recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**James Edward «Ed» Fitzgerald** (født 3. august 1891 i Northfield i Minnesota, død 18. april 1966) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Fitzgerald vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen bak Canada. USA spilte fire kamper i turneringen, i første kampen beseiret de Sveits med 29-0 og i neste kamp tapte de 0-2 til Canada. Canada vant siden gullfinalen. USA fikk sølv via seier mot Sverige med 7-0 og 16-0 over Tsjekkoslovakia.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv Sølv i ishockey (USA)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edward Fitzgerald – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edward Fitzgerald – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edward Fitzgerald – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edward Fitzgerald – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Edward Fitzgerald – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Edward Fitzgerald – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
Inngangsbygningen og en av korsgruppene på kirkegården. Navneplater i gresset Foto: Kj. Lie 
Inngangspartiet sett fra utsiden, med åpen dør inn mot hovedmonumentet Foto: T.M. Hetland 
**Havstein krigskirkegård** er en krigskirkegård for falne tyske soldater ved Havstein på Byåsen sørvest i Trondheim. Kirkegården ble vigslet i 1943 og ble opprettet for tyske soldater som falt under kamp eller omkom på annet vis i Norge under andre verdenskrig. Krigskirkegården ligger rundt 100 meter nordøst for Havstein kirke og har et areal på 10 daa.

Ved avslutningen av krigen var det gravlagt i overkant av 1 060 personer ved kirkegården, og i 1955 ble kirkegården utvidet til 3 016 graver; bl.a. ble alle tyske krigsgraver fra Agder og Rogaland flyttet hit. Det er store steinplater på stedet, som viser hvilke kirkegårder de falne opprinnelig var begravet på, før de ble flyttet til Havstein.

Siden flere av de gravlagte ble hentet hjem til Tyskland med tiden, er antallet i dag på rundt 2 290 graver.

Kirkegården er innrammet av en tørrsteinsmur. Inngangspartiet er utformet som et gravtempel i granitt med to markante søyler inn mot kirkegården. Kirkegården er videre utsmykket med et større steinkors, mens gravene kun er markert med steinplater som ligger horisontalt i rekker i gresset. Det er to og to navn på falne på hver av steinplatene. Rundt omkring på kirkegården står grovt tilhugne steinkors, uten navn, i grupper på tre og tre.

Krigskirkegården blir drevet av Volksbund Deutsche Kriegsgräberfürsorge og har vært åpen for besøkende siden 1960. I 2011 ble det vedtatt å utvide Havstein kirkegård med rundt 50 daa, som var en del av landbruksarealet nordøst for kirken, og som dermed knyttet både Havstein kirkegård og Havstein kirke opp mot krigskirkegården. Også Stavne gravlund har en dedisert krigskirkegård, men denne er forbeholdt allierte soldater fra andre verdenskrig.

Se også
-------

* Havstein kirke
* Havstein kirkegård

Referanser
----------

1. ↑  *Bratsberg* (2008). side 227
2. ↑  Kirken.Trondheim.no – Kirkelig fellesråd i Trondheim, Utvidelse av Havstein kirkegård - oppstart Arkivert 30. september 2015 hos Wayback Machine. (Besøkt 8. desember 2011, besøkt 17. april 2013)

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 227 og 286. ISBN 978-82-573-1762-1.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Havstein war cemetery – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kirkegårder i Trondheim |
| --- |
| Kors | Bratsberg **·** Byneset **·** Domkirkegården **·** Havstein **·** Havstein krigskirkegård **·** Heimdal **·** Ilen **·** Lade **·** Lademoen **·** Leinstrand **·** Leira **·** Moholt **·** Ranheim **·** Saupstad **·** Stavne **·** Tilfredshet **·** Tiller | Trondheims kommunevåpen |
**St. Paulus-domen i Münster** er den viktigste kirkebygningen i Münster i Westfalen og byens varemerke.

I 805 la den hellige Ludger grunnsteinen for den første domen, som ble ødelagt i en brann i 1071. Deretter ble en ny kirke bygget. Den nåværende (og tredje) bygningen ble påbegynt 1225 og innviet i 1264. Etter flere ødeleggelser, bl.a. av gjendøperne og under annen verdenskrig, ble domen restaurert i 1956.

De romanske vesttårnene kan skues på lang avstand. Hovedbygningen er i en romansk-gotisk overgangsstil som det finnes få paralleller til.

Inne i domen befinner seg et astronomisk ur med klokkespill fra tiden omkring 1540. Det viser også månefaser og planetposisjoner. Dets evige kalender rekker frem til 2071.

I domens umiddelbare nærhet er den gamle strukturen med domborgen godt bevart.

På domplassen finner det på onsdager og lørdager sted store markeder.

Den salige kardinal Clemens August von Galen ligger begravet i domen.

* St. Paulus-domenSt. Paulus-domen
* St. Paulus-domenSt. Paulus-domen
* Astronomisk urAstronomisk ur

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 13776, besøkt 31. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) St. Paul's Cathedral (Münster) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) St.-Paulus-Dom – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (de) www.kirchensite.de
* (de) PDF zur astronomischen Uhr

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
***Gulag*** er en amerikansk TV-film fra 1985 regissert av Roger Young. Manuset ble skrevet av Dan Gordon basert på en historie av Yehousha Ben-Porat, Raphael Shauli og ham selv.

Handling
--------

Den tidligere idrettsstjernen Mickey Almon er på oppdrag som TV-kommentator under et større friidrettsstevne i Moskva. Hustruen Susan er sammen med ham. En russer, som påstår at han er vitenskapsmann, ber Almon om å smugle viktige papirer ut av Sovjetunionen. Han går med på russerens anmodning og leverer papirene i en park i Moskva, selv om Susan og andre advarte ham mot å involvere seg. Almon blir umiddelbart arrestert av KGB i det som viser seg å være en felle. Sovjeterne ønsket å bruke ham som en advarsel til andre turister og journalister om å holde seg vekk fra misfornøyde borgere og dissidenter. Almon blir ført til Lubjanka. KGB-mannen Bukovsky lover at han vil bli løslatt dersom han undertegner en bekjennelse om at han har spionert for USA. Almon nekter i begynnelsen, men etter å sittet i avhør i flere dager orker han ikke lenger og undertegner. I stedet for å bli satt fri blir Almon sendt til en arbeidsleir nær polarsirkelen der han blir venn med kosakken Hooker, den jødiske dissidenten Matvei og den engelske spionen Kenneth Barrington. Sistnevnte lærer Almon hvordan han skal overleve det brutale livet i leiren. Til slutt klarer Almon og Barrington å flykte til Norge.

**Innspillingen i Norge.**

Deler av filmen ble spilt inn i Oslo i 1984. flere gater og bygg fikk forandret fasaden ved hjelp av kulisser, deriblant vestbanen jernbanestasjon. For å skaffe statister til ulike roller som sjåfører til de russiske bilene og militære kjøretøyene, får Velferdskontoret til H.M.K garde ved Husebyleiren spørsmål om de kan skaffe noen. Garden stiller med sjåfører, som ønsket i forespørselen, og det er derfor Gardister som blant annet får oppdrag som "stunt sjåfører".

Rolleliste
----------

* David Keith - Mickey Almon
* Malcolm McDowell - «Engelskmannen»
* Warren Clarke - Hooker
* David Suchet - Matvei
* John McEnery - Diczek
* Nancy Paul - Susan Almon
* Brian Pettifer - Vlasov
* George Pravda - Bukovsky
* Shane Rimmer - Jay
* Bruce Boa - McHenry
* Eugene Lipinsky - Yuri
* Ray Jewers - TV-reporteren
* Bogdan Kominowski - Stolypin-vakt
* Barrie Houghton - Wisinsky
* Alexei Jawdokimov - Vikström
* Ivan Lee - Kineseren
* Forbes Collins - Luba
* Stuart Milligan - Runner
* Bibbs Ekkel - Balalaikaspilleren
* Dallas Adams - Pearson
* Aril Eide - stunt sjåfør
* Nigel Bennett, John Benfield, Morten Borgersen - Lubjanka-vakter
* Rolf Iversen - Vakt på stasjonen
* Bjørn Sundquist, Aril Martinsen - KGB-agenter
* Jannik Bonnevie - Guiden
* Per Tofte, Rannov Nilsen, Vidar Wold Haavik - Leirvakter
* Peter Lindbæk, Erik Malm - Norske soldater

Referanser
----------

1. ↑  «Gulag». *Svensk Filmdatabas*. Svenska Filminstitutet. Besøkt 7. juli 2016.
2. ↑  O'Connor, John J. (17. januar 1985). «TV REVIEW; 'GULAG' DRAMA ON HOME BOX OFFICE». *The New York Times*. Besøkt 7. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

(en) *Gulag* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Kart over Brienzersjøen.
Brienzersjøen i juli.
**Brienzersjøen** (tysk: *Brienzersee*) er en innsjø i kantonen Bern i det sentrale Sveits. Elva Aare renner ut av innsjøen ved byen Interlaken, og munner etter en kort strekning ut i Thunersjøen.

Brienzersjøen ble skapt etter den siste istiden. Fram til 1000-tallet var Thunersjøen og Brienzersjøen en sammenhengende sjø kalt *Wendelsee*. Denne sjøen ble delt av sedimenter fra elvene og bekkene som rant ut i Interlaken-området.

Siden 1839 har det vært passasjerbåtstrafikk på innsjøen. Flåten, som nå er på 5 skip, drives av firmaet BLS AG.

Referanser
----------

1. ↑  Bundesamt für Umwelt BAFU
2. ↑  Gisela Straub, Ernest Wälti (2007). «Uferschutzverband Thuner- und Brienzersee» (PDF). Besøkt 28. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Brienz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** HDS **·** GeoNames
 |
**Santa Maria Maggiore** («Den store Maria-kirken», også kalt **Basilica Liberiana**, iblant også på norsk formulert som *Santa Maria den store*) er en av patriarkalbasilikaene i Roma. Navnet forteller at det er den største kirken i Roma viet til jomfru Maria.

Historie
--------

Den første kirken her ble reist omkring år 350 av pave Liberius, derav navnet *Basilica Liberiana* («Den liberianske basilika»).[] Den ble finansiert av en romersk patrisier og hans kone, som var barnløs og ønsket å gi sin formue til jomfru Marias ære.[] Legenden forteller at hun viste seg for dem i en drøm og ba dem bygge en kirke. Etterpå snødde det i august, den varmeste måneden i Roma, og snøen markerte omrisset på bygget som skulle reises. Dette blir feiret hvert år under festen for *Vår frue av snøen* den 5. august. Under festmessen i basilikaen slippes hvite roseblader ned fra taket for å illudere snø.

Kirken ble restaurert, antagelig nesten fullstendig gjenoppbygget, av Sixtus III for å feire erklæringen av Maria som Guds mor ved konsilet i Efesos i 432. Den ble sterkt skadet i et jordskjelv i 1348, og restaurert noen år senere. Kirken fungerte frem til 1953 som patriarkalbasilika for den latinske patriarken av Antiokia.

Den er betjent av kanniker, og i tillegg fungerer redemptoristprester som sakristaner, og det er et kollegium av dominikanerprester som hver dag hører skriftemål der.

Referanser
----------

1. ↑   dati.beniculturali.it[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Santa Maria Maggiore (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Basilica di Santa Maria Maggiore (Rome) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder fra kirken
* Kunstreisen NRK

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** CatolicDiocese
 |
**Eketorp** er et rundt borganlegg fra folkevandringstiden (ca. 400 e.Kr) på Stora alvaret på sørlige Öland i Mörbylånga kommun i Kalmar län, Sverige. Borganlegget var en stor bygdeborg og var befestet i tre perioder *(Eketorp I-III)* til og med 1300 e.Kr, med ett opphold omkring 700-1000 e.Kr. 

De tre byggefasene var:

* Eketorp I (300–400 e Kr)
* Eketorp II (400–700 e Kr)
* Eketorp III (1000–1300 e Kr).

Det første anlegget hadde en omkrets på om lag 57 meter, som på 500-tallet ble utvidet til 80 meter og med om lag 50 bygninger eller rom innenfor murene. På 1000-tallet ble det reist en ny forsvarsmur og hus i tre. Anlegget hadde brønn og dette var trolig en viktig årsak til at det ble bygget. 

Borgen er meget godt gjenoppbygget på 1970-tallet og har rekonstruerte hus fra både folkevandringstiden og høymiddelalderen, for å gjenskape et autentiske miljø. Eketorp har også et meget godt museum inne i borgen og en omfattende litteraturbutikk.

* Hus fra jernalderen.Hus fra jernalderen.
* Hus fra høymiddelalderen.Hus fra høymiddelalderen.
* Hovedinngangen mot sør.Hovedinngangen mot sør.
* Brønnen i sørøst.Brønnen i sørøst.

Referanser
----------

1. ↑   Wiki Loves Monuments' database, tools.wmflabs.org, utgitt 14. april 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel om rekonstruksjonen av Eketorp

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** GeoNames
 |

Portal: Sverige
**Inkasso** er inndriving av gjeld og fordringer som ikke er betalt innen forfall til opprinnelig fordringshaver.

Norge
-----

Det er ikke krav til at det sendes purring før saken går videre til inkasso, men det skal sendes et inkassovarsel som tilfredsstiller kravene i inkassolovens § 9, deriblant en betalingsfrist på minst 14 dager. Et inkassovarsel kan sendes fra fordringshaveren selv eller fra inkassoselskapet. Per 2022 var det 197 aktive inkassobyrå i Norge. 

En privatperson som har pådratt seg en inkassosak uten å gjøre opp for seg, vil etter hvert få en betalingsanmerkning. Dette er en registrering i et kredittopplysningsregister til mulige kredittgivere om at en person eller et firma har en ubetalt fordring mot seg. Bankene utfører altså en obligatorisk kredittsjekk som gjør at betalingsanmerkninger og inkassosaker kommer til syne, noe som kan begrense mulighetene for at søkere blir innvilget et lån. I noen tilfeller er det likevel mulig å få lån med inkasso, så lenge man klarer å stille med sikkerhet i bolig eller annen eiendom. Privatpersoner som ønsker innsyn i egne betalingsanmerkninger får se dette gratis.

Opprinnelig fordringshaver kan engasjere et inkassofirma til å kreve inn beløpet (pluss inkassogebyrer). Bransjen er regulert gjennom inkassoloven og for å drive med inkassovirksomhet må selskapet ha konsesjon. I tillegg stilles det blant annet krav til en faktisk leder som innehar personlig inkassobevilling.

Norske fordringshavere har også lov til å utføre inkassoprosessen for egne fordringer i eget navn. Dette kalles egeninkasso, og fungerer omtrent på samme måte som vanlig inkasso, men med vesentlig lavere inkassosalær og færre betalingsincentiver.

Hvis ikke beløpet blir betalt, kan inkassofirmaet blant annet sørge for å få solgt eventuelle objekter det er tatt pant i.

Norske forbrukere har et sterkt rettsvern når det gjelder inkasso og kredittverdighet.[]

Referanser
----------

1. ↑  Lovdata. «§ 9. Inkassovarsel og betalingsfrist». Besøkt 08.12.2021.
2. ↑  «Inkasso – Hva skjer når du ikke betaler - Sambla». *www.sambla.no* **(norsk)**. Besøkt 29. mai 2023.
3. ↑  Zen Finans. «Inkassolån». Besøkt 09.07.2022.
4. ↑  Lån for deg. «Lån med inkasso». Besøkt 08.12.2021.
5. ↑  Settl. «Inkasso selskap». Besøkt 07.08.2023.

Se også
-------

* Gjeldsordning
* Gjeld

Eksterne lenker
---------------

* Temaartikkel om purring og inkasso i Altinn - Starte og drive bedrift. Arkivert 6. januar 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NDL **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Johan Herman Thoresen** (1832–1914) var en norsk høyesterettsdommer. 

Han var født i Herøy av foreldre prost Hans C. Thoresen og Sara Margrethe Daae, og var igjennom søsteren Suzannah svoger av Henrik Ibsen.

Thoresen ble student i 1850 og cand.jur. i 1854. Han ble kopist i Armédepartementet i 1855, i Justisdepartementet i 1857, og samme år en av Stortingets første stenografer. Fra 1865 var han fullmektig i Justisdepartementet, og fra 1871 byråsjef i departementets annet sivilkontor.

I 1875 ble Thoresen sorenskriver i Øvre Telemarkens østenfjeldske sorenskriveri, og fra 1884 var han assessor (dommer) ved Christiania byrett. I 1884 ble han utnevnt til ekstraordinær og i 1891 ordinær assessor i Høyesterett. Da han døde i 1914 var han landets eldste høyesterettsdommer.

Johan Herman Thoresen ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1897.

Referanser
----------

1. 1 2   Middagsavisen, utgitt 28. januar 1914[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 1027[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Høiesteretsassessor Thoresen er inat pludselig avgaat ved Døden». *Middagsavisen*, 28. januar 1914.
4. 1 2 3  «✟ Høiesteretsassessor I.H. Thoresen». *Morgenbladet*, 28. januar 1914.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
JKD-logo.
Jeet Kune Do var navnet Bruce Lee ga sin egen kampfilosofi. Han mente han ikke hadde skapt en ny kampstil, men han håpet på å få folk til å forstå at man ikke skal klamre seg til bestemte mønster (kata).

> I have not invented a "new style," composite, modified or otherwise that is set within distinct form as apart from "this" method or "that" method. On the contrary, I hope to free my followers from clinging to styles, patterns, or molds. Remember that Jeet Kune Do is merely a name used, a mirror in which to see "ourselves".. . Jeet Kune Do is not an organized institution that one can be a member of. Either you understand or you don't, and that is that. There is no mystery about my style. My movements are simple, direct and non-classical. The extraordinary part of it lies in its simplicity. Every movement in Jeet Kune-Do is being so of itself. There is nothing artificial about it. I always believe that the easy way is the right way. Jeet Kune-Do is simply the direct expression of one's feelings with the minimum of movements and energy. The closer to the true way of Kung Fu, the less wastage of expression there is. Finally, a Jeet Kune Do man who says Jeet Kune Do is exclusively Jeet Kune Do is simply not with it. He is still hung up on his self-closing resistance, in this case anchored down to reactionary pattern, and naturally is still bound by another modified pattern and can move within its limits. He has not digested the simple fact that truth exists outside all molds; pattern and awareness is never exclusive. Again let me remind you Jeet Kune Do is just a name used, a boat to get one across, and once across it is to be discarded and not to be carried on one's back.
> 
> 
> 

Som det går frem av sitatet over, ville Lee ikke skape en ny stil som hadde de samme begrensninger som andre stiler har, men ville skape en ny måte å tenke på innen kampkunsten, som passer bedre til vår egen «brutt rytme». Lee mente at konseptet ikke var å «legge til» flere ting som kompliserte stilen, men at man skulle «sile» ut det som var unyttig og raffinere det som var nyttig.

Lee var opptatt av vestlig boksing og fekting. Selv om det grunnleggende konseptet (som senterlinjeteorien, straight lead og «stokking») kom fra Wing Chun, forkastet han stillingene fra denne stilen til fordel for det han mente var en mye mer flytende/fleksibel stilling, delvis lånt fra vestlig boksing og fekting. Lee mente at denne stillingen tillot han å flyte mye mer, i stedet for å sitte fast i en spesiell stilling.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jeet Kune Do – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
**Rolf Pedersen** (født 3. august 1953 i Stavanger, død 24. januar 2022 i Stavanger) var en norsk redaktør og nærradiopioneer. Han blir betraktet av mange som «nærradioens far», som fikk NRKs monopol opphevet.

Pedersen var redaktør av bladene «Søkelyset» og «Måneds aktuelt» som ble utgitt i perioden 1975-1978. 

Pedersen etablerte Norsk nærradioforening i 1980 som hadde som formål å oppheve NRK monopolet. Han utgav medlemsavisen Radio- og TV Expressen med artikler om hvorfor NRKs monopol måtte oppheves. Han etablerte også flere piratsendinger for å vise politikerne hvor enkelt kringkasting kunne drives. Han etablerte Siddis radio i Stavanger i 1982 og deretter Nordens første satellittradio, Radio Scandinavia i 1989. Han fortsatte med satellittradio, Radio Atlantic i 1994 og etablerte Radio Atlantic Ryfylkeradioen i 1995. Deretter startet han Radio Atlantic Dalane (Radio Nordsjø) i Egersund i 2001. 

Pedersen etablerte Siddis radio på nytt i 2009 og drev også plateselskapet Siddis records i perioden 1985 til 1989. Han utgav blant annet Leif og kompisane sin første LP og en rekke andre utgivelser med lokale artister. Har lært opp flere kjente mediepersonligheter opp gjennom årene.

Referanser
----------

1. ↑   «Nærradiopionér Rolf Pedersen er død», publisert i Stavanger Aftenblad, verkets språk bokmål, utgitt 25. januar 2022, besøkt 22. august 2023[Hentet fra Wikidata]
Kirke
**Stift Klosterneuburg** er augustinerkorherrenes kloster og området rundt dette i byen Klosterneuburg i Østerrike. Det ble grunnlagt 12. juni 1114 av St. Leopold av Babenberg. 

Opprinnelig var det et kloster for sekulære kanniker, men allerede i 1133 overleverte St. Leopold det til augustinerkorherrene.

Stift Klosterneuburg er en av de største skogeierne i Østerrike, og det drives vinproduksjon og annen næringsvirksomhet i tilknytning til det.

Prestene som er tilknyttet klosteret har ansvar for en rekke menigheter i området. I tillegg har de, ettersom flere nordmenn har gått inn i ordenen, påtatt seg ansvaret for å betjene St. Paul menighet i Bergen med prester. 

Den katolske biskopen av Oslo, Markus Bernt Eidsvig, virket gjennom flere år i Stift Klosterneuburg. Da han i 2005 ble utnevnt til biskop, var han den første augustinerkorherre fra Stift Klosterneuburg som ble biskop siden 1913, da klosterets prost Friedrich Gustav Piffl ble utnevnt til fyrsterkebiskop av Wien.

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 12919, besøkt 31. juli 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Wiki Loves Monuments' database, tools.wmflabs.org, utgitt 18. august 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Knut Kristiansen** (født 16. mai 1928, død i begynnelsen av juli 1999 i Oslo) var en norsk lingvist og indolog. Han var amanuensis i nyindisk ved Institutt for østeuropeiske og orientalske studier ved Universitetet i Oslo frem til få måneder før sin død.

Karriere og arbeid
------------------

Kristiansen vokste opp på Raufoss, og studerte latin og gresk ved universitetet i Oslo. Han interesserte seg også for sammenlignende språkforskning og kom dermed inn på studiet av sanskrit under Georg Morgenstierne og moderne hindi. Fra 1971 var han universitetslektor i nyindiske språk, og ble senere amanuensis. Han var ansatt ved Institutt for østeuropeiske og orientalske studier til han gikk av med pensjon ved årsskiftet 1998/1999.

Kristiansen videreførte Morgenstiernes studier av de dardiske språkene og gjennomførte to forskningsreiser til Nord-India. Etter den siste turen måtte han amputere deler av benet. Det var også Kristiansen som ordnet Morgenstiernes samlinger. Foruten de indiske språkene interesserte han seg også for romani, og utga sammen med Lars Gjerde (1944–2015) en bok med tekster på dette språket.

Drapssak
--------

Kristiansen ble funnet drept i sitt eget hjem på Sandaker i Oslo 20. juli 1999 og ble sist sett i live 4. eller 5. juli. Etterforskningen ble rettet mot språkforskerens informanter, som også skal ha omfattet kriminelle. Politiet meldte 2. februar 2023 at de har identifisert den de mener var gjerningsmannen, men fordi vedkommende døde i år 2000, ønsket de ikke å gå ut med navnet.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, side(r) 15, type referanse dødsannonse, utgitt 31. juli 1999, besøkt 2. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 12987894q[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Persons of Indian Studies ID 3602, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 31. juli 1999, besøkt 2. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Ansatte ved Institutt for Østeuropeiske og Orientalske Studier». Arkivert fra originalen 4. februar 1998. Besøkt 2. februar 2023.
6. ↑  Dagbladet 3. august 1999. VG 31. juli 1999
7. ↑  «Knut Kristiansen funnet drept i 1999 - mener de vet hvem drapsmannen er». *www.vg.no*. 2. februar 2023. Besøkt 2. februar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Vallby friluftsmuseum** i Västerås, er ett av Sveriges største friluftsmuseer, etablert 1921 av Västmanlands Fornminnesförening. Inspirasjonskilden var Skansen i Stockholm som ble grunnlagt i 1891. I planen for museet står at man med Vallby skulle skape et Västmanland "i smått". Man ville vise ulike kulturmiljøer fra Västermanland, og bygninger ble samlet fra ulike deler av landskapet. Disse er siden komplettert med gjenstander, kulturplanter og husdyr. 

Museet viser miljøer fra by og land, og de eldste er fra 1600-tallet. På museumsområdet finnes så vel hus av tre som av stein, hus fra by og land, gamle husdyrsraser, hager med nytte- og prydplanter, samt kunsthåndverk. 

* Klokke i herregårdenKlokke i herregården
* FolkedansFolkedans
* GotlandskaninGotlandskanin
* MilesteinMilestein
* SølvsmedenSølvsmeden
* SkiltSkilt
* VinduVindu
* HerregårdenHerregården
* FolkeparkenFolkeparken

Referanser
----------

1. ↑   Wiki Loves Monuments' database, tools.wmflabs.org, utgitt 11. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Vallby friluftsmuseum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Västerås kommun om Vallby friluftsmuseum
* Vallby friluftsmuseums officiella webbplats
**Theo Holm** (født 21. mai 1944, død 30. juli 2008) var en norsk gründer og næringslivsleder. Han brakte McDonald's til Norge og ledet hamburgerkjedens ekspansjon her i landet fra 1983 fram til sin død. 

Holm vokste opp på Smestad hotell på Oslos vestkant sammen med sin søster Bente, et overnattingssted som ble drevet av hans familie. Moren Solveig Marie Holm (Lund) sto i spissen for hotellet, og de ble tidlig i tenårene involvert i forretningsdriften; tok nattevakter, bisto med regnskap og vedlikehold. Theo lærte av sin mor i ung alder viktigheten av kvalitet. 

17 år gammel fikk han stipend, dro til USA og møtte det amerikanske fastfood-markedet. Der jobbet han også åtte måneder gratis i McDonald's som aspirant, med tanke på å starte virksomhet i hjemlandet.

I november 1983 åpnet han den første McDonald's-restauranten i Norge, i Nedre Slottsgate i Oslo. I 1988 solgte han ut halvparten av selskapet, for å kunne ekspandere raskere. Ti år etter var antallet restauranter 14, etter ytterligere ti år 60. I løpet av de 25 årene han ledet selskapet i Norge var omsetningen, målt i McDonald's-valuta, nesten 360 millioner hamburgere.

Holm døde uventet i 2008 under et opphold på feriestedet i Italia. Han fikk et hjerteinfarkt mens han spilte fotball med barnebarna. Holms familie solgte året etter eierandelene i McDonald's Norge til McDonald's Corporation.Theo Holm var gift med tidligere tv-vertinne Britt Holm

Referanser
----------

1. ↑  «Slekt og Data | Norges største organisasjon for slektsforskere». *Slekt og Data* **(norsk)**. 9. januar 2017. Besøkt 1. mai 2022.
2. ↑  «McKrigen», side 39, *Dagbladet Magasinet* 16. november 2013.
*For gruvene med samme navn i Trondheim kommune, se Ulriksdal gruver.*

**Ulriksdal** er et kongelig slott i Sverige, som ligger cirka 10 km nordvest for Stockholm. Slottet som opprinnelig het Jakobsdal, er et trefløyet anlegg, og byggingen av slottet begynte i 1642 og det sto helt ferdig i 1645. Slottet tilhørte først riksråd Jacob De la Gardie, og ble oppbygd til barokkstil omkring 1680 av Nicodemus Tessin. «Riksenkedronningen» Hedvig Eleonora kjøpte slottet i 1669, og døpte det i 1684 om til Ulriksdal. 

Slottet har senere blant annet vært i bruk som sommeresident for kong Karl XV, det har vært enkesete for dronning Sofia, og det har vært kronprinsboligen til Gustav IV. Slottet ble åpnet for publikum i 1985.

Referanser
----------

1. ↑   Wiki Loves Monuments' database, tools.wmflabs.org, utgitt 6. mai 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ulriksdals slott – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Ulriksdals slott – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LIBRIS **·** GeoNames
 |
**Frederik Julius Kaas** (født 24. august 1758 i København, død 11. januar 1827 samme sted) var en dansk embedsmann som virket i Norge.

Liv og virke
------------

Etter cand.jur. 1782 ble han kammerjunker (ved hoffet, men stod lavere enn kammerherre, som han ble i 1792) og sendt til Norge som assessor (dommer) i overhoffretten.

I 1786 giftet han seg med Kristina (Kirsten) Nilson (1757–1827), enke etter Conrad Clauson, som eide Bærums Verk og hvis far Friderich Clauson eide Frogner hovedgård. Sammen drev de verket til 1791, men han flyttet tilbake til Christiania da han fikk ny jobb, etterhvert bosatt på Ladegårdsøen (i dag Bygdøy). Han ble så assessor i Højesteret (høyesterettsdommer) i København 1790, magistratspresident i Christiania 1792, generalauditør (militær embetsmann) 1794, før han 1795–1802 ble Fredrik Moltkes etterfølger som stiftsamtmann i Akershus stiftamt. Tilbake i København ble han høyesterettsjustitiarius 1802 og i 1804 president for det Danske kanselli.

Hans siste tur til Christiania var etter krigen med Sverige 1808-1809 for å påvirke Christian August til å starte felttog mot Sverige. Han ankom i april 1809, men forlot november samme året med uforrettet sak, og fortsatte som kansellipresident, ble utsending til Napoleon, justisminister 1813, 1814 gehejmekonseil og 1815 sjef for Københavns politi, involvert i jødefeiden 1819–1820.

Kaas var frimurer, opptatt i losjen St. Olaus til den hvide Leopard i Kristiania i 1783, samme år som den ovenfor nevnte Conrad Clauson ble opptatt i samme losje.

Han mottok Elefantordenen og Dannebrogordenen.

Kaas døde i 1827, samme dag som kona, og ble begravet på Herlufsholm.

Stiftamtmann Kaas' vei i Oslo (0852) ligger i Ullevål hageby og går fra John Colletts allé til Ullevålsalleen.

Referanser
----------

1. 1 2   Eneveldets menn i Norge, side(r) 224[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  (no) Frederik Julius Kaas i Store norske leksikon
3. ↑  «Frederik Julius Kaas». i Den Store Danske Encyklopædi.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frederik Julius Kaas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ole Christopher Wessel** | **Generalauditør i Norge**(1794–1795) | Etterfølger:**Anker Frederik Vilhelm Bornemann** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Augustus' mausoleum** i Roma] var gravmælet til keiser Augustus, som ble påbegynt år 29 f.Kr. Flere medlemmer av det Julo-claudiske dynasti ble gravlagt der, så vel som flere av de romerske keiserne. 

Mausoleet har et rundt grunnplan. Mausoleet er i dag ruiner, og det ble avdekket i 1934 og 1936.

Mausoleet bestod av flere konsentriske sirkler. Utenfor var det plantet trær. Det skal ha stått en kolossal statue av Augustus på utsiden. På hver side av inngangen var det to obelisker. Den ene av disse står nå på Piazza dell'Esquilino og den andre ved springvannsanlegget på Quirinalhøyden.

Personer som ble begravet i mausoleet før Augustus selv, var Marcus Claudius Marcellus, Marcus Vipsanius Agrippa, Nero Claudius Drusus, Octavia den yngre, Gaius Cæsar og Lucius Cæsar. 

Personer som ble begravet der etter at Augustus hadde blitt stedt til hvile, var Livia, Germanicus, Agrippina den eldre, Julia Livilla, Nero Julius Caesar Germanicus, Drusus Caesar, Drusus Julius Caesar, Tiberius, Caligula, Antonia den yngre, Claudius, Britannicus, Poppaea Sabina, Julia Domna (som senere ble flyttet til Hadrians mausoleum) og Nerva.

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, besøkt 30. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Om Augustus' mausoleum (engelsk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Den tilsandede Sct. Laurentii Kirke** ligger syd for Skagen i plantasjeområdet øst for hovedveien. Kirken ble sannsynligvis oppført i slutten av 1300-tallet. På det tidspunkt var kirken den største i Vendsyssel.

Da sandflukten begynte i det 16. århundre, ble det imidlertid stadig vanskeligere og vanskeligere for menigheten å grave seg frem til kirken når det skulle være gudstjeneste. Kampen mot sanden varte inntil 1795, da kirken ble nedlagt etter ordre fra kong Christian VII. Selve kirkeskipet ble revet ned og benyttet i andre byggeprosjekter, men tårnet ble skånet og brukt som sjømerke.

I dag er tårnet fredet og etter undersøkelser i 1994 er kirkeskipet og sakristiets plassering nå markert i terrenget med røde påler. Den gamle kirkegårdsmuren er også markert.

Referanser
----------

1. ↑   Wiki Loves Monuments' database, tools.wmflabs.org, utgitt 6. mai 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Den tilsandede kirke (Skagen) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Skov- og Naturstyrelsen, Vandretursfolder: Skagen klitplantage
* SologStrand: Den tilsandede kirke Arkivert 10. mars 2007 hos Wayback Machine.
* Skagen Guide

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Granateple** er en frukt som hører til de fruktene som er høyt verdsatt i tropiske områder. Treet tilhører granateplefamilien (*Punicaceae*) og har det vitenskapelige artsnavnet *Punica granatum*. Til tross for navnet er ikke granateplet i slekt med eplet. 

Granateple
Granatepler er rødlige frukter som vokser på hovedsakelig små trær. På avstand kan de ha en viss likhet med epler. Imidlertid har fruktene et hardt skall og er utstyrt med en rosett. Frukten er fylt med mange små frø som er omgitt av røde, saftige kjerner. Disse kjernene har en syrlig smak. Blomstene er rødoransje og har fra gammelt av blitt brukt til utvinning av en saft som har vært brukt i medisinske formål.[]

Den beste måten å få ut alle kjernene på, er å skjære av toppen og bunnen av skallet. Videre skjærer man med en kniv forsiktig i skallet, fra topp til bunn på begge sider. Da er det enkelt å brekke frukten i to deler, og ingen av kjernene ødelegges.

Granateplene har vært en viktig nytteplante siden oldtiden. Frukten nevnes i Bibelen både som noe som fantes i Egypt og som en av velsignelsene i det forjettede land.[] En del av utsmykningen i tempelet var formet som granatepler, og likedan deler av yppersteprestens kledning.

I en tradisjon har også frukten blitt sett på som hellig fordi den visstnok inneholdt det samme antall frø som antall lover i Moseloven, altså 613.[]

I hinduismen er granateple én av de hellige tre fruktene ved siden av fersken og sitron.[]

I buddhismen regnes granatepler som en av de tre «velsignede frukter», de to andre er fersken og sitron.[] I flere gamle fruktbarhetskulter har også frukten spilt en rolle.[]

Den spanske byen Granada er oppkalt etter denne frukten.[]

Galleri
-------

* Granateple - grein i blomstring (fra Koehler's Medicinal Plants, 1887)Granateple - grein i blomstring (fra *Koehler's Medicinal Plants*, 1887)
* Granateple - frukt (fra Koehler's Medicinal Plants, 1887)Granateple - frukt (fra *Koehler's Medicinal Plants*, 1887)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *granateple* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *granateple* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *granateple* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *granateple* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *granateple* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *granateple* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *granateple* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Punica granatum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Punica granatum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Punica granatum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Ljusterö kirke** (svensk: *Ljusterö kyrka*) er en hvimalt åttekantet trekirke ved Mellansjö inntil Kyrksjøen midt på Ljusterö, cirka tre kilometer fra ferjeleiet. Ljusterö tilhører fra 1997 Ljusterö-Kulla församling.
Mot øst, direkte i tilslutning til kirken, ligger en gulmalt prestegård som ble oppført i 1870. På andre siden landeveien ligger en kirkeskole. Kirken med kirkegård omgis av en tørrsteinmur fra 1750-tallet.

Kirkebygget
-----------

Kirken ble bygget i årene 1751-1755 som erstatning for det opprinnelige kapell som ble oppført på 1500-tallet som da hadde et frittstående klokkestøpul. Kapell, klokkestøpul og prestegård finnes angitt på kart fra 1726 og 1733 etablert av Johan Nessner. Kirken fikk sitt nåværende utseende ved en større ombygging i 1894 med Hjalmar Kumlien (1837–1897) som arkitekt, da også kirketårnet ble reist som erstatning for den tidligere frittstående klokkestøpulen. I sin nåværende form har kirken en åttekantet planform med tresidig kor i øst. Nord for koret finnes en vidt sakristi og ved kirkens vestre side finnes et våpenhus. Overfor våpenhuset er det et kirketårn med taklanterne og tårnspir med et kors på toppen. Kirken har en stamme av liggende tømmer og hviler på en sokkel av sprengt gråstein.

Inventar
--------

* Døpefonten med utskåret tre er levert i 1927 av Libraria.
* Nåværende orgel med elleve stemmer er bygget i 1928 av Åkerman & Lund Orgelbyggeri. Den tilhørende orgelfasaden er bygget i 1847 etter tegninger av arkitekt Carl-Gustaf Blom-Carlsson.
* Prekestolen kom til ved renoveringen i 1894.
* Et votivskip ble skjenket til kirken i 1954.

Bildegalleri
------------

Interiørbilder fra Stockholms läns museum:

* Mot altaret.Mot altaret.
* Mot entrén.Mot entrén.
* Mot orgellekteren.Mot orgellekteren.

Referanser
----------

1. 1 2   Wiki Loves Monuments' database, tools.wmflabs.org, utgitt 6. mai 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Ljusterö kyrka, Stockholm 2008, © Stockholms stift, Tekst: Lisa Sundström, Foto: Mattias Ek[*død lenke*]
* Riksantikvarieämbetets bebyggelseregister - Ljusterö kyrka (Not: RAÄ angir feil arkitekt).

Portaler: Arkitektur | Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Faithful Word Baptist Church** er en fundamentalistisk frittstående baptistisk menighet i Tempe i Arizona, grunnlagt i 2005 av pastor Steven Anderson.

Lære
----

Menigheten anser at King James-bibelen er Guds ord, og avviser moderne oversettelser. De tror på treenigheten, Kristi guddommelighet og frelse gjennom tro. I samsvar med den baptistiske tradisjonen bruker de dåp gjennom nedsenkning i vann etter en personlig bekjennelse. 

Menigheten avviser kalvinisme, ettersom man mener at Gud vil at alle mennesker skal bli frelst. De mener at homoseksuelle har avvist Guds nåde til en slik grad at de er utelukket redning og ikke kan bli frelst. Menigheten anser videre at utøvd homofili burde være straffet med dødsstraff.

Kontroverser
------------

Menigheten vekket oppmerksomhet da Anderson under en tale uttalte at han skulle be om at daværende president Barack Obama skulle dø og komme til helvete.

Faithful Word Baptist Church har blitt klassifisert som en hatgruppe av Southern Poverty Law Center for sine skarpe uttalelser mot homofili.. Menighetens pastor, Steven Anderson, har blitt nektet inntreden i flere land av samme anledning.

Anderson har selv blitt anklagd for antisemittisme og holocaustbenektelse etter en video han publiserte på YouTube. Også fundamentalistiske baptister har kritisert Faithful Word Baptist Church og lignende menigheter for å ofte blande inn konspirasjonsteorier i talene sine.

Steven Anderson
---------------

Steven Anderson (født 24. juli 1981) vokste opp i Sacramento, California og tilhørte en menighet der som barn. Etter dette skiftet familien hans til en mer liberal menighet. Han gikk på Woodcreek High School i Roseville, California, og etter uteksamineringen reiste han til Tyskland og Øst-Europa i tre måneder for å arbeide for frittstående baptistmenigheter der. Mens han misjonerte i gatene i München i Tyskland møtte han Zsuzsanna Anderson som skulle bli hans kone. De har ni barn sammen.

Anderson har lært seg over 140 kapitler fra King James-bibelen ordrett utenatt, inkludert omtrent halve det nye testamente.

Referanser
----------

1. ↑   Fundamental.org Baptist Church ID 522[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Faithful Word Baptist Church - Doctrinal Statement». *www.faithfulwordbaptist.org*. Besøkt 8. april 2019.
3. ↑  Steven Andersons blogg, 20. april 2017
4. ↑  Doctrinal Statement, Faithful Word Baptist Church (lest 2018-08-10)
5. ↑  Minister inn Spotlight After Obama Death Prayers, CBS News, 2009-09-08
6. ↑  https://www.phoenixnewtimes.com/news/tempe-church-labeled-hate-group-pastaer-tells-new-times-government-should-put-homosexuals-to-death-6645232
7. ↑
8. ↑  https://www.splcenter.org/hatewatch/2018/04/03/kill-homos-pastaer-and-hate-group-leader-steven-andærasønn-pushes-last-frontier
9. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. januar 2020. Besøkt 8. april 2019.
10. ↑  Whart is the New IFB? Arkivert 7. mars 2019 hos Wayback Machine. (lest 2019-03-06)
11. 1 2  «Faithful Word Baptist Church - Our Pastor». *www.faithfulwordbaptist.org*. Besøkt 8. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside
St. Peter ad Vincula   Chris Nyborg (2008)
**Det kongelige kapell St. Peter ad Vincula** («St. Peter i lenker») er sognekirken for Tower of London, datert fra 1520 og er et såkalt *Royal Peculiar*, det vil si at det er en kirke som faller direkte inn under domsmyndigheten av monarken heller enn bispedømmet. Navnet på kapellet viser til Apostelen Peters fengsling under Herodes i Jerusalem. Kapellet er gravstedet for noen av de mest kjente fangene som ble henrettet i eller ved Tower of London.

Den eksisterende bygning ble reist for kong Henrik VIII av England i årene 1519–1520.[] Den erstattet en eldre, muligens før-normannisk, kirke som var sognekirke for området utenfor det opprinnelige Tower of London, og som ble innlemmet i slottet da det ble utvidet under Henrik III.[] På vestsiden er det et lite tårn, omgitt av lanterne *bell-cote*, og på innsiden av kirken er et kirkeskip og en kortere nordlig midtgang, opplyst av vinduer med spisse lys, men ikke flettverk, et typisk tudordesign.[]

Kapellet har flere monumenter. I det nordvestlige hjørnet er det et minnesmerke for John Holland, 2. hertug av Exeter, som døde i 1447 og som var konstabel av Tower of London. Under den sentrale buegangen er bildet av Richard Cholmondeley, som døde i 1521 og hadde tjenestegjort som løytnant ved Tower of London. I helligdommen er det et monument for Richard Blount, som døde 1564, og hans sønn Michael, som døde i 1610, begge tjenestegjorde som løytnant ved Tower of London og som var vitne til mange henrettelser.

Det er orgel fra 1600-tallet, dekorert av utskjæringer av mestergraveren Grinling Gibbons.[]

Kapellet er begravelsesstedet for noen av de mest berømte fangene i Tower of London, blant annet tre dronninger, Anne Boleyn og Katarina Howard, den andre og den femte hustruene til Henrik VIII, og Lady Jane Grey, som regjerte i ni dager i 1553. Thomas More og John Fisher, som fikk Henrik VIIIs vrede og senere ble kanonisert av Den katolske kirke, er også gravlagt her.

En liste over de som ble henrettet kan ses på vestveggen.

Kapellet kan besøkes som en del av spesiell tur innenfor Tower of London; et besøk der er ikke med i den vanlige omvisningen. Den fungerer ellers som sognekirke for de som bor eller har sitt virke i Tower, og kan også brukes av dem til anledninger som bryllup og dåp.[]

Referanser
----------

1. ↑   National Heritage List for England[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* St. Peter ad Vincula at the Tower of London official website

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN
 |
Landskrona Slott, inne i gården
**Landskrona Slott**, også kalt **Landskronas Citadel** er et citadell beliggende i Landskrona, Sverige. Da det ble oppført var det imidlertid en del av det østlige Danmark.

Historie
--------

Byggingen av citadellet ble startet i 1549 (eller 1543) av Peder Skram med Christian III som byggherre, og er plassert hvor det tidligere lå et karmelittkloster. Slottet som mest er en festning sto ferdig i 1559. Det ble omkranset av en ringmur og en vollgrav på 70 meter. Fra Øresundssiden var det adgang over en vindelbro. 

I 1589 begynte Landskrones lensmann Jørgen Ottesen Brahe 1588–91 byggingen av en bolig. Det var senere her i huset at astronomen Tycho Brahes fordrukne elg ramlet ned av trappene og brakk bena så den måtte avlives. 

20. mars 1644 angrep svensken Gustav Horn Landskrone by og slott. Byen var evakuert og han kunne gå direkte over til en beleiring av slottet med dets 300 manns store besetning. 7. april overga festningen seg og det ble innsatt en svensk besetning på 1000 mann.

I senere tid ble citadellet, med nye bygninger, brukt som fengsel.

Referanser
----------

1. ↑   Wiki Loves Monuments' database, tools.wmflabs.org, utgitt 16. april 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Wiki Loves Monuments' database, tools.wmflabs.org, utgitt 6. mai 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside for Landskrona citadel Arkivert 27. august 2006 hos Wayback Machine.
* Sylve Åkesson, Skånska slott och herresäten: Landskrona
**Gorenje** er en slovensk hvitevareprodusent.

Selskapet ble grunnlagt i byen Gorenje i Slovenia i 1950 og begynte å produsere landsbruksmaskiner. I 1958 begynte det å produsere ovner, og flyttet til det nåværende hjemstedet Velenje, hvor det oppførte en egen fabrikk. I 1961 kom den første eksportfremgangen, da det ble eksportert 200 ovner til Tyskland. Selskapet utvidet tilbudet med vaskemaskiner, kjøleskap og frysebokser. Seinere kjøpte det opp andre firmaer, og begynte med en rekke nye produkter, blant annet medisinske instrumenter, telekommunikasjon og fjernsynsapparater, foruten hvitevarer, før det igjen konsentrerte seg om kjerneproduksjonen. Antall ansatte i bedriften i Jugoslavia vokste til over 20 000. 

Fra 1991 fulgte en omorganisering og privatisering og Gorenje ble omgjort til et aksjeselskap. Oppløsningen av Jugoslavia medførte at Gorenje mistet store deler av det hjemlige markedet, og selskapet valgte å gå sterkt inn for eksportmarkedene. I dag eksporteres 84 % av produksjonen til EU og Øst-Europa. Produksjonen og produktene ble samtidig modernisert. Bedriften har for eksempel satset mye på produktutforming via samarbeid med blant annet Pininfarina. Produktene selges under merkenavnene Gorenje, Mora, Atag, Pelgrim, Etna, Körting og Sidex.

Referanser
----------

1. ↑   verkets språk engelsk, guide.ethical.org.au, besøkt 12. september 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Asko, «Historie», besøkt 12. oktober 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  ; *årsrapport*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gorenje – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |