recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Raymond Kvisvik** (født 8. november 1974 i Sarpsborg) er en norsk fotballspiller. Kvisvik har spilt for Greåker IF, Sarpsborg FK, Moss, Austria Wien, Brann, Fredrikstad og Kvik Halden. I 2012 spilte han i de lavere divisjoner og bidro til Sarpsborg FKs opprykk til 4. divisjon. Kvisvik har tidligere uttalt at han ønsker å avslutte sin karriere der det hele en gang startet, i Greåker IF.

I 2010 og 2011 var han også ekspertkommentator for NRK.

Fra 2012 har han vært jevnlig i TV 2 sitt Fotballxtra Studio og Dekket kamper fra Arenaen.

Karriere
--------

Kvisvik debuterte i eliteserien i 1998 for Moss. Han fikk sesongen før mye av æren for at klubben rykket opp fra 1. divisjon.[]

Sommeren 1998 ble han hentet av Brann som hadde store problemer med å følge opp sølvsesongen fra 1997, og da lå på bunnen av tabellen. Kvisvik fikk mye av æren for at Brann hadde en meget sterk høstsesong, og endte på 6. plass. []

Kvisvik bidro i stor grad til Brann vant bronsemedaljen i 1999 og sølvmedaljer i 2000[]. Han fikk også sin debut på landslaget i 2000, under en landslagsturnering på La Manga.

Kvisvik scoret ti mål i eliteserien 2001-sesongen og gjorde seg etterhvert[*når?*] interessant for utenlandske proffoppkjøpere.[]

Våren 2002 ble Kvisvik klar for den østerrikske klubben Austria Wien, men vendte tilbake til Brann året etter. 

Branns opptur etter at han kom tilbake er stundom blitt kalt for «Kvisvik-effekten».

Innebandy og futsal
-------------------

Kviskvik har markert seg som innebandyspiller, og i 2006 tok sin fjerde NM-tittel med Greåker. Han også spilt fire A-landskamper. I november 2005 gjorde han comeback i den norske eliteserien for Greåker etter bare å ha spilt sporadisk siden 1995.

I november 2006 ble Kvisvik tatt ut på det norske landslaget i Futsal, og deltok i EM i Spania.

Referanser
----------

1. ↑  SFK rykket opp – Sarpsborg Arbeiderblad 15. oktober 2012

Eksterne lenker
---------------

* Raymond Kvisviks spillerprofil på ffksupporter.net

 Wikiquote: Raymond Kvisvik – sitater
Askøy Kystlag
**Askøy Kystlag** ble stiftet i november 1992 i Askøy. Laget har som mål å styrke kystfolkets identitet, og å få barn og unge med i arbeidet for å videreføre kunnskap til nye generasjoner.

Kystlaget tar forskjellige prosjekter hvor man tar i bruk tradisjonelle arbeidsmetoder. Det arrangeres kurs og seminar for medlemmene og andre interesserte, med hovedvekt på praktisk kystkultur, i tillegg til arrangement av mer allmenngyldig art.

Askøy Kystlag disponerer og har ansvar for 9 tradisjonelle trebåter fra 14 til 50 fot som står til medlemmenes disposisjon.

Kystlaget har lokale til på Holmen i Strusshamn, i et nyrestuarerte naust, med et nybygd kaianalegg rundt. Der finnes møterom, verksted og forsamlingslokale fordelt over tre etasjer. I tillegg har laget i 2011 bygget et tradisjonelt grindanaust som overbygg over båtstøa. Dette naustet har plass til fire båter. 

Askøy Kystlag er et lokallag av Forbundet Kysten og er tilsluttet Hordaland Fylkeskystlag.

Eksterne lenker
---------------

* askoykystlag.no Hjemmeside

Hordakysstemne 2009
**KnowARC** (*Grid-enabled Know-how Sharing Technology Based on ARC Services and Open Standards*) (KnowARC) er et forsknings- og utviklingsprosjekt ledet av Universitetet i Oslo. Prosjektet er finansiert av EU-kommisjonens 6. rammeverk-program (European Commission Sixth Framework Programme) (FP6) for perioden 2006-2009. Prosjektet består av 10 forskjellige partnerorganisasjoner fra 7 forskjellige europeiske land. Prosjektet jobber med utvikling av Grid-teknologi.

KnowARC-prosjektets mål er å forbedre og videreutvikle *state of the art* teknologien i ARC grid-mellomvaren. Prosjektet har som mål å øke folks bevissthet om grid-teknologien og bruken
av den neste generasjonen av ARC-mellomvaren. Formålet til prosjektet er å utvide ARC til å være tilpasset gjeldende standarder og å øke samspillsevnen med andre Grid-mellomvarer. Den neste generasjonen av ARC vil tilby byggeklosser for tjenester for såkalt know-how-delings (ekspertisedeling) for næringslivet og den vanlige mannen i gata.

KnowARC vil gjøre ARC til en koherent, funksjonell Grid software av industriell kvalitet klar for utrulling (installering) på et mangfold av plattformer og samtidig inkludert i mange forskjellige operativsystem-distribusjoner.

Se også
-------

* NorduGrid
* Advanced Resource Connector (ARC)

Eksterne lenker
---------------

* KnowARC
* NorduGrid official website for the Advanced Resource Connector middleware
* Information Society Technologies
**Raymond Pettibon** (født **Raymond Ginn** 16. juni 1957 i Arizona, USA) er en amerikansk kunstner, musiker og forfatter. 

Han er mest kjent for sine tegneserielignende tegninger med forstyrrende, ironiske eller tvetydige tekster, Pettibon's tegninger er noen ganger voldelige og anti-autoritære. Fra slutten av 1970-tallet og frem til midten av 1980-tallet ble han nært knyttet til punk-rock bandet Black Flag og plateselskapet SST Records. Både plateselskapet og bandet ble grunnlagt av hans eldre bror Greg Ginn. På begynnelsen av 1990-tallet ble han en velkjent figur i den moderne kunstverden

Han arbeider hovedsakelig med blekk på papir og mange av hans tegninger er monokromatiske selv om han noen ganger introduserer farger gjennom bruk av stift, blyant eller akvarell-maling. I tillegg til hans papir-arbeider har Pettibon eksperimentert med videokunst og har nylig produsert store kunstneriske installasjoner ved å arrangere sine papirer i et rom i sammenheng med større tegninger som ble gjort på veggene i galleriet. 

Pettibon er utdannet sosialøkonom fra UCLA og jobbet som lærer i matematikk på ungdomsskolen for en kort periode, før han begynte sin karriere innen kunsten i 1977. Raymond Pettibons nyeste band heter The Makers og spiller de fleste av sine konserter i California.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000028304, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00955008[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Pettibon, Raymond[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Le Delarge, oppført som Raymond, PETTIBON, Delarge-ID 23646\_artiste\_PETTIBON\_Raymondj\_[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Museum of Modern Arts online samling, MoMA kunstner-ID 7500, besøkt 4. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   RKD kunstner-ID 223567, rkd.nl, besøkt 9. september 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Raymond Pettibon på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Pettibon hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Raymond Pettibon på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Pettibon på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Pettibon på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Raymond Pettibon på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Pettibon på Facebook Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Pettibon på Instagram Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** Munzinger (iba) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Knox Automobile Company** var en produsent av biler i Springfield, Massachusetts, USA mellom 1900 og 1914. Knox bygget også lastebiler og Landbrukstraktorer til 1924.

Historie
--------

Knox Automobile Company ble etablert i 1900 og bygget 15 biler det første året.

*Knox* modell 1904 var en runabout med  chassis av vinkeljern og veide 839 Kg og hadde bladfjærer. Den hadde plass til to passasjerer.

### 3 eller 4 hjul

1901 Knox Runabout utstilt i *Tallahassee Automobile Museum*. Denne modellen har en én-sylindret 5 Hk luftkjølt motor.
I utgangspunktet var det kun tre-hjulinger som ble tilbudt. Firehjuls runabouts fulgte snart etter.

### Sjåføren i baksetet

I noen modeller satt en passasjer over forakselen, mens sjåføren og en annen passasjer som satt bak, over motoren.

### Den «Gamle Pinnsvin»nmotor

Knox traktor-tilhenger, Salt Lake City, 1915 med kjededrift som var vanlig i denne perioden.
Den flatmonterte luft-avkjølte ensylindrede motor (noe som førte til at den noen ganger ble kalt «Gamle Pinnsvin» på grunn av de mange nagler som stakk ut fra sylinderen). Motoren lå i bilens sentrum og produsert 8 Hk. Denne motoren ble også kalt et «pinnsvin».. Den hadde 2-trinns planetgir .

### Konkurransedyktige priser

"Knoxmobile" ble solgt for 1 350 dollar I motsetning til  Ford Modell F som kostet 2 000 dollar, FAL 1 750 dollar, Cole 30 1 500 dollar og Colt Runabout, begge 1 500 dollar, Oakland 40 1 600, og Enger 40 2 000 dollar mens den kraftige Oldsmobile Runabout 650 dollar, Western's Gale Modell A, 500 dollar 0 og Brush Runabout kostet 485 dollar.

En større Knox tonneau-modell var utstyrt med en 16 Hk ble også bygget, 2 000 dollar.

Rac
---

Knox ble kjørt av Billy Bourque i 1909 i AAA-Championshp Car race på Indianapolis Motor Speedway.

Referanser
----------

1. 1 2 3  100 Years of the American Auto Millennium Edition, page 24, Copyright 1999 Publications International, Ltd.
2. ↑  Clymer, Floyd.
3. ↑  100 Years of the American Auto Millennium Edition, page 19, Copyright 1999 Publications International, Ltd.
4. 1 2 3 4  Clymer, p.104.
5. ↑  Clymer, p.63.
6. ↑  Clymer, p.84.
7. ↑  Clymer, p.32.
8. ↑  Clymer, p.51.
9. ↑

Litteratur
----------

* Clymer, Floyd. Treasury of Early *American  Automobiles, 1877-1925*. New York: Bonanza Bøker, 1950.
* *Frank Leslie Popular Monthly*(januar 1904)
**Aslak Nils Sara** (født 5. mars 1934 i Karasjok, død 12. januar 1996 i Kautokeino) var en samisk kjemiker og organisasjonsmann. Han medvirket til oppbyggingen av Nordisk Samisk Institutt og i en rekke samepolitiske organisasjoner.

Sara tok cand.real.-graden ved UiO i 1969 med hovedfag i kjemi. Han arbeidet deretter som forskningsassistent og vitenskapelig assistent ved UiO, før han 1972–1973 var avdelingsingeniør ved Miljøverndepartementet.

I 1973 ble Sara leder for Nordisk Samisk Institutt i Kautokeino. i 1986 gikk han over til en stilling i Reindriftens fagselskap A/L Bajos, før han avsluttet yrkeskarrieren som direktør ved Samisk høgskole fra 1994 frem til sin død. 

Sara var leder for Oslo Sámiid Searvi fra 1967 til 1970, og styremedlem i Norske Samers Riksforbund 1968–1971. Fra 1980 til 1989 var han leder for Norsk Sameråd. Sara var medlem i Rådet til Verdensrådet for urbefolkninger (WCIP) fra starten av rådet i 1975 til 1991. Han var også aktiv i lokalpolitikken for Venstre i Kautokeino, og satt i kommunestyret 1991–1995. 

Sara mottok Nordisk Sameråds ærespris 1995.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Store norske leksikon, snl.no, besøkt 14. mai 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  author. Crossen, Jonathan,. *Decolonization, indigenous internationalism, and the World Council of Indigenous Peoples*. OCLC 988120916.

Kilder
------

* Aarseth, Bjørn. «Aslak Nils Sara». Norsk biografisk leksikon. Besøkt 19. juli 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
En **overenskomst** er i realiteten det samme som en avtale, men kjennetegnes gjerne av at partene i avtalen, i tillegg til å stå ansvarlig overfor motparten, står ansvarlig overfor dem de representerer. Partene i en overenskomst må dermed anerkjenne det ansvar deres motpart tar (eller tvinges til å ta) ved å inngå avtalen. 

Videre vil en overenskomst ofte – men ikke alltid – bære preg av å være en samling av flere avtaler under ett. En overenskomst kan ofte være et forlik, kompromiss eller en «pakkeløsning» der begge anerkjenner hverandres tap og seier (men også bare seire) for å oppnå enighet. Overenskomster kan skape juridisk presedens innenfor det området de regulerer, gjerne fordi de fyller et fra før juridisk tomrom.

En avtale mellom to eller flere stater kalles traktat, konvensjon eller overenskomst. Fordi overenskomstene er mellomstatlige må partene enten anerkjenne en domstol over seg for å mekle ved uenighet, eller akseptere motpartens rett til å trekke seg fra avtalen.

En avtale mellom partene i arbeidslivet kalles tariffavtale, som igjen består av to deler: hovedavtale og overenskomst i arbeidslivet. Arbeidslivet er i disse sammenhenger i stor grad styrt av presedens. En overenskomst i arbeidslivet utfyller i mange tilfeller områder som loven enten ikke regulerer, eller bevisst overlater til partene. I tillegg kan partene true hverandre med streik eller lockout for å trumfe gjennom sine krav i avtalen.

Se også
-------

* Avtalerett
* Forwardkontrakt
* Overenskomst i arbeidslivet

Eksempler
---------

* Overenskomst mellom Norge, Danmark, Finland, Island og Sverige om felles nordisk arbeidsmarked for allmennlærer (klasselærere) i grunnskolen
* Overenskomst mellom Danmark, Finland, Norge og Sverige om opphevelse av passkontrollen ved de internordiske grenser av 12. juli 1957, med endringer ved overenskomst av 27. juli 1979. Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Svalbardtraktaten
* Fellesforbundet: 100 år med Verkstedoverenskomsten

Eksterne lenker
---------------

* Avtaleloven
* Lov om arbeidstvister, Lovdata.
* Lov om offentlige tjenestetvister, Lovdata.
**Knowsley** er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Knowsley i det seremonielt og administrative grevskapet Merseyside i England. Stedet har gitt navn til distriktet Knowsley, men er ikke administrasjonssenter. I tillegg til landsbyen Knowsley omfatter sognet et industriområde mot nordvest og et forstadsområde til Huyton, inkludert Stockbridge Village, mot sørvest. I henhold til noe udatert folketelling for 2001 har landsbyen en befolkning på 11 343 innbyggere.

Stedet nevnes i *Domesday Book* som *Chenulveslei*, fra angelsaksisk *Cēnwulfes lēah*, «Cenwulfs slette». Historisk var den en del av Lancashire. Landsbyen ga navn til det større distriktet (borough) da det ble dannet i 1974. I henhold til folketellingen i 2011 har dette distriktet en befolkning på 145 903 innbyggere, beregnet til 147 231 for 2014. Sognet omfatter Knowsley Hall og Knowsley Safari Park.

Referanser
----------

1. ↑   Knowsley Borough Map Arkivert 26. september 2006 hos Wayback Machine. (PDF), *Knowsley Metropolitan Borough Council*
2. ↑   2001 Census: Knowsley (civil parish), Office for National Statistics
3. ↑   Knowsley (Metropolitan Borough, Merseyside), *City Population*

Eksterne lenker
---------------

(en) Knowsley, Merseyside – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Liverpool Street Gallery - Liverpool 34

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**«Tears of Rage»** er en sang skrevet av Bob Dylan og Richard Manuel. Dylan skrev teksten og melodien ble komponert av Manuel.

Den ble først spilt inn på øvingsinnspillinger i The Bands hus i Woodstock, New York, kalt «Big Pink», i løpet av 1967, med Dylan som hovedvokalist. Denne og flere andre innspillinger kom ikke til å bli få en offisiell utgivelse før åtte år senere, selv om de ble utgitt i tallrike piratutgaver sent på 60-tallet og tidlig på 70-tallet. Den Dylan-sungne versjonen ble offisielt utgitt i 1975 på samlealbumet *The Basement Tapes,*

Den første offisielle utgivelsen av denne sangen var en studioinnspilling med The Band uten Dylan, med Manuel på vokal. Denne innspillingen ble inkludert på bandets debutalbum *Music from Big Pink* fra 1968. På denne innspillingen ble sangen sakket merkbart ned og gitt et sentimentalt preg i tråd med teksten.

Sangen har blitt spilt inn av en rekke andre artister, blant dem Joan Baez, Gene Clark, Jerry Garcia og Albert Lee.

Besetning
---------

*Music from Big Pink*-versjonen
* Rick Danko – Bassgitar, bakgrunnsvokal
* Levon Helm – Trommer
* Garth Hudson – Lowreyorgel, sopransaxofon
* Richard Manuel – Vokal, piano
* Robbie Robertson – Elektrisk gitar gjennom «black box»
* John Simon – Tamburin, baritonhorn

*Basement Tapes*-versjonen
* Rick Danko – Bassgitar, bakgrunnsvokal
* Bob Dylan – Vokal, gitar
* Garth Hudson – Orgel
* Richard Manuel – Piano, bakgrunnsvokal
* Robbie Robertson – Elektrisk gitar
**Norgesmesterskapet i bueskyting** har blitt arrangert årlig siden 1948 i regi av Norges Bueskytterforbund.

I det første mesterskapet var skiveskyting for menn den eneste øvelsen, men kvinnene kom med allerede året etter, i 1949.
Jaktskyting, senere kalt jakt- og feltskyting, kom på programmet i 1956, og en egen NM-turnering innendørs ble innført i 1969.
Jakt- og feltskyting ble delt i hhv. jaktskyting og feltskyting i 2000. Etter 2012 har jaktskyting blitt kalt "3D" (skyting på 3D-figurer).

Det benyttes også ulike buetyper ("divisjoner") i NM. Til og begynne med var rekurvbue (*recurve*) eneste type som ble benyttet i NM.
Senere har det kommet NM-øvelser for andre buetyper: Barebow, compound, instinktiv og langbue. 
Dette har gjort at antall øvelser i NM har økt kraftig. Mens det før 1990 var bare sju individuelle øvelser i seniorklassen i NM, har det etter 2007 vært over 30.

Kilder
------

* Norges Bueskytterforbund: Norgesmestere innendørs tom 2013 Arkivert 9. juli 2016 hos Wayback Machine.
* Norges Bueskytterforbund: Norgesmestere jakt og felt tom 2013 Arkivert 9. juli 2016 hos Wayback Machine.
* Norges Bueskytterforbund: Norgesmestere skiveskyting tom 2013 Arkivert 9. juli 2016 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Norgesmesterskapet i bueskyting |
| --- |
|  | 
* 1948
* 1949
* 1950
* 1951
* 1952
* 1953
* 1954
* 1955
* 1956
* 1957
* 1958
* 1959
* 1960
* 1961
* 1962
* 1963
* 1964
* 1965
* 1966
* 1967
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* ~~2020~~
* 2021
* 2022

 | Norges flagg |
*Se også: Vahl skole*

**Vahl videregående skole** var en videregående skole i Herslebs gate 26 i bydel Gamle Oslo i Oslo. Skolen ble etablert i 1922 som *Vahl høiere almennskole*, og var den første offentlige videregående skolen på Oslos østkant. I 1983 ble skolen nedlagt. Skolens siste rektor var Erling Heinert.

Skolen hadde navn etter professor i botanikk, Martin Vahl. Dens bygning huset *Vahlsgadens folkeskole* fra 1897, senere Vahl skole. I 1922 flyttet grunnskolen til Herslebs gate 20b og fikk navnet Hersleb skole. Det gamle bygget ble da overtatt av den videregående skolen. Fra 1983 ble skolebygget blant annet brukt som opplæringssenter for Akershus fylkeskommune, og som møtested for den muslimske menigheten World Islamic Mission. I 1997 ble skolen gjenåpnet som grunnskolen Vahl skole.

Referanser
----------

1. 1 2  Oslo byleksikon: Vahl skole
2. ↑  Vahl videregående skole 60 år

| * v
* d
* r
Tidligere offentlige videregående skoler i Oslo |
| --- |
| Akers gymnasium **·** Berg **·** Berles **·** Bredtvet **·** Elisenberg **·** Fagerborg **·** Fernanda Nissen **·** Forsøksgymnaset **·** Frogner **·** Frogner Gymnas **·** Grefsen **·** Groruddalen **·** Hallings **·** Hegdehaugen **·** Manglerud • Nordstrand **·** Riis **·** Sandaker **·** Sinsen **·** Sofienberg **·** Sogn **·** Teisen **·** Vahl **·** Østre Aker |  |

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**DS «Selis»** (1917–1942) var en ishavsskute som ble bygget i 1917 ved Knut Skaalas Verft i Rosendal, samme verft som bygget Roald Amundsens «Gjøa» i 1872.

Polarskuta
----------

Skuta ble bygget som **DS «Malula»** på Skaalafjæra som ligger 500 meter utenfor det mer kjente Skaalurens verft. Med sine sine 103,8 fot og 174 brutto register tonn var D/S «Malula» i mange år den største ishavsskuta i Norge. Den første eieren til D/S «Malula» var den russiske Admiral Mikhail Sergeievich Roshchakowsky og det Russiske firmaet Chr. Marnakoff & Co. fra Arkhangelsk. Roshchakowsky hadde fått tillatelse av Aleksander Kerenskij til å emigrere med sin familie etter revolusjonen i Russland i 1917. Han brukte skuta til å hente sin kone og datter ut fra Arkhangelsk i Murmansk hvor han hadde tjenestegjort som sjef for Murmansk Marineavsnitt inntil den Russiske Revolusjonen startet. Datteren, Maria Mikhailovna Roshchakowsky hadde klengenavnet Malula og skuta var oppkalt etter henne.

Tilbake i Norge
---------------

Familien Roshchakowsky bosatte seg på Espevær hvor Roshchakowsky gikk i kompaniskap med Berner Garvik og D/S «Malula» opererte som fangstskute for Espevær Fangst og Fiskeriselskap. D/S «Malula» ble skutt inn som kapital i selskapet til en verdi av 225 000 Kr. Espevær Fangst og Fisekeriselskap gikk konkurs i 1921 og 
skuta ble da solgt til A/S Solvang i Haugesund og deretter til Fridtjof Nagell Nordbø i Haugesund. Hun fikk nå fiskerinummer R-61-H. Senere skiftet hun eier flere ganger, og opererte fra Sunnmøre som selfangstskute i ishavet. I 1932 ble hun solgt til A/S Schjeldrups Selfangstrederi, Skåland i Bodin og opererte nå fra Nord-Norge under navnet D/S «Selis», med fiskerinummer T-91-T. Året etter omkommer en av besetningen i ulykkene i Vestisen.

Selis i krig
------------

Da Norge ble okkupert av tyskerne i 1940 var hun ved Newfoundland og ble da rekvirert til å delta som transportfartøy for de Allierte styrkene. I 1942 deltok hun i en operasjon for å frigjøre Svalbard fra Tyskerne. Operasjonen hadde kodenavnet Operasjon Fritham og ble utført av ishavsskutene «Selis» og «Isbjørn». De brakte med seg 82 soldater fra Skottland via Island og planen var å landsette styrkene i Barentsburg. Før de kom så langt ble de imidlertid overrasket av tyske bombefly og begge fartøyene ble senket den 14. mai 1942.

Eksterne lenker
---------------

* Mer informasjon fra Ishavsmuseet

Portal: Andre verdenskrig
**Vahagn Garniki Khatsjaturijan** (armensk: Վահագն Գառնիկի Խաչատուրյան), født 26. juli 1959 er en armensk politiker som fra 13. mars 2022 er Armenias femte president. Han har tidligere vært borgermester i hovedstaden Jerevan og også statsråd for høyteknologisk industri.

Fram til 2017 var han medlem av det sosialliberale partiet Armenias nasjonale kongress og han sto øverst på partiets liste ved valget til bystyre i Jerevan i 2013. Etter 2017 har han vært partipolitisk uavhengig.

Biografi
--------

Han ble født i Sisian sør i Armenia i 1959 og utdannet seg til økonom i Jerevan. Fra 1989 til 1992 var han visegeneraldirektør i fabrikken «Mars». Fra 1990 var han innvalgt i bystyret i Jerevan, og fra 1992 til 1996 var han byens borgermester. Fra 1995 til 1999 var han også representant i Armenias nasjonalforsamling. Mellom 1996 og 1998 var han rådgiver for president Levon Ter-Petrosian.

I august 2021 ble Khatsjaturijan utnevnt til minister for høyteknologisk industri. Den 23. januar 2022 gikk president Armen Sargsian av som følge av protester etter konflikten, krigen og fredsslutningen med Aserbajdjan om Nagorno-Karabakh i 2020/2021. Etter Armenias grunnlov er det nasjonalforsamlingen som velger president, og den 3. mars 2022 ble Khatsjaturijan valgt uten motkandidat. Han fikk 71 av 107 stemmer i parlamentet mens opposisjonen boikottet valget. Han ble innsatt som president 13. mars 2022

Referanser
----------

1. ↑   www.parliament.am[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Former mayors of Yerevan». Yerevan Municipality Official Website.
3. ↑  «ANC rep. Vahagn Khachatryan to run for Yerevan mayor?». PanARMENIAN.Net. 19. mars 2013.
4. ↑  «Vahagn Khachaturyan elected President of Armenia». armenpress.am. 3. mars 2022.
5. ↑  President-elect Vahagn Khachaturyan to be inaugurated in 10 days
**DS Skreia** var et dampskip som ble ferdigstilt i 1902 ved Hamar Jernstøberi, av et skrog fra Rudolph de Linde i Grimstad og en dampkjele fra Vulkan Jernstøberi og mekaniske Verksted i Kristiania. Skipet ble ombygget flere ganger, første gang allerede i 1909. Da ble både skroget og overbygningen forlenget.

Skipet var Hamar Dampskibsselskabs andre, og gikk i rute på Mjøsa fram til 1956. Skipet var på 76,12 brutto registertonn, og kunne ta 136 passasjerer. Dampmaskinen var noe mindre enn den i D/S «Hamar», og D/S «Skreia» gikk derfor noe langsommere. Skroget var relativt flatbunnet, men skipet var velegnet til isbryting. Båten førte også post, og brukte en tid et treringet poststempel med nummer 254. I 1916 byttet man til et schweitzerstempel med teksten "Mjøsen D".

Skipets mannskap var stabilt. Den første kapteinen sto om bord i 32 år.

I 1954 gikk rederiet konkurs, og båten ble kjøpt av et aksjeselskap i Oslo. Men i 1956 fikk ikke båten fornyet godkjenning av Skipskontrollen, og D/S Skreia ble hugget opp i Hamar. Det eneste som er igjen, er den grønne styrbordslanterna, som er tatt vare på ved Mjøssamlingene på Minnesund.

Referanser
----------

1. ↑  Berg, side 175 (gjelder alle opplysninger i infoboks)
2. 1 2  Berg (1996) s. 176
3. 1 2  Berg (1996) s. 177

Kilder
------

* Berg, Arne Julsrud (1996). *Damp- og motorbåter på Mjøsa*. Mjøssamlingene. ISBN 8299406706.

D/S Skreia bryter is Foto: Stousland, G.S.
**MF «Suldalsporten»** var en ferge bygget i tre i 1939 av Gravdal Skipsbyggeri i Sunde. Fergen ble sjøsatt 31. mai 1939 og satt i rutefart 15. juni samme år. Fergen gjorde en fart av ca 8 knop. Den tok 348 passasjerer og 12 personbiler (PBE). Total lengde var 31 meter. Største bredde var 7 meter. Dypgående 2,8 meter. Besetningen var på 7 mann (Skipper, styrmann, 3 matroser og 2 maskinister). På grunn av isproblemer på Suldalsvannet ble treskroget forsterket med ishud, men ble isen tjukk måtte MS Suldal vikariere i perioder. Ruten var Solheimsvik - Kvildal - Våge - Litlehamar - Lalid - Bråtveit - Nesflaten - Roaldkvam.

Fergen tilhørte Suldal Dampskipsselskap og trafikkerte Suldalsvannet helt frem til nyttårsaften 1978 da den nye vegen langs vatnet ble åpnet. Den ble ulovlig senket i Suldalsvannet ved Lalid 4. juli 1979.

Referanser
----------

1. ↑  «Den stolte ferja blei senka i nattemørket». Stavanger Aftenblad. 27. februar 2013. Arkivert fra originalen 7. mars 2013. Besøkt 16. april 2015.
Grønlands tre landsdeler.
**Vestgrønland** (grønlandsk: **Kitaa**) var ett av tre amt (fylker) som Grønland ble delt inn i fra 1950 til 2008. 

Dette var det mest folkerike av de tre amtene – nesten 90% av befolkningen bor i dette området. Amtets hovedsete lå i Grønlands hovedstad, Godthåb (nå Nuuk). 

Amtet grenset i vest mot Baffinbukta, Labradorsjøen og Nord-Atlanterhavet. Mot nord ligger Nordgrønland, og i øst grenset amtet mot Østgrønland.

Historie
--------

Grønlands eldste trehus, bygd i 1734 ligger i Qasigiannguit (Christianshåb) ved Diskobukta. Her ligger det også et museum med funn fra ulike forhistoriske kulturer. De tidligere bosettingene i Sermermiut, nær byen Ilulissat, med mange bygninger og kirker fra koloni-tiden, viser mange aspekter ved Grønlands historie. Hver by har et museum som viser Grønlands fortid.

Tidligere kommuner i Vestgrønland
---------------------------------

Til 2008 lå alle Grønlands kommuner, bortsett fra tre, i Vestgrønland. Disse var, fra sør til nord:

* Nanortalik kommune
* Qaqortoq kommune
* Narsaq kommune
* Ivittuut kommune
* Paamiut kommune
* Nuuk kommune
* Maniitsoq kommune
* Sisimiut kommune
* Kangaatsiaq kommune
* Aasiaat kommune
* Qasigiannguit kommune
* Ilulissat kommune
* Qeqertarsuaq kommune
* Uummannaq kommune
* Upernavik kommune

| * v
* d
* r
Grønland |
| --- |
| **Amt fra 1950 til 2008:** Nordgrønland **·** Vestgrønland **·**  Østgrønland | Grønlands flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**Lag om husligt arbete** er en lov i Sverige som ble utferdiget den 17. desember 1970 og som erstattet hembiträdeslagen av 1944. Opprinnelig gjaldt også den nyere loven forttrinnsvis hushjelper og andre huslig ansatte, dom for eksempel barnepiker og hushjelper, men denne yrkesgruppe har gradvis minsket i antall og er blitt heller fåtallig. Dermed er det kanskje fremst personlige assistenter som berøres av loven.

Loven trådte i kraft den 1. juli 1971 og regulerer blant annet arbeidsstidene, og det er særlige bestemmelser for disse dersom den ansatte er under 18 år.

Også au pairer i Sverige lyder under loven, skjønt de som er under 18 år bare omfattes av visse deler av loven.

Med lovens ikrafttredelse fikk hushjelper i Sverige også åtte timers arbeidsdag.

Referanser
----------

1. ↑   Arbetsmiljöverket, 5. september 2011  arkivdato 9. september 2011
2. ↑  Annelie Lehnberg (25. april 2012). «Pigdebatten har funnits länge» **(svenska)**. Flamman. Besøkt 14. mai 2012.

Kilder
------

* Sveriges riksdag 1970 - *Svensk författningssamling*
**Vestjøkulen** er en 4 km lang og 12 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Breens lengderetning er orientert nord-sør og strekker seg fra Mefonna i sør til Samarinbreen i vest, og er en innlands forbindelsesbre mellom disse to samt Austjøkulen i øst og den vesle Stuptindbreen i nord - sentralt plassert i Sørkapp Land. Omkringliggende avgrensnende fjell omfatter fra nord og med klokken, Steinhatten (755 m), Hjelmen (849 m), Knattberget, Austernebba (759 m), Vesternebba (686 m) og Mefonntoppane (612-781 m) i sørøst, mens vestsiden er relativt åpen ut mot Samarinbreen. 

Midt i breen er det to små innsjøer à om lag 100 meters lengde hver.

Navnet betyr «den vestlige breen», til skille fra Austjøkulen på andre siden av fjellryggen.

Referanser
----------

1. ↑  Vestjøkulen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 11. mars 2013

Helt nederst i bildkanten strekker Samarinbreen seg fra Samarinvågen i nord (venstre) og sørover (høyre) innover mot Mefonna, og Vestjøkule ner den andre (høyre) av hengebreene som renner ned i Samarinbreen - helt til høyde ved bildekanten. Foto: Erlend Bjørtvedt 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
*Temperance Lecture* («Lærdom i måtehold», maleri av Edward Edmondson, Jr. 1861.
**Måtehold** (gresk: σωφροσύνη, *Sofrosyne*) er en av gresk filosofis fire kardinaldyder. Disse ble opptatt i kristen etikk som også regner måtehold som en dyd. Måtehold er også en av buddhismens fem dyder. Måteholdsbevegelsen som folkebevegelse har handlet om begrensning av alkoholinntak.

Måtehold betegner vanligvis en evne eller vilje til å kontrollere sine drifter og lyster. Ingen dyd kan overleve en ukritisk forfølgelse av ønsker og drifter. Avhold, jomfruelighet og beskjedenhet er undergrupper av dyden, siden de styrer inntak av mat og drikke, sex og forfengelighet. Måtehold inkluderer også selvbeherskelse i form av ikkevold og tilgivelse, selvbeherskelse fra arroganse i form av ydmykhet og beskjedenhet, selvbeherskelse fra overmål som å skryte av sin rikdom i form av forsiktighet, og selvbeherskelse fra raseri eller begjær i form av ro og selvkontroll.

Måtehold har blitt beskrevet som en dyd av filosofer, religiøse tenkere, og senere også av psykologer, særlig innenfor positiv psykologi. Måtehold var en av kardinaldydene i vestlige tanke innenfor gresk filosofi og kristendommen, foruten også i østlige tradisjoner som buddhisme og hinduisme. Måtehold er en av de seks dyder i positiv psykologi (som fokuserer på menneskets helse, sunnhet og utvikling), inkludert sammen med visdom, mot, menneskelighet, rettferdighet, og transcendens. Måtehold er generelt betegnet som kontroll av overmål, og uttrykt gjennom vesenstrekk som kyskhet, beskjedenhet, ydmykhet, forsiktighet, selvregulering, tilgivelse og nåde; hver av disse involverer beherskelse av overmål av en del impulser og instinkter, slike som seksuelt begjær, forfengelighet, eller raseri.

Filosofen Henrik Syse har i boken *Måtehold i grådighetens tid* (2009) argumentert for at et samfunn som tar til seg – og øver seg opp i – måtehold og moderasjon, vil det kunne møte framtiden med langt større trygghet enn et samfunn som gir seg hen til ureflektert nytelse.

Referanser
----------

1. ↑  Green, Joel (2011): *Dictionary of scripture and ethics*. Grand Rapids, Mich: Baker Academic. ISBN 978-0-8010-3406-0. s. 769.
2. ↑  Schwarzer, Ralf (2012): *Personality, human development, and culture : international perspectives on psychological science*. Hove: Psychology. ISBN 978-0-415-65080-9. s. 127–129
3. ↑  Peterson, Christopher (2004). *Character strengths and virtues a handbook and classification*. Washington, DC New York: American Psychological Association Oxford University Press. ISBN 978-0-19-516701-6.
4. ↑  Syse, Henrik (2009): *Måtehold i grådighetens tid*, Oslo: Cappelen Damm, ISBN 9788202299941

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Jernbanealliansen** er en allianse av ni organisasjoner som ønsker å fremme jernbanen i Norge. Alliansens formål er å arbeide for økte bevilgninger til utbygging av jernbaneprosjekter og opprustning av det eksisterende jernbanenettet. Lobbyvirksomhet er blant alliansens viktigste oppgaver. Gjennom direkte påvirkning av beslutningstakere og informasjonsarbeid rettet mot opinionen, skal den arbeide for å øke jernbanens andel av person og godstrafikk i Norge. 

Organisasjonen ble formelt opprettet 10. februar 2009. Styreleder er Tonje E. Orsten Kristiansen, som til daglig jobber i Framtiden i våre hender.

Medlemmer
---------

* Arbeidsgiverforeningen Spekter
* Framtiden i våre hender
* Landsorganisasjonen i Norge
* LO Stat
* Natur og Ungdom
* Naturvernforbundet
* Norsk Jernbaneforbund
* Norsk Lokomotivmannsforbund
* Trygg Trafikk

Referanser
----------

1. ↑   Enhetsregisteret, w2.brreg.no, norsk organisasjonsnummer 993492671[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Nenjiang
**Nènjiāng** (嫩江省, *Nènjiāng shěng*), også kjent som **Nunkiang** (Wade-Giles), var en provins opprettet i det nordøstre Kina i 1947. Arealet var på 67 034 km², befolkningen var på 3 308 906 innbyggere.[] Provinshovedstaden var Qiqihar. 

Nenjiang lå langt nord i Mandsjuria, i et område som på den tiden den ble opprettet ikke var fullstendig militært kontrollert av Kuomintang-regjeringen. Det var kommunistene som dominerte. Dermed var den nye provinsen ikke noen særlig reell størrelse i landets administrasjon.[]

Provinsen ble avskaffet av Folkerepublikken Kina i 1949 og ble da inkorporert i Heilongjiang.

Folkerepublikken avskaffet på denne tiden i alt ti provinser på lignende vis. De andre ni var Andong, Chahar, Hejiang, Liaobei, Rehe, Songjiang, Suiyuan, Xikang og Xing'an.

Litteratur
----------

* *Manchoukuo: Handbook of information. Publ. by Bureau of information and publicity, Department of foreign affairs, Manchoukuo government. [Illustr.]* **(eng)**. Hsinking. 1933.
* *Republic of China yearbook* **(eng)**. Taipei: Kwang Hwa. 19??-2002.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
***Seier'n er vår***, (originaltittel: *Coup de tête*) er et fransk spillefilm fra 1979 regissert av Jean-Jacques Annaud, med Patrick Dewaere i hovedrollen.

Handling
--------

François Perrin er en fabrikk-arbeider som spiller fotball for et lokalt amatør-lag, ved en idrettsklubb som eies av en velstående forretningsmann som også eier fabrikken hvor Perrin - så vel som det meste av befolkningen i Trincamp - arbeider. Men under en treningsøkt havner Perrin i problemer og Berthier, den beste spilleren og kapteinen på laget deres, krever at Perrin burde bli utvist fra klubben deres. Kort tid senere får Perrin også sparken fra jobben sin, og resten av byen snur seg mot ham. Han får til og med forbud mot å gå inn på den lokale puben.

Når en alt for alkohol-påvirket Berthier en sen kveld forsøker å voldta en kvinne, blir Perrin umiddelbart anklaget for å stå bak denne ugjerningen. Han blir deretter banket opp av politiet, og havner i fengsel. To måneder senere skal Trincamp-laget delta i en veldig viktig kamp, men bussen som frakter laget havner i en ulykke. I desperasjon etter å erstatte alle de skadde spillerne blir Perrin løslatt fra fengsel, for å hjelpe resten av laget deres. Perrin scorer flere mål under den viktige kampen, og han blir snart hjem-byens store helt. Han bruker deretter sin nye posisjon for å planlegge en subtil, men veldig effektiv, hevn mot alle som hadde gjort ham urett.

Medvirkende
-----------

* Patrick Dewaere som François Perrin
* France Dougnac som Stéphanie
* Dorothée Jemma som Marie
* Maurice Barrier som Berri.
* Robert Dalban som Jeanjean.
* Mario David som Rumin, en fysioterapeut
* Hubert Deschamps som en fengselsbetjent

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Seier'n er vår* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Seier'n er vår* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Seier'n er vår* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Seier'n er vår* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Seier'n er vår* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Seier'n er vår* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Seier'n er vår* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Seifeddine Mejri** (født 1996) er en tunisisk friidrettsutøver som konkurrerer i stavsprang. Han gull fra Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 som fremste internasjonale meritt.

Idrettskarriere
---------------

Mejri deltok ved det arabiske ungdomsmesterskapet i friidrett 2013 i Kairo, der han vant stavsprang med 4,20 meter som beste hopp.

I 2015 vant han også stavhopp ved Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015, der han hoppet 4,80 meter, 40 cm bak sin egen personlige rekord. Ved det nigerianske juniormesterskapet i friidrett i juli satte han ny nasjonal juniorrekord, med 5,00 meter.

Referanser
----------

1. 1 2  Tilastopaja Oy - *2015 World Junior Top 300 - Pole vault* (arkivert), besøkt 23. desember 2015.
2. ↑  Tunis Athletisme - *4es Championnats Arabes D'Athletisme Cadets - Le Caire du 21 au 23.06.2013* (arkivert), besøkt 23. desember 2015.]
3. ↑  Making of champs - *Nigeria grabs DOUBLE GOLD, Championship Record on Day 3 of African Junior Champs!*, besøkt 23, desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
Max Amann (1891–1957), politikeren og journalisten som var president for Reichspressekammer
**Reichspressekammer** var en underavdeling i Reichskulturkammer i det nasjonalsosialistiske Tyskland. Kammeret administrerte det tredje rikets mediepolitikk overfor nazistpartiets egne utgivelser og også øvrige avisutgivelser. Kontoret var ansvarlig for forsensuren av tyske aviser og for selve avisstrukturen i Tyskland.

Kammeret ble opprettet i september 1933, og to måneder senere ble det obligatorisk for alle som var forbundet med publisering å høre til Reichspressekammer. 

Kammeret definerte selv kravene for medlemskap og til å ekskludere utgivere og stenge deres aviser og tidsskrifter uten kompensasjon. 

1 473 utgivere ble ekskludert allerede det første året, og i 1936 hadde man eliminert fire femtedeler av den tyske pressen.

Max Amann, Hitlers sersjant fra første verdenskrig, var president for Reichspressekammer.

Eksterne lenker
---------------

* Europas historie: Hitlers innenrikspolitikk
**Jan Ghyselinck** (født 24. februar 1988 i Tielt) er en belgisk landeveissyklist og banesyklist. Han er en spesielt god temposyklist og klassikerrytter. Han ble profesjonell rytter for Team HTC-Columbia laget i 2010, men ble en del av Cofidis før 2012-sesongen.

Meritter
--------

2005
Sammenlagt og 1. etappe, Giro della Toscana Junior
4. etappe, Sint-Martinusprijs Kontich Junior
Flandern Rundt Junior
 Nasjonal tempomester Junior
2006
Bernaudeau Junior
Aalst - St.Truiden
Sammenlagt, Ster van Zuid-Limburg Junior
Classique des Alpes Junior
Gent - Menen Junior
 Nasjonal tempomester Junior
2007
Flèche Plédranaise
3. etappe, Triptyque Ardennaise
Prologen, Tour des Pays de Savoie
2008
Trofee van Haspengouw
 Nasjonal tempomester U23
2009
Vlaamse Pijl Harelbeke
2. etappe, Le Triptyque des Monts et Châteaux - Frasnes U23
Flandern Rundt U23
Tempomester, Provins mesterskapet West-Vlaanderen U23
5.-plass, Liège–Bastogne–Liège U23
2010
Mandel - Leie - Schelde
2014
La Poly Normande

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jan Ghyselinck – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Jan Ghyselinck – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Jan Ghyselinck – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Jan Ghyselinck – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
Våpen for Reichwein tegnet av Anders Thiset. Fra *Danmarks Adels Aarbog* 1910
**Reichwein** er en utdødd dansk-norsk adelslekt tilhørende lav- og sverdadelen.

Historie
--------

Slekten er tysk og kom til Norge med den senere generalmajor og stiftbefalingsmann Georg Reichwein som var født i Marburg i Hessen-Kassel, hvor hans far skal ha vært skredder. I 1655 mottok Reichwein adelsbrev av Frederik III.

Han var far til oberst Georg Reichwein den ynrge (d. 1715) og kapein Frederik Christian Reichwein på setegården Nes i Borge (1660–1730), som 1. gang var gift med Else Carhrine Bildt, eneste datter av Anders B. og 2. gang med Charlotta Elisabeth v. Storm (1672-1757), enke etter Henrich v. Koppelow (+ 1708 i København), oberstløytnant. Førstnevnte var far til stiftsamtmann i Akerhus, generalmajor Lorentz Reichwein (ca. 1680–1735). Frederik Christian Reichwein var far til generalmajor Nicolai Frederik Reichwein (1692–1761). Slekten døde ut i 1864 med hans brorsønn, postmester i Ærøskøbing, krigsråd Frederik Theodor Reichwein (1795–1864).

Våpen
-----

Slektsvåpenet har i blått skjold en rustningskledt arm som holder en rød drueklase med grønne blad. På hjelmen er hjelmtegnet to røde flagg og mellom disse en sammenviklet rød vimpel med hvitt kors. Hjelmkledet er i blått og gult.

Referanser
----------

1. ↑  Anker, Carl Johan: *Biografiske data om 330 norske, norskfødte eller for nogen tid i den norske armé ansatte generalspersoner : 1628-1885*, Kristiania, 1885, s. 207–09
2. ↑  Huitfeldt-Kaas, H.J.: *Generalmajor Georg Reichwein*, Christiania, 1899, s. 43
3. ↑  *Reichwein*, Store norske leksikon. Besøkt 11. september 2016
4. ↑  Trykt i *Norske Rigs-Registranter*, bind XI[*død lenke*], 1653-1656, side 403-404

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Reidar Bjørn-Larsen** (også kjent som «Streken») (1921–2013) var en norsk politietterforsker og leder av Kripos 1978–1981. Han var involvert i etterforskningen av en rekke omtalte kriminalsaker i Norge, deriblant Granatmannen, Apenes-drapet og Hadelandsdrapene. Han var aktiv i motstandsbevegelsen under andre verdenskrig. 

Bjørn-Larsen vokste opp på Tåsen i Oslo. Han fullførte handelsgymnas på slutten av 1930-årene og like etter det begynte han som landbrukslærling. Yrkeskarrieren ble avbrutt på grunn av krigen. I 1941 vervet han seg til den illegale pressen og senere på året ble han rekruttert til Milorg, og fra 1944 og til frigjøringen, lå han fast på «skauen».

Høsten 1945 begynte han i politiet i Oslo, først ved landssvikeravdelingen (hvor han avhørte hundrevis av landssvikere og noen SS-folk), siden ordensavdelingen, fremmedavdelingen og deretter 10 år ved overvåkningsavdelingen. De neste seks årene var han ved kriminalavdelingen i Oslo, og i 1967 begynte han som førstebetjent ved Kripos. I 1972 ble han lærer ved Politiskolen og var der til han i 1975 returnerte til E-avdelingen i Kripos. I 1978 ble han utnevnt til leder for samme avdeling. Han pensjonerte seg fra politiet i april 1981, men avsluttet ikke yrkeslivet helt. Fra 1982 til 1989 var han vaktsjef ved Norges ambassade i Moskva.

Hans var bror til oppfinner Knut Bjørn-Larsen (f. 1923, d. 2007) som flyttet til USA i 1946.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, besøkt 12. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Wikipedia på bokmål og riksmål, besøkt 12. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6  Aftenposten - Dagens navn (6.4.1991, s.18)
4. ↑  Aftenposten - Var Waffen-SS noe bedre enn andre (18.11.2004, s.10)
5. 1 2  Aftenposten - Ny sjef for E-gruppen (4.4.1978, s.33)
6. ↑  «Knut L. Bjorn-Larsen Obituary (2007) San Luis Obispo County Tribune». *Legacy.com*. Besøkt 12. juni 2022.
7. ↑  «Nå fortsetter jeg å oppfinne». *Arbeiderbladet 1981.03.27*. s. 3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Andreas Theodor Holm** (født 24. april 1827 i Kristiansand, død 4. februar 1886 i Herefoss) var en norsk landhandler, ordfører og stortingsmann fra Kristiansand.

Holm var sønn til en skipper. I yngre år var han kontorist hos sorenskriveren i Herefoss. I 1852 kjøpte han sorenskrivergærden på Nes i Herefoss, der han siden drev landhandel. Holm var ordfører i Herefoss fra 1858 til 1885. I tillegg hadde han en mengde kommunale verv. Han var også amtsrevisor i mange år.

Holm representerte Nedenes amt på Stortinget fra 1874 til 1885. Både i 1883 og 1885 var han permittert, henholdsvis fra 29. mars og 14. mars, begge ganger på grunn av sykdom. Hele sin stortingstid var han medlem av veikomiteen. Fra 1880 var han også medlem av Lagtinget.

Vinteren 1886 døde han i hjemmet sitt i Herefoss.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 392[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania 1914
* Biografisk informasjon om Andreas Theodor Holm , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Andreas Holm hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Bullaren i Bohuslän
**Bullaren**, også kalt **Bullarebygden**, er et bygdelag og *sokn* i det nordre Bohuslän. Den har tidligere vært både *Bullarens härad* og *Bullarens kommun*, men utgjør nå den nordøstre delen av Tanums kommun.

Bullarebygden er et jord- og skogsbrukslandskap, som i retning nord-sør gjennomløpes av de langstrakte Bullaresjøene, hvor også bebyggelsen er konsentrert. I øst avgrenses bygda naturlig av Kynnefjäll fra Sörbygden i Munkedals kommun, og av Kornsjöarna fra Dalsland. I nord grenser Bullaren til Norge, hvor Norra Bullaresjön renner ut i Enningdalselva. Bygdens hovedby er Östad, som var tingsted fram til 1903. Et tidligere tingsted har eksistert i Tingvall noen kilometer mot sør.

*Bullarens härad* besto av sognene, senere kommunene, Naverstad og Mo. *Bullarens kommun* ble opprettet ved den svenske kommunereformen i 1952, ved at de to kommunene i herredet ble slått sammen. Kommunen eksisterte fra til 1971 da den ble innlemmet i Tanums kommune.

Innlandslandskapet i Bullarebygden skiller seg fra og er mindre kjent enn øvrige deler av Bohuslän, men er likevel attraktivt for turister. Blant severdighetene kan nevnes Naverstad kirke fra middelalderen, Bullaren dyrepark, Älgafallet og Olsborg slottsruin.

Før avståelsen i 1658 var Bullaren og resten av Bohuslen en del av Norge.

Eksterne lenker
---------------

* Bullarens turistinformasjon
* Gamla postkort fra Bullaren Arkivert 24. mai 2011 hos Wayback Machine.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |