recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Golofa eacus*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (35–50 millimeter), gulbrun hornbille med brunsvarte bein. Hodet og sømstripen (dekkvingenes innerkant) er også svarte. Hannen har et langt, spisst, krumt horn på hodet, og et langt, litt fremoverkrummet horn på pronotum, dette er kledt med lange, gulbrune hår på forsiden i den ytre delen. Hunnen mangler disse hornene.

Levevis
-------

Disse billene er stort sett nattaktive, og i alle fall noen av artene kommer til lys. De har også blitt observert om dagen, spisende på bambus. Forøvrig vet man ganske lite om biologien til denne slekten, til tross for at slekten er vidt utbredt og artene ganske oppsiktsvekkende. Denne arten lever i forholdsvis høytliggende skoger, i alle fall opp til 2600 meter over havet. Larvene har blitt funnet i jorden.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt fra Colombia i nord til Peru i sør.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Dynastini MacLeay, 1819
						* Slekten *Golofa* Hope, 1837
							+ *Golofa eacus* Burmeister, 1847

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Golofa*
* Westerduijn, R. (2013). Peru Dynastidae III. *Golofa eacus* Burmeister, 1847 *Scarabs*, 72

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Golofa eacus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Golofa eacus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Golofa eacus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Golofa eacus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Golofa eacus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAs flagg USA |
| Friidrett |
| Parapanamerikanske leker |
| Gull | Lima 2019 | F64 - Diskos |

**Jessica Heims** (født 11. desember 1998 i Cedar Rapids i Iowa) er en funksjonshemmet friidrettsutøver fra USA, som konkurrerer i klassen F64/T64. Dette er en klasse for funksjonsshemmede utøvere innen parafriidrett, der utøverne har amputasjon av én fot, under kneet, og bruker protese.

Bakgrunn
--------

Heims er født med Amnionbånd syndrom (Congenital Constriction Band syndrome), som innebærer sirkulær innsnevring av et lem, slik at dette lemmet får redusert blodtilførsel, og dermed redusert funksjon. Hun amputerte venste bein under kneet da hun var 12 måneder gammel, og har dermed vokst opp med protese.

Hun begynte med løping da hun var ti år gammel, i Cedar Rapids Track Club. I starten løp hun mellomdistanseløp, men fra niende klasse byttet hun fokus til sprintløp og diskos, der hun trenes av Bill Calloway og Brad Wymer. Ved siden av friidretten studerer hun biologi ved University of Northern Iowa.

Idrettskarriere
---------------

På high school i 2014 ble hun kåret til *All-American* på 100 meter, 200 meter, 400 meter og i diskoskast. Heims deltok i Para-VM i friidrett 2015, og kom der på femteplass i diskos og på 400 meter. Hun representerte USA under Paralympiske sommerleker 2016, og kom der på sjuendeplass på 400 meter og åttendeplass i diskos.

Den 3. mai 2019 satte hun verdensrekord i diskos i klassen F64, med 35,52 meter, under Wisconsin Alumni Meet i Wisconsin, men denne rekorden ble ikke godkjent der og da fordi stevnet ikke var godkjent som et *World Para Athletics*-stevne. Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru, og vant der diskos i klassen F64, foran Noraivis de la Heras fra Cuba og Sydney Barta fra USA. Hun satte der ny verdensrekord i sin klasse med 34,40 meter, en verdensrekord som stod inntil rekorden fra mai ble ratifisert.

Referanser
----------

1. ↑   Gracenote Sports, IPC.infostradasports.com utøver ID 1207666, besøkt 6. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   *Gracenote Sports*, IPC.infostradasports.com utøver ID 1207666, Wikidata Q21010263
3. ↑  United States Olympic & Paralympic Committee - *Jessica Heims*, besøkt 8. november 2019.
4. ↑  Sunnaas sykehus - *Amnionbånd syndrom*, besøkt 8. november 2019.
5. 1 2 3  United States Olympic & Paralympic Committee - *Meet Jessica Heims, The First Female Leg Amputee To Receive A DI Track And Field Scholarship*, besøkt 8. november 2019.
6. 1 2  IPC - *Jessica Heims*, besøkt 8. november 2019.
7. ↑  Lima 2019 - *Jessica Heims* Arkivert 8. november 2019 hos Wayback Machine. besøkt 8. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil hos IPC
* (en) Profil hos United States Olympic & Paralympic Committee
* (en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 8. november 2019 hos Wayback Machine.
Et reiseselskap
En *daimyō gyōretsu*
**Sankin kōtai** (japansk: 参勤交代, *Sankin kōtai* «regelmessig nærvær») var en form for administrativt regelverk i Edoperioden i Japan.

Regelverket
-----------

Regelverkets hensikt var å kontrollere Japans lensherrer (大名, *daimyō*) og deres forehavender. Borgerkrigen i Sengokuperioden hadde oppsplintret landet og redusert shōgunens makt vesentlig. Landet var nå delt i frittstående lensområder (藩, *han*) som ble styrt av en daimyō.

De sentrale innslagene i regelverket var:

* **Regelmessig nærvær**

Hver daimyō skulle tilbringe en tidsperiode (som regel minst noen måneder) i shogunens hovedstad Edo.

* **Doble residenser**

Hver daimyō skulle også ha en egen residens i Edo foruten den i sitt hjemlen. Hans familie var tvunget til permanent boende i Edoresidensen (1[*død lenke*]) for å slik kunna benyttes av shogunen som pressmiddel.

* **Regelmessig visittreise**

Ved hver visittreise (kalt 大名行列 *daimyō gyōretsu*) en daimyō gjorde til og fra Edo skulle et antall av hans samuraier følge med, antallet var avhengig av lenets størrelse. Disse samuraier kunne ved behov også benyttes av shogunen.

Ved disse regler hadde shogunen i stort total kontroll over alle lensherrer, reglene innebar i praksis store kostnader for lensherrene og krevde meget av deres tid.

Historie
--------

På 1500-tallet ble det innrettet forleninger (藩, *han*) av Toyotomi Hideyoshi under ledelse av en daimyō som hadde avgitt et troskapsløfte til shogunen.

I slutten av Ashikagaperioden etter Ouninkrigen årene 1467 til 1477 hadde imidlertid shogunatet for det aller meste helt mistet sin makt, og Ashikagaperioden gikk over i Sengokuperioden. Først i 1603 lykkedes det Tokugawa Ieyasu, den første shogunen av Tokugawaklanen, å gjenopprette makten og gjenforene landet. Samtidig ble *Sankin kōtai* innført som praksis og byggingen av Gokaido (datidens fem store ferdselsleder) ble påbegynt der Tōkaidōen mellom Kyoto og Edo ble den mest benyttede veien.

