recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«Two Sleepy People»** er en amerikansk sang skrevet 10. september 1938 av Hoagy Carmichael med tekst av Frank Loesser.

Sangen ble spilt inn på plate av Hoagy Carmichael selv og har blitt fremført og spilt inn på plate av tallrike artister, innbefattet Bing Crosby, Sammy Davis jr. Art Garfunkel, Vince Jones, Dean Martin, Silje Nergaard, Carly Simon samt Fats Waller. Den ble også fremført i et kortvarig varietéshow med den tidligere modellen Twiggy og Jeremy Brett, kjent for rollen som Sherlock Holmes.

I 1938 ble den fremført av Bob Hope og Shirley Ross i filmen *Thanks for the Memory*.

Sangen forteller om et par som er trett, men så forelsket i hverandre at de ikke kan få seg til å skilles for natten.

Norske versjoner
----------------

Gunnar Kaspersen og Prima Vera har skrevet norske tekster. Kaspersens versjon bærer tittelen «Hvor du er søvnig». Prima Veras versjon heter «To slapphe mennesker».

Det Norske Kammerkor har gitt ut en oversettelse av Geirr Lystrup, med titel "To trøytte fuglar"

### Innspillinger

* Det norske ballrumorkester m. refr. Aage Braarud. Gunnar Kaspersens tekst. Innspilt i Oslo i mars 1939. Utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 2621.
* Prima Vera. Egentlig en duett med Tom Mathisen og Turid Backer. Prima Veras tekst. Utgitt på LP-platen *Salmer og sanger vi gjerne hiver* (RCA Victor PL 40163) i 1979.

Referanser
----------

1. ↑  «Thanks for the Memory» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
2. ↑  Prima Vera: *Salmer og sanger vi gjerne hiver* (RCA Victor PL 40163, LP, 1979)
***Two Sides to Every Story*** er et album fra 1977 den amerikanske "singer-songwriter" Gene Clark. Albumet var det første Gene Clark ga ut siden albumet *No Other* i 1974. Albumet inneholdt blant annet spor som «In the Pines» (en tradisjonell amerikansk folkesang), «Kansas City Southern» og «Hear the Wind», som begge ble skrevet av Clark, og «Give My Love to Marie», en sang skrevet av James Talley, og som forteller historien om en døende gruvearbeider.

Albumet ble produsert av Thomas Jefferson Kaye. Bidragende musikere var Jeff Baxter, Emmylou Harris, Byron Berline, Al Perkins og John Hartford.

Mottagelse
----------

Musikk-kritiker Matthew Greenwald, som skrev for AllMusic, skrev: "The material is uneven, especially when Clark and the band try to rock out... But Clark's muse invariably guided him well even under awkward circumstances, and Two Sides has a number of superb moments... but if this is well short of a masterpiece, it's still clearly the work of a masterful singer and songwriter, and the best moments here are honestly magical.." Hal Horowitz fra "American Songwriter" skrev: "It's a low key yet delightfully straightforward set that even rocks out occasionally and showcases Clark's lovely understated vocals." *Two Sides to Every Story* ble Clarks siste soloalbum på et større plateselskap, men selv om dette albumet kanskje ikke er hans beste, er det likevel tydelig at det er laget en dyktig saner og låtskriver. Og høydepunktene på albumet er regnet av mange som magiske.

Sporliste
---------

Alle låter skrevet av Gene Clark der intet annet er oppgitt.

**Side 1**

* 1. «Home Run King» (2:57)
* 2. «Lonely Saturday» (4:04)
* 3. «In the Pines» (trad. arrangert av Gene Clark) (4:22)
* 4. «Kansas City Southern» (4:38)
* 5. Give My Love to Marie» (James Talley) (6:05)

**Side 2**

* 1. «Sister Moon» (5:06)
* 2. «Marylou» (Obie Jessie/Sam Ling) (3:31)
* 3. «Hear the Wind» (3:06)
* 4. «Past Addresses» (5:22)
* 5. «Silent Crusade» (4:12)

Personell
---------

**Musikere**

* Gene Clark – gitar, sang
* Jeff Baxter – gitar
* Doug Dillard – banjo
* Byron Berline – fiolin
* Jim Fielder – bassgitar
* Mike Utley – keyboard
* Jerry McGee – gitar
* Al Perkins – gitar
* Sammy Creason – trommer
* John Hartford – bakgrunnsang
* Emmylou Harris – bakgrunnsang
* Steven Soles – background vocals
* Thomas Jefferson Kaye – bakgrunnsang
* Daniel Moore – bakgrunnsang
* Matthew Moore – bakgrunnsang
* Pepper Watkins – bakgrunnsang
* David Campbell – arrangementer for strykeinstrumenter

**Produksjon**

* Thomas Jefferson Kaye - produsent
* Gary Legon - produsent
* Joel Soifer - lydtekniker
* Ed Caraeff - art director, foto
* David Larkham - design

Eksterne lenker
---------------

* *Two Sides to Every Story* på Discogs
* *Two Sides to Every Story* på Glide Magazine[*død lenke*]
**«Skibbrudd ved den norske kyst»** er et maleri av J.C. Dahl fra 1832 og er et av hans mest kjente verk. Bildet henger i Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design. Størrelse 71,5 cm x 111 cm. 
Dahl malte flere bilder av skibbrudd gjennom 30 år. Hans første variant ble laget i 1819 og vakte oppsikt for sin dramatikk og skildring av naturkreftene.
Dahl malte flere varianter og versjoner av samme motiv som var inspirert av hans fem lange reiser langs norskekysten. I Bergen Billedgalleri henger en variant av maleriet i mindre størrelse. Bildet er signert med JDahl på en stein nede til venstre. 

Den mest kjente versjonen av bildet ble gitt i testamentarisk gave til Nasjonalgalleriet i 1931 av Louise Heftye og Johannes G. Heftye.

Referanser
----------

1. ↑  Paul Grøtvedt For fulle seil: marinemaleriet i norsk billedkunst 1999
2. ↑  Nasjonalgalleriet Norske malerier (katalog) 1992

Eksterne lenker
---------------

* Skibbrudd ved den norske kyst i gigapixeloppløsning fra Google Art Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalmuseet
 |

Portal: Kunst
**Khirullah Said Wali Khairkhwa** (født i 1967 i Arghistan i provinsen Kandahar i Afghanistan) er en av USAs fanger i Guantanamobukten fangeleir, pr. april 2010. Han var under Det islamske emiratet Afghanistans tid guvernør i Herat (1999–2001) i Afghanistan. Han har ikke status som krigsfange, og har heller ikke vært gjenstand for rettsmøter for å avgjøre om han bør ha slik status.

Tribunal
--------

Foran et militært dommerpanel (*combatant status review tribunal*) har han møtt opp, noe han ikke var pliktig (til å gjøre).

Omtale i media
--------------

At han er en av ti fanger som skal overføres til «*maximum security*-fengsel» i Standish i Michigan, er blitt hevdet av kilder tilknyttet fagtidsskriftet *Corrections One*, pr. august 2009.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑   Summarized transcripts (.pdf) Arkivert 14. januar 2010 hos Wayback Machine. from Khirullah Said Wali Khairkhwa's *Combatant Status Review Tribunal* - pages 67-73
3. ↑  Fagtidsskriftet *Corrections One,31. august 2009*
***Slavegutten*** (originaltittel: *The Bond Boy*) er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av Henry King, med Richard Barthelmess i hovedrollen.

Filmen anses i dag for å være tapt.

Handling
--------

Av hensyn til sin fattige mor knytter Joe Newbolt seg til den kyniske Isom Chase. Samtidig er Ollie Chase lei av det vanskelige livet som ektemannen hennes har påtvunget henne, og hun planlegger å stikke av sammen med Cyrus Morgan. Men Joe oppdager planene hennes, og forsøker å overtale Ollie til ikke å fortsette med planene sine.

Men Chase oppdager Joe sammen med hans kone og misforstår situasjonen. Han strekker seg etter pistolen sin, men blir drept ved et uhell. Joe ønsker å beskytte Mrs. Chase, selv om han blir anklaget for drap, og under rettssaken blir han dømt til å bli hengt. Men Joe ønsker å stikke av fra fengsel, for å overtale fru Chase til å endelig avsløre hele sannheten.

Skuespillere
------------

* Richard Barthelmess som Peter Newbolt / John Newbolt.
* Charles Hill Mailes som Isom Chase.
* Ned Sparks som Cyrus Morgan.
* Lawrence D'Orsay som oberst Price.
* Bob Williamson som advokat Hammer.
* Leslie King som aktor.
* Jerry Sinclair som en Sheriff
* Tom Maguire som Saul Greening.
* Lucia Backus Seger som Mrs. Greening.
* Virginia Magee som Alice Price.
* Mary Alden som Mrs. Newboat.
* Mary Thurman som Ollie Chase.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Slavegutten* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Slavegutten* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Slavegutten* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Slavegutten* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Slavistikk** eller **slavisk filologi** er vitenskapen om slaviske språk og litteraturer. Innenfor slavistikken skjelner man mellom østslaviske, vestslaviske og sydslaviske språk og litteraturer.

Den internasjonale slavistkomité er en verdensomspennende forening av slavister. Hvert femte år avholdes det internasjonale slavistkongresser. Norske slavister er samlet i Norges Slavistforbund, som er medlem av Nordisk Slavistforbund. I Norden avholdes det nordiske slavistmøter hvert tredje år. Nordisk Slavistforbund utgir fagtidsskriftet *Scando-Slavica*.

Berømte slavister
-----------------

* Jan Baudouin de Courtenay
* August Leskien
* August Schleicher

Norske slavister
----------------

* Olaf Broch
* Erik Egeberg
* Arne Gallis
* Geir Kjetsaa
* Erik Krag
* Christian Schweigaard Stang

Eksterne lenker
---------------

* Norsk slavistforbund

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Carmarthen** (walisisk **Caerfyrddin**) er administrasjonsbyen i Carmarthenshire i Wales. Den ligger ved elven Tywi, og har omkring 20 000 innbyggere (2004).

Carmarthen var i romersk tid sentrum for området til den keltiske stammen demeterne, og het da Moridunum («sjøfort»). Det er muligens den eldste byen i Wales; det romerske fortet, som det finnes synlige rester av, er datert til 75 / 77.

Byen har en strategisk beliggenhet, og ca. 1094 bygde normanneren William fitz Baldwin et slott der. Carmarthen slott ble ødelagt av Llywelyn den store i 1215. Det ble gjenoppbygget i 1223, og det ble samtidig gitt tillatelse til å bygge en bymur. Dermed ble Carmarthen også antagelig den første by med bymur i middelalderens Wales. I 1405 ble byen tatt og slottet plyndret av Owain Glyndwr. 

Omkring 1250 ble *Den svarte boken fra Carmarthen* skrevet. Boken er et av de eldste manuskripter på walisisk, og er knyttet til et kloster i byen.

I 16. og 17. århundre var jordbruk og beslektede næringsveier, som ullproduksjon, viktig for byen. I midten av det 18. århundre ble jern- og kullgruveindustri viktigere, men Carmarthen fikk aldri et jernverk på størrelse med f.eks. de i Dowlais eller Merthyr Tydfil. 

Trinity College, Carmarten ligger i byen. 

Carmarthen var vertskap for den nasjonale Eisteddfod i 1867, 1911 og 1974.

Carmarthen i Arthurlegenden
---------------------------

Ifølge noen versjoner av legenden om kong Arthur ble Merlin født i en hule utenfor Carmarthen. En alternativ form av det walisiske navnet er Caermyrddin, «Merlins festning». Det er få historikere som støtter denne tolkningen, men historien er populær. Det er flere stedsnavn rundt Carmarthen som minner om dette, som Brynn Myrddin («Merlins skog»). *Den svarte boken fra Carmarthen* inneholder også referanser til Merlin, og muligens til Arthur. 

Det finnes også en legende om at hvis et tre som kalles «Merlins eik» falt, ville byen også falle. Da treet døde ble det gravd opp og plassert på et museum for å hindre at det falt. 

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
«Sleipner» i Kiel, 1895
Kanonbåten **«Sleipner»** er kalt marinens første, moderne, havgående krigsfartøy. Båten ble sjøsatt 20. mai 1878. Skipet var byggenummer 56 fra Carljohansværn Værft i Horten.

«Sleipner» hadde et deplasement på 720 tonn og 90 manns besetning. Båten hadde både seil (skonnertrigg) og dampmaskin og kunne med full seilføring + maskin gjøre opptil 13,4 knops fart. For maskin alene var toppfarten 12,7 knop.

Hovedbestykningen var 

* 1 26 cm bakladekanon,
* 1 15 cm bakladekanon og
* 1 undervanns baugrør for Whitehead torpedoer.

«Sleipner» var det første fartøyet i marinen som var bestykket med Whiteheadtorpedoer.

«Sleipner» ble ombygd i 1900. Skonnertriggen ble fjernet. Båten ble så benyttet som kadettfartøy. Fra 1915 fungerte skipet som losjifartøy og fra 1921 til 1932 depotfartøy for Marinens flyvevesen og flyveskole. Skipet ble utrangert og hugget opp i 1935.

Referanser
----------

1. ↑  «Kanonbåt Sleipner (2)». Sjøhistorie.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
«Skaregrøm» fotografert fra linjedamperen «Roma» etter orkanenes herjinger
**«Skaregrøm»** var en fullrigger bygget i 1903 i Glasgow i Skottland. Ved levering til selskapet Baynon Shipping Co. fikk skipet navnet «Castleton». I 1916 ble skipet solgt til Kristiansand-rederiet S. O. Stray & Co. som døpte det om til «Svalen». Da Johan Bang fra Grimstad senere kjøpte skipet fikk det navnet «Skaregrøm».

I hovedsak gikk «Skaregrøm» i rute mellom Skandinavia og Australia med tømmer og korn. En av disse reisene skulle besegle skipets skjebne, det forlot Norge 19. november 1926 fullastet med høvlet tømmer med kurs for Adelaide. Kaptein Peder Johannessen hadde da også med seg kone og to barn. 15. desember var skipet kommet godt utpå Atlanterhavet da det blåste opp til orkan. Både seil og rigg ble ødelagt av den kraftige vinden som blåste i tre døgn. Etter hvert ble de oppdaget av den italienske linjedamperen «Roma» som tilbød seg å ta mannskapet ombord og la fullriggeren og den dyrebare lasten gå tapt. Dette takket mannskapet nei til, og klarte etter hvert å sette opp en nødrigg. På mesterlig vis klarte de å seile skipet inn til Azorene og kunne ankre opp i havnen Ponta Delgada 1. juledag.

Skadene på «Skaregrøm» var så omfattende at det ved sjørettsbesiktigelsen ble kondemnert. Man fikk imidlertid tillatelse til å bli slept til London hvor et firma hadde tilbudt seg å kjøpe lasten. Skipet ble hugget etter at lasten var levert.

Kaptein Johannesen fikk for sin sjømannsbragd kongens fortjenstmedalje i gull, samt et gullur av det franske selskapet som hadde forsikret lasten. Seilskutene var nå i ferd med å bli erstattet helt av motoriserte skip, og Johannesen kom aldri i tjeneste som kaptein igjen etter kondemneringen av «Skaregrøm».

Referanser
----------

1. ↑  Drevdal,
 Halfdan Inghard: Fra de hvite seils dager, 1994 (Nasjonalbiblioteket)
2. ↑  Dannevig,
 Birger: Grimstad sjømannsforening gjennom 100 år, 1955 (Nasjonalbiblioteket)
3. ↑  Seilskuta Skaregrøms siste reise, *Avtrykk.no*, 11.08.2020
4. ↑  En fuldrigger i storm, Smaalenenes Social-Demokrat, 27. januar 1927 (Nasjonalbiblioteket)
5. ↑  En Sjømand Nordiskk Tidende, 30. juni 1927 (Nasjonalbiblioteket)

Eksterne lenker
---------------

* «Skaregrøm» av Grimstad Skipsrevyen
Kamp mellom kosakker og tatarer på steppen, Józef Brandt.
*Bolsjaja zasetsjnaja tsjerta*
**Slavehandelen på Krim** var en av de fremste innkomstkilder for Krimkhanatet, og en av de største kildene for slavemarknedene i Det osmanske rike og Midtøsten fra 1400-tallet frem tll 1774. Slavene ble tatt til fange krimtatarenes underlydende, Nogaihorden, eller av khanatets eget militære, som foretok tokter inn i Russland og Øst-Europa. Toktene begynte når Krimkhanatet ble selvstendig midt på 1400-tallet, og opphørte først da Krim ble erobret av Russland i 1774.

Historie
--------

Regionen hadde tidligere en stor slavehandel langs Volgas handelsrute, men den hadde dødd ut på 1100-talet. 

Krimtatarenes første store slavetokt fant sted mot sørøstre Polen i 1468. Da Den gyldne horde falt i 1502 forsvant et av Russlands vern mot Krim, idet både Russland og Krim hadde vært tributtstater under Horden. Fra 1507 forekom nær konstante tatartokter mot Russland. I 1571 brente krimtatarene Moskva. Under krigstoktene ble byer overfalt og samfunnene og hele hele befolkninger kunne føres bort som slaver. 

### Slavene

De som ble fanget, ble ført til Krim, der de ble solgt på slavemarked i Kaffa, og så ført videre til Istanbul og Midtøsten. Ifølge islam kunne ikke muslimer slavebindes, noe som innebar at den muslimske verden hentet sine slaver fra det kristne Europa og det ikkemuslimske Afrika. Hvite europeiske slaver (*saqaliba*) gav høyere pris enn svarte afrikanere, og slavehandelen på Krim var, sammen med slavehandelen på Barbareskkysten, den største kilden til hvite slaver til Midtøstens slavemarkeder, og den fremste leverandør av europeiske slaver til Istanbul. 

Steppene i det nåværende Ukraina ble kalt De ville felt. Russland konstruerte tidlig festningsmurer langs steppen, kalt *bolsjaja zasetsjnaja tsjerta*, i forsøk på å hindre tatarene. Slavetoktene uttynnet befolkningen på steppene mellom Moskva og Svartehavet, og bidro til oppkomsten av kosakkenes levestil i dette område. Polen (som da favnet Litauen, Hviterussland og Ukraina), skal ha tapt i det minste en million personer årene 1474-1694. Det siste tatarraidet til Ungarn fant sted år 1717. Krimtatarenes siste store slaveraid fant sted i 1769 under Den russisk-tyrkiske krig (1768–1774), da 20.000 slaver ble tatt til fange.

### Avslutning

Slavehandelen på Krim opphørte da Krimkhanatet gle lagt under russisk styre i 1774, og deretter ble helt utradert og inkorporert i Russland i 1783.

Kilder
------

* Mikhail Kizilov. "Slave Trade in the Early Modern Crimea From the Perspective of Christian, Muslim, and Jewish Sources". Oxford University.
* Davis, Robert C. (2004). Christian slaves, Muslim masters : white slavery in the Mediterranean, the Barbary Coast, and Italy, 1500-1800 (Pbk. ed.). Basingstoke: Palgrave Macmillan. ISBN 9781403945518
**«Smetlivyj»** (russisk: Сметливый; «den smarte») er en missiljager og vaktskip av Kasjin-klassen som tidligere tjenestegjorde for den sovjetiske marinen og nå er i aktiv tjeneste med Russlands svartehavsflåte.

Historie
--------

«Smetlivyj» ble bestilt av Sovjetunionen tidlig på 1960-tallet. Kjølen ble lagt i juli 1966 og jageren gikk inn i den sovjetiske Svartehavsflåten i 1969. I 1990 ble skipet tatt ut av tjeneste for å gjennomgå nødvendige reparasjoner og utbedringer. Etter kollapsen til Sovjetunionen i 1991 ble «Smetlivyj» en del av den nyetablerte russiske marinen. Skipet ble satt inn i tjeneste igjen i 1995 og var nå utrustet med det mer moderne SS-N-25-missilsystemet. I august 2008 var «Smetlivyj» involvert i den russisk-georgiske krigen. Skipet var en del av en russisk innsatsstyrke fra Svartehavsflåten som innførte en *de facto* sjøblokade av republikken Georgia. I 2009 ble skipet igjen nødt til å ligge i havnen for reparasjoner og vedlikehold, og det var først i midten av 2011 at det kom tilbake i tjeneste og tok del i en rekke øvelser med enheter fra den italienske marinen i Middelhavet. Per dags dato (mars 2014) er «Smetlivyj» den eneste jageren av den aldrende Kasjin-klassen som fortsatt er i aktiv tjeneste.

På bakgrunn av uroen og den økte spenningen i Syria i august 2013, samt nærværet av mange vestlige krigsskip i området, valgte Russland å sende «Smetlivyj» og en rekke andre krigsskip til Syrias kyst for å patruljere og styrke sitt nærvær i området. Russiske krigsskip ble også sendt i tilfelle det ble nødvendig å evakuere russiske statsborgere fra Syria. 

«Smetlivyj» ligger ankret opp utenfor Sevastopol, Ukraina i august 2013

Referanser
----------

1. ↑  «Large ASW Destroyer "Smetlivy"». Black Sea Fleet Information Resource. Besøkt 23. november 2011.
2. ↑  «Russia's Black Sea Fleet conducts anti-sub warfare drills». en.rian.ru. 6. oktober 2009. Besøkt 23. november 2011.
3. ↑  «BSF Task Unit Returned from Mediterranean». rusnavy.com. 21. november 2011. Besøkt 23. november 2011.
4. ↑  «Ветеран ударных сил Черноморского флота готовится к возвращению в строй» **(russisk)**. flot.com. 2. november 2011. Besøkt 23. november 2011.
5. ↑
6. ↑
**Slavica Jeremić** (født 3. mai 1957), jugoslavisk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Jeremić vant en olympisk sølvmedalje håndball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun spilte på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i håndballturneringen for damer bak Sovjetunionen. Det var seks lag som deltok og turneringen ble gjennomført med seriespill der alle lagene møttes en gang. Jugoslavia vant tre kamper og tapte en og spilte en uavgjort. Jeremić spilte alle fem kampene i turneringen og scoret et mål.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i håndball damer Jugoslavias flagg Jugoslavia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 31. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Slavica Jeremić – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Slavica Jeremić – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Slavica Jeremić – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Øyvind Riise Jenssen** (født 5. mars 1956) er en norsk lokalpolitiker som var ordfører i Larvik kommune fra 1999 til 2011 for Høyre. Han etterfulgte Senterpartiets Øyvind Hunskaar og fikk Fremskrittspartiets Stig Hatlo som varaordfører. Hatlo ble etterfulgt av Larvikslistas Inger Johanne Gran 2003–2007 og av sin partifelle Knut Anvik fra 2007. Etter 12 år som ordfører ble Jenssen vraket som ordførerkandidat i forbindelse med nominasjonen i Larvik Høyre før kommunestyrevalget i 2011.

I sin periode som ordfører bidro Jenssen aktivt til næringsutvikling i Larvik, blant annet ved å føre forhandlingene for at IKEA skulle etablere seg i kommunen. Han har også bidratt til at ferjeleiet ble flyttet.

Ved valget i 2007 fikk Jenssen nesten 1000 «slenger» fra velgere som ikke stemte Høyre.

Han var dirigent for Stavern mannskor 1991–1999, og eide per 2009 halvparten av aksjene i Vestfold Blomst AS.

Referanser
----------

1. ↑  Ikke tillit til eget parti nrk.no
2. ↑  Ordfører Øyvind Riise Jenssen og Larvik opplever eventyrlig vekst - Moss Avis 15.12.2009, besøkt 26.8.2016
3. ↑  IKEA til Larvik denne uka - Østlands-Posten 24.07.2007
4. ↑  Ny IKEA åpner trolig ikke før i 2017 Arkivert 16. september 2016 hos Wayback Machine. - Varden 30.9.2014, besøkt 26.8.2016
5. ↑  Valgets soleklare vinner Østlands-Posten 12.09.2007
6. ↑  60 år med frydefull klang Østlands-Posten 15.10.2007

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Øyvind Hunskaar** | **Larviks ordfører**(1999–2011) | Etterfølger:**Rune Høiseth** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Markatal** er et sær-færøysk begrep som betegner antallet *merkur* (entall: *mørk*) i færøysk landbruk. Markatalssystemet har røtter tilbake til landnåmstiden på Færøyene.

En *mørk* som jordmål er ikke et flatemål, men et utbyttemål. Det regnes slik:

* 1 mørk = 16 gyllin = 320 skinn.

Færøyenes samlede markatal utgjør 2367-06-16, som leses: 2 367 merkur (mk.), 6 gyllin (gl.) og 16 skinn (sk.), hvilket altså er et uttrykk for størrelsen av utbyttet for landbruksarealet.

Det minste arealet for én mørk er 0,14 km² i Koltur, mens det største er 1,98 km² i Norðtoftir. Enhver *markatalsbygd* har et fast mål for hvor stor en mørk er. Derfor er all landbruksjord i Koltur oppdelt i *merkur* à 0,14 km², osv. Gjennomsnittlig for alle øyene svarer 1 mk. til 0,64 km².

Markatalssystemet har hatt betydning for den enkelte bonde ved skatteutligning og bruksrettigheter i bygdeallmenningen. Jo flere sauer kunne bonden vinterfôre på innmarken, desto mer utmark hadde bonden krav på å disponere i allmenningen. Markatalet bestemte også hvor mye bonden kunne ta ut av fugl, fisk, høy og torv fra allmenningen.

Referanser
----------

1. 1 2  Thorsteinsson, Arne (2008). «Land Divisions, Land Rights, and Landownership in the Faeroe Islands». I Jones, Michael og Olwig, Kenneth. *Nordic Landscapes: Region and Belonging on the Northern Edge of Europe* **(engelsk)**. University of Minnesota Press. s. 77–105. ISBN 978-0-8166-3914-4. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
2. ↑  Degn, Anton (1930). «Marken som Værdienhed paa Færøerne». *Historisk Tidsskrift* **(dansk)**. 10 (1): 68–78.
3. 1 2  «Yvirlit yvir ognarjørð og kongsjørð» **(færøysk)**. Umhvørvisstovan. Besøkt 6. februar 2019.

Portal: Færøyene
**Øyvind Sverre Bruland** (født 14. desember 1952) er en norsk onkolog og professor i medisin, kjent for kreftmedisinen Alpharadin, nå Xofigo.

Han er sønn av dirigenten Sverre Bruland (1923–2013). Etter å ha studert realfag ved NTH i Trondheim og ved Universitetet i Oslo, mottok han fra sistnevnte en cand.mag. i 1976, en cand.med. i 1979 og en dr.med. i 1989. Han har vært professor i onkologi både i Tromsø og i Oslo, i tillegg til å være overlege på Radiumhospitalet.

Det var med doktorgradsstudenten (i kjemi) Roy Hartvig Larsen (født 1962) at han i 1997 etablerte Algeta for å kommersialisere medisin de hadde utviklet for prostatakreft og brystkreft. I samarbeid med blant andre strålebiologen Jostein Dahle har Larsen og Bruland utviklet medisin mot lymfekreft som de forsøker kommersialisert i selskapet *Nordic Nanovector* (etablert 2009). I 2010 etablerte de *Oncoinvent* som skal utvikle behandlinger for beinkreft, føflekk-kreft og kreft i bukspyttkjertelen.

Sammen med Roy Hartvig Larsen mottok Bruland UiOs innovasjonspris for 2013.

Referanser
----------

1. ↑  Yngve Vogt, Ny behandling knuser lymfekreftceller innenifra i Apollon den 24. mars, 2011.
2. ↑  Grethe Tidemand, Veien til milliardsuksessen Algeta i uniforum den 21. august 2013.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
FIRST Scandinavia er en ideell organisasjon som arbeider for å skape interesse for realfag blant barn og unge. Gjennom ulike prosjekter introduseres disse for realfaglige tema og arbeidsmåter der kjerneverdiene er utforskning, undring og egenaktivitet.
FIRST Scandinavia ble stiftet av Per-Arild Konradsen i 2000. Hovedkontoret ligger i Bodø, mens mange av prosjektene tilbys i alle de skandinaviske landene.

Formål
------

Formålet er å inspirere barn og unge til økt forståelse av nytten av realfag i hverdagen. Dette vil forhåpentlig gi større fremtidig rekruttering til studier og yrker innen naturvitenskap, matematikk og teknologi. I de nordiske landene er det over flere år registrert en nedgang i søkning til realfaglige studier, og elevene i grunnskole og videregående skole har mindre realfaglig kompetanse enn tidligere. Stiftelsen ble opprettet som en respons på denne trenden.

Prosjekter
----------

Stiftelsen har to hovedprosjekter. Newton-konseptet består av kvalitetssikrede tematiske undervisningsmoduler som tilbys skolene i Norge. På denne måten skal realfagsundervisningen i skoleverket bedres med hensyn til utstyr og lærerkompetanse. FIRST LEGO League er en teknologi-konkurranse for barn og unge mellom 10 og 16 år i hele verden. Det har vært avholdt turneringer i Norge siden 2000, og hvert år slippes et nytt oppdrag som byr på teoretiske og tekniske deloppgaver innen realfag.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* FIRST Scandinavias nettsider
* FIRST LEGO Leagues nettsider
* Newton-konseptets nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Springkniv
Springkniv
**Springkniv**, også kalt **sprettkniv**, er en automatisk kniv.

Beskrivelse
-----------

Kniven er utformet slik at bladet er skjult inne i grepet og kommer automatisk ut ved å trykke eller skyve på en knapp. Bladet kan komme ut enten sideveis (hengslet som en foldekniv) eller direkte rett ut av enden på grepet. Springkniv, sprettkniv eller automatisk kniv får dette begrepet da det er en fjær inne i mekanismen (av engelsk; spring) som skyver bladet ut på egenhånd etter aktivering av en knapp. 

  

Det finnes også en mellomting som mangler begrep på norsk, såkalt "spring-assisted" på engelsk, direkte oversatt fjær-assistert. Dette er en mellomting mellom en springkniv og en manuell foldekniv, her sitter det også en fjær som hjelper, men ikke skyver bladet ut helt på egenhånd etter aktivering av en knapp som en springkniv gjør. Fjæren i denne mekanismen er som regel ikke med å hjelper før bladet har vandret en viss lengde først ved hjelp av manuell kraft.

Norsk lov
---------

Springkniver er ikke tillatt å eie, erverve eller selge i Norge uten aktverdig formål, etter våpenforskriftens § 9-1:

*Det er forbudt å erverve, eie eller inneha elektrosjokkvåpen, pepperspray og andre selvforsvarsmidler med tilsvarende virkning,* springkniver*, batangakniver, stiletter, slåsshansker, batonger, karatepinner, kastestjerner, blåserør for utskyting av piler eller andre gjenstander, spretterter eller andre tilsvarende særlig farlige gjenstander uten aktverdig formål og som fremstår som voldsprodukter.*

Referanser
----------

1. ↑  Våpenforskriften

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Deep Impact treffer Tempel 1 4. juli 2005**Tempel 1** er en komet som ble oppdaget av astronomen Ernst Wilhelm Leberecht Tempel i 1867. Avstanden fra jorda til kometen er tre ganger så lang som avstanden fra jorda til sola. Kometens omløpstid er fem og et halvt år, og den har liten overflateaktivitet.

Deep Impact
-----------

13. januar 2005 ble romsonden Deep Impact skutt opp av NASA. Reisen til Tempel 1 var på 432 millioner km. En del av romskipet skulle knuses mot kometen og en annen del skulle observere hva som skjedde. Sammenstøtet skjedde 4. juli 2005.

Stardust
--------

Romsonden Stardust skal etter planen passere Tempel 1 14. februar 2011. Denne ferden gjenbruker Stardust til å besøke kometen Tempel 1 på nytt. Denne undersøkelsen vil gi den første anledningen til å undersøke endringene på en komet etter at den har passert på sitt nærmeste til Solen. Det vil også være første gang en komet blir besøkt to ganger.

Ferden vil også bidra til mer kartlegging av Tempel 1, noe som vil gjøre kometen til den best kartlagte til da. Kartleggingen vil hjelpe med å svare flere spørsmål knyttet til komet-«geologi», spesielt rettet mot områder på Tempel 1, der en på bildene fra Deep Impact har observert materiale som ser flytende eller pulveraktig ut.

Eksterne lenker
---------------

* SpaceFlightNow.com – NASA gives two successful spacecraft new assignments

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
***The Paymaster's Son*** er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av Francis Ford.

Handling
--------

Silas Burton har en sønn John - som er løytnant - samt datteren Ethel. Oberst Randall har en sønn, Richard, som Ethel er forelsket i. Faren hans ønsker at han skal begynne ved college, men Richard overbeviser Ethel til å stikke av sammen med ham. For å få tak i mer penger stjeler Richard penger, men dette blir oppdaget av John Burton.

Richard advarer Burton om at hvis han avslører sannheten, kommer han til å skyte Burton. Silas tror derfor at hans egen sønn er en tyv, og fornekter ham. Richard sniker seg vekk fra området, og reiser sin vei sammen med Ethel. Men de opplever en rekke komplikasjoner, og John tar snart opp jakten på de to rømlingene.

Skuespillere
------------

* Robert Edeson som John Burton.
* Charles K. French som Silas Burton.
* Robert Stanton som Richard Randall - oberstens sønn.
* Ann Little som Ethel Burton.
* J. Barney Sherry som oberst Randall.
* R. Henry Grey som Ethels kjæreste.
* Nick Cogley.
* Charles Edler.

Referanser
----------

1. ↑  The Paymaster’s Son

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Paymaster's Son* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Paymaster's Son* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Perversity of Fate*** er en amerikansk stumfilm fra 1910, regissert av Sidney Olcott.

Handling
--------

En ung kvinne arbeider som sekretær for en velstående produsent, men blir tynget av å ta hånd om sin gamle mor. Hennes elsker, en ung ingeniør, bestemmer seg for å reise til Canada i håp om å tjene mer penger. Ett par måneder senere bestemmer doktoren at kvinnens gamle mor burde reise til et varmere klima for å redde livet hennes. Kvinnen klarer ikke denne ekstra utgiften på sin sparsomme inntekt, og henvender seg i desperasjon til arbeidsgiveren sin. Arbeidsgiveren tilbyr å gifte seg med den unge kvinnen, og ta vare på både henne og moren hennes. Den unge kvinnen aksepterer snart tilbudet hans.

Flere år senere får elskeren hennes i Canada endelig vite om dette ekteskapet til sin kjære. I sin bitterhet finner han seg en ung indianer-kvinne som han gifter seg med. Men når hennes eldre ektemann dør reiser den unge kvinnen til Canada, hvor hun oppdager sin tidligere elsker i villmarken sammen med hans indiske kone. Han ønsker ikke å forlate sin indiske kone. Den unge enken blir derfor tvunget til å vende hjem sønderknust, uten mannen hun fremdeles er glad i.

Skuespillere
------------

* Gene Gauntier
* James Vincent
* Jack J. Clark

Referanser
----------

1. ↑  THE PERVERSITY OF FATE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Perversity of Fate* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Perversity of Fate* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**HS2000** er en halvautomatisk pistol produsert i Karlovac i Kroatia av HS Produkt. Den er lisensiert til den amerikanske våpenprodusenten Springfield Armory Inc, og selges fra dem som **Springfield XD**.

Den er utviklet videre fra tjenestepistolen PHP (Prvi Hrvatski Pištolj / *første kroatiske pistol*) som først ble introdusert i Kroatia i 1991. Den var bygget på et kraftig design, men hadde kvalitetsproblemer på grunn av vanskeligheter med produksjonen under Kroatia-krigen. Den ble jobbet videre med, og HS95 kom i 1995, og HS2000 var ferdig i 1999. Springfield fikk lisensen på salg i 2002, og kalte den for XD-9 (9 x 19 mm Luger versjon). De har siden da utvidet produksjonen til å omfatte flere pistoler kamret for forskjellig ammunisjon og i forskjellige størrelser og farger.

Pistolen er bygget i polymer og har samme tennstempel-avfyring som GLOCK-pistoler. Den har grepssikring på samme måte som Colt M1911.

Eksterne lenker
---------------

* (en) HS2000/Springfield XD – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Springfield XD – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Santa Maria degli Angeli i Assisi er en pavelig *Basilica Minor* (mindre basilika).
**Basilica Minor**, det vil si **Mindre basilika** er en tittel innen den katolske kirke som gis som æresbetegelse til visse kirkebygninger som av historiske eller andre grunner nyter en særlig status. Disse kirker er ofte *eksempte*, det vil si unntatt, fra deler av den ordinære kirkelige jurisdiksjon.

I 2013 var det i verden 1 689 mindre basilikaer og fire større basilikaer (*Basilica Maior*).

Pavelige mindre basilikaer
--------------------------

De pavelige mindre basilikaer er tre til antallet: San Lorenzo fuori le Mura (Roma), Sankt-Frans-basilikaen (Assisi) og Santa Maria degli Angeli (Assisi).

Pontifikale mindre basilikaer
-----------------------------

De pontifikale mindre basilikaer er fire til antallet: San Nicola (Bari), Basilica della Santa Casa (Loreto), Sant'Antonio di Padova (Padova) og Santuario della Beata Vergine del Rosario di Pompei (Pompei).

Mindre basilikaer
-----------------

Blant de mindre basilikaer kan nevnes Sacré-Cœur i Paris og Sagrada Família i Barcelona.

Referanser
----------

1. ↑  "Basilika".[*død lenke*] NE.se. Läst 5 februari 2013.
2. ↑  «Basilicas in the World». GCatholic.org. 30. juni 2013. Besøkt 2. november 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Chitwan** (transkriberes også *Chitawan*) er et av Nepals 75 distrikter.

Areal er 2 218 km², og folketall var i 2001 472 048. 

Det hører til *Narayani sone* i *Sentralregionen*. Hovedstaden heter Haratpur. Den var i 2005 landets 7. største by, og hadde en anslått befolkning på 107 162.

Nest største by er Ratnanagar, 43 665 innbyggere (2005).

Chitwan ligger i det østlige Tarai, det tropiske, flate slettelandet som er forma av jord fra elvene som flyter østover og ender i den bengalske bukt.

I vest grenser Chitwan mot Nawalparasi, i nord mot Dhading, i øst mot Makwanpur og mot Parsa og i sør mot den indiske delstaten Bihar.

I distriktet er det 36 landsbyutviklingskomiteer og 2 bykommuner. Bybefolkninga er 26,9 %.

Levealderen er 58,8 år. Barnedødelighet pr. 1 000 fødte er 79,4. (Tall fra 2001.) Antall leger er 32 (2002).

Høykaste-befolkninga er 41,05 %. Dalit er 13,38 %. Buddhister er 15,5 %.

I den opprinnelige befolkninga i distriktet inngår bl.a. tharu og chepang.

Innvandringa til Chitwan starta først for alvor etter at malariamedisin blei tilgjengelig rundt 1950. Distriktet inneholder fortsatt en av de siste store jungelområdene i Tarai med mange sjeldne planter og dyr.

Darai, et mindre folk som er i slekt med tharu, har bosetninger i distriktet.

Distriktet har mottatt mange innvandrere fra høyereliggende deler av landet. 

Et viktig turistmål er den store Chitwan nasjonalpark, som bl.a. er kjent for sine neshorn, og er et av de siste områdene der det fins bengalsk tiger.

En kjent innvandrer var *Pushpa Lal Dahal*, bedre kjent som Prachanda, som kom til Chitwan med familien sin fra distriktet Kaski da han var 8 år gammal. Visestatsminister i Sjupartialliansens samlingsregjering fra mai 2006 til april 2007, Amik Sherchan, er også fra distriktet.

Referanser
----------

1. ↑  «National Population and Housing Census 2011» (PDF). Central Bureau of Statistics. november 2012. Arkivert fra originalen (PDF) Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Chitwan District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kart over Chitwan-distriktet
* Kart med helsestatistikk (på engelsk)

| * v
* d
* r
Nepals distrikter |
| --- |
| 
* Achham
* Arghakhanchi
* Baglung
* Baitadi
* Bajhang
* Bajura
* Banke
* Bara
* Bardiya
* Bhaktapur
* Bhojpur
* Chitwan
* Dadeldhura
* Dailekh
* Dang
* Darchula
* Dhading
* Dhankuta
* Dhanusa
* Dolakha
* Dolpa
* Doti
* Gorkha
* Gulmi
* Humla
* Ilam
* Jajarkot
* Jhapa
* Jumla
* Kailali
* Kalikot
* Kanchanpur
* Kapilvastu
* Kaski
* Katmandu
* Kavrepalanchok
* Khotang
* Lalitpur
* Lamjung
* Mahottari
* Makwanpur
* Manang
* Morang
* Mugu
* Mustang
* Myagdi
* Nawalparasi
* Nuwakot
* Okhaldhunga
* Palpa
* Panchthar
* Parbat
* Parsa
* Pyuthan
* Ramechhap
* Rasuwa
* Rautahat
* Rolpa
* Rukum
* Rupandehi
* Salyan
* Sankhuwasabha
* Saptari
* Sarlahi
* Sindhuli
* Sindhulpalchok
* Siraha
* Solukumbu
* Sunsari
* Surkhet
* Syangja
* Tanahu
* Taplejung
* Terhathum
* Udayapur

 | Nepals flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Jeff Waters** (født 13. februar 1966) er en canadisk musiker. I 1984 startet han thrash metal-bandet Annihilator, som han selv er frontmann, låtskriver og hjernen bak. Debutalbumet *Alice in Hell* fra 1989 blir sett på som en av de beste albumene i sin sjanger, og bandet ga ut en solid andreplate kalt *Never, Neverland* året etter. I senere tid har bandets suksess gått litt i bølger, med jevne utskiftinger av bandmedlemmer. Jeff Waters er det eneste medlemmet som har vært medlem siden starten, og Annihilator blir sett på som «hans band». I dag skriver han alt materiale selv, og med hjelp fra den faste rytmegitaristen og vokalisten Dave Padden (medlem siden 2003) leier Waters inn musikere til sine turneene.

Som liten flyttet Jeff Waters rundt i Canada, ettersom hans far var med i militæret. Som 9-åring bosatte de seg fast i Ottawa, hvor han begynte å studere klassisk gitar.

På plata *After forever* som det nederlandske bandet After forever ga ut i 2007, er han gjestemusiker på et av sporene.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jeff Waters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jeff Waters på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Jeff Waters på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Jeff Waters på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Jeff Waters på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Jeff Waters på AllMusic Rediger på Wikidata
* Annihilators offisielle MySpace-side

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Dionysius Areopagita – fra *Iglesia de la Anunciación* (Sevilla)
**Dionysius Areopagita** (gresk: Διονύσιος ὁ Ἀρεοπαγίτης) var en gresk tidlig kristen som var blitt omvendt av Paulus i Athen. 
Tilnavnet skyldes at han var bisitter i Areopagen, som var byens høyeste domstol. Han ble senere Athens første biskop.

Overleveringen
--------------

Rafael: Den hellige Pauli preken i Athen, malt i 1515
Hans omvendelse ved Pauli forkynnelse er overlevert i Apostlenes gjerninger, 17,34. Det er Eusebius av Caesarea som beretter at han ble biskop i Athen (Historia Ecclesiae 3,4).

Navneforvekslinger
------------------

En anonym filosof og teolog, som virket om lag året 500, tok i bruk Dionysius' navn og identitet - dette ble i samtiden ikke ansett som svindel, men derrimot som beskjedenhet og en hyllest til ham hvis navn man benyttet. Dette er den mann som senere vanligvis kalles Pseudo-Dionysius Areopagita.

I middelalderen ble det i tilslutning til Hilduin av Saint-Denis også vanlig å likestille Dionysius av Paris (200-tallet) med den athenske biskop Dionysius.

Litteratur
----------

* Charles M. Stang: *Apophasis and Pseudonymity in Dionysius the Areopagite*. Oxford University Press, Oxford und New York 2012, ISBN 9780199640423.

Eksterne lenker
---------------

* Beskrivelse i *Stadlers Heiligenlexikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NLA **·** BNE
 |
Forsvarsministeriet er samlokalisert med Den sentrale militærkommisjon i *1. august-bygningen* i Beijing.
**Folkerepublikken Kinas forsvarsministerium** (forenklet kinesisk: 中华人民共和国国防部; tradisjonell kinesisk: 中華人民共和國國防部; pinyin: *Zhōnghuá Rénmín Gònghéguó Guófángbù*, eller kort – 国防部 / 國防部 / *Guófángbù*) er et ministerium som lyder under statsrådet og styres av forsvarsministeren. Den første nasjonale folkekongress grunnla ministeriet i 1954 i samsvar med landets nye konstitusjon. Ministeriet har ikke kommandomyndighet over Folkets frigjøringshær og forsvarsministerens fremste oppgave er å representere landets væpnede styrker i kontakt med andre lands forsvarsmakter. Ministeriet har avdelinger for verving, organisasjon, materiell, utdannelse og forsvarsforskning, men disse funksjoner utøves i praksis av partiorganet Den sentrale militærkommisjon, som også mar befalingsmakten over landets væpnede styreker.

Forsvarsministre
----------------

* Marskalk Peng Dehuai (1954—1959)
* Marskalk Lin Biao (1959—1971)
* Marskalk Ye Jianying (1975—1978)
* Marskalk Xu Xiangqian (1978—1981)
* General Geng Biao (1981—1982)
* General Zhang Aiping (1982—1988)
* General Qin Jiwei (1988—1993)
* General Chi Haotian (1993—2003)
* General Cao Gangchuan (2003—2008 )
* General Liang Guanglie (2008—2013)
* General Chang Wanquan (2013—2018)
* General Wei Fenghe (2018—2023)
* General Li Shangfu (2023—)

Eksterne lenker
---------------

* (zh-Hans) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (zh-Hant) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Litteratur
----------

* *Modernizing China's military [Elektronisk resurs] progress, problems, and prospects* **(eng)**. Berkeley: University of California Press. 2002.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
**Charles Webster Doe, Jr.** (født 4. september 1898 i California død 19. november 1995 i Contra Costa County, California) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Doe ble olympisk mester i rugby union under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant rugby union. Det var kun to lag som deltok, USA og Frankrike. Det ble kun spilt en kamp, USA vant kampen mot Frankrike med 8-0. Fire år senere, under OL 1924 i Paris vant han sin andre olympiske gullmedalje i rugby union.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i rugby union USAs flagg USA
* 1924 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i rugby union USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charles Doe – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Charles Doe – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Charles Doe – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Charles Doe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Charles Doe – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Charles Doe – ESPN Scrum Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Cienfuegos** grenser til provinsen Matanzas i nord, Villa Clara i nordøst, Sancti Spiritus i øst og Det karibiske hav i sør,  Provinshovedstaden – Cienfuegos – regnes som en av de vakreste byer på Cuba med sine mange praktbygninger i fransk kolonistil. Oversatt til norsk betyr *Cienfuegos* de «hundre lys». 

Provinsen har 8 kommuner og dekker et areal på 4.178 km². Det flate savannelandskapet dominerer og bare 15 % av arealet ligger på over 100 meter over havets overfalte. Hovedsakelig finnes høylandet i de sørøstlige deler av provinsen med fjellkjeden *Escambray*.

Befolkning
----------

Folketallet i provinsen var ved folketellingen i år 2000 på 396.700 innbyggere. På samme tidspunkt var kjønnsfordelingen på 50,5 % menn og 49,5 % kvinner, og vel 81 % av befolkningen bor i byer. Befolkningen stammer i vesentlig grad fra spanske og franske immigranter. I alt 37 steder er klassifisert som byer, men den desidert største er provinshovedstaden Cienfuegos med sine vel 150.000 innbyggere. Her ligger også universitetet som i hovedsak gir undervisning i tekniske fag og dels i språk. Det er derfor ikke sjeldent at man kan støte på studenter fra Skandinavia som (som regel) tar ulike kurs i spansk.

Næringsliv
----------

Provinsen står sterkt innenfor fiske og fiskeforedling. Andre næringsveier er i første rekke handel der fiskeflåte og skipsfart for øvrig står sentralt. Videre kommer landbruksproduksjon (især kaffe og sukker) og turisme, og hotellene i Cienfuegos står på ingen måte tilbake for det man kan finne i Havanna.

Eksterne lenker
---------------

Nettside til Cienfuegos By (spansk)

| * v
* d
* r
Cubas provinser |
| --- |
| Artemisa **·** Camagüey **·** Ciego de Ávila **·** Cienfuegos **·** Ciudad de La Habana **·** Granma **·** Guantánamo **·** Holguín **·** Las Tunas **·** Matanzas **·** Mayabeque **·** Pinar del Río **·** Sancti Spíritus **·** Santiago de Cuba **·** Villa Clara(særkommunen Isla de la Juventud) | Cubas flagg |
| ISO 3166-2:CU |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |