recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**HMS «Invincible»** er et britisk hangarskip, og var et av britenes sentrale skip i Falklandskrigen mot Argentina i 1982. Hun ble satt i reserve i 2005, og har ligget i opplag siden 3. august 2005, men var tilgjengelig for den britiske marinen inntil 2010.

Beskrivelse
-----------

En Sea Harrier FRS.1 tar av ved hjelp av «skihoppet» ombord på HMS «Invincible»
HMS «Invincible»
HMS «Invincible» var i utgangspunktet tenkt å brukes som et helikopterhangarskip med jakt på undervannsbåter som den primære rollen, men var også ment å kunne operere Sea Harrier VTOL-fly. For at Harrier-flyene skulle kunne ta av med større nyttelast bestemte man seg under byggingen å inkorporere en rampe med en vinkel på 7° ved enden av rullebanen. Under en ombygging i 1986 ble rampen gjort større og vinkelen økt til 12°.

For selvforsvar er HMS «Invincible» utstyrt med Sea Dart-missiler, og etter Falklandskrigen i 1982 ble hun utstyrt med Phalanx CIWS anti-missilsystem. Etter ombyggingen i 1986 fikk hun Goalkeeper CIWS anti-missilsystem.

Operativ historie
-----------------

HMS «Invincible» stod ferdig 11. juni 1980 og det første året av hennes karriere ble brukt på utprøvning av skipet og 29. oktober tok den første Sea Harrier av ved hjelp av rampen.

I 1981 tok hun del i flere NATO-øvelser, og man offentliggjorde at hun skulle selges til Australia for å erstatte HMAS «Melbourne». Men på grunn av Falklandskrigen ble salget aldri noe av.

Etter at Argentina invaderte Falklandsøyene 2. april 1982 seilte HMS «Invincible» 5. april for å møte de argentinske styrkene. Under Falklandskrigen fløy Sea King-helikoptrene hennes 3 099 tokt og Sea Harrier-flyene 599 tokt. Sea Harrier-pilotene hennes gjorde krav på 7 nedskutte argentinske fly. Hun ble værende på post frem til 17. september da hun ble avløst av søsterskipet HMS «Illustrious».

HMS «Invincible» har også tatt del i operasjoner mot det tidligere Jugoslavia og i Persiabukten.

Referanser
----------

* David Donald og Daniel J. March, red. (2001). «United Kingdom». *Carrier Aviation Air Power Directory*. Norwalk: AIRtime publishing. s. 164-197. ISBN 1-880588-43-9.

1. ↑  «HMS Invincible, www.royal-navy.mod.uk» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 10. januar 2008. Besøkt 11. mai 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) HMS «Invincible» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Kommandør T.I. Øgrims plass** er en plass ved Bernhard Getz' gate i Oslo sentrum, i kvartalet mellom St. Olavs gate og Keysers gate. Mellom plassen og Akersgata er det en fotgjengerpassasje med portal gjennom Akersgata 73.
Plassen ligger i bydel St. Hanshaugen.

Ved plassen holder en rekke kirkelige, frikirkelige og kristne organisasjoner til. De vestlige bygningene har adresse Bernhard Getz' gate 3 og eies i fellesskap av Det Norske Bibelselskap og Kirkens Nødhjelp. Blant leietakere i gården finnes også organisasjonen Wycliffe, Verbum Forlag, Bevegelsen Korsvei og misjonsorganisasjonen Areopagos' hovedkontor i Norge. Trefoldighet menighet i Den norske kirke har kontorer i 8. etasje av bygningen.

Øst for **T. I. Øgrims plass** ligger også Frelsesarmeens bygg med adresse(r) (Akersgata 73/Kommandør T. I. Øgrims plass 4), der bl.a. Hovedkvarteret og Templet korps holder til. 
Ved inngangen til Bibelselskapets bygning i Bernhard Getz' gate 3 står også en byste av biskop Eivind Berggrav, som var formann for Det Norske Bibelselskap i 17 år (1938–55).

Plassen ble i 1981 oppkalt etter Tobias Immanuel Ögrim, kommandør og leder for Frelsesarmeen i Norge 1945-1948.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kommandør T. I. Øgrims plass (Oslo)». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 309. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kommandør T. I. Øgrims plass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**HMS «Malaya»** var et britisk slagskip. Det deltok under første verdenskrig i Jyllandsslaget, her ble hun truffet åtte ganger uten å bli påført særlig store skader.

I andre verdenskrig var hun med på å beskytte transporten av varer i Middelhavet. På et tidspunkt møtte hun på de tyske slagkrysserene «Gneisenau» og «Scharnhorst». De tyske skipene ville ikke ta sjansen på å bli skadet så de trakk seg tilbake.

Den 20. mars 1941 ble hun angrepet av den tyske ubåten U-106. Hun ble kraftig skadet, men mannskapet klarte akkurat å føre henne til land for reparasjoner. Etter de midlertidige reparasjonene ble hun sendt til New York Navy Yard. Etter fire måneder i dokken her, var hun igjen klar til kamp. Etter en vellykket tur over Atlanterhavet ble hun satt inn som beskyttelse for transporter i Middelhavet igjen.

I 1943 ble det bestemt at hun skulle tas ut av drift. I 1948 ble hun solgt til opphugging.

Kilder
------

* Robert Gardiner, red. (2006). *All the Worlds Fighting Ships 1906-1921*. London: Conway Maritime Press. s. 33-34. ISBN 0-85177-245-5.

Portal: Andre verdenskrig
Ruinene av Slains Castle**Slains Castle** er en av to festninger som ligger i samme område i Skottland.

Første festning
---------------

Den eldste festningen som er fra 1200-tallet ligger i nærheten av Cruden Bay i Aberdeenshire i Skottland med utsikt ut over Nordsjøen. Festningen tilhørte først familien Comyn, bitre fiender av Bruce-familien, men etter at John Comyn (røde) ble drept av Robert Bruce i 1306, og faren (John Comyn (sorte)) ble beseiret i slaget ved Inverurie (1308) ble deres eiendommer, herunder også Slains Castle ekspropriert og gitt videre til Hays-klanen av Errol. Disse var fjerne slektninger av Comyn.

Festningen ble et sete for familien Errolls inntil det sprengt i stykker av kong Jakob I av Skottland som straff for deres andel i 1597-konspirasjonen ledet av jarlen av Huntly mot kongen.

Andre festning
--------------

Den andre festningen som ble reist senere ligger 10 km lenger nord. Festningen ligger på toppen av en knaus med rette klipper ned mot sjøen. Det ble reist rundt et eksisterende tårnhus i 1597 av 9. jarl av Errol, etter at den første festningen ble sprengt av den skotske kongen. Flere utbygginger har blitt gjort flere ganger, det siste så sent som i 1837. På slutten av 1800-tallet hadde den 19. jarl av Errol flere berømte gjester på festningen. Man mener at den irske forfatteren Bram Stoker fikk inspirasjon for grev Draculas slott her.

Festningen ble solgt i 1916, så neglisjert og den gikk i forfall i begynnelsen av 1900-tallet etter 300 år i familien Errolls besittelse. Taket ble fjernet i 1925. I november 2004 bestemte myndighetene at festningen skulle restaureres og samtidig bygge 35 fritidsboliger på samme sted. Pr. mars 2005 er beslutningen opprettholdt, men ikke påbegynt.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Slains Castle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Reconstruction of Old Slains Castle
* Undiscovered Scotland: Slains Castle Med bilder og beskrivelser
**Komité for kjønnsbalanse og mangfold i forskning** (**Kif**) er et norsk statlig organ oppnevnt og finansiert av Kunnskapsdepartementet. Formålet er å støtte opp om, og gi anbefalinger om, tiltak som kan bidra til integrering av arbeidet med kjønnsbalanse og mangfold ved universiteter, høyskoler og forskningsinstitutter.

Komiteen skal ha mellom 11 og 13 medlemmer, med følgende kjerne:

* Fire medlemmer fra universitets- og høyskolesektoren med to vara. Etter forslag fra Universitets- og høgskolerådet
* Ett medlem fra Norges forskningsråd med én vara. Etter forslag fra Norges forskningsråd
* To medlemmer fra forskningsinstituttene (hvorav ett fra de teknisk-industrielle instituttene) med én vara. Etter forslag fra Forskningsinstituttenes fellesarena
* To medlemmer fra studentorganisasjonen med én vara. Etter forslag fra Norsk studentorganisasjon

I tillegg kan Kunnskapsdepartementet og Informasjonssenter for kjønnsforskning (KILDEN) ha én observatør hver i komiteen.

Komiteen har utviklet seg og fått utvidet sitt mandat siden Utdannings- og forskningsdepartementet i 2004 oppnevnte «Komité for integreringstiltak – Kvinner i forskning» for en treårsperiode. Komiteen skulle arbeide for å fremme likestilling mellom kvinner og menn i universitets- og høyskolesektoren.

Etter de tre årene ble en ny komité oppnevnt. Denne var i funksjon fra 2007 til 2010, med et utvidet mandat som også omfattet forskningsinstituttene. I 2010 ble komiteens navn endret til «Komité for kjønnsbalanse i forskning» og funksjonsperioden endret til fire år. Den utløp 31. desember 2013.

Ny komité ble oppnevnt for perioden 1. januar 2014 til 31. desember 2017. Den fikk da sitt nåværende navn: Komité for kjønnsbalanse og mangfold i forskning. Som navnet sier, ble mandatet nå utvidet til å omfatte mangfold. Komiteens viktigste oppgave i perioden skal være arbeid med kjønn og etnisitet.

I 2005 ble nettstedet kifinfo.no lansert. Det drives av Kilden kjønnsforskning.no på oppdrag fra Kif, og skal være en ressursbank for likestillings- og mangfoldarbeid i forskningssektoren.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Kifs mandat Arkivert 28. mai 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  om kifinfo.no Arkivert 29. mai 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Kunnskapsdepartementets informasjon om medlemmer 2014–2017
En tesil
En **tesil** er en type sil som blir benyttet til å fange teblad når en fyller te i en tekopp. Silen kan være en netting eller en plate med mange hull. En tesil har et håndtak som en kan holde i ved bruk.

Når en lager te på tradisjonell måte med varmt vann i en tekanne er tebladene løse og ikke i en tepose. 
Siden tebladene ofte ikke smaker så godt er det vanlig å fjerne dem ved å filtrere teen gjennom en tesil. Silen passer som regel åpningen på koppen og fanger tebladene når teen blir helt i koppen.

Noen høye, sylinderformen tesiler kan også benyttes til å trekke en enkelt kopp med te, på samme måte som teposer, teklyper, teballar og teegg blir brukt. En fyller da tesilen med ønsket mengde teblad og lar dem være i koppen til teen får den ønskede styrken. En tar så ut tesilen med tebladene når teen er klar til å drikkes. Ved å benytte en tesil på denne måten kan en trekke flere kopper etter hverandre.

Bruken av tesil avtok på 1900-tallet etter som bruken av teposer ble mer og mer vanlig. Likevel er bruk av tesil foretrukket av tekjennere som hevder at å la tebladene flyte fritt fremfor å være innesluttet i en tepose gir en bedre te ved at diffusjon av smak og aroma ut av tebladene ikke blir hindret.
Mange hevder også at produsentene av teposer ofte nytter te av dårligere kvalitet, det som blir kalt støvkvalitetste.

Tesilene er vanligvis laget av sterlingsølv, rustfritt stål eller porselen. I den senere tid har det også kommet tesiler av plast. I enkelte tilfeller kan en også finne tesiler av bast eller bambus.
Det er ikke uvanlig at tesilene kommer i sett; den ene delen er selve tesilen og den andre en liten kopp eller skål som tesilen kan dryppe eller renne av seg i når en skal servere flere kopper te.
En tesil kan også være en kunstgjenstand laget av gull- og sølvsmeder eller til og med i fint porselen.

**Tetrekkekurver** (eller **infusjonskurver**) likner på tesiler, men de passer i toppen av en tekanne og blir fylt med teblad ved trekking av te. 
Det er ingenting klart skille mellom mellom tetrekkekurber og tesiler og de kan benyttes om hverandre.
**Sinkspat** eller **smithsonitt**, tidligere kalamin, er et hvitt eller svakt farget mineral som består av sinkkarbonat, ZnCO3. Det tilhører kalsittgruppen (isomorfi). Det blir dannet sekundært etter sfaleritt. Det blir utvunnet som sinkmalm blant annet i Mexico og USA. Det er sjeldent i Norge.

Smithsonitt ble identifisert med hemimorfitt før man forstod at de var to egne mineraler. Dei to mineralene ligner meget på hverandre og navnet kalamin er brukt om begge, noe som har ført til forvirring. Smithsonitt fikk dette navnet i 1832 av François Sulpice Beudant etter den engelske kjemikeren og mineralogen James Smithson (1765–1829), som ved en testamentarisk gave la grunnlaget for Smithsonian Institution og som først identifiserte mineralet i 1802.

Kilder
------

* Smithsonitt. (15. februar 2009). I Store norske leksikon. Henta 14. februar 2014 frå .

Referanser
----------

1. ↑  «Smithsonite at the National Museum of Natural History». Smithsonian Institution. Arkivert fra originalen 21. januar 2016. Besøkt 9. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Smithsonite – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Råd om vaner for god hygiene mot smittespredning: nys eller host i papirlommetørkle eller albuekroken, vask hendene ofte i såpe eller desinfeksjonsmiddel.  Foto: Utgitt av Folkehelseinstituttet i forbindelse med koronavirusutbruddet i 2019–2020 
**Smittevern** (engelsk: *Infection Control* eller noen ganger *Infection Prevention and Control*) er et fagområde og anvendt felt innen epidemiologi (læren om sykdomsutbredelse) og omfatter alle tiltak som har til hensikt å motvirke og hindre at infeksjoner oppstår og spres i en befolkning. I mange land er smittevernarbeidet regulert særskilt gjennom lov og forskrift, i Norge av smittevernloven og tilhørende forskrifter. Verdens helseorganisasjon har en viktig rolle i internasjonalt smittevernarbeid, Det europeiske smittevernbyrået med hovedkontor i Sverige har en rolle i Europa, mens i Norge har Folkehelseinstituttet en overordnet rolle.

Referanser
----------

1. ↑  Smittevern, *Store medisinske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon
 |
**NMS Gjenbruk** er en butikkjede som eies av Det Norske Misjonsselskap (NMS). Den første butikken åpnet på Sola i Rogaland i november 1998, etter forbilde fra Sudan Genbrug i Danmark. Et Gjenbruksstyre har ansvar for driften på vegne av NMS sitt Landsstyre. Kjeden består i dag av 50 operative butikker spredt rundt i Norge + et lysstøperi i Sør-Trøndelag. En daglig leder og to gjenbrukskonsulenter utgjør administrasjonen, og har oppfølging og ansvaret for hver sin del av landet, koordinerer arbeidet og bistår de frivillige medarbeiderne i ulike spørsmål og utfordringer.

En NMS Gjenbruks-butikk har et lokalt styre, eventuelt pris- og/eller utstillingsnemnd. Butikkenes åpningstid er tilpasset lokale forhold og hvilke ressurser en rår over. Varene gis vederlagsfritt av private og andre, og kan være brukte møbler, sportsutstyr, leker, verktøy, vesker, serviser, diverse hus artikler, glass/krystall, bilder, malerier, speil, bøker, plater...etc.
Bare noen få av butikkene omsetter klær, og en vil sjelden finne hvite- eller brunevarer.

Siden ingen er lønnet er det for det meste pensjonister som arbeider i disse butikkene. Det vil være mennesker som er opptatt av miljøet, god forvaltning av ressurser, og av misjon. Et viktig trekk er at en oftest finner en kaffekrok, hvor kunder og besøkende kan sitte ned og få en kopp te eller kaffe, og slå av en prat i all vennskapelighet. Slik blir butikken et sosialt sted og treffpunkt i lokalmiljøet.

I året 2013 hadde NMS Gjenbruk en omsetning på ca. 29,3 millioner kroner. Etter driftsutgifter ble resultatet på ca. 16,7 millioner kroner. Overskuddet går til NMS sitt arbeid i Norge og ulike misjonsprosjekt rundt om i verden. I 2019 var omsetningen økt til 62,5 millioner kroner.

Referanser
----------

1. ↑  «Et lite gjenbrukseventyr». Dagen. 19. mars 2008.
2. ↑  «NMS Gjenbruk». Besøkt 19. oktober 2022.
***Fool's Gold*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Laurence Trimble.

Handling
--------

Marshall Strong og John Moore, partnere ved en gullgruve, blir begge forelsket i lærerinnen Constance Harvey. Men hun velger å gifte seg med Moore, selv om hun egentlig er merr tiltrukket av den sjenerte Strong - fordi Moore overbeviser henne om at Strong er forelsket i noen andre. Senere blir Moore drept i et slagsmål ved en pub, og Strong blir anklaget for drap.[]

Flere år senere er Strong, nå kjent under navet Mark Smith, blitt en velstående gruveeier. Constance bor sammen med sønnen David, som elsker Strongs datter Nancy og arbeider ved Strongs gruve. Etter at Strong avslår krav om ekstra sikkerhetstiltak ved gruven sin, fanger en eksplosjon David under jorden. Når Strong oppdager at David faktisk er sønnen til Constance, skynder han seg inn i den brennende gruven for å redde ham.[]

Skuespillere
------------

* Mitchell Lewis som Marshall Strong
* Wellington A. Playter som John Moore
* Florence Turner som Constance Harvey
* Sarah Truax som Lilas Niles
* Francis Joyner som Old Niles
* Kempton Greene som David Moore
* Evelyn Brent som Nancy Smith
* Mlle. Marguerite som Miss Hatch
* Harry Hyde som sir Horace Seaton
* William Dietz som Chris Kuhn

Referanser
----------

1. ↑  Fool’s Gold
2. ↑  FOOL'S GOLD

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fool's Gold* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Fool's Gold* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Fjordhest-NM** eller **Noregsmeisterskapen for fjordhest** har blitt arrangert hvert år siden 1986. Fjordhest-NM er den årlige stormønstringa for fjordhest-ekvipasjer, der det blir konkurrert i dressurridning, sprangridning, dressurkjøring, presisjonskjøring og maratonkjøring. Det har også blitt arrangert terrengritt og andre konkurranser. 

Det blir kåra mestre i de ulike greinene, og det blir kåra norgesmestre for senior og junior, til den beste og mest allsidige ekvipasjen i tre konkurranser sammenlagt: Dressurriding, sprangriding og presisjonskjøring (for juniorklassa) eller maratonkjøring (for seniorklassa).

Til noen av klassene er det kvalifiseringskrav, mens andre klasser har åpen deltakelse.

NM for fjordhest blir arrangert av lokale ride- og kjøreklubber, i samarbeid med lokale fjordhestlag og Norges Fjordhestlag. Det første mesterskapet i 1986 gikk i Førde. 

Mesterskapet har hatt økende deltakelse. Mesterskapet i 2011 hadde mer enn 200 deltakende ekvipasjer. Fjordhest-NM 2011 ble arrangert i Starum.

Det blir også arrangert Nordisk mesterskap for fjordhest, i det siste hvert anna år.

Kilder
------

* NorgesMesterskap for fjordhest, hos Norges Fjordhestlag, vitja 5. februar 2010
* Statuttar for NM for fjordhest for 2009, vitja 5. februar 2010
* Nordisk Mesterskap for fjordhest hos Norges Fjordhestlag, vitja 5. februar 2010
En **V-motor** er en vanlig motortype for stempelmotorer. Stemplene er plassert slik at de danner en V når motoren sees langs veivakselen. V-konfigurasjonen reduserer motorens lengde og vekt sammenliknet med en tilsvarende rekkemotor.

I 1896 patenterte Karl Benz sin første stempelmotor med horisontalt plasserte stempler. Vanligvis vil hvert par med stempler fra hver sylinderbank dele én rådepinne på veivakselen, enten ved mester/slave-råder eller ved to ordinære råder side ved side. Noen anser dette som et kjennetegn ved en «ekte» V-motor, og deler *flate motorer* inn i boksermotorer, som ikke deler rådepinner på denne måten, og 180° V-motorer som deler pinnene. På den annen side har flere viktige V-twin-motorer to rådepinner. I Tyskland anses alle disse motorene for boksermotorer.

Det brukes forskjellige V-vinkler i forskjellige motorer; avhengig av antallet sylindre vil det være vinkler som fungerer bedre enn andre med hensyn til stabilitet. Smale vinkler kombinerer noen av fordelene med V-motoren og rekkemotoren (hovedsakelig når det gjelder kompakthet], men også noen av ulempene. Dette konseptet ble lenge brukt av Lancia, og brukes i dag av blant annet Volkswagen.

Noen V-konfigurasjoner er velbalanserte og behagelige, mens andre er mindre behagelige enn en tilsvarende rekkemotor. Med optimal vinkel har en V16-motor jevn tenning og eksepsjonell balanse. En *crossplane* V8-motor kan balanseres med motvekter på veivakselen, liknende de som brukes i en sekssylindret rekkemotor. V12-motorer, som i bunn og grunn er to rekkemotorer med seks sylindre satt sammen, har alltid jevn tenning og god balanse, uavhengig av vinkel. Andre, som V2, V4, V6, *flatplane* V8 og V10, har økte vibrasjoner, og krever som regel balansevekter.

Det er vanlig for V-motorer å beskrives som V*#*, hvor *#* er antallet sylindre:

* V-twin
* V4
* V5
* V6
* V8
* V10
* V12
* V16
* V18
* V20
* V24

Se også
-------

* Rekkemotor
* Boksermotor

Eksterne lenker
---------------

* (en) V engines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Gibea** var en by i Benjamin. Stedet der Gibea lå identifiseres med Tell al-Ful (der er det moderne nabolaget Givat Shaul), 5 km nord for tempelfjellet i Jerusalem.

Gibea, Gibeon og Geba var tre steder med lignende navn som lå ikke så langt fra hverandre. Navnene Geba (hankjønnsformen av ordet for «høyde») og Gibea (hunkjønnsformen) staves nesten likt. Noen mener at disse stedene noen ganger har blitt forvekslet, og har derfor forsøkt å endre lesemåten i enkelte skriftsteder. 

En gang i dommertiden fant det sted en grusom seksualforbrytelse i Gibea som førte til krig (*Dommernes bok* kapittel 19, vers 15 til 20: 48).

Kong Saul bodde i Gibea (*Første Samuelsbok* kapittel 10, vers 26; 15: 34).

Referanser
----------

1. ↑  *Navn i Bibelen*. Oslo: Det Norske bibelselskap. 1983. s. 167.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gibeah – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |

Portal: Historie
Under krigen i Norge 1940–1945 overtrykte de tyske okkupasjonsmyndighetene posthornfrimerker og andre bruksmerker med «V» for seiersgudinnen Viktoria. V-tegnet var opprinnelig britenes symbol for seier (*victory*) over det nasjonalsosialistiske Tyskland men ble brukt av begge parter i krigen.
**V-frimerker** var vanlige frimerker som ble overstemplet med bokstaven «V»et som et propagandatiltak fra de tyske okkupasjonsmyndighetene under andre verdenskrig 1940–1945. V-en symboliserte *Viktoria*, et fortysket navn på den romerske seiersgudinnen Victoria. tysk seier i krigen,

V-tegnet var under krigen opprinnelig blitt tatt i bruk av britisk presse i juli 1941 som symbol på *victory*, de alliertes forestående seier. Tegnet ble blant annet kjent som en håndgest der en løftet høyrehanda og sprikte med peke- og langfingeren, et hilsen som ble flittig brukt av den britiske statsministeren Winston Churchill. Også den britiske allmennkingkasteren BBC brukte tegnet i sendingene sine til det tyskokkuperte Europa. Da ble V-signalet sendt i form av åpningtaktene fra Beethovens 5. symfoni før hver nyhetssending, tre korte og en lang tone som tilsvarte morsetegnet for bokstaven V. Signalet innledet også sendinger fra «London-kringkasteren», de norske sendingene fra eksilregjeringen i London, ledet av NRKs Toralv Øksnevad.

Hitler og de tyske nazistene irriterte seg over dette, og forsøkte allerede samme måned å overta V-symbolet i sin egen krigspropaganda. Ifølge dem sto V’en for *Viktoria – Deutschland Siegt an allen Fronten* («Viktoria (seiersgudinne) – Tyskland seirer på ale fronter»). Det ble blant annet besluttet å overstemple en lang rekke frimerker med V-symbolet, både i Norge og andre land. Bokstaven og det tyske slagordet ble også spredt via store plakater og annet, ikke minst i en omfattende kampanje sommeren 1941.

Publikum reagerte på sin måte ved å plassere frimerket opp ned på brevet.

Se også
-------

* V-tegnet under andre verdenskrig

Referanser
----------

1. ↑  *Gyldendals store konversasjonsleksikon*. Oslo: Gyldendal. 1959. s. spalte 3361.
2. 1 2 3  *Alt for Norge*. [Oslo]: [Krigsinvalideforbundet]. 1985. s. 17.
3. ↑  Bakken, Thorbjørn (1997). *Krigsår og fredsglede*. Trysil-forl. s. 218. ISBN 8291352208.
**Gibraltar** er en by i delstaten Zulia i Venezuela mellom Bobures i sør og Boscan i nord. Den ligger ved bredden av Maracaibosjøen. Befolkningen er på omkring 4 000 personer.[*når?*]

Den ble grunnlagt under navnet *San Antonio de Gibraltar* i februar 1592 av Gonzalo Piña Ludueña og fikk navnet etter hans hjemby, dengang spansk Gibraltar (nå et britisk oversjøisk territorium). Den var, i koloniperioden, den viktigste havnen for byen Mérida og et hovedsenter for eksport av kakao. Den ble inntatt og plyndret i 1667 av piraten François l'Olonnais og to år seinere av Henry Morgan. I 1678 invaderte og plyndret Michel de Grammont den lille byen og kom så langt inn i landet som til Trujillo. Skadene var så store at stedet nesten opphørte å eksistere rundt 1680.

Referanser
----------

1. ↑  Eduardo Osorio C. *Historia de Mérida: conformación de la sociedad colonial merideña, 1558-1602* **(spansk)**. s. 294.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Schlagwortnormdatei** (SWD) er et kontrollert nøkkeord-/deskriptorsystem, som hovedsakelig brukes til emnekatalogisering i biblioteker. SWD drives av Deutsche Nationalbibliothek (DNB) i samarbeid med flere biblioteksforbund. Hvilke deskriptorer som tas inn i SWD er fastlagt i *Regeln für den Schlagwortkatalog* (RSWK). Lignende systemer i andre land er *Library of Congress Subject Headings* (LCSH) og *Répertoire d'autorité-matière encyclopédique et alphabétique unifié* (RAMEAU).

Omfang
------

SWD består av omtrent 600 000 deskriptorer og rundt 700 000 non-deskriptorer (synonymer og kvasisynonymer som ikke brukes til indeksering, men viser til en deskriptor). Tilveksten er på omtrent 5,5 % i året. Omtrent tre fjerdedeler av deskriptorene viser til individbegrep (språkbetegnelser, personer, organisasjoner, titler, gjenstander etc.) og en fjerdedel til abstrakte begreper. Lenking ved hjelp av hierarkiske (ca 115 000) og assosiative relasjoner (ca 26 000) er ikke særlig tett, så SWD kan ikke regnes som en tesaurus (pr. 2003).

Begrepene i SWD er dessuten arrangert i en egen klassifikasjon men knapt 500 klasser underordnet 36 hovedgrupper.

Eksterne lenker
---------------

* Søk i OSWD
* DNB's informasjonsside om SWD
* *Regeln für den Schlagwortkatalog* (RSWK) 3. opplag, Deutsches Bibliotheksinstitut, 1998
* *SWD – ein zentrales Hilfsmittel der verbalen Sacherschließung*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Aaron Baddeley** (født 17. mars 1981) er en australsk profesjonell golfspiller på PGA-touren. Han er født i Lebanon i New Hampshire, men vokste opp i Australia fra han var to år gammel.

Da Baddeley var i slutten av tenårene ble han regnet som et av de mest lovende golftalentene i verden. Han var den yngste spilleren til å representere Australia i Eisenhower Trophy, og han vant Holden Australian Open som amatør i 1999, og forsvarte tittelen i 2000 som profesjonell. Året etter vant han Greg Norman Holden International i Australia, men møtte deretter vanskeligheter med å oppfylle de store forventningene. Han ble etter hvert overskygget av sin jevnaldrende australske konkurrent Adam Scott, som er under et år eldre enn Baddeley, men som nådde topp 10 på verdensrankingen i golf i 2005.

I 2002 spilte Baddeley på Nationwide Tour i USA og endte som nummer ti på pengelisten, og ble dermed kvalifisert for spill på PGA-touren for 2003. Han hadde en solid førstesesong med blant annet en annenplass i Sony Open in Hawaii og endte som nummer 73 på pengelisten. 2004-sesongen var mindre vellykket, og han berget såvidt tourkortet for neste sesong med en 124.-plass på pengelisten. I 2005-sesongen endte han på 78.-plass, før han i 2006 fikk sitt gjennombrudd på touren med en seier i Verizon Heritage i South Carolina.

Meritter
--------

### Seire på PGA-touren

* 2006: Verizon Heritage

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aaron Baddeley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Aaron Baddeley – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Aaron Baddeley – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Aaron Baddeley – Japantouren Rediger på Wikidata

* (en) Aaron Baddeley – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
Den tidligere israelske ministeren og krigshelten Moshe Dayan (1915–1981) tjenestegjorde i den britiske hæren under andre verdenskrig og mistet det venstre øyet i Libanon. Han bar alltid svart øyelapp siden, noe som nærmest ble et visuelt varemerke for politikeren i samtidens massemedier.
Amerikansk gutt med øyelapp for å helbrede amblyopi (synsnedsettelse)
**Øyelapp**, også kalt **øyeklaff** eller **øyeplaster**, er en lapp som festes over det ene øyet for å beskytte eller skjule øyet hvis det er skadd, sykt eller mangler, eller for å trene opp synet på det andre øyet. 

Øyelappen kan være av tekstil eller lær og festes ved hjelp av en strikk eller snor omkring hodet. Slike øyelapper ble tidligere båret av soldater, smeder og andre som hadde ødelagt eller mistet øyet på grunn av skader eller sykdom. Disse tilstandene avhjelpes i dag heller med en øyeprotese (glassøye eller kunstig øye). 

Svart øyelapp forbindes ofte med sjørøvere i populærkulturen, og kan brukes som uhøytidelig symbol for alle typer piratvirksomhet. Bildet viser rollefigurene Pelle Pirat og Pinky i den populære, norske barneteaterserien om Kaptein Sabeltann. Foto: 2016 
Svarte øyelapper blir i populærkulturen særlig båret av sjørøvere og skikkelser som skal framstå skremmende, spennende eller spesielle. Det har blitt foreslått at pirater kan ha brukt øyelapper ikke bare for å dekke til skadde øyne, men for å få bedre mørkesyn når en beveger seg raskt fra dagslyset på overdekket til de mørke skipsrommene under. Øyne bruker opptil 25 minutter på å tilpasse seg lysforholdene ved overgang fra kraftig lys til mørke, og det er vist at en straks ser bedre ved å flytte lappen fra et avblendet øye. Det er imidlertid ingen historiske belegg for en slik bruk. 

Plasterliknende øyelapper kan også limes over øyet. Slike lapper benyttes av ortoptister som medisinsk hjelpemiddel for å behandle for eksempel barn med strabisme (skjeling) og amblyopi (synsnedsettelse). Når en bruker øyelappen over det friske øyet, blir det skjelende øyet tvunget til å jobbe og dermed fungere riktigere. Øyeplastre er ofte av et elastisk materiale som lar huden puste og inneholder et spesielt lysbeskyttende filter. De er gjerne hvite eller hudfarget.

Se også
-------

* Skylapper
* Sovemaske
* Bind for øynene
* Vernebriller

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eyepatches – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Eyepatch – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* En type øyelapp for behandling av barn med skjeling og dårlig syn
Simuleringer av genetisk drift for 20 alleler for en populasjon på 10 individer (øverst) og en for 100 individer (nederst). Grafen viser hvordan de genetiske trekkene skiller seg mer og mer over tid. Generelt sett driver allelerne betydelig raskere i små populasjoner.
**Genetisk drift** eller **gendrift** er den effekt som tilfeldige forandringer har på evolusjon. I en art, eller ved kryssavling mellom ulike arter, er det vanligvis en stor andel genetisk variasjon. Gendrift er en variasjon i form av ulike alleler (genvarianter) ved mange genetiske posisjoner på kromosomene. Endringer i allelfraksjonen skjer hovedsakelig ved naturlig utvalg, det vil si ved forskjellig overlevelse og bidrag til neste generasjon. Hvis derimot en populasjon blir mindre er det en tendens for hver generasjon å bli mer ens med mindre mangfold i allelene. Det er en effekt som tilsvarer innavl: den fører til genetisk ensartethet.

Genetisk drift er en av delmekanismene i evolusjonen som viser til den tilfeldige endringen av genforrådet til en populasjon. Gendrift er en evolusjonsfaktor som blant annet kan føre til at enkelte populasjoner får ulike arveegenskaper over tid. I tillegg til det naturlige utvalget kan genetisk drift være en stokastisk prosess og skjer på grunn av de tilfeldigheter som eksisterer i de enkelte individer i en populasjon som lykkes best i å overleve og reprodusere seg. Genetisk drift er altså en prosess som er uavhengig om genene til individet gir fordeler eller ulemper for organismen. Akkurat som naturlig utvalg er gendrift en prosess som påvirker frekvensen til allelene (genvariantene). En populasjons allelfrekvens er fraksjonen av genkopiene som deler en særskilt form. Endringer som skjer grunnet genetisk drift er ikke drevet av faktorer i miljøet eller grunnet tilpasning, og kan være nyttige, nøytrale eller ugunstige for reproduktiv suksess.

Effekten av genetisk drift er større i små populasjoner, og mindre i store populasjoner. Det er til dels stor diskusjon blant forskere om den relative viktigheten av gendrift sammenlignet med naturlig utvalg. Eksempelvis hevdet den engelske biologen Ronald Fisher det syn at gendrift spilte hovedsakelig en mindre rolle i evolusjonen, og dette forble det dominerende oppfatning i flere tiår. I 1968 åpnet den japanske biologen Motoo Kimura debatten på nytt med sin nøytrale teori om molekylær evolusjon som hevdet at de fleste endringer i genetisk materiale hadde sin årsak i genetisk drift.

Referanser
----------

1. ↑  Avers, Charlotte (1989): *Process and Pattern in Evolution*. Oxford University Press.
2. ↑  Futuyma, Douglas (1998): *Evolutionary Biology*. Sinauer Associates. Avsnittet «Glossary». ISBN 0-87893-189-9.
3. ↑  Futuyma, Douglas (1998): *Evolutionary Biology*. Sinauer Associates. s. 320. ISBN 0-87893-189-9.

Eksterne lenker
---------------

* The TalkOrigins Archive
* Genetic drift illustrations in Barton et al.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** GND
 |
**338 skvadron** var en jagerflyskvadron i det norske Luftforsvaret. Den ble etablert 15. februar 1954 på Sola flystasjon og opphørte 1. april 2019 på Ørland flystasjon.

Historie
--------

Da Norge ble medlem av NATO i 1949, gikk det to år før Stortinget vedtok å gjøre Ørland hovedflystasjon til en permanent flystasjon i henhold til NATO-standard. I 1954 var arbeidet kommet så langt at den kunne taes i bruk, og den 31. mai landet den første jagerskvadronen på Ørlandet. I oktober samme år flyttet 338 skvadron fra Sola til Ørland, og hadde siden sitt faste tilholdssted på stasjonen. Oppsetningen var da på 5 piloter, 15 teknikere og 5 F-84 Thunderjet. Fra 1960 til 1966 var skvadronen oppsatt med F-86F Sabre. I 1966 ankom F-5 Freedom Fighter. Primæroppgaven var luft-til-bakke operasjoner. F-5-ene regjerte helt frem til i 1985, da F-16 Fighting Falcon kom.

1. august 2001 ble 338 Norges nye offisielle tigerskvadron, og trente jevnlig sammen med tigerskvadroner fra hele verden.

Oppdrag i Afghanistan
---------------------

Fra 1. oktober 2002 til 31. mars 2003 deltok Norge og 338 skvadron (og begge skvadronene i Bodø) med 6 F-16 AM, og til sammen rundt 120 personer i kampen mot terrorisme ut fra Manas Air Base i Kirgisistan. Oppdraget var tilstedeværelse og støtte for bakkestyrker i Afghanistan (CAS), og resulterte i flere skarpe leveringer av våpen for skvadronens flygere.

Nedleggelse
-----------

14. juni 2012 vedtok Stortinget at 338 skvadron skulle legges ned. Driften ble avsluttet 1. april 2019 og de syv flyene ble overført til 331 skvadron.

Bilder
------

* F-84 Thunderjet i 338 skvadronens farger.F-84 Thunderjet i 338 skvadronens farger.
* F-5 Freedom Fighter fra 338 skvadronF-5 Freedom Fighter fra 338 skvadron
* Et F-16 AM fra 338 skvadronEt F-16 AM fra 338 skvadron

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  *Fra Spitfire til F-16*. Oslo: Sem & Stenersen. 1984. s. 125. ISBN 8270460389.
3. ↑
4. ↑  «Norway - Luftforsvaret - 338 Squadron / 338 Skvadron». *www.globalsecurity.org*. Besøkt 4. desember 2022.
5. ↑  Voteringsoversikt for sak: Et forsvar for vår tid – Stortinget 14. juni 2012
6. ↑
7. ↑  «F-16 takket for seg på Ørland». *Forsvaret*. Besøkt 4. desember 2022.

| * v
* d
* r
Avdelinger i Luftforsvaret |
| --- |
| Luftforsvaret-emblem | Flystasjoner | 
* Ørland flystasjon
* Luftforsvarsbase Bodø
* Bardufoss flystasjon
* Rygge flystasjon
* Sola flystasjon
* Banak flystasjon
* Andøya flystasjon
* Gardermoen flystasjon
* Evenes flystasjon

 | Rondell |
| Luftvinger | 
* 131 Luftving
* 132 luftving
* 133 luftving
* 134 Luftving
* 137 Luftving
* Maritim helikopterving
* Redningshelikoptertjenesten

 |
| Skvadroner | 
* 330 skvadron
* 331 skvadron
* 332 skvadron
* 333 skvadron
* 334 skvadron
* 335 skvadron
* 337 skvadron
* 339 Special Operations Aviation Squadron
* 717 skvadron

 |

Portal: Norge
*For dagens NHL-lag, se Ottawa Senators*
**Ottawa Senators** var først et amatørlag, senere et profesjonelt ishockeylag fra Ottawa i Ontario, Canada. Laget eksisterte fra 1883 til 1954, og var den første ishockeyklubben i Ontario. 

Laget deltok i ishockeyturneringerne ved Montreal Winter Carnival fra 1883, og var med på å stifte Amateur Hockey Association of Canada i 1886. Laget spilte deretter i CAHL og FAHL.

I årene 1906 til 1909 spilte laget i ECAHA, og var med over da denne ble en profesjonell liga i 1908. Da denne ble lagt ned i 1909, var laget med på å opprette NHL og spilte i denne fra 1917 til 1934. Laget vant Stanley Cup 11 ganger i både 1926 og 1935. 

Laget, som offisielt het **Ottawa Hockey Club** (Ottawa HC), gikk også under navnene **Generals** på 1980-tallet, **Silver Seven** i årene 1903 til 1907 og **Senators** fra 1908.

29 av lagets spillere ble tatt opp i Hockey Hall of Fame.

Referanser
----------

1. ↑  «Players by team - Ottawa Senators». Besøkt 11. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* Omtale på sportsecyclopedia.com
Hidatsaby ved Knife River. Maleri av George Catlin 1832.
**Knife River** er en elv i delstaten Nord-Dakota i USA, og en sideelv til Missouri River. Den er 193 km lang, med utspring i Killdear Mountains i Billings county, i den østlige enden av nasjonalparken Little Missouri National Grassland. Knife River renner ut i Missouri like sør for den oppdemmede Lake Sakakawea.

Ved munningen ved Missouri er det historiske minnesmerket *Knife River Indian Villages National Historic Site*. Minnesmerket består av et stort område med bygninger og forskjellige utstillinger til minne av de mandan- og hidatsaindianere som bodde på stedet frem til den store kopperepidemien i 1837.

Knife er den engelske oversettelsen av *couteau*, den franske oversettelsen av det indianske navnet.

Referanser
----------

1. ↑  Gannett, Henry (1905). *The Origin of Certain Place Names in the United States*. United States Government Publishing Office. s. 177.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Tikamptabellen** er en tabell for poengberegning av resultatene i friidrettens tikamp. Det har vært gjort en rekke forsøk på å formalisere felles sammenligning av utøvernes resultater i mangekamp. Formålet er å ha et rettferdig system for å beregne resultatene uten at enkeltøvelser skal bli favorisert eller disfavorisert. Tabellene er siden utvidet til å omfatte alle friidrettsøvelser for både menn og kvinner.

Den første internasjonale formelle beregningen ble utarbeidet i USA over tid fra 1884 og frem til til 1915. Utregningene baserte seg på lineære ligninger med utgangspunkt i gjeldende verdensrekorder. Samtidig var det laget lokale modeller i nordiske land basert på respektive nasjonale rekorder. Det Internasjonale Friidrettsforbundet har siden ratifisert felles tabeller for alle øvelser både for menn og kvinner og omtales som *Friidrettens skåringstabeller*. Tabellene justeres med friidrettens utvikling innen utøvernes teknikk, utstyrsteknologi og regelendringer. Den siste justeringen kom etter at de lange kastresultatene måles per centimeter, og ikke per to centimeter slik praksis var frem til 1997.

1000 poeng etter tikamptabellen
-------------------------------

Listen viser resultat som tilsvarer 1000 poeng per Det Internasjonale Friidrettsforbundets tabell per 2017.

| Øvelse | Resultat |
| --- | --- |
| 100 meter | 10,63 |
| 200 meter | 21,47 |
| 400 meter | 47,70 |
| 800 meter | 1.50,93 |
| 1500 meter | 3.48,17 |
| 5 000 meter | 14.00,02 |
| 10 000 meter | 29.28,55 |
| 3000 meterhinder | 8.58,65 |
| 110 meter hekk | 14,37 |
| 400 m hekk | 52,70 |
| Høyde | 2,09 |
| Stavsprang | 5,02 |
| Lengde | 7,36 |
| Tresteg | 15,45 |
| Kulestøt | 17,97 |
| Diskos | 56,69 |
| Slegge | 67,36 |
| Spyd | 72,85 |
|

Referanser
----------

1. ↑  iaaf.org: *IAAF Scoring Table for Combined Events*, hentet 9. januar 2022
2. ↑  worldathletics.org: *IAAF scoring tables updated for 2017*, hentet 9. januar 2022
***Hör upp allt folk*** er et svensk musikkalbum, utgitt av NJA-gruppen i 1970. Artistene bak plata hadde en uttalt politisk målsetting med albumet: «på denna LP vill vi ge uttryck för en liten del av den kultur som är folkets kultur». 

Seks av sangene på albumet var fra teaterstykket *Nils Johans Andersson m. fl.*, den såkalte *NJA-pjäsen*. Stykket var laget i 1969, i samarbeid mellom teatergruppen og arbeidere ved Norbottens Järnverk. Et svart-hvitt-bilde av fem stålverksarbeidere i kaffepausen ved ovn tre prydet omslaget på plata. 

To av de andre sangene på albumet kom fra teaterstykket *Blågul Atom*. Det var laget våren 1970, i samarbeid med teknikere ved AB Atomenergi. 

To sanger var skrevet av Bertolt Brecht og Hanns Eisler. Albumet hadde også plass til den vietnamesiske frigjøringsfronten FNLs nasjonalsang, «Befria Södern». 

Albumet var av og med Hans Andersson, Gudrun Berg, Stefan Böhm, Thomas Bolme, Ingrid Boström, Görel Engstrand, Anders Forsslund, Helena Henschen, Gunnar Idring, Anders Linder, Gunnar Ohrlander, Rolf Pettersson, Stefan Ringbom, Rolf Skoglund, Marie-Louise Söderström, Angelica Tjernberg-Langhammer, Ove Tjernberg og Olof Willgren. *Hör upp all folk* ble utgitt på selskapet MNW.

Sporliste
---------

### Side 1

1. «Minns du förra året»
2. «Strejken på Saab»
3. «Det var jag som byggde landet»
4. «När han kommer hem»
5. «Balladen om Olsson»
6. «Enhetsfront»
7. «Ljugarbänken / Sanna historier från ett järnverk»

### Side 2

1. «Hör upp allt folk»
2. «Miljövisa»
3. «Det ljuvliga landet»
4. «Kvasten»
5. «Länge leva den fria forskning»
6. «Befria Södern»
7. «Solidaritetssong»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hör upp allt folk på Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Knerot** (*Goodyera repens*) er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien).

Utseende
--------

Knerot er en liten, grønnhvit orkide. Den karakteriseres best ved at den har en krypende jordstengel, og dermed danner små grupper der den opptrer. Knerot har små bladrosetter ved basis av stengelen, med cirka 5 små, eggforma blader.

Stengelen til knerot bøyer seg i 90 graders vinkel ved basis, derav navnet til planta. Øverst på stengelen sitter et aks med 10–15 gulhvite blomster som vender til samme side. Planta snylter stort sett på andre planter, men den har allikevel klorofyll.

Forekomster i Norge
-------------------

Knerot vokser for det meste i barskog, i spredte grupper. I tillegg kan den vokse i bjørkeskog, rasmark og hei. Den opptrer aldri i store mengder, som regel finner en bare noen få planter som er vanskelige å få øye på.

Planta opptrer over det meste av landet. Den er imidlertid begrensa til lavlandet, og den er også sjeldnere i sørlige og vestlige deler av Norge. Fra 2021 er den kommet med i Norsk rødliste for arter som nær trua (NT).

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. november 2021. Besøkt 19. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *knerot* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *knerot* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *knerot* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *knerot* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *knerot* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *knerot* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *knerot* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *knerot* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Goodyera repens* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Goodyera repens* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Goodyera repens* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Hönne** er en elv nord i Sauerland i Nordrhein-Westfalen i Tyskland og en av sideelvene til Ruhr fra venstre. Den har sitt utspring vest for Neuenrade i en høyde på 437 meter over havet, og etter 33 kilometer munner elven ut nær byen Fröndenberg. Det totale nedslagsfeltet til elven er 262 km².

I den smale dalen mellom Balve og Menden har Hönne gravd ut et 60 meter dypt gjel i kalksteinen. Det ligger flere grotter i dalen, der *Balver Höhle* og *Reckenhöhle* er åpnet for turister. Når vannivået i elven er lavt kan enkelte deler av den bli helt tørrlagt siden vannet trenger ned i karstfjellet. Enkelte av sideelvene til Hönne blir også tørrlagte i noen tilfeller. Det har også blitt dannet flere grotter langs Hönne, hvor den største ligger ved Balve, der man har funnet spor etter mennesker, i tillegg til spor av kannibalisme.

Referanser
----------

1. ↑  Landesumweltamt.nrw.de – Gewässerstrukturgüte in Nordrhein-Westfalen 2005, s 52 (PDF)

Litteratur
----------

* Kracht, Peter: *Rund um das Hönnetal. Zwischen Unna, Iserlohn und Arnsberg.*  Bottrop und Essen 2001, ISBN 3-89355-225-1

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hönne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Solveig Klausen var gift med redaktøren Johan Klausen i V-posten.

***V-posten*** var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Avisen ble laget i Drøbak, men store deler av opplaget ble spredt i Oslo. Det fantes andre illegale aviser som benyttet samme avisnavn; med base i henholdsvis Molde og Ålesund.

*V-posten* ble startet i september 1941, da okkupantene beslagla folks radioapparater for å forhindre at man lyttet på sendingene fra London. Den kom med nærmere 150 utgaver før Gestapo rullet opp avisgruppa i forbindelse med det såkalte «pressekrakket» i februar 1944.

De som startet og drev avisen den første tiden var Johan Klausen og Hans Krag. De to skilte imidlertid lag sommeren 1942. Klausen fortsatte *V-posten*, mens Krag startet den illegale avisen *Kgl. post* og *Norge fritt*, som hovedsakelig ble spredt i Drøbak og Frogn.

*V-posten* bygget opp et eget distribusjonsapparat i Oslo. Første distribusjonssentralen gikk under betegnelsen «V-26», for Vålerenggata 26. Johan Martinsen og Ansgar Sørlie besørget distribusjonen derfra. Senere opprettet Finn Amundsen en egen distribusjonssentral i hovedstaden, og spredte 700 aviser gjennom denne. *V-posten* ble også spredt ut over landet gjennom posten, i konvolutter fra offentlige institusjoner påklebet tjenestemerker. Denne metoden måtte man imidlertid droppe, etter at en av mottagerne ble arrestert.

Da *V-posten ble* rullet opp i 1944 ble Johan Klausen, Johan Martinsen og Ansgar Sørlie arrestert. De ble sendt i fangetransport til Tyskland med DS «Westfalen». Da skipet gikk ned overlevde bare Klausen, som en av fem som ble reddet. Martinsens kone Hilda Martinsen ble også tatt, og satt arrestert til krigens slutt. Klausens kone Solveig Klausen ble arrestert da mannen ble reddet fra Westfalen. (Hun ble fratatt to barn på henholdsvis fem år og seks måneder. ) Hun leverte barna til familien i Larvik.

Etter opprullingen og arrestasjonene ble navnet «V-posten» i en periode i 1944 benyttet av den illegale avisen *Victory*. Gruppa bak denne avisen omdøpte sin egen avis ad-hoc til «V-posten», i et forsøk på å føre tyskerne bak lyset og «dekke» de som var arrestert.

Referanser
----------

1. ↑  Side 72. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)
2. ↑  Side 185. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)
3. ↑  Side 72 – 73. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)
4. ↑  Side 106. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)

Portal: Andre verdenskrig