I 1634 ble praksisen opphøyet til log (2[*død lenke*]) av hans etterkommer Tokugawa Ietsuna, den tredje shogunen. Loven skulle ble gjeldende hent frem til 1862 kort før Meijirestaurasjonen.

Visittreisene bidro til at shukubaer (rasteplasser) langs ferdselsveiene sakte vokste frem til små byer.

Personer og hendelser under visittreisene ble også en inspirasjonskilde for datidens kultur, og mange motiv og hendelser ble til kunstverk i Ukiyo-e-sjangeren og til skuespill innen Kabuki- og Bunrakuteateret.

Litteratur
----------

* Jansen, Marius B (2002). *The Making of Modern Japan*. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. ISBN 0-674-00991-6.
* Constantine Nomikos Vaporis (2008). *Tour of Duty: Samurai, Military Service in Edo, and the Culture of Early Modern Japan.* Univ of Hawaii. ISBN 978-0824834708

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL
 |
*Se også: Velle Vellesen (musiker)*

**Velle Vellesen** (født 1839 i Bjerkreim, død 1911) var en norsk skolemann. Han var bror av lærebokforfatteren Jonas Vellesen.

Vellesen startet som omgangsskolelærer, men etter den nye skoleordningen av 1860 kunne han ikke få fast ansettelse uten seminarutdannelse. Både familien og bygdefolket rådde ham sterkt fra å kaste bort penger på seminaret, når han ikke engang hadde utsikt til en klokkerstilling. Han burde heller overta gården etter sin far, men Vellesen ville noe annet. Han ble uteksaminert fra Holt seminar 1860 med oppsiktsvekkende gode karakterer. Året etter fikk han klokkerstilling i Time på Jæren. 

Sommeren 1860 hadde vært svært våt, og torv til å fyre opp i skolehuset var ikke å oppdrive. Skolen kom derfor først i gang våren 1861. Tidligere hadde 50-60 barn blitt undervist samtidig og framgangen var dårlig. Vellesen delte nå elevene i to klasser og lot dem gå annenhver dag. Dette førte til en stor forbedring og foreldre fra andre kretser ville gjerne sende sine barn til Vellesen. Dermed ble det opprettet en friskole på 14 uker i året hvor elever fra alle skolekretser kunne komme så lenge det var plass. Presten Gunnerus ba ham også om å undervise sine barn i prestegården. Dermed møtte han prestedatteren Bernhardine Gunnerus, som han senere ble gift med.

Samme år ba biskop von der Lippe ham å starte en skole for lærerlærlinger. Dette ble til en privat lærerskole der blant andre folkeminnesamleren Torkell Mauland og Arne Garborg fikk sin første utdannelse, og hvor han begynte å skrive.

Våren 1866 ble han tilsatt som lærer i borgerskolen på Hamar. I 1873 fikk han stilling som klokker og lærer i Vestre Moland.

Kilder
------

* Jonas Vellesen, *Ættesoge og minne*, Bryne 1968 (stensilert manus utgitt av Time kulturnemnd)
* *Skolehistorisk årbok for Rogaland 1984* har en artikkel om Vellesen.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Breistølen** er et nabolag og en vei i Ladegården i Bergen. Breistølen ligger på oversiden av (øst for) Fjellveien, ved foten av Fløyfjellet like syd for Skredderdalen.

Navnet *Breistølen* kommer av at området i gamle dager var Ladegårdens støl.

Fra Fjellveien går bebyggelsen i Breistølen bratt oppover nordsiden av Fløyfjellet. Til den øverste delen går det ikke vei, bare trapper. Denne delen strekker seg nesten helt opp til Tippetue, som er den nordligste av veiene fra Fløyen nedover mot Fjellveien.

Administrativt er Breistølen grunnkrets 12 010 628 i  Bergen kommune, delområde Sandviken og levekårsone Fjellsiden Nord.

Til Breistølen går blant annet *Breistølsveien* som ligger på nedsiden av Fjellveien. Breistølsveien går fra sørenden av Gjeble Pederssøns gate bratt oppover mot sørenden av Persenbakken til Fjellveien.

Kilder
------

* Breistølen. *Bergen byleksikon* på nett.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Bjørn «Krok» Krokfoss** (født 10. august 1943 i Oslo) er en norsk musiker som spiller trommer.

Etter å ha spilt i Gardemusikken i 1965, ble han med i Magnolia Jazzband i 1968 og i Stokstad/Jensen Trad.Band i 1969. Senere ble det Canal Street Jazzband i 1976 og den kjente trompeter Rowland Greenbergs band fra 1979.

I Trondheim etablerte han egen **Bjørn Krokfoss Swingoktett** (1979–) som ga ut *Old news* (1981) og *It don't mean a thing...* (Sonor Records 1998). Besetningen var i 1998: 
Asmund Bjørken,
Dag Aasen,
Helge Førde,
Jarle Førde,
Kalle Holst,
Lasse Hansen,
Oddmund Finnseth og
Per Olaf Green.

Krokfoss var også sentral i etableringen av byens første JazzMazz (1979). Oktetten utga på Talent (1981) og turnerte bl.a. Moldejazz 1981. Krokfoss/Bjørken kvartett ble etablert 1982. Siden 1997 har han deltatt i septetten «Feetwarmers», og siden 2003 ledet «Tore Stokkan jazzcafe» på Dickens. Han er med i «Norsk-Svensk Cool Quintet», med Jan Allan trompet, Lasse Hörnfeldt altsax, Erling Aksdal piano, Bjørn Alterhaug bass, John Pål Inderberg barytonsax som nytt medlem i Cool-bandet.

På 2000-tallet turnerte han også i Asmund Bjørkens sekstett. Ble igjen med Stokstad/Jensen Tradband (2000–04) og to utgivelser med Laila Dalseth og Wild Bill Davidson (Herman Records, 2000, 2002). Åpnet Jazzcafen "Kroks-JazzCafe" på Olavs Pub og Spiseri i Trondheim september 200-7. Startet egen kvintett: Bjørn Krokfoss Kvintett januar 2009 med Bjørn Willadsen piano, Svein Væren bass, Torstein Siegel altsax og Knut Rangøy trompet, senere erstattet av Kim Eriksen. Krok har samarbeidet en del med den svenske sangerinnen Gunilla Øberg fra Hudiksvall og fra 2010 Therese Ulva.

Krokfoss fikk Trondheim kommunes kulturpris for 2012. Hans egen biografi «Kroks Krok» utkom i 2018.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 3218924, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Kjersti Lunden Nilsen, Jeg var Judas og Satan og litt engel innimellom i trondheim24.no, et intervju datert 18. april 2018.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Discogs
 |
**Kassiakanel** (latin: *Cinnamomum cassia*) er en art av kaneltreslekten og et krydder som skrapes av innsiden av løvtreet kassiakanel. Trærne vokser opprinnelig i Kina og Vietnam, men er også dyrket på Sumatra, i Bangladesh, India og andre steder i Asia.

Trærne av kassiankanel blir fra 10 til 15 meter høye, og forskjellen mellom denne og ceylonkanel *(Cinnamomum zeylanicum)* på Sri Lanka, er at ceylonkanel har hvite blomster og finere og søtere aroma, brungul farge hvor pulveret ligner konsistensen til melis. Kassiakanel har gule blomster, sterkere og bitrere smak, og er det «kanel» som er i vanlig bruk i europeiske kjøkken. Kassiakanel inneholder også mer kumarin enn ekte kanel.
Frem til 1960-årene var Vietnam viktigste kilde for kassiakanel, men under og etter Vietnamkrigen overtok høylandet på Sumatra mye av produksjonen av en variant av denne arten. Pulveret er grovere og stengene har kraftigere vegger enn hos ekte kanel.

Bruk
----

Kanel anvendes både i ren form og ofte i krydderblandinger som curry og garam masala. En nyere oppdagelse er at kassiakanel kan forbedre glukose- og lipidmetabolisme hos personer med diabetes type 2 eller redusert glukosetoleranse. Effekten skyldes vannløselige polyfenolpolymerer, og ikke de dominerende forbindelsene i den essensielle oljen.

Referanser
----------

1. ↑  Kanel kan være giftig. Begrens inntaket eller velg riktig type Arkivert 21. februar 2016 hos Wayback Machine. Fitnessbloggen
2. ↑  Kumarin i kanel Arkivert 27. november 2013 hos Wayback Machine. Fødevarestyrelsen

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kassiakanel* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Kassiakanel* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kassiakanel* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kassiakanel* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Kassiakanel* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cinnamomum cassia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cinnamomum cassia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Bjørn Ole Andreas Lie-Hansen** (født 26. mars 1937 i Oslo, død 16. juni 2018 i Halden) var en norsk operasanger.

Han utdannet seg både i sang og teater, blant annet med Oskar Raaum, i Oslo, professor Clemens Glittenberg i Köln og professor Kaiser-Breme i Essen og Bayreuth og ved Statens Teaterskole.

Han var bass-solist og debuterte i 1962 ved Den Norske Opera som Masetto i Don Giovanni. Han gjestet Stockholms-operaen 1967 og 1977 og var ansatt ved Stora Teatern i Göteborg 1963-65 og Rogaland Teater 1967-70. Han var ansatt ved Den Norske Opera 1970-1989.Sammen med Oscar Raaum stiftet han Oslo Kammeropera i 1975 hvor han også ble iscenesetter. Mozart og Rossini ble grunnpilarene i hans repertoar.

Han gjorde mer enn 100 roller som sanger og skuespiller. Blant mange kjente roller sang han Mephisto i Faust, Leporello i Don Juan, Landgreven i Tannhäuser, Escamillo i Carmen, baron Zeta i Den Glade Enke, Rocco i Fidelio.

Referanser
----------

1. ↑   arkiv-URL archive.is, www.begravdeioslo.no, besøkt 19. mai 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nekrolog i *Aftenposten* 5. juli 2018
3. ↑  Bjørn Lie- Hansen- Store norske leksikon
4. ↑  Norsk Operahistorie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Veljko Bakašun** (født 14. juni 1920, død 17. juli 2007 i Korčula) var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Bakašun vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Ungarn. Jugoslavias resultat i finalerunden: 2-2 mot Ungarn, og 4-2 over USA og 3-1 over Italia. Ungarn og Jugoslavia fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på bedre målforskjell, 13-4 mot Jugoslavias 9-5. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Bakašun spilte seks kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Sølv Sølv i vannpolo, Jugoslavias flagg Jugoslavia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Veljko Bakašun – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Veljko Bakašun – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Veljko Bakašun – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Veljko Bakašun – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (hr) Veljko Bakašun – Kroatias olympiske komité Rediger på Wikidata
Struktformel for adrenokrom 
**Adrenokrom** (kjemisk formel C9H9NO3) er et pigment man får når man oksiderer adrenalin.

Kjemiske egenskaper
-------------------

Stoffets oppløses best ved ved pH = 4.

Av funksjonelle grupper inneholder det en hydroksidgruppe, to keto-grupper og en indol, som også fremgår av det systematiske IUPAC-navn.

Syntese
-------

Adrenokrom syntetiseres in vivo ved oksidasjonen av adrenalin, mens det in vitro benyttes Ag2O som oksidasjonsmiddel.

Populærkultur og konspirasjonsteorier
-------------------------------------

Aldous Huxley nevnte adrenokrom i sin bok "The Doors of Perception" fra 1954. Anthony Burgess kalte det "drenchrom" i A Clockwork Orange.  I boken "*Fear and Loathing in Las Vegas",* fra 1971 av Hunter S Thompson*,* ble stoffet fremstilt som et psykedelisk stoff som måtte hentes ut av levende mennesker, noe som var fri dikting.  Filmen "Adrenochorme" av Treor Simms fra 2017 handler om en veteran som blir involvert i en gjeng som dreper mennesker for å få tak i adrenokrom. Stoffet er i virkeligheten enkelt, billig og lett å fremstille. 

Selv om den narkotiske effekten av stoffet er oppdiktet har QAnon og InfoWars fremmet ideer om at adrenokrom høstes fra torturerte barn og brukes av elitene i Hollywood, i det demokratiske partiet og bl.a. Céline Dion.  Som del av pizzagate-konspirasjonsteorien ble det spredt rykter om en video av Hillary Clinton som mishandlet et barn slik at adrenokrom skulle skilles ut, for deretter å drikke blodet til barnet i et satanistisk rituale.  Konspirasjonsteoriene om adrenokrom har mange likheter med klassisk blodanklage, idéen om at jøder eller kristne drakk blod fra barn.

Referanser
----------

1. ↑  Adams, Josie (7. april 2020). «The truth about adrenochrome». *The Spinoff* **(engelsk)**. Besøkt 10. juli 2023.
2. 1 2  Hitt, Tarpley (14. august 2020). «‘Adrenochrome’: QAnon’s Imaginary Drug Hollywood Is ‘Harvesting’ From Kids». *The Daily Beast* **(engelsk)**. Besøkt 10. juli 2023.
3. ↑  Simms, Trevor; Bishop, Larry; Sizemore, Tom (1. februar 2018). «Misirlou». True Auteur Pictures. Besøkt 10. juli 2023.
4. ↑  «How to Extract Adrenochrome from Children». *Skeptoid*. Besøkt 10. juli 2023.
5. ↑  «QAnon’s Adrenochrome Quackery». *Office for Science and Society* **(engelsk)**. Besøkt 10. juli 2023.
6. ↑  «How Facebook connects ‘pizzagate’ conspiracy theorists». *NBC News* **(engelsk)**. 1. februar 2019. Besøkt 10. juli 2023.
7. ↑  «Is a Hillary Clinton 'Snuff Film' Circulating on the Dark Web? | Snopes.com». *web.archive.org*. 10. november 2021. Archived from the original on 10. november 2021. Besøkt 11. juli 2023. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
8. ↑  «Pizzagate: Are Democrats Harvesting Children’s Blood? - Jordan Klepper Fingers the Conspiracy». Besøkt 11. juli 2023.
**Verden** (tysk uttale: [ˈfeːɐdn]) er en *Kreis* (distrikt) i sentrum av Niedersachsen, Tyskland. Tilstøtende områder (fra nordvest med klokken) er distriktene Osterholz, Rotenburg, Heidekreis, Nienburg og Diepholz, så vel som byen Bremen. Distriktet er kent for Massakren i Verden, som var en hendelse der den frankiske kongen Karl den store beordret død over 4 500 saksere i oktober 782.

Geografi
--------

Elven Aller renner inn i distriktet i øst og inn i elven Weser i sentrum av distriktet. I nord går elven Wümme fra vest til øst over distriktets område. Den vestlige halvdelen av distriktet består av bydelene i Bremen metropolitan område, f.eks. byen Achim.

Historie
--------

Historisk går distriktet tilbake til de to distrikene *Ämter* av Verden og Achim, som ble opprettet i 1852 og 1859. Etter at Kongeriket Hannover ble en del av Preussen, ble områdene gjenopprettet som distrikter (*Kreis*), og slått sammen i 1932. I 1939 ble to kommuner i distriktet lagt til Bremen, i 1972 Thedinghausen (tidligere en eksklave av distriktet Braunschweig).

Byer og kommuner
----------------

Byer og kommuner i Landkreis Verden

| Byer | Kommuner | Samtgemeinden av Thedinghausen |
| --- | --- | --- |
| 1. Achim
2. Verden
 | 1. Dörverden
2. Kirchlinteln
3. Langwedel
4. Ottersberg
5. Oyten
 | 1. Blender
2. Emtinghausen
3. Riede
4. Thedinghausen1

1sete for Samtgemeinde |

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *GeoNames*, 2005, GeoNames-identifikator 2817598, Wikidata Q830106,
2. ↑  Mal:Kinfo/bef/Tyskland/

Eksterne lenker
---------------

  

* Offisiell hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Bjørn Killingmo** (født 8. januar 1927, død 17. november 2019) var en norsk psykolog og psykoanalytiker. Han var professor i klinisk psykologi ved Universitetet i Oslo (UiO) fra 1985, prof. emeritus fra 1997. 

Killingmo tilhørte første generasjon av kliniske psykologer i Norge, etter 2. verdenskrig. Han var i sin tid ledende i arbeidet for etablering av internklinikker ved Psykologisk Institutt og ledet gjennom en årerekke Klinikk for dynamisk psykoterapi ved Universitetet i Oslo.

Blant hans mest sentrale arbeider er *Den psykoanalytiske behandlingsmetode. Prinsipper og begreper* (1971/1994) og *Rorschachmetode og psykoterapi. En egopsykologisk studie* (1980).

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   jolstad.vareminnesider.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Siri Gullestad, Anders Zachrisson, Sverre Varvin, Sølvi Kristiansen: *Bjørn Killingmo* - Minneord i Aftenposten 29. november 2019

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Kvinnheradsfjorden** er en del av Hardangerfjorden som hovedsakelig ligger i Kvinnherad kommune. Den er en fortsettelsen av Husnesfjorden og strekker seg 21 kilometer nordøstover før den deler seg i Øynefjorden og Sildafjorden. Onarheimsfjorden er en sidearm av Kvinnheradsfjorden som strekker seg vestover mot Tysnes.

Fjorden har innløp i sørvest mellom Herøysund i øst og Ånuglo i vest og følger den kommunegrensen mellom Kvinnherad og Tysnes et stykke nordøstover. Rett nord for Ånuglo ligger Onarheimsfjorden på vestsiden. Rett nord for Herøysund ligger to forholdsvis store øyer. Skorpo er den vestligste og videre nordøstover ligger Sniltveitsøy som er 7 kilometer lang. Sør og øst for disse øyene ligger Storsundet og på fastlandssiden av fjorden ligger en rekke bygder og tettsteder. Lengst vest ligger Uskedalen, rett sør for Skorpo, så kommer Dimmelsvik, Seimsfoss og til slutt Rosendal, som er kommunesenteret i Kvinnherad. 

Øst for Onarheimsfjorden på nordsiden ligger en bukt som strekker seg 4,5 kilometer nordover. De ytre delene av bukta heter Husavågen, innenfor der ligger Ølvesbukta og helt innerst ligger Hyttevågen. På vestsiden av bukta ligger Ølve og Husa. 

Nord for Rosendal ligger Årsnes, og fra der går det ferje over fjorden til Gjermundshavn og Varaldsøy. Skjelnesodden på Varaldsøy stikker sørover i fjorden og deler Hardangerfjorden der i Øynesfjorden går på vestsiden av Varaldsøy og Sildafjorden på sørsiden. Dette markerer også enden på Kvinnheradsfjorden. 

Kvinnheradsfjorden fra Snilstveitøy (i venstre halvdel av bildet) og innover til Varaldsøy som splitter fjordløpet i Øynefjorden (vestlige fjordarm) og Sildafjorden. Nede til høyre skimtes tettstedet Dimmelsvik, og i høyre bildekant Seimsfoss og Rosendal. Sett fra Solfjellet mellom Uskedalen og Omvikdalen.

Referanser
----------

1. ↑  Kvinnheradsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Huvøyna**, også kalt *Hugøy* og *Huøyna*, er en øy i nordre Solund. Øya er delt fra vestre Sula via det smale Kråkøysundet, et sund som har fått navn fra den mindre og ubebodde øya, Kråkøyna. Mot øst ligger Hersviksundet mellom Huvøyna og østre Sula. (Solund) i Øya har gitt navn til sundet den ligger i. Mot nord ligger Færøyna. Fra øyas nordre del ligger Lågøyfjorden vestover mot Gåsvær.

Storeknolten er med sine 102 moh øyas høyeste punkt. Øye har flere tidligere bosetninger, nå brukt som sommer- og ferieboliger. Huvøyneset på sørspissen, Solberg, Nyheim og Stølsvika langs Kråkøysundet og Mattevika på øyas østside under Storeknolten. Noen nyere hytter er bygget i områdene rundt de gamle bosetningene.

Litteratur
----------

* Solund Sogelag, red. (2006). «Kråkesund». *På kjøl mellom kystperler i Nord-Solund. Kulturhistorisk vegvisar for øyhopparar*. Solund. s. 12.

Eksterne lenker
---------------

* *Solund Sogelag*
* *Opplev Solund: Huvøyna* Arkivert 2. august 2021 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Kadeau København** er en dansk restaurant, beliggende i Wildersgade på Christianshavn i København. Den har siden mars 2013 vært tildelt én stjerne i *Michelinguiden*. I 2018 fikk Kadeau stjerne nummer to. Kadeau København ble åpnet i november 2011.

I slutten av mars 2020 ble Kadeau-konsernet erklært konkurs som følge av covid-19-pandemien, som i Danmark hadde betydd at restauranter måtte stenge i en periode for å begrense smitten.

Historie
--------

Etter å ha drevet gourmetrestauranten Kadeau Bornholm siden 2007 gikk de to eierne, sommelier Rasmus Kofoed og køkkensjef Nicolai Nørregaard, sammen med Magnus Høegh Kofoed og Theis Brydegaard om å åpne en filial av Kadeau i København. De to sistnevnte hadde arbeidet på Kadeau som henholdsvis restaurantsjef og assisterende køkkensjef etter at eierne siden åpningen på Bornholm hadde fått barn og flyttet til København. Restauranten på Bornholm ville fra sommeren 2012 kun ha åpen i høysesongen, når den københavnske restaurant er stengt ned.

Kadeau København fikk lokaler i Sorte Hest på Vesterbrogade i København og åpnet 11. november 2011. Allerede året etter var lokalene blitt for små, og restauranten ble i oktober 2012 flyttet til Wildersgade på Christianshavn. Samme år var Kadeau blitt kåret til «Årets spisested 2012» av *Politiken*.

I mars 2013 fikk teamet bak Kadeau deres første stjerne i *Michelinguiden*. Den har de formået å beholde ved de etterfølgende årlige utdelingene, hvor februar 2017 var seneste gang. I 2016 fikk også Kadeau Bornholm den første stjerne i den berømte guiden.

For tredje gang i restaurantens historie flyttet den i oktober 2015 til nye lokaler. Denne gang dog ikke så langt, da adressen kun skiftet fra Wildersgade 10A til 10B. De nye lokalene hadde åtte bord med plass til 18–28 gjester, mens den forrige kunne romme 50 spisende gjester. Eierne beholdt dog lokalene i 10A, og åpnet en bistro med navnet Eldorado, som fikk Theis Brydegaard som køkkensjef.

19. februar 2018 fikk Kadeau København for første gang to stjerner i *Michelinguiden*.

Referanser
----------

1. ↑  Coronakrisen udløser konkurs til Michelin-restauranter. DR. Hentet 5/4-2020
2. ↑  Almberg, Karin Feit (november 2011), *Kadeau Bornholm bringer ny trend til København*, Dagbladet Børsen, besøkt 6. mars 2016 [*død lenke*]
3. ↑  Oehlenschläger, Emma (17. august 2012), *Årets spisested i København lukker ned*, Politiken, besøkt 6. mars 2016
4. ↑  Wittrock, Sebastian (22. februar 2017), *Her er Danmarks Michelinstjerner for 2017*, Politiken, besøkt 22. februar 2017
5. ↑  Clausen, Niels Work (24. februar 2016), *Kadeau: Eventyret startede i 2007*, TV 2/Bornholm, besøkt 6. mars 2016
6. ↑  Frank, Søren (29. september 2015), *Kadeau rykker teltpælene op, igen*, Berlingske, besøkt 6. mars 2016
7. ↑  Gram, Kasper Duncan (19. februar 2018), *Overblik: Her er de nye danske Michelin-restauranter*, DR, besøkt 19. februar 2018

Eksterne lenker
---------------

* Kadeau Københavns officielle hjemmeside
* Kadeau Københavns profil[*død lenke*] på *Michelinguidens* hjemmeside
***Zack & Wiki: Quest for Barbaros' Treasure*** (宝島Z バルバロスの秘宝, *Takara-jima Zetto Barubarosu nå Hiho*) er et eventyr- og puzzlespill utviklet og publisert av Capcom for spillekonsollen Wii. Det ble gitt ut i Nord-Amerika og Japan i oktober 2007, og i Europa, Australia og Sør-Korea året etter. Spillet handler om piraten Zack og makkeren hans; Wiki, som er på leiting etter skatter i en eventyrverden. En kontrollerer spillet bare ved hjelp av Wii-fjernkontrollen.

Spillet
-------

Zack & Wiki: Quest for Barbaros' Treasure er presentert som et tredjepersonseventyrspill hvor man kontrollerer Zack ved hjelp av Wii-fjernkontrollen. Spilleren kan peke på ulike objekter i spillet via en markør for å få Zack til å ta disse, eller for å flytte på seg. Zack kan skaffe seg fiender i spillet om til nyttige objekt ved å riste makkeren Wiki som en bjelle. Når spilleren får Zack til å bruke et verktøy, skifter spillet om til et perspektiv i førsteperson, og spilleren må gjøre operasjonen som blir gjort i spillet ved hjelp av Wii-fjernkontrollen for å få fremskritt. Når man for eksempel skal sage ned et tre, må man flytte Wii-fjernkontrollen frem og tilbake for å sage i spillet. Om man greier en utfordring blir man belønnet med poeng, og mengden poeng avhenger av hvor bra man gjorde det, hvor mange forsøk som ble brukt, og vanskelighetsgraden på utfordringen.

Referanser
----------

1. 1 2  «GameSpy: Zack & Wiki: Quest for Barbaros' Treasure - Page 1». *wii.gamespy.com*. Besøkt 28. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Zack & Wiki: Quest for Barbaros' Treasure* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Zack & Wiki: Quest for Barbaros' Treasure* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Zack & Wiki: Quest for Barbaros' Treasure* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Zack & Wiki: Quest for Barbaros' Treasure* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Zack & Wiki: Quest for Barbaros' Treasure* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Zack & Wiki: Quest for Barbaros' Treasure* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Liaoning FCs hjemmebane, Shenyang olympiske sportssenter
**Liaoning FC** (1953–) er en kinesisk fotballklubb fra provinsen Liaoning. 

Den vant det meste av liga og cup på 1980-tallet. Den spilte i Kinesisk superliga frem til 2017 da de rykket ned til Liga 1.

De spiller hjemmekampene på Shenyang olympiske sportssenter som ble bygd til Sommer-OL 2008, med plass til 60 000.

Laget ble startet i 1953 av lokale myndighetene, og ble med i laget **Nordøst-Kina**, fra 1959 kalt **Lianoning FC**. Laget vant toppligaen i 1954, 1978 og 1985, 1987, 1988, 1991, 1992, 1993, og cupmester 1984 og 1986. De ble første fra Kina som vant AFC Champions League (asiatisk mesterliga), da de i 1990 slo japanske *Nissan Yokohama*.

Liaoning ble i 1988 ett av de første lagene i Kina, som lot seg sponse av et farmasøytisk firma. De ble med i den nye proffligaen *Jia A* fra 1994 og har sølv i 1999 og bronse i 2001. En kamp mellom **Liaoning Tianrum** og Shanghai FC ble i 1998 sendt direkte på Internett. I det som fra 2004 ble hetende Kinesisk superliga, tok de bronse i 2010. Et eierskifte i 2008 frembrakte navneskifte til **Liaoning Whowin**.

Ivorianske Franck Boli gikk i februar 2015 fra Stabæk Fotball til Liaoning, hvorfra han våren 2016 ble lånt ut til Aalesunds FK. Og sommeren 2016 ble Lillestrøms tidligere Anthony Ujah solgt fra Bremen til Liaoning for om lag 11 millioner Euro.

Referanser
----------

1. ↑  «Fotballkamp direkte på Internett». *Aftenposten*. 29. oktober 1998.
2. ↑  «Nok en Tippeliga-spiss solgt til Kina». *VG*. Besøkt 24. oktober 2016.
3. ↑  «Franck Boli signerte for Aalesund – med i troppen mot Stabæk». *www.budstikka.no*. 10. mars 2016. Besøkt 24. oktober 2016.
4. ↑  «Nigerian Anthony Ujah set to join Chinese side Liaoning FC». *BBC Sport* **(engelsk)**. 5. juli 2016. Besøkt 24. oktober 2016.
| Diakritiske tegn |
| --- |
| aksent
akutt aksent (  **ˊ**  )
dobbel akutt aksent (  **˝**  )
grav aksent (  **ˋ**  )
breve (  **˘**  )
hake (  **ˇ**  )
cedille (  **¸**  )
cirkumfleks (  **ˆ**  )
trema (  **¨**  )
dot (  **·**  )
*anunaasika* (  **˙**  )
*anusvaara* (  **̣**  )
horn / *dấu móc* (**̛**) 
krok / *dấu hỏi* (  **̉**  )
makron (  **ˉ**  )
kvist (  **˛**  )
ring / *kroužek* (  **˚**  )
*spiritus asper* (  **ʽ**  )
*spiritus lenis* (  **ʼ**  )
tøddel (  **¨**  ) |
| Tegn som av og til brukes som diakritisk tegn |
| apostrof (  **’**  )
bar (  **|**  )
kolon ( **:**  )
komma (  **,**  )
bindestrek (  **˗**  )
tilde (  **˜**  )
titlo (  **҃**  ) |

En kvist som ikke er festet til noen bokstav
Det diakritiske tegnet **kvist** (også kjent som **ogonek** (polsk), og **cauda**/**caudata**) brukes på flere språk. På litauisk brukes den med bokstavene a, e, i og u, og indikerer at disse skal være lange, i motsetning til korte, slik de ellers skal uttales. Den vanligste betydningen av kvist er å indikere at vokalen skal ha nasal uttale, slik som den indikerer på polsk (med a og e), älvdalsk (med a, e, i, u, y og å), en del nordamerikanske indianerspråk og transkripsjoner av kirkeslavisk. På norrønt brukes bokstaven ǫ, der kvist indikerer at vokalen tidligere har gjennomgått et vokalskifte, gjerne fra a eller e med etterfølgende u. Fra å ha blitt uttalt ganske likt en moderne, norsk å, har den gått over til en ø-lyd i islandsk. Der skrives den i dag ö (sammenfall med norrøn kort ø) og ö brukes gjerne som erstatning for ǫ når denne ikke er tilgjengelig. Lang ǫ́ falt sammen med lang á (tilsvarer ofte å i moderne norsk) tidlig i norrøn tid.

De fleste bokstaver som kan opptre med kvist, kodes separat i Unicode, i tillegg finnes det en løs kvist, som kan kodes etter en hvilken som helst bokstav: 

| Majuskler | Minuskler |
| --- | --- |
| Bokstav | HTML | Unicode | Bokstav | HTML | Unicode |
| Ą | &#260; | U+0104 | ą | &#261; | U+0105 |
| Ę | &#280; | U+0118 | ę | &#281; | U+0119 |
| Į | &#302; | U+012E | į | &#303; | U+012F |
| Ǫ | &#490; | U+01EA | ǫ | &#491; | U+01EB |
| Ų | &#370; | U+0172 | ų | &#371; | U+0173 |
| ˛ | &#731; | U+0328 |  |  |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Liatårnet** 341 moh. er det høyeste punktet på øya Sotra, og ligger på et fjellmassiv som strekker seg i nord – sør retning mellom Bildefjellet og Haganes. Fra toppen er det storslått utsikt over Sotra med lyngheier og myrer, grå steinknauser, øyer og holmer, og videre i alle himmelretninger: Hjeltefjorden i nord, Byfjellene rundt Bergen i øst, Folgefonna i sørøst og Nordsjøen i vest. Liatårnet er mest framtredende fra vest med steile bergflater av gneisgranitt, smale fjellhyller og bratte stup. Opprinnelig var planen å bygge Fjell festning oppe på selve toppen, men dette ble ikke noe av. 

Da isen langsomt trakk seg tilbake etter første istid, sørget den gradvise avlastningen fra den tunge isen for at Sotra og landområdene nedover langs kysten hevet seg «skjevt», det vil si at vestsiden ofte er svært bratt og steil, mens en på østsiden ofte finner slake helninger. Så er også tilfellet med Liatårnet og fjellrekken som går langs Sotra: i vest er fjellene bratte og ulendte, mens de i øst er slake. 
Første ledd i navnet viser til gårdsnavnet Li, en gård som ligger like sørøst for fjellet.

Liatårnet sett fra Straume

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 1. september 2015. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 16. oktober 2015.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 16. oktober 2015.
3. ↑  «Liatårnet - Nordsjøløypa, vandringevegar i kulturlandskapet». Fjell og Sund kommuner. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 16. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* «Bildøybakken - Liatårnet». Ut.no. 1. juni 2014. Besøkt 16. oktober 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Kvisting
**Kvisting** er å sage eller hugge av greinene på et felt tre.

Kvisting med motorsag
---------------------

Kvistingen er den delen av hogsten som er mest arbeidskrevende, derfor er det viktig å ha en god arbeidsteknikk, ivareta sikkerhetsreglene og helsa. En forutsetning for å få dette til er at fellingen er planlagt slik at man får gode arbeidsforhold. Treet bør ligge 50-80 cm over bakken. 

Arbeidsstillingen er viktig for å unngå belastningsskader og for å effektivisere arbeidet. Den beste arbeidshøyden er fra kne- til hoftehøyde. Ryggen er mest utsatt. Bred benstilling og god balanse er viktig. For å forebygge at man blir sliten, bør saga hvile på stammen og man overfører vekten lengst mulig ned på kroppen ved å støtte saga inntil låret. Dette gjør også at man får bedre balanse. Fremre håndtak skal være foran benet som saga hviler mot. Saga føres på stammen med sverdet på andre siden for å beskytte brukeren. Kvist og hindringer som ligger i veien bør fjernes.

Kvistesystem
------------

Grafisk framstilling av kvistesystemet
Man står på venstre side av treet (sett i arbeidsretningen). Venstre ben plasseres en motorsagbredde fra treet med foten pekende mot arbeidsstedet. Høyre ben ca. 10 cm fra treet i 45 graders vinkel. Saga ligger med sverdet på motsatt side av stammen og kvist nr 1 skjæres med skyvende kjede (oversiden av sverdet). 
Kvist nr 2 tas også med skyvende kjede, her legges saga ned slik at man får bakre håndtak mellom beina. Kvist 3 skjæres med dragende kjede (undersiden av sverdet), her støtter man saga inntil venstre lår (håndtaket skal være framfor benet!). Sverdet skal være helt inntil treet og saga skal hvile på underkanten av sverddekselet. Når man skal ta nr 4 bøyer man seg i knærne og bruker skyvende kjede. Saga støttes på venstre lår og dekselet som for kvist 3 (Husk det er kun lov å flytte bena når man har stammen mellom seg selv og sverdet). Når man skal ta nr 5 brukes også skyvende kjede, her legges sagkroppen nesten helt over på motsatt side for å få sverdet helt inntil stammen. Kvist 6 tas med dragende kjede. Deretter flytter man seg fram til neste kvistkrans. 
Videre kvisting: 7=1, 8=2 osv til man er ferdig med kvist 11, etter denne skal underkvisten fjernes i ett drag. Deretter kappes kvist 12 etter at brukeren har flyttet seg og starter prosedyren forfra igjen.

Levende trær
------------

Også levende trær trenger noen ganger å kvistes. Det kan dreie seg om parktrær som blir beskåret (debransjert), løvtrær som blir styvet eller storfuru som skal bli til tyritømmer til lafting. Disse blir kvistet nesten til topps ett år eller to før de blir felt.

Se også
-------

* Trefelling
* Motorsag
* Stammekvisting
Zagato logo
2003 Aston Martin DB7 Zagato Coupe og Roadster
Alfa Romeo SZ (Sprint Zagato)
**Zagato** (SZ DESIGN s.r.l.) er et italiensk designhus som holder hus rett utenfor byen Milano. Selskapet ble etablert av Ugo Zagato, som begynte å bruke materialer og teknikker kjent fra flyindustrien til produksjon av personbiler. Zagatos biler var svært avanserte, og ble kjent for lav vekt og god aerodynamikk. 

Både Alfa Romeo, Fiat og Lancia benyttet seg av selskapets tjenester, og disse samarbeidene førte til en rekke legendariske løpsbiler, blant annet Alfa Romeos 1500, 1750 Gran Sport og 2300 8C. Etter andre verdenskrig sto Zagato for modeller fra blant andre Maserati, Alfa Romeo, Fiat, Lancia, Abarth, Ferrari og Aston Martin. I tillegg bygget selskapet en rekke eksklusive spesialmodeller (som regel kun i ett eksemplar) og prototyper for andre merker, som Ford, Jaguar, MG, Rover, Volvo, Bristol og Rolls-Royce.

Zagato-modeller
---------------

* Alfa Romeo
	+ 6C 1500 (1929)
	+ 8C 2300 (1932)
	+ 6C 1750 (1932)
	+ 8C 2900 (1937)
	+ Giulietta SZ (1957)
	+ 2600 Sprint Zagato (1962)
	+ Giulia TZ (1963)
	+ Gran Sport Quattroruote (1965)
	+ GT Junior Zagato (1969)
	+ SZ (1989)
* Aston Martin
	+ DB4 GT Zagato (1960)
	+ Vantage (1988)
* Bristol
	+ 405 (1960)
* Fiat
	+ 8V (1952)
* Lancia
	+ Appia GT (1957)
	+ Flaminia Sport (1958)
	+ Flavia Sport (1962)
	+ Fulvia Sport (1966)
	+ Beta Spider (1976)
* Maserati
	+ A6 1500 Panoramica (1949)
	+ A6 G/54 2000 (1954)
	+ Biturbo Spider (1984)
* Thunder Power
	+ Thunder Power Sedan (2015)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zagato – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Zagatos offisielle nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF
 |
**Grindheim stavkirke** var en stavkirke i Etne i Hardanger som ble revet rundt 1725.

Historie
--------

Det finnes ikke noe grunnlag for detaljert datering av kirken. Et kirkesogn i Grindheim er første gang nevnt i 1326. Kirken er siste gang nevnt i 1722. Sognet fikk ny tømmerkirke i 1728, så stavkirken må være revet mellom 1722 og 1728.

Utseende
--------

I rapporten fra 1722 står det at kirken hadde *støpul fra grunnen*. Bredden på skipet viser at kirken må ha vært treskipet. Kirken var i 1722 bordkledd. Størrelsen på skipet var 44 fot ganger 28 fot (14 m x 9 m) og koret 16 fot ganger 16 fot (5 m x 5 m).

Se også
-------

* Liste over tapte palisadekirker, stolpekirker og stavkirker

Referanser
----------

1. ↑  *...j Grindhæims kirkiu sokn*. Lorentz Dietrichson, *De norske stavkirker* (Kristiania og Kjøbenhavn, 1892), s. 480. Originalkilde i Diplomatarium Norvegicum I, 186
2. 1 2  Lorentz Dietrichson, *De norske stavkirker* (Kristiania og Kjøbenhavn, 1892), s. 480.

Litteratur
----------

* Lorentz Dietrichson (1892). *De norske stavkirker*. Kristiania og Kjøbenhavn.

Eksterne lenker
---------------

* «Grindheim stavkirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Høyrebølgen** er en betegnelse på en periode i norsk politikk fra 1975 til 1986. Perioden var preget av sterk vekst for partiet Høyre og en høyredreining av velgernes politiske holdninger. Høyre var i perioden preget av skepsis til etablerte autoriteter og statlig makt, de støttet forbrukernes rettigheter i større grad, tok til orde for en mer konservativ justispolitikk, forsvarte samfunnsnormene og innførte mer markedsstyring på bekostning av statlig styring.

Stortingsvalget i 1981 var høydepunktet for høyrebølgen, da Høyre fikk 31,7 prosent oppslutning. Kåre Willoch, Jo Benkow og Erling Norvik var de mest sentrale personene i Høyre i perioden. Willochs regjering fra 1981 til 1986 gjennomførte en rekke liberaliseringer som i tråd med de politiske strømningene under høyrebølgen, blant annet opphevelse av NRK-monopolet, utvidede åpningstider i butikkene, deregulering av boligmarkedet, liberalisering av kredittmarkedet og åpning for konkurranse i telemarkedet.

Den norske høyrebølgen var del av en internasjonal trend av høyredreining i politikken. Oljekrisen, økonomisk nedgang, høy inflasjon og industridød på 1970-tallet minsket troen på staten som løsningen på problemene, noe som svekket de sosialdemokratiske partiene som hadde styrt mange vestlige land siden slutten av andre verdenskrig. Den internasjonale høyrevridningen er gjerne forbundet med den konservative Margaret Thatcher i Storbritannia og republikaneren Ronald Reagan i USA.

Referanser
----------

1. 1 2  Notaker, Hallvard (5. februar 2018). «Høyrebølgen». *Store norske leksikon*. Besøkt 21. november 2021.
2. ↑  Jan Erik Auen (17.11.2017). «Nyliberalismen i Noreg». Nasjonal digital læringsarena. Besøkt 21.11.2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Høypasset** er et pass fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Høypasset er et pass over Tåkefjellene. I boka *Ufullendte fortellinger* blir dette passet nevnt med navnet **Cirith Forn en Andrath**.

I den vestre enden lå Kløvendal og derfra gikk den store østveien opp i fjellene helt til den når fjellet som Orkbyen ligger under.

Høypasset var først skapt før det første tideverv av valaen Oromë, for at Eldaene skulle få en mulighet til å krysse Tåkefjellene da de først skulle vandre mot Valinor. Senere i det første tidevervet ble Høypasset brukt av dvergene, og den bant sammen de to veiene deres (*den store østveien* som gikk fra Kløvendal og helt gjennom Tårnåsene og *Men-i-Naugrim* som går gjennom Myrkskog).

I det andre tidevervet ble Høypasset brukt av hæren til Gil-galad og Elendil da de marsjerte mot Mordor i krigen mellom Sauron og den siste alliansen. Etter dette ble Isildur drept av orker som voktet over veien til dette passet.

I de senere tider av det tredje tideverv ble passet svært farlig å bruke fordi orkeneholt til i dette passet, unntatt i den perioden da det var krig mellom dvergene og orkene og dvergene nesten utslettet alle orkene i Tåkefjellene. Men på den tiden da Bilbo Lommelun la ut på ferden for å vinne tilbake Erebor da var det mange orker som holt til i Orkebyen som hadde blitt tatt tilbake etter krigen, og av disse orkene ble Bilbo og Thorin Eikenskjold og deres følge fanget.

Gjennom krigen om ringen i *Ringens brorskap* passerte brorskapet forbi Høypasset fordi den østre siden av Tåkefjellene hadde blitt for farlig.

Portal: Litteratur
Grindvoll stasjon Foto: Mahlum 
**Grindvoll** er et lite tettsted med omtrent 400 innbyggere vest i Lunner kommune mot grensen til Jevnaker. Stedet har postnummer 2720.

Navnet Grindvoll ble etablert i forbindelse med anlegget av jernbane mellom Roa og Hønefoss, med Grindvoll stasjon. Tidligere var det ikke noe sentrum her, og området gikk under navnet Vestre Lunner. Skolen på stedet het Løken skole. Den er nå nedlagt, og bygget er overtatt av Grindvoll idrettslag. Her drives helsestudio, spinningstudio og aktiviteter i forbindelse med ski, skøyter, orientering og annet. Ovenfor dette lokalet ligger en barnehage.

Tidligere lå det en butikk på Grindvoll, den er nå bruktbutikk og bolighus.

Grindvoll idrettslag hadde før et stabilt fotballag. De spilte blant annet i 2. og 3. divisjon. Dette laget ble slått sammen med Lunner Fotballklubb, under navnet Hadeland FK. Dette laget har derimot ikke hatt den samme gjennomslagskraften som Grindvoll IL hadde, og stilte ikke lag i 2011-sesongen. Lunner fotballklubb spilte i perioden 2009-2019 i 4. og 5. divisjon.

Grindvoll har tilsammen fire barnehjem. Skogglimt er det lokale samfunnshuset. Her settes det opp teaterstykker, avholdes bingo og benyttes til festlige lag. Vestbyfunnet er et stort votivfunn fra yngre bronsealder fra gården Vestby.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 29. januar 2022.
2. ↑  «Rolf B. Indseth». Kulturhistoriske Vestre Lunner. Besøkt 29. januar 2022.
3. ↑  «Skogglimt på Grindvoll». Arkivert fra originalen 29. januar 2022. Besøkt 29. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |