recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Theodor Strünck** (født 7. april 1895 i Pries i hertugdømmet Schleswig, død 9. april 1945 i Flossenbürg konsentrasjonsleir) var tysk advokat og motstandsmann, som var involvert i 20. juli-attentatet mot Hitler. Han for dette dømt til døden og henrettet.

Liv
---

Theodor Strünck studert jus og ble uteksaminert ved Universitetet i Rostock i 1924. Han praktiserte som advokat (senere direktør) i et forsikringsselskap. 

Opprinnelig var han sympatisk til nasjonalsosialismen, men snudde seg og motarbeidet regimet for dets maktmisbruk og påfølgende misbruk av lovverket. I 1937 ble han Hauptmann i de tyske reservestyrker i Wehrmachts Amt Ausland/Abwehr under Hans Oster. Han kom i kontakt med Carl Goerdeler og organiserte møter i sitt hjem for motstandsbevegelsen i Nazityskland.

Minnesmerket
For sin deltakelse i 20. juli-attentatet ble Strünck arrestert 1. august og fikk avskjed fra hæren i unåde 24. august og 10. oktober dømt til døden av *Volksgerichtshof* (av domstolens president Roland Freisler). Han ble deretter fengslet i Flossenbürg konsentrasjonsleir, hvor han, Dietrich Bonhoeffer, Wilhelm Canaris, Ludwig Gehre, Hans Oster og Karl Sack ble henrettet ved hengning den 9. april 1945.

Eksterne lenker
---------------

* GDW: Minnesmerker

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Josephine Peary, omkring 1913
**Josephine Cecilia Diebitsch Peary** (født 22. mai 1863 i Forestville i Prince George's County i Maryland i USA, død 19. desember 1955 i Portland i Maine) var en amerikansk forfatter og oppdagelsesreisende i Arktis.

Liv og virke
------------

Josephine Diebitsch var datter av en tysk innvandrer til USA. Faren arbeidet som lingvist ved Smithsonian Institute i Washington D.C.

I 1885 møtte hun Robert Peary på et dansekurs, og de giftet seg i 1888. Hun deltok på Roberts ekspedisjoner til Grønland 1891-1892 og 1893, og under den sistnevnte fødte hun datteren Marie Ahnighto. Inuittene som så den bleke piken kalte henne «Snow Baby», og det navnet ble også brukt av den amerikanske almenheten. Navnet Ahnighto fikk Marie etter den kvinne som sydde hennes første pelsdrakt. 

Etter disse ekspedisjoner ville Robert ikke lenger at Josephine skulle være med, men i 1899 hadde hun fått nok av å vente hjemme i USA, og reiste til Grønland for å oppsøke sin mann. Hun oppdaget da at han hadde stiftet familie med en inuitt, og ble rasende. Hun forsøkte å reise hjem, men skipet frøs fast i isen, og hun ble nødt til å overvintre på Grønland. Denne historien ble filmatisert av Isabel Coixet i filmen *Nobody Wants the Night* (2015). 

Allerede i 1893 ble hennes dagbok fra den første reisen til Aarktis, *My Arctic Journal*, utgikk. Her blir livet på Grønland skildret fra kvinners perspektiv. I 1901 kom barneboken *The Snow Baby*, som 1903 fikk en oppfølger i *Children of the Arctic*. Begge bøkene handler om datteren Marie. 

I 1955 fikk hun *Medal of Achievement* av National Geographic Society.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1019530154, besøkt 18. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6z06vp3, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «La dama de la nieve, Josephine Peary (1863-1955)», publisert i Mujeres con ciencia, utgitt 26. september 2018[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Josephine Diebitsch Peary (1863–1955), pubs.aina.ucalgary.ca[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3   Find a Grave, Find a Grave 81232339, besøkt 17. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Josephine Diebitsch Peary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* Literatur von und über Josephine Diebitsch Peary im Katalog der deutschen Nationalbibliothek
* Litteratur av og om Josephine Diebitsch Peary - Maine Women Writers Collection
* Trailer „Nobody wants the Night"

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Golfkortet** (tidligere: grønt kort) er et sertifikat som man trenger for å kunne spille golf i Norge. Fra og med 2010 er det grønne kortet skiftet ut med dette golfkortet, som ikke krever noen bestått eksamen. Som innehaver av dette kortet har man rett til å spille på alle golfbaner i Norge, med unntak av baner som har særlige krav til handicap. For å få kortet kreves at man har gjennomgått et teorikurs med opplæring i golfens regler og etikette. Man må også ha bestått en praktisk prøve, for å bevise at man har et tilstrekkelig høyt ferdighetsnivå til å kunne spille sammen med andre uten å være til heft. Prøven fokuserer også på praktisk gjennomføring av golfspill, herunder ivaretakelse av sikkerhetsbestemmelser. Det kreves også at man er medlem av en norsk golfklubb og derigjennom også Norges Golfforbund.

En golfkort-spiller mottar på baner som er slopet like mange slag som en spiller med handicap 36.

Hvitt kort
----------

Når en spiller som har golfkortet har spilt en golfrunde hvor hun/han har skåret 36 eller flere stablefordpoeng, oppnår hun/han offisielt handicap, såkalt hvitt kort. Man begynner da på handicap 36. Etter regelendring holder det nå med 18 poeng over ni hull for å få offisielt handicap.

Se også
-------

* Handicapsystemet i golf

Portal: Golf
**Joshua Arneas Bazell** (født 1970) er en amerikansk sykehuslege og forfatter.

Forfatterskap
-------------

I 2009 debuterte han med romanen *Eksgangster*. *Eksgangster* handler om Peter Brown som har en fortid som hitman for New Jersey-mafiaen og nå har en ny identitet som assistentlege. En dag innhenter fortiden han da en gammel gangsterkjenning ligger i sykesenga og forlanger at enten sørger du for at jeg overlever kreften, eller så ringer jeg et par kamerater og du er en død mann, deretter er et kappløp med døden i gang. Romanen kom på New York Times-bestselgerlisten og er utgitt på 32 forskjellige språk. 

*Wild Thing* er hans andre thriller og kom ut i 2012.

Bibliografi
-----------

* *Eksgangster*, (2009)
* *Wild Thing*, (2012)

Referanser
----------

1. ↑   www.krimilexikon.de, besøkt 15. januar 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Josh Bazell på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Josh Bazell på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Josh Bazell på Songkick Rediger på Wikidata
* (no) Aschehoug forlag: Josh Bazell
* (no) NRK: *Eksgangster*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
**Orizabapåfuglspinner** (*Rothschildia orizaba*) er en sommerfugl som tilhører familien påfuglspinnere (Saturniidae). Denne store arten lever i Mellom-Amerika. Denne oppsiktsvekkende sommerfuglen var av aztekene forbundet med guddommen Itzpapalotl.

Utseende
--------

En meget stor (vingespenn opptil 180 mm), brokete spinner. Vingene er store sammenlignet med kroppen. Kroppen er kledt med rødgule hår, disse dekker også et felt ved roten av forvingen. Dette feltet er utad begrenset av et hvitt og svart tverrbånd. Midt i hver vinge er det en stor, trekantet til firkantet, halvgjennomsiktig flekk. Utenfor denne er det en (fargene innefra og ut) svart, hvitt og rødt tverrbånd. Ved forvingens spiss er det en stor, trekantet, hvit flekk. Ytterst en tynn, mørk sikksakkband. Den hårete **larven** er blågrønn på undersiden, gulgrønn på oversiden, med en tynn, hvit stripe mellom.

Levevis
-------

Larven lever på forskjellige løvtrær. Som hos de fleste påfuglspinnere sitter hunnen mest i ro og sender ut feromoner, som kan tiltrekke hanner fra lang avstand.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *orizabapåfuglspinner* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *orizabapåfuglspinner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *orizabapåfuglspinner* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *orizabapåfuglspinner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rothschildia orizaba* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Rothschildia orizaba* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rothschildia orizaba* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
En britisk skyttergrav ved Ovillers-La Boisselle i juli 1916 under slaget ved Somme.
En **skyttergrav** er en type militær fortifikasjon som i sin enkleste form består av en mannshøy grøft. Hensikten er å beskytte personell og materiell i strid, samt å lette framføring av forsterkninger til et truet frontavsnitt fra sidene. Skyttergraver ordnes ofte i flere linjer, slik at man fra de bakre linjene fortsatt kan forsvare et avsnitt selv om den fremste linjen blir tatt.

Under første verdenskrig ble det bygget et enormt skyttergravsystem som strekte seg gjennom Belgia og Frankrike, fra Nordsjøen til Sveits.

En eldre variant av skyttergrav er *løpegrav*, hvor man istedet retter graven fram mot en fiendtlig befestning slik at egne soldater kan bruke graven til å rykke fram mot fienden. Også en grav som fra en beskyttet posisjon strekker seg fram til egne skyttergravlinjer kalles løpegrav.

Se også
-------

* Skyttergravskrig
* Beleiring
* Vollgrav

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NKC
 |
**Einar Fredrik Conradi Isaachsen** (født 23. juni 1905, død 25. august 1972) var en norsk offiser i handelsflåten. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges høyeste utmerkelse.

Isaachsen var skipsfører på MS «Tai Shan», en av de såkalte Kvarstadbåtene, de norske skipene som var i svensk farvann under det tyske angrepet på Norge 9. april 1940. Skipene ble forsøkt brakt over til alliert havn i Storbritannia. Den 23. januar 1941 brøt flere av Kvarstadbåtene ut i det som ble kalt «Operasjon Rubble». Skipene som trosset den tyske blokaden var MS «Elisabeth Bakke», MS «John Bakke», MT «Ranja», MS «Taurus», samt MS «Tai Shan», som ble ført av Isaachsen. Skipene seilte fra Sverige under kommando av briten George Binney og nådde Storbritannia 25. januar 1941, lastet med viktig svensk krigsmateriell som kvalitetsstål og kulelager.

I statsråd 12. desember 1941 ble Isaachsen, sammen med skipets maskinmester Reidar Otto Paulsen, tildelt Krigskorset «for fremragende innsats ved å bringe et verdifullt skip med verdifull last fra Sverige til Storbritannia i januar 1941.» Dette var de første ordinære tildelinger av Krigskorset. Isaachsen ble også hedret med utnevnelse til offiser av Den britiske imperieordenen.

Referanser
----------

1. ↑  «Blokadebryter på Oslo havn. Wilhelmsens "Tai Shan" gjenopptar sin rute på Australia», *Aftenposten*, morgennummeret 29. mai 1946, s. 1 og 3.
2. ↑  Erik Gjems-Onstad: *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl og Dreyers Forlag, 1995, s. 29–31.
3. ↑  M/S Tai Shan, Warsailors.com.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig
***Aedemonus*** er en slekt av snutebiller (Curculionidae) som lever på busker og trær. De er små, korte og høyr hvelvede, og kroppen er dekket av skjell i ulike farger, noen av disse er som oftest oppstående og hårlignende og gir billene et "bustete" utseende. Snuten er lang, men den holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Navnet *Cryptorhynchus* betyr "skjult snute".

Utseende
--------

Små (gjerne 2 – 6 mm), korte, høyt hvelvede biller, gjerne brunlige og matte med mønster dannet av lyse skjell. Kroppen er vanligvis helt dekket av skjell, noen av dem gjerne oppstående og hårlignende. **Hodet** er temmelig lite, fasettøynene er forholdsvis store og flate. Snuten er middels lang og tynn og holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene som ender i en kopplignende grop på mellombrystet (*mesosternum*). Antennene er festet rundt midten av snuten. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, men tydelig smalere enn dekkvingene. Sidene er avrundede. Det har ofte markerte knøler på sidene. **Dekkvingene** er ovale hos de fleste, men parallellsidige hos noen av de større artene. De har mer eller mindre markerte skuldre og ofte rekker av oppstående skjell. **Beina** er kraftige og forholdsvis lange, lårene er vanligvis utannede, men kan ha en tann på undersiden. Leggene (*tibiae*) ender i en krok (*uncus*). Føttene er nokså korte og kan foldes tilbake mot leggen.

Levevis
-------

Tresnutebillene lever på ulike slags busker og trær, der de voksne billene gjerne gnager på bladene. De er sjelden spesielt tallrike og er ikke regnet som skadedyr.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **tresnutebiller, Cryptorhynchinae** Schönherr, 1825
						* Stammen **Aedemonini** Faust, 1898
							+ Slekten ***Aedemonus*** Schönherr, 1837
								- *Aedemonus eminentepunctatus* Boheman, 1837
								- *Aedemonus erichsoni* Boheman, 1837

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Aedemonus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Aedemonus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
***Bibio fulvicollis*** er en art av mygg som tilhører familien hårmygg (Bibionidae). Den ser ut til en gang å ha vært ganske vanlig i indre strøk i Sør-Norge, men har ikke blitt funnet i Norge siden 1944. Det er heller ikke kjent funn fra noe annet sted i Europa de siste 50 årene, så det er sannsynlig at arten i dag er utdødd. Ingenting er kjent om dens biologi.

Utseende
--------

En middelsstor (lengde 6 – 8 mm), kraftig bygd hårmygg. Antennene hadde åtte ledd, vingene var svakt røykfargede. Hannen hadde kroppen og beina helt svarte. Hunnen hadde svart hode, rød forkropp med tre svarte lengdestriper på ryggen og rødlig bakkropp. Hoftene var svarte, lår og legger rødlige og føttene svarte. Larven er ukjent.

Levevis
-------

Lite eller ingenting er kjent om leveviset til denne arten, men den holdt muligens til på blomsterenger. De fleste funnene er fra juni.

Utbredelse
----------

Arten ser ut til å ha hatt sitt tyngdepunkt i det nordøstlige Europa. De fleste kjente funnene stammer fra Russland, de baltiske statene, Finland og Sverige. I tillegg er den funnet i Sveits. I Norge er de fleste funnene fra dalførene på Østlandet, men den er også funnet i Indre Sogn (Lærdal).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* orden Tovinger, Diptera
	+ underorden Mygg, Nematocera
		- overfamilie **Bibionoidea**
			* familie Hårmygg, Bibionidae
				+ *Bibio fulvicollis* Gimmerthal, 1842 (= *Bibio festinans* (Zetterstedt, 1850))

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 27. februar 2022. Besøkt 27. februar 2022.
2. 1 2  Gammelmo Ø, Jonassen T, Kjærandsen J, Kvifte GM og Leendertse A (24. november 2021). «Tovinger. Vurdering av *Bibio fulvicollis* for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 25. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bibio fulvicollis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bibio fulvicollis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Bibio fulvicollis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Bibio fulvicollis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Bibio fulvicollis* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata
*For musikkjournalisten med samme navn, se Einar Engelstad.*
**Einar Engelstad** (født 25. oktober 1876 i Kristiania, død 30. januar 1958) var en norsk arkitekt.

Arkitekten
----------

Engelstad var elev ved Kunst- og håndverksskolen i Kristiania og fullførte i 1900 arkitektutdannelsen i Dresden. Han var assistent for Herman Backer fram til 1904 da han etablerte egen virksomhet i Kristiania. Hans første selvstendige arbeid var en villa i Dagaliveien 17.

Blant Engelstads kjente arbeider finner man «Brydevillaen», eller «Forbrydelsen», i Kristinelundveien (1916). Villaen var monumental, i nordisk nybarokk stil og har blitt omtalt som det fremste monument over jobbetiden. En annen av bygningene hans er Iveland kraftstasjon (1949). I 1932–1933 fullførte han arbeidet med Klemetsrud kirke etter sin forgjenger Herman Backers død.

Fotballspilleren
----------------

Einar Engelstad var blant pionérene i Fotball-Norge. I sin ungdom var han aktiv fotballspiller på Spring, en av de første fotballklubbene i Norge. Han var med på det kombinerte Grane/Spring-laget som i 1897 spilte mot Örgryte i Göteborg i den første kampen et norsk lag spilte utenlands. Hans tvillingbror Trygve Engelstad spilte på det samme laget.

Referanser
----------

1. 1 2  Geir Tandberg Steigan (2006). «Arkitekter: Einar Engelstad (1876-1958)». Besøkt 21. juli 2012.
2. ↑  Geir Thomas Risåsen (1990). ««Forbrydelsen» – jobbetidens fremste monument». *Byminner*. Oslo Bymuseum (3).
3. ↑  Andersen, Espen (2007). *Det store gjennombruddet. Norsk fotballs kulturhistorie 1885-1925*. Oslo. s. 83.

Eksterne lenker
---------------

Biografi på artemisia.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
Stoholm togstation, 2008.
**Stoholm** er en stasjonsby på Midtjylland, i Viborg kommune, Region Midtjylland, med 2 556 innbyggere i januar 2019. Den ligger ca 19 km fra Viborg og 15 km fra Skive. 

Da Langå–Struer-banen ble opprettet i 1865 oppstod Stomolm på slutten av 1800-tallet som en stasjonsby, og vokste hovedsakelig på sydsiden av jernbanen. Stoholm kirke ble innviet i 1971, og Stoholm Fritids- og Kulturcenter gir mulighet for både idrett og kulturtilbud som konserter o.l. Kalkgruvene Daugbjerg Kalkgruber ligger 6 km syd for Stoholm, og er en turiskattraksjon for området. 

Fra 1970 frem til kommunalreformen i 2007 var byen administrasjonssenter i tidligere Fjends kommune.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikbanken - *Folketal 1. januar efter byområder og landdistrikter og tid - Forlev*, besøkt 9. juni 2019.
2. ↑  
Stelzner, Knud. «Stoholm». *Den Store Danske / lex.dk.* **(dansk)**. Besøkt 19. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Viborg kommune
* Daugbjerg Kalkgruber

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Matvej Petrovitsj Gagarin** (russisk: Матвей Петрович Гагарин; født 1659, død 17. juni 1721 i St. Petersburg i Russland) fra fyrstehuset Gagarin var fra 1708 den første guvernør av Sibir. Hans sete var Tobolsk, som den gang med sine rundt 15 000 innbyggere var den mest folkerike byen i disse russiske østområdene.[] Han ble assistert av to viseguvernører. 

Som alle statsembedsmenn i Sibir var han i praktisk forstand en liten enehersker, noe som måtte bli slik ikke minst på grunn av de store avstander i Sibir, og klager til overordnede bare sjelden nådde frem.[]

Gagarin la seg opp en betydelig formue, ved illegal handel og ved å unndra keiserriket meget av skatter og avgifter fra området. I 1714 ble tsar Peter I informert av finansinspektøren Aleksej Nesterov (henrettet 1722) om Gagarins bestikkelighet, men han viftet beskyldningene unna. Etter nye anklager ble Gagarin til slutt avsatt, og henrettet ved henging den 17. juni 1721 i St. Petersburg. 

Til skrekk og advarsel ble hans lik stilt til skue i åtte måneder.[]

Gagarin leverte etter tsarens ønske fra 1715 av hundrevis av smykkestykker fra sibirske kurganer til tsarens kunstkammer.[]

Referanser
----------

1. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Matveĭ Petrovich Gagarin, FAST-ID 393482, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Meyers Konversations-Lexikon, 1885-1892, s. 826

Litteratur
----------

* Gudrun Ziegler: *Das Gold der Zaren*, Heyne, München 2000, ISBN 9783453179882.
* Gudrun Ziegler: *Der achte Kontinent. Die Eroberung Sibiriens*, Ullstein, Berlin 2005, ISBN 9783550076121.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi - hronos.km.ru

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
|  |
| --- |
| **Typer avtake-off oglanding** |
| 

---

 |
| CTOL |
| STOL |
| STOVL |
| VTOL |
| VTOHL |
| V/STOL |
| CATOBAR |
| STOBAR |
| 

---

 |
| CATO |
| JATO/RATO |
| ZLL/ZLTO |

F/A-18 koblet til dampkatapult klar til start. Koblingen er foran nesehjulet. Den røde sperren som holder flyet er laget for å slippe når rett trykk er nådd.
**Catapult assisted take-off** (**CATO**) betegner systemet for fly som tar av ved hjelp av en katapult, for eksempel fra hangarskip.

I moderne systemer på hangarskip blir en «løfter» skrudd ned langs en lang sylinder under trykk. Flyet festes til løfteren med en tausperring i nesehjulet og blir kastet ut av dekket i en hastighet om lag 15 knop over minimumfarten, oppnådd på fire sekunders kjøring.

Systemet blir nå erstattet med et system som kalles EMALS på amerikanske hangarskip. Det systemet bruker elektromagnetisk kraft til å trekke flyet og skal gi mulighet til å tilpasse fly og kraft bedre og dermed slite mindre på flyet enn eldre system.
**CBRNE-senteret**, eller **Nasjonal behandlingstjeneste for CBRNE-medisin**, er en del av spesialisthelsetjenesten i Norge, etablert for å ivareta forebyggelse og håndtering av personskade knyttet til ulykker og hendelser med kjemiske stoffer (C), biologiske agens (B), radioaktiv stråling (R), kjernefysisk stråling (N) og eksplosive kjemikalier (E).

Senteret er lokalisert til Oslo universitetssykehus, og samarbeider faglig med Folkehelseinstituttet (Giftinformasjonen) og Direktoratet for strålevern og atomsikkerhet.

CBRNE-senteret har akuttberedskap for behandling av personskader forårsaket av særlig farlige kjemiske stoffer, giftig røyk, radioaktiv stråling og biologiske smittestoffer som kan gi opphav til blant annet høyrisikosmittesykdom. Senteret koordinerer også Nasjonalt medisinsk utrykningsteam for høyrisikosmittesykdom (NMUH), som vil foreta overflytting til høysikkerhetsisolatet ved Oslo universitetssykehus, Ullevål dersom det foreligger mistenkt eller bekreftet høyrisikosmittesykdom (infeksjonssykdom som krever biosikkerhetsnivå kategori 4 innesluttingsnivå).

Leder for senteret er Espen Nakstad.

Se også
-------

* CBRNE

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Forlag, Gyldendal Norsk. «Nakstad, Espen Rostrup». *www.gyldendal.no*. Besøkt 22. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
Fra Jórvík Viking Centre, vikingsenteret i York
**Jorvik** var det norrøne navnet på den senere engelske byen York. Navnet er sannsynligvis avledet fra det angelsaksiske *Eoforwic* som igjen var avledet av romernes latinske navn *Eboracum*. 

Jorvik var i vikingtiden hovedstaden i Nordimbraland (Northumberland eller Northumbria). Nordimbraland omfattet blant annet Yorkshire og deler av Lancashire. Slik var Nordimbraland større enn senere tiders Northumberland. Snorre Sturlason omtalte Nordimbraland som en femtedel av hele England. Store deler av det nordlige England ble påvirket av nordisk kultur gjennom Danelagen. 

Jorvik ble erobret av norske og danske vikinger i 866, og ble hovedstaden i et lite kongedømme. Kongedømmet hadde handelsforbindelser med store deler av verden, noe som avspeiler seg i arkeologiske funn. Omkring 1000 hadde Jorvik det nest største folketallet av byene på De britiske øyer. Bare London hadde større folketall. Vilhelm Erobreren gjorde slutt på Jorviks selvstendighet og etablerte flere festninger med garnisoner i byen. Selv i tiden etter 1066 var det nordlige England og York preget av opprørsvilje mot styring sørfra.

Noen norskættede konger i Jorvik
--------------------------------

* Gudrød av Jorvik 883 – 895
* Ragnvald, konge av Jorvik 919 – 921
* Sigtrygg Caech, konge av Dublin 917– 921, Jorvik 921 – 927
* Godfrid Sigtryggsson (*Gudfrið Siðricsson*), konge av Dublin og Jorvik omkring 927 – 937.
* Olav Godfridsson, konge av Jorvik 939 – 942
* Olav Sigtryggsson Kvåran, konge av Jorvik 949 – 952
* Eirik Blodøks, konge av Jorvik 948, 952 – 954.

Eksterne lenker
---------------

* Jorvik vikingsenter i York Arkivert 23. oktober 2004 hos Wayback Machine.
**CAS-nummer** (*engelsk: CAS registry number*) er unike, numeriske identifikasjonskoder for kjemiske forbindelser, polymerer, biologiske sekvenser, blandinger og legeringer. Chemical Abstracts Service (CAS) som er en divisjon av American Chemical Society tildeler disse kodene til hver eneste kjemikalie som har blitt beskrevet i litteraturen. CAS vedlikeholder og selger en database med disse kjemikaliene, kjent som *CAS registry*. Over 27 millioner forbindelser har til nå fått et CAS-nummer, og om lag 50 000 nye registreres hver uke. Intensjonen er å gjøre databasesøk enklere, siden kjemikalier ofte har forskjellige navn. De aller fleste molekyldatabaser tillater i dag søking med CAS-nummer.

Format
------

Et CAS-nummer deles med bindestrek i tre deler, den første delen består av opptil seks siffer, det andre av to siffer, og den tredje består av et enkelt siffer som fungerer som en sjekksum. Tallene tildeles i økende rekkefølge og har ingen iboende mening. Sjekksummen kalkuleres ved å ta det siste sifferet ganger 1, det neste sifferet ganger 2, det neste ganger 3 osv, addere alle disse og beregne en sum modulo 10. For eksempel er CAS-nummeret til vann 7732-18-5, og sjekksummen beregnes som (8×1 + 1×2 + 2×3 + 3×4 + 7×5 + 7×6) mod 10 = 105 mod 10 = 5.

Isomerer, enzymer og blandinger
-------------------------------

Forskjellige isomerer av et molekyl får forskjellige CAS-numre: D-glukose har 50-99-7, L-glukose har 921-60-8, α-D-glucose has 26655-34-5, etc. Av og til får hele klasser av molekyler et enkelt CAS-nummer, gruppen av Alkohol dehydrogenaser har nummeret 9031-72-5. Et eksempel på en blanding med CAS-nummer er Sennepsolje (8007-40-7).

Datasøk
-------

Når man bruker CAS-nummer til søk i databaser er det lurt å bruke numrene til nært beslektede forbindelser. For eksempel, for å søke etter informasjon om kokain (CAS 50-36-2), bør en inkludere kokain hydroklorid (CAS 53-21-4), siden det er den formen som oftest brukes. 

Følgende gratis ressurser kan brukes for å finne CAS-nummeret gitt at man kjenner formel eller struktur.

* NIHs ChemIDplus
* National Institute of Standards and Technologys Chemistry WebBook
* The NCI Database Browser
* The Dutch Dictionary on Organic Chemistry

Se også
-------

* NSC number
* UN number
* EINECS number
* SMILES

Eksterne lenker
---------------

* CAS registry description, the Chemical Abstracts Service
Dårlig nytt: Brev fra Politiet festet med Namsfogdens etikett på restaurantdør i Oslo...
**Namsfogd** er den del av namsmyndighetene som tilhører politi- og lensmannsetaten. Namsfogden utfører tvangsforretninger (utleggsforretninger, fravikelser og tvangssalg). Gjeldsordningsinstituttet er også lagt til namsfogden. De funksjonene som utføres av namsfogden hører inn under den sivile rettspleien på grunnplanet og er en av politiets oppgaver, på lik linje med ordenstjeneste og etterforskning.

Namsfogden er den myndigheten som utfører namsmannsfunksjonen. I 2007 ble namsoppgavene en del av politi- og lensmannsetaten. Namsfogdfunksjonen utføres normalt ved lensmannskontorer og politistasjoner. Namsfunksjonene ledes av den som er lokal namsmann; enten en namsfogd, lensmann eller politistasjonssjef. De som er delegert tvangsmyndighet, og dermed også namsmannskompetanse, kalles namsfullmektiger. Namsfullmektigene har beslutningsmyndighet og gjennomføringsmyndighet innen ulike former for bruk av tvang til å sikre sivile krav. Det stilles ingen formelle krav til utdannelse, men det er (i hvert fall i de større namsfogddistriktene) vanlig at de er jurister eller politiutdannet.[]

Eksterne lenker
---------------

* Informasjonsside om namsfogden i Oslo

| * v
* d
* r
Politi- og lensmannsetaten |
| --- |
| Justis- og beredskapsdepartementet |
| Våpen | Nasjonale enheter | 
* Politidirektoratet
* Politiets sikkerhetstjeneste
* Påtalemyndigheten i Norge
* Spesialenheten for politisaker
* Sysselmesteren på Svalbard

 |
| Politidistrikter | 
* Agder
* Finnmark
* Innlandet
* Møre og Romsdal
* Nordland
* Oslo
* Sør-Vest
* Sør-Øst
* Troms
* Trøndelag
* Vest
* Øst

 |
| Særorganer | 
* Kripos
* Politiets utlendingsenhet
* Politihøgskolen
* Utrykningspolitiet
* Økokrim

 |
| Nasjonale organ | 
* Nasjonalt ID-senter
* Politiets fellestjenester
* Politiets IT-enhet
* Grensekommissariatet for den norsk-russiske grense

 |
| Annet | 
* Beredskapstroppen
* Bombegruppen
* Den Kongelige Politieskorte
* Helikoptertjenesten
* Hovedredningssentralen
* Namsfogden
* Nødnettet
* Politiets hederskors
* Politigrader
* Politireserven
* SRGP
* Utrykningsenhetene
* Vandelskontroll og politiattester
* Nasjonalt beredskapssenter

 |

Portal: Norge
**Gyrihaugen** (682 moh.) er en kolle som ligger vest for Løvlia på Krokskogen i Nordmarka, og øst for Steinsfjorden i Ringerike kommune. Gyrihaugen, som er godt synlig fra store deler av Ringerike og Hole, er en av de høyeste toppene på Krokskogen. Fra selve toppen er det vid utsikt fra hvor man kan se blant annet Oslofjorden, Gaustatoppen, Blefjell og Norefjell.

Opp fra Steinsfjordens østside går det en blåmerket sti til toppen via Mørkgonga. Selve Mørkgonga er et trangt og mørkt gjel med stupbratte vegger. Inne i selve renna er det en stålvaier til å holde seg i, da det flere steder er noen bratte opptak. 

Gyrihaugen har flere ganger vært kjentmannspost på Krokskogen, senest i 1998 – 2000.

På 1950-tallet opprettet Forsvaret en mikrobølgeradiosender på toppen som ledd i det å skape et militært radionett over hele landet. Etter hvert har det kommet til flere militære installasjoner.

Geologisk sett så er selve toppen og platået rundt dannet av harde permiske basalter. Disse ligger som et dekke over mye eldre og mykere skiferlag. Overgangen mellom disse lagene blir lett synlig i form av den bratte kanten åsrekken danner mot vest.

Fotnoter
--------

1. ↑  Kollerens referansesadel er 500,3 moh, ved kanal i nordenden av Skotta.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 18. juni 2016.
2. ↑  «Kjentmannsmerket om Gyrihaugen med bilde». Arkivert fra originalen 13. september 2016. Besøkt 15. desember 2014.
3. ↑  «Fra Forsvarets forskningsinstitutts historie, nr. 4» (PDF). FFI. 1. mars 2003. Besøkt 15. desember 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Gyrihaugen i Markadatabasen Arkivert 10. november 2005 hos Wayback Machine.
* Utsikt fra Gyrihaugen

Panorama over Ringerikes landskap fra GyrihaugenPanorama over Ringerikes landskap fra Gyrihaugen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Jorunn Mæhlum** (født 2. mars 1944) er en tidligere norsk diplomat, bistandsarbeider og ambassadør til Tanzania, kjent fra sin tid i Verdensbanken.

Hun avla historisk-filosofisk embedseksamen ved Universitetet i Oslo i 1969. Hun var førstesekretær og konsulent i Direktoratet for utviklingshjelp (opprettet 1968) da hun i 1979 ble bistandsattache ved ambassaden i Dar ea Salaam. Mæhlum var byråsjef da hun i 1986 ble underdirektør. Hun var medlem av flere råd, som valutarådet og katastroferådet, samt utvalget for menneskrettigheter.

I 1992 gikk hun til Verdensbanken som assisterende eksekutivdirektør, og var fra 1993 til 1994 ordentlig eksekutivdirektør for Norden og de baltiske landa og var en av to kvinner i Verdensbankens styre som den gang talte tjuefire medlemmer. Hun ble i 1997 forfremmet til avdelingsdirektør og til ekspedisjonssjef i 2002, før hun i 2003 ble utnevnt til ambassadør til Tanzania, stasjonert ved Norges ambassade i Dar-es-Salaam. Der hadde hun også landansvaret for FNs utviklingsprogram (UNDP). Hun var der til i 2007, og hadde i 2004 blitt utnevnt til hun ridder i 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.

Referanser
----------

1. ↑  «rådsliste». Arkivert fra originalen 1. november 2013. Besøkt 31. oktober 2013.
2. ↑  Jørn Lekve, *Kjemper mot pengeguttas nettverk* i Bergens Tidende den 27. april 1993.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Joe Profaci** (født 2. oktober 1897 i Villabate ved Palermo på Sicilia, død 7. juni 1962 i Bay Shore Miami i USA) var en av New Yorks mafiabosser. Han startet og ledet Profaci-familien (som senere ble og nå er kjent som Colombo-familien) fra 1931 helt til han døde av hjerteproblemer i 1962.

Han var mislikt av mange, mye på grunn av at han innførte et «fond» hvor alle medlemmene i Colombo-familien måtte betale et månedlig beløp på 25 dollar som visstnok skulle gå til et fond som ville hjelpe mafiamedlemmers familie hvis mafiaen kom i fengsel. De som nektet å betale ble som regel drept, det samme gjaldt de som var uenig med Profaci på andre områder også. Men disse pengene ble bare satt inn sammen med de andre enorme mengdene med penger som kom inn fra andre mafiaaktiviteter. Joe Profaci levde et luksuriøst liv da han var på sitt høyeste. Profacis hjem var bygd på en 13 300m² tomt *(13,3 daa)*, med hans egen private flyplass.

Som de fleste andre mafiosoer drev Profaci også lovlige foretak, som import av olivenolje, noe som gjorde at han ble kalt for «Olive Oil King» *(Olivenoljekongen)*. 

Colombo-familiens aktivitet var basert i Brooklyn. Det kan også nevnes at Profaci var en hengiven katolikk som donerte en god del penger til katolske veldedighet.
Colombo-familien gjennomgikk en intern krig i 1960, da de tre Gallo-brødrene ledet av Joe Gallo prøvde å ta over familien. Likevel klarte Profaci å beholde makten til han døde i 1962. Mer om dette i artikkelen om Colombo-familien.

Se også
-------

* Om De fem familiene
* Historien om Colombo-familien

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Joseph Profaci, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Joseph-Profaci, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Find a Grave, oppført som Giuseppe Profaci, Find a Grave 2619, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* www.carpenoctem.tvs artikkel om Joseph Profaci

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Regjeringens minnemedalje for innsats under andre verdenskrig** («**Takk for din innsats 1939–45**») er en norsk medalje. 

Medaljen ble opprettet i forbindelse med markeringen i 2015 av at det var gått 70 år siden frigjøringen etter andre verdenskrig. Medaljen skulle i utgangspunktet kun tildeles i jubileumsåret, men ordningen ble videreført de neste årene. Pr. 2017 var minnesmedaljen tildelt omtrent 1 100 personer.

Medaljen kan tildeles «norske og utenlandske militære [inkludert handelsflåten] og sivile som anerkjennelse for innsats under andre verdenskrig», så lenge vedkommende «bidro i kampen mot aksemaktene eller til støtte for sivilsamfunnet». Kommunene har som oppgave å utarbeide lister over personer som møter kriteriene, og disse listene danner grunnlaget for vedkommende statsforvalters beslutning om tildeling på vegne av staten. Medaljen utdeles ikke posthumt, og den kan ikke bæres på uniform.

Se også
-------

* Artikler på Wikipedia om personer som har mottatt Regjeringens minnemedalje for innsats under andre verdenskrig

Referanser
----------

1. ↑  «Ny krigsmedalje: – Regjeringen er sent ute». NRK Hordaland. 30. juli 2015. Besøkt 18. februar 2018.
2. ↑  «Statsbudsjettet 2018 : Forsvarsdepartementet : 6 Informasjonssaker». Finansdepartementet. 2017. Arkivert fra originalen 19. februar 2018. Besøkt 18. februar 2018.
3. ↑  «Kriterier/retningslinjer for tildeling og overrekkelse av regjeringens minnemedalje for innsats under andre verdenskrig». Forsvarsdepartementet. 22. august 2016. Besøkt 18. februar 2018.
**Trent Pennington** (født 8. mai 2002) er en alpinist fra USA, som representerer klubben Ski and Snowboard Club Vail.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Pennington deltok i sitt første FIS-renn i november 2018, i Copper Mountain Resort i USA, der han kom på 59.-plass i storslalåm. Han fikk sin første pallplass i et FIS-renn 19. januar 2019, da han kom på tredjeplass i utfor i Aspen. I USA-mesterskapet i alpint 2019 i mars kom han på 47.-plass i storslalåm og 60.-plass i slalåm, og i USA-juniormesterskapet kom han på 40.-plass i super-G.

### Sesongen 2019/20

Han representerte USA under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 20.-plass i super-G, men kjørte ut i den påfølgende kombinasjonsslalåmen. Han kom på 14.-plass i storslalåm, men kjørte ut i slalåmrennet.

I februar deltok han i Junior-USA-mesterskapet i alpint, og kom der på åttendeplass i super-G, 15.-plass i storslalåm og 40.-plass i slalåm.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  FIS - *Trent Pennington - Results*, besøkt 11. mars 2020.
3. ↑  Lausanne 2020 - *Trent Pennington* Arkivert 12. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 11. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trent Pennington – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Trent Pennington – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Trent Pennington – TheSports.org Rediger på Wikidata
* Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 12. januar 2020 hos Wayback Machine.
*Se også: Hjartøya (Steigen)*

**Hjertøya** (kanskje av mannsnavnet Gjert) er en øy, den største av Moldeholmene og eid av Molde kommune. Den ligger ti minutters overfart med båt sør for Molde sentrum. 

Øya er smal og ca. 3 km lang. Arealet er 0,42 km². Hjertøya var husmannsplass under Moldegård, og her bodde det folk helt fram til 1950-årene. Hjertøya er et mye brukt friluftsområde, og skyssbåten «Hjertøy» går fra Molde i sommersesongen (juni, juli og august) med avgang fra Torget. På Hjertøya ligger Fiskerimuseet, som hører til Romsdalsmuseet.

Den tyske billedkunstneren Kurt Schwitters (1887–1948) bodde en periode på øya, siste gang i 1939. Her la han igjen konkrete spor, og øya har således fått en helt spesiell betydning for Schwitters' tilknytning til Norge.

* Hjertøya kystHjertøya kyst
* FerjekaiFerjekai

Referanser
----------

1. 1 2  «Fiskerimuseet på Hjertøya», *Romsdalsmuseet*
2. ↑  «Kurt Schwitters-samlingen» Arkivert 21. januar 2015 hos Wayback Machine. DNB
3. ↑  Kurt Schwitters i Molde

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Alexander Rabe von Papenheim til Liebenau** (Libanow) (født 13. april 1563 på Gladebeck, Braunschweig, død 7. januar 1631 på Snedingegaard, Sorø) var en dansk-norsk-tysk adelsmann.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av Georg (Jürgen) von Papenheim (d. 1578) og hustru Amalie von Goldacker, og etter foreldrenes tidlige død, kom han til sin farbror Burchard von Papenheim i Danmark. Her og i Tyskland fikk han sin opplæring. I 1586 ble han hoffjunker, senere samme år også jaktjunker.

### Karriere

I årene 1598–1600 var han hoffmester hos Hertug Hans, i årene 1598–1605 også kammerjunker hos dronning Anne Kathrine. I 1603 var han utsendt til kong Jakobs kroning i England.

### Lensmann i Norge

I 1604–1609 ble han forlent med Idd og Marker len i Norge, fra 1609–1620 med Bratsberg len og Gjemsø kloster. 1613–1631 var han forlent med Vembe skiprede, og i 1620–1627 var han lensmann på Holbæk (Holbæk Slots Ladegård). Under Kalmarkrigen tjente han også som rittmester for det *Akershusiske rytteri*. Han bodde i Skien, senere i Holbæk len, og bestyrte Vembe i Østfold gjennom en fullmektig.

Familie
-------

Han var gift med Regitze Eilersdatter Grubbe til Snedingegaard (1572–1636), søster til øverstesekretær i Danske Kancelli Sivert Grubbe. Paret ble begravet i Ørslev kirke, Sorø Amt, hvor et epitafium med paret knelende omkring en teksttavle omgitt av familievåpen, er reist over dem. Deres våpen ses også på altertavlen i Mælum kirke.

Referanser
----------

1. ↑  *Rabe von Papenheim*, roskildehistorie.dk. Besøkt 16. jan. 2014
2. ↑  Thiset et al.: *Danmarks Adels Aarbog*, 1907, s. 349
3. ↑  Rian, Øystein: *Bratsberg på 1600-tallet*, Universitetsforlaget, 1997, s. 63
4. ↑  *Slægtstavle for Alexander Rabe von Papenheim*, gravstenogepitafier.dk. Besøkt 16. jan. 2014

Eksterne lenker
---------------

* *Alexander Rabe von Pappenheims Jordebok over Telemark (Bratsberg len) ca. 1615*, Odd Arne Helleberg, 1992. Besøkt 16. jan. 2014

  

Portal: Danmark
**Randi Heide Steen** (født 15. desember 1909 i Oslo, død 12. november 1990 i Oslo) var en norsk sopransangerinne. 

Hun gikk og lærte hos Borghild Langaard og sangpedagog Haldis Isene (gift med sangeren Ola Isene), debuterte i en operette på Casino i 1927. I 1939 hadde hun hovedrollen i filmatiseringen av *Hu Dagmar* der Randi er byjenta Dagmar som har det gøy på landet. Ved Nationaltheatret sang hun *Valenciennes* og var Hanna Glawari i Den glade enke, samt Audhild i Olaf Liljekrans og besatte titterollen i Madame Butterfly. I 1943 rømte hun til Sverige og underholdt.

I 1958 etterfulgte hun Bjarne Buntz som formann i Norsk Operasangerforbund. Hun satt til 1963 og ble senere æresmedlem.

Hennes innspilling av Fola, fola Blakken solgte meget og var ofte i Ønskekonserten, men hun fikk bare to hundre kroner for arbeidet. Heide Steen var også æresmedlem i Kunstnerforeningen som gav henne Purpurneseordenen. Hun var også mottaker av Kongens fortjenstmedalje i gull.

* ca. 1935 ca. 1935
* 1938 1938
* Grevinne Maritza, 1939 Grevinne Maritza, 1939
* ca. 1943 ca. 1943

Hun var datter av skuespillerparet Harald Steen og Signe Heide Steen og dermed søster til Harald Heide Steen og Kari Diesen. Randi var gift med Thorbjørn Sigurd Jacobsen (1912–67) som drev *T.S.Jacobsens begravelsesbyrå*. Datteren Anne Marit Jacobsen (1945–) ble også skuespiller.

Se også
-------

* Heide (slekt)

Referanser
----------

1. ↑   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Robert Levin, *Randi Heide Steen*, nekrolog i Aftenposten den 14. november 1990.
3. ↑  Randi Heide Steen i Store Norske Leksikon.
4. ↑  Sverre Dalland, *"Gjengangere"* i Aftenposten den 16. mars 1984.
5. ↑  Thorbjørns fødselsår er fra gravferdsetaten i Oslo som også nevner grava til hans far, Tarald Severin Jacobsen (1877–1945), han som grunnla begravelsesbyrået *T.S. Jacobsen*.
6. ↑  Trosset sin gammeldagse far i seher.no den 2. mai 2008

Eksterne lenker
---------------

* (en) Randi Heide Steen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Randi Heide Steen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (da) Randi Heide Steen på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Randi Heide Steen på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Randi Heide Steen på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** MusicBrainz
 |
***Hjertets Melodier, opus 5*** er av samling med fire sanger av Edvard Grieg og tekster av H.C. Andersen.

Grieg skrev sangene i København 1864. Det er ikke kjent når stykkene ble urframført, men i Kristiania høsten 1866 framførte Nina Hagerup og Edvard Grieg dem på den første konserten de holdt sammen. 

Samlingen ble første gang publisert under navnet *Hjertets Melodier : af H.C. Andersen*. - April 1865. Kjöbenhavn, Chr. E. Hornemans Forlag.

Tekstene er hentet fra diktsyklusen *Hjertets Melodier* som igjen inngår i H.C. Andersens diktsamling *Phantasier og Skizzer* (1831). Grieg dediserte verket til H.C. Andersen.

Nr. 3 «Jeg elsker deg» er blant de mest framførte og innspilte av alle Griegs sanger. Over noen tiår trykte forlaget Peters mer enn 60 000 særtrykk av sangen og det er gjort over 300 innspillinger av den, blant andre av Frank Sinatra, Bing Crosby, Kirsten Flagstad og Jussi Bjørling.

Grieg omarbeidet to av sangene for piano solo: «Jeg elsker deg» inngår i *Klaverstykker etter egne sanger* opus 41 og «Du fatter ei bølgernes evige gang» i *Klaverstykker etter egne sanger* opus 52.

Enkeltsanger
1. To brune Øjne
2. Du fatter ej Bølgernes evige Gang
3. Jeg elsker Dig (Min Tankes Tanke ene Du er vorden)
4. Min Tanke er et mægtigt Fjeld

Kilder
------

* Jorunn Eckhoff Færden: *Hjertets Melodier*, Griegarkivet ved Bergen Offentlige Bibliotek
* Monica Jangaard: *Opus 5. Hjertets melodier*

Eksterne lenker
---------------

* Melodies of the Heart, Op.5 (Grieg, Edvard): Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Digital multimedia broadcasting** (**DMB**) er en videreutvikling av teknologien digital audio broadcasting (DAB), som brukes til radiosendinger, og er en familie av standarder for digital kringkasting av lyd, bilde, film, tekst og andre tenkbare dataformater. DMB i formen T-DMB for bakkenett og S-DMB for satellitt.

DMB og DAB kringkastes over samme nett, og er krysskompatibelt. En DMB-mottaker vil kunne ta i mot DAB-sendinger.

I mai 2009 startet NMTV tjenesten miniTV som sendte flere TV-kanaler over DMB i Norge. Disse prøvesendingene ble avsluttet i 2018.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* minitv.no

| * v
* d
* r
Fjernsyn og TV-teknologi |
| --- |
| Analog-TV | 

|  |  |
| --- | --- |
| Plattformer | 
* Analogt bakkenett
* Kabel-TV

 |
| Definisjonsstandard | 
* Standard-definition television over standardene: NTSC
* PAL
* SECAM

 |

 |
| Digital-TV | 

|  |  |
| --- | --- |
| Plattformer | 
* Nett-TV
* Satellitt-TV
* Digitalt bakkenett
* Digitalisert kabel-TV
* IPTV

 |
| Definisjonsstandarder | 
* T.o.m High Definition TV over standardene: ATSC
* DVB
* ISDB
* DMB

 |

 |
**Det keiserlige citadell i Thang Long** er en by og et historisk sted i Hanoi som ligger omtrent hvor Hanois citadell står i dag. Thang Long er et tidligere navn for Hanoi.

Byen var keiserens hovedstad under Lý-dynastiet, Trần-dynastiet og Lê-dynastiet, fram til keiser Gia Long av Nguyen-dynastiet flyttet hovedstaden til Huế i 1802.

Det keiserlige citadell ble bygget på 1000-tallet av Lý-dynastiet og markerte uavhengigheten fra Dai Viet-dynastiet. Det ble anlagt på restene av en tidligere kinesisk festning fra 600-tallet på et området som var utvinnet fra deltaet fra Den røde elv. Det var senter for den politiske myndighetene sammenhengende i 13 århundre. Det keiserlige citadellets bygninger og bygningsrester viser den historiske utvikling i området og er et krysningspunkt mellom innflytelse fra Kina i nord og restene var kongedømmet Champa i sør.

Restene av de keiserlige monumentene ble i 2010 oppført på UNESCOs liste over verdensarven.

| * v
* d
* r
Verdensarven i Vietnam |
| --- |
|  | Kulturarv | Huế • Hoi An • Mỹ Sơn • Det keiserlige citadell i Thang Long • Ho-dynastiets citadell | Vietnams flagg |
| Naturarv | Ha Long-bukten • Phong Nha-Ke Bang |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Randi Roberg** (født 15. desember 1913, død 26. juni 1995) var fra 1942 til frigjøringa i mai 1945 landsleder i Kvinnehirden, en særorganisasjon  underlagt det nasjonalsosialistiske Nasjonal Samling (NS) med partilederen Vidkun Quisling som leder. 

Roberg meldte seg inn i NS som 26-åring i oktober 1940. Hun var propagandaleder i Kvinnehirden før hun ble fungerende landsleder fra oktober 1942. Kvinnehirden la vekt på å utdanne unge jenter til frontsøstre, frivillige sanitetspleiere på tysk side på Østfronten. 1. januar 1944 holdt Roberg en tale i NRK der hun oppfordra alle norske kvinner til å slutte opp om Quisling og alle hans ideer.

Da hun i januar 1946 ble framstilt for retten i landssvikoppgjøret etter krigen, hevdet hun at det var den sosiale, ikke politiske siden, som interesserte henne i Kvinnehirden. Hun ble dømt til tre år og seks måneders tvangsarbeid.

Referanser
----------

1. 1 2   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pa00000000406402, besøkt 14. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Tønsbergs Blad, urn.nb.no, side(r) 12, utgitt 28. juni 1995[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Randi Roberg - Digitalarkivet. Besøkt 2. juli 2022
4. 1 2 3 4 5  *Aftenposten* 24. januar 1946: *Kvinnehird-lederen tok feil av Quisling og alt hans vesen* (fra rettssaken mot Randi Roberg)
5. ↑  Ifølge *Aftenposten* 12. februar og 1. mai 1942

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |