recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Den amerikanske døvblinde forfatteren Helen Keller (1880–1968) omringet av journalister og andre ca. 1950. Ved siden av henne (foran til venstre) sitter døvepresten Conrad Bonnevie-Svendsen (1898–1983), daværende formann i Rotary International Convention Committee.
**Conrad Bonnevie-Svendsen** (født 11. april 1898 i Kristiania, død 12. juni 1983) var en norsk døveprest.

Han var sønn av døveprest Conrad Svendsen og døvelærer Hanne Bonnevie samt dattersønn av skoledirektør og statsråd Jacob Aall Bonnevie. Han vokste opp på Hjemmet for Døve, som faren hadde grunnlagt, og lærte tidlig tegnspråk. Etter artium i 1916 var han husfar og lærer på hjemmet, og tok teologisk embedseksamen i 1920 og praktikum i 1921. Han giftet seg i 1921 med Marit Lien, datter av ingeniør og verkseier Simen Johnsen Lien. I 1933 overtok Bonnevie-Svendsen farens stilling som hovedprest for døve i Norge, en stilling han skjøttet frem til han avgikk med pensjon i 1968.

Bonnevie-Svendsen spilte en sentral rolle i det kirkelige motstandsarbeidet under okkupasjonen. Han var kirkens medlem i Koordinasjonskomiteen. Våren 1945 måtte han flykte til Sverige.. Etter frigjøringen var Bonnevie-Svendsen konsultativ statsråd for kirkesaker i Kirke- og undervisningsdepartementet i samlingsregjeringen fra 25. juni til 5. november 1945 som representant for Hjemmefronten. I 1945 stiftet han også Menighetspleienes Landsforbund. Sammen med prost Henrik Hauge etablerte han Kirkens Nødhjelp i 1947 som en aksjon for nødstedte i Tyskland. I 1960 ble Kirkens Nødhjelp skilt ut fra Menighetspleienes Landsforbund som egen selvstendig organisasjon. Bonnevie-Svendsen var formann i Kirkens Nødhjelps styre i 32 år sammenhengende frem til 1979. Han var også høyt rangert frimurer og visepresident i Rotary International fra 1949 til 1950.

Han ble kreert til teologisk æresdoktor ved Christian-Albrechts-Universität zu Kiel i 1952 og utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden i 1958. Bonnevie-Svendsenbreen i Dronning Maud Land er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Conrad\_Bonnevie-Svendsen[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Conrad Bonnevie Bonnevie-Svendsen Svendsen, Norsk biografisk leksikon ID Conrad\_Bonnevie-Svendsen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Austad, Torleiv. «Conrad Svendsen-Bonnevie». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 23. november 2016.
4. ↑  Ottosen, Kristian (1997). *Nasjonalhjelpen*. [Oslo]: Aschehoug. ISBN 8203222188.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Conrad Bonnevie-Svendsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Samlingsregjeringen 1945 (Einar Gerhardsens første regjering) |
| --- |
| 
* Gerhardsen
* Lie
* Torp
* Jahn
* Cappelen
* Fostervoll
* Bonnevie-Svendsen
* Frogner
* Evensen
* Offenberg
* Gabrielsen
* Skjønsberg
* Strand Johansen
* Oftedal
* Hansteen

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
De første utgavene av Stafett-VM ble arrangert på Thomas Robinson Stadium i Nassau på Bahamas
**Stafett-VM i friidrett** (engelsk: *IAAF World Relays*) er en internasjonal friidrettskonkurranse som arrangeres av IAAF hvert andre år, der lagene konkurrerer i stafettøvelser som ikke er en del av det olympiske programmet.

De første utgavene av konkurransen ble arrangert på Thomas Robinson Stadium i Nassau på Bahamas. Konkurransen var opprinnelig tenkt å være årlig, men ble senere besluttet å være toårlig. Den arrangeres samme år som VM i friidrett, og er en av kvalifiseringsstevnene. I den første utgaven ble det konkurrert i 4 × 100 meter, 4 × 200 meter, 4 × 400 meter, 4 × 800 meter og 4 × 1500 meter.

Utgaver
-------

|  | År | By | Land | Dato | Stadion |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2014 | Nassau | Bahamas’ flagg Bahamas | 24.–25. mai | Thomas Robinson Stadium |
| 2 | *2015* | Nassau | Bahamas’ flagg Bahamas | 2.–3. mai | Thomas Robinson Stadium |
| 3 | *2017* | Nassau | Bahamas’ flagg Bahamas | 22.–23. april | Thomas Robinson Stadium |
| 4 | *2019* | Yokohama | Japans flagg Japan | 11.–12. mai | Nissan stadion |
|

Referanser
----------

1. ↑  IAAF - *IAAF World Relays bidding information*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* IAAF - IAAF World Relays

| * v
* d
* r
Stafett-VM i friidrett |
| --- |
|  | 
* Nassau 2014
* Nassau 2015
* Nassau 2017
* Nassau 2019
* Chorzów 2021
* Nassau 2024
* Guangzhou 2025

 |  |
| 
* *Se også:* VM
* Innendørs-VM
* U18-VM
* U20-VM

 |
Tittelblad til *Nordlands Trompet*.
**Nordlandene** eller **Nordlanda** (betydning: landene, eventuelt lenene, i nord), herav demonymet nordlending, er det historiske navnet på en rekke smålen i dagens Nordland, Troms og i perioder også Finnmark. Troms og Nordland ble i 1604 samlet i Nordlandenes len, forløper til Nordlandenes amt. Amtet omfattet også Finnmark 1680-85. Troms ble overført til Finmarkens amt i 1789, og amtet besto deretter av bare nåværende Nordland fylke.

Historie
--------

Fra 1503 lå de nordlandske smålenene under Trondhjems len (Steinvikholmen len). I 1545 ble lenene overført til Bergenhus len, og i lensregneskapene 1566-67 oppgis:

> Kronnenns sager aff the Nordlandsche lenn och Findmarckenn:
> 
> 
> * Helgelannd
> * Saltenn
> * Westraalenn och Loffodenn
> * Anndennes
> * Sennienn
> * Tromßenn
> * Finndmackenn
> 
> 
> 

I 1604 ble smålenene samlet i Nordlandenes len, som hadde følgende fogderier:

* Helgeland fogderi
* Salten fogderi
* Lofoten og Vesterålen fogderi
* Senja og Tromsø fogderi

I 1668 ble Nordlandenes len omdannet til Nordlandenes amt. Allerede i 1680 ble navnet forenklet til Nordlands amt, men ellers kom navnet Nordlandene til å bestå til langt uti 1800-tallet. Mathias Bonsach Krogh ble titulert biskop til Nordlandene og Finnmarken.

Referanser
----------

1. ↑  *Norske lensrekneskapsbøker 1548-1567*. Jacob Dybwad. 1943. s. 6.
**Conrad Adolf Christensen** (født 25. januar 1882, død 30. desember 1950) var norsk bokser, turner og bryter. Han bokset for IF Ørnulf og vant gull i fjærvekt i NM 1909 og i NM 1915. Han ble i tillegg norgesmester i bryting (fjærvekt) i 1910.

Christensen bodde en periode i USA og stiftet der kjennskap til boksesporten. Han kom tilbake til Norge høsten 1908 og var den påfølgende våren med på å starte boksegruppe i Ørnulf. I tillegg til sin aktive karriere virket han som trener i Ørnulf og senere for BK Pugilist, som han i 1929 var med på å stifte. Christensen var kampleder for en rekke amatør- og proffkamper, og han fikk NBFs fortjenestemedalje for å ha fremmet boksesporten på fremragende måte. Han var far til den profesjonelle bokseren Edgar Norman.

Christensen vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det norske laget som kom på tredje og siste plass i lagkonkurransen i mangekamp svensk system bak Sverige og Danmark. Det var kun tre lag fra tre nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i turn, lagkamp svensk system (Norge)

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Alf Chr. Lund, m.fl. (red.) (1946). *Idrettsforeningen Ørnulf gjennom 50 år*. Oslo. s. 43–44.
3. ↑  Terje Riis (16. oktober 1985). «Pugilist, klubben med nevekjempere». Aftenposten Aften.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Conrad Christensen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Conrad Christensen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Conrad Christensen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
* Nekrolog i Aftenposten 2. januar 1951

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
*Palmenhaus auf der Pfaueninsel bei Potsdam*(«Palmehuset på Pfaueninsel ved Potsdam»), Carl Blechen, 1832-34.
**Pfaueninsel** (norsk: «Påfugløya») er en øy i elva Havel nær Wannsee i Berlin i Tyskland, og et populært utfartssted for berlinerne. Det går ferge dit.

Noen kabellengder lenger øst ligger en mindre øy kalt *Schwanenwerder* («Svaneøya»), som opprinnelig het *Sandwerder* («Sandbanken»).

Fram til 1689 sto glassverket til alkymisten Johannes Kunckel (1635-1703) på Pfaueninsel, der han utførte sine eksperimenter. Han falt i unåde da kurfyrsten døde i 1688, verkstedet hans ble brent ned, og han valgte å dra til Sverige, hvor han senere ble adlet for sitt arbeid.

Opprinnelig het Pfaueninsel *Kaninchenwerder* («De små kaniners øy»); en *Werder* er en øy som ligger i en elv. Navnet endret seg da det kom påfugler dit. I 1793 gjorde den prøyssiske kongen Fredrik Vilhelm II krav på øya som en del av Hohenzollern-dynastiet og bygde et menasjeri og en dyrehage her, med blant annet påfugler som fremdeles trives her. I årene 1794-97 fikk han oppført et slott her etter grevinne Wilhemine von Lichtenaus planer. Slottet var deretter kongefamiliens sommerbolig, men er under restaurering frem til 2024 og derfor midlertidig stengt.

Etter hvert som dyrehagen ble en populær attraksjon, følte den sjenerte kongen det så plagsomt at han ga bort dyrene i 1842, noe som førte til stiftelsen av Berlins nåværende zoo. Men påfuglene er her fremdeles.

*Palmenhaus* («Palmehuset») tok fyr av ukjente årsaker i 1880 og brant ned. Man mente at brannårsaken kunne ha vært en gnist fra skorsteinen, ettersom palmehuset var bygd av tre. Det ble ikke gjenoppbygd, og i dag står bare grunnmuren tilbake.

I etterkrigstiden tilhørte Pfaueninsel Vest-Berlin i bydelen *Bezirk* (= område) Zehlendorf, som i dag er erstattet av Steglitz-Zehlendorf. Øya er fremdeles rik på natur og har frittgående påfugler og andre eksotiske fugler i bur.

Hele øya er er et naturreservat, og siden 1990 har den stått på UNESCOs liste over verdens kulturarv som en del av slott og parker i Potsdam og Berlin.

Referanser
----------

1. ↑  Schwanenwerder
2. ↑  Paul Stänner: «Johannes Kunckel», 8. juni 2016
3. ↑  Oversettelse av ordet *Werder*
4. ↑  Slott og park på Pfaueninsel
5. ↑  Slottet, Pfaueninsel
6. ↑  Pfaueninsel og Berlin zoo
7. ↑  Påfugler på Pfaueninsel
8. ↑  På UNESCOs verdensarvliste

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pfaueninsel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Omfattende skildring med mange bilder av *Palmenhaus*
* Bilder av Pfaueninsel Arkivert 15. desember 2011 hos Wayback Machine.

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Kykelikokos*** var et direktesendt fjernsynsprogram for barn, som ble sendt på NRK1 hver lørdagsmorgen fra 1996 til 2003. Programmet var Norges første direktesendte fjernsynsprogram for barn og hadde et stort fokus på miljø og søppelsortering. Programmet hadde et seertall på mellom 250 000 og 300 000.

Kykelikokos ble høsten 2003 avløst av Fabelaktiv-serien Pysj pop baluba.

Innhold
-------

Grunntanken bak programmet var å oppfordre barn til å opptre miljøvennlig og programmet hadde blant annet en konkurranse der innringerne skulle sortere søppel som kom inn i studio via et transportbånd. Idéen er senere brukt opp igjen i fabelaktivs lørdagsprogram Klar Ferdig Gå.

Miljøaspektet i Kykelikokos ble etter hvert utvidet til å handle om blant annet om strømsparing og andre ENØK-tiltak.
Etterhvert ble internett tatt i bruk og programposten RAM-Rommet, som handlet om videospill og nettbruk; ble opprettet.
Kykelikokos hadde mange kjente gjester, blant annet daværende miljøvernminister Thorbjørn Berntsen.

Musikk og humor var viktige ingredienser i Kykelikokos, blant annet kunne seerne ringe inn og være med på musikkonkurranse, lyden-i-dunken-konkurranse, er-det-virkelig-meg-og-ingen-andre-enn-meg-det-er-bilde-av-på-tv-akkurat-nå-konkurranse, hvor-i-huleste-nøtta-konkurranse og Josefine-konkurranse. Ved ett tilfelle ble det målt til sammen 160 000 telefonoppringinger til Kykelikokos i løpet av de to timene programmet var på lufta [].

Bowler
------

Programlederne ble skiftet ut flere ganger, men den bærende faktoren gjennom de fleste årene var Bowler (Jørn Kolsrud), som sammen med Børre og Håkon i Bossbandet også utgjorde husorkesteret i programmet. Bowler hadde visstnok jobbet som Overhoffmester hos kongen av Brahamarakuri, og var kommet til Norge for å være med på Kykelikokos. Han var hovedprogramleder fra 1996 til 2002, og hadde flere medprogramledere. Blant dem var Henriette Steenstrup, Ingeborg Sundrehagen Raustøl, Kristoffer Reinsfelt Arnesen, Christian Strand, Marie Theisen, Marte Lønberg Vollen og Ane Ose. Da Bowler sluttet i 2002, reiste han tilbake til dette mystiske landet Brahamarakuri, men dukket opp igjen til aller siste sending og foretok den offisielle lukkingen av 7 år med direktesendte Kykelikokos-program ved å knyte sammen åpnings-båndet.

Den 20. februar 2011 gjorde Jørn Kolsrud et lite comeback som Bowler i studio på UKA-TV i Lillehammer.

Referanser
----------

1. ↑  «Kykelikokos». *arkiv.nrk.no*. Besøkt 10. august 2016.
2. ↑  «Kykelikokos-bursdag». *www.h-a.no*. Besøkt 10. august 2016.
3. ↑  «Kykelikokos-bursdag». *www.h-a.no*. Besøkt 10. august 2016.
4. ↑  NRK. «Bowler besøkte Uka-TV». Besøkt 10. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kykelikokos* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Kykelikokos* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Kykelikokos* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Terrengdekkende myr på Yell på Shetland med torvtak.
**Teppemyr** eller **terrengdekkende myr** er myrområder som danner et sammenhengende dekke i terrenget over høydedrag, flater og skråninger. De dannes i fuktig klima.

Teppemyr finnes flere steder på den nordlige halvkule, med veldokumenterte eksempler i Irland og Storbritannia. Store deler av tundraen i Russland og Nord-Amerika kvalifiserer også som teppemyr. I Norge er de lokalisert til kyst- og fjordstrøk fra Agder til Troms. Teppemyr regnes som ei sterkt truet landskapsform i Norge.

På den sørlige halvkule er teppemyr mindre utviklet fordi store deler av landmassen ligger på lave breddegrader. Landskapstypen er likevel rapportert fra Patagonia, Falklandsøyene og New Zealand.

På den subantarktiske Macquarieøya finst det teppemyrer som kalles «dundyner» (*featherbeds*) på hevet landområde som kan være opptil 5 m dype. De skjelver når en går på dem, og kan være farlige å krysse.

Teppemyr og mennesker
---------------------

Utbredelse av teppemyr er i noen deler av Europa sett i sammenheng med avskoging utført av mennesker i forhistorisk tid.

Torv fra myr har flere steder vært brukt som brensel og til andre formål. Store uttak av torv kan true de gjennværende teppemyrene, og flere er nå vernet. Sliabh Beagh og Bellacorick på Irland og Airds Moss i Skottland er døme på teppemyr som er vernet.

Referanser
----------

1. ↑  Gorham, E. (1957). The development of peatlands. Quarterly Review of Biology, 32, 145–66.
2. ↑  Keddy, P.A. (2010). Wetland Ecology: Principles and Conservation (2nd edition). Cambridge University Press, Cambridge, UK.
3. ↑  Arroyo, M.T.K. P. Mihoc, P. Pliscoff and M. Arroyo-Kalin. (2005). The Magellanic moorland. P. 424–445 in L.H. Fraser and P.A. Keddy (eds.). The World’s Largest Wetlands: Ecology and Conservation. Cambridge University Press, Cambridge, UK.
4. ↑  Hince, Bernadette (2000). *The Antarctic Dictionary: A Complete Guide to Antarctic English*. Melbourne: CSIRO Publishing. s. 126. ISBN 0643102329.
5. ↑  Moore, P. D. (1973). The influence of prehistoric cultures upon the initiation and spread of blanket bog in upland Wales. Nature, 241, 350–353.

Eksterne lenker
---------------

* Mæhlum, Lars (20. juli 2009), «terrengdekkende myr», *Store norske leksikon*,
***The Battle at Elderbush Gulch*** er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Salley (spilt av Mae Marsh) og lillesøsteren hennes blir sendt for å besøke familie-medlemmer. I bagasjen deres har de to søstrene med seg sine to valper. Melissa (spilt av Lillian Gish) reiser med samme Diligense, sammen med hennes ektemann og nyfødte baby. Familien synes de unge jentene er morsomme, men forteller dem at hundene må holde seg utenfor hjemmet deres. I mellomtiden arrangerer en nærliggende stamme av ondskapsfulle indianere en stamme-dans. Valpene, etterlatt utendørs i en kurv, stikker av kort tid senere.

Sally, bekymret for hundene, går ut og oppdager at valpene har forsvunnet. Hun følger sporene deres, men møter to sultne indianere som har tatt hundene til fange for å skaffe mat. Det oppstår slagsmål, men familien hennes dukker opp og griper inn. Etter denne konfrontasjonen går indianerne til angrep på landsbyen, og flere redde nybyggerne forsøker å stikke av. resten av nybyggerne går snart tom for ammunisjon. Men kort tid senere dukker kavaleriet opp, og indianerne blir raskt jagd vekk. Men Sally har klart å redde valpene. Onkelen hennes går deretter med på å la Sally holde valpene inne.

Skuespillere
------------

* Mae Marsh som Sally Cameron. En foreldreløs jente
* Leslie Loveridge som en annen foreldreløs jente
* Alfred Paget som den foreldreløses onkel
* Robert Harron som en ung far
* Lillian Gish som Melissa Harlow
* Charles Hill Mailes som en ranch-eier
* William A. Carroll som en mexikaner
* Frank Opperman som en indianer-høvding

Referanser
----------

1. ↑  The Battle at Elderbush Gulch
2. ↑  THE BATTLE AT ELDERBUSH GULCH

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Battle at Elderbush Gulch* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) *The Battle at Elderbush Gulch* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *The Battle at Elderbush Gulch* på Silent Era Rediger på Wikidata
**WorldSkills Competition**er en verdensomfattende konkurranse i yrkesdyktighet for ungdommer til og med 22 års alder.

WorldSkills Competition gjør det mulig å sammenligne yrkesutdannede ungdommers yrkesdyktighet land imellom. Konkurransene fremmer på den måten internasjonale kontakter og utveksling av kunnskaper og erfaringer mellom landene. WorldSkills Competition har en over 50 år lang historie. Konkurransene organiseres av WorldSkills International. 

Annethvert år samles yrkeskyndige ungdommer fra hele verden for å konkurrere i yrkesdyktighet foran publikum. De konkurrerende er blitt pekt ut som representanter gjennom nasjonale og regionale konkurranser. Det konkurreres i et fyrtitalls forskjellige yrkesgrener og deltakerne kommer fra over 40 forskjellige land eller regioner verden over. Utover de offisielle yrkesgrenene konkurreres det også i en håndfull oppvisningsgrener. Samtlige konkurransegrener representerer yrker innenfor teknologi, industri og servicebransjer.

Eksterne lenker
---------------

* WorldSkills International – Offisielt nettsted
* WorldSkills International – Portal med fokuset på konkurransene
* WorldSkills Foundation Arkivert 15. november 2019 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
For andre personer som heter Didrik Cappelen, se Didrik Cappelen.

**Diderik Cappelen** (født 14. mars 1923 i Kristiania, død 23. november 2017 i Ulefoss) var en norsk sivilingeniør og lokalpolitiker for Høyre. Han fikk sin BS (bachelor science) fra MIT (Massachusetts Institute of Technology) i Boston i 1949.

Virksomhet
----------

I 1952 trådte Diderik Cappelen inn i familiefirmaet, S.D. Cappelen Ulefos Jernværk, som blant annet består av jernstøperi, betydelige skogeiendommer og kraftverk. Han ble daglig leder for firmaet i 1965. Sammen med sin far, godseier *H. S. Diderik Cappelen*, gjennomførte han byggingen av to vannkraftverk i 1962 – 63.

I 1988 begynte hans eldste sønn, siviløkonom *Carl Diderik Cappelen*, i virksomheten og han er nå styreleder. Sammen bygde de et helt nytt støperi i 1996. Produksjonen er femdoblet i løpet av de siste seksti årene. Produksjonen av gategods er en sentral del av støperivirksomheten med eksport til de øvrige nordiske land.

Verv
----

Diderik Cappelen var 1968 – 76 medlem (H) av Nome kommunestyre. Han har vært medlem av flere styrer og representantskap i bank, industri og næringsorganisasjoner.

Diderik Cappelen innehar Deltakermedaljen og er æresmedlem av Støperienes Landsforening.

Familie
-------

Diderik Cappelen tilhører «Holden Ulefoss grenen» av den norske slekten Cappelen. Hans farfars farfar, Diderik von Cappelen (1795–1866) fra Skien, kjøpte Ulefos Jernværk i 1835 og var sønn av eidsvollsmannen Didrich von Cappelen (død 1828), Skien.

Diderik Cappelen ble i 1954 gift med *Juliana Louise von Platen* (1930-) fra Stockholm og de har tre sønner som alle har barn.

Litteratur
----------

* Yngvar Hauge: *Ulefos Jernværk 1657-1957*, Oslo 1957
* Dag Ove Skjold: *Ulefos Jernværk 1657-2007*, Ulefoss 2007
* Lambrecht Haugen: *Cappelen-slekten 1627-2008*, Rosendal 2008.

Referanser
----------

1. ↑   type referanse dødsannonse[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Anne-Lise Surtevju (24. november 2017). «Diderik Cappelen er død». Telemarksavisa. Besøkt 2. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Intervju og foto i *Teknisk Ukeblad*, juni 2011
* *Cappelen Gruppen*s nettside med virksomhetsområder, eiere og historikk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**«Ta mig till havet»** er en svensk kjærlighetsballade med sommertema. Melodi og tekst var skrevet av Peter Lundblad. Han spilte den inn på plate og fikk en hit med den i 1986.

En innspilling med dansebandet Curt Haagers lå på Svensktoppen i fire uker i perioden 16. november-7. desember 1986, med en sjetteplass som beste resultat.

I dag synges den ofte i TV-programmet *Allsång på Skansen* og regnes som en klassiker blant de låtene som i Sverige har vært en såkalt «sommerhit».

Den ble også anvendt i introen til sommerferiemorgenprogrammet *Sommarlov* på SVT i 1988.

Norske versjoner
----------------

Hanne Krogh har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Ta meg til havet». Krogh har spilt inn sangen. Den ble utgitt på CD-platen *Ta meg til havet* (CNR 109-2) i 1992.

Jørn Hoel har spilt inn «Lær oss å leve». Den ble utgitt på albumet *Kjærlighetens teater* (Polydor 847 501-2 (LP), Polydor 847 501-4 (CD)) i 1991. Denne var skrevet på melodien til Lundblads sang, men Oddvar Nygårds tekst var helt uavhengig av originalteksten.

Referanser
----------

1. ↑  Peter Lundblad Arkivert 23. juli 2009 hos Wayback Machine.
2. ↑  Svensktoppen – *1986*
3. ↑  hannekrogh.com Arkivert 21. november 2008 hos Wayback Machine.
**Zillertal-Alpene** er en fjellkjede i Tirol som er en del av Alpenes hovedkam. En rekke topper når over 3000 moh. og flere bærer isbreer. Kjeden er oppkalt etter Zillertal, som strekker seg inn i massivet nordfra.

Avgrensning
-----------

Zillertal-Alpene begrenses

* i øst av *Krimmler Ache* (en bielv til Salzach), Krimmlerpasset og Tauferer Ahrntal (mot Hohe Tauern),
* i syd av Pustertal (mot Dolomittene),
* i vest av Wipptal på begge sider av Brennerpasset (mot Sarntal- og Stubai-Alpene).

Nordgrensen mot Tux-Alpene (i nordvest) og Kitzbühel-Alpene (i nordøst) er definert til å krysse Zillertal mellom Mayrhofen og Zell am Ziller. De respektive skillene følger fra Mayrhofen langs Tuxertal, Tuxerpasset og Schmirnbach til Wipptal; fra Zell går det via Gerlospasset til Salzachdalen.

Topper
------

De viktigste fjellene i Zillertal-Alpene er:

* Hochfeiler (3510 moh.)
* Großer Möseler (3478 moh.)
* Olperer (3476 moh.)
* Hochfernerspitze (3463 moh.)
* Turnerkamp (3418 moh.)
* Großer Löffler (3376 moh.)
* Hoher Riffler (3231 moh.)

Daler
-----

Hoveddalene i Zillertal-Alpene er Zillertal med dens sidedaler. Zillertal deler seg opp i flere mindre daler (*Gründe*) syd for Mayrhofen, disse er Tuxertal, Zamser Grund, Stillupgrund (ubebodd) og Zillergrund. Fra øst strekker Mühlwalder Tal, en sidedal av Tauferer Ahrntal, seg inn i Zillertal-Alpene. Blant Pustertals sidedaler ligger Pfunderer Tal og Jochtal i Zillertal-Alpene. Pfitscher Tal, Valsertal og Schmirntal er sidedaler av Wipptal

Geologi
-------

Zillertal-Alpene er en del av det såkalte Tauernvinduet, der erosjonen har blottlagt dypere lag enn som er vanlig for Øst-Alpene ellers. Bergartene i Zillertal-Alpene er derfor overveiende granittgneis og skifer.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zillertaler Alpen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Maria Philomena Liberia-Peters** (født 20. mai 1940 i Willemstad) var statsminister i De nederlandske Antiller i to perioder, først fra 1984 til 1986 og igjen fra 1988 til 1993. Hun representerte Nasjonalt folkeparti.

Liberia-Peters ble valgt til Curaçaos øyråd i 1975 og i 1982 ble hun valgt til De nederlandske Antillers parlament. Fra 1982 til 1983 var hun økonomiminister.

I september 1984 fikk hun regjeringsoppdrag og dannet en koalisjonsregjering bestående av fem partier. Hun etterfulgte Don Martina i statsministerposten. Nasjonalt folkeparti vant flest mandater i valget i 1985, men klarte likevel ikke å samle støtte for en ny koalisjonsregjering. Hennes regjeringsperiode endte dermed 1. januar 1986.

Liberia-Peters ble statsminister på nytt i 1988. Etter valget i 1990 dannet hun en ny koalisjonsregjering. Liberia-Peters var tilhenger av at Curaçao skulle bli et eget land innenfor det nederlandske riksfellesskapet. I november 1993 ble det holdt folkeavstemning om dette. Den endte med stort flertall for å omorganisere De nederlandske Antiller. Etter dette nederlaget gikk Liberia-Peters av som statsminister. Hun fremmet sin justisminister Suzanne Camelia-Römer som etterfølger.

Liberia-Peters var parlamentsmedlem og partileder til 1994.

Referanser
----------

1. 1 2  «Index Li-Ll», *rulers.org*. Lest 19. september 2017.
2. 1 2 3 4  Jensen, Jane S.: *Women Political Leaders: Women Prime Ministers and Presidents*, New York: Palgrave Macmillan, 2008, s. 57.
**Maria Lindberg** (født 30. mars 1977 i Malmö) er en svensk kvinnelig profesjonell bokser, som trener med klubben Winning Boxing Club.

Lindberg har bokseforbud i Sverige grunnet en tidligere hjerneblødning som hun pådro seg i sammenheng med en amatørkamp i Finland i 1999. Siden 2008 har Lindberg hatt tysk profflisens.

Karriere
--------

1. juli 2003 fikk Lindberg sin proffdebut mot amerikanske Katherin Pugh i Memphis, Tennessee.

Lindberg ble 19. september 2009 verdensmester i lett mellomvekt etter å ha vunnet på poeng over britiske Sara Davis i Rülzheim.

Lindberg utfordret 27. mai 2011 den regjerende WBO- og WBF-verdensmesteren i mellomvekt, tyske Christina Hammer, men måtte gi tapt etter 10 runder.

Referanser
----------

1. 1 2  «Boxaren Maria Lindberg stängdes av 1999». GP.se. 15. juni 2013. Arkivert fra originalen 19. juni 2013. Besøkt 22. juli 2013.
2. ↑  Weltmeisterin Christina Hammer besiegt Weltmeisterin Maria Lindberg Arkivert 8. juli 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maria Lindberg – BoxRec Rediger på Wikidata
En ZIL-4104.
ZIS-101
ZIS-110
ZiL-157 lastebil
**Zavod imeni Likhachova** (**ZIL**) (russisk: ЗиЛ) var et russisk bilmerke og fabrikk, stiftet i 1924 under navnet **AMO**. Navnet betyr Zavod imeni Likhakov (fabrikk oppkalt etter Likhakov) og kommer fra Ivan A. Likhakov, en tidligere direktør og betydelig skikkelse innenfor sovjetisk bilproduksjon. Fra 1933 til 1956 het fabrikken ZIS, hvor den siste bokstaven sto for Stalin. Selskapet var da en vesentlig produsent av militære kjøretøy og av kanoner og kanonlavetter og annet militært utstyr.

Selskapet produserer både lastebiler og personbiler. Personbilene var store limousiner, og ble benyttet bare av den øverste eliten i Sovjetunionen. Lastebilene lisensproduseres for eksempel i Bulgaria og Kina.

Paccar har samarbeidet med ZIL om montering av Kenworth lastebiler, og Volvo har forhandlet om sammensetting av FH12 lastebiler. Lastebil-avdelingen til ZIL har i dag et samarbeide med Caterpillar, og benytter en del motorer derifra. Ungarske Ikarus bygger busser på chassis fra ZIL.

Modeller
--------

### Limousiner

* ZIS-101
* ZIS-110
* ZIS-115
* ZIL-111
* ZIL-114
* ZIL-117
* ZIL-4104
* ZIL-41047

### Lastebiler

* ZIS-128
* ZIS-150
* ZIS-151
* ZIL-130
* ZIL-131
* ZIL-157
* ZIL-4334
* ZIL-4327 Bychok («Bølla»)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) ZIL – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
 (russisk)
* ZILs historie (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** NKC
 |
**Regia Estelatus Mtema** (født 21. april 1980, død 14. januar 2012) var et tanzaniansk politiker i partiet Chadema. Hun kom fra byen Ifakara i regionen Morogoro, og stilte for første gang til valg i Ifakara i 2010. Hun fikk 45 % av stemmene, men tapte valget til sittende CCM-representant Abdul Mteketa. Hun ble likevel parlamentsmedlem, da hun fikk tildelt et av de rundt hundre spesialsetene for kvinner. Mtema hadde en Bachelor of Science i privatøkonomi og ernæring fra Landbruksuniversitetet i Sokoine.

Hun døde i en bilulykke ved Ruvu i Morogoro tidlig lørdag 14. januar 2012. Flere hundre deltok i begravelsen hennes i Ifakara, deriblant president Jakaya Kikwete.

Referanser
----------

1. ↑  Mboneko Munyaga, «Tragedies rally nation together» Arkivert 26. januar 2012 hos Wayback Machine. *Daily News*. 23. januar 2012.
2. ↑  Parliament of Tanzania: Regia Estelatus Mtema[*død lenke*]
3. ↑  «R.I.P»[*død lenke*], *Daily News*. 14. januar 2012.
4. ↑  John Nditi, «Kikwete leads hundreds at Regie Mtema's burial in Ifakara»[*død lenke*], *Daily News*. 19. januar 2012.
Skål med tørket sukat
**Sukat** (av latin *sucus*, saft) er skallet av en sitrusfrukt (oftest cedrat: *Citrus Medica*) som er utlutet og kandisert. Skallet av cedrat er særlig godt egnet både fordi det er spesielt tykt, og den indre delen av skallet er ikke like bitter som på andre sitrusfrukter. Etter kandisering blir sukaten enten tørket eller konservert i lake på glass.

Navnet sukat brukes også unntaksvis om andre former for frukt eller røtter som er kandisert.

Navnet «sukat» kan komme av enten latin *sucus*, «saft», eller det hebraiske סֻכּוֹת, *sukkōt*  siden frukten tradisjonelt inngår i feiringen av denne jødiske høytiden.

Sukat er mye benyttet av krigsgenerasjonen som tilsetning i blant annet den tradisjonelle julekaken. Sukat blir i Norge produsert av Freia, som eies av Mondelēz International.

Sukaten var et kjærkomment og populært innslag i et ellers sparsommelig kosthold i krigsårene, da Hans Claussens fabrikker på Olderneset på Laksevåg var Skandinavias største produsent av sukat med egne pumpeverk og kabler for sjøvann fra stor dybde. Produksjonen var svært plasskrevende. Fruktene til sukat ble kalt «cedrat» på norsk, italiensk *cedri*. De friske fruktene ble levert bare én gang om året og gjennomgikk deretter 7-8 måneders nøye kontrollert behandling. Etter de første 7-8 månedene var sukaten halvfabrikata som fremdeles krevde daglig pass.

Referanser
----------

1. ↑  Hans Claussens sukatfabrikker, Olderneset, Laksevåg, mappe 4212c/1941, A-0155 arkivet etter finansrådmannen, Bergen byarkiv

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Et kart over Alaska med Upper Yukon Census Division avmerket.   

Det røde området er nå en del av Yukon-Koyukuk Census Area, det grønne en del av North Slope Borough og det blå en del av Southeast Fairbanks Census Area.
Arctic Village var en av bosetningene i Upper Yukon Census Division.
**Upper Yukon Census Division** er en tidligere folketellingsdivisjon i den amerikanske delstaten Alaska. I 1960 hadde området et areal på 222 856 kvadratkilometer, og omfattet landområder i den nordøstlige delen av delstaten, mellom Prudhoe Bay i nordvest til Yukon Territory i øst, med det øvre dreneringsområdet til elva Yukon.

Området ble etablert som et valgdistrikt i 1958. I 1972 ble den nordlige delen av folketellingsområdet organisert i North Slope Borough, mens de sentrale og sørlige delene forble uorganisert som deler av henholdsvis Yukon-Koyukuk Census Area og Southeast Fairbanks Census Area.

Befolkningsutvikling
--------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Folketellingsår** | 1960 | 1970 |
| **Innbyggertall** | 1 619 | 1 684 |

Referanser
----------

1. ↑  Bureau of the Census, *Census of Population, 1960: Total Population Counts for the U.S. States...*. Washington D.C. 1961. Alaska, Table 6.-«Area and population of election districts, urban and rural: 1960».
2. ↑  The Newberry Library: *Alaska Atlas of Historical County Boundaries Arkivert 11. oktober 2014 hos Wayback Machine.*. Individual County Chronologies. Besøkt 1. oktober 2014. (en)

Kilder
------

* U.S. Bureau of the Census, *Population of States and Counties of the United States: 1790 to 1990. From the Twenty-one Decennial Censuses*. Mars 1996. (Del III side 11-12) (en)
* Kartdata fra State of Alaska, Department of Labor and Workforce Development: *Alaska Census Data*. Boundary Maps. (en)
**Regien Catharina J. M. Cox** (født 17. august 1977 i Nederland) er en nederlandsk/norsk tekstil-, objekt- og installasjonskunstner, bosatt på Saltrød i Arendal kommune. Hun arbeider med objekter i ulike materialer og uttrykk.

Cox har utdannelse fra Kunsthøgskolen i Bergen, med hovedfag i tekstil (1996-2001). Etter endt utdanning, bosatte hun seg i Arendal hvor hun har eget atelier. Av separatutstillinger kan nevnes Hordaland kunstnersenter i Bergen (2004), Bomuldsfabriken Kunsthall, Arendal (2010), Soft galleri, Oslo (2012), Galleri Parken, Risør (2013), Kristiansand Kunsthall (2014) og KRAFT Bergen (2014). Hun har også en rekke gruppe/kollektivutstillinger i inn- og utland bak seg, og har blant annet deltatt på Sørlandsutstillingen (2010), Kunstindustrimuseet i Oslo (1999), Carte Blanch, Galerie Triangle Bleu, Belgia (2007), Gustavsberg Konsthall (2013) og KODE og Kunstmuseene i Bergen (2014-2015).

I november 2014 var Regien Cox kunstkurator ved Adventsutstillingen på Sørlandets kunstmuseum i Kristiansand. Oppgaven bestod i iscenesettelse av en stor og stemningsfull installasjon sammen med barnhagebarn og skoleelever. Tema for utstillingen var fossiler, som et stille rom der tiden stopper opp og ting er pakket inn i hvite klumper. Over 500 lekebiler ble pakket inn i leirer av barn til kunstprosjektet.

Cox er innkjøpt av KODE, Kunstmuseene i Bergen (2013) og Nordenfjeldske kunstindustrimuseum (2014). I 2010 mottok hun Aust-Agder fylkeskommunes kunstnerstipend. I 2013 vant hun en utsmykningskonkurranse i Rommensletta skulpturpark med installasjonen «Portalen, piren og Skyggen av en gravemaskin»..

Regien Cox er medlem i Norske billedkunstnere (NBK) og Norske Tekstilkunstnere (NTK). I 2015 var hun jurymedlem i Sørlandsutstillingen..

Referanser
----------

1. ↑  Jon Andreassen: «Regien Cox fikk kunstnerstipend» i *Agderposten,* 11. februar 2011.
2. ↑  Regien Cox' hjemmesider: «Biography» Arkivert 13. februar 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 23. januar 2015).
3. ↑  Mai Linn Opseth Tronstad: «Stiller ut lekebiler som fossiler» i *Kristiansand avis,* 27. november 2011.
4. ↑  Jon Andreassen: «Regien Cox fikk kunstnerstipend» i *Agderposten,* 11. februar 2011
5. ↑  Regien Cox' hjemmesider: «Skulptur Rommensletta Skulpturpark» Arkivert 23. januar 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 23. januar 2015).
6. ↑  Sørlandsutstillingen: Jury og søknadsskjema Arkivert 23. januar 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 23. januar 2015).

Eksterne lenker
---------------

* Regien Cox' hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** KulturNav
 |
**Maria Amor Kvalheim** (født 6. juni 1977 i Oslo) er en norsk journalist, moteekspert og tidligere barneskuespiller. Hun ble landskjent etter å ha spilt rollen som 11 år gamle Frida i TV-serien *Frida* i 1989 - og senere spillefilmen *Frida - med hjertet i hånden* (1991). 

Kvalheim tok fri fra skolegang ved St. Sunniva skole i Oslo for å spille hovedrollen som Frida i filmen *Frida - med hjertet i hånden* i 1991. Hun hadde også en rolle i barneserien *Øyenvitne*, som gikk som føljetong i *Blikkbåx* i 1988.

Hun avsluttet skuespillerkarrieren på et tidlig tidspunkt og studerte siden internasjonal markedsføring og tok journalistutdanning. Hun har etter endt utdanning arbeidet som moteekspert og stylist i bladet Tique og Cosmopolitan. Hun har spanske aner.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maria Kvalheim på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Maria Kvalheim hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Artikkel om Maria Amor Kvalheim i dagsavisen.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Sukhodolskoje** (russisk: Суходольское озеро; finsk: Suvanto-järvi ) er en smal, 32 kilometer lang innsjø på det karelske neset, i Leningrad oblast i Russland. Den er en del av elva Vuoksas nåværende hovedløp, og har utløp mot øst til elva Burnaja som renner til Ladoga.

Historie
--------

Vannet fra innsjøen rant opprinnelig inn i Vuoksa (finsk *Vuoksi*) ved Kiviniemi (nå Losevo). I 1818 ble det gravd en kanal for å lede flomvann fra innsjøen til Ladoga. Men strømmen var uventet sterk, slik at breddene ble vasket ut og kanalen ble forvandlet til ei elv, kalt Taipaleenjoki (nå Burnaja). Erosjonen fra elva medførte at innsjøen ble drenert, slik at vannstanden sank med 7 meter. Vannveien ved Kiviniemi, og dermed også båtforbindelsen mellom Suvanto og Vuoksi, ble tørrlagt. For å gjenopprette forbindelsen ble det i 1857 gravd en kanal der. Planen var at vannet fra Vuoksi skulle bryte gjennom og utvide kanalen slik at Suvanto og Vuoksi ble liggende på samme nivå. Men fjellet viste seg å være for hardt, og vannet fra Vuoksi strømmet inn i innsjøen via nydannede stryk, 880 meter lange og med en høydeforskjell på 3 meter, noe som gjorde båttrafikk ved Kiviniemi umulig. Siden 1857 har Sukhodolskoje og Burnaja utgjort den sørlige og viktigste utløpsarmen til Vuoksa.

Referanser
----------

1. ↑  «ИКО "Карелия" - Поселки Приозерского района, ч.1». *web.archive.org*. 5. august 2010. Arkivert fra originalen 5. august 2010. Besøkt 16. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sukhodol'skoye Lake – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Jathedar Sukhdev Singh Babbar** (født 9. august 1955 i landsbyen Dassuwal, Patti, Amritsar, Punjab, India, død 9. august 1992) var lederen for Babbar Khalsa, også kjent som BKI. Han grunnla BKI sammen med Talwinder Singh Babbar og Amarjit Kaur.

Tidlig liv
----------

Sukhdev Singh Babbar hadde 3 brødre, hans eldre bror Mehal Singh 'Babbar' var en aktiv leder av Babbar Khalsa. Hans yngre bror Angrej Singh var blind. Deres familie eide 18 hektar med jord i landsbyen Dassuwal.

Khalistan bevegelsen
--------------------

Hovedgrunnen til stiftelsen av Babbar Khalsa International, var først og fremst å løsrive seg fra India og danne en egen stat for sikher, kjent som Khalistan. BKI har tilstedeværelse i dag i: Canada, Pakistan, Malaysia, Italia,Frankrike, Spania, Storbritannia, Skottland, USA, Tyskland, Belgia, Singapore og Sveits. Babbar Khalsa har utført mange sabotasjeaksjoner og attentater mot indiske sikkerhetsstyrker og andre hindringer i veien for opprettelsen av Khalistan.

The New York Times beskrev Sukhdev Singh Babbar som president i Babbar Khalsa International, den mest væpnede, mest fryktede og mest kraftfulle av dusinvis av militante grupper i Punjab.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde[*død lenke*]
**Hafling** (italiensk *Avelengo*) er en kommune i den norditalienske provinsen Syd-Tirol. Den ligger på Sarntal-Alpenes vestlige skråning (Tschögglberg), vendt mot Etschdalen og byen Meran. Kommunen har ikke noe egentlig sentrum, men består av mer eller mindre enkeltstående gårder, som grupperer seg løst i flere «fraksjoner» (*Falzleben*, *Hafling Dorf*, *Hafling Oberdorf*, *St. Kathrein*). Kommunens innbyggere er nesten utelukkende tysktalende (98 %).

Hafling er mest kjent på grunn av hesterasen haflinger, som er oppkalt etter stedet. Kommunevåpenet viser også haflingeren (eller, i heraldisk språkbruk, en brun hest med gyllen man og hale).

Historie
--------

Kommunen nevnes for første gang i 1170 som *Haeveningen*. I lang tid var en bratt og smal sti den eneste forbindelsen til omverdenen, som bare var tilgjengelig til fots eller med pakkhester (nettopp haflinger-hestene). Først i 1923 endret situasjonen seg, da det ble bygget en materialtaubane fra Meran til Hafling. Bilveien ble ikke bygget før i 1978.

I løpet av Syd-Tirols italienisering på 1920-tallet ble det italienske navnet *Avelengo* innført som en forvansking av det opprinnelige navnet.

Referanser
----------

1. ↑  «Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.
2. ↑  «Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hafling – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Hafling – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Wordpad** er et enkelt tekstverktøy som er inkludert i nesten alle versjoner av Microsoft Windows fra Windows 95 og frem til i dag. Det er mer avansert enn Notisblokk, som er et heller grunnleggende tekstverktøy, men langt ifra så avansert som Microsoft Word. Wordpad stammer fra Windows 1.0x og het da *Write*.

Den har muligheter til å formatere og printe tekst, men mangler funksjoner som stavekontroll, synonymordbok, støtte for tabeller etc.. Den passer til å skrive brev eller korte skriveoppgaver, men er ikke bra nok for lengre oppgaver slik som lange rapporter (som ofte trenger tung grafikk) eller lange skriveoppgaver, slik som bøker og manuskripter

Wordpad støtter originalt rikt tekstformat og benytter Microsofts RichEdit-kontroll versjon 4.1 som går med Windows XP SP1 og nyere operatørsystemer, inkludert Windows Vista. Tidligere versjoner støttet også «Word for Windows 6.0»-format, som er kompatibelt med Microsoft Word-formatet.

Wordpad ble introdusert for første gang i Windows 95 og erstattet dermed Windows Write-applikasjonen som kom med alle tidligere versjoner av Windows (versjon 3.1 og eldre). Kildekoden til Wordpad ble også distribuert av Microsoft som en *Microsoft Foundation Classes*-eksempelapplikasjon med MFC 3.2 og eldre, rett etter utgivelsen av Windows 95. Den kan fortsatt lastes ned fra MSDNs Internettside.

Pr. dags dato så er Wordpad og Microsoft Word de eneste offisielt støttede Microsoft-applikasjonene som kan lese eller importere WRI-filer produsert av Windows Write.

Wordpad for Windows XP hadde også flerspråklig verktøy. Den kan åpne Microsoft Word-filer (versjon 6.0-2003), selv om det noen ganger blir med feilaktig formatering. Uansett kan den ikke lagre filer i .doc-format, (kun .txt eller .rtf), noe som er ulikt tidligere Wordpad-versjoner. Windows XP Service Pack 2 skrudde av støtte for å se .wri-filer (produsert av den tidligere versjonen av Wordpad, kalt Windows Write) av sikkerhetsgrunner. I Windows Vista ble støtte for å lese Word-filer tatt bort pga. de feilaktige formateringsproblemene. Likevel støtter den talegjenkjennelse og *Text Services Framework (TSF). For å kunne se gamle (97-2003) så vel som nye (åpen XML) Microsoft Word-dokumenter har Microsoft gitt ut gratisprogrammet* Windows Viewer*.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
et skrått tverrsnittet av en sylinder, vanligvis er det vinkelrett på sylinderveggen 
Et **tverrsnitt** er i matematikken et snitt gjennom et legeme, vinkelrett på lengderetningen til legemet, samt den plane flaten som blir dannet på denne måten. Denne flaten blir kalt tverrsnittsflaten eller tverrsnittsarealet.

Tverrsnittsarealet ({\displaystyle A'}) til et legeme sett fra en gitt vinkel er det totale arealet til den ortografiske projeksjonen av et legeme fra den vinkelen. For eksemel en sylinder med høyden *h* og radiusen *r* har {\displaystyle A'=\pi r^{2}} når man ser på sylinderen langs sentralaksen, og {\displaystyle A'=2\pi rh} når man ser på sylinderen fra en ortogonal retning. En kule med radius *r* har {\displaystyle A'=\pi r^{2}} når man ser på den fra alle vinkler. Mer generelt kan man regne ut {\displaystyle A'} med følgende overflateintegral: 

{\displaystyle A'=\iint \limits \_{\mathrm {top} }d\mathbf {A} \cdot \mathbf {\hat {r}} ,}
der {\displaystyle \mathbf {\hat {r}} } er en enhetsvektor som peker langs synsretningen mot observatøren, {\displaystyle d\mathbf {A} } er et overflateelement med en utoverrettet normal, og integralet er bare teken over den øverste flaten, den delen av flaten som er «synlig» fra perspektivet til observatøren.

Se også
-------

* Snittmodell
* Sprengskisse

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cross sections – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Viking Håndball** **Klubb** (stiftet i 1986) er et norsk håndballag fra Stavanger med 1 seriegull og 4 NM-gull.
Laget har blå trøyer og blå shortser, og trenes av Christian Magnus Mikalsen Johannesen. Laget spiller sine hjemmekamper i Hetlandshallen.

Historie
--------

Samme år klubben ble stiftet, ble det satt opp en konkret sportslig plan om å rykke opp fra 3. divisjon til 1. divisjon (Datidens øverste divisjon) innen 5 år. Laget rykket opp til 2. divisjon 1986/1987 sesongen, og holdt på å rykke opp året etter, men det glapp da de tapte kvalifiseringen mot Kristiansand med 1 mål.

Etter å ha vunnet 2. divisjon sesongen 1988/1989, var det klart for toppserien. Samme sesong spilte laget seg også til NM-finale hvor motstanderen ble erkerivalen Stavanger Idrettsforening. Viking Håndball vant kampen med 21-17 foran 5 000 tilskuere.

Serie- og sluttspill i Norge
----------------------------

Viking Håndball har vunnet serien en gang (sesongen 1997/1998), de har 2 sølv, og vunnet NM 4 ganger (sesongene 1987/1988, 1993/1994, 1996/1997 og 2000/2001).

Deltagelse internasjonalt
-------------------------

Beste plassering internasjonalt kom da laget tok seg til semifinalen i Cupvinnercupen i 1997/1998-sesongen. Anført av Christian Berge og Jan Thomas Lauritzen ble det tap 46-51 sammenlagt mot Caja Cantabria Santander Spania som vant Cupvinnercupen dette året (Sammenlagt 51-39 over HSG Dutenhofen/Münchholzhausen Tyskland). Ellers har Viking kommet til kvartfinale i EHF-cupen, og deltatt i Champions League.

Sammenslåing
------------

Klubben har alltid vært selvstendig, men den 17. februar 2000 gikk klubben inn i et samarbeid med Stavanger Idrettsforening om elitesatsing. Lagene dannet Stavanger Håndball og tok logoen til Viking Håndball

Dette samarbeidet ble til i et forsøk på å nå toppen av norsk håndball, og bli værende der. Samarbeidet begynte i ungdomsavdelingen, via juniorlag, og opp til senioravdelingene. Klubbene var fremdeles selvstendige, men etter sesongen 2008/2009 (som endte med nedrykk), ble det kalt inn til et ekstraordinært årsmøte 14. februar 2009, hvor det ble bestemt at samarbeidet skulle avsluttes da Stavanger Idrettsforening ønsket å trekke seg ut.

Året etter vant "nye" Viking Håndball 1. divisjon, og rykket rett opp til eliteserien igjen. Her ble det 6.-plass 2010/2011, 9.-plass 2011/2012 og sisteplass i 2012/2013, og laget rykket dermed ned igjen til 1. divisjon håndball for menn. Her ble det 3.-plass 2013/2014 og opprykk i 2015. Sesongen 2015/16 ble Viking sist i eliteserien og rykket ned igjen.

Kjente spillere
---------------

* Steinar Ege
* Thomas Drange
* Christian Berge (landslagstrener februar 2014- )
* Jan Thomas Lauritzen
* Rune Erland

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata