recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ole Wivel** (født 29. september 1921 i København, død 30. mai 2004) var en dansk lyriker og forlegger. Han var leder av Wivels forlag 1945–1953 og direktør i Gyldendal 1954–1963 og 1971–1980. Han var redaktør av tidsskriftet *Heretica* sammen med Martin A. Hansen 1950–1951. 

Som lyriker var han påvirket av Rainer Maria Rilke og Stefan George og søkte mot det transcendentale, men uttrykte seg i en modernistisk form preget av trygghet og klarhet. Hans dikt og salmer bærer preg av humanisme. Han var mer påvirket av sine humanistiske holdninger da han var i starten av 20 årene. Han meldte seg i Røde Kors med tanke på å avhjelpe de dansker som var arrestert for motstandsarbeid. 

Sentralt i forfatterskapet står diktsamlingene *I fiskens tegn* (1948), *Jævndøgnselegier* (1949) og *Maanen* (1952). I *Nike* (1958), *Templet for Kybele* (1961), *Gravskrifter* (1970) og *Danmark ligger her endnu* (1979) uttrykker han økende samfunnsengasjement. Av senere diktsamlinger finner man *Skabelsen* (1981), *Iris* (1993), *Skygger i sandet* (1997). Essaysamlingane *Den skjulte gud* (1952), *Poesi og eksistens* (1953), *Kunsten og krigen* (1965) og *Poesi og protest* (1971) gir et godt inntrykk i spennvidden i forfatterskapet. Han ga også ut en monografi om *Martin A. Hansen* (2 bd. 1967–1969).

Wivel var medlem av Det Danske Akademi.

Priser
------

* 1956 – Helge Rode Legatet
* 1961 – Emil Aarestrup-medaljen
* 1986 – Johannes Ewald Legatet
* 1994 – Holberg-medaljen

Referanser
----------

1. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id wivel-ole[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gravsted.dk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 12244836s.
4. 1 2 3  «Ole Wivel». Litteraturpriser.dk. Besøkt 20. september 2014.
5. ↑  Den Store Danske Encyklopædi. «Ole Wivel». Gyldendal Forlag. Besøkt 20. september 2014.

Kilder
------

* (no) Ole Wivel i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (da) Ole Wivel på bibliografi.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |

Portal: Danmark
**Automatisk senderidentifikasjonssystem** (eng. ***A**utomatic **T**ransmitter **I**dentification **S**ystem*; forkortet **ATIS**) er et marint VHF-radiosystem som blir brukt og regulert på innsjøer, elver, kanaler og andre vannløp i Europa for å identifisere skip og fartøy via radiosendere. Skipets identitet blir sendt digitalt samtidig som skipet vakthavende navigatør er ferdig med å bruke skipets VHF-stasjon. Signalet sendes i samme øyeblikk som operatøren slipper push-to-talk-knappen på VHF-en. Dette er i kontrast med AIS-systemet som blir brukt rundt hele verden på alle fartøy, hvor signalet blir sendt kontinuerlig. En kort melding blir sendt fra radiostasjonen med fartøyets kallesignal, Maritime Mobile Service Identity (MMSI). MMSI-nummeret begynner på "9" etterfulgt av tre identifikasjonsnummer som er særegent for landet skipet er registrert i.

ATIS bruker Trans European Inland Waterway-nettverket for å ta i mot signalene, og er regulert gjennom Regional Arrangements Concerning the Radiotelephone Service on Inland Waterways-avtalen (RAINWAT), som i tillegg også forbyr bruken av Digital Selective Calling (DSC) når ATIS er pålagt, foruten områder nær kysten slik som i Nederland.

Databasen hvor fartøyenes identifikasjon er lagret blir opprettholdt og kontrollert av Belgian Institute for Postal Services and Telecommunications.

Sending av ATIS er basert på det som blir brukt i resten av verden, Digital Selective Calling; med at ATIS-sendingene har en formatspesifikasjonsområde satt til verdien av 121.:44 Mens DSC-sendingene bare blir sendt over VHF-kanalen 70, blir ATIS-sendingene sendt på samme kanal som blir brukt til verbal kommunikasjon mellom stasjonene. Et signal varer 285 millisekunder etter at operatøren har sluppet PTT-knappen på radiosenderen. ATIS blir sendt ved hjelp av å bruke frequency modulation frequency-shift keying (FSK) på frekvenser mellom 1 300 Hz og 2 100 Hz på 1 200 baud.:150 Kjerneparten av meldingen er sendt på 10-bit-koder; hvor hver enkelt kode er satt i sammen av en 7-bit-kode, etterfulgt av en 3-bit-kode med antall nullere i det symbolet.

Referanser
----------

1. ↑  Khan, Raq. «ATIS Licensing FAQ». Ofcom. Arkivert fra originalen 24. desember 2012. Besøkt 5. desember 2012.
2. ↑  Consultative Committee on International Radio Secretariat (1990). *Report 1159: Characteristics of an Automated Identification System for VHF and UHF Transmitting Stations in the Maritime Mobile Service* (PDF). International Telecommunication Union. s. 150–158.
CV9040A i svensk tjeneste
**Svenska armén** er Sveriges hær. Den har som oppgave å organisere og utdanne bakkestyrker og luftvernsavdelinger som sammen med marinen og flyvåpenet skal kunne hevde Sveriges territorielle integritet i fred, og med væpnet makt forsvare landet ved angrep. Hærens avdelinger kan deles i operative innsatsavdelinger og hjemmevernsavdelinger.

Administrativt ledes hæren av arméinspektøren, en to-stjerners general. Operativt styres hæren av Armeens taktiske kommando, en avdeling i forsvarets fellesoperative hovedkvarter.

Hærens avdelinger inndeles i følgende våpenarter:

* Artilleriet
* Luftvernet
* Kavaleriet
* Ingeniørtropper
* Mekaniserte tropper
* Signaltropper
* Trentropper

Struktur
--------

* *Grupp*: ca. 8 soldater
* *Tropp*: to grupper
* *Pluton*: fire grupper (30 - 40 soldater)
* *Kompani*: 100–300 soldater
* *Bataljon*: 500–1500 soldater
* *Brigad*: 5000 soldater
* *Division*: 15 000–30 000 soldater

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Army of Sweden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Sveriges forsvar (*Försvarsmakten*) |
| --- |
| 
* Hæren
* Marinen
* Flyvåpen
* Hemvärnet
* Försvarsmaktens specialförband

 |  |
| 
* Överbefälhavaren
* Högkvarteret
* Försvarsmaktens logistik

 |
Sparebankens gamle lokaler i Kirkegaten 50 i Levanger.
**Levanger og Skogns Sparebank** var en sparebank i Levanger kommune i Trøndelag. Banken ble etablert den 1. mars 1843, og hadde sine røtter i Selskabet for Skogns Vel, opprinnelig stiftet i Skogn prestegjeld i 1810. Banken hadde tilhold på ulike lokaliteter i kjøpstaden Levanger utover 1800-tallet. I 1913 ble bankbygningen i Kirkegaten 50 ved torget i Levanger åpnet. I 1976 ble Levanger og Skogns Sparebank, Skogn Sparebank og Ytterøy Sparebank fusjonert til Levanger Sparebank, som i 1985 ble innfusjonert i Sparebanken Midt-Norge.

Referanser
----------

1. 1 2  Eklo, Asbjørn D.K. «Bygårder i Levanger. Levanger og Skogn Sparebank, Kirkegata 50» (PDF). Levanger Vel. Besøkt 6. januar 2013. [*død lenke*]
2. ↑  «Fusjoner 1976 - 1981». Sparebankforeningen. Besøkt 6. januar 2013. [*død lenke*]

Litteratur
----------

* Hilmo, Jon (1993). *Sparebanken – 150 år i lokalsamfunnets tjeneste*. Sparebanken Midt-Norge, Levanger. ISBN 82-992828-0-2.
* Landfald, Kåre (1943). *Levanger og Skogns Sparebank 1843–1943*. Oslo: Fabritius & Sønners Boktrykkeri.
Automotive Hall of Fame LogoAutomotive Hall of Fames logo
**Automotive Hall of Fame** er et amerikansk æresgalleri med mål å hedre personer for fremragende innsats innen bilindustrien. Siden det ble opprettet i 1939 har Automotive Hall of Fame innlemmet 800 personer innen industrien fra hele verden. Fra 1967 og til i dag (som Ekstern lenke omfatter er tallet 250)

Historie
--------

Automotive Hall of Fame ble grunnlagt i New York av en gruppe som kalte seg «Automobile Old Timers». Denne gruppens mål var å udødeliggjøre minnene om pionerene innen bilindustrien og ære folk fra alle grener i industrien i USA og fra hele verden.

Organisasjonen flyttet til Washington D.C. i 1960 hvor de delte kontor med National Automobile Dealers Association. Etter midlertidig opphold et par steder, fikk organisasjonen i 1997 sitt endelige hjem i Detroit, Michigan i verdens bilhovedstad, Dearborn, Michigan, vegg i vegg med Henry Ford-museet.

Her holder de til i en byggnig på 2 500 m², komplett med utstillinger som viser bilens historie. Det er også et lite auditorium og et lukket atrium for møter og spesialutstillinger..

Mer enn 800 personer er innlemmet i galleriet til nå. Disse omfatter bilindustriens grunnleggere: Benz, Bosch, Bugatti, Buick, Chevrolet, Chrysler, Citroën, Cord, Daimler, Dodge, Duesenberg, Durant, Duryea, Ferrari, Ford, Honda, Maybach, Olds, Peugeot, Porsche, Renault og Toyota blant mange andre.

For å bli innlemmet i galleriet må vedkommende «ha gitt et betydelig bidrag til utviklingen av bilindustrien».

Liste over personer innlemmet i Æresgalleriet 1967-2015
-------------------------------------------------------

* Navnelisten:

Referanser
----------

1. 1 2  «Automotive Hall of Fame». *backrground*. toyo weighing machine. Arkivert fra originalen 4. oktober 2013. Besøkt 18. desember 2012.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 4. oktober 2013. Besøkt 25. januar 2016. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Automotive Hall of Fame på Facebook Rediger på Wikidata

* (en) Automotive Hall of Fame på Instagram Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Pousse-pied** er en flatbunnet båt fra det vestlige Frankrike. Den minner om den norske «flatbotning», med en kasseliknende fasong og en meget liten dypgang. 

Tidevannet langs den franske vestkysten mot Biscayabukten skaper store gjørmefelter og banker med muslinger som østers i det åpne. Nord for Gironde-estuaret, som er en meget stor elvemunning med kraftige tidevannstrømmer, hadde de lokale fiskerne tatt i bruk sine egne båter for å kunne sanke rett fra havbunnen.

Pousse-pied-båten er lik en rektangulær boks med tverrgående bunnplanker. En buet bunn fra den vertikale akterstevnen til tverrspeilet i forstavnen stakk utover vannet. Den har en lengde på mellom 1,2 og 3 meter, en bredde på 0,46 meter i bredde og en dypgang på 0,3 meter. Fiskeren knelte i båten med det ene benet utenfor for å sparke fra for å ta seg framover i gjørma.

Andre varianter av denne båten med de samme dimensjoner var også brukt for fjerning av mudder i de vestfranske havnestedene, medregnet Rochefort.

Se også
-------

* Accon
* Mud sled
* Mud sledge
* Schuiten
* Ni mo chuan

Litteratur
----------

* Greenhill, Basil (2000): *Aak to Zumbra, A dictionary of the World's Watercraft*, ISBN 0-917376-46-3
Pourquoi Pas Island på kartet over AntarktishalvøyaPourquoi Pas IslandPourquoi Pas Island på kartet over Antarktishalvøya
Pourquoi Pas Island sett fra Horseshoe Island
**Pourquoi Pas Island** er en øy i Antarktis, beliggende i Marguerite Bay utenfor vestkysten av Antarktishalvøya. Den er om lag 26 kilometer lang og mellom åtte og 18 kilometer bred. Øyas høyeste punkt, Mount Verne, måler 1635 moh. og dominerer den søndre delen av øya.

Sørvestsiden av øya ble observert av Jean-Baptiste Charcots andre antarktisekspedisjon 1908–1910. Øya ble kartlagt mer grundig av British Graham Land Expedition (BGLE) 1934–37, og den ble da navngitt etter Charcots ekspedisjonsskip, «Pourquoi-Pas?».

