berggren skulle fremføre sangen i Eurovision Song Contest for Sverige.

Sangen er en kvikk slagerlåt i klassisk 1960-tallsstil. Teksten forteller en trist historie om hvordan jeg-personen som nittenåring møtte en sjarmerende mann på årets første vårdag, mens hun vindusshoppet i byen. Den meget sjarmerende og overtalende mannen inviterte henne til å spise lunsj med seg på en dyr restaurant, som hun lykkelig gikk med på. Etter en stund fortalte mannen at han måtte ta en hastig telefonsamtale og kort etterpå fortalte kelneren at hennes «mann» hadde forlatt restauranten, og at han tok med seg damens pels. Hun hadde blitt *sol och vårat* av bedrageren. Teksten slutter med den tragikomiske frasen: *«och alla flickor små bör låsas inne då när vintern går mot sol och vår»*.

Sangen ble fremført som sjette bidrag i Eurovision Song Contest i Luxembourg 18. mars 1962. Den etterfulgte Danmarks Ellen Winther med «Vuggevise», og ble etterfulgt av Vest-Tysklands Conny Froboess med «Zwei kleine Italiener». 

«Sol och vår» fikk til sammen fire poeng i avstemningen og ble nummer 7 av 16 deltakere.

Innspilte versjoner
-------------------

* Inger Berggren
* Lily Berglund. Utgitt på singelen Philips PE 433 409 i 1962.
* Siss Gregers

Kilder
------

* Thorson, Leif (1999): *Melodifestivalen genom tiderna*, Stockholm: Premium Publishing AB. ISBN 91-89136-29-2, s. 36-41, 284

  


| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
|
| Forgjenger :**«April, april» med Lill-Babs**

 | **Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest**1962 | Etterfølger :**«En gång i Stockholm» med Monica Zetterlund** |
**Eilabun** (arabisk: عيلبون, *Ailabun*, hebraisk: עַילַבּוּן eller עֵילַבּוּן) er en israelsk/arabisk landsby som ligger i Beit Netofa-dalen, vest for Genesaretsjøen. Den har et innbyggertall på 4 400 (2005), overveiende kristne maronitter. Den er kjent som *Eilabuntunnelen*, den 850 meter lange tunnel som går under byen, som forbinder *Jordankanalen* med *Beit Netofa-kanalen* i Israels National Carrier vanntransportsystem, som sender vann fra Genesaretsjøen og langt ned i Negev-ørkenen.

Eilabun i 1948
--------------

Utdypende artikkel: Eilabunmassakren

Israels Golani Brigadens 12. bataljon erobret Eilabun den 30. oktober 1948 under den arabisk-israelske krig - fra Den arabiske frigjøringshær (engelsk: *The Arab Liberation Army (ALA)*). Etter at byen hadde overgitt seg - som ble fremforhandlet av fire prester, valgte den øverstbefalende for Golani styrken ut 12 unge menn og beordrede dem henrettet, i det som seinere ble kjent som Eilabunmassakren. Landsbyen ble deretter plyndret. De fleste av byens innbyggere ble ført opp til den libanesiske grensen, mens hundreder flyktet til kløfter, grotter og landsbyer i nærheten.Som del av avtalen mellom erkebiskop Hakim og lederen av *"den arabiske seksjon"* i det israelske utenriksdepartementet, fikk de Eilabun-boere som var i eksil, lov å at vende tilbake sommeren 1949

Folk fra Eilabun
----------------

* Hana Sweid

Referanser
----------

1. ↑  Eilabun, Israel *Citypopulation.de*
2. ↑  Localities with populations over 1,000 Israels statistiske sentralbyrå
3. ↑  Benny Morris, *The Birth of the Palestinian Refugee Problem Revisited,* Cambridge University Press, 2004 pp.479-480
4. 1 2  Morris (2004), p. 480
5. ↑  Meron Benvenisti (2000): *Sacred Landscape: Buried History of the Holy Land Since 1948*, University of California Press. ISBN 0-520-21154-5, p. 153-154.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eilabun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Israel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Abdul Qadeer Fitrat** (født 1963) var sentralbanksjef i Afghanistans bank fra 2007 til 2011.

Karriere og utdanning
---------------------

Han har vært sentralbanksjef siden november 2007, men har også tidligere vært hatt samme stilling i Afghanistan, fra 1994 til 1996. I 1996, da han forlot Afghanistan for å delta i Verdensbankens årlige møte, ble Kabul inntatt av Taliban, og han søkte asyl i USA. Dette ble innvilget, og han jobbet i Washington noen år.

I sin første sentralbankperiode hadde landet, som da var ledet av Burhanuddin Rabbani, store økonomiske problemer. Både regjeringen og dens motstandere trykte opp penger for å betale for soldater og våpen, noe som førte til årlig inflasjon på opptil 800%. 

På slutten av 2001 ble han også spurt av Nordalliansen om å komme tilbake til Afghanistan og overta stillingen på nytt, etter at de gjenvant kontrollen over mye av landet i november og desember. Men, ikke før 6 år senere tok han denne stillingen. 

Han har tidligere også jobbet som styreformann i Bank–e-Millie Afghan (BMA) i Kabul, og som økonomikonsulent i Det internasjonale pengefondet, IMF, da han bodde i USA. Han har også vært rådgiver for Verdensbanken. 

Som utdanning har han en mastergrad i økonomi.

Korrupsjonssaken 2010-2011
--------------------------

En av Fitrats hovedoppgaver som sentralbanksjef har vært å kjempe mot korrupsjon i landet. Bl.a. ble Kabul Bank etterforsket for mulig korrupsjon og vanstyre, i en sak som kastet mistanker mot afghanske ministre, visepresidenten og slektninger av president Hamid Karzai. På grunn av frykt for egen sikkerhet rømte han til USA i slutten av juni 2011.

Noorullah Delawari ble utnevnt til ny sentralbanksjef i november 2011.

Referanser
----------

1. ↑  «Afghanistan's central banker invited home». BBC News. 06.12.2001. Besøkt 21.03.2008.
2. ↑  BBC News – *Profile: Abdul Qadeer Fitrat*, besøkt 4. juli 2011.
3. ↑  NRK.no – *Afghanistans sentralbanksjef rømmer*, besøkt 4. juli 2011.
4. ↑  Afghanistan Bank – *Members of Supreme Council* Arkivert 14. desember 2011 hos Wayback Machine. besøkt 5. desember 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Sentralbankens stab
**Gaffelkappefly** (*Lithophane furcifera*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne arten er knyttet til svartor og finnes bare der dette treet vokser.

Utseende
--------

Et middelsstort til ganske stort (vingespenn 43 – 47 mm), grått nattfly med smale forvinger. Forkroppen og forvingen er mørkt blygrå. Forvingen har en kraftig, krum, svart lengdestrek ved roten og en rett, svart lengdestrek som ender i en gaffel (Y) i hver ende, rett under midten av vingen. Like over denne sitter nyremerket, som er brunrødt og kantet med svart i underkant. Ringmerket er lyst og mindre tydelig. Bakvingen er lyst brungrå, lysere ved roten.

Levevis
-------

Arten har larver som lever på svartor (*Alnus glutinosa*), og forekommer på fuktige steder der denne vokser. De voksne sommerfuglene flyr i september – oktober før de overvintrer og flyr på ny i april – mai.

Utbredelse
----------

Arten lever i Europa og videre østover til Kaukasus og det vestlige Sibir. I Norge er den forholdsvis uvanlig og er funnet nord til Bergen og Oslo, med et ubekreftet funn fra Sunnmøre.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Gaffelkappefly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Lithophane furcifera* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *gaffelkappefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *gaffelkappefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *gaffelkappefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *gaffelkappefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *gaffelkappefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *gaffelkappefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lithophane furcifera* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
*Louisiana har flere betydninger*

**Fransk Louisiana** (fransk: *La Louisiane*, *La Louisiane française*), eller kun **Louisiana**, var et administrativt område i den franske kolonien Ny-Frankrike. Dagens delstat Louisiana har navn etter den historiske regionen, men det utgjør bare en liten del av det opprinnelige franske området, som strakk seg helt nord til De store sjøer og omfattet hele Mississippibekkenet.

Det var under fransk kontroll fra 1682 til 1762, og 1802 (formelt) til 1803. Området fikk sitt navn etter kong Ludvig XIV (fransk: *Louis*) av den franske oppdageren René-Robert Cavelier, Sieur de La Salle. 

Den franske utforskningen av området begynte under Ludvig XIV, men ble lite utviklet på grunn av mangel på personell og penger. Etter det franske nederlaget i syvårskrigen, måtte Frankrike ved  Paristraktaten i 1763 gi fra seg de østlige delene av området til de seirende engelskmennene, og den vestlige delen til Spania, som en kompensasjon for det spanske tapet av Spansk Florida.

Den første franske republikk fikk tilbake kontrollen av det vestlige området gjennom den hemmelige San Ildefonso-traktaten i 1800. Men som en følge av de økonomiske vanskelighetene Frankrike hadde i Europa, besluttet Napoléon Bonaparte å selge området til USA gjennom det såkalte Louisiana-kjøpet i 1803, og dette avsluttet den statlige franske tilstedeværelsen i området.

Referanser
----------

1. ↑   *La Louisiane française 1682-1803* (2002). Enskjønt navngitt «La Louisiane», dette navnet ble den franske betegnelsen for den amerikanske delstaten Louisiana ved 1879, koloniregionen ble kalt for «La Louisiane française».
2. ↑   «Louisiana as a French Colony», *Library of Congress*
3. ↑   «8d. The Treaty of Paris (1763) and Its Impact», *US History*

Eksterne lenker
---------------

* Museum of the State of Louisiana Arkivert 6. mai 2021 hos Wayback Machine.
* Fort Rosalie, Mississippi
* New France: 1524-1763
* History of New Orleans
██ NTSC

██ PAL eller planlagt overgang til PAL

██ SECAM

██ ingen informasjon

**PAL** er en forkortelse for **phase-alternating line**, *phase alternation by line* eller *phase alternation line*. Det er et fargekodesystem brukt i TV-kringkastingssystemer i store deler av verden. Andre vanlige analoge TV-systemer er SECAM og NTSC. PAL-formatet ble for første gang introdusert i 1967. I mange i-land vil PAL-systemet bli byttet ut med det digitale DVB-standarden i årene fremover.

Fordeler
--------

Sammenlignet med f.eks NTSC-systemet har PAL betydelige fordeler, særlig i kupert terreng med mye fjell og signalreflekser på veien mellom sender og mottaker. I slike områder vil en kunne få signalreflekser fra terrenget og fargeforskyvninger med NTSC, mens det i PAL er kun mindre og ofte umerkelige forskyvninger i fargemetning, dvs. fargeintensitet.

Det kan man se på at hårfarge f.eks. ikke skifter fra brunt til grønt i PAL systemet pga. signalreflekser i terrenget, mens det meget lett kan skje i NTSC-systemet. Derfor hadde alle NTSC TV-mottakere tidligere en knapp som het TINT der en kunne korrigere for fargeforskyvninger mellom grønt og magenta hvis situasjonen med fargetoneendring oppstod. Konstruksjonen av PAL og SECAM systemene tok sikte på å eliminere denne svakheten, et mål som også ble oppnådd.

Svakheter
---------

PAL er det systemet som i størst utstrekning bevarer de opprinnelige fargene i bildet fra sender til mottaker. Svakheten er imidlertid fargebærebølgens plassering i frekvensspekteret på det modulerte billedsignalet, noe som også er et problem i de andre systemene. Det kommer av at en måtte finne en måte å bake inn fargeinformasjon i et allerede etablert svart/hvitt kringkastingssystem. Her ble 4,43 MHz valgt som bærebølge for fargeinformasjonen i PAL. 
Det fører til at hvis man sender bilder som inneholder striper med noen millimeters avstand, vil dette av mottakeren tolkes som fargeinformasjon selv om bildet i virkeligheten er et slips med svarte og hvite striper og i utgangspunktet er fargeløs billedinformasjon. En får da likevel fargeflimmer i alle mulige farger rundt kantene på disse stripene fordi stripenes billedinformasjon må bruke fargebærebølgens frekvens på 4,43 MHz for å komme igjennom. 

Effekten av dette kan lett sees i et av stripefeltene på standard prøvebilde som alltid inneholder fargeflimmer. I vanlige sendinger kan det merkes lett på bilder av folk som går i stripete klær der kombinasjonen av avstand til kamera og avstanden på stripene blander seg opp i fargebærebølgens posisjon i frekvensspekteret på 4,43 MHz.

| * v
* d
* r
Fjernsyn og TV-teknologi |
| --- |
| Analog-TV | 

|  |  |
| --- | --- |
| Plattformer | 
* Analogt bakkenett
* Kabel-TV

 |
| Definisjonsstandard | 
* Standard-definition television over standardene: NTSC
* PAL
* SECAM

 |

 |
| Digital-TV | 

|  |  |
| --- | --- |
| Plattformer | 
* Nett-TV
* Satellitt-TV
* Digitalt bakkenett
* Digitalisert kabel-TV
* IPTV

 |
| Definisjonsstandarder | 
* T.o.m High Definition TV over standardene: ATSC
* DVB
* ISDB
* DMB

 |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Abdul Nashiru Issahaku** er en ghanesisk økonom, som siden 1. april 2016 har vært sentralbanksjef i Ghanas bank.

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Issahaku har en bachelorgrad i økonomi og ledelse fra International Islamic University i Malaysia, en MBA i finans og strategisk ledelse fra Maharishi University of Management i USA, og en doktorgrad (Ph.D) i internasjonale spørsmål fra Clark Atlanta University.

Issahaku har tidligere jobbet i Verdensbanken, og var administrerende direktør (CEO) i Export Development and Agricultural Investment Fund (EDAIF) fram til han ble utnevnt til visesentralbanksjef i 2013. Han var også direktøør i sentralbanken, med ansvar for ni avdelinger, bl.a. økonomi, statistikk, forskning, jus og bankovervåkning. 

Da Henry Akpenamawu Kofi Wampah gikk av som sentralbanksjef ble Issahaku utnevnt til hans arvtaker, og han overtok stillingen 1. april 2016.

Referanser
----------

1. ↑  Ghanas bank - *Current Board of Directors* Arkivert 2. juni 2016 hos Wayback Machine. besøkt 9. mai 2016.
2. 1 2  My Joy Online - *Profile of new BoG Governor, Dr. Abdul-Nashiru Issahaku* Arkivert 10. mai 2016 hos Wayback Machine. besøkt 9. mai 2016.
***P3nyheter*** er et norsk nyhetsprogram som har gått på NRK Radio siden 1996. Programmet sendes på P3 og mP3 og går flere ganger daglig, men hyppigst på formiddager. Sendingenes lengde variere fra to til fem minutter. Den har et kortfattet og ungdommelig preg med musikk i bakgrunnen. 

Programmet er laget av Nyhetsavdelingen på Tyholt i Trondheim.

P3nyheter startet opp i november 1996, da under navnet *P3 16*. Sendingen gikk én gang daglig, kl 16 (derav navnet). Redaksjonen den gang bestod av Ellen Ingunn Andersen (vaktsjef), Elin Fredriksen, Tommy Hansen og Stig Hernes. På slutten av 1990-tallet ble programmet utvidet med to sendinger som gikk kl 13 og 16, der første sendingen fikk navnet *P3 13*. Den første sendingen varte i 5 minutter mens den kl 16 varte i 10 minutter. På midten av 2000-tallet ble konseptet ytterligere videreutviklet. Det ble nyheter hver time, og programmet byttet navn til *P3nyheter*. Aktualitetsmagasinet *P3 NÅ* sprang ut av programkonseptet og erstattet lagt på vei sendingen som gikk kl 16. *P3 NÅ* var imidlertid mye lengre een *P3 16* og inneholdt debattsekvenser. 

Programposten var tidlig ut med å viderebringe nyhetsformidling på alternative plattformer som Instagram, Twitter og Snapchat.

Utmerkelser
-----------

I 2013 og 2016 vant programmet prisen for årets nyhetsbulletin ved Prix Radio.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NRK - Petre 16». *web.archive.org*. 20. juli 1997. Archived from the original on 20. juli 1997. Besøkt 14. januar 2019. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  «1996». *NRK P3*. Besøkt 12. februar 2016.
3. 1 2  «NRK - Petre 16». *web.archive.org*. 21. februar 1999. Archived from the original on 21. februar 1999. Besøkt 14. januar 2019. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. ↑  «NRK - Petre 16». *web.archive.org*. 19. februar 2006. Archived from the original on 19. februar 2006. Besøkt 14. januar 2019. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
5. ↑  «Nå kan du få NRKs nyheter på Snapchat». *NRKbeta*. Besøkt 12. februar 2016.
6. ↑  Kristiansen, Kai. «NRK P3-nyheter dobler staben og inntar tv-ruta». *adressa.no*. Besøkt 12. februar 2016.
7. ↑  Sande, Bård (19. september 2014). «Sju radiopriser til NRK Tyholt». *adressa.no*. Besøkt 14. januar 2019.
8. ↑  «Radioresepsjonen vant pris for andre gang på rad». *www.vg.no* **(norsk)**. 21. september 2013. Besøkt 14. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside på P3
Plenumsalen i Riigikogu, den estiske nasjonalforsamlingen. Utformet av Eugen Habermann og Herbert Johanson 1920–1922
**Eugen Habermann** (1884–1944) var en estisk arkitekt.

Tidlige år
----------

Eugen Habermann studerte ved det polytekniske instituttet i Riga fra 1902 til 1905, og fra 1906 til 1909 ved det tekniske universitetet i Dresden. Fra 1909 til 1912 arbeidet han i Dresden, 1910–11 i Liepāja og fra 1913 i Tallinn. 

I 1913 ledet Habermann byggingen av konsert- og operahuset Rahvusooper Estonia. Fra 1914 til 1923 arbeidet han som Tallinns byarkitekt. I tillegg hadde han fra 1922 til 1932 en ledende stilling i tilknytning til sitt fag i det estiske innenriksdepartementet. 1922–32 var Habermann også leder for det estiske arkitektforbundet, Eesti Arhitektide Ühing.

Arkitekt i Tallinn
------------------

Eugen Habermann har etterlatt seg tallrike arkitektoniske spor rundt om i Tallinn. Mellom 1917 og 1920 hadde han stor innflytelse på utformingen av arkitekturen i byen. Sammen med Herbert Voldemar Johanson tegnet han bygget til den estiske nasjonalforsamlingen, Riigikogu. Det ble det første representative bygget til den nye estiske staten. Bygningen ble formet etter to ulike stilretninger: sen jugendstilen fra 1920-årene på yttersiden og ekspresjonismen på innsiden. Det er det eneste parlamentsbygget i verden som er formet etter ekspresjonistisk stil. I andre halvdel av 1920-årene ble Habermanns stil mer funksjonalistisk.

Referanser
----------

1. ↑   www.vle.lt[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.vle.lt[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Eesti aja arhitektuur. Eugen Habermann 125, Herbert Johanson 125; arhitektuurimuuseum.ee, 2010

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** ULAN
 |
**Gafling** er en spredningsmetode som brukes i idretten orientering for å unngå at løperne følger etter hverandre uten selv å orientere (populært kalt *«å henge» eller «liming»*). Metoden benyttes i stor grad i konkurranser med felles- eller jaktstart, men forekommer også på lengre distanser, som langdistanse. Metoden går ut på at strekkene løypa består av (strekningen mellom to poster) løpes i forskjellig rekkefølge for forskjellige løpere. Med utgangspunkt i en fellespost, eller node N, skal løper A først til post A (ev. variant A ved flere poster), mens løper B har post B. Senere i løpet returnerer løperne til noden N, og løper da motsatte poster (Løper A har gafling B, løper B gafling A). I individuelle konkurranser vil løperne ha løpt de samme strekkene totalt ved fullført løype. I stafetter vil lagene samlet ha løpt alle de samme strekkene totalt, men ikke nødvendigvis løperne på hver respektive etappe. Det finnes flere forskjellige gaflingsvarianter. De mest populære i individuelle konkurranser er sommerfuglgafling og phi-/diamantgafling.
Eigers nordvegg. Jungfraubahn i forgrunnen. Foto: Martin Hawlisch 
**Eiger** er et fjell på 3970 moh i Bern-Alpene i Sveits, mellom byene Brig i Wallis og Interlaken i Berner Oberland. Eiger er den østligste toppen i et fjellmassiv som også omfatter Mönch (4 107 moh) og Jungfrau (4 158 moh). 

Fjellet ble første gang besteget 1858. Den stupbratte og svært krevende nordveggen (*Nordwand*) regnes som en av de vanskeligste i hele Alpeområdet og ble ikke besteget før i 1938. I årene før var det flere forsøk med fatalt utfall som førte til at veggen fikk tilnavnet *Mordwand* (norsk: mordvegg). 

Jernbanestrekningen *Jungfraubahn* går fra Kleine Scheidegg og i tunnel gjennom Eiger og Mönch til Jungfraujoch der den ender i Europas høyest beliggende jernbanestasjon, 3 454 moh. Det er anlagt tunnelstasjoner slik at man kan nyte utsikten blant annet fra Eigers nordvegg.

Fjellkjeden med Eiger, Mönch og Jungfrau er godt synlig flere steder nordfra og området der er derfor et yndet turistmål i Bern-alpene. Massivet er nevnt i skriftlige kilder tilbake til 1200-tallet. Toppene kalles ofte «Jetten» (Eiger), «Munken» (Mönch) og «Jomfruen» (Jungfrau). Navnet *Eiger* kan henge sammen med det greske ordet *akros* som betyr «skarp» eller «spiss» eller med det tyske *eigen*, som betyr «egenartet».

Eiger i populærkulturen
-----------------------

Fjellet er utgangspunkt for den amerikanske actionfilmen *Iskald hevn* fra 1975. Filmen bygger på Rodney William Whitakers populære spenningsroman *The Eiger Sanction* fra 1972. 

Det mislykkede forsøket på å klatre Eigers nordvegg som Andreas Hinterstoißer og Toni Kurz fra Berchtesgaden foretok sammen med østerrikerne Willy Angerer og Eduard Rainer i 1936 er dramatisert i den tysk-sveitsisk-østerrikske filmen *Nordwand* (2008) regissert av Philipp Stölzl.

Fra venstre Eiger, Mönch, skaret Jungfraujoch (3580 moh) og Jungfrau sett fra Männlichen (2343 moh)

Referanser
----------

1. ↑  Avstand til Mönch.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eiger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Eiger – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

```
(de) Klatrerhistorie
```

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** HDS **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Aiakides** (gresk: Aἰακίδης; født ukjent - død 313 f.Kr.) var konge av Epirus i tiden 331-316, 313 f.Kr. Han var sønn av Arymbas og sønnesønn av kong Alketas. Han var far til Pyrrhos, den meste kjente kongen av Epirus.

Liv
---

Han overtok tronen i Epirus, et lite gresk kongerike nordvestlige Hellas, etter at hans fetter Aleksander ble drept i Italia.

Aiakides giftet seg med Fthia, datter av Menon i Thessalia. Med henne fikk han tre barn, sønnen Pyrrhos og to døtre, Deidamia og Troias. Førstnevnte ble gift med Demetrios I Poliorketes (senere konge av Makedonia og den sterke mann i Hellas).

I 317 f.Kr. ga han støtte til Polyperkon, en makedonsk hærfører med ætten sin Epirus, i å gjeninnsette sin kusine Olympias og den fem år gamle Aleksander IV av Makedonia, henholdsvis mor og sønn av Aleksander den store, til Makedonia. I det følgende året marsjerte han for å gi sin militære støtte til Olympias som da var hardt presset av den greske hærføreren Kassandros, men epirotene mislike denne tjenesten, gjorde opprør mot Aiakides og fordrev ham fra hans kongedømme. Hans sønn Pyrrhos, som da var kun to år gammel, ble med store vanskeligheter reddet fra å bli drept av lojale tjenere og fraktet nordover. Etter en tid ble epirotene lei av å være underlagt makedonske overherredømme og de tilbakekalte Aiakides i 313 f.Kr. Kassandros, som hadde overtatt tronen i Makedonia, sendte øyeblikkelig en hær mot Epirus, ledet av sin bror Filip. Han nedkjempet Aiakides i to slag og i det siste av dem ble han drept.

Referanser
----------

1. ↑   Titus Livius: *Romas historie*, viii. 24
2. ↑   Pausanias: Beskrivelser av Hellas*, i. 11; Diodorus Siculus:* Bibliotheka*, xix. 11, 36, 74; Plutark:* Livet til Pyrrhos*, 1-2*

Eksterne lenker
---------------

* «Aeacides», *Ancient Library*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Aleksander** | **Konger av Epirus**(331 f.Kr.–316 f.Kr.) | Etterfølger:**Makedonsk styre** |
| Forgjenger:**Makedonsk styre** | **Konger av Epirus**(313 f.Kr.–313 f.Kr.) | Etterfølger:**Alketas II** |
Saskatchewans flagg
Viseguvernøren av Saskatchewans flagg
**Saskatchewans flagg** er delt i grønt over gult, symboler for provinsens skogdekte nordlige områder og hvetelandet i sør. I flaggets frie ende er det plassert en blomst av arten *western red lily*. Dette er provinsens offisielle blomstersymbol. I kantonen er provinsen Saskatchewans våpenskjold plassert. Dette viser en rød løve på gult i skjoldhodet, og under dette tre gule kornbånd på grønt felt. Løven er et kongelig symbol, Englands løve i omvendte farger, mens kornbåndene representerer provinsens rike landbruk. Våpenet ble opprinnelig gitt provinsen av kong Edward VII 25. august 1906. Flagget, som er i størrelsesforholdet 1:2, ble vedtatt av provinsforsamlingen 31. mars 1969 og kunngjort av viseguvernøren 22. september samme år.

Viseguvernørens flagg
---------------------

Kronens representant i provinsen, viseguvernøren, fører et blått flagg med kronet provinsvåpen innsatt i en krans av gule lønneblader. viseguvernørens flagg ble innført 26. september 1981.

Litteratur
----------

* *Symbols of nationhood*, 1991. ISBN 0-660-13833-6

Eksterne lenker
---------------

* Flag of Saskatchewan Arkivert 24. februar 2007 hos Wayback Machine.
* Lieutenant Governor’s Standard Arkivert 17. april 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Courage*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Sidney Franklin.

Handling
--------

I Skottland besøker Stephan Blackmoore, en ung ektemann og far som sliter med utformingen av en ny oppfinnelse, sin tidligere arbeidsgiver Angus Ferguson. Men kort tid før Stephan kommer frem blir Angus drept av sønnen, Bruce, som forsøker å stjele fra ham. Stephan blir snart uskyldig anklaget og fengslet for å ha begått dette mordet.

Men hans kone, Jean, fortsetter arbeidet med å perfeksjonere oppfinnelsen hans, og forblir trofast mot Stephan, til tross for at han blir kurtisert av en velstående mann av større sosial klasse. Men når hun nesten har gitt opp, tilstår den virkelige morderen, noe som resulterer i Stephans løslatelse fra fengsel - og hans gjenforening med Jean.

Skuespillere
------------

* Naomi Childers som Jean Blackmoore
* Sam De Grasse som Stephan Blackmoore
* Lionel Belmore som Angus Ferguson
* Adolphe Menjou som Bruce Ferguson
* Lloyd Whitlock som Chester
* Alec B. Francis som McIntyre

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 8. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Courage* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Courage* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Courage* på Silent Era Rediger på Wikidata
Sabah med Bahagian Sandakan i rødt
Elva Kinabatangan er Malaysias nest lengste.  Foto: Uwe Aranas (2012 
**Bahagian Sandakan** (engelsk: *Sandakan Division*, norsk: *Sandakan-divisjonen*) er en av fem statistiske divisjoner i Sabah i Øst-Malaysia. Området strekker seg langs store deler av nordkysten av Sabah, og sørover mellom Crocker- og Brasseyfjellene. Divisjonen har et samlet areal på 28 205 kvadratkilometer, eller 38 prosent av landområdet i delstaten, og et folketall på 702 207 (2010). 

Sandakans viktigste inntektskilder kommer fra tømmer, fiske og eksport av palmeolje. Havnen i byen Sandakan er Sabahs nest største. Regionen betjenes i hovedsak av Sandakan lufthavn.

Sandakan-divisjonen er delt inn i fire administrative distrikter:

* Tongod (10 054 km²)
* Beluran (7 719 km²)
* Kinabatangan (6 605 km²)
* Sandakan (2 266 km²)

Kilder
------

* Sabah Commercial Network: General Information, Districts Arkivert 23. september 2018 hos Wayback Machine. (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ai-Ling Lee** er en singaporsk lydklipper og lydtekniker som jobber i Los Angeles i California. Hun har blant annet arbeidet på filmene *Bruce Almighty* (2003), *Spider-Man 2* (2004), *Mr. & Mrs. Smith* (2005), *The Twilight Saga: New Moon* (2009), *To på rømmen* (2010), *Transformers: Dark of the Moon* (2011), *300: Rise of an Empire* (2014), *X-Men: Days of Future Past* (2014), *Wild* (2014), *The Maze Runner: I dødens labyrint* (2014), *Maze Runner: Ildprøven* (2015), *Deadpool* (2016) og *La La Land* (2016). For arbeidet i *La La Land* ble hun nominert til Oscar for beste lydklipp og Oscar for beste lydmiks under den 89. Oscar-utdelingen. Lee og Mildred Iatrou Morgans lydklippnominasjon var første gang kun kvinner ble nominert fra en film i den kategorien.

Referanser
----------

1. ↑  «The 89th Academy Awards (2017) Nominees». *oscars.org*. Besøkt 25. februar 2017.
2. ↑  «10 Fun Facts About the 2017 Oscar Nominees». Variety. 24. januar 2017. Besøkt 25. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ai-Ling Lee på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Ai-Ling Lee hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Courante** (fransk for «løpe») er en fransk selskapsdans som kom på moten på 1500-tallet.

På 1600-tallet skjedde det en differensiering mellom den franske *courante* og den italienske *corrente*. Mens courante går i et langsomt tempo og noteres i 3/2 eller 6/4-takt, er correnten hurtigere og i 3/8 eller 3/4-takt.

Sammen med allemande, sarabande og gigue, ble couranten en fast bestanddel i den klassiske barokke suiten. Satsparet allemande-courante avløste de tradisjonelle pavane-galliard-satsene.

En courante har gjerne opptakt og punktering i første eller andre halvdel av hver takt.

Eksempler
---------

Utdrag fra en courante av Michael Praetorius
To eksempler på «Courrente» fra *Partita for solo fløyte i a-moll, BWV 1013* av Johann Sebastian Bach

|  |
| --- |
| *Courrente* |
|  |
| Alex Murray på traverso |

|  |
| --- |
| *Courrente* |
|  |
| Scott Goff på moderne fløyte |

* *Problemer med å avspille filene? Se mediehjelp.*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Courante – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Courante-dans, youtube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
Sassendalen på kartet over SvalbardSassendalenSassendalenSassendalen på kartet over Svalbard
**Sassendalen** er en 22 km lang og 4-6 km bred dal på midtre Spitsbergen, på grensen mellom Nordenskiöld Land i sør og Sabine Land i nord og øst. Gjennom dalen renner Sassenelva, som munner ut i Sassenfjorden, en sidearm av Isfjorden.

Sidedalen Eskerdalen skjærer rett sørover fra Sassendalen like før utløpet, og Eskerdalen krysser i relativt lav høyde over i den øverste delen av Adventdalen. Her krysser scooterløyper over til Adventdalen og Longyearbyen.

Det er ingen bosetninger i Sassendalen. Hele dalen ligger i Sassen-Bünsow Land nasjonalpark, og har ikke meldeplikt for Sysselmannen ved ferdsel.

Betydningen av navnet er ikke sikker, men kan komme av et ord «sass», som skal bety «sluse», «bekken» eller «inngang fra sjøen», kanskje med henvisning til Sassenelvas munning.

Referanser
----------

1. ↑  Sassendalen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 9. mars 2013
2. ↑  Sassenfjorden *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 9. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Benjamin Salvesen Haldorsen** (født 4. april 1999) er en norsk internasjonal mester i sjakk som reperesenterer Offerspill Sjakklubb og Norges utviklingslandslag i sjakk. Han representerte tidligere Bergens Schakklub.

Karriere
--------

Som junior deltok Haldorsen under Landsturneringen i sjakk 2015 på Oppsal i Oslo, hvor han kom på 3.-plass i sin klasse bak Sebastian Mihajlov og Henning Jakhelln Kjøita.

Under EM i sjakk 2019 i Skopje i Nord-Makedonia endte Haldorsen på en 157.-plass.

Haldorsen representerte Norge under Lag-EM i sjakk 2019 i Batumi i Georgia, der han sammen med Aryan Tari, Johan-Sebastian Christiansen, Johan Salomon og Benjamin Arvola Notkevich endte på en 22.-plass.

Referanser
----------

1. ↑   Chessgames.com, Chessgames.com spiller-ID 138845, besøkt 27. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   ratings.fide.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Benjamin Haldorsen – Flere mot sjakktoppen». Norges Sjakkforbund. Besøkt 27. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Benjamin Haldorsen – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Benjamin Haldorsen – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Benjamin Haldorsen – Chess.com Rediger på Wikidata

* (en) Benjamin Haldorsen – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* Benjamin Haldorsen på Twitter Rediger på Wikidata