recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tonjukuk** (gammeltyrkisk: *Bilge Tuňuquq*, født ca 646, død ca 726) var en göktürkisk visekhan (yabgu) og øverstkommanderende for de militære styrker under fire göktürkiske khaganer, hvorav den best kjente er Bilge Khan. I gammeltyrkisk skrift er navnet stavet *t-o-ň-uq-uq* (?�ﾐﾰﾆ?�ﾐﾰﾸ?), fortolket litt forskjellig som *Tunuquq*, *Tonuquq*, *Tuj-uquq*, *Tony Yuguq*, *Tujun-oq*, *Tojuquq*, og med mange ulike forslag til dets etymologi..

Tonjujuk spilte en stor rolle i politikken til de tyrkiske stammene og i etableringen av den første göktürkiske staten under Tangdynastiet. Tonjujuk var en «vokter av tyrkiske verdier». Han forkastet taoismen og buddhismen som uegnet for et folk bestående av krigere. Han anbefalte tyrkerne «å følge vannet og gresset» (deres nomadiske livsstil) for å unngå å bli annektert av det kinesiske imperium, ettersom tyrkerne talte «mindre enn en hundredel av kineserne».

Han var en av de tyrkiske kommandørene under slaget om Tola-elven mot uighurene, lederen for de göktürkiske styrkene under kampene mot kirgiz khantet i 708-709, og mot Turgesh khanate og det arabiske halifatet i 711-712. Han støttet ikke Kul Tegin og Bilg under detes maktkamp mot Kapagan's sønner; og han ble derfor hindret fra å regjere khanatet, men Bilge sørget for å rehabiliere ham. Han ble drept under en av kampene mot Turgeshne.

Hans biografi, bragder og råd for statsforvaltningen ble inngraverte i såkalt orkhontyrkisk skrft på to steler som ble reist i året 716, like før hans død, på stedet Bayn Tsokto, i Ulan Bators distrikt Nalajkh.

Referanser
----------

1. ↑  Nadelyaev V.M. "Orhon–Eniseisk mark’s reading" and "Etimology of the name of Tonuquq". // Turkology researches M.L. 1963 p.p. 197-213; Klyashtorny S.G. "Tonuquq Ashide Yuanchzhan (Turkology collection) M. 1966 p.p. 202-205; Amanzholov A.C. "Talas, Enisey and Orhon inscriptions’ graphics" /Kazakh language and literature, KAz SU, Almaty, 1973. Amanzholov A.C. "Old Turkic inscriptions History and Theory", Almaty, 2003; p.p. 56-57.
2. ↑  Denis Sinor (ed.), *The Cambridge History of Early Inner Asia*, vol.1, Cambridge University Press, 1990, ISBN 978-0-521-24304-9, 312-313.
3. ↑  Sören Stark *Die Alttürkenzeit in Mittel- und Zentralasien. Archäologische und historische Studien* (Nomaden und Sesshafte, Band 6), Reichert: Wiesbaden 2008, pp. 75-76.
**Triple Nine Society** er en internasjonal organisasjon for personer som skårer høyere enn 99,9 prosent av verdens befolkning på standariserte tester. Triple Nine Society aksepterer resultater fra minst 26 forskjellige intelligenstester.

Triple Nine Society er en ideell 501(c)(7) organisasjon innlemmet i USA. Organisasjonen ble grunnlagt i 1978. TNS har mer enn 1 600 medlemmer fordelt på 40 land. Deres konstitusjon oppfordrer vennskap, kommunikasjon og intellektuell utforskning. Medlemmene kommuniserer online, på samlinger, og gjennom *Vidya*, deres tidsskrift, som utgis annenhver måned.

Historie
--------

Triple Nine Society ble started med demokratiske prinsipper som grunnlag. Konsernsjefer styrer i en to-års-periode. Seks av dem blir bestemt gjennom et valg og tre gjennom årlige resultatvurderinger. Avstemningen foregår fra 1. februar til og med 1. mars. Alle valgene foregår i partallsår.

I 2015 started TNS Triple Nine Society Foundation, for å gi stipend til spesielt begavede studenter som sikter mot en høy utdanning, for å opplyse offentligheten om intellektuelt begavede personers behov, og for annen veldedighet.

Referanser
----------

1. ↑  Society, The Triple Nine. «Test Scores». *www.triplenine.org* **(engelsk)**. Besøkt 19. august 2017.
2. 1 2  Society, The Triple Nine. «What is TNS?». *www.triplenine.org* **(engelsk)**. Besøkt 19. august 2017.
3. ↑  «Constitution of the Triple Nine Society» (PDF).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Gerald Vincent Bull** (1928–1990) var en kanadisk ingeniør og forsker som er kjent for sitt arbeide med å konstruere kjempekanoner for sivilt og militært formål. På slutten av karrieren ledet han et prosjekt med å utvikle superkanoner til Saddam Hussein og Irak (Prosjekt Babylon).

Bull tok en Ph.D i 1951 ved Universitetet i Toronto og var den yngste personen som hadde gått ut derfra med doktorgrad.

Med penger både fra Pentagon og Canadas forsvar satte han i 1960 opp HARP-programmet (High Altitude Research Program). Programmet var ment å skulle skyte satellitter opp med kjempekanoner.

I 1980 ble han dømt til 6 måneders fengsel i USA for ulovlig våpenhandel med Sør-Afrika.

I 1990 ble han likvidert i Uccle i nærheten av Brussel. Det er uklart hvem som drepte ham, men en del spor peker mot den israelske organisasjonen Mossad, mens andre peker i retning av USA, Storbritannia og den Sør-Afrikanske sikkerhetstjenesten.

TV-filmen *Doomsday gun* fra 1994 omhandler hans prosjekt med å lage såkalte superkanoner til Irak. Rollen som Bull blir her spilt av Frank Langella.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Park, William (2016). «The tragic tale of Saddam Hussein's 'supergun'». *www.bbc.com* **(engelsk)**. Besøkt 26. august 2021.
2. ↑  «Doomsday Gun (TV Movie 1994) - IMDb» **(engelsk)**. Besøkt 26. august 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Estelle Winwood** (født 24. januar 1883 i Kent, død 20. juni 1984) var en engelsk skuespiller på teater og film som flyttet til USA på midten av skuespiller-karrieren. 

Winwood bestemte seg da hun var fem år for at hun ønsket å bli skuespiller. Med morens støtte og farens misbilligelse, trente hun til å bli skuespiller ved Lyric Stage Academy i London, før hennes profesjonelle skuespiller-debut i Johannesburg i en alder av 20 år. Under første verdenskrig arbeidet Winwood ved Liverpool Repertory Company i Liverpool, Lancashire før han begynte hun en karriere ved West End-teateret i London. 

Winwood flyttet til USA i 1916 og hun fikk sin debut på Broadway i New York City. Hun hadde sin film-debut i Night Angel i 1931, men hennes scener i denne filmen ble kuttet ut før filmen kom på markedet. Hennes offisielle film-debut kom i 1933 med filmen The House of Trent og Quality Street i 1937. Hennes andre filmer inkluderer Darby O'Gill og Little People (1959), The Misfits (1961), The Magic Sword (1962), The Notorious Landlady (1962), Dead Ringer (1964), Camelot (1967) og The Producers (1968). 

Winwood hadde sin siste TV-opptreden, i 1979 i en episode av TV-serien Quincy da hun var 96 år gammel. Da hun døde, 101 år gammel, var hun det eldste medlemmet i historien som sto oppført i Screen Actors Guild. Winwood var gift fire ganger, men hadde ingen egne barn. Hun var veldig gode venner med skuespilleren Tallulah Bankhead, som døde i 1968. Winwood døde mens hun sov i Woodland Hills, California, i 1984, da hun var 101 år gammel. Winwood ble gravlagt på Westwood Village Memorial Park Cemetery i Los Angeles, California.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 6644987, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 16528, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6d53chp, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   «Estelle Winwood, an actress whose career began in 1881», publisert i The New York Times, verkets språk engelsk, utgitt 22. juni 1984, besøkt 25. juli 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Estelle Winwood på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Estelle Winwood på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Estelle Winwood på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Estelle Winwood hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Estelle Winwood hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Jørgen Hval** (født 8. februar 1911, død 24. september 1992) var en norsk fotball- og bandyspiller fra Mjøndalen. Han spilte for Mjøndalen Idrettsforening i klubbens storhetstid på 1930-tallet. Hval ble norgesmester i både fotball og bandy, samt landslagsspiller i fotball. Karrieren hans var lang og strakte seg fra slutten av 1920-årene til etter frigjøringen.

Fotball
-------

Hval ble norgesmester for Mjøndalen i 1933, 1934 og 1937. Han var dessuten tapende finalist i 1931, 1936 og 1938. Hval skåret i tre av finalene han spilte, best huskes det avgjørende målet i 1934-finalen. Like før slutt i andre ekstraomgang satte han inn et straffespark og sikret Mjøndalen deres andre strake mesterskap.

Hval debuterte på det norske landslaget i 1933 og spilte totalt 6 landskamper. Hans foretrukne posisjon var senterløper, men han kunne også spille på venstrekanten. Han hadde god teknikk og ble regnet som en lur og taktisk klok spiller.

Bandy
-----

I bandy ble Hval norgesmester fire ganger: i 1930, 1937, 1940 og 1947. Lillebroren Kåre «Kjeksen» Hval var med på vinnerlaget i 1947. Jørgen Hval fikk ingen kamper på det norske landslaget, men han spilte én B-landskamp i 1940.

Referanser
----------

1. ↑  «Jørgen Hval». Norges Fotballforbund. Arkivert fra originalen 23. august 2012. Besøkt 15. mai 2014.
2. 1 2  P.Chr. Andersen og Ragnar Wold (red.) (1958). *Sport i navn og tall. Aftenpostens sportshåndbok*. Oslo: Schibsted. s. 447.
3. ↑  «Norsk fotballs dyreste goal». *Aftenposten*. 25. oktober 1968.
4. ↑  «60 år». *Stavanger Aftenblad*. 8. februar 1971.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jørgen Hval – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Jørgen Hval – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Jørgen Hval – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Jørgen Hval – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
Håndtegnet avskrift fra 1800-tallet av Diogo Ribeiros verdenskart fra 1529, der den nordre delen av nåværende USAs østkyst er navngitt **Tierra de Esteban Gómez**
**Esteban Gómez** (**Estevan Gómez**, **Estêvão Gomes**; født ca. 1483 i Porto i Portugal, død 1538 på Paraguayelven) var en portugisisk kartograf og oppdagelsesreisende som seilte i spansk tjeneste på Ferdinand Magellans jordomseiling. Han deserterte fra ekspedisjonen før de nådde Magellanstredet og returnerte til Spania i 1521 etter å ha oppdaget det som sannsynligvis var Jason Islands nordvest i øygruppen Falklandsøyene.

I 1524 utforsket han Nova Scotia og seilte sørover gjennom Maine, til New York Harbour og Hudsonelven før han nådde Florida i august 1525. Som et resultat av hans ekspedisjon ble østkysten av Nord-Amerika nesten perfekt gjengitt i Diogo Ribeiros verdenskart fra 1529.
he moved to Spain, where he was appointed a pilot in the Casa de Contratación in Seville.

I 1535 deltok Gómez i Pedro de Mendozas ekspedisjon til Río de la Plata. Under denne ekspedisjonen ble han drept på Paraguayelven av indianere i 1538.

Referanser
----------

1. ↑   sidcva.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dictionary of Canadian Biography, oppført som ESTEVÃO GOMES, Dictionary of Canadian Biography ID gomes\_estevao\_1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   CERL Thesaurus, oppført som Estêvão Gomes, CERL-ID cnp00543881, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* GOMES, ESTEVÃO Dictionary of Canadian Biography Online

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
*Claude Monet maler i skogkanten*. 1885. John Singer Sargent. oljemaleri. 54.0 x 64.8 cm. Tate Gallery, London.
**Friluftsmaleri** (fransk:*En plein air*, engelsk: *alfresco* (som på italiensk betyr enten *kjølig luft* eller *i kasjotten*), beskriver metoden å lage et maleri utendørs, i motsetning til studio- (atelier-)maleri hvor bare eventuelle skisser ble gjort på stedet.