Se også
-------

* Liste over øyer i Antarktis

Referanser
----------

1. 1 2  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 11534
2. ↑  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 15412

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Arron Oberholser** (født 2. februar 1975) er en amerikansk profesjonell golfspiller. Han er født i San Luis Obispo i California og studerte ved San Jose State University før han ble profesjonell golfspiller i 1998.

Oberholser spilte på Canadian Tour i 1999 og 2000, og endte på annenplass på tourens Order of Merit det siste året. I 2001 flyttet han over på Nationwide Tour, men deltok kun i tre turneringer på grunn av en håndleddsskade. I 2002 endte han som nummer 2 på pengelisten på Nationwide Tour, og fikk spillerett på PGA-touren.

I de tre første årene på PGA-touren spilte han godt nok til å beholde tourkortet. Hans beste plassering var en annenplass i Wachovia Championship i 2005, der han tapte i omspill mot Vijay Singh. I februar 2006 tok han sin første seier på PGA-touren, i AT&T Pebble Beach National Pro-Am 2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arron Oberholser – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Arron Oberholser – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
**Gandhi Smarak Sangrahalaya** («Gandhis minneinstitutt») er et indisk museum dedikert til å bevare og hylle arbeidet til og minnet av den indiske lederen Mahatma Gandhi. Det er lokalisert ved Gandhis Sabarmati ashram (*ashram* er enkelt forklart et hinduistisk hus som minner om et vestlig kloster) i Ahmadabad ved bredden av elven Sabarmati. Gandhi bodde her i tolv år sammen med sin kone. Museet huser titusener av brev til og fra Gandhi, foruten også fotografier og bøker.

Huset var formet av arkitekten Charles Correa fra og med 1958. Museet, som har vært Correas viktigste kommisjon, besto opprinnelig av 51 modulære enheter, hver av dem på 6 x 6 meter, og ringer inn en gårdsplass med kunstig vanndam. Komplekset ble innviet av statsminister Jawaharlal Nehru i 1963.

Referanser
----------

1. ↑   Sabarmati Ashram
2. 1 2   Khan, Hasan-Uddin, red. (1987): «Gandhi Smarak Sangrahalaya» i: *Charles Correa* (via Archnet.org). Singapore: Concept Media Ltd. s. 20-25.

Eksterne lenker
---------------

* Gandhi Smarak Sangrahalaya at Sabarmati Ashram, Ahmedabad (PDF), *Andrew.cmu.edu - Carnegie Mellon University*
***Fighting Mad*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Edward LeSaint.

Handling
--------

Doktor Lambert tar med seg sin kone vestover til en gruve-by, hvor han kan arbeide som både prest og som lege. Kona hans er ikke fornøyd med denne tilværelsen. Så når hun oppdager at hun er gravid, stikker han av sammen med en gambler. Men mannen dumper henne kort tid senere, og hun kommer tilbake til ektemannen sin - hvor hun dør under fødselen av barnet deres. Men en rasende Lambert velger å forlate babyen på en dørstokk, og han sverger å aldri ha tro på Gud igjen.

Men han vender tilbake til den samme gruve-byen femten år senere, denne gangen som en alkoholiker. Han møter snart den unge, snille Lily Sawyer, og han blir veldig imponert over hennes medfølende natur. I mellomtiden har gambleren som kona hans hadde ett kort forhold med, også kommet tilbake. Han bestemmer seg for å bortføre Lily. Men det blir snart oppdaget at Lily faktisk er datteren til Lambert, som han hadde forlatt mange år tidligere.

Skuespillere
------------

* William Stowell som Lambert
* Helen Gibson som Mary Lambert
* Hector Dion
* Betty Schade som Faro Fanny
* Alfred Allen som Eldorado Smith

Referanser
----------

1. ↑  Fighting Mad
2. ↑  FIGHTING MAD

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fighting Mad* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Arrow Sport** var et to-seters sportsfly, en dobbeltdekker bygget i USA på 1920- og 1930-tallet.

Konstruksjon og bygging
-----------------------

Flyet ble konstruert av Swen Swanson og det var i stor grad et konvensjonelt fly med fast understell og flyver og passasjer satt side ved side i åpen cockpit. Det hadde cantilever vinger uten stag. Øvre vinge satt direkte på toppen av flykroppen. Dette viste seg å virke skremmende for mange vordende piloter og produsenten monterte senere stag som Ikke hadde noen reell funksjon, annet enn å dempe flygernes frykt.

Museale fly
-----------

Arrow Sport A2-60 ved Udvar Hazy Center. Flere Arrow Sport  var i bruk i USA i 2009. Ni fly er bevart i amerikanske  museer og samlinger, inkludert et eksemplar i National Air and Space Museum i Washington DC.

En Arrow Sport finnes også i Western Antque Aeroplane & Automobile Museum.

Referanser
----------

1. ↑  Ogden, 2007, s. 572

Eksterne lenker
---------------

* NASM nettstedet
* aviationhistory.com
**Gandhinagar** (hindi गांधीनगर, gujarati ગાંધીનગર) er hovedstaden i den indiske delstaten Gujarat. Den ligger på bredden av elven Sabarmati, i nordøstlige Gujarat. Ahmadabad, som er delstatens største by, ligger omtrent 30 km sør for Gandhinagar. Selve byen består av 30 sektorer. Gandhinagar er oppkalt etter Mahatma Gandhi, som ble født i Gujarat. 

Da den gamle delstaten Bombay skulle deles i Maharashtra og Gujarat i 1960, var det først tenkt at Ahmadabad skulle bli Gujarats hovedstad, men i stedet bygde man da en helt ny by lenger inn i landet, langs Sabarmati-elven. 

Gandhinagar, som den nye hovedstaden skulle hete, ble ferdiggjort og begynte å fungere som hovedstad i 1970. Den er den nest største byen i India etter Chandigarh som har blitt utarbeidet gjennom byplaner. Ettersom man anvendte nesten samme retninger som i Chandigarh kan det hevdes at også byplanen for Gandhinagar ble utarbeidet av den sveitsiske arkitekten Le Corbusier. 

Ved siden av de administrative enhetene i byen har også elektronikkindustrien vokst i Gandhinagar. Befolkningsveksten i Gandhinagar var spesielt stor i 1980-årene.

Eksterne lenker
---------------

* (en)  Gandhinagar hos Wikivoyage
* Gandhinagar Urban Development Authority (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Stenka Rasin Det kaspiske hav (Vasilij Surikov)
**Stepan** (**Stenka**) **Timofejevitsj Razin** (russisk: Степан (Стенька) Тимофеевич Разин; i Norge mest kjent som **Stenka Rasin**; født 1630, død 6. junijul./ 16. juni 1671greg. i Moskva) var en kosakkleder som ledet et opprør mot adelen og tsaren i det sørlige Russland.

Kosakkenes opprør 1670-71
-------------------------

Russlands lange krig mot Sverige og Polen på 1500- og 1600-tallet førte til tunge skattebyrder og tvangsrekrutteringer til den russiske hær. Derfor flyktet mange bønder sørover for å slutte seg til kosakkene.

Det var lett å rekruttere bønder som helt var uten rettigheter under livegenskapet med løfter om likestilling. I Astrakhan utropte man en kosakkrepublikk etter blodige strider. Opprørene fortsatte i over et år og den russiske hær ble nødt til å beseire kosakkene åtte ganger på slagmarken før urolighetene opphørte. Til slutt bidro kosakkenes interne stridigheter til deres nederlag. Stenka Razin og hans bror Frol ble tatt til fange i 1671. De ble grusomt torturert og ble til slutt hakket i biter på Den røde plass i Moskva.

Sang
----

Stenka Razin er helten i en populær russisk folkesang (tekstforfatteren er Dmitrij Sadovnikov (Дмитрий Николаевич Садовников), men melodien er tradisjonell), bedre kjent i Russland som «Volga, Volga mat' rodnaya» («Volga, Volga, fødelandets mor»). Sangen ble dramatisert i 1908 i den aller første russiske langfilmen, *Ponisovaja Volnitsa*, regissert av Vasilij Gonsjarov. Melodien har også blitt brukt til drikkeviser, bl.a. den studentikose «Upp på väggen går en gädda», fra Åbo Akademi.

Tom Springfield skrev en engelsk tekst til den og ga den tittelen «The Carnival is Over». Den ble en slager for den australske gruppen The Seekers i 1965, som avsluttet konsertene sine med den. 

C.C. Bøyesen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Hjemløs». Sangen ble spilt inn av Jan Høiland med Carsten Kloumans orkester 4. desember 1961. Arr.: C. Klouman. Den ble utgitt på singlen Columbia 45GN 1698. 

Visa er også innspilt på norsk på albumet *Frem fra Glemselen kap. 8* med Helge Borglund.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118641883, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Nationalencyklopedin, oppført som Stenka Razin, NE.se-ID stenka-razin, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Videosnutt Stenka Rasin sunget av Sovjetarmeens kor

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
***Figulus fissicollis*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En ganske liten (gjerne 10-20 millimeter) og slank, blank, svart hjortebille. Kroppen er langstrakt og nokså flat. Som vanlig for gruppen har hannene forstørrede kjever (mandibler), men disse blir ikke svært store, litt kortere enn hodet. Pronotum er firkantet, bare litt bredere enn langt, med en tydelig midtfure og et rektangulært, avgrenset midtfelt. Beina er korte, leggene (tibiae) utvidete med tenner på utsiden.
Dekkvingene har tydelige punktstriper, punktene nokså grove.

Levevis
-------

I alle fall noen av artene ser ut til å ha et selskapelig levevis, ved at larvene vokser opp sammen i kull, ofte med en av foreldrene til stede. Det skjer en betydelig kannibalisme mellom larvene i slike reir, og foreldrene spiser også noen larver, men reir med foreldrene til stede har likevel flere overlevende larver enn dem uten.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt og lever i Japan, på Taiwan, Ny-Guinea, Vanuatu, Salomonøyene, Samoa, Tonga, Fiji og Tahiti. Den skal også forekomme på Filippinene, men dette beror kanskje på en forveksling.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Figulini*
						* Slekten *Figulus* MacLeay, 1819 – ca. 140 arter
							+ Underslekten *Figulinus* Bomans, 2007
								- ***Figulus fissicollis*** Fairmaire, 1849

Kilder
------

* Lucanidae du Monde, nttide om arten

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over en del arter
* Bilde av arten (til venstre)
* (en) *Figulus fissicollis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Figulus fissicollis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Visegruppa JeremiA/S Bakfot (1976-1980): Marit Garberg, Randi Vik, Ola Dimmen, Jan-Erik Pettersen, Asbjørn Solheim og Idar Lind. (Plakat: Idar Lind.)Visegruppa **JeremiA/S Bakfot** ble danna 30. september 1976 av seks medlemmer av **vise- og lyrikklubben Rubb og Stubb** i Trondheim:

* Ola Dimmen (gitar, ukulele, seljefløyte, sang m.m.)
* Marit Garberg (blokkfløyter, sang m.m.)
* Idar Lind (tekstforfatter, gitar, mandolin, sang m.m.)
* Jan-Erik Pettersen (gitar, sang, banjo, bouzouki m.m.)
* Asbjørn Solheim (komponist, bass, gitar, sang m.m.)
* Randi Vik (sang, trekkspill m.m.)

Gruppa hadde et repertoar som dels var materiale laga av Idar Lind og Asbjørn Solheim, dels tradisjonelle og nye viser.

Den samfunnskritiske profilen var merkbar, med sterke innslag av reinhekla humor. Et kort innslag på et debattmøte (om kristendom) i **Studentersamfundet i Trondhjem** i februar 1977 ga JeremiA/S Bakfot et fortjent rykte som hedninger – og et lengre innslag på et tilsvarende møte i mars 1979 førte til heftig debatt i studentavisa Under Dusken.

Med base i Trondheim var Studentersamfundet en naturlig arena, i tillegg til oppdrag for ulike lag og organisasjoner. De to lengste ekspedisjonene var til Ås (mars 1977) og Alta (juli 1979). Gruppa var aktiv på festivaler i Selbu (1977), Molde (1977 og 1978), Vevang i Møre og Romsdal (1978) og Alta (1979). Deltakinga i **Naustet Vårt** under **Molde jazzfestival** i 1977 ga gruppa hedersprisen *Naustveven*. Gruppa og medlemmene var ellers svært aktive i det trønderske og norske visemiljøet.

JeremiA/S Bakfot gjorde opptak for NRK-radio ved flere anledninger og var på fjernsyn 19. juni 1978 i en programserie om det norske visemiljøet. Eneste plateopptak (uten Jan-Erik Pettersen) er på en LP som ble laget i forbindelse med filmen ***La elva leve!*** - med konsertopptak fra visefestivalen i Alta (juni 1979, ugitt på plateselskapet Kolibri 1980). Gruppa framfører her *Respekt for loven* (tekst Jens Bjørneboe, melodi Asbjørn Solheim). Sangen kan også høres på lydsporet til filmen.

JeremiA/S Bakfot spilte sammen siste gang med fullt mannskap 18. april 1980 og avrunda 10. juni 1980 uten Ola Dimmen.

Eksterne lenker
---------------

* På Idar Linds heimesider
* JeremiA/S Bakfot framfører *Bakfot bånsull* i «Viseklubber – mer enn visesang», NRK 19. juni 1978.
* På Facebook (med lyd- og videoopptak av JeremiA/S Bakfot og venner)
**Kent Nilssen** (født 20. august 1937 på Finnsnes) er tidligere fjernsynsdirektør i Norsk rikskringkasting (NRK).

Nilssen har studert teatervitenskap i USA og England, og var regiassistent ved Rogaland Teater før han kom til NRK i 1963. I NRK har han blant annet vært producer, redaksjonssjef i Filmavdelingen, programsjef i Kulturavdelingen, plansjef og assisterende fjernsynsdirektør, før han i 1993 ble fjernsynsdirektør. Stillingen som fjernsynssjef holdt han til 1998, da senere kringkastingssjef Hans-Tore Bjerkaas, tok over jobben. Samtidig med vervet i NRK, satt han som ordfører i Nordvision, i tidsrommet 1994–1997.

Som regissør, regisserte han blant annet TV-serien *Jubel i mai*, og den norske krim- og thrillerserien *SK 917 har nettopp landet*, medvirkende Rolv Wesenlund og Lasse Kolstad, som gikk på NRK i 1983, og senere på svensk fjernsyn. Han regisserte også, *Diplomatix*, Norges innslag under Underholdningsfestivalen i Montreux (*Festival Rose d'Or*) i 1985, medvirkende humortrioen KLM.

Referanser
----------

1. ↑  85 års omtale i Aftenposten 20. august 2022
2. ↑  Ny Nordvisionsleder *NMN.org*
3. ↑  NV-ordførere[*død lenke*] *Nordvision.org*
4. ↑  SK 917 har nettopp landet *IMDb.com*
5. ↑  Diplomatix *IMDb.com*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kent Nilssen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Kent Nilssen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (da) Kent Nilssen på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**«Louise»** er en amerikansk sang med melodi av Richard A. Whiting og tekst av Leo Robin. Den ble introdusert av Maurice Chevalier i hans første amerikanske spillefilm, *Montmartre-Sangeren* (*The Innocents of Paris*) fra 1929.

Maurice Chevalier with orchestra med refr. spilte inn sangen i New York 14. mars 1929. Den ble utgitt av Victor Records med katalognummer 21988 (i USA) og av EMI på His Master's Voice-etiketten med katalognummer B 3073. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L. 3391.

«Louise» var Chevaliers signatursang.

Frankie Trumbauer and his Orchestra spilte inn sin versjon 17. april 1929. Den ble utgitt av Okeh Records med katalognummer 41231 (i USA). I Norge ble den utgitt på Parlophon B 41009.

Norsk versjon
-------------

Rune Nordal har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er også «Louise». 

### Innspilling

* Bugges Firo. Utgitt på LP-platen *Cadillac* (Philips 9114 014) i 1976.

Fotnoter og referanser
----------------------

1. ↑  «The Innocents of Paris» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
2. ↑  Victor Records in the 21500-21999 series
3. ↑  Okeh Records in the 41000 to 41499 series
4. ↑  Den het Parlophon på den tiden
5. ↑  Bugges Firo: *Cadillac* (Philips 9114 014, 1976, LP)
**Kent R. Weeks** (født 16. desember 1941) regnes som en av verdens fremste nålevende egyptologer.[]

Han ble født i Everett i Washington i USA. Ifølge ham selv ønsket han allerede ved åtte års alder å bli egyptolog.[] Etter studier i antropologi ved University of Washington i Seattle besøkte han i 1963 for første gang Egypt. Han deltok i utgravninger i Nubia i forbindelse med flytting av bygninger da Aswandammen ble konstruert, og i forbindelse med oversvømmelsen av Nildalen da Nasserdammen ble anlagt. I 1970 tok han en doktorgrad i egyptologi ved Yale University.

I 1978 grunnla han Theban Mapping Project, en ambisiøs plan om å fotografere og kartlegge alle templer og graver i Kongenes dal og Teben. En av de viktigste oppdagelser teamet har gjort fant sted i 1995, da de kartla størrelsen på KV5, graven til Ramses IIs sønner. 

Siden 1988 har Weeks vært professor i egyptologi ved American University of Cairo. Han er gift med Susan Weeks, som er arkeolog og kunster.

Publikasjoner
-------------

* *Atlas of the Valley of the Kings: The Theban Mapping Project*
* *The Lost Tomb*, 1998
* *The Illustrated Guide to Luxor and the Valley of the Kings*
* *The Valley of the Kings: The Tombs and the Funerary of Thebes West* (red.)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kent R. Weeks på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Theban Mapping Project

  

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
***Pop Nytt*** var et norsk musikkmagasin som utkom fra 1965 til 1969.

Redaktører var Per Bjørge (1965 - 1967) og Lars Chr. Sande (1967 - 1969), mens Odd Kielland var ansvarlig for lay-out. Hovedredaksjonen hadde sitt sete i Stavanger, og Bok og Blad A/S sto for utgivelsen. Bladene ble trykket på Aktietrykkeriet.

Bladet ble utgitt i 4 forskjellige formater. Innholdet var store bilder og reportasjer om hjemlige, så vel som utenlandske, artister. Epokedefinerende artister som Bob Dylan, Rolling Stones, the Byrds, the Beatles, Pink Floyd, Jimi Hendrix etc. fikk alle spalteplass i bladene.

Bladet skrev også om mote, trender og bevegelser. Således er Popnytt en gullgruve for kunnskap om musikk fra 1965 til 1969, i tillegg til å være en viktig kilde til hvordan 1960-tallets tankegods, livsstil, mote og musikk ble oppfattet i samtidens Norge.

Utgivelser
----------

* 1965: 10 nummer
* 1966: 25 nummer
* 1967: 12 nummer
* 1968: 10 nummer, hvorav to (7/8 og 10/11) var dobbeltnumre.
* 1969: 7 nummer, hvorav to (6/7 og 8/9/10) var dobbeltnummer og trippelnummer.

Utsalgsprisen var i 1965 kr 2,50 og i 1969 kr 3,25. Bladet kunne rettmessig annonsere å være det største og første skikkelige popbladet i Norge. Det kom ut i farger på glanset papir. og opplagstallene lå på det meste et sted mellom 20.- og 30.000 eksemplarer.

Utgivelsene varierte i omfang, men kunne være på over 50 sider.

Litteratur
----------

* John Skien, Per Inge Torkelsen og Kjetil Wold: *Det gjekk på engelsk og norsk. Popmusikk i Rogaland til 1975*. Det norske samlaget. Oslo 2001. ISBN 9788-2521-5853-3
**Yamunanagar** (også skrevet **Yamuna Nagar**, hindi: यमुनानगर, panjabi: ਯਮੁਨਾਨਗਰ) er en by og et kommunestyre i distriktet Yamunanagar i den indiske delstaten Haryana. Byen er administrativt hovedkvarter i dette distriktet, og hadde 189 587 innbyggere i 2001. Denne byen er kjent for sin produksjon av kryssfinerenheter. Den eldre byen kalles Jagadhri. Byen har en jernbanestasjon som forbinder det til resten av India. National Highway 1 (NH 1, New Delhi-Wagah) ligger ikke så altfor langt unna, mens National Highway 73A, som forbinder byen til Paonta Sahib i Himachal Pradesh, starter her. 

På grunn av tilstedeværelsen av store mengder vann og fruktbar jord er de viktigste avlingene sukkerrør, ris, hvete, hvitløk osv. En av de viktigste inntektskildene til bøndene i Yamunanagar er agri-skogbruk, hvor bønder planter popler og eukalyptus i tillegg til å drive vanlig jordbruk.

Historie
--------

Yamunanagar var tidligere kjent som *Abdullahpur*. Før Indias uavhengighet var det en liten landsby med befolkningen konsentrert rundt Jagadhri jernbanestasjon. Etter delingen av India valgte mange folk fra det pakistanske Punjab å gjøre Jagadhri/Yamunanagar til sitt nye hjemsted, og med denne innflyttingen ble byens kultur mer mangfoldig. Området hvor landet ble gitt til innflytterne, ble senere utviklet til Model Town-området av Yamunanagar, selve sentrum av byen.

Geografi
--------

Byen ligger i gjennomsnitt 255 moh.. Elven Yamuna renner gjennom distriktet, og danner den østlige grensen mot nabodistriktet Saharanpur. Denne grensen fungerer også som en delstatsgrense, ettersom Saharanpur ligger i delstaten Uttar Pradesh. I nordd ligger en underliggende fjellregion, som har mer skog og massevis av bekker; det er det området der elva Yamuna strømmer ut av åsene og inn på slettene. Den nordlige grensen er også en delstatsgrense mot Himachal Pradesh. Sirmour i Himachal Pradesh er distriktet i nord med byene med byene Nahan og Paonta Sahib nær grensen til Yamunanagar. Vest og nordvest for Yamunanagar ligger distriktet Ambala, og i vest og sørvest ligger distriktet Kurukshetra. Slør for distriktet Yamunanagar ligger distriktet Karnal.

Demografi
---------

Ved den offisielle folketellingen i 2001 hadde Yamunanagar et innbyggertall på 189 587. Menn utgjorde 54 % av befolkningen, mens 46 % var kvinner. Gjennomsnittlig lesekyndighet i byen var da 74 %, noe som var høyere enn det nasjonale gjennomsnittet på 59, %. Mannlig lesekyndighet var 77 %, mens kvinnelig lesekyndighet var 70 %. 12 % av byens befolkning var barn under 6 år.

Referanser
----------

1. ↑  "Census of India 2001: Data fra 2001-folketellingen, inkludert byer, landsbyer og tettsteder (provisoriske)". Census Commission of India. Arkivert fra originalen den 16. juni 2004. Besøkt 1. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Distriktets offisielle nettside (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
*Må ikke forveksles med elva Jamuna i Bangladesh.*

**Yamuna** (sanskrit: यमुना, noen ganger kalt **Jamuna** eller **Jumna**) er ei elv i det nordlige India. Den er totalt 1 376 kilometer lang, og er den største sideelva til Ganges.

Elvas utspring er ved Yamunotri i Himalaya, i delstaten Uttarakhand. Den renner gjennom delstatene Himachal Pradesh, Delhi, Haryana og Uttar Pradesh før den løper sammen med Ganges ved Allahabad. Langs elva ligger byene Baghpat, Delhi, Noida, Mathura, Agra, Etawah, Kalpi, Hamirpur og Allahabad. De største sideelvene er Tons, Chambal, Betwa og Ken.

En kanal beregnet for fraktefartøyer, kalt Sutlej-Yamuna Link (SYL), er under bygging vestover fra de øvre delene av elva til regionen Punjab til de seilbare delene av Sutlej og Indus' nedslagsfelter. Dette vil knytte hele Gangesdalen til vest-India og Pakistan. Når den er ferdig vil SYL muliggjøre skipsfart fra Indias østkyst til Arabiahavet i vest, og vil drastisk forkorte fraktavstander og åpne nye handelsmuligheter for Nord-Indias store befolkning.

Yamuna er sterkt forurenset, spesielt i området rundt New Delhi, Indias hovedstad, som dumper rundt 57% av sine avløp i elva. Selv om mange forsøk har vært gjort på å rense elva, har de så langt vært forgjeves.

* Ved Yamunas utspring i Yamunotri.Ved Yamunas utspring i Yamunotri.
* Yamuna ved Taj Mahal i Agra.Yamuna ved Taj Mahal i Agra.
* Yamuna noen få kilometer fra samløpet med Ganges.Yamuna noen få kilometer fra samløpet med Ganges.

Referanser
----------

1. 1 2  Central Pollution Control Board - Ministry of Environment & Forests (PDF; 2,4 MB) Arkivert 15. juni 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yamuna River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Yamuna Action Plan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Borøya** (også skrevet *Borøy*) er en øy ytterst i Oksefjorden i Tvedestrand kommune i Agder fylke i Norge. Øya har et areal på 3,58 km² og har tettbebyggelse blant annet i Borøykilen, Utgårdstrand og Snaresund. Høyeste punkt er Rendalsfjell, 67 moh. 

De eldste skriftlige kildene staver gjerne navnet Borøy med *e* i første stavelse (f.eks. Berøy). Førsteleddet kan komme av norrønt *beri* (bjørn) eller *ber* (bær).

Sommeren 1839 flyktet den tyske operakomponisten Richard Wagner og hans kone Minna Planer fra kreditorer i Riga til London. 27. juli ble de møtt av en voldsom storm under seilasen over Nordsjøen. Skipet ble dratt ut av kurs og kapteinen søkte nødhavn i Sandvika på Borøya. Seilasen ble til operaen Den flyvende hollender. Ved innseilingen gjennom skjærgården nær Askeflu skal ekkoet fra mannskapets sang ved en høy fjellvegg ha inspirert Wagner til temaet i operaen.

Referanser
----------

1. ↑  «Borøya». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 7. februar 2017.
2. ↑  Borøya på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  Praktfull hollenderforestilling Tvedestrandsposten.no 13.07.2004

Eksterne lenker
---------------

* www.boroy.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Louise *Augusta* Juul** (født 10. april 1806 i Halden, død 7. april 1885 i Kristiania) var en norsk pedagog, forfatter, lyriker og oversetter som blant annet skrev under psevdonymet *en norsk Dame*.

Liv og virke
------------

Louise Augusta Juul hadde sin skolegang i fødebyen Fredrikshald til hun var 13 år gammel. Deretter fikk hun undervisning i presten Meldals hjem i Bærum. SIden var hun hos justitiarius Schytz i Bergen, før hun kom til Kristiania og utdannet seg til lærer.

I årene 1829-1838 arbeidet hun som guvernante hos baron Wilhelm Frederik Wedel Jarlsberg på Elingaard. Hun opprettet deretter et pikeinstitutt i Kristiania, som hun var bestyrer for i ti år. Fra 1850 var hun lærer i *haandgjerning* ved Prinsesse Eugenies Skole i Kristiania.

I 1847-1848 opphold hun seg i Paris. Etter dette oppholdet utga hun reiseskildringene *Tre Maaneder i Paris* under under psevdonymet *en norsk Dame*. Skildringene er utformet som brev til en venninne. I 1853 utga hun den lille diktsamlingen *Samlede Smaadigte*, publisert under hennes eget navn, *Augusta Juul*.

Hun oversatte tekster som blant annet ble publisert i tidsskriftet *Bien. Et Maanedsskrift for Moerskabslæsning*.

Den siste tiden av sitt liv bodde hun på stiftelsen *Kong Oscars Minde* i Kristiania.

Familie
-------

Louise Augusta Juul var datter av kommandant på Fredriksten festning Nisl Juul og Anne Sophie Stabel. Foreldrene døde tidlig, og hun ble oppfostret hos andre. Hun forble ugift.

Bibliografi
-----------

* 1848: *Tre Maaneder i Paris*, Dahl, Christiania
* 1853: *Samlede Smaadigte*, Brøgger & Christie, Christiania

Referanser
----------

1. ↑  "Norway Burials, 1666-1927", database, FamilySearch ( : 20 February 2020), Lovise Augusta Juell, 1885.
2. 1 2 3  *Morgenbladet 1885.04.09*. Norge, Oslo. 1885. s. 2.

Kilder
------

* *Norsk kvinnelitteraturhistorie*. Pax. 1990. s. 263. ISBN 8253014333.
* Aasen, Elisabeth (1986). *Kvinners spor i skrift*. Oslo: Samlaget. s. 63. ISBN 8252128432.
* *Morgenbladet 1885.04.09*. Norge, Oslo. 1885. s. 2.

Portal: Litteratur
**Yan Fang** (forenklet kinesisk: 阎芳; tradisjonell kinesisk: 閻芳; pinyin: **Yán Fāng**, født 26. juli 1969, død 2. februar 2020), kinesisk softballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney.

Yan vant en olympisk sølvmedalje i softball i sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det kinesiske laget som kom på andreplass i den første olympiske softballturneringen bak USA. Kina tapte finalen mot USA med 1 – 3. Yan spilte alle ti kampene i turneringen.

Fire år senere, i sommer-OL 2000 i Sydney, spilte Yan alle åtte kampene for Kina i softballturneringen, de kom på fjerdeplass.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1996 USAs flagg Atlanta - Sølv i softball Kinas flagg Kina

Referanser
----------

1. ↑   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yan Fang – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Yan Fang – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Yan Fang – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (cn) Yan Fang – Kinas olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Knox College** er et privat, ikke-kommersielt 5-årig college i Galesburg i delstaten Illinois, USA. Det ble grunnlagt i 1837 som *Knox Manual Labor College*, av anti-slaveri-aktivister og abolisjonister under ledelse av George Washington Gale. Dagens navn ble gitt i 1857.

Knox College var i 1858 åsted for den femte debatten mellom republikaneren Abraham Lincoln og demokraten Stephen A. Douglas, debatter som i det alt vesentlige handlet om slaveriet. To år senere ble Lincoln æresdoktor i jus ved Knox College. Ved åpningsseremonien i 2005 ble hovedtalen holdt av senator Barack Obama.

Det var i alt 1 351 studenter ved *Knox* i 2006, og antall vitenskapelig ansatte var 127. Det ble samme året var skolepengene US$ 27 900, som steg til US$ 28 875 for skoleåret 2007-08. Undervisningen gis opp til profesjonsgraden *Business Professional*, som er et 5-årig studieløp.

Biblioteket Seymour Library, bygget i 1928, rangeres høyt blant amerikanske universitetsbiblioteker i Princeton Review. Det inneholder en original ensyklopedi av Diderot fra 1770-årene, og en rekke fine samlinger av amerikansk historie og litteratur.

Referanser
----------

1. ↑   *Integrated Postsecondary Education Data System*, Wikidata Q6042926,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Knox College (Illinois) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Knox College Fast Facts

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**Bose–Einstein-statistikk** er en statistisk beskrivelse av et system av like partikler, hvor det forutsettes at partiklene ikke kan skjelnes fra hverandre, og hvor det kan være et ubegrenset antall partikler i hver kvantetilstand, i motsetning til Fermi–Dirac-statistikk, hvor det bare kan være én partikkel i hver kvantetilstand. Partikler som følger Bose–Einstein-statistikk kalles bosoner. De kjennetegnes av at de har spinn null eller heltallig spinnkvantetall. Teorien ble først utviklet 1924 av den indiske fysikeren Satyendra Nath Bose for fotoner, og like etter generalisert av Albert Einstein.

Atomene var nedkjølt til så vidt det absolutte nullpunkt; da er det så vidt de beveger seg. I stedet begynner de å klumpe seg sammen, og innta samme energinivå (et «Bose-Einstein-kondensat»). Fra en fysikers synsvinkel blir de identiske, og hele atomklyngen begynner å oppføre seg som om den er ett eneste atom.

Referanser
----------

1. ↑  Jacob Linder: «Bose-Einstein-statistikk» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 28. desember 2022 fra
2. ↑  Jesse Emspak: *Bose-Einstein condensate*, 4. august 2018
**Krigsskueplass** er et område hvor krigshandlinger foregår eller kan antas å være nært forestående. Begrepet (latin *theatrum belli*) er blant annet definert i *Vom Kriege*.

Rettslig kan krigsskueplass ha betydning for forholdet mellom sivile og militære myndigheter. Eksempelvis er det fastsatt i den norske beredskapsloven at de militære myndigheter på krigsskueplassen kan overta den øverste ledelse av politiet og om nødvendig sette politiets embets- og tjenestemenn ut av virksomhet. Myndighetene kan også bestemme at politiet skal innlemmes i de militære styrker. I den utstrekning det anses nødvendig for å fremme og trygge militære tiltak kan de militære myndigheter overta ledelsen også av andre sivile forvaltningsgrener.

Se også
-------

* Den vestlige krigsskueplassen i den amerikanske borgerkrigen
* Den østlige krigsskueplassen i den amerikanske borgerkrigen
* Krigsskueplassen Trans-Mississippi i den amerikanske borgerkrigen

Referanser
----------

1. ↑  (no) Krigsskueplass i *Det Norske Akademis ordbok*
2. ↑  Carl von Clausewitz (1956). *On War*. Jazzybee Verlag. s. 162. ISBN 9783849676056. Besøkt 16. mai 2020.
3. ↑  (no) Krigsskueplass i Store norske leksikon
4. ↑  Beredskapsloven kap. III
**Gaspar Gil Polo** (født ca. 1530 i Valencia, død 1591) var en spansk forfatter av romaner og poesi i løpet av renessansen.

Han blir ofte forvekslet med *Gil Polo*, professor i gresk ved Universitetet i Valencia mellom 1566 og 1573, men denne professoren het ikke Gaspar til fornavn. Han blir også forvekslet med sin egen sønn, *Gaspar Gil Polo den yngre*, forfatter av *De origine et progressu juris romani* (1615) og andre juridiske avhandlinger, og som var sakfører overfor *Cortes* så sent som 1626.

Polo var notarius av profesjon og tilknyttet finansdepartementet som besøkte Valencia i 1571, ble medhjelper til sjefsrevisoren i 1572, dro på spesielt oppdrag til Barcelona i 1580 og døde der i 1591. *Timoneda, in the Sarao de amor* (1561), hentyder til ham som en poet av en viss betydning, men av hans ulike vers har kun to konvensjonelle, eulogistiske sonetter og en sang blitt bevart.

Polos betydning i litteraturhistorien er knyttet til romanen *La Diana enamorada* som var en fortsettelse av den enormt populære *Diana* til Jorge de Montemayor, og kanskje det mest heldige av de mange fortsettelser som ble forsøkt skrevet av forskjellige forfattere. Miguel de Cervantes, som laget vittigheter av forfatterens navn, anbefalte at *Diana enamorada* burde bli voktet like forsiktig som den var skrevet av selv Apollon. Øyensynlig er denne overdrivelsen ikke helt eller delvis ment ironisk.

Boken er en av de mest behagelige av de spanske pastoraler; interessant i handlingsgangen, skrevet i flytende prosa, og pyntet med melodiøse dikt. Den ble stadig sendt ut i nye opptrykk, ble etterlignet av Cervantes i *Canto de Caliope* (*Sangen til Kalliope*) i hans egen pastorale bok *La Galatea*. *La Diana enamorada* ble oversatt til engelsk, fransk, tysk og latin.

En engelsk versjon ble utgitt i 1598 av Bartholomew Young, men forelå i manuskript femten år tidligere. Det er sagt at den ga ideen til *Felismena*-episoden i William Shakespeares *To herrer fra Verona*.

Referanser
----------

1. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator ola2011645828, besøkt 8. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   portal.dnb.de[Hentet fra Wikidata]

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
**Knubben** er en liten holme i Galtesund og havnebassenget i Arendal.

Holmen er på omtrent 750 kvadratmeter, og holmen ble bebygd i 1937 med et funkis badesenter med et ti meter stupetårn, barnebasseng, garderober og kiosk. Bygget ble tegnet av arkitekt Ketil Ugland. Det ble brukt av Arendal Svømmeklubb, blant annet til stupekonkurranser og svømmeopplæring. Badeanlegget ble nedlagt i 1947, men på 1960-tallet ble det igjen tatt i bruk, denne gang som jazzklubb. Etter vesentlig forfall ble stupetårnet sprengt bort på 1980-tallet av Forsvaret. Bygget har stadig forfalt, men er innimellom blitt brukt som konsertarena, blant annet av Canal Street. Det er stadig lagt frem planer for hvordan badeanlegget kan bli tatt i bruk igjen, med dertil helrestaurering av bygget.

Referanser
----------

1. ↑  Knubben - Sjøbadet i Arendal, *Avtrykk.no*, 26.06.2016

Kilder
------

* Agderposten - Setter farge på Knubben

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av Knubben

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |