recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gregor V**, opprinnelig ***Brun* eller *Bruno av Kärnten*** (født ca. 972 formodentlig i Stainach i Ennstal i Østfrankerriket, død 18. februar 999 i Roma) var pave fra 3. mai 996 til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var den annen sønn av Otto av Wormsgau (fra 978: hertug Otto av Kärnten) og hans hustru Judith von Kärnten, og sønnesønn av keiser Otto den store.

Bruno ble utdannet i Worms av erkebiskop Willigis av Mainz; en annen lærer var Johannes Philagathos. 

### Prest

Han virket først som kapellan i Worms, då ledsaget han i 996, som kongelig hoffkapellan, sammen med erkebiskop Willigis og biskop Hildebold, sin frende kong Otto III på hans reise til Roma. Pave Johannes XV hadde bedt kongen om hjelp ,ot den romerske byadel. Før de kom frem, fikk de bud om pavens død.

Pave Gregor V kroner Otto III (fra pave.-keiser-kronnikken av Martin von Troppau, ca 1460)
### Pave

Han etterfulgte pave Johannes XV som pave bare 24 år gammel. Han var husprest hos sin fetter keiser Otto III, som foreslo ham som pave.

Gregor V var den første tyske paven. (Noen ganger fremheves pave Bonifatius II (530–532) som første tyske pave, men han var egentlig østgoter.) 

Han valgte som pavenavn et navn som ikke gikk igjen i hans egen slekt, men et som skulle minne om «den mest kjente av mine forgjengere». Den han hadde i tankene var med sikkerhet pave Gregor den store.

Politisk var han lojal mot keiseren og gav mange ekstraordinære privilegier til kirker og klostre i det tysk-romerske rike. En av hans første handlinger som pave var å krone Otto til keiser 21. mai 996. Sammen holdt de en synode noen få dager etter Ottos kroning, hvor Arnulf fikk tilbake bispedømmet Reims, og Gerbert(den fremtidige pave Sylvester II) ble fordømt som inntrenger. Robert II av Frankrike, som hadde insistert på sin rett til selv å utnevne biskoper, ble tvunget til å gi seg.

Under sin siste tid fremstod Gregor som svært sterkt avhengighetsforhold til det tyske kiserdømme.

Gregor V døde brått i en alder av 27 år, og ikke uten at det gav opphav til mistanker om at en forbrytelse lå bak, den 18. februar 999. Etter alt og dømme døde han av malaria, at han skulle ha blitt forgiftet er usannsynlig.

Referanser
----------

1. ↑  Richard P. McBrien, *Lives of the Popes: The Pontiffs from St. Peter to Benedict XVI*, (HarperCollins Publishers, 2000), 138.
2. ↑  Bernd-Ulrich Hergemöller: *Die Geschichte der Papstnamen*, Münster: Verlag Regensberg 1980, s. 36

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Johannes XV** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Sylvester II** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Rásttigáisájohka** (nordsamisk) er ei elv i Lebesby kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Storelva og er 15,9 kilometer lang.

Elva har utspring på vestsida av fjellet Vilgesrášša og renner ned til de små vatnene Heastoaivveláddot i dalbunnen mellom Vilgesrášša i nord og Rásttigáisá i sør. Her renner den sammen med flere små bekker med utspring fra nordsida av Rásttigáisá, og fortsetter videre i vestlig retning. I det relativt flate og vegetasjonsfattige landskapet sprer elva seg ut over i flere separate løp, før den igjen samler seg i Dávgesoaivveláddot, en gruppe små sjøer mellom høydene Heastoaivi i nord og Dávgesoaivi i sør. Herfra snur den mot nordvest og renner ned til munningen i Storelva. Før samløpet med Storelva deler Rásttigáisájohka seg igjen og danner et 700 meter bredt elvedelta.

Elva er stort sett uberørt av tekniske inngrep.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. september 2019
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Målt med «Tegneverktøy – Areal». Besøkt 4. september 2019

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Hellerup kirke
Tuborgs hus i Hellerup
Landstedet Øregaard er nå kunstmuseum. Arkitekt: Joseph-Jacques Ramée
Rotunden på Strandvejen i Hellerup.
**Hellerup** er et område i Gentofte kommune like nord for København. Det ligger til Øresund. Stedet ble etablert som boligområde sist på 1800-tallet, før det var det landstedsområde for københavnere. Et slikt område var det tidligere vertshuset *Thuesborg*, som ble ombygget til en villa og som har gitt navnet til Tuborg bryggeri. Også lysthuset Vartov fikk ny funksjon og gikk fra å være kongelig eiendom til i 1660 å bli et pleiehjem for syke. Et annet lysthus var Øregaard, som i dag er kunstmuseum. 

I 1648 kjøpte justisråd Johan David Heller lystgården *Lokkerup* og ga den navnet *Hellerupgård*. Eiendommen på 38 hektar ble siden utstykket. Det har imidlertid aldri vært mye industri i området, det største er Tuborgs bryggeri fra 1873. Produksjonen derfra ble i 1979 flyttet til Fredricia. Sporvognsbanen i København ble i 1868 forlenget til Hellerup og i 1884 kunne man ta den helt til Charlottenlund. 

I dag er Hellerup vokst sammen med omkringliggende byområder.

I Hellerup ligger hovedkontoret til dampskibsselskabet Torm som er en av verdens største transportører av raffinerte oljeprodukter. Her har også Microsoft Danmark sitt hovedkontor, med utviklingssenter i tettstedet Vedbæk som har flere hundre ansatte. Utviklingssenteret bygger på Microsofts' oppkjøp av det store, danske IT-selskap Navision.

Referanser
----------

1. ↑  Om Microsoft Danmark – *Microsoft.dk*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
**Jens Petter Berg** (født 30. mars 1960 Stokmarknes) er en norsk lege ved Oslo universitetssykehus (OUS) og professor i medisin ved Universitetet i Oslo. Han er valgt til prodekan for forskning ved Det medisinske fakultet i perioden 2019–2022.

Stillinger
----------

Berg er spesialist i medisinsk biokjemi (2004). Han har siden 2007 vært professor i medisinsk biokjemi ved Universitetet i Oslo, med bistilling som overlege på OUS, Avdeling for medisinsk biokjemi. Siden 2010 har han også vært forskningsleder ved denne avdelingen, som er en av åtte avdelinger under sykehusets Klinikk for diagnostikk og intervensjon (KDI). I perioden 2013-15 var han vikarierende forskningsleder for KDI og fra 2015-18 avdelingsleder, Avdeling for medisinsk biokjemi, OUS. Siden 2019 har Berg vært prodekan for forskning ved Det medisinske fakultet, UiO. Han stiller som kandidat til fakultetets dekanvalg for perioden 2023-2026.

Utdannelse
----------

Berg ble cand. med. i 1986 ved Universitetet i Oslo og dr. med. i 1995 samme sted med avhandlingen *Vitamin D - a novel hormonal regulator of the TSH/cAMP-signaling pathway in thyroid cells*.

Forskningsinteresser
--------------------

Forskningsprosjektene hans handler om kroppens hormonelle regulering og stoffskifte. Berg er sjefredaktør for det internasjonale vitenskapelige tidsskriftet *Scandinavian Journal of Clinical and Laboratory Investigation* og medredaktør av læreboken *Klinisk biokjemi og fysiologi* (Oslo 2015).

Referanser
----------

1. ↑   LinkedIn, LinkedIn personlig profil-ID jens-berg-15b49222, besøkt 23. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bergs ansattside ved UiO
3. ↑  «Ivar Gladhaug ny dekan ved MED». Det medisinske fakultet, UiO. 25. september 2018. Besøkt 27. september 2018.
4. ↑  Avdeling for medisinsk biokjemi Arkivert 4. februar 2015 hos Wayback Machine.
5. ↑  Klinikk for diagnostikk og intervensjon (KDI) Arkivert 4. februar 2015 hos Wayback Machine.
6. ↑  Referanse i BIBSYS[*død lenke*] [Besøkt januar 2015]
7. ↑  Scand J Clin Lab Invest, Editorial Board
8. ↑  Klinisk biokjemi og fysiologi (Oslo: Gyldendal, 2015) Arkivert 30. januar 2015 hos Wayback Machine. ISBN 978-82-05-39914-3

Eksterne lenker
---------------

* Bergs publikasjonsoversikt i Cristin [Besøkt januar 2015]
* - Få frem talentene. "Månedens forsker"- intervju med Jens Petter Berg skrevet mai 2014, på nettsidene til Helse-Sørøst Ukjent forfatter. [besøkt januar 2015]
* Blogg av Jens Petter Berg: "Anvendt forskning eller grunnforskning på sykehusene?" Publisert på Forskning.no 1. februar 2015 [besøkt feb 2015]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ORCID **·** CRIStin
 |
**Sametielva** (også kalt *Husmoseelv*, nordsamisk: *Sámetjohka*, kvensk: *Samettijoki*) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Pasvikelva og er 15,7 kilometer lang (41,8 km regnet fra fjerneste kilde).

Sametielva krysses av Fylkesvei 885 ved grenda Sameti, en drøy kilometer før munningen. Dette er det eneste tekniske inngrep av noen betydning langs elva.

Elvas løp
---------

Elva har sine øverste kilder på fjellplatået mellom Sandnesdalen og Langfjorden, hvor flere små bekker samles i Skálvejávri. Elva, som her kalles Čievanjohka, renner sørover og passerer gjennom en rekke mindre innsjøer før den munner ut i Store Sameti. En kort elvestubb fører videre til Lille Sameti, utspring for selve Sametielva, som renner ut fra nordøst i innsjøen. I sørenden av Lille Sameti ligger også munningen til Okselva, Sametielvas andre hovedtilløp. Sametielva renner ganske raskt på den første kilometeren eller så, men roer seg deretter ned og snur gradvis mot sør. Den munner ut i Skogvatn i Pasvikelva ved Samettiniemi, et par kilometer sørvest for Melkefoss.

Naturmiljø
----------

Naturmiljøet langs Sametielva skiller seg ut fra den tørre furuskogen som dominerer i det meste av Pasvikdalen. Den er den største sideelva på norsk side og har lange meanderende områder omgitt av gamle kroksjøer, elveører og flommarker. Det meanderende partiet av elva er helt uberørt av inngrep. I et ellers relativt monotont skogs- og myrlandskap er elva et viktig habitat for både planter og dyr, og har en rekke arter som ikke er vanlige i området for øvrig. Langs elva finnes mange naturtyper knyttet til vann og vassdrag, og den har gode bestander av ørret. Elvebreddene er skogkledte, for det meste med gråor og bjørk.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 16. juni 2017
2. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Sidenedbørfelt.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 16. juni 2017
3. ↑  «Sametielva». *Fakta om stedsnavn*. Kartverket. Besøkt 16. juni 2017.
4. ↑  Geir Arnesen, Gunn-Anne Sommersel, Gunnar Kristiansen (2012). *Ecofact rapport 171: Kartlegging av naturtyper i Sør-Varanger. Munkelvdalen, Bugøynesområdet, Pasvik og utvalgte kulturlandskap* (PDF). Fylkesmannen i Finnmark. s. 95. ISBN 978-82-8262-169-4. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
5. ↑  (no) Sametielva i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

Eksterne lenker
---------------

* Sametielva 19.07.16, video på YouTube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Finsand i 1926.
**Finnsand** eller **Finsand** (gnr. 283) er en gammel storgård og ei grend i Øvre Ådal, i Ringerike kommune i Buskerud fylke.

Stedet, som ligger ved østbredden av innsjøen Sperillen, var anløpssted for dampskipstrafikken på innsjøen mellom 13. oktober 1868 og 1933. Fram til 1929 anløp DS «Bægna», deretter ble trafikken overført til en motorbåt.

Finnsand ble også endestasjon for Sperillbanen, som åpnet for trafikk mellom Hønefoss stasjon og Finnsand 31. juli 1926. Da ble også Finnsand sørligste anløpssted for dampskiptrafikken, som tidligere gikk via sluseanlegget ved Killingstrømmen og ned Ådalselva til Hen. Sperillbanen ble imidlertid nedlagt for persontrafikk alt 1. juli 1933, men godstrafikken fortsatte fram til 1957. Da ble hele banestrekningen nedlagt. Stasjonsbygningen og lokomotivstallen står ennå på stedet og er godt synlige inntil veien på hver side av E16. I tillegg står det noen mindre bygninger og skur som tidligere var tilknyttet jernbanedriften. Vannstenderne som ble brukt til å fylle vann på damplokomotivene, er senere tatt i bruk på Sørumsand stasjon for Urskog–Hølandsbanen.

Det er en flott badeplass på stedet.

Se også
-------

* Ådal

Referanser
----------

1. ↑  «Urskog-Hølandsbanen». Arkivert fra originalen 21. juni 2013. Besøkt 16. september 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Randsfjordmuseet** er en museumsenhet i Innlandet og Viken som strekker seg fra Lunner i sør til Gausdal Vestfjell i nord.

Museet består av formidlingsarenaene Kittilbu Utmarksmuseum i Gausdal Vestfjell, Lands Museum på Dokka i Nordre Land, Hadeland Folkemuseum på Tingelstadhøgda i Gran kommune og Hadeland Bergverksmuseum på Grua i Lunner kommune. Selskapet forvalter eiendommer og kulturmiljøanlegg i Viken og Innlandet, og eies av 6 kommuner og 3 museumslag i Hadeland, Land og Gausdal.

Randsfjordmuseet er en del av Opplandsarkivet og tilbyr bygningsvernrådgivertjeneste. Museets venneforeninger og museumslag er viktige medspillere og støttespillere, og bidrar til det frivillige arbeidet ved museet.

Randsfjordmuseet arbeider med naturhistorie, kulturhistorie og samfunn, og synliggjør sammenhengene mellom disse fagfeltene. Museet inviterer til innsikt og refleksjon over distriktenes mangfoldige historie(r) og arbeider for å bidra til utviklingen av et raust og inkluderende samfunn.

Randsfjordmuseet dokumenterer og formidler kunnskap som setter samtiden i et historisk perspektiv. Museet ønsker å påvirke samfunnsutviklingen og må derfor engasjere oss i vår tids kulturelle kompleksitet, utfordre eksisterende fortellinger om fortiden og være bevisst vår definisjonsmakt.

Eksterne lenker
---------------

* Randsfjordmuseets nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
**Fremtidig hendelse:** Denne artikkelen omhandler en fremtidig hendelse. Vær ekstra oppmerksom på at innholdet i artikkelen kan endres vesentlig når hendelsen nærmer seg og mer informasjon blir kjent.

**Sotrasambandet** er et planlagt veiprosjekt fra Sotra til Bergen Vest.

  

Prosjektet inneholder bro mellom Sotra og Bergen, i tillegg til forbedret vei og forlengelse av motorveien fra Kolltveit på Sotra til Loddefjord i Bergen, med muligheter for bybane fra Straume til Bergen sentrum. Broen skal ha fire felt og skal ligge sør for den eksisterende Sotrabroen. Tidligere var det snakk om en undersjøisk tunnel.

Prosjektet har vært omdiskutert. Lokalbefolkningen ønsket tidlig en undersjøisk tunnel for å spare boligområdene både på sotrasiden og bergenssiden for den trafikkveksten som er ventet de kommende årene i takt med byutviklingen på Straume, samt veksten i folketallet på Sotra. Dagens sotrabro har per 2009 et ÅDT på om lag 26 000,mot et forventet ÅDT på 35 000 i 2030. Alternativet med tunnel ble senere forkastet av Statens vegvesen og samferdselsdepartementet, til tross for protester hos befolkningen i nærmiljøet. Bergen kommune har ønsket at planområdet for sotrasambandet utvides til å inkludere strekningen mellom Storavatnet og Liavatnet i Bergen kommune, for å se utbyggingen av sotrasambandet i sammenheng med det eksisterende veinettet i Bergen, og for å forhindre at området rundt Storavatnet utvikles til en trafikkmaskin tilsvarende hva Nygårdstangen i Bergen er i dag. Så mange som 29 boliger og 11 fritidseiendommer må rives for å få bygget veien. Fire av disse ligger på Sotra, resten på bergenssiden.

Fakta
-----

**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. Mangler som er blitt anført: Dette burde gjøres om til løpetekst.

* Hensikt: Det skal utvikles et fastlandssamband mellom Sotra og Bergen som sikrer langsiktige, gode og trygge kommunikasjoner for alle trafikkantgrupper og som legger grunnlag for videre vekst og regional utvikling.
* Vei: Riksvei 555
* Fase: Planfase
* Kommuner: Øygarden, Bergen
* Fylke: Vestland
* Finansiering: Stat, Bompenger
* Nasjonal transportplan: byggestart hausten 2021
* Bevilgning: 10,00 milliarder kroner
* Gang og sykkelvei: 3 meter bredt

Referanser
----------

1. 1 2  «Rv. 555 Sotrasambandet». Statens vegvesen. Besøkt 6. desember 2020.
2. ↑  Bergens Tidende – Ny Sotrabro, sier Regjeringen
3. ↑  Bergens Tidende – Sotras veifremtid bestemmes i dag
4. ↑  [ Sotrasambandet; Fastandssambandet Sotra-Bergen Høringsframlegg til planprogram 27.1.2011]
5. ↑  Slik vil de ha nye Sotra-sambandet
6. ↑  «Rv. 555 Sotrasambandet / Fakta». Statens vegvesen. Arkivert fra originalen 20. januar 2021. Besøkt 6. desember 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Rv. 555 Sotrasambandet hos Statens vegvesen
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Telemarken og Bamble fogderier fra kart 1785. Grensen går ved den tykke streken.
**Bamble fogderi** *(Bamle Fogderie)* var en administrativ enhet (fogderi) i Bratsberg len fra 1500-tallet, som inngikk i Bratsberg amt fra 1660. Det lå en kort periode 1680 – 1684 under Nedenes amt. Fogderiet gikk i 1693 inn i Telemarken fogderi, som i 1745 ble igjen delt i Øvre Telemarken fogderi og Nedre Telemarken og Bamble fogderi. Bamble fogderi ble igjen opprettet ved kgl. res. 4. desember 1843 ved delingen i Nedre Telemarken fogderi og *Bamble fogderi*, som fikk de samme grenser som Bamble sorenskriveri. Bamble fogderi ble nedlagt i 1898 i forbindelse med avviklingen av fogderiene i Bratsberg amt.

Geistlig inndeling i 1664
-------------------------

* Gjerpen prestegjeld
	+ Gjerpen sogn
* Eidanger prestegjeld
	+ Eidanger sogn
	+ Slemdal anneks
* Bamble prestegjeld
	+ Bamble sogn
	+ Sannidal anneks
* Drangedal prestegjeld
	+ Drangedal sogn
	+ Tørdal anneks

Herredsinndeling mot slutten av 1800-tallet
-------------------------------------------

* Drangedal
* Sannikedal
* Skaatø
* Bamble
* Eidanger
* Slemdal
* Gjerpen


| * v
* d
* r
Norges fogderier |
| --- |
| 
* Idd og Marker
* Rakkestad
* Moss
* Aker og Follo
* Nedre Romerike
* Øvre Romerike
* Hedemarken
* Solør og Odalen
* Østerdalen
* Gudbrandsdalen
* Toten
* Hadeland og Land
* Valdres
* Ringerike og Hallingdal
* Buskerud
* Numedal og Sandsvær
* Jarlsberg
* Larvik
* Bamble
* Nedre Telemarken
* Øvre Telemarken
* Nedenes
* Sætersdalen
* Mandal
* Lister
* Jæderen og Dalerne
* Ryfylke
* Søndhordland
* Nordhordland
* Hardanger og Voss
* Sogn
* Sønd- og Nordfjord
* Søndmøre
* Romsdal
* Nordmøre
* Fosen
* Orkedalen
* Guldalen
* Strinden og Selbu
* Stjør- og Værdalen
* Inderøen
* Namdalen
* Helgelands
* Søndre Helgeland
* Nordre Helgeland
* Salten
* Lofoten og Vesteraalen
* Senjen og Tromsø
* Finmarkens
* Alten
* Tanen

 |
**Brigham Young University Hawaii** er et mormonsk universitet i Laie, på øya O'ahu 45 km nord for Honolulu, Hawaii i USA. Det ble grunnlagt i 1955 og har en tilknytning til Brigham Young University i Provo, Utah. Det er også et mormonsk universitet i Idaho – *BYU Idaho*.

BUY Hawaii hadde i 2006 i alt 2 473 studenter, og tilbød studier opp til bachelorgrad. Skolepengene var samme år US$ 3 040. mange av studentene finansierer studiene ved å arbeide for Polynesian Cultural Center i Laie, som er øygruppens største «levende museum» for den polynesiske kulturen på Hawaii.

Rektor Steven Charles Wheelwright ble tilsatt i 2007, før dette var han professor ved Harvard Business School, og har ledet den mormonske misjonen i Storbritannia.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Brigham Young University–Hawaii – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Brigham Young University

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |



1. 1 2 3   *Intergrert IT-system for akademisk utdannelse*, Wikidata Q6042926,
Strand Internat, Pasvik
Stortingets jernbanekomite ved Strand internatskole i Sør-Varanger, 1923
**Strand** er en grunnkrets og en grend ved sørenden av Langfjordvatnet i Sør-Varanger, Troms og Finnmark. Før veiene var utbygd i området, gikk ferdselen mellom kysten og Øvre Pasvik med båt langs Langfjorden og Langfjordvatnet. Stranda innerst i Langfjordvatnet ble således et lite knutepunkt. Grunnkretsen har 178 innbyggere i 2017.

På stedet har det lenge vært en skole, og i 1905 ble det viktig å makere norsk suverenitet i området. Dette året ble det innviet et nytt skolebygg med internat, og bygget fikk en viktig symbolfunksjon. Skolebygget ble utvidet både i 1914 og i 1928. Denne bygningen er en av de få som ble spart under brenningen av Finnmark i 1944. 

Internatet var i drift fram til 1960-tallet, og skolevirksomheten fortsatte her fram til 1982. Da ble det bygget ny barne- og ungdomsskole i Svanvik ved Pasvikelva. Det ble vurdert å rive den gamle skolen, men bygningen er i dag en del av Varanger museum.

Referanser
----------

1. ↑  «Folkemengde og befolkningsendringar». Statistisk sentralbyrå. Arkivert fra originalen 1. desember 2017. Besøkt 18. november 2017.
2. ↑  «Strand skoleinternat». Varanger museum. Besøkt 18. november 2017.
Vedvik er også det danske navnet på den færøyske bukta Viðvík

**Vedvika** er en liten bygd på nordsiden av Vågsøy i Sogn og Fjordane fylke, mellom Halsøyra og Refvik.
Beboerne har sitt arbeid utenfor bygda, i Måløy eller Raudeberg, men tidligere var det jordbruk som preget bygda. Melkeproduksjon og sau var mest utbredt da, men i senere tider har bøndene i Vedvik lagt mer vekt på storfe.

På 1500–1600 tallet var det 3 gårder i Vedvik. 
I 1830-årene var det økt til 15 stykker.

De eldste gårdsnavnene er: Hola, Telvikja, Sætra, Horn, Riseng, Myrane, Rinden, Steinane, Breisethola, Mosolen, Steinagarden, Kvia, Bakken og Hammaren.

Den første skolen lå i Geilane og var ferdig i 1902.
Senere fikk Refvik et skolehus i 1922.
Vedvik fikk ny skole i 1957.
Skolen i Vedvik ble lagt ned i august 2002, men er blitt et grendehus. Der har de fester (Ribbefest og krabbefest), bingo og Vedvik brassband øvde.

Eksterne lenker
---------------

* Vedvik i ord og bilder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Andreas Tylden** (født 27. juli 1978) er en norsk musiker, journalist og art director, oppvokst og bosatt i Oslo. Han var vokalist i det norske hardcore-, punk-, screamobandet JR Ewing i perioden 1998–2006, var også med på å starte opp heavy metal-bandet Thunderbolt i 1998 som gitarist, har vært sessionbassist for det norske bandet Amulet på platen *Freedom Fighters* (2003) og i 2007 startet han opp ALTAAR med støymusiker Sten Ove Toft.

I 2006 dukket Tylden opp i Joachim Triers film Reprise. Her spilte han den eksentriske gitaristen «Rune» i punkbandet «Kommune» og retrofadesen «The Mondo Topless».

Han er sønn av platedirektør Audun Tylden.

Tylden overtok høsten 2008 rollen som konstituerende redaktør i gratisavisen Natt&Dag og har siden jobbet som sjefredaktør og publisher.

Banddeltagelser
---------------

* One Tail, One Head (2010 – )
* Altaar (2007 – )
* JR Ewing (1998 – 2006)
* Diediedie (2003 – )
* Thunderbolt (2000 – 2002)
* The Goodtimes (1999 – 2001)
* Lash Out (1997 – 1999)
* Justice 66 (2000)
* Uttershaw/ Blockhead (1996 – 1998)

Diskografi
----------

* Dødsønske Kassett
* Maelstrom cd/lp
* Ride Paranoia cd/lp
* Laughing With Daggers 7"
* Freedom Fighters cd/lp
* Split m/ This Machine Kills 7"/12"/cds
* Demons & Diamonds cd
* The Perfect Drama mcd/10"
* Calling In Dead cd/lp
* The Singles Collected cd
* JR Ewing/Break split 7"
* JR Ewing/SYC split 7"
* integritas.consonantia.claritas 7"
* Uttershaw 7"
* Uttershaw demo
* DieDieDie demo

Gjesteopptredener
-----------------

* Kvelertak, S/T, vokal
* Wolves Like Us, "Late Lov", vokal

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andreas Tylden på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Andreas Tylden på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** Discogs
 |
**Øyvind Loven** (født 1. april 1967 i Oslo) er en norsk komiker og programleder.

Loven har over 25 års sceneerfaring og bakgrunn fra både radio og TV. Han debuterte som standupkomiker i 1995, og har siden det hatt en utstrakt turnévirksomhet i både inn- og utland. Han påtar seg også oppdrag som konferansier, komiker og toastmaster på events og andre arrangementer i bedriftsmarkedet. Han har deltatt på en rekke turneer og arrangementer i regi av Stand Up Norge, blant annet Latter Live i 2017, 2020 og 2021. 

Han startet sin radiokarriere på slutten av åttitallet i Radio Voss. Etter dette jobbet han for flere lokale radiostasjoner, som Jærradioen, Radio Oslo og Radio 1. Loven har ledet Radio Norges morgensendinger *Morgenklubben med Loven & co* siden 2009.[]

I 2000 medvirket han i *Barnas supershow* og serien *Verdens Beste SFO*. Han var også en av komikerne som medvirket i NRKs serie *Grip ordet, komiker!* i 1995; med opptak fra sceneshow på Christian Kvart i Oslo. Våren 2008 var han programleder i det satiriske panelprogrammet *Sladder* på TVNorge. Han ble nominert til Komiprisen 2007 i klassen beste standup-artist.

Loven er tilknyttet bookingbyrået Stand Up Norge og Latter.

Referanser
----------

1. ↑  «Verdens beste SFO». Besøkt 11. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Øyvind Loven – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Slettfjellet** er et fjell i Gamvik kommune i Finnmark. Fjellet har flere toppunkter, hvorav det høyeste er **Trolltind**, som ligger på 554 meter over havet.

Slettfjellet er, som navnet antyder, relativt flatt og ligger sentralt på halvøya mellom Hopsfjorden i nord og Langfjorden i sør. Det er den høyeste delen av et høydedrag som strekker seg fra Bekkarfjord i sørvest til Hopsfjorden i nordøst. I vest går slake hellinger ned mot Skogfjorddalen, i nord ligger Skremselsfjellet, mot øst går fjellet over i Goalserášša, som fortsetter østover mot Langfjordnes, og mot sør ligger mange små daler som fører ned mot Nervei.

Fotnoter
--------

**Type nummerering**
1. ↑  Avstand til samme høyde på Bealjáidgáisá på Digermulhalvøya.

Referanser
----------

1. 1 2  Slettfjellet på Norgeskart.no fra Statens kartverk, besøkt 14. juli 2019
2. ↑  «Trolltind - 554moh». *peakbook.org*. 9. mars 2016. Besøkt 14. juli 2019.
3. ↑  «Slettfjellet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 14. juli 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Østre Råbyggelag sorenskriveri** var et sorenskriveri i Aust-Agder. Det gamle Råbyggelaget sorenskriveri ble delt en gang omkring 1660 i Østre Råbyggelag sorenskriveri og Vestre Råbyggelag sorenskriveri. Østre Råbyggelag omfattet tinglagene Vegusdal og Risland. Ved kongelig resolusjon 17. mai 1850 ble det foretatt en ny inndeling i tinglagene Vegusdal, Åmli og Vegårshei. Østre Råbyggelag sorenskriveri ble nedlagt ved kongelig resolusjon 23. mars 1852. Vegusdal tinglag ble da lagt til Setesdal sorenskriveri, Åmli tinglag til det nye Nedenes sorenskriveri, mens Vegårshei tinglag gikk til Holt sorenskriveri.

Tinglag
-------

Arkiv
-----

Arkivet etter Østre Råbyggelag sorenskriveri starter i 1680. Det utgjør 18 hyllemeter og oppbevares i Statsarkivet i Kristiansand.

Eksterne lenker
---------------

* Østre Råbyggelags arkiv hos Statsarkivet i Kristiansand.
* Skannede pantebøker fra Østre Råbyggelag sorenskriveri hos Digitalarkivet.
* Skannede skifteprotokoller fra Østre Råbyggelag sorenskriveri hos Digitalarkivet.
**Kjøsterudjuvet** er et 10 000 år gammelt juv i Drammen. Revnen i fjellet er 1300 meter lang med en stigning på 250 meter. De loddrette veggene er opptil 60 meter høye, og juvet er bare 4 meter bredt på det smaleste.

Kjøsterudjuvet ligger på Åssiden, parallelt med Drammen Skisenter. Juvet strekker seg fra Gamledammen på toppen og ender i Kjøsterudbekken nederst.

Vandring opp Kjøsterudjuvet er en flott naturopplevelse med frodig vegetasjon og en spesiell stemning. Etappen tar litt over en og en halv time ved normal gangfart. Langs vestsiden av juvet kan en følge en sti fra Gamledammen nedover med utsikt over juvet. Inngangen til juvet ligger der Tjuvtjernbekken krysser lysløypa fra Drammen Skisenter. Nederst i juvet, vest for Turheisen, ligger flere gamle stenbrudd.

Referanser
----------

1. 1 2 3
2. ↑  «Kjøsterudgjuvet». *Turbok Drammen*. Drammen: Drammens og Oplands Turistforening/Harald Lyche & co. A S. 1991. s. 19. ISBN 8290027222.

Eksterne lenker
---------------

* Juvvandring på DNT Drammen og Omegn
* (en) Kjøsterudjuvet på VisitNorway.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Ezzel Dine Zulficar** (født 1919 i Kairo, død 1963 i Kairo) var en egyptisk filmregissør, manusforfatter, skuespiller og produsent.

Zulficar ble tildelt et stipend og studerte astronomi før han ble uteksaminert fra det egyptiske militære fakultet og senere ble han utnevnt til løytnant i det egyptiske forsvaret. Selv om Zulficar gjorde det bra i løpet av sin militære karriere, bestemte han seg for å droppe militæret og i stedet begynne som skuespiller og regissør. Denne avgjørelsen var sterkt påvirket av hans bror, som allerede var manusforfatter. I 1947 grunnla Zulficar et produksjonsselskap sammen med den legendariske egyptiske skuespillerinnen Faten Hamama, som var hans kone på dette tidspunktet. Ekteparet spilte sammen i enkelte filmer. Som forfatter var Zulficar ganske vellykket. Han skrev manus og historier til mellom 20 og 30 filmer. 

Zulficars siste arbeider var manus for filmen Maw'ed Fi al-Borj (1963). Zulficar døde i juli samme år, da han var 44 år gammel. Zulficar møtte sin fremtidige ektefelle Faten Hamama under innspillingen av filmen *Abu Zayd al-Hilali* i 1947, som han regisserte. De to ble forelsket og giftet seg. Paret fikk en datter, Nadia Zulficar, sammen. Ekteskapet varte bare i syv år, og paret ble skilt i 1954. Zulficar og Hamama forble nære venner etter skilsmissen, og Hamama var med i enkelte av hans filmer etter at de var skilt.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ezzel Dine Zulficar på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Ezzel Dine Zulficar på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Ezzel Dine Zulficar på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Ezzel Dine Zulficar hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Rapsåker
**Oljevekster** er planter som dyrkes primært for sitt innhold av olje i frø og frukter. I norsk jordbruk gjelder det først og fremst raps (*Brassica napus ssp. oleifera*) og rybs (*Brassica rapa ssp. oleifera*). Også lin har vært noe dyrka som oljevekst; i dag er linolje et nisjeprodukt i norsk jordbruk.

Internasjonalt opptrer et større antall vekster som oljevekster. Mange av dem dyrkes like mye for sitt innhold av proteiner og karbohydrater, slik at fruktene foruten å presses til olje også brukes hele. Det gjelder mais, kokospalme (*Cocos nucifera*), jordnøtt (*Arachis hypogaea*), mandeltre (*Prunus amygdalus*), oliventre (*Olea europaea*), paranøtt (*Bertholletia excelsa*), pekanøtt (*Carya illinoensis*), valnøtt (*Juglans regia*), sesam (*Sesamum indicum*) og soya (*Glycine max*). Oljepalme (*Elaeis guineensis*) og solsikke (*Helianthus annuus*) kan regnes som reine oljevekster. I tillegg utvinnes olje av frøene av bomullsplanten.

Se også
-------

* Matolje

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Korsmyrane** eller **Korsmyra** (nordsamisk: *Ruossajeaggi*) er et rundt 6 km² stort myrområde i Tana kommune og Nesseby kommune i Finnmark, beliggende om lag 5 kilometer sørøst for Skiippagurra. Korsmyrane er et stort palsmyrkompleks med flere palstyper representert, og langs bekkedragene finnes innslag av rikmyrvegetasjon.

Området har et svært rikt fugleliv. I alt er det funnet 49 fuglearter på Korsmyra, herav 32 typiske våtmarksarter. Det er funnet 8 arter andefugl, med toppand som den vanligste, foruten brunnakke, krikkand, stokkand, havelle, sjøorre og siland. Av vadefugl er det påvist 9 forskjellige arter, med rødstilk og grønnstilk som de vanligste. I mindre antall finnes også storlom og smålom, og det er også registrert heilo, vipe, brushane, enkeltbekkasin, lappspove, gluttsnipe og svømmesnipe i området. Alle antas å hekke, heilo, brushane og enkeltbekkasin i størst antall. Det er registrert 5 arter måsefugl, med rødnebbterne som den klart vanligste. Innover myrene hekker noen par svartbak og fiskemåke. Det er også registrert mange fjelljoer. Spurvefuglene er tallrike, og det er funnet 21 arter av disse, hvorav 8 med tilknytning til våtmark. Det er stor tetthet av heipiplerke og lappspurv, mens lappiplerke, gulerle, fossekall, blåstrupe, sivsanger og sivspurv finnes i noe mindre antall.

Som alle palsmyrer er Korsmyra sterkt truet av klimaendringer, og området er også utsatt for kjøreskader fra terrenggående kjøretøy.

Referanser
----------

1. ↑  «Korsmyrane». *Fakta om stedsnavn*. Kartverket. Besøkt 5. august 2018.
2. 1 2 3  (no) Korsmyrane i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Sør-Tverrfjordelva** (nordsamisk: *Bártnavuonjohka*) er ei elv i Loppa kommune i Finnmark. Den renner fra nordsida av Langfjordjøkelen til munningen i Langfjorden ved bygda Sør-Tverrfjord. Elva er 9,9 km lang og har et nedbørfelt på 31,95 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,31 m³/s.

Fra Langfjordjøkelen faller elva ganske bratt ned mot hoveddalen, med en rekke små innsjøer i den flate dalbunnen. Mellom sjøene går elva i stryk. Dalbunnen er myrlendt, og i dalsidene vokser det bjørkeskog. Med unntak av bebyggelsen i Sør-Tverrfjord ved munningen er nedbørfeltet helt uten inngrep. Vassdraget er attraktivt for friluftsliv, og da spesielt sportsfiske, ettersom elva er ei god sjøørretelv.

Elva ble vernet mot kraftutbygging i supplering av Verneplan for vassdrag i 2005. Vernet ble begrunnet med vassdragets urørthet, med store verdier knyttet til naturmangfold.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 30. januar 2015
2. 1 2  «211/3 Sør-Tverrfjordvassdraget». *nve.no -> Vann, vassdrag og miljø -> Verneplan for vassdrag*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 15. juni 2021. Arkivert fra originalen 29. oktober 2021. Besøkt 13. oktober 2021.
**Steinar Stokke** (født 8. oktober 1955) er en norsk statsviter, departementsråd og direktør. Han startet sin karriere Sosial- og helsedepartementet i 1993. I 1996 ble han oppnevnt som departementsråd en stilling han hadde frem til 1999. I en perioden 1999-2002 var han administrerende direktør i Apokjeden AS. 

I 2002 ble han direktør i Helse Sør, samtidig var han styreleder på Rikshospitalet, Radiumhospitalet, Sykehuset Telemark, Ringerike sykehus og Sykehuset Buskerud. Han ble med dette en Helse-Norges mektigste menn.
I løpet av sin lederperiode fikk helseforetaket mye negativ fokus. Styreleder Oluf Arntsen i helseforetaket ønsket tidlig i 2004 at Steinar Stokke måtte gå av. Da han ikke fikk flertall for det, trakk han seg. Det nye styret og Steinar Stokke ble tidlig enige om at han måtte gå av.

I perioden 2006-2021 var Stokke adm.dir i eiendomsselskpet SveaNor/Vitartes AB. Selskapet har utviklet i overkant av 100 000 m2 primært innenfor life science sektoren i Stockholms regionen.

Kilder
------

* www.aftenposten.no Blant Helse-Norges mektigste menn
* www.nrk.no/nyheter Steinar Stokke går av
* tidsskriftet.no/Steinar Stokke går av

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Tømmervikelva** er ei elv på Sværholthalvøya i Lebesby i Finnmark. Elva har utspring på nordsida av fjellet Sávzarášša og renner nordover gjennom Tømmervikdalen til munningen i Tømmervika på vestsida av Laksefjorden. Elva er 17,5 kilometer lang.

Fiske
-----

Elva er fiskeførende og de anadrome fiskeartene vandrer 10 kilometer oppover elva. Tidligere var det sjørøya som dominerte vassdraget, men etter mye garnfiske ble bestanden kraftig redusert. Nå er det smålaks som dominerer. I kulpene nede i elva er det mye laks mellom 1-3 kg og fisken kan bli opptil 8 kg. Sjørøyebestanden er også tilbake og vandrer opp til Vesterelvvannet som ligger 3 km vest for Tømmervik. Om sommeren er elva ekstremt lita og kan krysses tørrskodd. Om våren og høsten er elva flomstor og kraftig. 

Fiskesesongen begynner 10. juli da de første laksene våger seg opp, og varer til langt ut i september. I 1997 ble elva forpaktet og nå selges det rundt 20 fiskekort i året.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 6. desember 2021
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Nedbørfelt til hav.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 6. desember 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Veidneselva** (nordsamisk: *Ráhkojohka*) er ei elv i Lebesby kommune i Finnmark. Den munner ut i Laksefjorden ved Veidnes. Veidneselva er 33,4 kilometer lang.

Elva har utspring ved fjellet Juovvajároaivi, sørøst på fjellvidda Duoddaraš. Fra den lille innsjøen Ráhkojávri (459 moh.) renner elva mot nord, mellom Lille Porsangfjellet i vest og Sáttaláš i øst. Ved Veidnesfossen faller elva gjennom en smal renne i berget, og dreier deretter gradvis mot nordøst ned Veidnesdalen. Med unntak av Veidnesfossen har elva stort sett jevnt fall hele veien. Vassdraget er uten tekniske inngrep av betydning, bortsett fra i bygda Veidnes helt nederst. Her er det bebyggelse og jordbruk langs elva, og fylkesvei 8060 krysser elva 650 meter før munningen i Laksefjorden.

Vassdraget ble i 1980 vernet mot kraftutbygging i Verneplan II for vassdrag. Begrunnelsen for vernevedtaket var vassdragets urørthet og elvas betydning som gyte- og oppvekststed for laks og sjørøye.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 16. november 2021
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Nedbørfelt til hav.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 16. november 2021
3. ↑  «Veidneselva». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 16. november 2021.
4. ↑  «227/2 Veidneselva (Ráhkojohka)». *nve.no*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 15. juni 2021. Arkivert fra originalen 16. november 2021. Besøkt 16. november 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Rossfjordvatnet** er en innsjø i Senja kommune i Troms.

Innsjøen er forbundet med Rossfjorden og Malangen gjennom Rossfjordstraumen og et flere kilometer bredt tidevannsområde. Rossfjordvatnet er en brakkvannspoll og såkalt meromiktisk innsjø. Det vil si at den har ferskvann i overflaten, mens vannet dypere ned er salt. Vannmassene dypere enn 10–15 meter skiftes ikke ut, er uten oksygen, har stort innhold av sulfid under 15 meters dyp og de eneste livsformene som klarer seg er enkelte bakterier.[]

Innsjøen tilføres periodevis sjøvann fra Malangen. Ved liten tidevannsforskjell og ved mye ferskvannstilførsel går vann stort sett ut av innsjøen. Ved stor tilførsel av sjøvann eller ved kraftig vind kan råttent vann fra dypet føres opp til overflaten. En steinur hindrer silden å vandre mellom innsjøen og Rossfjorden, og silden har trolig vært innestengt i lang tid. Innsjøen ligger 1 meter over havnivå.

Rossfjordvatnet har mange fiskearter, som abbor, laks, ørret, røye, trepigget stingsild, skrubbe, småsil, torsk, sei og ål. Innsjøen har sin egen sildestamme, som skiller seg ut genetisk.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. august 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. august 2015
3. 1 2  *AREALVURDERINGER SÅRBARE OMRÅDER INTERESSEKONFLIKTER* (PDF). Oslo: Miljødepartementet. 2005.
4. ↑
5. ↑  Abrahamsen, Jan (1972). *Naturvern og vassdrag*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200031764.
6. ↑  Walseng, Bjørn (1993). *Verneplanstatus i Troms med fokusering på vannkjemiske forhold og krepsdyr*. Trondheim: Norsk institutt for naturforskning. ISBN 8242604118.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rossfjordvatnet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Miljødirektoratet – Rossfjordstraumen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Spinning med (hånd)rokken under venstre arm og (hånd)teinen hengende fra høyre hand. Oljemaleri av Anton Romako
Spinning av tråd med håndrokk og håndtein: Fibermaterialet samles omkring håndrokken; (a). Noen fibertråder festes til håndteinen (en pinne med spinnehjul; b-c). Når håndteinen henger som et lodd og snurres med fingrene, strekkes fibrene og tvinnes til en trådlengde som deretter vikles opp på teinen.
En **håndrokk**, **rokkehodekjepp**, **rokk** eller **spinnekjepp** er et hjelperedskap som brukes under spinning med håndtein. Redskapet brukes særlig ved spinning av lin, men kan benyttes til alle typer fiber. Redskapet har form av en tilskåret kjepp, og derfor kalles det også spinnekjepp. Spinnematerialet, bindes fast eller vikles rundt. Håndteinen, eller teinen, er påmontert et svinghjul, spinnehjulet. Virksomheten kalles spinning, og produktet er spunnet tråd, som kan brukes til veving eller strikking, eller som sytråd.

Håndrokken, som opprinnelig bare ble kalt rokk, kan holdes i handa, stikkes under armen, klemmes mellom knærne, festes i beltet eller legges i fanget. Håndrokken er en iøynefallende del av alle avbildninger av spinning med håndtein.

Når dette (hånd)redskapet monteres på hjulrokken kalles det oftest *rokkehode*.

Ordet *håndrokk* kan også brukes som betegnelse på håndtein og dessuten om hele systemet med rokkehodekjepp og hengende håndtein.

Se også
-------

* Håndtein
* Håndrokk
* Spinning
* Spinnerokk

Eksterne lenker
---------------

* (en) distaffs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* «DigitaltMuseum: Søk: 'håndrokk'».
* Northern Europe/Scandanavia/Russia Spindle/Whorls
* What is a spindle whorl?

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Ånderelva** er ei elv i Senja kommune, sør på øya Senja i Troms og Finnmark fylke. Den har utspring fra Åndervatnet, midt inne i Ånderdalen nasjonalpark, og renner i sørøstlig retning til munningen i Tranøybotn. Den er 8,2 kilometer lang, og med unntak av den siste kilometeren før munningen ligger hele elva innenfor nasjonalparken. Vassdraget ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag i 1973 for å utfylle vernet av nasjonalparken.

Elva har sine øverste kilder på sørhellingen av Kaperfjellet, helt nord i nasjonalparken. Her har Kaperelva, Ånderelvas hovedtilløp, sitt utspring. Den renner via Kapervatnet ned til Åndervatnet. Selve Ånderelva starter fra Floan, i sørøstenden av Åndervatnet. Den renner gjennom den vide Ånderdalen vekselvis i stryk og roligere partier, omkranset av skog og myrer. Skogen består i den nedre delen av furuskog som på fuktige steder er oppblandet med bjørk, or og osp. Over 100 moh tar bjørkeskogen over.

Fylkesvei 860 krysser elva ved utløpet.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 15. september 2015
2. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Nedbørfelt til hav.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 15. september 2015
3. 1 2  «194/3 Ånderelva». *nve.no -> Vann, vassdrag og miljø -> Verneplan for vassdrag*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 15. juni 2021. Arkivert fra originalen 29. oktober 2021. Besøkt 14. oktober 2021.
**Eurodisco** (fra engelsk *euro disco*) er en variant av elektronisk dansemusikk som utviklet seg fra diskomusikken i slutten av 1970-årene. Musikkstilen oppstod i Europa og henter elementer fra popmusikk, new wave og rock. Mange eurodisco-låter har tekster på engelsk, til tross for at artistene ofte ikke har engelsk som morsmål. Undersjangre av eurodisco omfatter europop og eurodance, samt spacedisco og italo-disco som var populært i slutten av 1970-årene og begynnelsen av 1980-årene.

Musikken kjennetegnes blant annet av bruk av elektroniske instrumenter som synthesizer og keyboard. Eurodisco går i 4/4-takt. Eurodisco hadde sitt tyngdepunkt i Tyskland, anført av musikkprodusenten Dieter Bohlen og gruppen Modern Talking og C.C. Catch. Andre artister var Fancy og Bad Boys Blue. En av de mest suksessrike gruppene i sjangerens barndom var ABBA. Frank Farian, som blant annet sto bak Boney M, var sentral i popularisering av eurodisco og han bygget opp Tysklands mest avanserte lydstudio, FAR Studios i Frankfurt.

Noe senere som produsent-trioen Stock Aitken Waterman fra Storbritannia med artister som Kylie Minogue, Rick Astley og Mel & Kim. Disse artistene blir av enkelte musikkfolk ansett som eurodance-artister, mens andre klassifiserer dem under sjangeren Hi-NRG. I slutten av 1980-årene og begynnelsen av 1990-årene ble eurodisco mindre populært, men lydbildet kom tilbake gjennom eurodance utover i 1990-årene.

Kjente artister
---------------

* ABBA
* Bad Boys Blue
* Bananarama
* Blue System
* Cat5
* C.C. Catch
* Dead or Alive
* Fancy
* Jason Donovan
* Kylie Minogue
* Mel & Kim
* Modern Talking
* Rick Astley
* Sabrina
* Samantha Fox
* Sandra
* Silent Circle

Referanser
----------

1. ↑  «Eurodisco | Definition of Eurodisco in English by Oxford Dictionaries». *Oxford Dictionaries | English*. Arkivert fra originalen 13. april 2019. Besøkt 13. april 2019.
2. ↑  «eurodisco». *ne.se*. Besøkt 23. februar 2019.
3. ↑  Ahlers, Michael; Jacke, Christoph (25. november 2016). *Perspectives on German Popular Music* **(engelsk)**. Taylor & Francis. ISBN 9781317081739.
4. ↑  Kaufman, Gil (23. januar 2024). «Frank Farian, Milli Vanilli/Boney M Producer Dies at 82». *Billboard* **(engelsk)**. Besøkt 26. januar 2024.
**Hilda Margrethe Monsen** (født 21. desember 1862 i Bergen, død 7. november 1949 i Bergen) var en norsk forfatter, syerske og søndagsskolelærer som skrev romaner under psevdonymet *Hilda Dahl*.

Familie
-------

Hilda Margrethe Monsen var datter av tjenestedreng Mons Monsen, senere gesell og pedell ved Jan Greves private Pigeskole, og Gjertrud Elisabeth Jensdatter. Hun var ugift.

Liv og virke
------------

Hilda Margrethe Monsen hadde et kort og intenst forfatterskap, der hun i tidsrommet 1896-1892 utga syv oppbyggelige romaner under psevdonymet *Hilda Dahl*, flere av dem med forord ved pastor H. Nøklebye. Identiteten bak psevdonymet Hilda Dahl ble først av forfatteren Elisabeth Aasen, som skrev om henne i boken *Kvinners spor i skrift*, som utkom i 1896.

Hilda Dahls debutroman het *Elisabeth* Smith, og ble utgitt i 1986. Boken ble såpass populær at den kom i et nytt opplag to år senere. Dahls romaner er preget av en sterk religiøsitet. Hun er spesielt opptatt av diakonissegjerningen og møtet med døden.

Hilda Margrethe Monsen drev systue i sin bolig i Bergen, og var dessuten søndagsskolelærer i mange år.

Bibliografi
-----------

* 1896: *Elisabeth*, E. Olsens forlag, Bergen (2. opplag 1898)
* 1896: *Solveig Tormodsdatter Birkeli*, E. Olsens forlag, Bergen (2. opplag 1898)
* 1898: *Agnes Hjelm*, E. Olsens forlag, Bergen
* 1900: *Vilde Roser*, E. Olsens forlag, Bergen
* 1900: *Løste Livsgaader*, E. Olsens forlag, Bergen
* 1902: *Paa fast Grund*, E. Olsens forlag, Bergen
* 1902: *Under Ansvar*, E. Olsens forlag, Bergen

Referanser
----------

1. ↑  *Bergens tidende 1984.09.25*. Norge, Vestland, Bergen. 1984.
2. ↑  Bosted by: 3618 Øvregaden Folketelling 1885 for 1301 Bergen kjøpstad
3. ↑  Aasen, Elisabeth (1986). *Kvinners spor i skrift*. Oslo: Samlaget. s. 138. ISBN 8252128432.

Kilder
------

* Aasen, Elisabeth (1986). *Kvinners spor i skrift*. Oslo: Samlaget. s. 138-139. ISBN 8252128432.
* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 56-57. ISBN 8257900109.
* *Norsk kvinnelitteraturhistorie*. Pax. 1990. s. 271. ISBN 8253014333.

Eksterne lenker
---------------

* Personalet anbefaler, besøkt 30/1 2020.

Portal: Litteratur