Kunstnere har til alle tider arbeidet utendørs når det falt seg slik, men fra midten av 1800-tallet ble det viktig å bruke det naturlige lyset, slik både Barbizon-skolen og impresjonistene mente. Utviklingen av tuber til oppbevaring av farger var et medvirkende moment, siden det sparte kunstnerne for det daglige forberedelsesarbeidet med å blande pigment og bindemiddel (linolje) for hver enkelt farge før arbeidet kunne starte.

Det var også i samme periode det kombinerte fargeskrin og staffeli ble utviklet. Varianter av dette er fortsatt populære blant dagens friluftsmalere.

Det å male utendørs førte til at flere kunstnere ble oppmerksomme på lysforhold og fargepåvirkning fra omgivelsene. Siden mange av de store kunstskolene lå i bystrøk, kan «akademibrunt» skyldes at det innfallende lyset reflektert fra nabolaget og inn vinduene ikke ga mulighet for å se fargetoner slik sollyset ute gjorde. En kunstners drømmeatelier i dag vil derfor være preget av ønsket om at det innfallende lyset kommer fra nord, helst gjennom et takvindu/overlysvindu. 

Enkelte steder ble etterhvert mer populære blant kunstnere på grunn av særegne lysforhold (og brukbare boforhold), som Fleskum, indre Telemark (Henrik Sørensen m. fl.) og Jæren i Norge, Skagen i Danmark, sammen med kyststrøk fra Nordsjøen til Middelhavet. Mange steder etablerte det seg kunstnerkolonier og malerskoler med friluftsmaleri som tema. 

Den nordiske vinteren ble et problem, som Theodor Kittelsen løste ved å få laget et bærbart seildukshus med ovn og store vinduer som han fikk båret rundt i terrenget rundt Lauvlia.

Også i dag dyrker mange kunstnere friluftsmaleriet.

Referanser
----------

1. ↑  R. Broby-Johansen: *Kunstordbok* Tiden 1970

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN
 |
**Jørgen Haagen Schmith** (født 18. desember 1910, død 15. oktober 1944) med dekknavnet **Citronen** var en dansk motstandsmann i Danmark under andre verdenskrig.

Sammen med en annen kjent motstandsmann «Flammen» tilhørte han motstandsgruppen Holger Danske, og de utførte sammen spektakulære operasjoner. Like før krigen hadde han fått arbeid som portner i Zigeunerhallen i København.

Han deltok i 1943 en sabotasjeaksjon mot bilfirmaet Citroën, derav dekknavnet Citronen.

Den 19. september 1944 forkledde Citronen seg som politimann, men uheldigvis arresterte tyskerne det danske politi samme dag. Han ble fanget, men på tross av at han var sterkt ettersøkt av Gestapo, ble han ikke gjenkjent. Han klarte å flykte over et gjerde, men ble truffet av tyske kuler. Han ble mirakuløst reddet av en ambulanse, som en årvåken Falck-mann hadde tilkalt.

En måned senere ringte tyskerne på døren i et hus på Jægersborg Allé, hvor Citronen lå i en sykeseng. Flammen hadde på det tidspunkt reist til Jylland og hadde etterlatt alle sine våpen under sengen sin. Citronen forsvarte seg med disse og egne våpen, men ble til sist overmannet og døde etter at han kastet sin siste håndgranat.

Citronen fikk posthumt tilkjent den amerikanske «Medal of Freedom».

Film
----

Han spilles av Mads Mikkelsen i den danske filmen *Flammen og Citrone*n (2008).

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, oppført som Jørgen Haagen Schmidt, Dansk Biografisk Leksikon-ID Jørgen\_Haagen\_Schmidt[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Gemüse fortæller, I erindring om Flammen og Citronen, af Sofie-Amalie Høgsbro Østergaard ISBN 87-85211-58-3

Eksterne lenker
---------------

* Nationalmuseets (Frihedsmuseets) site om Flammen og Citronen
* Minder om «Flammen» og «Citronen»
* Sygeplejersken og Citronen
* J.P. Jacobsens digt hvorfra inskriptionens linjer er taget
* Mindeplader

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Estelle Alphand** (født 23. april 1995 i Briançon i Frankrike) er en svensk-fransk alpinist. Hun er datter av alpinist Luc Alphand, og representerer Åre Slalomklubb.

Alphand tok gull i Super-G under Vinter-OL for ungdom 2012 i Innsbruck, og debuterte i verdenscupen i 2013.

Hun gikk over fra det franske landslaget til det svenske landslaget i sommeren 2017, og har siden representert Sverige. Hun har både svensk og fransk statsborgerskap siden hun har fransk far, Luc Alphand og svensk mor.

Hennes beste plassering i verdenscupen er en 5. plass i slalåm i Lienz 28. desember 2017, delt med Petra Vlhová.

Under VM 2021 i Cortina kjørte hun på det svenske laget som tok sølv i lagkonkurransen.

Referanser
----------

1. ↑   Roglo, Roglo person ID p=estelle;n=alphand[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Ski-DB.com, Ski-DB skier ID estelle\_alphand\_fra\_197616, www.ski-db.com, besøkt 19. mars 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.leparisien.fr[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Estelle Alphand – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Estelle Alphand – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Estelle Alphand – Olympedia Rediger på Wikidata

* (sv) Estelle Alphand – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Estelle Alphand – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Estelle Alphand – ski-db.com Rediger på Wikidata

* (en) Estelle Alphand – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Ondřej Bank** (født 27. oktober 1980 i Zábřeh i Tsjekkoslovakia) er en tsjekkisk toppalpinist.

Bank begynte sin internasjonale karriere i desember 1995, da han som 15-åring deltok i sitt første FIS-renn og i juniorverdensmesterskapet. I januar 2001 debuterte han i verdenscupen, der han etter hvert etablerte seg som spesialist i kombinasjonsøvelsen. Hans hittil beste prestasjon er en tredjeplass i superkombinasjonen i Beaver Creek 29. november 2007.

Karrierens høydepunkt kom under OL 2006, der han imponerte med en sjetteplass. Dette var den beste tsjekkiske plasseringen i en olympisk alpinøvelse siden Peter Jurko kom på femteplass i kombinasjonen under OL 1988 i Calgary. Under VM 2001 i St. Anton am Arlberg kom han også på sjetteplass.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Dato | Sted | Disiplin | Plassering |
| --- | --- | --- | --- |
| 29. november 2007 | USAs flagg Beever Creak | Superkombinasjon | 3 |
| 23. januar 2015 | Østerrikes flagg Kitzbühel | Alpin kombinasjon | 3 |

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia, Olympedia utøver-ID 101068, besøkt 8. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 452035, besøkt 8. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ondřej Bank – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Ondřej Bank – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Ondřej Bank – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ondřej Bank – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Ondřej Bank – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Ondřej Bank – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Ondřej Bank – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
En **frilanser** er en person som ikke har fast arbeidsgiver, men som tar oppdrag for forskjellige oppdragsgivere. Det gjelder journalister, skuespillere, fotografer, tegnere, musikere, influensere, oversettere, konsulenter og andre som ikke har fast stilling eller ansettelse i en avis, et forlag, et teater eller hos en annen arbeidsgiver. De jobber uavhengig som selvstendig næringsdrivende, ofte i enkeltmannsforetak.

Frilanser definert i Folketrygdloven
------------------------------------

Ifølge Folketrygdlovens § 1-9 er en frilanser enhver som utfører arbeid eller oppdrag utenfor tjeneste og mottar lønn eller honorar for enkeltstående oppdrag uten å være fast eller midlertidig ansatt. Andre begreper for frilanser er «oppdragstaker», «ikke-ansatt lønnstaker», «ikke selvstendig næringsdrivende» eller «lønnstaker utenfor tjenesteforhold». Oppdragsgiver for en frilanser, skal trekke skatt av godtgjørelsen dersom frilanseren ikke er selvstendig næringsdrivende og oppdragsgiver må dessuten betale arbeidsgiveravgift.

Etymologi
---------

Ordet kommer av det engelske «freelance», det vil si «fri lanse», altså en ridder eller leiesoldat som tok arbeidsoppdrag for den som betalte best. «Å frilanse» betyr «å jobbe frilans», det vil si som frilanser.

Referanser
----------

1. ↑  «§ 1-9.Frilanser». Lovdata.

Se også
-------

* Folketrygden (Norge)
* Lønnsarbeid
* Arbeidsmarked

Eksterne lenker
---------------

* Hva er en frilanser? – Altinn/Hjelp til regelverk

### Norske frilanstjenester

* Frilansinfo.no – Informasjonsportal av og for frilansere, med guide til start av frilansforetak, diskusjonsforum for frilansere m.m.
* Frilansbasen – Oversikt over norske frilansere innenfor de fleste kategorier.
* Frilanskatalogen – Norsk Journalistlags frilansdatabase.
* Frilans! En komplett håndbok for frilansere – Frilanshåndbok av Atle Hansson
* Frilansernorge - Norsk nettsted for frilansere.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
**Chepstow** (walisisk **Cas-gwent**) er en by i Monmouthshire, Wales. Den ligger langs grensen mot Gloucestershire i England, ved elven Wye rundt 3,2 km overfor der hvor Wye renner ut sammen med Severn. Den ligger omkring 26 km nordøst for Newport og rundt 180 km vest for London.

Chepstow Castle
På en klippe over elven ligger Chepstow Castle, den eldste stående steinbefestningen i Storbritannia fra tiden etter romerne. reist av normanneren William FitzOsbern som følge av normannernes erobring av England i 1066 og var den sørligste befestningen på grensen mellom England og Wales. William FitzOsbern var en av Vilhelm Erobrerens nærmeste allierte og var ansvarlig for forsvaret av området mot waliserne. Det ble oppført et tilsvarende slott i Monmouth lenger nord langs Wye.

Havnen i Chepstow ble viktig i middelalderen for vinimport, og ble også et senter for eksport av tømmer og bark fra den nærliggende Wyedalen og Deanskogen. Sent på 1700-tallet ble byen et utgangspunkt for tidlig turisme som en del av «Wye Tour», og turistindustrien er fortsatt viktig for byen. Annen viktig industrivirksomhet har vært skipsbygging - en av første verdenskrigs National Shipyards ble etablert i byen - og tyngre industri, som prefabrikkering av broer, og dagens vindturbiner. Chepstow er også kjent for sine galopp-løp, og har arrangert det walisiske mesterskapet *Welsh National* årlig siden 1949.

Byen hovedforbindelser er M48 motorvei med forbindelse til Bristol, Newport og Cardiff, noe som har ført til pendling. Byen blir administrert som en del av Monmouthshire County Council. Byen ligger på vestbredden av Wye, mens de tilhørende landsbyene på østbredden Tutshill og Sedbury ligger i England.

Referanser
----------

1. ↑  Knight, Jermey K. (1986). *Chepstow Castle*. Cadw. s. 5. ISBN 0-948329-04-1. «Fitz Osbern's hall-keep is the earliest dateable secular stone building in Britain.»
2. ↑  *Domesday Book*. 1086. «Castellum de Estrghoiel fecit Wilhelums comes (Earl William built the castle of Chepstow)»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Balta** (norrønt: *Baltey*; skotsk: *Balta*) er ei ubebodd øy i den skotske øygruppen Shetland beliggende øst for Unst og Baltasundet. Øya har tidligere vært bosatt, men finnes ingen spor etter bebyggelse fra nyere tid.

Geografi
--------

Østklippene av Balta
Øya, som har et totalt areal på 0,8 km², ligger utenfor østkysten av Unst og sundet Balta Sound. Naturlig klippebue på østsiden av øya. Balta Island Seafare og Skaw Smolts er det nordligste oppdrettsanlegget og fiskeklekkeriet i Skottland og Storbritannia.

Historie
--------

Blant de historiske levninger på øya er ruinene av en broch, et rundhus bygd i stein fra tiden før nordmennene bosatte seg på øya. I norrøn, kristen tid ble det bygd et kapell til ære for den norske helgenen Sunniva av Selja. Det er dessverre ingenting igjen av kapellet, antagelig ødelagt av byggingen av en stasjon for konservering av fisk (som siden også har blitt borte). Det er gressgrodde fundamenter fortsatt, men ingenting over bakkenivået. Et par rektangulære mørke flekker i lysere torv representerer trolig bygninger, men sporene er for vage til å bli tolket.

Det er ingen folketellinger over nyere beboelse.

Den skotske geologen John MacCulloch besøkte Balta i mai 1820 for å utføre en trigonometrisk undersøkelse for Ordnance Survey (etat ansvarlig for landmåling og kartpublikasjon). Balta var den nordligste stedet for måling av senitsektoren.

Fyrtårn
-------

Balta Light, på sørspissen av øya, var en av de første betongkonstruksjonene på Shetland. Fyret ble designet av David Stevenson og bygget i 1895. Det ble revet i 2003 og erstattet av et lite solcelledrevet lys.

Referanser
----------

1. ↑   www.scottish-places.info[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Anderson, Joseph, red. (1873): *The Orkneyinga Saga*. Overs. Jón A. Hjaltalin & Gilbert Goudie. Edinburgh. Edmonston and Douglas. *The Internet Archive*.
3. ↑  Haswell-Smith, Hamish. The Scottish Islands. ISBN 1-84195-454-3
4. ↑   «Balta Island Seafare». Arkivert fra originalen den 18. februar 2008
5. ↑  «Balta, St Sunniva's Chapel», *Canmore*
6. ↑  Haswell-Smith, Hamish (2004): *The Scottish Islands*. Edinburgh: Canongate. ISBN 978-1-84195-454-7.
7. ↑   Flinn, Derek (1981): «John MacCulloch, MD, FRS and his Geological Map of Scotland: His Years in the Ordnance. 1795–1826», *Notes and Records of the Royal Society of London*. London: The Royal Society. 36 (1): 91. doi:10.1098/rsnr.1981.0006. JSTOR 531659. PMID 11610947. S2CID 27602718.
8. ↑  Marter, Hans J. (10. november 2003): «Historic lighthouse to go», *Shetland News* Arkivert fra originalen den 27. september 2007

Eksterne lenker
---------------

(en) Balta, Shetland Islands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Baltasound
* Northern Lighthouse Board

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Denne artikkelen omhandler grafiske figuren «jomfrua».  For stjernetegnet, se Jomfruen.
**«Jomfrua»** er et populært navn på en grafisk figur som består av streker og finnes i mange bumerker. Figuren er en trekant (triangel) med en spiss opp og på denne spissen er det et lite, likearmet kors.

*Jomfrua* er også et navn på et stort tungt redskap til å hardstampe jord, overflatebelegg til vei og lignende. Redskapet har en tung, nærmest trekantet nedre del, og en tynnere øvre del med et håndtak på tvers, slik at redskapet ligner litt på den grafiske figuren jomfrua.

Hvorvidt den grafiske figuren *jomfrua* ble brukt som kvinnesymbol, er heller tvilsomt. Trolig er det bare et navn som henspiller på trekanten som et kvinnelig kjønnsorgan og korset på jomfru Maria.

Jomfrua med tilleggstreker i seglet til rådmann Cord Moller, Lübeck ca. 1469
Den grafiske figuren *jomfrua* er brukt i segl fra flere steder i Norge og utlandet. Den forekommer i mange bumerker brukt av bønder, håndverkere, handelsmenn og andre. Figuren finnes i en rekke varianter: korset kan være like stort som trekanten, det kan være festet på trekantens underside, korsets loddrette strek kan være trukket ned og gjennom trekanten osv.

Navnet «førkja» skal også ha vært brukt på figuren jomfrua, men det virker som førkja oftere har vært brukt på en annen grafisk figur: en trekant med en spiss og to sidestreker ned, sidestrekene trukket ut av trekanten og de ender i små loddrette streker.

Litteratur
----------

* Fredrik B. Wallem: «En indledning til studiet af de nordiske bomærker», *Årbok 1902 for Foreningen til Norske Fortidsminners Bevaring*, Kristiania 1903, side 89
* Hans Cappelen: «Hakekors og Grenland», *Ætt og Annet – jubileumsbok ved Grenland Ættehistorielags 30 års jubileum*, Porsgrunn 2003, side 163-183
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Segltegninger fra hyllingene i Norge 1591 og 1610*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2010, side 61
* Allan Tønnesen (redaktør): *Magtens besegling. Enevoldsarveregeringsakterne af 1661 og 1662 underskrevet og beseglet af stænderne i Danmark, Norge, Island og Færøerne*, utgitt av det skandinaviske Heraldisk Selskap på Syddansk Universitetsforlag, Odense 2013, 583 s. ISBN 9788776746612, med 2.297 personers segl, bl.a. fra Norge 87 geistlige og 406 bønder der flere segl er med figuren jomfrua.

Portal: Kunst
**Ondoher** (1787 – 1944 T.T.) er en figur fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Han etterfulgte sin far, Calimehtar, i året 1936 av det tredje tidevervet som den 31. kongen av Gondor. Hans datter Fíriel giftet seg med prins Arvedui av Arthedain.

I 1944 tredje tideverv invaderte *Vognrytterne* Gondor fra øst mens deres allierte, Haradrim, invaderte Gondor fra sør. Ondoher og hans eldste sønn Artamir ledet hovedarmeen like opp til Morannon (den svarte port) hvor de støtte på *Vognrytterne* og kjempet mot dem. den venstre flanken av Ondohers hør ble ledet av *Adrahil*, prinsen av Dol Amroth. Høyre flanke ble ledet av *Minothar*, kapteinen av Gondors armeer, og senteret av hæren ble ledet av Ondoher selv.

I det følgende slaget ble Ondoher drept sammen med sin eldste sønn og arving Artamir, og Gondors hær ble beseiret. En del av hæren forsvarte Ithilien mens Adrahil fikk hjelp av general Eärnil som hadde overvunnet Haradrim.

Selv om Eärnil til slutt beseiret *Vognrytterne* ble det kjent av også Ondohers andre sønn *Faramir* (som ikke må forveksles med Faramir, bror av Boromir) ble drept med sin far selv om loven egentlig sa at minst en arvtaker skulle ha blitt igjen.

Ingen med gyldig krav til tronen kunne bli funnet, og Arvedui av Arthedain gjorde derfor krav på tronen. Selv om Arvedui hadde et sterkt krav til tronen på grunn av at hans kone Fíriel (Ondohers datter), som etter de gamle Númenoreanske lovene nå skulle ha blitt den regjerende dronningen. Dette skjedde ikke, og tronen ble gitt til general Eärnil av Gondors Riksforstander Pelendur, og da Eärnil ble konge ble han kjent som Kong Eärnil II.

Ondoher var kalt *Ondohir* i den første utgaven av *Atter en konge*.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Calimehtar** | **Konge av Gondor**(1936–1944 T.T.) | Etterfølger:**Eärnil II** |

Portal: Litteratur
**Altafjorden** (nordsamisk: *Álttávuonna* eller *Álaheajvuonna*; kvensk: *Alattionvuono*; finsk: *Alattionvuono* eller *Altavuono*) er den vestligste av de fem store fjordene i Finnmark, og ligger i sin helhet i Alta kommune. Fjorden starter på utsiden av de tre store sundene Stjernsundet, Vargsundet og Rognsundet, som dannes av øyene Stjernøya og Seiland. Innerst i Altafjorden ligger byen Alta og tettstedet Rafsbotn.

Fjordtype
---------

Fjorden er en terskelfjord med et dyp på 488 meter på det dypeste. Den dypeste terskelen i Stjernsundet er på ca. 250 m, noe som gir god utskiftning av bunnvann i fjordsystemet. Sammenlignet med andre terskelfjorder i Norge har Altafjorden god utskiftning av vann. Den store tilførselen av ferskvann fra elvene påvirker strømforhold i fjorden, i tillegg til tidevann og vind.

Fiskeri og oppdrettsnæring
--------------------------

### Fjordfiske

Det finnes et rikt antall av ulike marine fiskearter. I tillegg har fjorden mange anadrome fiskearter som laks, ørret og røye; disse forekomstene skyldes at et stort antall elver munner ut i fjorden. Fiske etter laks med kilenot foregår i hele fjorden. Det er også en del sportsfiske og yrkesfiske etter de marine fiskeslagene i fjorden.

### Fiskeoppdrett

Det drives et betydelig oppdrett av laks og regnbueørret i fjordsystemet. I 2003 var det 38 konsesjoner med tilsammen 20 500 tonn laks og 500 tonn ørret.

Historie
--------

### Andre verdenskrig

I 1943 startet den tyske okkupasjonsmakten å bygge opp Altafjorden til Nord-Europas største flåtebase. «Tirpitz», som var et av verdens største og mektigste slagskip, lå ankret opp i nærmere to år i Kåfjord. Også en rekke andre tyske krigsskip hadde Altafjorden som base, deriblant slagskipet «Scharnhorst» og slagkrysseren «Lützow», samt et titalls tyske destroyere og forsyningsskip.

Geografi
--------

### Sidefjorder

* Langfjorden
* Kåfjord
* Skillefjord
* Korsfjorden
* Komagfjorden
* Store Lerresfjord
* Lille Lerresfjord

### Øyer

* Stjernøya
* Seiland
* Årøya
* Brattholmen
* Brennholmen
* Rundholmen
* Russeluftholmen

### Tettsteder og byer

* Rivarbukt
* Tappeluft
* Langfjordbotn
* Isnestoften
* Talvik
* Melsvik
* Kåfjord
* Kvenvik
* Alta
* Rafsbotn
* Russeluft
* Kviby
* Årøya
* Storekorsnes
* Nyvoll
* Store Lerresfjord
* Lille Lerresfjord

### Elver

* Bognelva
* Halselva
* Mattiselva
* Alta-Kautokeinovassdraget
* Tverrelva
* Transfarelva
* Sørelva
* Sagaelva
* Lakselva(Kvibyelva)
* Leirbotnelva
* Skillefjordelva
* Komagfjordelva
* Lerresfjordelva

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Altafjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
4. ↑  nve.no *Side 26*: Rapport on Altavassdraget og Altafjorden[*død lenke*]
5. 1 2  NRK (11. januar 2005). «Nord-Europas største flåtebase». *NRK*. Besøkt 8. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Altafjorden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Sumatrabarlind** (latin: *Taxus sumatrana*) er et tre i barlindslekten, som inngår i barlindfamilien. Treet vokser i Afghanistan, Tibet, Nepal, Vietnam, India, Burma og Kina, i opptil 3.100 meters høyde. Det finnes også i nasjonalparker i taiwan og Pakistan.

Treet blir 10-14 meter høyt. Bladene står i to rader langsmed kvisten og er spiralsnodd. Bladene har en blek gulgrønn farge ytterst, og er lyse under. Barken er grårød skjellaktig. Bærene er røde eller oransje-røde.

Planten er **giftig**. Indiske braminer markerer en rødbrun sirkel i pannen ved å blande olje med den knuste barken av *Taxus sumatrana*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sumatrabarlind* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sumatrabarlind* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sumatrabarlind* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Sumatrabarlind* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Sumatrabarlind* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Taxus sumatrana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Eric Hutchinson** (født 8. september 1980) er en amerikansk artist som både skriver og synger sine egne sanger.

Biografi
--------

Hutchinson ble født i Washington, D.C. og vokste opp i Takoma Park, Maryland. Han var elev ved Montgomery Blair High School og gikk på Emerson College i Boston, der han bodde omkring fire år før han så flyttet til Los Angeles. Hutchinson begynte å spille gitar i 1995, og fikk senere også piano i repertoaret. Når han spiller akustisk gitar, spiller han med begeistring, ofte mens han slår takter på strengene. Han sier han «burde tatt flere gitartimer», men sier han var «mer interessert i å spille og synge sanger jeg kjenner og liker bedre enn Hot Cross Buns ut av ei lærebok».

Hutchinson signerte med Madonnas Maverick Records, men plateselskapet ble nedlagt før albumet ble utgitt. Hutchinson spilte og ga alene ut albumet *Sounds Like This* i 2008. Albumet fikk ros fra sladderbloggeren Perez Hilton, noe som sendte den opp til topp 10-listen i iTunes Store, der den havnet som nummer 5 i september 2007, og det debuterte som nummer en på Billboard Heatseekers liste.

15. september 2008 spilte han sangen sin *Rock and Roll* på The Tonight Show med Jay Leno. Han har også spilt *Rock and Roll* på Jimmy Kimmel Live!, Late Late Show with Craig Ferguson og Late Night with Conan O'Brien. Den neste singelen *Ok It's Alright With Me* spilte han på The Tonight Show with Conan O'Brien den 24. juli 2009.

Sangen hans *Rock and Roll* ble brukt i filmen *Sisterhood of the Traveling Pants 2*, og ble også brukt som sang til finaleepisoden til 2008-serien av *Packed to the Rafters* som var det høyest rangerte australske showet i 2008. '*Rock and Roll* havnet på førsteplass på ARIA Australian Singles Chart og har vært platina i Australia. *Rock and Roll* har også solgt til gull i New Zealand og i Norge, og havnet som øverst på radiohitlisten i USA.

Hutchinson ble også kalt «AOL About To Pop»-artist, «Yahoo! Who's Next»-artist, «MSN One To Watch»-artist og «VH1 You Oughta Know»-artist.

Fotnoter og referanser
----------------------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6ng62rh, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  En barneregle
3. ↑  «Intervju med Eric Hutchinson på Music Business Radio». 26. februar 2009. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 18. januar 2014.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. juni 2013. Besøkt 18. januar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Eric Hutchinson på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Eric Hutchinson på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Eric Hutchinson på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Eric Hutchinson på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Eric Hutchinson på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Eric Hutchinson på AllMusic Rediger på Wikidata
* Eric Hutchinson på Twitter Rediger på Wikidata

* Eric Hutchinson på Facebook Rediger på Wikidata

* Eric Hutchinson på Myspace Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Innløpet til Balsfjorden
Nordkjosbotn i enden av Balsfjorden
**Balsfjorden** (nordsamisk: *Báhccavuotna*, kvensk: *Paatsivuono*) er en fjord i Tromsø og Balsfjord kommune i Troms. Fjorden strekker seg 49 kilometer sørover fra fjordmunningen til Nordkjosbotn i bunnen av fjorden.

Fjorden har innløp mellom Balsnesodden i vest og Ytre Berg i øst et lite stykke sør for Tromsø. Vestover fra Balsnesodden går Straumsfjorden vestover langs sørsida av Kvaløya. Mellom Ramfjordneset og bygda Andersdal på vestsida litt sør for munningen går Ramfjorden østover. Den er den eneste fjordarmen til Balsfjorden. Tvers over fjorden for Andersdal ligger Kobbevågen og litt lenger inn i fjorden går den inn i Balsfjord kommune. 

Stornes er ei grend på østsida av fjorden like etter kommunegrensa og litt lenger sør ligger grenda Storbukta. Enda litt lenger inn i fjorden ligger bygda Malangseidet på vestsida. Vestsida av Balsfjorden er dominert av høye fjell, men ved Malangseidet går en dal over til bunnen av Malangen og Nordfjorden. Tvers over fjorden for Malangseidet ligger Svartnes og her svinger Balsfjorden østover. Langs dette stykket ligger bygdene Middagsbukta og Sletta og grenda Sandøyra på sørsida. Grenda Kantornes ligger på nordsida og ved bygda Laksvatn litt lenger øst svinger fjorden sørover igjen. 

Storsteinnes, kommunesenteret i Balsfjord, ligger innerst i vågen Sørkjosen helt sør i fjorden. Herfra svinger Balsfjorden igjen østover og går inn til Nordkjosbotn der E6 møter E8. Den innerste delen av fjorden heter Nordkjosen. E8 går langs østsida av fjorden nord til Kantornes. E6 følger sørsida av den innerste delen. Av andre veier ved fjorden finner en Fv859 langs vestsida nord for Storsteinnes og fylkesvei 858 langs vestsida lenger nord fra Malangseidet og ut fjorden. Fv294 går langs østsida av fjorden fra Kantornes til Andersdal og på sørsida sør for Kantornes går Fv297. 

Balsfjord våtmarkssystem er et ramsarområde.

Referanser
----------

1. ↑  Balsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Podmoskovnye vetsjera** (russisk: *Подмосковные вечера*, på norsk: **Moskva-kvelder** eller **Moskva-netter**) er en av de russiske sangene som er best kjent utenfor Russland.

Sangen ble skrevet av de to veletablerte låtskriverne Vasilij Solovjov-Sedoj og Mikhail Matusovskij, men de ble ikke enige om tittelen. Solovjov-Sedoj som var fra Leningrad, insisterte på at sangen skulle kalles «Leningradkvelder» snarere enn «Moskvakvelder». Sangen ble for alvor kjent i Russland i 1955 da den unge skuespilleren Vladimir Trosjin sang sangen i en film fra 1955. Året etter ble sangen adoptert som kjenningsmelodien for Verdensungdomsfestivalen i Moskva og ble dermed spredt rundt om i verden. Sangen ble særlig populær i Kina.

Den statseide kringkasteren i Sovjetunionen, *Radio Moskva*, tok sangen som sin kjenningsmelodi i 1964, og den ble spilt som instrumental ved innledningen til hver nyhetssending og etter informasjon om frekvensendringer.

En dixielandversjon med britiske Kenny Ball and his Jazzmen under tittelen «Midnight in Moscow» var meget populær i 1961. Jazzmusikeren Jan Johansson ga ut en versjon i 1967, «Kvällar i Moskvas förstäder» på albumet *Jazz på ryska*.

Tekst i norsk oversettelse
--------------------------

Juul Hansen har skrevet en norsk oversettelse med tittelen «Moskva-netter». Her er gjengitt første og fjerde vers:

Nattens teppe senkes når dagen dør,  

hyller oss i drømmenes slør.  

Kjære, la oss bli til sol går opp på ny  

og først skilles ved morgengry.  

Kjære, la oss bli til sol går opp på ny  

og først skilles ved morgengry.  

  

Byen våkner opp det blir dag igjen,  

men jeg ber deg huske, min venn,  

år kan svinne hen, men aldri glemmer jeg  

sommernettene med deg.  

År kan svinne hen, men aldri glemmer jeg  

sommernettene med deg.

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | «Moskva-netter» |  | Jan Høiland med Carsten Kloumans orkester | Juul Hansen | Single | Columbia 45GN 1697 |
| 1991 | «Moskva netter» | *Midt i trafikken* | Fryd & Gammen | Juul Hansen | CD | GP GPCD 191 |

Arrangør på Høilands innspilling var Carsten Klouman.

Referanser
----------

1. ↑  Ljudmila Sjkuro (26. oktober 2005). Inntrykk av konserten av Moskva-patriarkatets mannskor. *Norsk-russisk kultursenter*
2. 1 2  «Moskva-netter» i Da Capo! : sangbok, Oslo : Warner/Chappell Music Norway, 1996, s. 130

Eksterne lenker
---------------

* Oversettelse av russiske sanger (engelsk)
* Russisk og engelsk tekst
* Moscow Nights (med noter)
* Kinas president synger «Moskvakvelder»

Portal: Litteratur
*Se også Eric Johnson (skuespiller)*

**Eric Johnson** (født 17. august 1954) er en Grammy Award-vinnende gitarist fra Austin, Texas. 

Mest kjent for sin suksess innen instrumental rock, men Johnson inkomporerer også jazz, fusion, New Age, og til og med country-elementer i sin musikk. Johnson er en vidt anerkjent mester i sitt fag, og har mottatt hyllester fra bla. Carlos Santana, B.B. King, og nå avdøde Stevie Ray Vaughan. Singelen «Cliffs of Dover», fra albumet *Ah Via Musicom*, vant i 1991 Grammy for beste Rock-instrumentale prestasjon. Han har vært tre ganger med i G3 prosjektet til Joe Satriani, og deltar på G3: Live in Concert fra 1997.

Eric Johnson har et nært samarbeid med gitarprodusenten Fender som også har lagd to signaturgitarer til ære for Johnson. Den første kom i 2005 og hadde blant annet av hals i ett stykke lønn. Gitaren kommer i fargene 2-tone sunburst, svart, white blonde og candy apple red. I 2009 kom en ny versjon, med bound rosewood gripebrett, i tillegg til andre farger: Dakota Red, Tropical Turquoise, Medium Palomino Metallic og Lucerne Aqua Firemist.

Eric Johnson har også samarbeidet med DiMarzio, og utviklet et sett humbuckere, «EJ Custom». I tillegg har Jim Dunlop lagd Eric Johnsons egne signatur-plektere, basert på det klassiske Jazz III-plekteret.

Diskografi (solo)
-----------------

* *Up Close* (2010)
* *Bloom* (2005)
* *Souvenir* (2002)
* *Live and Beyond/Alien Love Child* (2002)
* *Ah Via Musicom* (1990)
* *Venus Isle* (1996)
* *Electromagnets*
* *Seven Worlds*
* *Tones* (1996)
* *Cliffs of dover*
* *Collage* (2017)

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w63n39f0, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Eric Johnson (guitarist, born 1954) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Eric Johnson på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Eric Johnson på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Eric Johnson på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Eric Johnson på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Eric Johnson på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Eric Johnson på AllMusic Rediger på Wikidata
* Eric Johnson på Twitter Rediger på Wikidata

* Eric Johnson på Facebook Rediger på Wikidata

* Eric Johnson på Instagram Rediger på Wikidata

* Eric Johnson på YouTube Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Geologisk kart over Nord-Europa, med den hercynske fjellkjedefolding vist i blått. Linjen RHS angir den sentrale kollisjonssonen mellom Avalonia og Euramerika for om lag 300 millioner år siden.
**Den variskiske fjellkjedefolding**, også kjent som **Den hercynske fjellkjedefolding** eller **Den variskiske orogonese**, var en geologisk episode av fjellkjededannelse i perioden karbon-perm for 320–250 millioner år siden. En kontinental kollisjon mellom Euramerika (Laurasia) og Gondwana førte da til dannelse av superkontinentet Pangea.

Fjellkjedefoldingen skapte de mellomeuropeiske fjellområdene Ardennene, Taunus, Eifel, Bergisches Land, Harz og Erzgebirge, samt det Bøhmiske massiv. Videre østover er Karpatene resultatet av kollisjonen mellom Gondwana og det østligere Baltica-segmentet av Euramerika/Laurasia.

Det er også en mulig variskisk fjellkjededanning langt sør på Svalbard, nærmere bestemt Torell Land øst for Van Keulenfjorden. Spitsbergen lå klemt mellom Laurentia (Øst-Grønland) og Siberia, og ble formet av både den kaledonske fjellkjedefolding og den hercyniske (variskiske).

Etymologi
---------

Navnet «variskisk» kommer fra det latinske middelaldernavnet for distriktet *Variscia*, hjemsted for en tysk stamme, Varisci, og ble innført i 1880 av geologen Eduard Suess. Variscitt, et sjeldent grønt mineral funnet i regionen og først oppdaget i Vogtland-distriktet i Sachsen i Tyskland, som er i Det variskiske belte, har samme etymologi. Begrepet «hercynsk» derimot, stammer fra Harz-fjellene i Tyskland.

Referanser
----------

1. ↑  Krzyscztof Birkenmajer, *Caledonides of Svalbard and Plate Tectonics – Bulletin of the Geological Society of Denmark, Vol 24, 1975, side 15.*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Variscan orogeny – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
**Albert Scanlon** (født 10. oktober 1935, død 22. desember 2009) var en engelsk fotballspiller. Han var venstreving, og representerte fire forskjellige klubber på 1950- og 1960-tallet, men huskes nok best fra sin tid i Manchester United. Han overlevde München-ulykken i 1958.

Scanlon var født i Manchester, og gikk gradene i Uniteds juniorlag. Han debuterte for klubbens førstelag i 1954, men fikk ganske lite spilletid de første årene, med David Pegg foran seg i køen. Han spilte ikke nok kamper til å bli ligamester i 1955/56 og 1956/57, men fikk paradoksalt nok mer spilletid etter at Pegg mistet livet i München. Scanlon ble selv ganske hardt skadet i flyulykken, og var borte fra fotballbanen i et halvt år.

De to neste sesongene var Scanlon tilnærmet fast på laget, men selv om statistikken viser at han gjorde sakene sine ganske bra, klarte han aldri helt å overbevise Matt Busby og Uniteds tilhengere om at han var en kommende stjernespiller. I november 1960 ble han solgt til Newcastle, etter å ha spilt 131 kamper og scoret 35 mål for klubben.

Scanlon fikk ganske lite spilletid i Newcastle, og i 1962 ble han solgt til tredjedivisjonsklubben Lincoln, hvor han spilte halvannen sesong, og spilte deretter tre sesonger for Mansfield. Etter å ha forlatt Mansfield i 1966, var han innom en rekke amatørklubber, men spilte aldri profesjonell fotball igjen.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Albert Scanlon †, Transfermarkt spiller-ID 289631, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.manchestereveningnews.co.uk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Albert Scanlon – Transfermarkt Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |