recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Checkmate*** er en amerikansk stumfilm fra 1911.

Handling
--------

En ung arving har to friere. Den ene var en fransk adelsmann, med mange velstående forfedre og stor rikdom. Den andre frieren var en ung amerikansk forretningsmann. Den unge kvinnen har en tante som ønsker at hun skal gifte seg med en mann med størst mulig sosial klasse. Tante favoriserer derfor den franske adelsmannen, og blir såret når hennes niese i stedet velger den amerikanske forretningsmannen. Baronen, som aldri trodde et øyeblikk at han skulle bli avvist, sverger hevn på sin rival.

En dag oppdager en tjener at baronen ligger såret på gulvet, med amerikaneren stående bøyd over ham - med en kniv i hånden. Både baronen og jentas tante sverger på at Jack stod bak knivstikkingen. Jack blir derfor sendt i fengsel i 10 år. Men kjæresten hans er fremdeles trofast mot ham, og bestemmer seg for å bevise hans uskyld. På gaten møter hun en hjemløs mann, som ligner veldig mye på Jack. Hun gjør en avtale med ham: Jack skal ta den domfeltes plass i fengselet, og få penger for dette.

Kort tid senere bytter de plass, og den amerikanske forretningsmannen besøker snart hennes tante igjen. Hun blir konfrontert av mannen hun hadde anklaget, og tror at han er et spøkelse. Tanten innrømmer at hun og baronen planla å sette en uskyldig mann i fengsel. Hun tilstår at baronens skader var selvpåførte, og en mann ble dermed straffet for en forbrytelse han aldri hadde begått.

Referanser
----------

1. ↑  CHECKMATE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Checkmate* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Vostok** er et nedslagskrater som Mars-roveren *Opportunity* besøkte på Mars på Sol 399, 8. mars 2005. Krateret er lokalisert på Meridiani Planum, ca. 1200 meter sør for Endurance-krateret. Krateret ser ut til å ha blitt dekket til av sand fra vindene på den røde planeten, men mange stein-utspring er fremdeles synlig på overflaten.

Mens *Opportunity* besøkte Vostok, den undersøkte en stein som fikk navnet «Gagarin», til minne etter Yuri Gagarin. Den samlet også inn en materialprøve, som fikk navnet «Laika». Roveren forlot krateret på Sol 404, og kjørte videre sørover mot Erebus-krateret og det enda større Victoria-krateret

Roveren sitt Mini-TES instrument var ute av drift når det var ved Vostok, men feilen forsvant.

Traseen mot sør fra Endurance-krateret forbi Vostok

Andre kratere besøkt av *Opportunity*
-------------------------------------

|  |
| --- |
| * Fram
* Endurance
* Argo
* Eagle
* Erebus
* Beagle
* Emma Dean
* Victoria
* Viking
 |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Mars Rovers website
* Jet Propulsion Laboratory Arkivert 9. juni 2017 hos Wayback Machine.

Portal: Astronomi
**Gråullape** er en art i gruppen vestaper. I likhet med andre ullaper har den tett, myk, finkrøllet pels. Hos gråullapen er pelsen grå med svarte spetter og mørkere grå på hodet, hendene, føttene og haletuppen.
Noen individer har et rødt skjær på buken. Grå ullape lever i blandete tropper, som bryter opp i mindre flokker for å beite - hovedsakelig frukt, blader, blomster, sevjefrø og småkryp. Denne fredelige, godlynte apen tillater ofte at individer fra andre tropper oppholder seg på dens egen flokks territorium. 
Etter en drektighetstid på 233 dager blir den enslige ungen født, hvorpå den klamrer seg til morens buk. Etter 7 dager flytter den seg over til ryggen hennes, og den er avvent etter 6 måneder. Voksne hanner er større enn hunnene.
Gråullapene er muskuløse aper. Arten har kraftig kropp med kulemage og kraftige skulder, hofter og hale, som dem henger etter ellersvinger seg i trærne med.

Gråullapene er utbredt i det sørlige Sør-Amerika. Apene kan komme opp i 50-65 cm i lengde og 4-10 kg i vekt. Halen kan bli opptil 55-77 cm.

Vern
----

Aper som denne trenger store områder som de kan bevege seg fritt i. Skogbiotopen deres blir imidlertid stadig delt opp, og apene trues i tillegg av at mennesker jakter på dem på grunn av kjøttet, som er en delikatese.

Referanser
----------

1. ↑  Boubli, J.-P. Di Fiore, A. Rylands, A.B. & Wallace, R.B. 2008. *Lagothrix cana*. In: IUCN 2013. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2. <www.iucnredlist.org>. Besøkt 11. april 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *gråullape* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *gråullape* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *gråullape* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lagothrix cana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lagothrix cana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* ARKive – )*[*død lenke*]]*
**Pripri**, **pingarde**, **piperis**, **pipirit** eller **pyperi**, er en bambusflåte fra Karibia. Flåten blir benyttet i Haiti og på flere karibiske øyer hvor bambus er tilgjengelig.

På øyer med ferskvann, som innsjøer og elver, ble flåter av bambus benyttet som et transportmiddel til engangsbruk. Ved ankomsten ble flåten tatt fra hverandre og gjenbrukt til annftr formål. Noen ganger var to metallstanger stukket gjennom bambusstokker for å feste disse sammen til en flåte ved hver ende.

Den haitianske priprien
-----------------------

I Haiti har båttypen blitt videreutviklet med utgangspunkt i lokal båttradisjon til en mer avanserte versjon som kan roes med årer fra en sittende posisjon akterut. Denne kunne ha to staker istedenfor bare en, som på de andre karibiske øyene. Påler av bambus blir festet foran på flåten for å danne en baug. Noen ganger var flåten omgjort til et seilfartøy med en kort pålemast for stive seil av matter eller et sprisseil. Den mest vanlige varianten av priprien i Haiti er 2,44 meter langt og 0,9 meter bred.

Se også
-------

* Piperi

Litteratur
----------

* *Basil Greenhill*, Aak to Zumbra A Dictionary of the World`s Watercraft 2000 ISBN 0-917376-46-3
**Telehiv** er et fenomen som forekommer i veilegemer, der vann har fått samle seg under topplaget, men høyt nok oppe til at det fryser om vinteren. Frossent vann (is) har omtrent ti prosent større volum enn flytende vann, og har ofte feilaktig vært antatt som årsak til at veien slår buler etter hvert som frosten får virke. Hovedproblemet, viser forskning (Stepen Haber: The mechanics of frost heaving), er fin sand eller leire under veidekket, der en liten iskjerne vil trekke til seg vann fra lagene rundt og etter hvert fryse til en større klump. Stephen Habers forskning viser at en slik ekspansjon kan øke volumenet med så mye som førti prosent. Eventuell asfalt på toppen vil dermed lett kunne sprekke opp. Hulrommene blir mest merkbare når veien er opptint igjen, enten det blir som slaghull eller berg-og-dalbane-effekt.

Telehiv på vei i Norwich, Vermont.
Telehiv oppstår ofte på eldre veier som er makadamisert ovenpå opprinnelige veier samt veier som ble bygd etter de opprinnelige makadamiseringsprinsippene, som var utviklet i Skottland. En ble etter hvert klar over at tykkelsen på at veilegemet ikke var tilpasset arktiske forhold.

Nye norske veier med telehiv
----------------------------

Flere nye veier i Norge har fått telehiv kort tid etter åpning. Det skyldes flere forhold, bl.a. prosjekteringsfeil, underdimensjonert drenering og feil ved selve veibyggingen. Eksempler på slike veier:

* E6 Korgfjelltunnelen i Vefsn og Korgen
* E12 Umskartunnelen i Rana
* E16 Wøyen–Bjørum i Bærum
* E16 Kløfta–Nybakk i Ullensaker
* E18 Krosby–Knapstad i Indre Østfold
* Fylkesvei 17 ved Asphaugen i Steinkjer

Se også
-------

* Tele (jord)
* Hull i veien

Referanser
----------

1. ↑  Telehiv på nye norske veger – hvorfor, og hva kan gjøres for å unngå dette? Arkivert 13. mars 2014 hos Wayback Machine. – Statens vegvesen, februar 2012
2. ↑  Harald Mathiassen: *Kan bli dumpet i sommer. Må kanskje stenges i sommer. Korgfjelltunnelen er så full av telehiv at den kan bli stengt*, Rana Blad, 15. mars 2007
3. ↑  Frank Ertesvåg, Martin Nilsen, Helge Wekre og Kjetil Iversen (9. april 2011). «Norge på ville veier: Telehiv-tabber». *VG*. Besøkt 26. september 2011. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
4. 1 2 3  «Vegvesenet lover bedre sikring mot telehiv». *Nationen*. 26. september 2011. Arkivert fra originalen 4. oktober 2011. Besøkt 26. september 2011.
5. ↑  «Graver med vilje ikke dypt nok». *Trønder-Avisa*. 26. september 2011. Besøkt 26. september 2011.

Eksterne lenker
---------------

* «Telehiv på nye norske veger – hvorfor, og hva kan gjøres for å unngå dette?» Arkivert 13. mars 2014 hos Wayback Machine. – Statens vegvesen, februar 2012
* «Sannheten om telehiv», artikkel i *Aftenposten* 11. februar 2014
* «The mechanics of frost heaving», artikkel av Stephen Haber i *The Journal of Geology*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL
 |
**Lindegulfly** (*Xanthia citrago*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den forekommer spredt i Sør-Norge nord til Sogn og Fjordane.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 32 – 36 mm), brungult eller rødgult nattfly. Hodet og forkroppen er gule, bakkroppen blekgul med en brun ryggstripe. **Forvingen** er tilspisset, ytterkanten svakt tannet. Den er brunlig eller rødlig gul med brune årer og to parallelle, brune skrålinjer. Det finnes også to mindre tydelige, brune tverrlinjer nær roten. Ring- og nyremerkene er tydelige, kantet med brunt. **Bakvingen** er hvit.

 larven
Larven er kort og trinn, naken, brun på ryggen, blekbrun på buken, med en lys sidestripe imellom.

Levevis
-------

Lindegulflyet lever i løvskoger og parker der det vokser lind (*Tilia* spp.), som er larvenes næringsplante. De utvikler seg i mai – juni etter å ha overvintret som egg, først på bladknoppene og senere på de nye bladene. De voksne sommerfuglene flyr om natten i august – oktober og kommer gjerne til lys og til sukkeråte.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra Europa, der den finnes øst til Kaukasus og Ural. I Norge er den forholdsvis vanlig på Sørlandet og på Østlandet nord til Oslo, og forekommer også i Hordaland og Sogn og Fjordane.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Lindegulfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Xanthia citrago* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *lindegulfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *lindegulfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *lindegulfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *lindegulfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *lindegulfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Tiliacea citrago* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Tiliacea citrago* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Ekstremværet Yngve**| 

|  |
| --- |
|  |

 |
| **Varighet:** | 31. desember 2008 |
| **Høyeste vindhastigheter:** | 33 - 38 m/s |
| **Totale skader:** | - |
| **Antall døde:** | 0 |
| **Berørte områder:** | Nord-Helgeland, Saltfjellet, Salten og Lofoten, Norge |
| 

|
|  |

 |

**Ekstremværet Yngve** var et ekstremvær som rammet Nord-Helgeland, Saltfjellet, Salten, Lofoten og deler av Troms natten til og morgenen den 31. desember 2008.

Stormhistorie
-------------

Et lavtrykk sørøst for Jan Mayen utviklet seg etterhvert til å bli et større stormsenter, og flyttet seg videre i retning mot Nordland og Nord-Helgeland, Saltfjellet, Salten og Lofoten. 

Vervarslinga for Nord-Norge meldte at Myken fyr ytterst på Helgelandskysten hadde målt vindstyrke orkan, med over 33 m/s vind i en periode på over ti minutter. Det ble også meldt om full storm i Bodø, sterk storm i områdene ved Røst og flere steder på Helgelandskysten. På Helligvær ble det målt orkankast med vindstyrke på 38 m/s.

Ved 08-tiden på morgenen den 31. desember løyet vinden av og stormen ble avløst av sterk kuling fra nord og nordvest.

Forberedelser og skader
-----------------------

Den norske værtjenesten Meteorologisk institutt sendte klokken 17.05 den 30. desember 2008 ut et ekstremværvarsel og navnga lavtrykket *Yngve*.

I Bodø førte vindkastene til mindre materielle skader, blant annet ble taket på en boligblokk blåst rett av og det ble ellers meldt om løse gjenstander flygende i gatene og knuste ruter. På Ørnes i Meløy kommune rev stormen taket av Ørnes bibliotek.

10 fergesamband var innstilt i Nordland som følge av uværet, og en rekke fjelloverganger i Nordland ble stengt. Også i Lofoten har det vært meldt om mange stormskader. I Harstad hadde hurtigruten *Richard With* problemer med å legge til kai.

Se også
-------

* Liste over ekstremvær i Norge

Referanser
----------

1. 1 2  (no) «Tak blåste av boligblokk i Bodø». Aftenposten. 31. desember 2008. Besøkt 31. desember 2008.
2. ↑  (no) Pedersen, Ole-Andreas (31. desember 2008). «Vinden løyer i formiddag». Avisa Nordland. Besøkt 31. desember 2008.
3. ↑  (no) «Taket på biblioteket forsvant». NRK. 31. desember 2008. Besøkt 31. desember 2008.
4. ↑  (no) «Dette var en garasje». NRK. 31. desember 2008. Besøkt 31. desember 2008.

Kilder
------

* (no) met.no: Ekstremvær: Yngve, publisert 30. desember 2008
* (no) Dagbladet: Nå kommer Yngve, publisert 30. desember 2008
* (no) Avisa Nordland: Se lesernes uværsbilder, publisert 31. desember 2008
**Rosika Schwimmer** (født 11. september 1877 i Budapest, død 3. august 1948 i New York City, USA) var en ungarsk pasifist, feminist og diplomat. Hun var Ungarns minister i Sveits 1918–1919. 

Hun studerte både språk og musikk, men utdannet seg senere til bokholder. 

I 1914 flyttet Schwimmer til London og begynte å jobbe som korrespondent i forskjellige europeiske aviser. Da første verdenskrig brøt ut kunne hun ikke returnere til hjemlandet og ble derfor værende i England. I løpet av krigens første år reiste hun til USA for å foreslå for president Woodrow Wilson at han skulle avholde en nøytral konferanse som skulle få en slutt på krigen. I november 1918 ble hun utnevnt til Ungarns minister i Sveits, en stilling hun hadde til januar 1919.

I 1921 reiste hun til Chicago i USA og ble boende der. Hun reiste aldri tilbake til hjemlandet sitt. I USA ble hun i 1929 anklaget for å være tysk spion som jobbet for det daværende Sovjetunionen. Hun ble nominert til Nobels fredspris i 1947, men hun fikk den ikke.

Internasjonal kvinneliga for fred og frihet ble stiftet 1915 i Den Haag. Deltakere ved stiftelsen fra venstre: 1. Lucy Thoumaian – Armenia, 2. Leopoldine Kulka – Østerrike, 3. Laura Hughes – Canada, 4. Rosika Schwimmer – Ungarn, 5. Anita Augspurg – Tyskland, 6. Jane Addams – USA, 7. Eugenie Hanner – USA, 8. Aletta Jacobs – Nederland, 9. Chrystal Macmillan – England, 10. Rosa Genoni – Italia, 11. Anna Kleman – Sverige, 12. Thora Daugaard – Danmark, 13. Louise Keilhau – Norge.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Rosika-Schwimmer, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   FemBio-Datenbank, FemBio-ID 24890, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 17. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 1. januar 2015[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Julie Anne Demel. «Female "Diplomats" in Europe from 1815 to the Present». EHNE. Besøkt 4. juli 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Håndbok** er en bok som inneholder grunnleggende eller sentrale fakta om et emne eller et fag, og som gjerne er organisert slik at den egner seg som en oppslagsbok, en bok som er både praktisk og nyttig «å ha for hånden». Begrepet ble opprinnelig brukt om bøker som gav en oversikt over prestens ritualer ved geistlige forretninger. I dag finnes håndbøker som dekker flere tusen emner, og mange håndbøker er også tilgjengelig på internett 

Felthåndbok er en håndbok som gjerne er utstyrt slik at de kan brukes utendørs samtidig som den gjerne har lommeformat. Felthåndboken dekker ikke nødvendigvis militære emner, men f.eks. flora eller fauna.

Brukerhåndbok betegner en omfattende bruksanvisning og målgruppen for slike bøker kan være alt fra studenter ved et universitet, via leger og veterinærer som har behov for veiledning i bruk av utstyr og materiell, til eiere av mobiltelefoner og datamaskiner. 

Kortversjoner av håndbøker kalles ofte manual, sjekkliste, bruksanvisning eller veiledning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Poldice-gruven i Gwennap
Enkelte gruveområder er rekultivert
**Gruvedrift i Cornwall** i England går tilbake til bronsealderen, da metallhandlere fra det østlige Middelhavet skal ha kommet til området før 1000 f.Kr. De kjente Storbritannia som *Kassiterides*, «Tinnøyene». Etter at man begynte å bruke metall på De britiske øyer kom det meste av tinnet, kobberet og arsenikken som ble brukt fra Cornwall og den vestligste delen av Devon. Det første tinnet som ble tatt ut lå i avsetninger i grusen på bunnen av elver, men man begynte raskt med dagbrudd og små gruver. Fra det 16. århundre har det vært fullt utviklede underjordiske gruver i området.

Gruvedriften nådde sitt høydepunkt i det 19. århundre, før konkurranse fra andre land førte til at prisen på kobber og senere tinn falt dramatisk, noe som gjorde gruvene ulønnsomme. Cornwall var et av de rikeste gruveområdene i verden, og på et tidspunkt var hele 600 dampmaskiner i drift i gruvene. Mot slutten av århundret begynte stengningene etter at årene man kunne ta ut med profitt var tømt. 

I det 20. århundre fant man nye drivverdige forekomster, og en del gruver ble gjenåpnet. *Dolcoath*, kjent som *Queen of Cornish Mines*, var med 1067 meter lenge verdens dypeste gruve, og også en av de eldste. Den ble nedlagt i 1921.

Verdens tinnkartells kollaps i 1986 var spikeren i kisten for kornisk tinngruvedrift. South Crofty Tin Mine var den siste tinngruven som var i drift i Europa, inntil mars 1998. Det ble gjort forsøk på å gjenåpne den, uten at dette lyktes. 

I 1999 ble gruvelandskapet i Cornwall og det vestligste Devon tilføyet på listen over steder den britiske regjeringen ønsket å få definert som verdensarvsteder. Den 13. juli 2006 la UNESCO området inn på sin liste. 

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Storbritannia (liste) |
| --- |
|  | England | 
* Blenheim Palace
* Canterburykatedralen, St. Augustine’s Abbey og St. Martins kirke
* Bath
* Gruvelandskapet i Cornwall og Devon
* Derwent Valley-møllene
* Durham Castle og katedralen
* Hadrians mur
* Ironbridge Gorge
* Jurassic Coast
* Kew Gardens
* Maritime Greenwich
* Palace of Westminster, Westminster Abbey og St. Margarets kirke
* Saltaire
* Stonehenge og Avebury og Silbury Hill
* Studley Royal Park og Fountains Abbey
* Tower of London

 | Storbritannias flagg |
| Skottland | 
* New Lanark
* Edinburgh
* St. Kilda
* Skara Brae og Maeshowe
* Forthbroen

 |
| Wales | 
* Kong Edward Is slott og bymurer i Gwynedd: Harlech, Beaumaris, Caernarfon og Conwy
* Blaenavon industrielle landskap
* Pontcysyllteakvedukten

 |
| Nord-Irland | Giant's Causeway og Causewaykysten |
| Oversjøiske | 
* Hendersonøya
* Gough og Inaccessible Island
* St. Georges
* Gorhams grotte

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
Propagandaplakat fra 1942 for å få kvinner til industrien, utgitt av War Production Co-ordinating Committee
**Rosie the Riveter** var en populær betegnelse i USA på de seks millioner kvinner som arbeidet i rustningsindustrien under andre verdenskrig. Kvinnene fylte plassene til de mennene som var sendt til tjeneste ved fronten i Europa og Asia. Rosie the Riveter er nå et feministikon i USA og blir sett som et tidlig varsel om kvinners voksende betydning i samfunnslivet. Slagordet ble brukt i tidsskrift, på plakater og i propagandafilmer.

Rosie the Riveter ble til en sang i 1942, samme år som «We Can Do It!»-bildet kom. Det var imidlertid ikke av en såkalt riveter, en som slår inn nagler, men et symbol på at kvinner kan stille opp for landet sitt i krig. Bildet var ikke spesielt masseprodusert under krigen, og eksisterte stort sett bare i Westinghouse Electric & Manufacturing Company. I 1943 at det første masseproduserte bildet av en kvinne som faktisk var en naglepistoloperatør (riveter). Det var en poster med navnet «Rosie the Riveter» laget av Norman Rockwell for *Saturday Evening Post* den 29. mai 1943. På denne posteren tråkker Rosie på en utgave av «Mein Kampf». 

På 1980-tallet lette feminister etter gamle postere som kunne brukes. Rockwells poster var fortsatt dekket av åndsverkslovene, mens «We Can Do It» ikke var det. Sistnevnte var også noe mer glamourøs enn førstnevnte. Deremd ble Westinghouse-posteren brukt som et symbol på feminisme. På grunn av at Rosie the Riveter var et så kjent begrep, ble navnet feilaktig tillagt «We Can Do It!», selv om dette bare var en poster som hang opp i noen uker i en håndfull fabrikker.

Referanser
----------

1. ↑  We Can Do It! - National Museum of American History
2. ↑  Rosie the Riveter Norman Rockwell Museum
3. ↑  The Untold Story of the iconic Rosie the Riveter-Poster - Fast Company

Eksterne lenker
---------------

* Library of Congress Webcast
* Rosie the Riveter World War II / Home Front National Historical Park
* American Rosie the Riveter Association
* A Real-Life "Rosie the Riveter"
* Another Real-Life "Rosie" from the Library of Congress' image set

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
En **hånddukke** er en slags dukke som funker ved å bruke hånden eller hendene på innsiden av dukka til å kontrollere denne. Det finnes også en variasjon formet som en
hanske.

Fingerdukker er ikke hånddukker ettersom de bare brukes på en finger.

Teknikk
-------

### Grunnleggende posisjonering

Hånddukke i en Chroma for tv. (Júlia i Gilbert)
Som med en hvilken som helst scenekunstner, skal dukken generelt vendes med ansiktet mot publikum, men kan vris til den ene eller andre siden. Det er tider når en dukke vrir ryggen mot publikum akkurat som en skuespiller. Dukker skal generelt se ut mot publikum og ikke opp i taket med mindre de vil at publikum skal følge synslinjen. Generelt skal en hånd- eller hanskedukke snakke mye.

### Kroppsbevegelse

Bleeckie, a rod puppet from a series of web videos, ready to slide
En av de viktigste teknikkene i dukketeater er kontinuerlig bevegelse. En dukke som forblir stillestående fremstår som kjedelig og livløs og sies å være "død". Bevegelse skal skifte fra en del av dukken til en annen, slik at ett øyeblikk beveger dukken hodet, og i neste øyeblikk beveger den torsoen eller omposisjonerer en arm. Dukken kan skifte fra side til side, se rundt seg, lene seg eller strekke seg ut, legge armene i kryss, sukke, reise hodet eller gjøre andre små bevegelser, for å fortsette å fremstå i live.

Avhengig av dukketypen kan mer eller mindre kompleks bevegelse være mulig. Urealistiske bevegelsesmønstre kan noen ganger være nyttig for spesialeffekter.

En dukke skal ikke bevege seg mens en annen dukke snakker. Å gjøre dette forvirrer publikum og gjør det uklart hvilken dukke som snakker på et gitt tidspunkt. Å opprettholde klart fokus for publikum i et dukketeater er ekstremt viktig.

### Kvalitet

Kvaliteten på hånddukker avhenger av tre hovedfaktorer: materiale, deisgn, håndverk. Shea Wilkinson sa at "Hvis du vil kjøpe en leke som varer i 25-100 år, må det være et høyt nivå av håndverksmessig dyktighet. Fabrikkproduserte leker vil sjelden nå dette nivået, ettersom målet deres er konstant å selge deg nye leker.".

Referanser
----------

1. 1 2  Sinclair, A, *The Puppetry Handbook*, p.15
2. ↑  Shea Wilkinson "Heirloom Toys -share a part of your world with the next generation"

Bøker
-----

* Sinclair, Anita (1995). *The Puppetry Handbook*. Richmond, Victoria, Australia: Richard Lee Publishing. ISBN 0-646-39063-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gyldendals Teaterleksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
Gruyèreost
**Gruyère** er en fast løypeost som lages av kumelk og opprinnelig kommer fra det franskspråklige delen av distriktet Gruyère i Sveits, og da særlig fra landsbyen Gruyères, som ligger i kantonen Fribourg. Et særtrekk med ekte gruyère er at den ikke har hull, slik sveitserost og mange kopier (blant annet de franske) har.

Det fortelles at keiser Antoninus Pius (138-161) skal ha vært spesielt glad i denne osten, som hevdes å være svært gammel av opprinnelse. Gruyère blir av mange også kalt «ostenes ost». Den er noe skarpere i smaken enn tradisjonell emmentaler, og egner seg til både ostefondue og raclette.

Råvarene til osten er tradisjonelt melk fra kuer som beiter i alpelandskap, der de spiser en rekke ulike sorter gress, urter og blomster. Silofôr er ikke forenlig med gruyèreost. Normal lagringstid er 6–12 måneder.

Gruyère ble den 6. juli 2001 klassifisert som Appellation d'origine contrôlée av EU, en klassifisering som gis til oster som oppfyller veldefinerte krav til opprinnelse og fremstillingsmetoder. I Sveits må man ha lisens for å lage denne osten, noe cirka 200 meierier har. Den totale årsproduksjonen ligger på omkring 27 500 tonn.

Referanser
----------

1. ↑  Hesthaug, Ellen (1975). *Den fattige gastronom's ostebok*. Oslo: Grøndahl. s. 21. ISBN 8250401379.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Hånes frikirke
**Hånes** er en bydel i Kristiansand. Hånes lå før 1860 i Tveit kommune, fra 1862 i Randesund sogn, etter 1894 i Randesund kommune og etter 1965 i Kristiansand kommune.

Hånesområdet var tidligere et landbruksområde, kalt "Strømsnes" med gårdene Nedre og Øvre Timenes, Øvre og Nedre Strømme, Hånes, Berhus og Vigvoll.

Hånes var det første store utbyggingsområdet i Randesund, med start i 1973. I 2014 var det 4 253 innbyggere. Siden kom Sørlandsparken med ca. 3000 dekar og industri- og boligområdet Lauvåsen. Kristiansand Dyrepark lå i Tveit kommune med ca. 400 dekar ble etablert 22. april 1964, av Willi Tjomsaas. 

Dyreparken har over 1 million besøkende og er bærebjelken for Kristiansand som turistby.

Det er 2 barneskoler og en ungdomsskole som skal betjene Hånes og Lauvåsen. 

Hånes grenser i nord til Tveit bydel, med 3 139 innbyggere og i sør til Indre Randesund med 9 548 innbyggere i 2014.

Referanser
----------

1. ↑  «Kristiansand kommune». ssb.no. Besøkt 2015.  Sjekk datoverdier i `|besøksdato=` (hjelp)

| * v
* d
* r
Bydeler i Kristiansand |
| --- |
|  | Randesund **·** Hånes **·** Tveit **·** Ålefjær **·** Justvik **·** Mosby **·** Songdalen **·** Strai **·** Søgne **·** Kongsgård/Gimlekollen **·** Lund **·** Kvadraturen/Eg **·** Grim **·** Tinnheia **·** Hellemyr **·** Slettheia **·** Vågsbygd **·** Flekkerøy | Norges flagg |
**Har Meron** (הר מירון, *Har Meron*) er et fjell i Israel, 1 208 meter over havet. Det er det høyeste fjellet innenfor de internasjonale godkjente grensene av staten Israel. Meron er Israels nest høyeste punkt dersom man inkluderer Golanhøyden, som delvis omgir Hermonfjellet, som en del av Israels territorium.

Landsbyen Meron og Shimon bar Yochais gravsted ligger i området. Graven er en jødisk helligdom, spesielt for ortodokse jøder. På minnedagen for hans død på Lag la‘ómer, slår tusenvis av folk leir i området rundt graven, og på selve Lag B'Omer kommer hundretusener av pilegrimer til stedet for å feire anledningen.

Galleri
-------

* Shimon bar Yochais gravstedShimon bar Yochais gravsted
* De nordlige områdene av Har Meron, fremdeles merket av Andre Libanon-krigDe nordlige områdene av Har Meron, fremdeles merket av Andre Libanon-krig
* Panoramautsikt over Meron-fjellkjeden fra SafedPanoramautsikt over Meron-fjellkjeden fra Safed
* Utsikt fra toppen mot nordøstUtsikt fra toppen mot nordøst

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mount Meron – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Gaius** var en romersk jurist som levde omkring midten av 100-tallet e.Kr. Han er kjent som forfatteren av *Institusjonene*.

Lite er kjent om Gaius' liv, ikke engang det fulle navnet hans. Ut av verkene hans kan man slutte seg til at han var virksom under keiserne Hadrian, Antoninus Pius, Marcus Aurelius og Commodus; altså må verkene være skrevet mellom 130 og 180.

Han tilhører den klassiske perioden i romersk rettsvitenskap. Etter sin død ble han regnet som en autoritet, og i sitatloven fra året 426, under keiserne Theodosius II og Valentinianus III, nevnes han som en av de fem juristene (de andre var Papinianus, Ulpianus, Modestinus og Iulius Paulus) som skulle siteres og legges til grunn for rettsavgjørelsene.

Gaius er forfatter til *Institusjonene*, en fullstendig sammenfatning av elementene i romerretten. Verket var regnet som tapt helt til Barthold Georg Niebuhr i 1816 oppdaget en nesten fullstendig avskrift på en palimpsest i Verona. Teksten kaster lys på mange områder av romerretten som før oppdagelsen hadde vært dunkle. I antikken ble skriftet tatt opp i *Corpus iuris civilis* og har gjennom institusjonssystemet også satt sitt preg på moderne kodifikasjoner, for eksempel den franske *Code civil*.

Referanser
----------

1. ↑   AlKindi, General Diamond Catalogue ID 16844[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Jacob Jorstad (overs.): *Gaius institusjoner*. Oslo: Universitetsforlaget, 1959
* Erik Anners: *Den europeiske rettens historie*. Oslo: Universitetsforlaget, 1983

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** RLS **·** RLS **·** BNE **·** CiNii
 |
**Gail Porter** (født 23. mars 1971 i Edinburgh, Skottland) er en skotsk programleder på TV. 

Porter ble utdannet ved Portobello High School før hun begynte å studere medieproduksjon ved West Herts College. Etter å ha gjort et mislykket forsøk på å delta på en presentasjon laget av BBC-barneshowet Blue Peter, presentere Porter nesten utelukkende familievennlige TV-programmer, som ofte var rettet direkte mot barn. Dette inkluderte The Movie Chart Show, Top of the Pops og Live & Kicking. I 2001 var Porter deltaker i Reality-TV-showet Celebrity Blind Man's Bluff. Tidlig i 2009, døde Porters mor av lungekreft, da hun var 60 år gammel. 

I 2005 skal Porter ha blitt diagnostisert med hudsykdommen alopecia areata som har gjort at hun har mistet mye av håret sitt. Porter nektet å bære en lue eller parykk på grunn av denne sykdommen og bestemte seg i stedet for å opprettholde en offentlig profil og øke bevisstheten om denne tilstanden. Porter er ambassadør for Little Princess Trust, en veldedig organisasjon som samler inn penger til parykker til barn med håravfall. Porter giftet seg med gitarist Dan Hipgrave i august 2001 og hun fødte deres datter Honey, den 3. september 2002. Hun hadde et forhold med gitarist Jonny Davies fra slutten av 2009 før de brøt opp i midten av mai 2011. Samme måneden forsøkte Porter å begå selvmord, noe som resulterte i at hun ble innlagt på sykehus.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0692118, besøkt 11. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gail Porter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Gail Porter på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Gail Porter hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Gail Porter på Twitter Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gazetteer for Scotland **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** BBC Things
 |
**Studentsamfunnet i Grenland**, stiftet 12. januar 1898, drives på dugnad av studenter på Høgskolen i Telemark, Sonans, Telemark Tekniske Fagskole og Folkeuniversitetet.

Historie
--------

Den 12. januar 1898 tok direktør Kr. Dick ved Skiensfjordens Skole – Uddannelse af mekniske Arbeidere initiativ til å holde et marked, slik at skolen skulle få penger til et piano og en fane. I forbindelse med dette markedet innså elevene at de trengte et skolesamfunn og samfunnet så dermed dagens lys. 

Siden opprettelsen utviklet både samfunnet og skolen seg gradvis, skolen fikk etterhvert navnet Skiensfjordens tekniske fagskole. I 1972 flyttet skolen fra lokalene på Osebakken til Kjølnes, og byttet navn til Telemark Tekniske Skole. 

Til å begynne med fungerte skolesamfunnet som studentråd og studentsamfunn. Organiseringen av studentråd og studentsamfunn har endret seg flere ganger siden 1898, og man vet med sikkerhet at studentsamfunnet og studentrådet ble driftet som én organisasjon da skolen flyttet til Kjølnes. 

Frem til 1977 var både ingeniørutdanningen og teknikerutdanning ved samme skole, men da teknikerutdanningen ble fylkets ansvar, og ingeniørutdanningen statens, ble skolen splittet til Telemark Ingeniørhøgskole og Telemark Tekniske fagskole. 

Etter denne fisjonen vokste behovet for å skille studentsamfunn og det som nå var blitt to studentråd, og i 1984 ble samfunnet gjenopprettet som egen uavhengig organisasjon med navnet *Porsgrunn Tekniske Studentsamfunn (PTSS)*. Samtidig med nyopprettelsen i 1984 fikk studentsamfunnet huset Elverhøy i bytte mot studenthuset i Storgata 205 i Porsgrunn. Studenthytta på fjellet ble skjenket til speideren, som frem til nå hadde hatt Elverhøy.

Senere fikk studenter ved Telemark sjukepleierhøgskole, BI og Folkeuniversitetet bli medlemmer og studentsamfunnet byttet da navn til Studentsamfunnet i Grenland. 

I 1994 ble Telemark Sjukepleierhøgskole og Ingeniørhøgskolen en del av den nyopprettede Høgskolen i Telemark, etterhvert forsvant BI fra Grenland og Høgskolen tok over bygningsmassen. Selv om medlemmene til SiG nå studerer i Porsgrunn, har SiG beholdt Grenland i navnet.

I dag
-----

Samfunnet som ble stiftet i 1898 eksisterer i dag som tre organisasjoner, Elevrådet ved Telemark Tekniske fagskole, Studentrådet ved fakultet for Teknologiske Fag ved Høgskolen i Telemark og Studentsamfunnet i Grenland.

I dag er det stort sett studenter ved Høgskolen i Telemark som er medlemmer ved studentsamfunnet.

I tillegg til et styre med 10-12 personer jobber rundt 70 studenter frivillig i samfunnet, med alt fra torsdagskro, oppstartsuke, UKA i Grenland, tirsdagskafe og undergrupper. Samfunnet har rundt 400 medlemmer.

Aktive undergrupper: 

* Dykkeklubben Squeeze (i dag en undervannsrugby-klubb)
* Elektronikklubben
* Friluftsgruppa
* Fotballgruppa HiTspurs
* Innebandygruppa
* StudentKRIK
* Arena
* Sandvolleyballgruppa
* MuSiG - husband
* Revygruppa
* Høgskolens Kampsport- og Selvforsvarsgruppe
**Haptisk teknologi** er en tilbakemeldingsteknologi basert på haptikk, læren om berøring og om kommunikasjon ved berøring (taktilitet) og kroppens bevegelse (kinestetikk), særlig hvordan man bruker hender og fingrer for å utforske omgivelsene, og om hvordan man bruker følesansen når man håndterer redskaper og objekter i omverdenen. Haptisk teknologi kan bruke vibrasjon, bevegelse, motstand eller lignende mekanisk simulering for å bistå i opprettelse og kontroll av virtuelle objekter.

Bruksområder
------------

Haptiske tilbakemeldinger er vanligvis brukt i arkadespill, og da spesielt i bilspill. Det første spillet som brukte haptiske tilbakemeldinger var *Moto-Cross*. *Moto-Cross* ble produsert av Sega i 1976. Måten dette ble brukt på var at kontrollsystemet vibrerte når man kolliderte med andre kjøretøy.

Teknologien har også gjort det mulig å undersøke i detalj hvordan den menneskelige følesansen fungerer.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Moto-Cross - Videogame by Sega». *www.arcade-museum.com*. Besøkt 24. januar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |

Portal: Videospill
**Har Arbel** (hebraisk הר ארבל) er et fjell i Galilea nær Tiberias i Israel, med høye klipper og utsyn til Hermon i Golanhøyden, spor av en grottefestning og ruiner av en gammel synagoge. Arbel ligger ovenfor Har Nitai og klippene ble skapt av Jordandalen.

Det ligger fire landsbyer i fjellet: Kfar Zeitim, Arbel, Kfar Hittim og Mitzpa. Toppen som ligger 181 meter over havet (380 meter over det omkringliggende landskapet) dominerer landskapet og fra toppen kan man se nesten hele Galilea til Golanhøyden, inkludert Safed, Tiberias og det meste av Genesaretsjøen.

Historie
--------

Arbel synagoge
I nærheten ligger ruinene av en gammel jødisk bosetting med en synagoge fra 300-tallet og skåret ut i selve fjellet ligger flere klippebosetninger. Disse klippebosetningene er fra 1600-tallet og ble bygget av drusere. Det er dokumentert jødiske klippebosettinger datert tilbake til tiden rundt Det andre tempelet i området. Josefus skrev om den romerske erobringen at noen av de siste hashmoneiske opprørerne bodde i klippene i Arbel.

Naturreservat og nasjonalpark
-----------------------------

Området ble et naturreservat i 1967, og dekker 1,400 kvadratkilometer. Nasjonalparken (8,5 km²) omfatter det meste av Nahal Arbel, som starter nær Eilabun og munner ut i Genesaretsjøen nær Migdal. Reservatet dekker området like rundt klippen.

Arbel er med klippeveggen på 110 meter det eneste kjente stedet i Israel hvor det blir drevet basehopping. 

Utsikt over Genesaretsjøen fra fjellet.

Referanser
----------

1. ↑  «Liste over nasjonalperkar og naturreservat» (PDF) **(hebraisk)**. Israel natur- og parktilsyn. Arkivert fra originalen (PDF) 7. oktober 2009. Besøkt 3. oktober 2014.  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 7. oktober 2009. Besøkt 15. september 2015.
2. ↑   (på hebraisk) *Nature and Parks Authority brochure*, arkivert fra originalen on 2013-09-27, besøkt 3. oktober 2014  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 27. september 2013. Besøkt 15. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mount Arbel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Arbel på Israelsk parktilsyn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Happy the Man** er et amerikansk band som ble stiftet 1972 i Virginia. Bandet hører sjangermessig til innen progressiv rock.

Bandet er regnet som et av de mest markante amerikanske progrockbandene og blir ofte sammenlignet med Yes og Genesis for deres harmoni, samt med Gentle Giant for deres komplekse komposisjoner. Likevel er lydbildet til Happy The Man langt unna disse bandene. Happy the Man har en egen sans for symfonisk drama, komplekse mellomspill, merkelige tidssignaturer og et jazzpreget, futuristisk og lunt lydbilde. Selv om deres store instrumentale verker er mer eller mindre usammenhengende så bærer bandet en innviende oppfølger til progrockens musikksamlere. 

Deres debutalbum fra 1977 med samme navn ble spilt inn med trommeslager Mike Beck og introduserte alle medlemmenes komposisjoner. Kit Watkins med symfonisk keyboard, Frank Wyatt med vokal på sine tekster og Stanley Whitaker med gitar og sin sans for humor på låtene *«Stumpy Meets the Firecracker in Stencil Forest»* og *«Knee Bitten Numphs in Limbo»*. Det nesten helt instrumentale oppfølgeralbumet *Crafty Hands* ble gitt ut i 1978 mens albumet *Better Late* ble spilt inn i 1979. Begge albumene var med forskjellige trommeslagere. 

Etter at *Better Late* ble spilt inn ble bandet oppløst. Kit Watkins gikk til det britiske progrockbandet Camel og spilte inn to album med dem før han startet med egne prosjekter. Noen album fra bandet ble trykket fra uavhengige plateselskap og ble utgitt etter oppløsningen. Happy The Man gikk sammen igjen til progrockfestivalen NEARfest med David Rosenthal på keyboards.

Medlemmer
---------

* Kit Watkins – keyboard, dro til Camel i 1979.
* Frank Wyatt – keyboard
* Stanley Whitaker – gitar og vokal
* Rick Kennel – bass
* Cliff Fortney – vokal, dro etter at bandet signerte med plateselskapet Arista.
* Mike Beck – trommeslager på debutalbumet *Happy the Man*.
* Ron Riddle – trommeslager på albumet *Crafty Hands"*.
* Coco Rousell – trommeslager på albumet *Better Late*.

Diskografi
----------

* 1976 – *Happy the Man*
* 1978 – *Crafty Hands*
* 1984 – *3rd: Better Late...* (Live, spilt inn i 1979).
* 1978 – *Retrospective* (Samlealbum)
* 1978 – *Beginnings* (Samlealbum)
* 1994 – *Live*
* 1999 – *Death's Crown*
* 2004 – *The Muse Awakens*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Happy the Man på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Happy the Man på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Happy the Man på AllMusic Rediger på Wikidata

  

Portal: Progressiv rock

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Utsikt over Åfjorden sett fra Melanakken
**Åfjorden** er en fjord i Åfjord kommune i Trøndelag. Den er rundt 14 kilometer lang, og går nordøstover til Å i Åfjord i botn av fjorden. Fjorden har innløp fra Lauvøyfjorden ved Straumsholmen i sørvest. Sør for Straumsholmen går Oldfjorden sørvestover, mens Mørrifjorden er en fjordarm sørover nesten helt innerst i fjorden.

Selnes ligger på vestsida av fjorden ved innløpet, og mellom dette neset og neset Øyan ligger Indre Selnesvågen. Nord for Øyan ligger Rånesvikan med øyene Øyaøya og Rånesøya. Bygda Rånes ligge på et nes på nordsida av fjorden. Nordøst for Rånes ligger Dragseidet, et 300 meter bredt eid hvor Eidsfjorden ligger på andre sida. 

Fjorden ender i de tre buktene Monstadbukta ved Monstad i vest, Stenkarbukta i midten og Svalan lengst øst. I botn av fjorden munner både Stordalselva og Norddalselva ut i fjorden. 

Fv50 går langs deler av vestsida av fjorden.

Referanser
----------

1. ↑  Åfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Gaius Carrinas** var en romersk politiker, konsul og general det første århundret f.Kr.

Gaius Carrinas var sønn av Gaius Carrinas den eldre (død 82 f.Kr.) som også var politiker og general.

I 45 f.Kr. ble Carrinas på Julius Cæsars ordre sendt til Spania for å bekjempe Sextus Pompeius og Gnæus Pompeius (den yngre). Ettersom han ikke maktet å overvinne disse to og som den siste gjenværende av republikanerne ble han erstattet av Gaius Asinius Pollio. Etter at Det andre triumvirat ble etablert i 43 f.Kr. ble Carrinas sammen med Publius Ventidius Bassus, general og en av Cæsars protesjéer, utpekt som *consul suffectus* for resten av året. På latin betyr *consules* «de som går sammen». Om en konsul døde i sin periode, eksempelvis i krig, ville en annen bli valgt og kjent som *consul suffectus*. 

I 41 f.Kr. gjorde den unge Octavian Cæsar ham til guvernør av Spania hvor han var i krig med kong Bocchus II av Mauretania (ikke Mauritania). I 36 f.Kr. sendte Octavian ham med tre legioner mot Sextus Pompeius på Sicilia. I 31 f.Kr. ble Carrinas gjort til proconsular guvernør av Gallia hvor han med hell bekjempet de opprørske morini, en belgisk stamme, og i tillegg drev han en stamme av germanere, svebere, tilbake over Rhinen. For dette ble han æret med triumftog i Roma i 29 f.Kr.

Referanser
----------

1. ↑   Q45176602[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Appian, B. C. iv. 83, v. 26, 112;
* Dion Cass. xlvii. 15, li. 21, 22.
**Åfarnes** er en bygd og et fergested, lengst nordvest i Rauma kommune i Møre og Romsdal. 

Fergestrekningen er en del av fylkesvei 64 og går ytterst i Langfjorden over til Sølsnes i Molde kommune. Verdens første gassdrevne ferge, MF «Glutra», gikk opprinnelig i sambandet Sølsnes–Åfarnes. 

Navnet Åfarnes kommer fra gammelt *Allfarnes* – et nes der alle reisende farer forbi. Åfarnes har vært gjennomfartsåre siden historisk tid. Åfarnes ligger ved Romsdalsfjorden, med fjordene Rødvenfjorden og Langfjorden som «armer» på hver side.

Naturen minner om det man finner i ytre strøk. Fjellene er lavere og liene slakkere enn de indre delene av kommunen. Åfarnes har varmtemperert klima, og vintrene er relativt milde, mens somrene er noe kjøligere. Nedbørsmengden ligger på rundt 1500 mm langs fjorden. Ved fjorden er middeltemperaturen i januar omkring 0 °C.

Referanser
----------

1. ↑  *Ei bok om Rauma.* Utgitt av Rauma kommune, 1990.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ana Jelušić** (født 28. desember 1986 i Rijeka) er en kroatisk tidligere alpinist som konkurrerte i disiplinene slalåm og storslalåm. Hun deltok i tre OL og fem VM. 

Jelušić deltok for Kroatia under Vinter-OL 2002, da var hun 15 år og lekenes yngste deltaker. Hun debuterte i verdenscupen i alpint 26. oktober 2002. Hennes beste plasseringer i løpet av de åtte sesongene hun deltok i verdenscupen var en andreplass i Zagreb 4. januar 2007 og en tredjeplass i Panorama Mountain Village i Canada 25. november 2007. I VM 2007 i Åre kom hun på fjerdeplass i slalåm som ble hennes beste VM-resultat. 

Hun deltok for Kroatia under Vinter-OL 2006. Da ble hun nummer 15 i slalåm og kjørte ut i storslalåm. I OL 2010 ble hun nummer tolv i slalåm.

Hun la opp i 2012 og ble mediakoordinator i FIS.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Dato | Sted | Disiplin | Plassering |
| --- | --- | --- | --- |
| 4. januar 2007 | Kroatias flagg Zagreb | Slalåm | 2 |
| 25. november 2007 | Canadas flagg Panorama | Slalåm | 3 |

Referanser
----------

1. ↑  «Ana Jelusic retires». FIS Alpine.com. 14. april 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ana Jelušić – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ana Jelušić – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ana Jelušić – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Ana Jelušić – ski-db.com Rediger på Wikidata