recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sveitsere** (tysk: *die Schweizer*; fransk: *les Suisses*; italiensk: *gli Svizzeri*; retoromansk: *ils Svizzers*) er en folkegruppe som tilhører eller blir forbundet med Sveits. Innbyggernavnet kommer av toponymet *Schwyz*, og har vært vært i utbredt bruk for å referere til Det gamle edsforbund siden 1500-tallet.

På tross av at det sveitsiske edsforbund, dagens moderne Sveits, ble etablert i 1848 i en periode definert av nasjonalromantikk, er det ikke en nasjonalstat; dermed er ikke sveitsere vanligvis definert som én etnisk gruppe, men en *Willensnation* («viljenasjon»), et begrep skapt som bevisst kontrast til «nasjon» i konvensjonell språklig eller etnisk forstand.

Referanser
----------

1. ↑  Begrepet brukes av og til også om sveitsiske etterkommere av utvandrere. Se f.eks. «Swiss». *New Oxford American Dictionary*. . På den andre siden medfører ikke det å bli født i Sveits automatisk et sveitsisk statsborgerskap (da det er tre grader/nivåer av statusen som utenlandsk i Sveits), så derfor er det mange andregenerasjonsinnvandrere som teknisk sett er født i Sveits, men som ikke anses som sveitsiske.
2. ↑  «Schwyz». *New Oxford American Dictionary*.
3. ↑  Zimmer, Oliver: *A Contested Nation: History, Memory and Nationalism in Switzerland, 1761-1891* – hos Google Books

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Asia Major*** er et nå taiwan-kinesisk sinologisk fagtidsskrift som utgis av *Institute of History and Philology* ved Academia Sinica på Taiwan. Det er en fortsettelse fra 1988 av *Asia Sinica – New Series* som ble publisert i England fra 1949 til 1975. Fagtidsskriftet tar sikte på å dekke alle perioder av kinesisk historie, kinesisk litteratur, tenkning og kultur generelt. Det er også opptatt av kinesisk interaksjon mellom andre sør- og østasiatiske folk. Fra 1988 og frem til 1998 var fagtidsskriftet tilknyttet Princeton University i USA.

Forut for det engelske *New Series* ligger tidsskiftets opprinnelse. *Asia Major* ble grunnlagt i Tyskland i 1923 av vitenskapsmannen og forlagsmannen Bruno Schindler (1882–1964). Det bragte artikler på tysk, fransk og engelsk, og ble raskt det ledende tyske organ for østasiatiske studier. Ved fremveksten av nasjonalsosialismen i Tyskland så jødiske Schindler seg nødsaget til å forlate fedrelandet og reise til Storbritannia i 1933. Det ble den foreløpige slutten på fagtidsskriftet. 


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** ISSN
 |
**RPGamer** er en nyhetsside som dekker data- og konsollrollespill. Den dekker nyheter både fra Nord-Amerika, Europa og Asia vedrørende blant annet spillindustrien, omtaler, konferanser, utgivelsesdatoer, konkurranser og intervjuer. Staben skriver omtaler om rollespill og har kontakt med utviklere og produsenter. Siden har blitt sitert i media og spillomslag.

RPGamer har også flere spalter med innhold skrevet av lesere som fokuserer på blant annet spillomtaler, remikset musikk, artikler, fiksjon, skrivebordsbakgrunner og en ukentlig spalte med spørsmål og svar. Lesere kan også delta via forumet, IRC og avstemninger.

Historie
--------

RPGamer ble grunnlagt i april 1994 av Andrew Vestal med navnet UnOfficial SquareSoft HomePage (UOSSHP) og det var en side om Squares spill. I midten av 1997 skiftet den navn til Square.Net og befant seg på Squares egen nettjener. I slutten av 1997 la Vestal ned siden på grunn av store mengder spam og fordi Square fant ut at siden var på deres tjenere. De reagerte med å slette den.

Vestal ga innholdet til Mikel Tidwell som startet siden opp igjen som RPGamer 11. mars 1998. Den ble da utvidet til å også dekke rollespill fra alle utviklere.

Referanser
----------

1. ↑  *Shadow Hearts* omslag

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Robert James Montgomery** (født 20. september 1891 i Ontario, død ukjent) var en canadisk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Montgomery vant en olympisk sølvmedalje i skyting under OL 1924 i Paris. Han var med på det canadiske laget som kom på andreplass i lagskytingen i trap med 360 poeng, tre poeng mindere enn gullmedaljevinnerne fra USA. Det var 69 deltaker fra tolv nasjoner som deltok i konkurransen som ble avviklet 6. og 7. juli 1924. Det var lov til å ha seks deltakere på hvert lag, men det var kun de fire beste skytternes resultat som ble summert sammen. Deltakerne på det canadiske laget var George Beattie som skjøt 92 poeng, James Montgomery (92), Samuel Vance (89), John Black (87), William Barnes (85) og Samuel Newton (73).

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1924 Frankrikes flagg Paris – Sølv i skyting, trap lagskyting Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) James Montgomery – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) James Montgomery – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Ashutosh Mohunta** (født 25. februar 1953 i Sirsa i Haryana i India, død 22. september 2020 i Mohali i Punjab) var en indisk dommer.

Han var fungerende høyesterettsjustitiarius for delstatshøyesterett for Punjab og Haryana i 2014. Han var vanlig dommer i samme kombinerte høyesterrett fra 2001 til 2010, og igjen fra 2014 til 2015. Mohunta var dommer ved delstatshøyesterett i Andhra Pradesh fra 2010 til 2014, og medlem av Punjab State Human Rights Commission fra 2016 til sin død.

Liv og virke
------------

Ashutosh Mohunta vokste opp i Sirsa. I 1976 tok han Bachelor of Laws (LLB) ved University of Delhi. Han ble innrullert som advokat i 1977 for delstatshøyesterett for Punjab og Haryana og begynte å praktisere under sin far Sushil Chand Mohunta, som da var statsadvokat for Haryana.

Mohunta ble dommer ved delstatene Punjab og Haryana felles Høyesterett den 2. juli 2001. Han gikk over til delstatshøyesteretten i Andhra Pradesh i oktober 2010.

Han returnerte til Punjab/Haryanas høyesterett av helbredsgrunner den 26. juni 2014. Hsn overtok som fungerende høyesterettsjustitiarius i samme domstol den 26. juli 2014 og forble i denne stilling til 15. desember 2014.

Han gikk av fra dette embedet som pensjonist den 24. februar 2015.

Den 23. september 2016 ble han utnevnt av Punjab State Human Rights Commission.

Død
---

Mohunta døde den 22. september 2020 av komplikasjoner som følge av COVID-19 på et sykehus i Mohali.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  «Members». Punjab State Human Rights Commission. Arkivert fra originalen 20. mars 2020.
2. 1 2  «Justice Mohunta to join Punjab and Haryana high court». The Hindustan Times. 21. juni 2014. Arkivert fra originalen 20. mars 2020.
3. ↑  Former Chief Justices of Punjab and Haryana High Court *highcourtchd.gov.in*. Lest 20. mars 2020.
4. ↑  «Sh. Sushil Chand Mohunta». Advocate General, Haryana. Arkivert fra originalen 20. mars 2020.
5. ↑  Justice Ashutosh Mohunta passes away. *Babushahi*. Retrieved 22. september 2020.
***RPM*** (ISSN 0315-5994 og senere ISSN 0033-7064) var et kanadisk musikktidsskrift med hitlister over singler og album i Canada. Tidsskriftet ble startet av Walt Grealis i februar 1964, og fikk finansiell støtte var plateselskap-eier Stan Klees. *RPM* gikk inn i november 2000.

*RPM* var en forkortelse for «Records, Promotion, Music» (*plateinnspillinger, promotering, musikk*). Magasinet kom med ulike titler i løpet av sin eksistens, blant andre *RPM Weekly* og *RPM Magazine*. *RPM* publiserte hitlister for ulike formater og sjangre: singler, moderne voksenpop, dance, urban, kanadisk rock og countrymusikk. 21. mars 1966 utvidet *RPM* sin singleliste fra topp 40 til topp 100. Dette ble igjen redusert til topp 50-liste 6. desember 1980, inntil den ble omgjort til en topp 100-liste igjen 4. august 1984. 

De første ukene magasinet eksisterte, trykket ikke *RPM* noen riksdekkende hitliste for Canada, men publiserte i stedet aktuelle airplay-lister for de største radiokanalene i landet. I nasjonal hitliste for singler ble først lansert 22. juni 1964, og den første sangen til å toppe listen, var «Chapel of Love» med The Dixie Cups. Før *RPM* etablerte sin nasjonale hitliste, ble CHUM Chart fra Toronto-radiokanalen CHUM ansett som landets nasjonale hitliste. RPMs siste nummer 1-singel var «Music» med Madonna.

Per 2019 er Canadian Hot 100 landets ledende hitliste for singler i Canada. Listen publiseres hver tirsdag av magasinet *Billboard* og ble lansert 31. mars 2007.

Referanser
----------

1. ↑  «RPM Magazine: Browse Issues | 33 & 45 Records & Art» **(engelsk)**. Besøkt 2. mai 2019.
2. ↑  Walt Grealis (22. juni 1964). «Top Forty» (PDF). *RPM*. 1 (18): 4.
3. ↑  Quill, Greg (26. mai 2007). «Happy 50th birthday old CHUM». *Toronto Star*. Arkivert fra originalen 29. september 2007.
4. ↑  «Rock image fades as CHUM goes upmarket». *Toronto Star*. 6. juni 1986.
5. ↑  «RPM Magazine « Today In Madonna History» **(engelsk)**. Besøkt 2. mai 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISSN **·** ISSN
 |

| * v
* d
* r
Hitlister i verden |
| --- |
| Afrika | 
* Sør-Afrika

 |
| Asia | 
* Filippinene
* India
* Indonesia
* Israel
* Japan
* Kina
* Libanon
* Malaysia
* Pakistan
* Sør-Korea
* Taiwan

 |
| Europa | 
* Belgia
* Danmark
* Estland
* Finland
* Frankrike
* Hellas
* Irland
* Island
* Italia
* Kroatia
* Litauen
* Nederland
	+ Nederlandse Top 40
	+ Dutch Charts
* Norge
* Polen
* Portugal
* Romania
* Russland
* Slovakia
* Slovenia
* Spania
* Storbritannia
* Sveits
* Sverige
* Tsjekkia
* Tyskland
* Ungarn
* Østerrike

 |
| Nord-Amerika | 
* Canada
* Honduras
* Mexico
	+ AMPROFON
	+ Monitor Latino
* USA

 |
| Oseania | 
* Australia
* New Zealand

 |
| Sør-Amerika | 
* Argentina
* Brasil
* Colombia
* Surinam
* Venezuela

 |
***Body Snatchers*** er en amerikansk sciencefiction-grøsser fra 1993 regissert av Abel Ferrara. Hovedrollene spilles av Gabrielle Anwar og Meg Tilly. Filmen er en nyinnspilling av *Invasion of the Body Snatchers* fra 1956.

Filmen fikk blandet mottakelse av kritikerne og innbrakte svært lite på amerikanske kinoer, mest grunnet at den ble vist i et svært begrenset antall kinoer.

Den ble nominert til Gullpalmen ved Filmfestivalen i Cannes. Den ble også nominert til en Saturn Award i klassen beste sciencefictionfilm.

Handling
--------

Handlingen i denne tredje filmatiseringen av «Body Snatchers» er lagt til en militærbase i Alabama. Det har brutt ut en form for massehysteri ved basen og en utsending fra det amerikanske miljøverndepartementet flytter dit med sin familie for å undersøke saken. Man mistenker at mennesker har blitt eksponert for kjemisk avfall i området, men det viser seg etterhvert å være noe helt annet.

Om filmen
---------

Anmelderne
Filmen fikk blandet mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles av at den har fått 69% på Rotten Tomatoes (august 2011). Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den toppkarakter.

Publikum
Filmen innbrakte bare drøyt $400 000 på amerikanske kinoer, noe som i hovedsak skyldes at den ble vist på et svært begrenset antall kinoer.

Rollebesetning
--------------

* Gabrielle Anwar – Marti Malone
* Meg Tilly – Carol Malone
* Terry Kinney – Steve Malone
* Billy Wirth – Tim Young
* Christine Elise – Jenn Platt
* R. Lee Ermey – Gen. Platt
* G. Elvis Phillips – Pete
* Reilly Murphy – Andy Malone
* Kathleen Doyle – Mrs. Platt
* Forest Whitaker – Maj. Collins

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «Ebert, Roger (1994)». Arkivert fra originalen 16. september 2012. Besøkt 1. august 2011.
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Body Snatchers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Body Snatchers* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Body Snatchers* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Body Snatchers* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Body Snatchers* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Body Snatchers* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Body Snatchers* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Body Snatchers* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Body Snatchers* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Body Snatchers* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
En enkel kraftig LED og en billig lupe gir en kraftig og fokusert lysstråle som man kan bruke til streaming av video med DVD-kvalitet. Dersom man tar eg par steg til siden vil lysstrålen være usynlig.
Denne holderen kan både brukes til grovjustering i nesten hvilken som helst retning med bolten på høyre side, samt finjustering med en girutveksling på 1:300 ved å skru på de tre boltene som står på oransje gummiklosser.
Et manipulert bilde som viser at RONJA slutter å fungere på grunn av mye tåke.
**RONJA** (på engelsk «**R**easonable **O**ptical **N**ear **J**oint **A**ccess» som kan oversettes til «rimelig optisk deling av data over kortere avstander») er en form for svært rimelig trådløs deling av datanettverk, som ved hjelp av lysstråler kan gi en overføringshastighet på full dupleks 10 Mbit/s, og fungerer som en vanlig ethernet punkt-til-punkt-kobling. Det skal svært mye tåke til for at overføringen slutter å fungere.

Innretningen er basert på et rør med lysdioder som har synlig eller nesten-infrarødt lys og enkle linser laget av forstørrelsesglass. Som sender vil strålen som kommer ut av røret bli svært fousert, mens for mottak vil linsen fungere som et slags teleskop. På den originale modellen er rekkevidden 1,4 kilometer, men kan økes til 1,9 km ved en dobling eller tredobling av lengden på senderrøret.

Innretningen, som stammer fra Twibright Labs i Tsjekkia, er ikke-patentert og en form for åpen teknologi. Byggeinstruksjoner, tegninger og koblingskjemaer er publisert under GNU fri dokumentasjonslisens, og det har bare blitt brukt gratis programvare under utviklingen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) RONJA – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Gallery of Registered Installations
* RONJA Adaptation for Underwater
* British council project - Promotion of ronja in community networks in UK 2004
* Unstrung: Da Doo Ron RONJA
* Ronja talk at WSFII London 2005 (archive.org)
* Hack a Day: Ronja
* A user testimonial
***Cephalodesmius*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende
--------

Middelsstore, kraftige, svarte skarabider. Hodet er bredt og skovlformet, i midten med to tenner som er forlenget til korte horn (i alle fall hos hannene), på sidene med et par korte tenner. Pronotum er mye bredere enn langt og bredere enn dekkvingene, tett og grovt punktert. Dekkvingene er kort ovale, hvelvede, med markerte punktstriper. Flygevinger mangler.

Levevis
-------

Artene lever i regnskog. I motsetning til de fleste andre gjødselgravere (Scarabaeinae) holder de sammen i stabile par som bor i permanente ganger under bakken - de fleste andre artene lager nye ganger for hvert enkelt eggkull. De lager en ball, ikke av møkk, men av istykkerevne blader fra skogbunnen, som hunnen legger egg på. Dette er trolig en tilpasning til å leve i et miljø med liten tilgang på møkk.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i det østlige Australia (Queensland, New South Wales og Tasmania).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
					- Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
						* Slekten *Cephalodesmius* Westwood, 1842
							+ *Cephalodesmius armiger* Westwood, 1842
							+ *Cephalodesmius laticollis* Pascoe, 1863
							+ *Cephalodesmius quadridens* MacLeay, 1871

Kilder
------

* Liste over artene

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cephalodesmius* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cephalodesmius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cephalodesmius* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Cephalodesmius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bilde av *Cephalodesmius laticollis*, hann
**Jinsa av Baekje** (født ?, død 392) var 16. konge i det koreanske kongedømmet Baekje. Han var yngere bror av forgjengeren kong Chimnyu.

Ifølge *Samguk Sagi* ble han konge fordi tronarvingen, Asin var for ung. Ifølge den japanske *Nihonshoki* tok han trona med makt.

Han beordret flere angrep på Goguryeo som nå ekspanderte inn på Baekjes territorium fra nord. I 386 kommanderte han alle menn som levde i Cheongmongnyeong (dagens Kaesong) over 15 år å flytte nordover og vestover for å forsvare grensene. Han sendte den adelige Jin Gamo for å angripe Dogonfestningen i Goguryeo, noe han lyktes med. Men i 392 slo kong Gwanggaeto av Goguryeo tilbake og erobret det meste av Baekjes territorium nord for Hanelva. I oktober angrep styrker fra Goguryeo Gwanmislottet og truet Baekjes kongepalass.

Ifølge *Samguk Sagi* døde Jinsa under jakt ved et av sine palass i Guwon. Men *Nihonshoki* sier at han ble drept av Asin sine støttespillere.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Three-Kingdom Era: Koreans bring culture to Japan The Korea Times 25. november 2011

| * v
* d
* r
Koreas monarkerBaekje |
| --- |
| 
* 1 Onjo 18 f.Kr.–29
* 2 Daru 29–77
* 3 Giru 77–128
* 4 Gaeru 128–166
* 5 Chogo 166–214
* 6 Gusu 214–234
* 7 Saban 234
* 8 Goi 234–286
* 9 Chaekgye 286–298
* 10 Bunseo 298–304
* 11 Biryu 304–344
* 12 Gye 344–346
* 13 Geunchogo 346–375
* 14 Geungusu 375–384
* 15 Chimnyu 384–385
* 16 Jinsa 385–392
* 17 Asin 392–405
* 18 Jeonji 405–420
* 19 Guisin 420–427
* 20 Biyu 427–455
* 21 Gaero 455–475
* 22 Munju 475–477
* 23 Samgeun 477–479
* 24 Dongseong 479–501
* 25 Muryeong 501–523
* 26 Seong 523–554
* 27 Wideok 554–598
* 28 Hye 598–599
* 29 Beop 599–600
* 30 Mu 600–641
* 31 Uija 641–660

 |

Portal: Korea
**James G. Millns Jr.** (født 13. januar 1949 i Toledo i Ohio) amerikansk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck.

Millns vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Sammen med Colleen O'Connor kom han på tredjeplass i konkurransen i isdans, bak 
Ljudmila Pakhomova / Aleksander Grosjkov og Irina Moissejeva / Andrej Minenkov begge parene fra Sovjetunionen. Det var første gangen som isdans var med på det olympiske programmet.

OL-medaljer
-----------

* 1976 Østerrikes flagg Innsbruck - Bronse Bronse i kunstløp, isdans USAs flagg USA

VM-medaljer
-----------

* VM 1975 – Sølv Sølv i kunstløp, isdans
* VM 1976 – Bronse Bronse i kunstløp, isdans

Referanser
----------

1. ↑   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 487459, oppført som Jim Millns[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) James Millns hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata
* (en) James Millns – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) James Millns – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
Alaša Baraγun Keid, et kloster i Alašafjellene, sørøst i Alxa
Alxa i Indre Mongolia
**Alxa** (kinesisk: 阿拉善盟; pinyin: *Ālāshàn Méng*; mongolsk: ; transkripsjon: *Alaša aɣima*) er en liga (et prefektur) helt vest i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina. 

Folketellingen for 2000 kom til at ligaen hadde 196 279 innbyggere. Alxa er den minst befolkede regionen i Indre Mongolia.

Store deler av Alxa er ørken. Her er Gobiørkenen og dens sørlige utløpere, som den rene sandørkenen Tengger.

Administrative enheter
----------------------

Ligaet Alxa har jurisdiksjon over 3 bannere (旗 *Qí*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2004 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Bannere** |
| 1 | Venstre Alxa | 阿拉善左旗 | Ālāshàn Zuǒ Qí | 140 000 | 80 412 | 2 |
| 2 | Høyre Alxa | 阿拉善右旗 | Ālāshàn Yòu Qí | 20 000 | 72 556 | <1 |
| 3 | Ejin | 额济纳旗 | Éjìnà Qí | 20 000 | 114 606 | <1 |

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider
* Article i *Inner Mongolia News*
Colter's Hell med Codys første bygninger øverst i billedkanten

**Colter's Hell** er et vulkanogent område ved Shoshone River i nærheten av Cody i den amerikanske delstaten Wyoming. Det er oppkalt etter pelsjegeren og oppdagelsesreiseren John Colter, som vinteren 1807/1808 formodentlig var den første hvite mann som kom hit.[] Til tider er Colter's Hell feilaktig blitt forvekslet med det området der den senere Yellowstone nasjonalparken ligger - det området ble tidligere kjent som *de store vulkaners område*, *de kokende fossers område* eller lignende.[] Colter's Hell ble også beskrevet med slike vendinger.[]

Videre tidligere beskrivelser av Colter's Hell stammer fra trapperen Joseph Meek fra 1830 og fra Plenty Coups, en høvding blant absarokeeindianerne, som med sitt folk hadde slått leir ved den inaktive vulkanen rundt år 1840.

I dag er det bare dampfumaroler her, på Colters tid var det sannsynligvis geysirer.[]

Eksterne lenker
---------------

* National Park Services om Colter's Hell
**Claude Stanley Choules** (født 3. mars 1901 i Pershore, Worcestershire, død 5. mai 2011 i Perth, Vest-Australia) var i en alder av 110 år sammen med soldaten Florence Green, en av de to siste levende krigsveteranene fra den første verdenskrig i verden.

Choules var også den siste levende krigsveteranen som har tjenestegjort under begge verdenskrigene og han var den siste krigsveteranen fra første verdenskrig som var bosatt i Australia. På tidspunktet for hans død, var han også den tredje eldste bekreftede militære veteranen i verden og den eldste mannen som var bosatt i Australia. Han ble den syvende eldste levende mennesket i verden. Choules var stasjonert på flere krigsskip under den første verdenskrig og han var vitne til overgivelsen av den tyske keiserlige marinen ved Firth of Forth i Skottland i 1918.

Under den andre verdenskrig ble Choules stasjonert som torpedo-offiser ombord på HMAS Fremantle som var en del av Royal Australian Navy. Choules fikk blant annet i oppgave å sabotere havner og relaterte lagertanker med olje i havnebyen Fremantle i Vest-Australia i tilfelle av en japansk invasjon av Australia. Choules var i aktiv militærtjeneste frem til 1956 da han var 50 år gammel, mens militært personell i hans posisjon kunne tjene inntil fylte 55 år.

Choules og hans kone Ethel var gift i 80 år, frem til hennes død da hun var 98 år gammel. Ekteparet hadde tre barn, 11 barnebarn og 22 oldebarn. I slutten av april 2010 rapporterte Choules 'datter Daphne Choules-Edinger at farens helse var stadig sviktende, og at han ikke lenger kunne gi intervjuer. Choules var på dette tidspunktet nesten helt døv og blind. Choules feiret sin ett hundre og tiende bursdag i mars 2011 og han døde få måneder senere, den 5. mai 2011. Cholues dukket opp i BBCs dokumentar The Last Tommy fra 2005 og Harry Patch – The Last Tommy fra 2009.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 69367550, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.abc.net.au[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Australian Honours Search Facility, Australian Honours-ID 1117515, besøkt 28. mai 2018[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
Aixam Crossline
Aixam e-Coupe
**Aixam** er et fransk bilmerke. Firmaet er basert i *Aix-les-Bains*. Selskapet ble stiftet i 1983 for produksjon av mikrobiler i den gamle Arola-fabrikken etter at Arola gikk konkurs. I 1992 startet de produksjonen av flere mellomklassebiler med **Mega**-navnet, men innen 2002 ble dette navnet kun brukt på småbiler.

Selskapet produserer i dag Aixam A.7XX-serien (utstyrt med Kubota dieselmotorer), en mikrobil som kan sammenliknes med Smart. En viktig forskjell er at noen av de minste modellene kategoriseres som mopedbiler, og kan derfor kjøres uten førerkort for bil.

Aixam-Mega er (per 2005) Europas største produsent av mikrobiler, og produktene er tilgjengelige i følgende land:

Østerrike, Belgia, Finland, Hellas, Nederland, Italia, Litauen, Norge, Portugal, Spania, Storbritannia, Sverige og Sveits.

Førerkrav for mopedbil
----------------------

Minstealderen er 16 år når tre- og firehjuls moped har egenvekt ikke over 150 kg (minus batterienes vekt ved eldrift). Er disse mopeders egenvekt over 150 kg (minus batterienes vekt ved eldrift), er minstealderen 18 år. Samme aldersbegrensninger gjelder klasse AM147 som forutsetter førerkort i klasse T. Med mopedbil forstås fire-hjuls moped med karosseri, ratt, pedaler og betjeningsanordninger som i en personbil. Resultatet av alt dette utstyret blir at disse kjøretøyene alltid får en egenvekt over 150 kg slik at minstealderen er 18 år. Det finnes ingen unntak fra denne minstealderen på 18 år for mopedbil for den som har bare klasse AM 147.

Aixam-Mega modeller
-------------------

* Aixam A-series
* Aixam Berlines
* Aixam Minivan
* Aixam Pick-up
* Aixam Scouty (cabriolet)
* Mega Moskito Micro Pick-up
* Mega MultiTruck

### Tidligere modeller

* Aixam MAC
* Mega Concept
* Mega Monte Carlo (sportsbil)
* Mega Track (sportsbil)

Andre produsenter av mopedbiler
-------------------------------

Se også::

* Ligier
* Microcar
* Chatenet
* Grecav
* JDM
* Piaggio

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aixam vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Megas offisielle nettsider
* About Ligier Group
**Jajarkot** er et av Nepals 75 distrikter. Surkhet ligger i *Midtvestlige regionen*, *Bheri sone*, og regnes til åsdistriktene.

I vest grenser Jajarkot, fra sør og nordover, mot Dailekh, Kalikot og Jumla, i nord mot Dolpa har det ei kort grense mot Doti. I vest grenser det mot Kailali, i øst fra nord og sørover mot Rukum og Saylan og i sør mot Surkhet.

Hovedstad er Jajarkot. Distriktet har 30 landsbyutviklingskomiteer og ingen bykommuner.

Jajarkot er et fattig og lite utvikla vestlig distrikt med store kaste- og kjønnsskiller, dominert av khas-befolkning som snakker nepali.

Det er anslått at i Jajarkot hører 40% av befolkninga til den nasjonale minoriteten magar.

Opprørerne i NKP(Maobadi) starta maoistopprøret, også kjent som Nepals borgerkrig 1996 - 2006, den 13. februar 1996 i nabodistriktene Rukum, Rolpa og Jajarkot. Alle har stor magar-befolkning, og et flertall av opprørssoldatene var fra starten av magarer.

Da opprørerne begynte å sette ut i livet sitt program for å gjøre om det sterkt sentraliserte Nepal i en føderal republikk med sjølstyre for nasjonale minoriteter og regioner, var den første regionen de proklamerte den 9. januar 2004 et nasjonalhjem for magarene, *Den Autonome Magarant-regionen*. Regionens *folkeregjering* blei utropt på et massemøte i *Tawang* i distriktet Rolpa.

Jajarkot var en del av opprørernes Magarant-region fram til den blei oppløst etter 15, januar 2007. (Et kart som viser hvor regionen lå er her: 
NKP(M)s forslag til sjølstyrte etniske og regionale stater.)

Referanser
----------

1. ↑  «National Population and Housing Census 2011» (PDF). Central Bureau of Statistics. november 2012. Arkivert fra originalen (PDF) Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Jajarkot-distriktet
* Kart med helseindikatorer (på engelsk)

| * v
* d
* r
Nepals distrikter |
| --- |
| 
* Achham
* Arghakhanchi
* Baglung
* Baitadi
* Bajhang
* Bajura
* Banke
* Bara
* Bardiya
* Bhaktapur
* Bhojpur
* Chitwan
* Dadeldhura
* Dailekh
* Dang
* Darchula
* Dhading
* Dhankuta
* Dhanusa
* Dolakha
* Dolpa
* Doti
* Gorkha
* Gulmi
* Humla
* Ilam
* Jajarkot
* Jhapa
* Jumla
* Kailali
* Kalikot
* Kanchanpur
* Kapilvastu
* Kaski
* Katmandu
* Kavrepalanchok
* Khotang
* Lalitpur
* Lamjung
* Mahottari
* Makwanpur
* Manang
* Morang
* Mugu
* Mustang
* Myagdi
* Nawalparasi
* Nuwakot
* Okhaldhunga
* Palpa
* Panchthar
* Parbat
* Parsa
* Pyuthan
* Ramechhap
* Rasuwa
* Rautahat
* Rolpa
* Rukum
* Rupandehi
* Salyan
* Sankhuwasabha
* Saptari
* Sarlahi
* Sindhuli
* Sindhulpalchok
* Siraha
* Solukumbu
* Sunsari
* Surkhet
* Syangja
* Tanahu
* Taplejung
* Terhathum
* Udayapur

 | Nepals flagg |
**Aja** er en folkegruppe som lever i den sørvestlige delen av Benin og den sørøstlige delen av Togo.

Ifølge muntlig tradisjon migrerte aja-folket fra Tado ved Mono-elven i dagens Togo til det sørlige Benin på 1100- eller 1200-tallet. Kongedømmet Allada var den dominerende staten i ajafolkets rike, på begynnelsen av 1600-tallet. Tradisjonen sier at det var en uenighet mellom de tre aja-prinsene i Allada: Kokpon, Teagbanlin og Dogbari, som førte til at ajaene spredte seg over et større område. Kokpon ble i Allada, Teagbanlin dro mot sør, der han grunnla kongedømmet Porto-Novo, og Dogbari dro rundt 60 km nordover, til Abomey-platået, og grunnla sitt kongedømme der. Ajaene blandet seg med de lokale folkene på platået, gedeviene, og et nytt folk, fon, utviklet seg. Dette ble den dominerende folkegruppen i kongedømmet Dahomey, som eksisterte fra rundt 1625 til 1900. Fon omtales av flere forskere som et aja-folk.

Aja snakker et språk kjent som a*ja-gbe*, eller bare a*ja*. Mange er trespråklige, og snakker også fransk og fongbe, lingua franca sør i Benin, mens ewe snakkes som andrespråk av de ajaene som bor i Togo og Ghana.

Ajaene var et av folkeslagene som ble ført som slaver til Amerika fra Beninbukta, Togo og Ghana i den transatlantiske slavehandelen før slutten av attende århundre, da jorubaene ble de vanligste slavene fra regionen.

Det bor et betydelig antall ajaer i kystregionen Benin og Togo, Sør-Nigeria og Gabon. På grunn av alvorlig landmangel i det tett befolkede grenseområdet mellom Togo og Benin, har mange ajaer flyttet derfra og søkt dyrkbar jord, eller søkt arbeid *i* eller *ved* bysentre. Flere har slått seg ned i byene Cotonou, Lomé, Lagos og Libreville.

Referanser
----------

1. ↑  Asiwaju, A.I. (1979). «The Aja-Speaking Peoples of Nigeria: A Note on Their Origins, Settlement and Cultural Adaptation up to 1945». *Journal of the International African Institute*. 49 (1): 15.
2. ↑  Alpern, Stanley B. (1998). *Amazons of black Sparta : the women warriors of Dahomey*. New York University Press. s. 17.
3. ↑  Lovejoy, Paul E. (2012). *Transformations in Slavery* (3 utg.). New York: Cambridga University Press. s. 79–80.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
*«Yak» omdirigeres hit. For kjempen i thaimytologi, se* Phu yak.
**Jak** er et langhåret pattedyr som minner veldig om en okse. I Tibet betyr egentlig ordet *jak* bare hannen, og en hunnjak er egentlig en *dri* eller *nak*, men på norsk sier man *jak* om begge kjønn. Ville jaker blir nesten to meter høye, mens tamme jaker kun blir ca. 1,50m. Begge typene har langt hår for å beskytte seg mot kulde. Ville jaker er enten svarte eller brune, mens tamme jaker også kan være hvite. Det er kun hos de tamme at det kan forekomme albinoer.

Ville jaker
-----------

Ville jaker kan veie opp mot 1000 kg. De lever vanligvis i grupper på 10–30 dyr. De lever vanligvis på treløse fjell, platåer og på topper som er mellom 3200 m og 5400 m over havet.

Tamme jaker
-----------

Jaker blir holdt som husdyr på grunn av at de har melk, god og varm pels man kan lage klær av og at man kan bruke dem som arbeidsdyr til for eksempel å pløye et jorde. De transporterer ofte gods i fjellene for bønder. Melken til jaken brukes ofte til å lage ost av.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Jak* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Jak* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Jak* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bos mutus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Bos mutus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Milada Blažková** (født 30. mai 1958 i Praha) var en tsjekkoslovakisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Blažková vant olympisk sølvmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det tsjekkoslovakiske damelaget som kom på andreplass landhockeyturneringen bakn Zimbabwe. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Tsjekkoslovakia vant tre kamper, en uavgjort og et tap, og med sju poeng ble de nummer to på tabellen ett poeng bak Zimbabwe. Blažková spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i landhockey, damer Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Referanser
----------

1. 1 2   Olympedia, Olympedia utøver-ID 20255, besøkt 3. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 73214, besøkt 3. august 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 73214, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Milada Blažková – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Milada Blažková – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Milada Blažková – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Josef «Sepp» Heumann** (født 14. oktober 1964) er en tysk tidligere skihopper og kombinertløper som konkurrerte for Vest-Tyskland og senere det samlede Tyskland.

Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka med 74.-plass (av 89 deltakere) i Oberstdorf 30. desember 1981. I sesongene 1983/84 og 1984/85 deltok han i verdenscupen i kombinert, og kom blant de 15 beste i tre renn. Hans beste plassering i kombinert var 7.-plass i Falun (normalbakke, 15 km) 24. februar 1984. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 26 i 1983/84 og 36 i 1984/85.

Fra og med sesongen 1986/87 deltok han igjen i verdenscupen i spesielt hopp, der hans beste plassering var 2.-plass i Oberstdorf 28. desember 1989. Han ble nummer 7 sammenlagt i Hoppuka 1989/90. I verdenscupen i spesielt hopp var 10.-plass i 1988/89 hans beste sammenlagtplassering.

Heumann var med i OL i Calgary i 1988, der han ble nummer 31 i normalbakken, nummer 36 i storbakken og var på det vesttyske laget som ble nummer 6 (av 11 lag) i lagkonkurransen. Han deltok i VM i 1989 og 1991, med 23.-plass i storbakken i Lahtis i 1989 som beste individuelle plassering. Han var med i VM i skiflyging i Oberstdorf i 1988 og Vikersund i 1990, og ble henholdsvis nummer 22 og 18.

Hans siste verdenscuprenn var i Engelberg i januar 1992.

Josef Heumann ble tre ganger vesttysk mester i skihopping. Han vant mesterskapet i normalbakke i 1989, og både stor- og normalbakke i 1990.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Kilder
------

* (en) Josef Heumann – Profil og resultatoversikt hos FIS (spesielt hopp, ikke fullstendig, besøkt 15. april 2011)
* (en) Josef Heumann – Profil og resultatoversikt hos FIS (kombinert, ikke fullstendig, besøkt 15. april 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sports Reference: Josef Heumann Arkivert 19. mai 2011 hos Wayback Machine. (besøkt 15. april 2011)
* Sport-Komplett.de: Skispringen – Deutsche Meisterschaften (besøkt 15. april 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (de) Josef Heumann – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Josef Heumann – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Josef Heumann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Josef Heumann – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Josef Heumann – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
*Denne artikkelen er om byen. For den russiske utforskeren og forfatteren se Vladimir Arsenjev.*

**Arsenjev** (russisk: Арсе́ньев) er en by i Primorskij kraj i Russland. Den ligger på høyre bredd av elva Arsenjevka (ei sideelv til Ussuri), rundt 160 km nordøst for Vladivostok (veiavstand: 242 km). Innbyggertall: 62 896 (folketelling 2002), 70 032 (folketelling 1989).

Geografi
--------

Byen ligger i en dal omgitt av nesten uberørt Ussuri-taiga. Den økologiske situasjonen i Arsenjev er betydelig bedre enn for andre byer i Primorskij kraj, da det ikke finnes forurensende virksomheter i byen og dens nærhet. På grunn av beliggenheten har Arsenjev et mere utpreget innlandsklima enn Vladivostok-området, med gjennomsnittstemperatur i juli på 21 °C, og i januar på −18 °C.

Historie
--------

Arsenjevs historie begynner i 1895, da bosetningen *Semjonovka* ble grunnlagt. De første bosetterne var russiske gammeltroende. I 1901 bosatte leilendinger fra Poltava oblast i Ukraina seg her. I 1937 ble bosetningen knyttet til den transsibirske jernbanen med et sidespor. I 1940 ble den første flyfabrikken (den nåværende *Progress*) i Russlands fjerne østen bygget her. I 1952 fikk bosetningen Semjonovka innvilget bystatus, og fikk nytt navn, Arsenjev, etter Vladimir Arsenjev, en utforsker av Det fjerne østen, vitenskapsmann, oppdagelsesreisende og forfatter, som besøkte Semjonovka i 1912.

Næringsliv og økonomi
---------------------

Byens største arbeidsgivere er *Askold* og *Progress*, som hovedsakelig produserer forsvarsrelaterte produkter. På grunn av mindre etterspørsel etter militære produkter har produksjonen blitt redusert, noe som forsøkes kompensert ved eksport, blant annet av helikoptre fra *Progress*.

På grunn av fjellene i området og gode snøforhold om vinteren er Arsenjev også blitt et senter for alpin skisport, og det bygges ut infrastruktur i området med henblikk på dette.

Referanser
----------

1. ↑  «26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года». Rosstat. Arkivert fra originalen 26. juli 2018. Besøkt 23. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arseniev – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjonsportal for Arsenjev

  


| * v
* d
* r
Byer i Primorskij kraj |
| --- |
| Administrativt senter: Vladivostok |
| Flagget til Primorskij kraj | Arsenjev **·** Artjom **·** Bolsjoj Kamen **·** Dalnegorsk **·** Dalneretsjensk **·** Fokino **·** Lesozavodsk **·** Nakhodka **·** Partizansk **·** Spassk-Dalnij **·** Ussurijsk | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**John Chester «Red» Porter** (født 21. januar 1904, død 6. august 1997) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i vinter-OL 1928 i St. Moritz.

Porter ble olympisk- og verdensmester i ishockey i vinter-OL 1928 i St. Moritz. Han spilte på *Varsity Blues ishockeylag* som representerte Canada i OL-turneringen. Det canadiske laget vant turneringen overlegent. De var direktekvalifisert til finalerunden med fire lag. Canada vant alle sine tre kampene med sammenlagt 38–0; Sverige 11–0, Storbritannia 14–0 og Sveits 13–0. OL-turneringen i ishockey var også verdensmesterskap i ishockey. Spillerne på Canadas OL-lag var Porter, Charles Delahay, Frank Fisher, Louis Hudson, Norbert Mueller, Herbert Plaxton, Hugh Plaxton, Roger Plaxton, Frank Sullivan, Joseph Sullivan, Ross Taylor, David Trottier.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Gull **OL-Gull** i ishockey Canadas flagg Canada
* VM 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Gull **VM-Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Red Porter, www.tradingcarddb.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Porter – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) John Porter – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) John Porter – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) John Porter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Porter – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Porter – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) John Porter – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Alessandra Giliani** (født 1307, død 1326, i et flammende inferno i en alder av 19) var en italiensk anatom, og er den første kvinnelige prosektor (Bearbeidelse av disseksjoner for anatomisk studie) i Italia.

Hun var den kirurgiske assistenten til Mondino de 'Luzzi (d. 1326), professor i medisin ved Universitetet i Bologna som publiserte en banebrytende håndbok basert på anatomi i 1316. Hun utviklet en metode for å tappe blod fra et kadaver, og erstatte den med en hardere farget væske, og dermed gjør at man kan se de mindre blodårene mye bedre.

Alessandra Giliani's korte liv ble hedret av Otto Angenius, også en av Mondinos assistenter og trolig hennes forlovede, med en plakett ved kirken San Pietro e Marcellino i Roma, som beskriver hennes arbeid.

Hun nevnes av det nittende århundrets historiker Michele Medici, som publiserte en historie om skolen i Bolognes som drev med anatomi i 1857.

Barbara Quicks bok *The Golden Web*, utgitt av Harper Teen Press, er en oppdiktet biografi om Alessandra.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Josef Kitzmüller** (født 21. juni 1912, død 14. mai 1979) var en østerriksk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Kitzmüller vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i fotballturneringen bak Italia. Østerrike vant kvartfinalen over Peru med 4-2 og i semifinalen beseiret de Polen med 3-1. I finalen, som ble spilt 15. august 1936 med 85 000 tilskuere, møtte de Italia, Østerrike tapte finalen med 1-2. Kitzmüller var angrepsspiller og spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i fotball Østerrikes flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Josef Kitzmüller – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Josef Kitzmüller – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Josef Kitzmüller – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Josef Kitzmüller – Transfermarkt Rediger på Wikidata
***Anelastidius*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). Det er bare kjent én art.

Utseende
--------

Små (3,7-6 millimeter), slanke, matte, brunrøde råtevedbiller. Antennene er noe over halvparten så lange som kroppen, tynne og trådformede. Hodet er avrundet trapesformet. Pronotum er rundet, noe bredere enn langt, bakhjørnene tilbaketrukne, dette blir forsterket av at bakkanten er innbuktet like innenfor bakhjørnene. Dekkvingene er jevnbrede med litt utydelieg punktatriper.

Levevis
-------

De fleste artene har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Denne arten har blitt funnet på død ved av mange treslag, både bartrær og løvtrær, men detaljene i biologien er ikke kjent. De voksne billene er nattaktive.

Utbredelse
----------

Arten er for det meste utbredt i Spania, forekommer også i Pyreneene i Frankrike. Videre er den utbredt sørover i Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
					- Stammen Anelastidini Muona, 1993
						* Slekten ***Anelastidius*** Jacquelin du Val, 1863
							+ *Anelastidius feisthameli* (Graells, 1847)

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Anelastidius feisthameli*
* Anelastidius feisthameli på GBIF
* Fauna Europaea Web Service - *Anelastidius feisthameli*
* (en) *Anelastidius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Anelastidius* hos NCBI Rediger på Wikidata
**Alessandra Ferri** (født 6. mai 1963 i Milano) er en italiensk balettdanserinne. Fra 1992 til 2005 var hun primaballerina ved Teatro alla Scala di Milano.

Hennes reportoar omfatter såvel de store klassiske ballettroller som moderne stykker.

Liv of virke
------------

Hun lærte dans i barndommen ved Teatro alla Scala. I en alder av 15 år ble hun opptatt på Royal Ballets skole i London. I 1980 gvant hun en pris ved en dansekonkurranse i Lausanne og ble opptatt som medlem ved Royal Ballet London.

I 1985 vekslet hun etter invitasjon fra Mikhail Baryshnikov over til American Ballet Theatre og ble primaballerina der. I 1992 ble hun som den første italienske danserinne innbudt som *première danseuse étoile* til Parisoperaen, og samarbeidet der med Roland Petit.

Referanser
----------

1. 1 2   Archivio Storico Ricordi, Archivio Storico Ricordi person-ID 3316, besøkt 3. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 186453[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alessandra Ferri på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Alessandra Ferri på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Alessandra Ferri hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Biografi om Alessandra Ferri fra *John F. Kennedy Center for the Performing Arts*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
Dansens Hus. Foto: Tale Hendnes 
**Dansens Hus** er Norges nasjonale scene for dans og ligger på Vulkan i Oslo. Det ble opprettet i 2004 og flyttet inn i nåværende lokaler ved Akerselva i 2008.

Historikk
---------

Fra begynnelsen av 90-tallet var forbundet NODA og Senter for Dansekunst talerørene for norsk dansekunst som arbeidet for opprettelsen av et dansens hus.

Dansens Hus AS ble etablert på nyåret 2004, og den 23. september samme år fant den første offisielle åpningen sted i midlertidig leide lokaler i Prøvesalen på Det Norske Teater.

Dansens Hus gjenåpnet 31. desember 2008 i Verkstedhallen på Vulkan, Nedre Foss. 

Før etableringen hadde Norge ingen scene med oppdrag å presentere internasjonale dansekompanier, og samtidens dansekunst ble bl.a. presentert av Black Box Teater (Oslo), BIT Teatergarasjen (Bergen), Avantgarden (Trondheim), CODA Oslo International Dance Festival (fra 2002), Riksteatret, Rikskonsertene, en sjelden gang i institusjonsteatrene, på leide scener rundt om i landet.

Det var bevilget 36 mill. kr til Scenekunst i Norsk Kulturfond/Norsk Kulturråd, som skulle gå til fri teater, dans, opera, tverrkunstneriske prosjekter, prosjekt for barn og unge, ny dramatikk, gjestespillstøtte.

Organisasjon og finansiering
----------------------------

Stiftelsen Senter for Dansekunst/Danseinformasjonen eier aksjene til Dansens Hus og utgjør dets generalforsamling. Kultur- og kirkedepartementet bidrar til finansiering gjennom statsbudsjettet. Bygningen eies av Aspelin Ramm, ligger på området Vulkan (Oslo) og driftes delvis av organisasjonen og delvis av Dansens Hus. Danseinformasjonene og CODA Oslo International Dance Festival leier kontorlokaler her.

Budsjettnivå i 2004 lå på 3 millioner kroner, og 35 millioner i 2010.

Arkitekter
----------

Gry Holter ved LPO arkitekter AS. Interiør i foyer ved Snøhetta AS.

Ny kunstnerisk leder fra august 2018
------------------------------------

Styret ved Dansens Hus ansatte belgiske Samme Raeymaekers som kunstnerisk leder ved Dansens Hus på et fireårig åremål fra og med august 2018. Raeymaekers kom fra stillingen som ansvarlig for danseprogrammet ved Concertgebouw Brugge.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Dansen Hus i Scenewebarkivet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |