recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alexander Schultz** (født 25. mai 1901 i Kristiania, død 3. desember 1981 i Oslo) var en norsk maler og kunstprofessor. Han var kjent som kolorist, en som legger vekt på fargene.

Han var sønn av Eugène Schultz (født Schoulgin/Choulgine, 1871–1917) og Emilie (Nini) Gulbranson (1869–1942). Faren var professor i zoologi i St. Petersburg og Alexander Schultz vokste opp der og var ofte med faren på reiser. Etter 1. verdenskrig og farens død i 1917, studerte Axel Schultz i Paris 1919-28, mye under Othon Friesz og Henrik Sørensen. Tilbake studerte han ved Statens kunstakademi 1935-37 under Jean Heiberg og Georg Jacobsen, der han utviklet et maleri av en ballettpike fra 1930-tallet med søsteren Irina (Irischa) som modell. 

I 1938 reiste han på studieopphold i Italia, dit han også reiste senere med stipend og utstilling i Roma i 1955.. Gjennombruddet kom i 1949 med utstillingen i Kunstnernes Hus, samt utstilling 1964 i Galleri Haaken. I 1955 ble han professor ved Statens kunstakademi og dets leder 1958-65. Blant elevene hans var Kåre Tveter, Frans Widerberg, Rolf Aamot og Odd Nerdrum.

Etter at han ga seg ved kunstakademiet i 1965 malte han meget, og ble æresgjest på Salon d’Automne i Paris i 1969 og fikk ytterligere priser ved «Festival de la peinture» i Cagnes-sur-mer. Schultz ble godt representert i Halvdan Hafstens samling, som ble gitt til Stavanger kunstmuseum, mens Nasjonalgalleriet har et tyvetall.

Schultz giftet seg i 1929 med Else Catharina Nygaard (1903–1998). De var foreldre til forfatteren Eugene Schoulgin (født 1941) og urologen Alexander Schultz (født 1946) ved Oslo universitetssykehus. Familien oppholdt seg på Røa, Røros, Toscana og Provence.

Referanser
----------

1. 1 2   RKDartists, «Alexander Schultz», RKD kunstner-ID 251342[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Alexander\_Schultz, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID bc176d66-5341-4829-89e1-522092f917ad, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   rkd.nl, besøkt 22. august 2017[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2   rkd.nl, besøkt 16. oktober 2016[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  (no) Alexander Schultz i Norsk biografisk leksikon
7. 1 2  *Norsk kunstnerleksikon: bildende kunstnere, arkitekter, kunsthåndverkere*. [Oslo]: Universitetsforl. 1986. ISBN 8200068102.
8. 1 2  John Harbo, *Alexander Schultz' familiekrets* i Aftenposten den 29. oktober 1999.
9. ↑  Alexander Schultz sin merittliste hos Galleri Doubloug.
10. ↑  Gunvor Gjessing, *Kosmopolitt og klassiker* i Aftenposten den 13. juni 1993.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** KulturNav
 |
Vorarlbergs våpenskjold viser en gonfalon med tre ringer til oppheng og spesielt store splitter i underkanten.
**Gonfalon** eller **kirkefane** er en fane som er utformet slik at tøyduken henger ned fra en tverrstang som igjen er festet til selve den vertikale bærestangen. Duken kan være splittet eller fliket nederst. 

Gonfaloner forveksles ofte språklig med gonfanon som har et annerledes utseende ved at gonfanonen er mer likt et flagg. Gonfanonen har tøyduken festet direkte til en vertikal stang med flikene i den frie enden som blir horisontale når de foldes ut. Både på fransk og tysk ses begge begrepene brukt om begge typene flaggduk.

På skandinaviske språk brukes ofte betegnelsen *kirkefane* (tysk: Kirchenfahne) om gonfalon. Kirkefanen er brukt siden middelalderen ved kirkelige prosesjoner og andre seremonier, særlig i den katolske kirken. Motivet på slike kirkefaner er vanligvis av religiøs art.

I vår tid er ofte faner for norske skoler, fagforeninger og idrettsforeninger formet nærmest som en gonfalon med frynser nederst. Denne formen er også benyttet som faner for laug og andre organisasjoner.

I heraldiske skjoldmerker er en kirkefane våpenfigur i bl.a. landskapsvåpenet for Vorarlberg, Østerrike, (se avbildningen). Figuren finnes også i slektsvåpen, bl.a. for Montfort som er en berømt slekt med grener i Storbritannia og flere kontinentaleuropeiske land.

Gonfaloner benyttes i Italia særlig som kommunale og regionale faner.

Litteratur
----------

* Whitney Smith: *Flags through the ages and across the world*, McGraw-Hill Book Co,Maidenhead 1975, side 16, 23 og 101

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**Sture Rennan** (født 29. august 1947 i Beitstad) er en norsk tidligere fotballspiller og fotballtrener. Han var kjent for sin kompromissløse spillestil og innsats.

Rennan debuterte i eliteserien for Steinkjer FK i 1966. Han fikk til sammen fire sesonger i Steinkjer, fordelt over to perioder. Han ble fort en kjæledegge for pressen for sin oppofrende spillestil, der han sjelden la noe i mellom. Selv om han er mest kjent som en hardttaklende venstreback, var han også en teknisk god spiller, som ofte skapte farligheter med sin fart og teknikk. Høydepunktet kom våren 1967 da han ble tatt ut på presselandslaget. Denne våren var han flere ganger i landslagsdiskusjonen. Sture er regnet som tidenes beste spiller og trener i Beitstad. Av Beitstads ti kretsmesterskap, har Sture bidratt på åtte. Etter spillerkarrieren hadde han en suksessrik periode som trener for Beitstad, der laget blant annet slo ut 1. divisjonslaget Namsos fra cupen i 1988, og fikk møte Rosenborg BK på Lerkendal stadion.

I populærkulturen er Sture og hans spillestil omtalt i boka «En by i Norge» (2000) av Odd Birger Grønli. I boka «Med hjertet utenpå drakta» (2020) av Jo Kristian Kvernland er hele Stures karriere omtalt i et eget kapittel, samt at boka er bygd opp mye rundt hans karriere som spiller og trener i Beitstad IL.

I 2020 ble Sture Rennan utnevnt til æresmedlem i Beitstad IL.
**Sture Kvarv** (født 1957) dr. ing. og cand. philol. er professor i kulturpolitikk og –analyse ved Høgskolen i Telemark. Kvarv arbeider tverrfaglig mellom samfunnsvitenskap og humaniora. Modernitet er et overordnet tema for de problemstillingene han har arbeidet med gjennom mange år.

Foruten kulturpolitikk og –analyse, er Kvarvs hovedinteresser samfunnsplanlegging, idrettspolitisk historie, vitenskapsteori og samfunnsvitenskapelig metode. Noen av hans publikasjoner er *The Labour Movement's Perception of Sports and the Winter Olympics in Oslo in 1952*, *Kulturpolitikk – hva og hvorfor?*, i Geir Grothen og Connie Reksten (red.): *Kulturfagene - En innføring, Vitenskapsteori – tradisjoner, posisjoner og diskusjoner*, samt *Lars Roar Langslet og norsk kultur- og mediepolitikk på 1980-tallet*.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Sture Kvarv i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Sture Kvarv i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Sture Fladmark** (født 30. juni 1967) er en norsk fotballtrener som fra 2011 er ansatt i trenersystemet til Aalesunds FK som hovedansvarlig for Junior Elite i turneringer og NM, samt hovedansvarlig for AaFKs andrelag. 

Til og med sesongen 2010 var Fladmark trener for fotballkubben Skarbøvik IF, som spilte i 2. divisjon fotball for herrer. I 2010 rykket Skarbøvik ned til 3. divisjon etter tre år i 2. divisjon.

Fladmark har tidligere vært trener for tippeligalaget Fotballklubben Lyn. Fladmark ble ansatt i Lyn i 2002 etter at Stuart Baxter forlot klubben. Han ledet laget til en ledelse på ti poeng midtveis i sesongen. Likevel ansatte klubben Hrvoje Braovic på sommeren, han ble mektig upopulær blant spillerne, og ble på høsten fjernet som stillingen som hovedtrener. Noen uker senere sa han opp kontrakten med klubben. Fladmark overtok igjen ansvaret og førte laget til slutt til en tredjeplass i Tippeligaen. Etter sesongen fikk Fladmark Kniksen-prisen som årets trener.

På tross av suksessen ble Fladmark degradert til assistenttrener da Teitur Thordarson tok over treneransvaret i 2003. De forlot begge klubben på høsten samme år. Etter å ha blitt sparket fra Lyn ble Fladmark assistenttrener for landslaget til Sør-Afrika, under sin tidligere sjef Baxter.

Fladmark førte Hødd opp i Adeccoligaen i 2007, men i påfølgende sesong fikk han sparken som hovedtrener etter det ble klart at klubben ville rykke ned igjen. I august 2009 overtok han hovedtreneransvaret i Skarbøvik IF, der han takket ja til å være hovedtrener i en treårsperiode.

I sin spillerkarriere spilte Fladmark for Aalesund FK og Lyn, og var kjent som en hardarbeidende midtbanespiller. Han kom til Lyn i 1990, og ble der til han la opp i 1998. Han spilte 135 obligatoriske kamper for klubben og scoret åtte mål.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 280087, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sture Fladmark – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Sture Fladmark – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata
* Profil på lynfotball.net
* Statistikk som Lyn-trener
* Ansettelse i AaFK-systemet


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Stuart Baxter** | **Hovedtrener for Lyn**(2002) | Etterfølger:**Hrvoje Braović** |

| * v
* d
* r
Årets trener – Kniksenprisen (1990–2013), Gullballen (2014–2015) |
| --- |
| 
* 1990: N.A. Eggen
* 1991: B. Lennartsson
* 1992: P. Brogeland
* 1993: T. Sollied
* 1994: N.A. Eggen
* 1995: N.A. Eggen
* 1996: N.A. Eggen
* 1997: D.V. Kristoffersen
* 1998: T. Sollied
* 1999: N.A. Eggen
* 2000: B. Lennartsson
* 2001: A. Erlandsen
* 2002: S. Fladmark
* 2003: Ø. Gåre
* 2004: S. Solbakken
* 2005: T. Nordlie
* 2006: K. Tørum
* 2007: M.I. Mjelde
* 2008: J. Jönsson og G. Nordby
* 2009: E. Hamrén
* 2010: J. Grindhaug
* 2011: O.G. Solskjær
* 2012: O.G. Solskjær
* 2013: R. Deila
* 2014: T. O. Skullerud
* 2015: B. Bradley
* 2016: L.A. Nilsen

 |  |
**Radiac-målepatruljetjenesten** er Sivilforsvarets bidrag til atomulykkesberedskapen [1]for å sikre riktige måle- og prøveresultater.

Radiac-målepatruljetjenesten ble reorganisert i 2001. Patruljene inngår i et nasjonalt målenettverk styrt av Kriseutvalget for atomulykker. Patruljene utfører regelmessige bakgrunnsmålinger på ca. 400 måle-/referansepunkter. Ved atomuhell/-ulykker vil målepatruljene ellers:

* Fortsatt kunne måle på referansepunktene
* Utføre ytterligere målinger av radioaktiv forurensning/nedfall
* Søke etter radioaktive kilder og fragmenter
* Lokalisere, merke og sperre områder rundt radioaktive kilder og fragmenter
* Rapportere funn av strålekilder og forurensete områder
* Ta jord-, snø- og vegetasjonsprøver
* Foreta målinger av forurensede personer[2]

Det er opprettet 123 patruljer på landsbasis som er organisert slik:

* 1 patruljefører
* 2 mannskaper
* 1 reserve

Mannskapene har gjennomgått et ukes kurs ved et av Sivilforsvarets beredskaps- og kompetansesentre. De øves samlet én dag i året, samt at de utfører tre rutinemessige målinger. De er opplært og øvet i måling av radioaktivitet, beskyttelse mot forurensing, førstehjelp og samband.

Radiacmålepatruljen aktiviseres på henvendelse fra Kriseutvalget for atomberedskap eller ved anmodning fra nødetatene til sivilforsvarsdistriktet.

**Responstiden er 30-60 minutter.**

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
Fra førsteutgaven av Du Haldes *Description géographique, historique, chronologique, politique et physique de l'empire de la Chine et de la Tartarie chinoise*
**Jean-Baptiste Du Halde** (født 1. februar 1674 i Paris, død 18. august 1743 samme sted) var en fransk historiker tilhørende jesuittordenen. Han spesialiserte seg på Kina. Selv om han ikke hadde besøkt Kina selv, bidro han stort til forståelsen av landet ved å samle sammen 17 jesuitters rapporter og utvikle en encyklopedisk gjennomgang av kinesisk historie, kultur og samfunnsliv.

Fra en senere utgave
Han trådte inn i jesuittordenen i 1692, og ble etterhvert professor ved deres *Collège de Paris*. Som en av pater Charles Le Gobiens etterfølgere ledet han fra 1711 til 1743 publikasjonen av *Lettres édifiantes et curieuses, écrites des Missions étrangères, par quelques missionnaires de la Compagnie de Jésus*. Hans Kina-encykopedi het *Description géographique, historique, chronologique, politique et physique de l'empire de la Chine et de la Tartarie chinoise*, og utkom i Paris i 1735 og i overarbeidet utgave i Nederland i 1736.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 6. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6rv47s0, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Isabelle Landry: *La Preuve par la Chine: la Description de J.-B. Du Halde, jésuite, 1735, Éditions de l'École des hautes études en sciences sociales*, Paris 2002.

Eksterne lenker
---------------

* Onlineversjon av *Description géographique, historique, chronologique, politique et physique de l'empire de la Chine et de la Tartarie chinoise*.
* Travel Exhibit Du Halde

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii **·** KulturNav
 |
**Gong Zizhen** (kinesisk: 龔自珍, Wade-Giles: *Kung Tzu-chen*; født 22. august 1792 i Renhe ved Hangzhou i Kina, død 26. september 1841 i Danyang i provinsen Jiangsu) var en dikter og filosof i Qing-dynastiets Kina.

Han hadde bakgrunn som mandarin i mange ledd, men mislyktes lenge i å bestå jinshi-eksamenen, den høyeste av gradene i den kinesiske embedsmannseksamen. Det var først i svært moden alder, i 1829, at han bestod. Men hans rangering var for lav til at han ble opptatt i selve Hanlinakademiet. Han virket i stedet som en lavere embedsmann, og trakk seg tilbake to år før sin død. Hans tankegods skulle vise seg å ha stor innflytelse på senere samfunnsreformatorer som for eksempel Kang Youwei (1858–1927).

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Gong-Zizhen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   en.gotohz.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.britannica.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.victoria.ac.nz[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** CiNii
 |
Det lysegrønne området var under familien Gongsun fra 190 til 238. Det skraverte området var i familiens innflytelsessfære fra 204.
**Gongsun Du** (kinesisk: 公孫度; pinyin: *Gōngsūn Dù*; død 204) var en general under det senere Han-dynastiet.

Han stammet fra Liaoyang. Sine første slag utkjempet han rundt år 189 under Dong Zhuo for hans marionettekeiser Liu Bian (den tidligere prinsen av Hongnong). Dong Zhuo plantla en ekspansjon mot Korea og gav Gongsun Du ansvaret for felttoget, som ble en suksess. Gongsun Du innrettet der Lelang-kommanderiet.

Senere overtok han på Dong Zhuos bud prefekturene i Liaodong (nord for den koreanske halvøy) og oppsteg dermed til en egen maktposisjon i det nordøstre Kina. Han sendte Gongsun Muo og Zhang Pi ned i det sørlige Korea sor å erobre mer territorium. Slik ble han til en av de mektigste guvernører under den senere Han-tiden.

Etter hans død overtok hans sønn Gongsun Kang kontrollen over det fjerne nordøst og delte Lelang-kommanderiet. Den sørligste halvdel ble dermed til Daifang-kommanderiet.
HMS Southampton
**HMS «Southampton»** var det første i en serie på fem skip i townklassen av lette kryssere. Hun ble bygget ved John Brown & Company, Clydebank, Skottland og sjøsatt 10. mars 1936.

Historikk
---------

«Southampton» ble brukt under andre verdenskrig og fungerte som flaggskipet til den andre Cruiser Squadron ved Home Fleet. Den. 5. september1939 stoppet hun det tyske handelsskipet «Johannes Molkenbuhr» utenfor Stadlandet, men hennes mannskap senket skipet før hun kunne bli tatt. Mannskapet ble tatt over til destroyerne «Jervid» og «Johannes Molkenbuhr», og deretter flyttet over til «Jersey».

«Southampton» ble senere skadet den 16. oktober 1939 mens den lå til ankers utenfor Rosyth i Skottland, da hun ble truffet av en 500 kilos bombe i et tysk luftangrep. Bomben ble sluppet fra bare 150 meters høyde fra en Ju-88 og traff hjørnet av tøymagasinet, gikk gjennom tre dekk i en skrå vinkel og gikk gjennom skroget og detonerte i havet. Det ble mindre strukturelle skader og midlertidig svikt i det elektriske systemet. Hun ble reparert og på slutten av året var hun et av skipene som jaktet på de tyske slagskipene *Scharnhorst* og *Gneisenau* etter senkingen av det væpnede handelsskipet «Rawalpindi». Hun seilte så med Humber Force frem til februar 1940, og deretter overført til en krysserskvdron på Scapa Flow. Den 9. april 1940, var «Southampton» i drift utenfor norskekysten da hun fikk splintskader i et tysk flyangrep. Det viktigste batteriet ble midlertidig slått ut. Etter å ha blitt reparert, fikk hun oppdrag på sør-kysten av England før hun vendte tilbake til Scapa Flow i oktober.

Den 15. november seilte «Southampton» til Middelhavet. Hun deltok i trefninger utenfor Cape Spartivento den 27. november. I desember ble krysseren flyttet til Rødehavet for å eskortere troppekonvoier, og på samme tid deltok hun i bombingen av Kismayu under trefningene i italiensk Øst-Afrika. Den 1. januar 1941 ble hun med 3. Cruiser Squadron og tok del i Operasjonen Excess. Tidlig på ettermiddagen 11. januar, ble både hun og den andre krysseren *«Gloucester»* angrepet av 12 Stuka stupbombefly. Hun ble truffet av minst to bomber sørøst for Malta og tok fyr, noe som resultererte i at brannen spredte seg fra baug til hekk og flere mann ble fanget under dekk. 81 menn ble drept, men de overlevende ble plukket opp av *«Glouchester»* og jageren *«Diamond»*. Sterkt skadet og uten strøm ble *«Southampton»* senket av en torpedo fra *«Gloucester»* og fire fra krysseren *Orion*.

En uke etter senkingen skrev Admiral Cunningham, Øverstkommanderende av Middelhavsflåten et privat brev til First Sea Lord, Sir Dudley Pund, «jeg liker ikke disse "Southampton" class. De er fine skip, men den store hangarstrukturen synes å være et godt mål, vi blir alltid truffet der»"

Referanser
----------

1. 1 2 3  Otter, Ken (2001) [1999][*ufullstendig referanse*]
2. ↑  Rohwer, Jürgen; Gerhard Hümmelchen.[*ufullstendig referanse*]
**His Majesty's Inspectorate of Constabulary and Fire & Rescue Services** (**HMICFRS**), tidligere bare HM Inspectorate of Constabulary, er en inspeksjonsordning for politiet og brannvesenet i Storbritannia.

Ordningen oppstod på midten av 1800-tallet, og de første inspektørene ble oppnevnt i 1856 for å granske politistyrkenes effektivitet og kvalitet. Idag er ordningen organisert i to separate organisasjoner – HMIC for England og Wales, og HMIC for Skottland.

Organisasjonene består av både sivile inspektører og polititjenestemenn som er utplassert fra politiet. Organisasjonene utfører inspeksjoner i politiet for å fremme effektivitet og kvalitet, og sikre at nasjonale standarder følges. HMIC for Skottland har i tillegg muligheten til å behandle klager mot politiet, mens i England og Wales er denne oppgaven utelukkende lagt til Independent Police Complaints Commission.

I 2017 ble inspeksjonen utvidet til brannvesenet.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
**Miguel Ángel Álvarez** (født 25. august 1928 i San Juan, Puerto Rico, død 16. januar 2011) var en komiker og skuespiller fra Puerto Rico. 

Álvarez begynte sin karriere som hallomann på radio. Han arbeidet for radiostasjonen WENA og opptrådte i flere radioprogrammer.

Da Álvarez var på høyden av sin karriere var han med i flere filmproduksjoner i mange forskjellige land. Blant de landene han gjennomførte filming i, foruten i hjemlandet, var i Spania, Mexico, Venezuela, Colombia, Den dominikanske republikk og i USA. 

I 1965 fikk Álvarez en av de ledende rollene i den meksikanske filmen "El Señor Doctor" (Mr. Doctor), sammen med skuespillere som Cantinflas og Marta Romero. Etter at han returnerte til Puerto Rico hadde Álvarez en rolle i en komedie som fikk navnet Johnny the Man. Álvarez regisserte fire filmer for det amerikanske filmstudioet Columbia Pictures. Disse var: Arocho y Clemente, Dos Contra el Destino (Two Against Destiny), Natas es Satan og El Alcalde Machuchal.

Referanser
----------

1. ↑   Find a Grave, besøkt 30. august 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Miguel Ángel Álvarez på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Miguel Ángel Álvarez hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNE
 |
**Mulens Portland Combo** er et løst sammensatt blues- og soul-band med trommeslager og leder Rolf «Mulen» Karlsen fra Slemmestad som eneste faste medlem. Bandet ble dannet i 1981, som et lokalt band i miljøet rundt sementfabrikken på Karlsens hjemsted på Slemmestad. Gjennom årene har rundt 90 musikere, hvorav mange av landets elitemusikere, vært innom besetningen. Kjente musikere som har spilt i gruppa er Freddy Dahl, Sigurd Køhn, Tom Mathisen, Ole Henrik Giørtz, Carsten Loly og Vidar Busk.

Bandet har utgitt fem plater.

Diskografi
----------

* 1993: *Blå stikke* – Sonet (remastret utgave med 3 bonusspor utgitt i 2003)
* 1995: *Tired of the Blues* – Sonet
* 1997: *Mulen Live* – Tylden
* 1999: *Mulennium – The Very Best of Mulens Portland Combo* – GTACD
* 2001: *Mulens femte* – Sico Records

Referanser
----------

1. 1 2  Mulen Portland Combo, ballade.no, 6. august 2006. Besøkt 1. mai 2010
2. ↑  Fra Mulens nettsted[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mulens Portland Combo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Mulens Portland Combo på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Discogs
 |
En **tilleggsnæring** eller **attåtnæring** er en persons bierverv. En tilleggsnæring er ofte[*når?*] et uttrykk for at en næringsdrivende eller en lønnsmottaker har ekstra ressurser av et eller annet slag som kan utnyttes økonomisk. Når hovednæringen er sesongpreget og fortjenestemarginene er usikre, må mange[*hvem?*] skaffe seg en tilleggsinntekt.[]

Tid
---

Mange yrkesgrupper har sesongpregede yrker, eller ihvertfall yrker der de forskjellige sesongene har svært forskjellig arbeidsintensitet. Landbruk er blant næringer som har ujevn arbeidsbelastning. En sauebonde som kan slippe sauene på fjellbeite i opptil fem måneder, kan gjøre noe annet den tiden. En jordbærdyrker har en kort og hektisk sesong, men har lite arbeid med åkrene utover disse 3–4 månedene.[] Dette åpner gjerne for kombinasjonsdrift på steder der de klimatiske forhold ligger godt til rette for slikt. Men på små bruk, eller steder med dårlige dyrkningsforhold, må slik ledig tid utnyttes til en tilleggsnæring. Kombinasjonen sauehold og fiske er alminnelig i Nord-Norge.

Fysiske ressurser
-----------------

Selv om noen driver sin hovedgeskjeft i en næring, kan man utnytte fysiske ressurser man disponerer over. En skogteig som er for liten til rasjonell skogsdrift, kan med litt innsats gi en god inntekt i form av vedproduksjon når etterspørselen og markedsprisene er riktige. Et jordstykke med rimelig sentral plassering kan lett bli omgjort til en enkel campingplass. Myrlendt eller fjellrik utmark kan gi grunnlag for utleie av jaktrettigheter. Fiske, jakt eller bærplukking kan godt være en attåtnæring i seg selv.

Personlige ressurser
--------------------

Kunnskaper og evner utover det som anvendes i hovednæringen kan også skape muligheter, som for eksempel i kunst- og håndverkspregede aktiviteter. Fantasi og nevenyttighet kan fremskape mange salgbare produkter. Omsetning kan skje på mange måter, lokale souvenirbutikker kan selge varene.[]

Annen ressursutnyttelse
-----------------------

Det hender at næringer som innebærer produksjon av varer blir sittende med avfall og overskuddsmateriale som kan utnyttes i en annen sammenheng. Kreativ tenking kan her åpne for nye tilleggsnæringer.[]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Muldvarpkretsen** var et mer eller mindre formelt nettverk for alternative, motkulturelle blader og forlag i Norge på 1970-tallet – de fleste med et anarkistisk tilsnitt.

Tanken bak organiseringen var at de som deltok gjensidig skulle hjelpe hverandre, og ha felles copyright på publikasjonene. På denne måten kunne et tidsskrift nytte bilder og tekst fra de andre, mens stoffet ikke kunne benyttes av kommersielle utgivere. 

Muldvarpkretsen hadde adresse Hjelmsgate 3 i Oslo, et kjent motkulturelt senter. Samarbeidet ble startet i 1972. I 1975 omfattet kretsen blant annet *Ett blad* (Oslo), *Folkebladet* (Oslo), *Frit mig* (Fredrikstad), *Gateavisa* (Oslo), *Josefine* (Oslo), *Magasinfrosk* (Horten), *Plogavisa* (Tønsberg), *Vannbæreren* (Karlsøy) og forlagsvirksomhetene *Forlaget for flere* (Oslo), *Forlaget Frustra* (Oslo), *Futurum Forlag* (Oslo) og *Regnbuetrykk* (Karlsøy).

Muldvarpkretsen og ideen bak samarbeidet fikk begrenset betydning, siden de færreste bladene oppnådde noen størrelse eller innflytelse. Virksomheten var da også mer preget av innfall og frivillighet enn store ambisjoner. Som det het om bladet *Frit mig* – «kommer ut en gang i blant».

Referanser
----------

1. ↑  Jan B. Vindheim: *Brennpunkt: Hjelmsgate – Noen radikale understrømninger* (på vindheim.net)
2. ↑  *Plogavisa* nr 1 1975

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
For andre skip med samme navn, se HMS «Warspite».

**HMS «Warspite»** (pennant number 03) var et britisk slagskip i Queen Elizabeth-klassen. Klassen på fem skip var de raskeste, tyngst bevæpnede og tyngst pansrede som tjenestegjorde under første verdenskrig og ble i 1919 beskrevet av Jane's som «den beste klassen av slagskip som hittil er blitt bygget».

«Warspite» hadde lang karriere i den britiske marinen; hun deltok i Jyllandsslaget under første verdenskrig, var en del av den britiske marinen i mellomkrigstiden, og deltok i mange viktige slag under andre verdenskrig, deriblant slaget om Narvik, slaget om Middelhavet og landsettingen i Normandie.
Hun fikk tilnavnet «grand old lady» av admiral Cunningham, som var leder av den britiske middelhavsflåten under andre verdenskrig (mens Warspite tjenestegjorde som flaggskip), og er det skipet i Royal Navy som har flest Battle Honours; dvs hun er det skipet i den britiske marinen som er anerkjent å ha deltatt i flest slag. I 1947 ble skipsrattet gitt av Kong Georg V til Kong Haakon VII, som ga rattet videre til Narvik by. Det henger i dag i bystyresalen i Narvik.

Referanser
----------

1. ↑  Fremover: *Rattet kom i 1947*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Jean-Baptiste Charles Bouvet de Lozier** (født 14. januar 1705 nær Pleudihen-sur-Rance i Bretagne i Frankrike, død 1786 i Saint-Malo) var en fransk marineoffiser. Han oppdaget Bouvetøya den 1. januar 1739, og denne er derfor oppkalt etter ham.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Charles Bouvet ble foreldreløs som syvåring. Han vokste opp i Paris og kom senere til Saint-Malo for å studere sjøfart og navigasjon.

### Karriere

I 1731 ble han forfremmet til løytnant i *Compagnie des Indes* (Det franske ostindiske kompani) og i 1733 ble det foreslått en ekspedisjon som skulle søke etter nye områder og handelsmuligheter i det sørlige Atlanterhavet. 

Charles Bouvet de Loziers reise
#### Ekspedisjonen til Øst-Atlanten

Den 19. juli 1738 forlot Charles Bouvet havnebyen Lorient med fartøyene «L'Aigle» og «La Marie».

De nådde Fernando de Noronija utenfor Brasil i oktober der de ble i en måned for reparasjoner og lasting.

Deretter fortsatte reisen sørover, og den 10. desember kom ekspedisjonen frem til ukjente farvann sør for den 45. breddegrad. De kom inn i tett tåke i flere dager og da den lettet, så de isfjell og pingviner, som Charles Bouvet beskrev som «et amfibisk kreatur, som ser ut som en lang and, men har finner i stedet for vinger».

Tåken kom tilbake mens ekspedisjonen fortsatte i sikksakk-kurs på leting etter land. Den 1. januar 1739 så man land som var høyt og dekket av snø. Charles Bouvet trode at han hadde funnet en del av *Sydlandet* Terra Australis og ga området navnet *Kap Circumcision*, men klarte ikke å komme i land. Senere er øya blitt kalt Bouvetøya.

På reisens gang ble størstedelen av besetningen rammet av sykdommer, fremfor alt skjørbuk, og derfor ble Bouvet tvunget til å avbryte reisen. Ekspedisjonen satte kurs østover for å ta seg til Kapp det gode håp der de ankom den 24. februar, og den 24. juni 1739, etter fire måneder, nådde de atter Lorient.

### Bouvets senere liv

Etter hjemkomsten ble man overbevist om at et eventuelt Sydland muligens kunne ligge lengre sør enn man tidligere trodde.

I mars 1750 ble han utnevnt til guvernør i Maskarenene fram til 1752, og ytterligere en periode fra 1757 til 1763.

Senere trakk han seg tilbake til Frankrike og døde i Saint-Malo i 1786.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Trove, Trove person-ID 1445545, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Alvin, Uppsala Universitet Alvin-ID alvin-person:58954[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Alan Gurney, Below the Convergence: Voyages Towards Antarctica 1699-1839*, New York, (1997)

Eksterne lenker
---------------

* om J-P C Bouvet de Lozier
* om J-P C Bouvet de Loziers reise

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopedia of Australian Science **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Sangkraft Berlevåg** - Arctic Centre of Music Theatre, er en stiftelse etablert i 2007 som har som hovedmål å skape økt vokalaktivitet i Nord-Norge og Finnmark spesielt. Videre ønsker stiftelsen å arrangere konserter og gi opplæring til sangere. Stiftelsen har sitt sete i Berlevåg.

Finnmark operakor
-----------------

Sangkraft Berlevåg var sentral i dannelsen av Finnmark operakor, et amatørkor under ledelse av dirigent Ursa Lah. Koret, som startet opp i 2010 i Berlevåg, består av amatørsangere fra hele Finnmark.

Koret hadde stor suksess høsten 2010 med oppsetningen *Operaball*, regissert av Trond Halstein Moe, og hadde i denne forestillingen med solister fra Den Norske Opera.
I mars 2011 var det premiere på forestillingen *LesMiss*, en hybrid av de to musikalene Les Misérables og Miss Saigon.

Referanser
----------

1. ↑  Org. nr. 992 016 795 i Enhetsregisteret
2. ↑  Angelsen, Anders (8. oktober 2010). «Berlevåg ut til Europa». Finnmarken.
3. ↑  «Altaposten: Opera til tårene trillet». Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 30. august 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Sangkraft Berlevåg – offisiell hjemmeside
**Sangli** (Marathi: सांगली) er en by i den indiske delstaten Maharashtra. Den har 436 639 innbyggere og ligger ved bredden av elva Krishna om lag 400 km sørøst for Mumbai, 544 meter over havet. Byen er administrasjonssete for Sangli distrikt som hadde en befolkning på 2 583 524 innbyggere i 2001. Byen har etter hvert vokst sammen med Miraj til å bli det største urbane området i søndre del av Maharashtra og tvillingbyene er kjent for å ha gode skoler og sykehus.

Historie
--------

Sangli var en av de indiske vasallstatene i britisk India. På 1600-tallet, i Shivajis tid, ble området erobret fra mogulriket og var deretter en del av Marathariket til britenes erobring. Det er imidlertid lite man hører om byen før 1801. Hundre år senere hadde den bare 16 829 innbyggere. Byen sluttet seg til Unionen India i 1948.

Næringsliv
----------

Sangli har Asias største marked for gurkemeie. Byen ligger i Maharashtras «Sugar Belt». Distriktet har mer enn 30 sukkerfabrikker, noe som gjør byen til en betydelig sukkerprodusent i India. Ellers dyrkes det mye frukt i området, og nylig har man etablert vinproduksjon. 

Byen har også en IT-park hvor bedrifter som Infosys, Patni, CapGemini og Cognizan har etablert seg. Da det er gode forhold for vindkraft i området, har man de siste årene bygget ut vindkraft i betydelig grad. 

I tvillingbyene Sangli og Miraj er det mer enn 800 sykehus hvor man tar imot pasienter fra hele delstaten og delvis også fra nordre del av nabodelstaten Karnathaka. Endatil fra Midtøsten kommer det pasienter. Noen av de største sykehusene er det gamle Mission Hospital, Wanless Hospital, Siddhivinayak Cancer Hospital, Kripamayee Institute of Mental Science og Civil Hospital.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Sjøforsvarets Forsyningskommando** (**SFK**) var en fagmyndighet for Sjøforsvarets materiell og hadde ansvaret for nyanskaffelser, vedlikehold og forsyning av alt nødvendig materiell til Sjøforsvarets operative enheter. SFK ble etablert på Haakonsvern orlogsstasjon 1. januar 1963.

SFK gjennomførte Flåteplanen av 1960. Planen la til grunn et nybyggingsprogram på 56 fartøyer innenfor en økonomisk ramme på 840 mill kr:

* 5 fregatter ca 275 mill kr
* 5 patruljefartøy/korvetter ca 115 mill kr
* 15 undervannsbåter ca 260 mill kr
* 8 motortorpedobåter og 23 motorkanonbåter ca 190 mill kr

Planen ble gjennomført inne tidsplanen og innen den økonomiske rammen.

SFK ble slått sammen med den andre forsvarsgrenenes forsyningskommandoer samt Forsvarets tele- og datatjeneste, materielldelen av Forsvarets overkommando/Sanitetsstaben og en del andre forsyningselementer og ble grunnlaget for Forsvarets logistikkorganisasjon (FLO) i 2002.

Sjefer
------

* 1963-1974 Thorleif Pettersen.
* -2002 Jan Jæger.

Referanser
----------

1. ↑   Anvendt: 2109-06-23.
2. ↑  Forsvarets logistikk organisasjon.  Arkivert 22. juni 2019 hos Wayback Machine. Anvendt: 2019-06-23.

Litteratur
----------

* Pettersen, Th. 1990. Flåteplanen av 1960. Bergen, Sjøforsvarets forsyningskommando.Tilgjengelig elektronisk for norske IP-adresser
* Pettersen, Th. 1994. Historisk utvikling frem mot Haakonsvern i Anon. 1994. Haakonsverns historie. Bergen, Vestlandske Sjøforsvarsdistrikt, Projekt EROS; 4-11.
Aunegården i Sjøgata  
 Foto: Harald Groven 
**Sjøgata** kan regnes som Tromsøs eldste gate. Den ble anlagt mellom Skansen og kirka som da lå noen hundre meter sør på Prostneset. Sammen med Strandgata og Skippergata fulgte den strandlinjen, og er derfor ikke rett slik som planlagte gater som Tromsøs hovedgate Storgata. Tidlig i byens historie var den den viktigste handelsgata. Opprinnelig var det brygger bygd på pæler utenfor Sjøgata men disse brant ned i 1969.

I Sjøgata 1 ligger Nordnorsk Kunstmuseum som har en permanent samling på 1350 kunstverk. Krysset mellom Fredrik Langes gate og Sjøgata var i mange tiår et torg for salg av matvarer og ble kalt Smørtorget, men i dag er det ikke noe utendørs salg her, men i dag er navnet Smørtorget lite kjent. Dreyergården (Sjøgata 12) ble på 1800-tallet eid av kjøpmann Dreyer, kalt *Russe-dreyer*, som var en av de største handelsmennene for Pomor-varer fra Kvitsjøen i Russland. I bygårdene bygd 1830-tallet i Sjøgata var det butikker og lager i på østsiden av gata, og kjøpmannsboliger på vestsiden (mot land). 

I Aunegården (Sjøgata 29) ble det i 120 sammenhengende år drevet slaktebutikk frem til virksomheten ble nedlagt i 1995. Bygningen ble i 1991 fredet og den er gjort om til en restarant med svært karakteristisk interiør.

Flere hoteller ligger til Sjøgata: Amalie hotell, Radisson blu hotel, Clarion hotel bryggen og Clarion Hotel With.

Kryssende gater
---------------

Sjøgatas start er tverrgata Kirkegata. 

* Bankgata
* Fredrik Langes gate
* Killengrens gate (kun østgående)
* Sjøgata gjør en brå sving øst ved Havnegata

Referanser
----------

1. ↑  Sveinulf Hegstad *Byvandringer i Tromsø* ISBN 82-7819-037-2
2. ↑  Sveinulf Hegstad *Byvandringer i Tromsø* s. 31 ISBN 82-7819-037-2

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
I oseanografi, benyttes **sjøgang** eller **sjø** (sea state) for å beskrive havoverflatens tilstand når det gjelder bølger forårsaket av vind og dønninger.

Sjøgang rapporteres ved visuell observasjon eller ved hjelp av instrumenter som værbøyer, bølgeradar og satellittovervåkning. DNMI utgir bølgevarsler for aktuelle havområder.

Praktisk bruk
-------------

Sjøgang er av betydning for helikoptertrafikken på kontinentalsokkelen siden det påvirker muligheten for å gjøre en sikker nødlanding på havet. Moderne helikoptre er utstyrt med nødflyteutstyr som skal klare å holde helikoptret flytende i opprett stilling i opp til *sjø 6*.

World Meteorological Organizations klassifisering av sjøgang med beskrivelse
----------------------------------------------------------------------------

| WMO klasse | Bølgehøyde (meter) | Beskrivelse |
| --- | --- | --- |
| 0 | 0 | Havblikk |
| 1 | 0 til 0.1 | Småkruset sjø |
| 2 | 0.1 til 0.5 | Smul sjø |
| 3 | 0.5 til 1.25 | Svak sjø |
| 4 | 1.25 til 2.5 | Noe sjø |
| 5 | 2.5 til 4 | Mye sjø |
| 6 | 4 til 6 | Høy sjø |
| 7 | 6 til 9 | Svært hav |
| 8 | 9 til 14 | Veldig opprørt hav |
| 9 | over 14 | Overordentlig opprørt hav |

Se også
-------

* Beauforts skala

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Tante Marie School of Cookery** er en skole for kokker og servitører som ligger i Woking, Surrey i Sørøst-England. 

Skolen ble grunnlagt i 1954 av den anerkjente kokken og forfatteren Iris Syrett som ble den første rektoren på denne kokkeskolen. Iris Syrett døde i 1964 og da ble Wendy Majerowicz utnevnt til rektor. Tante Marie School of Cookery tilbyr flere forskjellige kokkekurs som varierer i lengde fra 1 og 2 dager og opp til ett helt år. De som begynner ved denne skolen må fullføre ett helt semester på ett år for å kunne bli tildelt det profesjonelle Cordon Bleu diplomet. 

Denne skolen er den eldste uavhengige kokkeskolen i hele Storbritannia. Tante Marie var også den første kokkeskolen i Storbritannia som kunne tilby en Cordon Bleu Diploma. Skolen er blitt anerkjent som en av verdens ledende uavhengige leverandører av kulinariske trening. I april 2008 ble Tante Marie kjøpt opp av skolens daværende assisterende rektor Andrew Maxwell i samarbeid med mesterkokken Gordon Ramsay Holdings og Lyndy Redding som tidligere hadde utdannet seg ved kokkeskolen og blitt tildelt et Cordon Bleu Diplom etter endt kurs.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Tante** er i første rekke betegnelse på enten fars søster, tidligere også kalt faster, eller mors søster, tidligere også kalt moster. De fleste bruker også begrepet om inngiftede kvinnelige ektefeller av mors og fars søsken.

Selv om opprinnelsen er den samme, brukes i dagligtale det tilsvarende ordet «tant» på svensk oftest annerledes enn på norsk. I Sverige var det frem til omtrent slutten av 1950-årene vanlig å bruke «tant» og «farbror» som høflige tiltaleformer. Senere ble titlene oftere brukt av kun barn, også overfor voksne som ikke var i slekt med dem, og også om og særlig til, helt fremmede personer. Dette er nå helt forandret og i den grad ordene brukes, kan det nok ses som et sjeldent forekommende etterslep av eldre generasjoners bruk.

Se også
-------

* Filletante
* Grandtante
* Onkel
* Slektsforskning

Eksterne lenker
---------------

* Søk på oppslagsordet «tante» i norske ordbøker: Søk etter *tante* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
* Søk på oppslagsordet «tant» i *Svenska Akademins ordbok* (på svensk)
* Søk på oppslagsordet «tante» i *Ordbog over det danske sprog* (på dansk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** LCCN
 |
Japanske mårhunder, Fukuyama.
**Tanuki** (狸, タヌキ) er et begrep som brukes om mårhund (*Nyctereutes procyonoides*) i Japan, der det lever to underarter (*N. p. albus* på Hokkaido, og *N. p. viverrinus* på Honshu, Shikoku og Kyushu). Japanske mårhunder er små, hundeligende canider som også opprinnelig stammer fra det fjerne østen, der den har betydning i japansk mytologi.

Noen forskere har hevdet at de japanske mårhundene bør vurderes som en egen art, blant annet basert på forskjeller i antallet diploide kromosomer. Nå visere imidlertid flere studier at antallet allikevel sammenfaller med de fire andre underartene og er 2n = 42. Det lave antallet skaper imidlertid et visst hodebry med hensyn til klassifiseringen. I øyeblikket grupperes arten derfor som andre canider.

Japansk mytologi
----------------

I Japan er tanukien også kjent som «mame-danuki». Den er en del av den japanske mytologien og er kjent for å være lystig og skøyeraktig, i tillegg til å være en mester i transformasjon. Det hevdes også at tanukien har magiske evner. Arten figurerer ofte i japansk folkekunst, og den er blant annet med i Studio Ghiblis animefilm «Pom Poko» og det japanske eventyret «Kachi-kachi Yama».

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av tanuki
* Entry on tanuki at The Obakemono Project
* Tanuki at The Portal of Transformation
* Japansk reklame med bl.a. Lille Rødhette og en tanuki
Coat of arms of Matthew Hu Xian De
Katedralen i Ningbo.
**Matthew Hu Xiande** (født i 1934 i Kina, død 25. september 2017) var katolsk biskop av bispedømmet Ningbo i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. 

Hu Xiande studerte ved seminarene i Ningbo og Shanghai mellom 1950 og 1958. Han ble sendt til reform ved arbeid-leirer fra 1958 til 1965. Etter at han var blitt rehabilitert i 1978, var han bonde frem til 1984, da han vendte tilbake til Shanghai for å avslutte sine studier ved presteseminaret i Sheshan. I 1985 ble han presteviet, og deretter gjorde han tjeneste som prest i bispedømmet Ningbo. 
Han ble bispeviet den 14. mai 2000 for «den åpne kirke» som koadjutor for Ningbo. Samtidig ble også den ordinarie biskop av Ningbo ordinert, Michael He Jinmin (83 år). Ordinasjonene fant sted i Jesu Hjerte-katedralen i byen. Biskop Joseph Ma Xuesheng av Zhoucun var hovedkonsekrator. De to var blitt valgt etter myndighetsgodkjent metodikk i desember 1999. Men begge hadde pavelig godkjenning.

Biskop Hu overtok som ordinarius etter at biskop He døde den 4. mai 2004. 

I 2004 hadde bispedømmet Ningbo 25 000 katolikker, det dobbelte av avtallet i 1980.

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
**Matthew Oakley** (født 17. august 1977 i Peterborough, Cambridgeshire, England) er en engelsk fotballspiller som har spilt for flere engelske fotballklubber. Han spiller nå for Exeter City.

Oakley, som er midtbanespiller, har spilt 4 U-21 kamper for England.

Biografi
--------

Matthew Oakley startet sin profesjonelle fotballkarriere i Southampton i 1994, og han debuterte for *The Saints* i en kamp mot Everton den 6. mai 1995. Den neste sesongen spilte han 10 kamper for klubben i Premier League før han i 1996/97-sesongen etablerte seg som førstelagsspiller for klubben fra Hampshire med 28 ligakamper i Englands øverste divisjon. I denne sesongen scoret Oakley også sitt første ligamål, og det skjedde den 23. september 1996 da Southampton tapte 3-1 på bortebane mot Wimbledon. 

Den 17. mai 2003 spilte Matt Oakley for Southampton i den engelske cupfinalen der motstander Arsenal til slutt ble for sterke og vant finalen 1-0. På lagets vei mot finalen gjorde Oakley seg bemerket i turneringens 4. runde. Etter først å ha spilt 1-1 mot Millwall vant Southampton den 5. februar 2003 omkampen 2-1 der Oakley laget begge Southamptons mål.

Etter å ha spilt over 300 klubbkamper for Southampton gikk han i august 2006 gratis til Derby County. Han hadde fått tilbud om en ny ettårskontrakt i Southampton, men ønsket nye utfordringer og da falt valget på klubben fra Derbyshire. Derbys manager, Billy Davies, utnevnte Oakley til lagets kaptein, en jobb han også hadde hatt på slutten av sin tid i Southampton. Oakley debuterte for Derby mot Stoke City 8. august 2006, og han scoret sitt første mål for *the Rams* den 12. august 2006 i en ligakamp mot Hull City. Totalt scoret Oakley 6 ligamål på 37 kamper for Derby County i 2006/07-sesongen. 

Etter å ha spilt 62 obligatoriske kamper, og scoret 9 mål for Derby, ble Oakley solgt til Leicester City for £500 000 den 11. januar 2008. Han debuterte for *the Foxes* den 12. januar 2008 i en ligakamp mot Coventry City.

Karriere som spiller
--------------------

|
|  |
|  | Klubb | Klubbforbindelse | Klubbkamper | Ligakamper | Klubbmål | Ligamål | Periode |
| Englands flagg | Southampton | Kontrakt | 311 | 262 | 20 | 14 | 08/1994 - 08/2006 |
| Englands flagg | Derby County | Kontrakt | 62 | 59 | 9 | 9 | 08/2006 - 01/2008 |
| Englands flagg | Leicester City | Kontrakt | 1 | 1 | 0 | 0 | 01/2008 - |

Meritter
--------

* Tapende FA-cupfinalist i 2003 med Southampton.
* Rykket opp til Premier League med Derby County da de vant playoff-finalen i Football League Championship i 2006/07-sesongen.

Kilder
------

* Rollin, Glenda & Rollin, Jack: *SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2007-08* (side 472).   
 Headline Book Publishing, London. ISBN 978-0-7553-1664-9

Eksterne lenker
---------------

* (en) Matthew Oakley – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Matthew Oakley – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Matthew Oakley – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Matthew Oakley – FBref Rediger på Wikidata
Grafisk profilering er visuell presentasjon og markedsføring av varer, selskaper og andre virksomheter. Også stater kan bruke visuell design bevisst. Det tydeligste eksemplet er det nazistiske Tyskland 1933-1945 der statsapparatets mange visuelle symboler var preget av nazismens propagandaestetikk. Hitler-Tysklands riksvåpen bestod av *«Riksørnen»* supplert med et hakekors.
**Grafisk profilering** er arbeidet med visuell markedsføring av en virksomhet eller et produkt gjennom helhetlig grafisk design, det vil si gjennom bilder og tekst som har en felles visuell utforming. Produktet av dette arbeidet kalles en **grafisk profil**, og omfatter bruken av logoer og merker, farger og skrift på websider og trykksaker (visittkort, brosjyrer, annonser, plakater og annet), profilerings- og reklameartikler, skilt, uniformer, bildekor og liknende.

Profilering kommer av ordet profil. En profil er noe som utmerker seg på en karakteristisk måte med særtrekk og egenart. Behovet for profilering kommer når for eksempel en bedrift eller organisasjon ønsker å markere seg overfor kunder og medlemmer, og vil framstå tydelig og gjenkjennelig, enhetlig og velorganisert. En grafisk profil kan også styrke bedriftskulturen og de ansattes opplevelse av enhet. Nye profiler kan dessuten gi signaler om generell fornyelse og nye mål for virksomheten. 

Grafisk profilering utføres oftest av design- eller reklamebyråer som utarbeider en stilmanual. Det er en nøyaktig oppskrift eller et sett med retningslinjer for virksomhetens visuelle framtoning. Store bedrifter har strenge detaljregler for hvordan de visuelt skal profilere seg og framstå utad.

På engelsk kalles en grafisk profil ofte *corporate identity*.

Se også
-------

* Stilmanual
* Visuell kommunikasjon
* Merkevarebygging
* Reklame