recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zeta** (serbisk-kyrillisk: Зета) er en elv i Montenegro. Den har sitt utspring nær Nikšić, nedenfor høyden Planinica og renner østover i 65 km før den munner ut i Morača like nord for Podgorica.

Navnet Zeta kommer fra en tidlig rot og betyr «innhøsting». Elvens nedbørfelt var et tidlig senter for den serbiske staten som fra 800-tallet vokste fram her, og som fikk navnet Zeta. Fra 1356 var denne staten styrt av to lokale, montenegrinske kongehus, det ene av dem med utspring nettopp i Nikšić.

Zeta er den viktigste sideelven til Morača. Perućica vannkraftverk nær Nikšić (307 MW, 970 GWh) benytter Zeta til å generere elektrisitet. Etter dette svinger elven seg gjennom Bjelopavlićidalen før den munner ut i Morača et par kilometer nord for Podgorica.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Statistički godišnjak Crne Gore 2017 – Geografski pregled *monstat.org*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zeta (river) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Peter Joachim Christian Blunck** (født 9. april 1824 i Kiel i hertugdømmet Holstein, død 12. mars 1877 i Christiania) var en tyskfødt håndverker, som regnes som en av de første rørleggerne i Norge.

Logo - C. Blunck & Co AS
Vannledningsnettet i byene bestod opprinnelig av uthulte trestammer, som blei produsert av fagfolk som gikk under betegnelsen *postmakere*. Et problem med trerøra var at de ikke tålte særlig høyt trykk, noe som var spesielt problematisk ved brannslokking. I 1792 blei verdens første gassverk etablert i Skottland, og til transport av gass dugde trerør ikke. En tok derfor for første gang i bruk jernrør. På samme vis blei jernrør tatt i bruk i Norge ved bygginga av Christiania Gasværk i 1846. Til dette henta man inn fagfolk fra Tyskland, og en av dem var P.C. Blunck, som ankom i 1848.

Han blei boende i byen, og etablerte i 1852 firmaet **C. Blunck A/S**. Som handelsborger var han registrert som smed, gjørtler, kopper- og blikkenslager, snekker, maler og lakkerer. 31. august 1859 blei han den første autoriserte rørleggeren i hovedstaden sammen med Wilhelm Nessler og Johan Werner. 

Han hadde fra 1857 en gård med verksted og bolig i Grensen 2. Denne blei etter hvert for liten, og i 1872 kjøpte han ei ubebygd tomt på tre mål i det som seinere er blitt hetende Karl Johan-kvartalet. Adressen var Kristian IVs gate 8–10. Her lot han bygge to store bygninger, tegna av arkitekt Heinrich Ernst Schirmer. I bygget mot gata var det leiligheter, mens bakbyggets første etasje husa Bluncks verksteder. I andre etasje og på loftet holdt Christiania Tekniske Skole til. Gården fikk seinere navnet Eventyrgården.

Firmaet C. Blunck fortsatte etter Bluncks død og var lenge en av byens ledende rørleggerbedrifter. I 1972 gikk C. Blunck & Co. AS sammen med AS G. Christensen og Norsk Rørhandel AS i selskapet Blunck-Christensen AS. Tallrike sammenslåinger og oppkjøp i bransjen fulgte, og det er per 2014 i rørgrossisten Brødrene Dahl AS (eid av Saint-Gobain) at en kan finne de firmamessige sporene etter Norges første rørleggerbedrift.

Kilder
------

* Gunnar Christie Wasberg og Tor Backe: *Rørleggerhåndverket i Norge – historie og organisasjon*, Norske rørleggerbedrifters landsforening, Oslo 1988.
* G. Schwabe-Hansen: *Die Familie Hansen zu Timmerholm in Norder-Brarup Schleswig*, Oslo 1929.
* Henry Røsoch: *På vandring i Christiania*, Cappelen, Oslo 1953.
* Else Boye: «En gammel løkke blir befolket», i Stephan Tschudi-Madsen (red): *Sehesteds plass – Bokens plass*, Aschehoug, Oslo 1997.
* Personalhåndbok 2006 for Brødrene Dahl AS; nedlasta 3. juli 2014.
HTC Legend. Foto: Espen Irwing Swang, Mobilen.no 
**HTC Legend** er en Android-basert mobiltelefon fra HTC. Den ble lansert ved Mobile World Congress i Barcelona 16. februar 2010, og kom i salg i mars samme år. Sprint Nextel vil lansere den under navnet **HTC Hero 2**. Dette er den første mobilen som lanseres i Norge med Android 2.1. 

Den har kapasitiv AMOLED touchskjerm på 3,2 tommer, der man kan bruke to fingre til å zoome. Mobilen har den samme «knekken» som HTC Hero, og kan ses på som en oppfølger til denne. Menysystemet er HTCs brukergrensesnitt Sense. Kameraet er på 5 megapiksler.

Spesifikasjoner
---------------

* Skjerm: 3,2 tommer AMOLED
* Skjermoppløsning: 320 x 480
* Styring: kapasitiv touchskjerm
* Batteri: 1300 mAh
* Taletid: 490 minutter (GSM), 440 minutter (3G)
* Standbytid: 440 timer (GSM), 560 timer (3G)
* Kamera: 5 megapiksler, autofokus og blits
* GPS, Google Maps
* G-sensor
* FM radio
* 600 MHz Qualcomm prosessor
* RAM: 384 MB
* ROM: 512 MB
* Quadband
* microSD minnekort, opptil 32 GB
* Operativsystem: Android 2.1
* Wi-Fi (IEEE 802.11 b/g)
* Bluetooth 2.1 med EDR
* Micro USB
* Størrelse: 112 mm (h), 56,3 mm (b) 11,5 mm (d)
* Vekt: 126 g med batteri

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) HTC Legend – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Niklot** eller **Nyklot** (1090–1160) var en hedensk høvding eller fyrste av de slaviske obodriterne, samt Fyrstehuset Mecklenburgs stamfar. Fra 1130 eller 1131 fram til sin død var han høvding over obodriterforbundet, kessinerne og zirzipanerne. Samtidig var han herre av (tysk: *Herr zu*) Schwerin, Quetzin og Malchow. I nesten 30 år motstod han angrep fra saksiske prinser, særlig Henrik Løve, i Det vendiske korstog. Han var òg motstander av konverteringen av de hedenske polabiske slavere til kristendom.

Niklots fødested er ukjent. Etter den kristne obodriterfyrsten Henriks bortgang ga Niklot avkall på kristendom, i støtte til den tradisjonelle slaviske hedenske tro.

Niklot begynte sin åpne motstand da Lothar III tildelte obodriterriket til sin danske vasall Knut Lavard. Sammen med Pribislav, sønn av Henrik av Alt-Lübeck, sloss Niklot mot Lothar og Knut. Etter mordet på Knut i 1131 delte Niklot og Pribislav obodriterriket, og Niklot fikk de østre landområdene. For å svekke Pribislav i påfølgende år allierte Niklot seg med saksiske herrer, først og fremst grev Adolf II av Holstein, noe som gav slaviske pirater løyve til å angripe danskene.

Fyrstens saksiske allierte vendte imidlertid seg imot ham i Det vendiske korstog i 1147. Selv om Niklot maktet å stå imot beleiringen av hans festning ved Dobin, ble han tvunget til å betale tributter til de kristne korsfarerne. Han hadde etter dette et fredelig forhold til Adolf av Holstein, hertug Henrik Løve av Sachsen, og Henrik av Ratzeburg.

Innen 1158 hadde kong Valdemar den store av Danmark begynt å betale Henrik Løve for hjelp, noe som fikk Niklot til å søke hevn. Den danske kongen og den saksiske hertugen allierte seg i 1160. Mens danskene herjet kysten og distraherte ranierne, drepte sakserne Niklot ved hans festning Burg Werle; obodriterriket ble delt mellom de kristne. Niklots død endte det slaviske herredømmet over Mecklenburg fram til elven Peene. Hans sønn Pribislav gjenvant Niklots arverett som fyrste av Mecklenburg i 1167, da som en saksisk vasall.

Referanser
----------

1. ↑  Bratberg, Terje. (2009, 14. februar). Mecklenburg: fyrstehus. I Store norske leksikon. Hentet 22. april 2016 fra .
2. ↑  Christiansen, s. 65
3. ↑  Christiansen, s. 66

Litteratur
----------

* Christiansen, Eric (1997). *The Northern Crusades*. London: Penguin Books. s. 287. ISBN 0-14-026653-4.
* Marek, Miroslav. «Mecklenburg». Genealogy.EU.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Niklot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
Flyet som krasjet, her sett den 14. august 2006 på Schiphol lufthavn
**Kalitta Air-ulykken 2008** var en flyulykke.

En Boeing 747-209B (N714CK serienummer 22446/519) med destinasjon Miami i Florida tok av fra El Dorado internasjonale lufthavn i Bogotá klokka 03.55 lokal tid 7. juli 2008. Flyet fraktet blomster og ombord var et mannskap på åtte. Alt gikk som normalt inntil motor nummer fire tok fyr. Kort tid etter stoppet også motor nummer én. Mannskapet ba om å få returnere til flyplassen, men innså raskt at de ikke kom til å nå fram. De prøvde derfor å lande på bakken. Flyet krasjlandet utenfor tettstedet Madrid i Colombia og tok fyr. Et gårdshus ble truffet og en 50 år gammel mann og hans 13 år gamle sønn som bodde der omkom. Enkelte kilder oppgir også at en tredje person omkom. De åtte besetningsmedlemmene ble tatt til sykehus, fire av dem med alvorlige skader.

To på bakken omkom, men ingen ombord. Flyet ble skadet slik at det ikke lot seg reparere.

Referanser
----------

1. 1 2  «Accident description». Aviation Safety Network. Besøkt 15. april 2015.
2. ↑  1001crash.com
3. ↑  «Crash: Kalitta B742 at Bogota on Jul 7th 2008, engine fire, impacted a farm house». The Aviation Herald. Besøkt 15. april 2015.
**Lege i spesialisering** (LIS) er en fellesbetegnelse på tre ulike legestillinger i Norge på nivået under overlege, angitt med tall som LIS 1, LIS 2 og LIS 3. En lege i spesialisering har medisinsk embetseksamen, men er ikke spesialist. Stillingsbetegnelsen har erstattet de tidligere stillingene assistentlege og turnuskandidat/turnuslege. LIS-stillingene betegnes tradisjonelt også generelt som *underordnede leger* eller *yngre leger*. I dagligtale på sykehus brukes betegnelsen assistentlege fortsatt ofte om LIS 2 og LIS 3.

Historie
--------

Tradisjonelt fantes det tre stillinger for sykehusleger i Norge: Kandidat, reservelege og overlege. På begynnelsen av 1900-tallet ble stillingen assistentlege innført og innplassert mellom kandidat og reservelege. Assistentlege utviklet seg til en stilling man innehadde mens man gjennomgikk en spesialistutdannelse. Assistentlegestillingen var i seg seg selv inndelt i ulike stillinger avhengig av erfaring. Stillingen reservelege ble avskaffet i Norge i 1985. I 2003 ble stillingsbetegnelsen for assistentlege endret til *lege under spesialisering* (forkortet LUS). I 2008 ble stillingsbetegnelsen endret til *lege i spesialisering* (forkortet LIS). I 2017 ble turnustjenesten for nyutdannede medisinere erstattet av stillingen *lege i spesialisering 1* (LIS 1). Fullført LIS 1-tjeneste er obligatorisk for å påbegynne en spesialistutdannelse.

Ny ordning for spesialistutdannelse og spesialistgodkjenning av leger, som trådte fullt i kraft i 2019, stiller vesentlig større krav enn tidligere til organiserte utdanningsløp.

Oversikt
--------

Lege i spesialisering betegner tre forskjellige stillinger:

* Lege i spesialisering 1 (LIS 1) erstattet den tidligere turnusordningen og er den laveste LIS-stillingen. Stillingen består av tolv måneder i helseforetak og seks måneder i den kommunale helse- og omsorgstjenesten. En LIS 1 har ikke påbegynt en spesialisering i noen bestemt spesialitet, men har som formål å opparbeide grunnleggende kliniske ferdigheter.
* Lege i spesialisering 2 (LIS 2) erstattet stillingen assistentlege og utgjør det første trinnet innen en spesialistutdannelse. Utdanningsløpet bygger på de felles læringsmålene for de tidligere grenspesialitetene innen henholdsvis kirurgi og indremedisin.
* Lege i spesialisering 3 (LIS 3) erstattet stillingen assistentlege og utgjør det andre trinnet innen en spesialistutdannelse. LIS 3 er unik for hver spesialitet.

Referanser
----------

1. 1 2  LIS og LUS", K W Faiz, Tidsskr Nor Legeforen 2012 (Nr. 15 – 21. august 2012); 132:1780 doi: 10.4045/tidsskr.12.0232
2. ↑  Spesialistutdanning og godkjenning for leger (LIS1, LIS2 og LIS3)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
**Kronkoloni** er en koloni direkte underlagt en monark.

Begrepet kommer fra engelsk, *crown colony*, og i britisk sammenheng ble betegnelsen tidligere brukt om britiske oversjøiske territorier, som var direkte underlagt regjeringen i London, uten å ha et lokalt forankret selvstyre slik andre kolonier kunne ha. Statusen som kronkoloni må ikke forveksles med kronbesittelser, som Kanaløyene og Man i Irskesjøen.

I britisk sammenheng ble begrepet benyttet fram til 1981 da Loven om britisk nasjonalitet omklassifiserte de gjenværende britiske koloniene som britiske oversjøiske territorier (oversjøisk ettersom Storbritannia er et øyrike). Fra denne tiden refererte betegnelsen kronkoloni særskilt til de kolonier som ble styrt direkte av en guvernør utpekt av den britiske monarken (noe som var tilfelle for Hongkong før 1997 da området ble overgitt til Kina), med eller uten assistanse av et form for regjeringsråd utpekt av guvernøren.

Bruken av kronkoloni når det gjelder tidligere norrøne/norske besittelser som Island, Færøyene og Grønland har ingen historisk berettigelse, det er i stedet vanlig å omtale disse som skattland eller Norgesveldet. Den norrøne koloniseringen av disse områdene kalles landnåm.

Se også
-------

* Liste over tidligere britiske kolonier

Referanser
----------

1. ↑  «Kronkoloni» Arkivert 5. desember 2020 hos Wayback Machine. *Bokmålsordboka*. Sitat: «kron|koloni (fra eng.) koloni som kronen styrer direkte gjennom en guvernør, til forskjell fra dominion»
2. ↑  «British Nationality Act 1981», *Legislation.gov.uk*
3. ↑  «The 14 Territories», *Fco.gov.uk*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Legalismen** (kinesisk: 法家, pinyin: *Fǎjiā*) var et filosofisk system som vokste frem på 200-tallet f.Kr. i antikkens Kina mot slutten av Zhou-dynastiets tid. 

Denne filosofiske skoleretning la bak seg den eldre kinesiske filosofis funderinger rundt mennesket, himmelen og naturen, og konsentrerte seg utelukkende om herskerens makt. Forskjellige filosofer gikk inn for at maktutøvelse burde understøttes ved hjelp av rundhåndede belønninger på den ene side og ved strenge avstraffelser på den annen. Man utviklet systemer for statsmannskapets og maktutøvelsens virkemidler. Filosofen Han Feizi (død 233 f.Kr.) laget en syntese av de tre fremherskende retninger i legalismen så langt, og ble skoleretningens fremste eksponent. 

Skoleretningen hadde enkelte elementer til felles med andre skoler, som alle menneskers likeverd, og behovet for at navn og aktualitet overensstemmer med hverandre. Men den fant ingen plass for taoismens vektlegging av den rette vei – *tao*, konfucianismens moralske rettesnor *jen*, eller mohistenes religiøse rettesnor «himmelen».

Legalismen som statsfilosofi i Qin-dynastiet
--------------------------------------------

I løpet av 300-tallet f.Kr. ble legalismen nærmest enerådende, og dens filosofi ble gjort gjeldende i det kortlivede Qin-dynastiet (221-207 f.Kr.), da et hensynsløst totalitært regime forente de aller fleste av de kinesiske kongedømmene og holdt dem i et jerngrep med terrorvelde, bokbrenning (213 f.Kr. ) og andre orwellianske styringsmetoder. 

Men kort tid etter fikk konfucianismen vind i seilene og mindre enn et århundre etter var den blitt den statsbærende filosofi som så godt som fullstendig fortrengte legalismen.

Litteratur
----------

* Anthony Barbieri-Low (overs.): *The Standard Measure of Shang Yang (344 B.C.)*, 2006.
* H.G. Creel: *The Totalitarianism of the Legalists. Chinese Thought from Confucius to Mao Tsê-tung*, Chicago: The University of Chicago Press, 1953.
* J.J.L. Duyvendak (overs.): *The Book of Lord Shang: A Classic of the Chinese School of Law*, London: Probsthain, 1928.
* A.C. Graham: *Disputers of the TAO: Philosophical Argument in Ancient China* (Open Court 1993). ISBN 0-8126-9087-7
* Shen Pu-hai: "Appendix C: The Shen Pu-hai Fragments." Shen Pu-hai: *A Chinese Political Philosopher of the Fourth Century B.C*. Translated by Herrlee G. Creel. Chicago: The University of Chicago Press, 1974.
* Sima Qian: *Records of the Grand Historian, Qin Dynasty*. Translated by Burton Watson. New York: Columbia University Press, 1993.
* Benjamin I. Schwartz: *The World of Thought in Ancient China*. Cambridge, MA: The Belknap Press of Harvard University Press, 1985.
* Burton Watson (overs.): *Han Fei Tzu: Basic Writings*. New York: Columbia University Press, 1964.
* Xinzhong Yao: *Introduction to Confucianism*, 2000. ISBN 9780521643122
* Pittman Potter: *From Leninist Discipline to Socialist Legalism: Peng Zhen on Law and Political Authority in the PRC2*, 2003. ISBN 9780804745000

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Lekchog**, eller **Legqog** (tibetansk: ལེགས་མཆོག, Wylie: *legs mchog*; kinesisk: 列确; pinyin: *Lièquè*, født 1944 i Gyangzê fylke i prefekturet Shigatse i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina) er en tibetansk-kinesisk politiker.

Lekchog ble medlem av Kinas kommunistiske parti i 1972. Han var ordfører for partiet i den autonome region Tibet årene 1998–2004. Siden 2003 har han vært ordfører i Folkekongressen i den autonome region Tibet samt ordfører for den lokale folkekongressens stående komité.

I 2002 ble han innvalgt i Sentralkomiteen for Kinas kommunistiske parti og han betraktes som en av de viktigste tibetanske makthaverne i Tibet. I 2008 blev han invalgt i Den nasjonale folkekongress' stående komité.

Referanser
----------

1. ↑   China Vitae, oppført som 列确, China Vitae-ID 432, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  "China Announces Leadership Change in Tibet Autonomous Region" Arkivert 21. juli 2008 hos Wayback Machine. International Campaign for Tibet,
16 maj 2003.
3. ↑  Biografi fra Folkekongressen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Legchog hos China Vitae Rediger på Wikidata
**Lefteris Fafalis** (gresk: Λευτέρης Φάφαλης, født 17. februar 1976 i München) er en gresk langrennsløper. Han var en del av den greske OL-troppen ved fire vinterleker (1998, 2002, 2006 og 2010). Han er en av de mest meritterte langrennsløperne på nasjonalt nivå, men har også gode resultater internasjonalt. Hans største internasjonale suksess er en plassering blant de 30 beste i sprintkonkurransen under OL i Torino 2006.

Biografi
--------

Fafalis ble født 17. februar 1976 i München i Tyskland, men har røtter i Metsovo i Epirus. Han begynte med ski i 1993. Han studerte ved idrettsakademiet i München og snakker flytende tysk. 10. februar 2006 åpnet Fafalis innmarsjen av deltagere under åpningsseremonien ved de 20. olympiske vinterleker i Torino. Han var også flaggbærer under lekene i Salt Lake City i 2002.

Deltagelse ved de olympiske vinterleker
---------------------------------------

Fafalis deltok under Vinter-OL 1998 i Nagano på 10 km klassisk, et renn som ble vunnet av Bjørn Dæhlie, men med tiden 34:13.7 og en 86.-plass kvalifiserte han seg ikke til den etterfølgende jaktstarten.

Under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City ble Fafalis med tiden 31:11.7 nr. 71 (68 etter at 3 løpere senere er blitt diskvalifisert for doping) på 10 km klassisk stil og kvalifiserte seg dermed ikke til jaktstarten. Han ble nr. 40 ved sprintkonkurransen og nr. 65 på 15. km klassisk.

Den greske langrennsløperen deltok igjen ved Vinter-OL 2006 i Torino, hvor han med en 29.-plass i kvalifiseringen i sprintkonkurransen kvalifiserte seg til kvartfinalen. Her ble han med tiden 2:26.7 sist i sitt heat, som for øvrig ble vunnet av nordmannen Ola Vigen Hattestad. 

I vinter-OL 2010 oppnådde Fafalis en 50.-plass i sprintøvelsen.

Andre meritter
--------------

I 2004 seiret han på 1500 m under Balkanmesterskapet i langrenn, som ble arrangert i Seli. Dette ga ham samtidig tittelen som gresk mester, ettersom konkurransen parallelt gjaldt som gresk mesterskap.

I januar 2008 ble han igjen gresk mester på 15 km klassisk stil i Pilion.

I begynnelsen av 2009 ble han med en 5.-plass beste greker under balkanmesterskapet.

Referanser
----------

1. ↑  Sportline Arkivert 19. desember 2007 hos Wayback Machine. *Από το Νεγρεπόντη στο Φάφαλη*
2. ↑  Καθημερινή[*død lenke*], *«Zεστός» Φάφαλης στο ψύχος της Hμαθίας*
3. ↑  in.gr[*død lenke*], *Ο Φάφαλης καλύτερος Έλληνας αθλητής στο Βαλκανικό Κύπελλο σκι*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lefteris Fafalis – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lefteris Fafalis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Lefteris Fafalis – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

* (en) Lefteris Fafalis – IBU Rediger på Wikidata
**Per Persen Galaasen** (den yngre) (født 3. april 1850 i Trysil, død 8. september 1914 i Trysil) var lokalpolitiker og gårdbruker på gården Akre i Galaasen-grenda i Søndre Trysil. Han var ordfører i Trysil i årene ​1881-1889.

Han var født på gården Søgarden i Galaasen, og overtok i 1876 farens hjemgård Akre (en part av Oppstugus). Han drev denne til han døde, og sønnene (som tok etternavnet Akre) overtok etter mora i 1916. Ved siden av gårdsdriften handlet han med skog. 

I perioden 1879-82 satt han i kommunestyret samtidig med faren Per Galaasen den eldre, «Søgardsgubben». Han satt mange år i kommunestyret, og hadde også andre verv i bygdesamfunnet. Han var valgmann ved flere stortingsvalg, og han var herredskasserer fra 1882 til 1909. Han var i 1887 en av de fem initiativtagerne til Trysil Privatbank, og ble den første formannen i bankstyret. Tidligere ordfører Johan Rønningen ble nestformann.

Som ung gikk han på privat middelskole i Innbygda, og senere på Sagatun Folkehøyskole 1870-71, et av de første årene med folkehøgskole i Norge. Han var venstremann i rikspolitikken, men i hans tid var det ingen partilister i kommunepolitikken. 

I sin tid som herredskasserer etablerte han en liten trykkpresse på heimgården, for å trykke skattesedler og andre skjema. Dette var etter alt å dømme det første trykkeriet i Trysil.

Se også
-------

* Liste over ordførere i Trysil

Referanser
----------

1. ↑  P. Galaasen; nettstedet Gravminner i Norge
2. 1 2 3  *Trysil-boka : bidrag til bygdens historie. Bind 4 : Alminnelig del; første halvbind*. Trysilboknemnda. 1964. s. 168, 170, 175, 199.
3. ↑  Berg, Arne (1968). *Norske gardstun*. Universitetsforlaget. s. 33.
4. 1 2 3  *Trysil-boka : bidrag til bygdens historie. Bind 1 : Garder og slekter*. Trysilboknemnda. 1943. s. 320-323, 344.
5. ↑  *Morgenbladet 24. august 1882*. 1882. s. 1.
6. ↑  *Dagbladet 22. august 1888*. 1888. s. 2.
7. ↑  Nordstoga, Olav (1987). *Trysil privatbank, Christiania bank og kreditkasse avdeling i Trysil, 1887-1987*. Banken. s. 19.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
*Artikkelen er om diplomaten Per G. Schøyen (født 1924). Se annet sted for Per Schøyen som var mangeårig informasjonsdirektør i norske Esso fra 1980-tallet, eller direktør Per Schøyen i karosserifirmaet Per Schøyen A/S (nedlagt i 1973).*

**Per Gustav Schøyen** (født 22. februar 1924 i Modum) er en tidligere norsk ambassadør.

Han begynte i Utenriksdepartementet i 1948 og var stasjonert ved konsulatet i New York City som sekretær, allerede fra 1945. Senere var han attaché og ambassadesekretær ved Norges ambassade i Moskva, Sovjet. Så var han i Paris som ambassadesekretær ved Norges delegasjon til OECD, en sammenslutning av oljeproduserende stater. På 1960-tallet var han blitt byråsjef. Fra 1967 til 1973 var han ministerråd ved Norges ambassade i Bonn, Tyskland, men ble i 1973 beordret til å være handelspolitisk forhandler. Schøyen fikk en St. Olavs Orden og gikk i 1976 på Forsvarets høgskole. Han innledet i 1977 fire år ved Norges ambassade i Singapore som ambassadør for Norge, foruten å bli utnevnt til generalkonsul i byen Bandar Seri Begawan som er hovedstad i sultanatet Brunei. Det ble imidlertid på høsten 1980 kjent at han ble stilt til disposisjon. Etterpå ble han heller underdirektør fra 1981 til 1987, da han flyttet til Hamburg i Vest-Tyskland for å være generalkonsul. Han sluttet i jobben i 1992.

Referanser
----------

1. 1 2   www.ecclesia.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *90 år* i Aftenposten den 23. februar 2014
3. ↑  *Ekeland til OECD* i Aftenposten den 16. februar 1973.
4. ↑  *Offisielt fra statsråd* i Aftenposten den 16. august 1980.
**Trygve Fritz Per Fritzson** (født 30. mars 1922, død 28. mars 2011) var en norsk biokjemiker og professor emeritus. 

Fritzson studerte organisk kjemi, og alt i 1951 ble han hyret av daværende overlege L. Eldjarn som studentforsker ved Det norske radiumhospital. Han tok magistergraden i organisk kjemi i 1953, og doktorgraden i 1964. Ett år var han gjesteforsker ved Wenner-Grens Institut i Stockholm. 

Etter 18 år ved Radiumhospitalet ble han dosent ved Institutt for medisinsk biokjemi, i 1969, og i 1985 professor ved samme institutt. En periode var han også valgt styrer for instituttet. Han arbeidet deretter som kreftforsker. Han analyserte omsetningen av den radioaktive komponenten i hvilende og voksende vev og ved kreftutvikling. Blant annet viste han at vev i sterk vekst reduserte nedbrytingen av denne byggesteinen som cellene trenger bl.a. til overføring av informasjon. Han forsket videre på et enzym som fjerner fosforsyre fra byggesteinene deres, og fant et ukjent enzym med helt nye egenskaper, som han arbeidet med i 25 år.

Fritzson kartla en seksjon av vårt stoffskifte. Resultatene ble publisert i en rekke artikler.

Utvalgte publikasjoner
----------------------

* Fritzson P, Eldjarn L. The synthesis of beta-alanine labeled with radioactive carbon in position 1, 2, or 3. Scand J Clin Lab Invest 1952; 4: 375–6.
* Pihl A, Fritzson P. The catabolism of C14-labeled β-alanine in the intact rat. J Biol Chem 1955; 215: 345–51.
* Fritzson P. The relation between uracil-catabolizing enzymes and rate of rat liver regeneration. J Biol Chem 1962; 237: 150-–6.

Eksterne lenker
---------------

* Tidsskriftet for Den norske legeforening, nr. 24, 15. desember 2005: Lorentz Eldjarn – ein katalysator for kjemi i norsk medisin (Artikkelen nevner også Fritzson.)
* BIBSYS: (no) Publikasjoner av Per Fritzson
* Pubmed: Publikasjoner av Per Fritzson (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Anders Øvergaard** (født 1988) er en norsk filmregissør som startet å lage film i en alder av tolv, da han fikk låne farens Hi8-kamera. Under sitt studie i medier og kommunikasjon på videregående skole utviklet han sitt eget steadycam. Øvergaard startet sitt eget firma og produserte og solgte steadycams i både Norge, Danmark, Sverige og Storbritannia. Før Øvergaard var blitt 20 år, hadde han lagd sin første mini-serie med navnet *Fortapt* og solgt over 70 steadycams.

Da Øvergaard var 20, studerte han regi på Nordland Kunst- og Filmfagskole i Lofoten og tok eksamen med science fiction-kortfilmen *Kontakt*, som vant prisen «Best Student Sci-Fi Short» på The International Horror & Sci-Fi Film Festival i Scottsdale, Arizona.

Anders Øvergaard debuterte som spillefilmregissør med familiefilmen *Til siste hinder*, som hadde premiere august 2011. Filmen ble kåret til beste barnefilm under Amandaprisutdelingen 2012 og mottok prisen for Beste barnefilm under Stockholm Filmfestival Junior 2012 og Prize Of The Children's Jury under Nordic Filmdays i Lübeck 2011.

Øvergaard mottok også prisen Best Direction Award i Harald Zwarts kortfilmkonkurranse under «The Gathering» 2012 med kortfilmen *A Silhouette Story.*

Referanser
----------

1. ↑  Anders Øvergaard hos NFI
2. ↑  Haugesund filmfestival: Amandavinnerne 2012 Arkivert 1. oktober 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  Østlandssendingen: Norsk barnefilm til topps i Stockholm
4. ↑  NFI:Fire priser til norske vinnere i Lübeck
5. ↑  Dagbladet: Anders Øvergaard laget filmen som fengslet Harald Zwart

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anders Øvergaard på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Anders Øvergaard på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Anders Øvergaard på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Anders Øvergaard på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Anders Øvergaard hos The Movie Database Rediger på Wikidata
Peter Carington, 6. baron Carrington i drakten for ordenskansleren av Hosebåndsordenen
**Baroniet Carrington** (eng. *Barony Carrington*) er en britisk adelstittel. Den har blitt opprettet tre ganger, i Englands adels, Irlands adel og Storbritannias adel. Den eldste tittelen døde ut, mens de to andre eksisterer og innehas av samme person.

I 1895 ble det tredje baron Carrington i den britiske høyadelen også gitt titlene jarl Carrington og viscount Wendover, og i 1912 fikk han også tittelen marki av Lincolnshire. Alle de tre titlene døde ut med ham i 1928, ettersom han ikke hadde mannlige arvinger. 

Den nåværende baron Carrington, den sjette, er Peter Carington. I 1999 ble han utnevnt til *life peer*, slik at han kan fortsette å sitte i Overhuset. Hans tittel i den forbindelse er *Baron Carington av Upton* (skrevet med én 'r' etter hans ønske).

Viscount Carrington, første opprettelse
---------------------------------------

* Charles Smyth, 1. viscount Carrington (1598–1665)
* Francis Smith, 2. viscount Carrington (ca. 1621–1701)
* Charles Smith, 3. viscount Carrington (1635–1706)

Baron Carrington, andre og tredje opprettelse
---------------------------------------------

* Robert Smith, 1. baron Carrington (1752–1838)
* Robert John Carrington, 2. baron Carrington (1796–1868)
* Charles Robert Wynn-Carington, 1. marki av Lincolnshire (1843–1928)
* Rupert Clement George Carington, 4. baron Carrington (1852–1929)
* Rupert Victor John Carington, 5. baron Carrington (1891–1938)
* Peter Alexander Rupert Carington, 6. baron Carrington (1919–2018)
**Iloilo** er en filippinsk provins i landsdelen Visayas. Den ligger i regionen Western Visayas og på øya Panay. Provinshovedstaden er Iloilo City. I nord ligger provinsen Capiz og mot vest provinsen Antique. Mot sør og øst er det hav, og de nærmeste øyene er provinsen Guimaras eller tilhører provinsene Negros Occidental eller Cebu.

Historie
--------

Navnet griper tilbake til 1200-tallet. Malayene hadde da utforsket landet og i 1213 organiserte de Madjaas-konføderasjonen. De delte området i tre provinser og kalte dem Akean, Hantik og Irong-Irong. Irong-irong betyr *som en nese*, og kan være basert på den geografiske observasjon at hovedbyen, dagens Iloilo City, ligger på et nes.

Rundt år 1566 grunnla den spanske erobrer Miguel Lopez de Legaspi de første spanske bosetting i området i det som nå er Iloilos forstad Oton. Havnen gav en økonomisk oppblomstring på 1800-tallet. Øst-Asias første golfbane ble anlagt i 1855 i Sta. Barbara, og den internasjonale havnen og jernbanelinjen som ble bygget var de første på Filippinene utenfor hovedøya Luzon. Det ble ekspoprtert jordbruksprodukter og tekstiler herfra til land i hele verden, og byen fikk mange europeiske og kinesiske innvandrere. I 1933 ble flyselskapet *Iloilo-Negros Air Express Co.* opprettet; det var Asias første private flyselskap.

Politisk inndeling
------------------

Iloilo er delt i 2 "cities" (bykommuner) og 42 "municipalities" (landkommuner).

### Bykommuner (cities)

* Passi City
* Iloilo City

### Landkommuner (municipalities)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| * Ajuy
* Alimodian
* Anilao
* Badiangan
* Balasan
* Banate
* Barotac Nuevo
* Barotac Viejo
* Batad (Iloilo)
* Bingawan
* Cabatuan
 | * Calinog
* Carles
* Concepcion
* Dingle
* Dueñas
* Dumangas
* Estancia
* Guimbal
* Igbaras
* Janiuay
* Lambunao
 | * Leganes
* Lemery
* Leon
* Maasin
* Miagao
* Mina
* New Lucena
* Oton
* Pavia
* Pototan
* San Dionisio
 | * San Enrique
* San Joaquin
* San Miguel
* San Rafael
* Santa Barbara
* Sara
* Tigbauan
* Tubungan
* Zarraga
 |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Iloilo (province) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Regioner og provinser i Visayas på Filippinene |
| --- |
| Western Visayas | Aklan **·** Antique **·** Capiz **·** Iloilo **·** Guimaras | Filippinenes flagg |
| Central Visayas | Bohol **·** Cebu **·** Siquijor |
| Eastern Visayas | Biliran **·** Eastern Samar **·** Leyte **·** Northern Samar **·** Samar **·** Southern Leyte |
| Negros Island | Negros Occidental **·** Negros Oriental |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |


1. ↑  «2020 Census of Population and Housing (2020 CPH) Population Counts Declared Official by the President». *folketellingen 2020*. Filippinenes statistikkbyrå. 7. juli 2021.
Den modernistiske **Hundreårshallen** eller **Folkehallen** (polsk *Hala Stulecia*, *Hala Ludowa*, tysk *Jahrhunderthalle*) er et av Wrocławs mest kjente landemerker. Den er et av det 20. århundres viktigere arkitektoniske verker, og ble skrevet inn på UNESCOS liste over verdens kulturarv i 2006.

Hallen ble bygd i det daværende Breslau, hovedstaden i Schlesien, 1911–1913 etter tegninger av arkitekten Max Berg, til minne om de tyske befrielseskrigene mot Napoleon. Det opprinnelige navnet *Jahrhunderthalle* (Hundreårshallen) ble forandret til *Hala Ludowa* (Folkehallen) etter andre verdenskrig, da byen var blitt erobret av Stalin og som følge av Potsdamkonferansen innlemmet i Polen. Folkehallen er siden blitt modernisert og oppusset.

Hallens høyde er på 42 meter, og dens kuppel har en indre diameter på 69 meter – den var i sin tid verdens største bygning i sitt slag. Den maksimale diameteren er på 95 meter, og hallens areal er 14 000 m², med et volum på 180 000 m³. Den har plass til ca. 10 000 mennesker. 

I 1948 ble det foran hallen bygd et gigantisk spisstårn som strekker seg 100 meter mot himmelen (*Iglica*). Sammen med Den japanske hage (*Ogród Japoński*) og Den zoologiske hage (*Ogród Zoologiczny*) hører folkehallen til et av Wrocławs mest populære sports- og rekreasjonssteder.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Centennial Hall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Centennial Hall – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Polen (liste) |
| --- |
|  | 
* Gamlebyen i Kraków (1978)
* Saltgruven Wieliczka (1978)
* Konsentrasjonsleirene Auschwitz-Birkenau (1979)
* Gamlebyen i Warszawa (1980)
* Białowieżaskogen (1979, 1992)
* Gamlebyen i Zamość (1992)
* Gamlebyen i Toruń (1997)
* Den tyske ordens slott i Malbork (1997)
* Kulturlandskapet Kalwaria Zebrzydowska (1999)
* Fredskirkene i Jawor og Świdnica (2001)
* Trekirker i sørlige Lille-Polen (2003)
* Mużakowski-parken (2004)
* Folkehallen i Wrocław (2006)
* Trekirker i Karpatene (2013)

 | Polens flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Gloster Meteor** var RAFs første operative jetdrevne jagerfly.

Gloster Meteor
Utviklingen av flyet begynte i november 1940 etter at turbojetmotoren ble funnet opp av den britiske ingeniøren Frank Whittle. Åtte prototyper ble produsert. I begynnelsen var flyet kjent som «Thunderbolt», men navnelikheten til Republic P-47 Thunderbolt gjorde at Gloster valgte å forandre navnet til «Meteor».

Gloster Meteor gjorde sin første testflyvning 5. mars 1943. Dette var ikke den første jetflyvningen i Storbritannia, den eksperimentelle Gloster E.28/39 hadde fløyet to år tidligere (15. mai, 1941).

Bevæpningen av flyet var fire Hispano 20 mm maskinkanoner. De senere variantene av Meteor ble utstyrt med katapultsete.

Det første operasjonelle flyet ble levert til RAF 12. juli 1944, og flyet så kamp for første gang 27. juli 1944 imot en tysk V-1. Meteoren møte aldri motstand fra Luftwaffe selv om den fløy oppdrag over Tyskland fra og med januar 1945.

Meteor var i bruk under Koreakrigen.

Produksjonen av flyet fortsatte frem til 1954, og nesten 3 900 fly ble produsert. Meteor ble eksportert til Argentina, Australia, Belgia, Brasil, Frankrike, Egypt, Israel, Sverige og Syria.

Gloster Meteor NF11 Night Fighter.

Spesifikasjoner
---------------

| Dimensjoner | Meteor F.Mk I | Meteor F.Mk 8 |
| --- | --- | --- |
| Vingespenn | 13,10 m | 11,32 m |
| Lengde | 12,57 m | 13,59 m |
| Høyde | 3,96 m | 3,96 m |
| Vingeareale | 34,74 m² | 32,51 m² |
| Tomvekt | 3 692 kg | 4 846 kg |
| Ytelser |  |  |
| Topphastighet | 668 km/t | 962 km/t |
| Vertikalhastighet | 10,9 m/s | 35,6 m/s |
| Lastet vekt | 6 258 kg | 7 122 kg |
| Annet |  |  |
| Motor | 2x Rolls-Royce Welland turbojetmotorer (1 700 lb ) | 2x Rolls-Royce Derwent 8 turbojetmotorer (3 500 lb ) |

Se også
-------

* Messerschmitt Me 262

Eksterne lenker
---------------

* Wings Palette-fargelegging Arkivert 5. juli 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Arda** er en elv i regionen Emilia-Romagna i Italia og en av sideelvene til Po fra høyre. Nesten hele elven ligger innenfor provinsen Piacenza.

Den har sitt utspring i en høyde på 1 200 meter over havet i De liguriske Appenninene nordvest for Monte Lama, (nær Monte Menegosa) i kommunen Morfasso. Etter om lag 15 km, i en høyde på 341 moh er den demmet opp. Dette har skapt reservoaret Lago di Mignano, som dekker et areal på om lag 2 km² og blir både brukt som vannforsyning og til produksjon av elektrisk strøm. 

Elven renner så gjennom Lugagnano Val d'Arda og Castell'Arquato før den renner ut på Posletta og gjennom Fiorenzuola d'Arda og Cortemaggiore. Før den munner ut i Po, nær Polesine Parmense, mottar Arda Ongina fra høyre, som har sitt utspring i Piacenzaåsene mellom Alseno og Castell'Arquato.

Arda følger det vanlige mønsteret til elver i Appenninene med størst vannføring om våren og høsten og minimal vannføring om sommeren.

Referanser
----------

1. ↑  Val d'Arda Arkivert 22. februar 2018 hos Wayback Machine. *Comune di Castell'Arquato*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames
 |
**Kanni** (som betyr *ugift pike* eller *jomfru*) og **paalakanni** (*ensfarget blek kanni*) er ei mynde som stammer fra Tamil Nadu distriktet i det sørlige India, der den tradisjonelt har vært benyttet som jakthund på hjortedyr. Det hevdes at mudhol er opprinnelsen til denne hunden, men dette er både omdiskutert og usikkert. Denne hunderasen er i dag svært sjelden. Noen mener at paalakanni er samme hund som chippiparai, mens andre mener de er to distinkte hunderaser.

Beskrivelse
-----------

Paalakanni eller chippiparai, ingen er sikre i øyeblikket.
Kanni er glatthåret og enten tofarget sort og lysbrun (utfarget som en dobermann, men blekere brun), brindlet eller brun. Tofarget er den mest vanlige fargen, men det finnes også en kremfarget og hvit variant som kalles *paalakanni*. Typen blir omkring 56-63 cm høye, men individer med en skulderhøyde på opp mot 80 cm er kjent. Kroppen er rektangulær i formen.

Kanni er først og fremst en jakthund (spesielt på hjortedyr) i India, men den skal også være en godt vakthund (selv om den ikke er kjent for å varsle). Den løper normalt aldri fritt rundt i gatene, men tas godt vare på fordi den er verdifull i matauken.

Det hevdes at kanni tidligere ofte ble gitt som brudens medgifte i bryllup og at betydningen av navnet (jomfru) kan ha en sammenheng med dette. I dag er den imidlertid denne hunden trolig på randen av utryddelse. Såvidt kjent er det ingen aksjon i gang for å redde rasen.

Eksterne lenker
---------------

* Kanni video (Youtube)

  


| * v
* d
* r
Mynder |
| --- |
| Afghansk mynde **·** Azawakh **·** Bakhmull **·** Banjara **·** Borzoi **·** Chippiparai **·** Chortaj **·** Greyhound **·** Irsk ulvehund **·** Italiensk mynde **·** Kaikadi **·** Kanni **·** Kaukasisk mynde **·** Khalag tazi **·** Kirgisisk mynde **·** Mudhol **·** Pashmi **·** Polsk mynde **·** Rajapalayamhund **·** Rampurhund **·** Saluki **·** Silkemynde **·** Sindh **·** Skotsk hjortehund **·** Sloughi **·** Spansk galgo **·** Søritaliensk mynde **·** Tazi **·** Ungarsk mynde **·** Vagharihund **·** Whippet **·** Windsprite **·** Xigou |  |
**Harry Cobby** (født 26. august 1894 i Melbourne, død 11. november 1955) var en australsk militær flyger. Han var et ledende flyveress i Australian Flying Corps under første verdenskrig, med minst 29 nedskutte fiendtlige fly, til tross for at han var i aktiv tjeneste for mindre enn ett år.

Cobby var bankfunksjonær da første verdenskrig brøt ut og han vervet seg til det australske militæret i 1916. Etter å ha fullført sin militære trening i England, ble han utstasjonert på vestfronten. Cobby ble anbefalt til Military Cross den 3. juni 1918. Medaljen ble senere endret til en Distinguished Flying Cross. Hans prestasjoner som jagerpilot ble også anerkjent med en Distinguished Service Order. Cobby returnerte til Australia i mai 1919 og ble anerkjent som nasjonalhelt.

Cobby giftet seg med Hilda Maude Urban i delstaten Victoria, den 24. april 1920. Paret hadde en sønn og en datter sammen. Cobby ble overført til det nyopprettede Royal Australian Air Force (Raaf) i 1921. I 1927 ble Cobby skvadron-leder, og året etter dro han til England for å begynne ved RAF stabsskole i Andover. I 1943 ble Cobby tildelt George Medal for å redde overlevende fra et krasjet fly. Cobby pensjonerte seg fra militæret i 1946. Han ble tildelt den amerikanske Medal of Freedom den 15. april 1948 i anerkjennelse for hans krigsinnsats. 11. november 1955, kollapset Cobby på sitt kontor i Melbourne og samme dag døde han ved Heidelberg General Hospital. 15. november ble han gitt en militær begravelse og kremert ved Spring Vale Krematorium. Han ble også tildelt Order of the British Empire for sin innsats under den første verdenskrig.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur Henry Cobby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* World War I service record ved National Archives of Australia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Australian Dictionary of Biography **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |

Portal: Andre verdenskrig
Titicacasjøen er en monomiktisk innsjø
En **monomiktisk** innsjø er en innsjø der vannmassene sirkulerer én gang i året.

Innsjøer der vannet aldri blir varmere enn 4 °C betegnes *kalde monomiktiske* innsjøer. De er dekket av is store deler av året. Om sommeren øker temperaturen til 4 °C og sirkulasjonen starter. De er vanlige i Arktis og andre kalde områder.

I *varme monomiktiske* sjøer er vannet varmt og lagdelt om sommeren, men om vinteren synker temperaturen til 4 °C og vannmassene blandes om. Denne typen finnes fra tempererte til tropiske områder.

Kjente monomiktiske innsjøer er Genesaretsjøen, Issyk-Kul, Titicacasjøen og Turkanasjøen.

Litteratur
----------

* W.M. Lewis (1983). «A revised classification of lakes based on mixing» (PDF). *Canadian Journal of Fisheries and Aquatic Sciences*. 40 (10): 1779–1787. ISSN 1205-7533. doi:10.1139/f83-207. Arkivert fra originalen (PDF) 21. august 2016. Besøkt 3. august 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Et litt spesielt arrangement av *Fum, Fum, Fum* utført av the U.S. Army Band Chorus - på katalansk, så engelsk
**Fum, Fum, Fum** er en tradisjonell katalansk julesang.

Sangen menes å ha vært skrevet i det 16. eller 17. århundre.[] Ordet «fum» betyr «røyk» på katalansk og sikter formentlig til røyk stiger opp av skorsteinen og sees på avstand, eller som foreslått i *New Oxford Book of Carols*, er en imitering av lyden av en tromme eller kanskje lyden av en gitar. Sangen er ikke i typisk spansk tradisjon, men er av katalansk tradisjon.

Referanser
----------

1. ↑  *The New Oxford Book of Carols* (New\_Oxford\_Book\_of\_Carols)

Eksterne lenker
---------------

Kilder
* Fum, Fum, Fum: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.

Lyd
* En folkelig versjon med malegrinsk aksent av det malegrinske band Música nostra med en video, eller i en annen versjon med musikerne.
* En version fra València av Paco Muñoz og børnekor
* Versjon fra Barcelona av Capella de Música de Santa Maria del Pi choral society
* Engelsk versjon av the Jubilate Ensemble

Tekst
* "El vint-i-cinc de desembre"
**Gilles Deschamps** (på latin: *Aegidius Campensis*; født ca. 1350 i Rouen i Frankrike, død 15. mars 1413 samme sted) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av Robert Deschamps, borgermester av Rouen, og hans hustru Thomasse de Maudétour.

### Prest

Deschamps var kannik i Rouen og med på å forhandlingene med motpaven Benedikt XIII med det mål å få ham til å abdisere. Han var skriftefar og alymosiar for kong Karl VI av Frankrike.

Jean Gerson studerte ved universitetet i Paris under både Deschamps og D'Ailly.

### Biskop

Gilles Deschamps ble utnevnt til biskop av Coutances i 1408. Han deltok ved konsilet i Pisa i 1409, i sin egenskap som biskop, og som ambassadør for den franske konge.

### Kardinal

Gilles Deschamps ble kreert til kardinal *(«pseudokardinal»)* den 6. juli 1411 av motpaven Johannes XXIII.

Referanser
----------

1. ↑   webdept.fiu.edu[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fasti Ecclesiae Gallicanae 2 Diocèse de Rouen: Répertoire prosopographique des évêques, dignitaires et chanoines des diocèses de France de 1200 à 1500, Brepols, av Vincent Tabbagh, 1998, Turnhout, s. 447, ISBN 2-503-50638-0

Eksterne lenker
---------------

* The Cardinals of the Holy Roman Church
* Consistories
* The Avalon Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
***Dager i transitt*** er en roman av den norske forfatteren Knut Meling, utgitt i 1978 på Aschehoug forlag. Omslaget var illustrert av Morten M Kristiansen.

Handling
--------

I løpet av noen kalde og rå senvinterdager med New York på sitt gråeste og tristeste gjennomlever en ung norskættet amerikaner en akutt oppblomstrende identitetskrise. Han er født og oppvokst i norsk innvandrermiljø i Bay Ridge, Brooklyn, den skandinavisk pregede delen av New York. Han er ferdig lærerutdannet, men har lenge nølt med å skaffe seg jobb. Temperamentsfulle, italiensk-ættede Maria har nettopp flyttet fra ham, og eneste holdepunkter i øyeblikket er Manhattans barer og moren i Brooklyn. For å finne tilbake til sine røtter planlegger han en reise til Norge – en reise det aldri blir noe av. Gjennom tilbakeblikk og nåtidsscener følger vi i noen hektiske døgn hans identitetskrise, hans nasjonalitetsproblemer, vanskeligheter i forholdet til Maria, til morgen og til vennen. Krisen topper seg i en T-banevogn i en mørk tunnel et sted dypt under East River – under en av metropolens beryktede strømstanslammelser.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Store norske leksikon*.
2. ↑  «Knut Meling». *Store norske leksikon*. 26. februar 2020. Besøkt 26. september 2020.
3. ↑  Skogaas, Peder (23. september 1982). «Dusinvare fra Meling». *Akershus Arbeiderblad*. «Både rammene for boka og ambisjonene er gode nok, men den engasjerer ikke. (---) Det er synd, for Melings tidligere bøker: Dager i transitt og Storkens vinger viste oppløftende takter.»
4. ↑  «Forfatteren har fått vinger». *Helgeland Arbeiderblad*. 21. desember 1979. «Knut Meling, en 29 år gammel nordmann som har bodd det meste av sitt liv i New York, kom i fjor med boka Dager i transitt. Den virket noe uryddig i komposisjonen, men forfatteren uttrykte seg godt om tanker og følelser i en personlig identitetskrise.»

Eksterne lenker
---------------

* (no) Dager i transitt på Nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS
 |