**Sebastián Julián Gayarre Garjón** (1844–1890) var en spansk tenorsanger.

Ungdom
------

Julián Gayarre kom fra enkle kår i Valle de Roncal i Navarra. Han begynte sin yrkeskarriere som gjeter. 15 år gammel sendte faren ham til Pamplona for å arbeide i en liten butikk, og det var i denne byen han fikk sin første befatning med musikk. Lidenskapen for musikk førte til at han ble sagt opp etter at han fulgte et orkester som paraderte i gatene utenfor. Senere arbeidet han som smed. En kollega som hørte ham synge oppmuntret ham til å melde seg inn i byens nystiftede kor. Han ble raskt førstetenor, senere ble han sendt til Madrid der han studerte ved konservatoriet. Provinsmyndighetene i Navarra gav ham senere et stipend så han kunne studere ved konservatoriet i Milano.

Karriere
--------

Etter opptredener på La Scala i Milano, Bologna, Roma, St. Petersburg, Moskva og Wien ble han en verdensberømt tenorsanger. Han utmerket seg ved uvanlige vokale ferdigheter og et vidtfavnende repertoar fra bel canto til Wagner.

Høydepunktet i Gayarres karriere var i årene 1873-1886, senere ble han plaget av stadige pusteproblemer, og stemmen bar etterhvert preg av det. Hans siste opptreden skjedde 8. desember 1889 ved Teatro Real i Madrid med Bizets *Perlefiskerne*. Under den kjente Nadirs arie, «Je crois entendre encore» ble det fortalt at han knelte ned og mumlet *«No puedo cantar más»* («Jeg kan ikke synge mer») og forsvant bak scenen. Han ble kalt tilbake på scenen av det vennligsinnede publikumet, men skal ha sagt *«Esto se acabó»* («Dette er slutten»). Han døde 25 dager senere i en alder av 45 år og ble gravlagt på gravplassen i Roncal, svært nær huset han ble født i.

Ettertid
--------

I 1902 ble *Teatro Principal* i Pamplona døpt om til *Teatro Gayarre*. Det finnes også et Gayarre-museum i Roncal. I 1901 ble det bygd et stort mausoleum i marmor og bronse ved Gayarres grav.
Annethvert år avholder Pamplona en konkurranse for unge sangere, *El Concurso Internacional de Canto Julián Gayarre*.

Flere spanske filmer er basert på Gayarres liv, de mest kjente er:

* *El Canto del ruiseñor* (1932), regissert av Carlos San Martín med José Romeu som Gayarre
* *Gayarre* (1959) regissert av Domingo Viladomat med Alfredo Kraus som Gayarre.
* *Romanza Final* (1986) regissert av José María Forqué med José Carreras som Gayarre.

Alle inneholder en del fiksjon, særlig *Romanza Final*.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 6. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Archivio Storico Ricordi, Archivio Storico Ricordi person-ID 2097, besøkt 3. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Gran Enciclopèdia Catalana, oppført som Julián Gayarre Garjón, Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0029509[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Autorités BnF, oppført som Julian Gayarre, BNF-ID 14304536k[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Spansk biografisk leksikon, oppført som Sebastián Julián Gayarre Garjón, Spanish Biographical Dictionary ID 10632/sebastian-julian-gayarre-garjon, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Rosenthal, H. and Warrack, J. (1979) *The Concise Oxford Dictionary of Opera*, 2nd Edition, Oxford University Press. s. 187; *La Gazzetta di Parma*, January 4, 1890
7. ↑  Offisiell webside for kultur- og turisme i Navarra Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine. (besøkt 25. oktober 2009)

Eksterne lenker
---------------

* (es) Informasjon om Julián Gayarre på *Teatro Gayarre*s webside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |