recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tomáš "Vosa" Sršeň** (født 25. august 1966) er en tsjekkisk, tidligere profesjonell, venstreving ishockeyspiller som spilte to kamper i National Hockey League for Edmonton Oilers.

Karriere
--------

Sršeň startet sin karriere med TJ Zetor Brno i 1985 og spilte for hjemlandet i 1986 World Junior Championships i ishockey. Han ble valgt ut i den syvende runden av 1987 NHL Entry Draft av Edmonton Oilers, men ble i Tsjekkoslovakia i tre sesonger til, og spilte for Zetor og for HC Dukla Jihlava.

Sršeň debuterte i National Hockey League for Oilers i sesongen 1990–91, men dukket bare opp i to kamper for klubben uten å registrere poeng. Han tilbrakte mesteparten av sesongen, og hele den neste, med mindre liga-tilknyttet Cape Breton Oilers.

Sršeň kom tilbake til Europa for sesongen 1992–93, og spilte med Leksands IF og deretter Rögle BK i den svenske elitserien. For Rögle vant han Håkan Loob Trophy som ligaens toppscorer, med 28 mål i sesongen 1993–94. Han var medlem av det  tsjekkiske landslaget ved Vinter-OL 1994 og ved Verdensmesterksapet i 1994 og i 1995. Han kom tilbake til hjemlandet i løpet av sesongen 1994–95 og spilte for HC Vsetín frem til 1999. I løpet av disse årene vant laget hans fem mesterskap på rad i Tsjekkia Extraliga.

I 1999 ble Sršeň med i Essen Mosquitoes i Deutsche Eishockey Liga, men varte bare en sesong, før han returnerte til Tsjekkia hvor han delte sesongen 1999-00 med HC Havířov og HC Vítkovice. Han hadde da magi i den italienske Serie A for HC Merano og i 2. Bundesliga i Tyskland for  EHC Wolfsburg. Mellom 2002 og 2006 delte Sršeň tiden sin mellom HC Havířov og Lillehammer IK i Norge, samt en kort periode med HC Olomouc. Deretter tilbrakte han en sesong i Danmark med Frederikshavn White Hawks og spilte så fire sesonger med HC Uničov av Tsjekkia 2. Liga før han trakk seg tilbake i 2011.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tomáš Sršeň – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tomáš Sršeň – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Tomáš Sršeň – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Tomáš Sršeň – National Hockey League (NHL) Rediger på Wikidata

* (en) Tomáš Sršeň – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Tomáš Sršeň – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Tomáš Sršeň – Legends of Hockey Rediger på Wikidata

* (en) Tomáš Sršeň – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Folkeakademiet Innlandet** (tidligere Folkeakademiet Oppland-Hedmark, etablert 1995) er en norsk ideell organisasjon, med det mål å bidra til enkeltindividets vekst gjennom kunnskap og kulturopplevelser. Folkeakademiet Oppland-Hedmark er et distriktsledd i Folkeakademienes Landsforbund.

Historie
--------

Forløperen for Folkeakademiene var Arbeiderakademier. I 1895 ble Ringsaker Arbeiderakademi i Hedmark stiftet, som det første akademiet i landet som ikke lå i en by. Senere, 1. oktober 1898, fikk Oppland sitt første akademi, Lillehammer Foredragsforening for arbeidere. I årsberetningen til Lillehammer folkeakademi 1911-12 leser vi at det ble holdt 22 foredrag. Videre siteres: Gjennomsnittlig tilhører antal har været 186, hvorav halvdelen antas at tilhøre arbeiderklassen".

Da Stortinget drøftet arbeiderakademiene i 1898, anbefalte Stortingspresident Carl Berner at akademiene samarbeidet seg imellom og med administrasjonen, for å få gode foredragsholdere til å dra på turné. Samme året sendte formannen i Hamar Forelæsningsforening (etblert 1893), rektor Carl Willoch Ludvig Horn, ut en innbydelse til alle akademier omkring Mjøsa om å la seg representere på et møte i Hamar for å danne en sammenslutning. Det første året var 10 akademier tilsluttet.

I 1918 stiftet 5 akademier på Vest-Oppland et forbund med rektor Haug som formann og lærer P. Brudevold som sekretær. Aktiviteten i akademiene var minimal i årene fra 1. verdenskrig og fram til etter 2. verdenskrig. Da fjernsynet kom på 1960-tallet, dabbet aktiviteten av igjen, fram til slutten av 1960-tallet. Da tok Knut Korsæth fatt i folkeakademiarbeidet. Fra 1971 var en del akademier virksomme, og flere kom til hvert år.

Fra 1972 til 1975 ble distriktssammenslutningen Folkeakademiet Oppland dannet med Ragnhild Magerøy som formann og Nachman Kahan som sekretær. Sammenslutningen fikk driftstilskudd fra Oppland fylke på kr. 3000,- Fra 1975 var Bjørg S. Deinboll formann et par år, med Inger Gåthaug som sekretær. Oppland hadde da 15 folkeakademier. Deretter lå arbeidet "brakk" til Folkeakademiet Lillehammer ble reorganisert i 1981 med Kari Korsæth som formann. Kari Korsæth var formann fram til 1993, da overtok Hans Vold Vikersveen som styreleder. Aktiviteten i distriktet var stor og god.

I 1995 ble Folkeakademiet Oppland og Folkeakademiet Hedmark slått sammen, og navnet ble da Folkeakademiet Oppland- Hedmark.

Litteratur
----------

* Årsberetningen til Lillehammer folkeakademi 1911-12
* Folkeakademienes Landsforbund: "Festskrift for Folkeakademienes Landsforbund 100 år 2005"
*

Eksterne lenker
---------------

 Arkivert 26. februar 2014 hos Wayback Machine.
**Lineage B.1.1.318** er en SARS-CoV-2-variant designert av Public Health England (PHE) som en Variant under Inverstigation (VUI-202102/04) den 24. februar 2021. Det var da blitt detektert 16 tilfeller av varianten i Storbritannia. SARS-CoV-2 er viruset som fører til covid-19, og varianter og mutasjoner granskes ettersom enkelte av dem kan medføre fare ved at de kan smitte lettere, kan føre til et alvorligere sykdomsforløp, eller kan være vanskeligere å oppdage ved de testmetoder som er i bruk, eller av en art som gjør at de utviklede vaksiner ikke virker så godt på dem. 

Varianten B.1.1.318 har mutasjonen E484K, men har ikke samtidig N501Y, som ellers var nærværende ved alle såkalte variants of concern (VOC) per tidlig mars 2021.

Referanser
----------

1. ↑  Variants of concern or under investigation: data up to 3 March 2021 4. mars 2021 *www.gov.uk*, lest 5. mars 2021
2. ↑  Latest update: New Variant Under Investigation designated in the UK 4. mars 2021 *www.gov.uk*, lest 5. mars 2021
**Lars-Erik Borge** (født 14. juli 1964) er en norsk samfunnsøkonom. Borge har utdanning som cand.oecon. ved Universitetet i Oslo 1990, og som dr. polit. i samfunnsøkonomi samme sted i 1995.

Siden mai 2001 har han vært ansatt som professor ved Institutt for samfunnsøkonomi, NTNU, og har siden 2003 vært leder for Senter for økonomisk forskning (SØF). Hans forsker på kommuneøkonomi og spørsmål knyttet til skatter og avgifter. Borge har deltatt som leder og medlem av flere offentlig utvalg.

I januar 2014 ble Borge oppnevnt som medlem av ekspertutvalget som skulle vurdere Kommunereformen i Norge og fremtidig kommunestruktur. I juni samme år ble han leder for utvalget Ny grønn skattekommisjon, som skulle fremme forslag til grønne skatteskift som vrir beskatningen mot miljøskadelige aktiviteter. Begge utvalgene var under Erna Solbergs regjering.

Han har vært gjesteforsker ved Massachusetts Institute of Technology og University of Maryland.

Referanser
----------

1. ↑  Ekspertutvalg kommunereformen
2. ↑  Ny grønn skattekommisjon

Eksterne lenker
---------------

* Borges profilside ved NTNU
* Hjemmeside ved NTNU
* Senter for økonomisk forskning, NTNU Arkivert 2. februar 2019 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Lineage B.1.1.207'** er en variant av SARS-CoV-2, viruset som forårsaker covid-19, som først ble sekvensert i Nigeria. Implikasjonene for smitteoverføringsevne og virulens var uklare, men det amerikanske Centers for Disease Control markerte den som en «emergent variant».

Varianten ble sekvensert av African Centre of Excellence for Genomics of Infectious Diseases i Nigeria. Varianten har en P681H-mutasjon, som den deler med den engelske Lineage B.1.1.7. Den deler forøvrig ingen andre mutasjoner med *Lineage B.1.1.7*, og per utgangen av desember 2020 stod denne varianten for 1% av virale genomer sekvensert i Nigeria, skjønt det ble antatt at denne andelen kunne øke på og kunne ha spredt seg. 

Den 11. mars 2021 var *Lineage B.1.1.207* også blitt detektert i Peru, Tyskland, Singapore, Hongkong, Vietnam, Costa Rica, Sør-Korea, Canada, Australia, Japan, Frankrike, Italia, Ecuador, Mexico, Storbritannia og i USA.

Referanser
----------

1. 1 2  «Detection of SARS-CoV-2 P681H Spike Protein Variant in Nigeria». *Virological* **(engelsk)**. 23. desember 2020. Besøkt 1. januar 2021.
2. ↑  CDC. «Emerging SARS-CoV-2 Variants» **(engelsk)**. Centers for Disease Control and Prevention. Besøkt 4. januar 2021.  Mal:PD-notice
3. ↑  Lineage B.1.1.207 Arkivert 27. januar 2021 hos Wayback Machine. *cov-lineages.org*, lest 11. mars 2021, Graphic shows B.1.1.207 detected in Peru, Germany, Singapore, Hong Kong, Vietnam, Costa Rica, South Korea, Canada, Australia, Japan, France, Italy, Ecuador, Mexico, UK and the USA
**Slavko Vinčić** (født 25. november 1979) er en slovensk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon 1. SNL. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.

Vinčić debuterte som dommer i europeisk sammenheng den 8. juli 2010 i første kvalifiseringsrunde av UEFA Europa League 2010/11 mellom Fylkir og Tarpeda-BelAZ Zjodzina (1–3).

Han har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for U-19 og U-21. Han har også dømt flere kamper under både Verdensmesterskap og Europamesterskap for U-17, U-19 og U-21. Vinčić debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 23. mars 2010, da han dømte en vennskapskamp mellom Kroatia og Wales (2–0). Under sluttspillet i EM i fotball 2016 var han med i dommerteamet til sin landsmann Damir Skomina.

Referanser
----------

1. ↑   www.transfermarkt.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FIFA.com – Slovenia, Football Officials - Referees (Besøkt 8. september 2019)
3. ↑  Worldfootball.net – Europa League Qual. 2010/2011, Fylkir Reykjavík-Torpedo Zhodino 1:3 (Besøkt 8. september 2019)
4. ↑  Worldfootball.net – Friendlies 2010, Croatia-Wales 2:0 (Besøkt 8. september 2019)
5. ↑  UEFA.com – Euro 2016, Round of 16, England-Iceland 27/06/2016 (Besøkt 8. september 2019)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Slavko Vinčić – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Slavko Vinčić – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Slavko Vinčić – EU-Football.info (dommer) Rediger på Wikidata
* Dommerprofil hos Transfermarkt.com
* Dommerprofil hos Worldreferee.com
* Dommerprofil hos Soccerway.com
* Dommerprofil hos Worldfootball.net
**Lars-Arne Torsten Bölling** (født 6. oktober 1944) er en svensk tidligere langrennsløper som konkurrerte for IFK Mora. Han var først og fremst spesialist på lengre distanser. Han vant Marcialonga i 1973 og Vasaloppet to ganger, i 1970 og 1972. I 1971, da Ole Ellefsæter stod for Norges første seier i Vasaloppet, kom Bölling på tredjeplass.

Han deltok på femmila under OL 1972 i Sapporo, der han endte på sjuendeplass. Løpet ble vunnet av Pål Tyldum foran Magne Myrmo. Senere samme sesong kom han på andreplass på femmila i Holmenkollen, denne gang hadde han bare Pål Tyldum foran seg på resultatlista, på 47 sekunder bedre tid.

Lars-Arne Bölling ble tildelt Sixten Jernberg-prisen i 1970. Han er sønn av Arne Bölling, som ble nummer to i Vasaloppet i 1943.

Referanser
----------

1. ↑   «Founding & Historical Facts» Arkivert 12. mars 2013 hos Wayback Machine. (PDF). *Worldloppet Ski Federation*.
2. ↑  «Vasaloppet» Arkivert 3. desember 2013 hos Wayback Machine.. *Vasaloppet*.
3. ↑  «Sixten Jernbergpriset» Arkivert 9. desember 2013 hos Wayback Machine.. *Svenska Skidförbundet*
4. ↑   «Minns du loppet? - 70-tal». *Sveriges Radio*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars-Arne Bölling – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lars-Arne Bölling – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Lars-Arne Bölling – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Georg Jacob Stousland
Hamarhus (Ajer, Hamar)
**Georg Jacob Stousland** (født 28. november 1883 på Kråkerøy i Østfold, død 9. april 1957 på Hamar) var en norsk ingeniør og hobbyfotograf. Han var sønn av Carl Thomas Jørgensen Stousland og Jenny Martine Jacobsdatter Stousland. Han studerte til ingeniør i Zürich (Sveits) og ble senere direktør ved Melkefabrikken på Hamar.[]

I 1920 bygget Georg Jacob Stousland en stor villa som dengang het Hamarhus, med beliggenhet på Ajer (Hamar). Arkitekt for huset var Ole Øvergaard, som var en slektning av Stousland. Da huset ble bygd, strekte eiendommen seg fra Lilleajerveg og Aluvegen og helt ned til Ringgata. Rundt hovedbygningen lå det mange vakre blomsterbed, ellers fantes det en tennisbane, en stor frukt- og grønnsakshage og en skog på eiendommen. Idag[*når?*] eies huset av Hamar kommune og leies ut til Hamar og Hedemark turistforening.

Georg Jacob Stousland var den første formann i Hamar og Hedemark turistforening som ble stiftet i 1930. Den første hytta var Målia, som ble etablert i 1933 som gave fra daværende formann Georg Stousland.

Han var også med på å etablere Hamar Handelsgymnas.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Georg Jacob Stousland, (28.november 1883 - 09.april 1957).»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Historie - Naturens hus». *sites.google.com*. Besøkt 6. januar 2017.
3. ↑  «Hamar og Hedemarken Turistforening». Besøkt 6. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* «Georg Jacob Stousland», fra Lokalhistoriewiki

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Georg IVs familieorden** (engelsk: *Royal Family Order of King George IV*) er en britisk, kongelig familieorden innstiftet i 1820 av kong Georg IV. Ordenen ble tildelt kvinnelige medlemmer av den britiske kongefamilien.

Ordenstegnet for Georg IVs familieorden har portrett av kongen iført uniform med bryststjernen for Hosebåndsordenen og med Det gylne skinns ordenstegn i halsen. Portrettet er plassert i en oval medaljong som er omgitt av diamanter. Over medaljongen er det plassert en krone, også denne besatt med edelstener. Kongens monogram pryder reversen.

Ordenstegnet er opphengt i en lys blå silkesløyfe.

Ordenen ble tildelt i flere størrelser. Blant mottakerne var kongens søstre og nieser, blant dem prinsesse Victoria, som i 1826 ble tildelt en liten versjon av ordenstegnet.

Georg IVs familieorden er starten på en rekke av britiske familieordener. Georg IVs etterfølger, kong Vilhelm IV, innstiftet ingen familieorden, men ordningen ble gjenopptatt av dronning Victoria, som i 1862 innstiftet Victoria og Albert-ordenen. Deretter følger Edvard VIIs familieorden, Georg Vs familieorden, Georg VIs familieorden og Elisabeth IIs familieorden. Kong Edvard VIII innstiftet i sin korte regjeringstid i 1936 ingen familieorden.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  James Risk, Henry Pownall, David Stanley, John Tamplin og Stanley Martin: *Royal Service. Volume II*, Lingfield: Third Millennium Publishing/Victorian Publishing, 2001, s. 16–19.
2. ↑  «Royal Family Orders», Det britiske kongehuset.
3. ↑  Rafal Heydel-Mankoo: «Female Royals and the British Orders» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 831.
**EUROPAfest** er en internasjonal musikkfestival som arrangeres hver vår, mellom den 7. og til den 13. mai som er blitt lagt i București, Romania. 

Festivalen regnes som et merkevare for Romania, og den blir regnet som å være den eneste festivalen i Europa som presenterer de fire musikksjangerne jazz, blues, pop og klassisk musikk på den samme festivalen. Den bringer sammen flere veldig populære band og musikere fra minst 45 land fra overalt i verden. I løpet av denne uken, har mange kulturelle arrangementer funnet sted, herunder flere konkurranser, workshops og konserter.

Konseptet angående denne festivalen ble født i 1993. I begynnelsen ble det kalt Jeunesses Musicales International Festival, og den ble kun tillatt for klassiske musikk-arrangementer, men hele ideen om festivalen ble endret i 2002. Sammen med det nye navnet EUROPAfest, ble tre flere musikksjangere lagt til festivalens agenda, nemlig jazz, blues og pop. Dette økte festivalens popularitet, og den blir nå oppfattet som en kulturell begivenhet som kombinerer fire veldig populære og veldig forskjellige musikkstiler, ulike kulturer, ulike tenkemåter og livsstiler. 



Portal: Jazz
EU badevannkvalitet, svensk skilt for «utmerket» kvalitet.
Et **EU-bad** er en større offentlig badestrand innenfor Den europeiske union (EU), som ifølge et EU-direktiv må oppfylle visse kvalitetskrav for å kunne klassifiseres som EU-bad. Alle EU-bad kommer på sikt til å være merket med et symbol som angir badevannkvaliteten. I Sverige er skiltningen innført fra 2012. Tre stjerner betyr «utmerket», to stjerner «bra», én stjerne «tilfredsstillende» og et minustegn signaliserer «dårlig» kvalitet. Karakteren baseres på prøvetagninger av badevannet fra de siste fire årene. 

På 1970-tallet bestemte man seg innenfor EU å overvåke og kontrollere badevannkvaliteten for å beskytte menneskers helse og miljøet. Dette resulterte i 1976 i en av Europas første miljølovgivninger: *Directive 76/160/EEC on Bathing Water Quality*. Til badesesongen 2008 ble det implementert et nytt direktiv (2006/7/EG) som erstattet badevanndirektivet fra 1976. Direktivet krever at medlemsstatene overvåker vannkvaliteten på større badeplasser i badesesongen og rapporterer resultatene til Europakommisjonen.

Referanser
----------

1. ↑  Havs och vattenmyndigheten "Badvattenkvalitet vid våra EU-bad"

Kilder
------

* Smittskyddsinstitutet "Badplassen": Bad i Europa.
* Bathing water quality, annual rissort.

Eksterne lenker
---------------

* EUROPAPARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2006/7/EG av den 15. februar 2006 om embetsverk av badvannkvaliteten og om opphevende av direktiv 76/160/EEG.
* Eye On Earth et kort med informasjon om alle europeiske EU-bad
**Norwich University**  er et privat, militært tilknyttet universitet i Northfield i delstaten Vermont, USA. Det ble grunnlagt av Alden Partridge i 1819, som *American Literary, Scientific and Military Academy*. Det ble det lærestedet i USA som først fikk status som såkalt Senior Military College – som det i dag er seks av i landet.

Norwich er det eldste av de seks såkalte Senior Military Colleges, som gir sivil høyskoleutdanning kombinert med reserveoffisersutdanning *(ROTC)*. Studentene går i uniform i skoletiden. Det gis allmenne høyskoleutdanninger opp til mastergradsnivå, med kombinasjon av militære fagdisipliner og fysisk fostring. Skolen praktiserer meget streng disiplin på og utenfor campus.

Ved høyskolen var det 2 707 studenter og 272 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 22 832 for studentene.

Referanser
----------

1. ↑   www.crl.edu[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Norwich University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Georg Jacob Falck Bull** (født 10. september 1892 i Sogndal, død 21. mars 1977) var generalmajor i Luftforsvaret.

Bull, som var sønn av daværende forsvarsminister Karl Bull, gikk ut Krigsskolen i 1913. Samme år begynte han på Den militære høyskole, der han var ferdig i 1915. Deretter gikk han Hærens flygeskole 1917 til 1918. Etter dette reiste han til Frankrike, der han fikk utdannelse ved den franske militærflyskolen. Senere fullførte han også en italiensk flyspeider(navigatør)-utdanning i Italia.

Fra 1918 til 1935 var Bull sjef for Nordenfjeldske Flyavdeling, som senere ble Trøndelag Flyavdeling. Samtidig var han innbeordret offiser til Forsvarsdepartementet. I 1942 ble han forfremmet til oberstløytnant. Han var da i London som avdelingssjef i Forsvarets Overkommando. I 1944 ble han ekspedisjonssjef i Forsvarsdepartementet. I 1945 ble han forfremmet til oberst, tre år senere til generalmajor. Han hadde blitt sjef for Luftkommando Østlandet i 1947. Fra 1946 til 1948 var han samtidig overadjutant hos kongen. Han ble i stillingen ved Luftkommando Østlandet til 1953. Da tok han avskjed fra Luftforsvaret etter 40 år som offiser.

Bull ble i 1965 utnevnt til Kommandør av St. Olavsorden for sitt arbeid som kansellisjef for ordenen. Han var fra 1930 til 1941 kansellist, og fra 1953 til 1971 kansellisjef ved St. Olavs orden.

Kilder
------

* Dødsannonse Aftenposten 24. mars 1977
* Nekrolog Aftenposten 26. mars 1977
* Hvem er hvem 1973

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |

Portal: Andre verdenskrig
**«Drottning Ulrika Eleonora»** er den siste tredekker som var bygd og sjøsatt i Sverige med tre kanondekk, sjøsatt i 1719. Skipet hadde tre kanondekk for tilsammen 84 kanoner. Byggingen startet allerede i 1709 for et linjeskip med seksti kanoner i Karlskronavarvet, Karlskrona under ledelse av skipskonstruktør Charles Sheldon. Karl XII befalte i 1713 at byggingen skulle stoppes til fordel for to store fregatter. Byggingen startet på nytt etter kongens død. 

Orlogsskipet «Prins Carl Fredrik», en todekker med 64 kanoner og en lengde på 166 svensk fot skulle være mal for det nye skipet, men det kom sterk kritikk fra admiral Klas Sparre om mangler på sitt flaggskip. I de siste årene av den store nordiske krigen ble det sluttet en separatfred mellom Storbritannia og Sverige i bytte mot Bremen-Verden som ble formelt overført til Hannover. I 1714 døde dronning Anne, og kurfyrsten av Hannover overtok den britiske tronen. Den nye kongen Georg I sluttet seg til alliansen mot Karl XII i 1717 og trukket sine britiske undersåtter inn i storpolitikken omkring Østersjøen. Georg I skiftet side etter å ha fått Bremen-Verden, og en sjøekspedisjon som besto av over tjue linjeskip, ble sendt til Østersjøen der disse skulle beskytte de svenske kystene mot russiske aggresjon fram til 1721. Svenskene, blant disse admiral Sparre, var ikke lite imponerte over de britiske krigsskipene man kunne studere på meget nær hold, og deretter sammenligne med deres egne fartøyer. Med denne bakgrunnen var det besluttet at det nye linjeskipet skulle baseres på et britisk linjeskip.

HMS «Doretshire», kontreadmiral Hobsons flaggskip, var brukt som forbilde av Sheldon for det nye skipet som ble døpt «Drottning Ulrika Eleonara» etter sjøsettingen den 15. mai 1719. Dette krigsskipet sjøsatt i desember 1694 var en stor todekker med et slett værdekk som et lokk ovenpå det øvre kanondekket, men ble ombygd i 1712 til en høy tredekker med åtti kanoner. Værdekket ble erstattet med et kanondekk for bruk av tyngre kanoner. «Drottning Ulrika Elenoara» var en kort og høy tredekker på bare 168 svensk fot lengde, bekreftet på et bevart maleri.

Referanser
----------

1. ↑  Illustrerad s. 304
2. ↑  Flottan s. 42
3. 1 2  Flottan s. 43
4. ↑  Lavery s. 163, s. 167
5. ↑  Wolke s. 199

Litteratur
----------

* Gunnar Unger: *Illustrerad Svensk Sjökrigshistoria – bind 2, omfattende tiden 1680-1814* 1923 Albert Bonniers förlag, Stockholm
* Svenske Flottans Historia, Bind 2 1679-1814 1943 A. B. Allhems Förlag, Malmö
* Brian Lavery: *The Ship of the Line: Volume I* 1983 ISBN 0 85177 252 8
* Lars Ericsson Wolke og Martin Hårdstedt: *Svenska sjöslag* 2009 ISBN 978-91-7329-030-2

Eksterne lenker
---------------

Drottning Ulrika Eleonora (1719) Arkivert 11. mai 2008 hos Wayback Machine.
**Norwegisch-Deutsche Willy-Brandt-Stiftung** ble grunnlagt i 1999 av Utenriksdepartementet og har sete i Oslo og Berlin. Stiftelsen har som formål å fremme gjensidig kunnskap om samfunnsliv, kultur og språk i Norge og Tyskland. Det var det norske Utenriksdepartementet som i 1999 foreslo opprettetelsen av en stiftelse som skulle arbeide med samarbeid mellom Norge og Tyskland. 

Den tyske politikeren Willy Brandt spilte en viktig rolle i utviklingen av forholdet mellom Norge og Tyskland. Bildet av han er brukt stiftelsen sin logo. Stiftelsen deler ut ulike stipend og Willy Brandt-prisen. Prisen deles ut til en person eller en institusjon som har arbeidet spesielt for de norsk-tyske forbindelser. Prisen består av en statuett og et diplom.

Referanser
----------

1. ↑  «Willy-Brandt-Stiftung». Arkivert fra originalen 18. mars 2015. Besøkt 19. mars 2015.
2. ↑  «Den norsk-tyske Willy Brandt-stiftelsen». Besøkt 19. mars 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Julikuppet** var et mislykket nasjonalsosialistisk kuppforsøk i Østerrike.

Det begynte den 25. juli 1934 med overfallet på Kanslerbygningen i Wien av SS-folk forkledd som forbundshær-soldater og politifolk.

Samtidig trengte en annen gruppe av kuppmakere inn i sendelokalene til *RAVAG* i Wien og tvang fram sending av en falsk melding om at forbundskansler Engelbert Dollfuß hadde overlatt regjeringsforretningene til den tidligere Landeshauptmann i Steiermark, Anton Rintelen.

Denne nyheten var det avtalte signalet til at nasjonalsosialister i hele Østerrike skulle starte et opprør.

I praksis kom dette først litt forsinket og også bare i deler av Østerrike.

Fremfor alt i Steiermark og Kärnten samt deler av Oberösterreich og Salzburg fulgte i dagene etter tildels kraftige trefninger mellom nasjonalsosialistene og forbundsregjeringen, som i tillegg til forbundshæren, politiet og gendarmeriet omfattet den selvstendige militsen (*tysk*: Freiwilliges Schutzkorps) og selvstendige enheter av «regjeringslojale» forsvarsforbund, nærmere bestemt Heimwehr.

I de øvrige forbundsstatene forble det i stor grad rolig.

Kuppet, som også noen kamptropper fra den Østerrikske legion, som var stasjonert i det tredje riket, hadde deltatt i, ble slått ned i dagene frem til 30. juli.

Mer enn 200 mennesker ble drept i løpet av kamphandlingene, deriblant forbundskansler Dollfuß som det mest fremtredende offeret.

Etter at juliopprøret var blitt slått ned, ble omtrent 4000 nasjonalsosialister dømt av militærdomstoler som var blitt oppnevnt spesielt for dette formålet den 26. juli, eller de ble øyeblikkelig satt i interneringsleirer (*tysk*:Anhaltelager). 13 kuppmakere ble henrettet.

Mange andre unngikk arrestasjon og dom ved å flykte til det tredje riket eller til Jugoslavia.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Finnmarksløpet 2010** avholdes 13. mars-20. mars. Norges hundekjørerforbund har vedtatt at Finnmarksløpet tildeles **NM i 8-spann 2010**. Årets 115 deltakere fra 20 land er rekord.

Løpsutvikling
-------------

### FL1000

De fleste gikk ut fra sjekkpunkt Tana innenfor en times tid mandag morgen. Ralph Johannesen fikk beste kjøretid fra Tana til Neiden med 6.33. Robert Sørlie på andre lå 16 minutter bak Ralph. Kjell Brennodden kom inn 56 min etter Ralph Johannesen. Ut fra Levajok lå Ralph Johannesen i tet med Robert Sørlie, Bjørnar Andersen, Kjell Brennodden og Roger Dahl opptil en time og ti minutter etter. I Karasjok kom Ralph Johannesen en time og 18 minutter foran Robert Sørlie og Bjørnar Andersen kom 20 minutter bak Sørlie.

Sluttplassering

1. Ralph Johannesen
2. Robert Sørlie
3. Bjørnar Andersen
4. Roger Dahl
5. Kjell Brennodden
6. Sigrid Ekran

### FL500

Ole Wingren leder ut fra Suossjavre. Bak Wingren ligger tre spann hvor det ser ut til at Aila Emilie Sarre kan aspirere sterkt til NM-titelen. Hennes hunder ser ut til å ha bedre fart mellom Jergul og Suossjavre foran Edland og Skjerve.

Sluttplassering

1. Ole Wingren, Nykarleby Finland
2. Arnt Ola Skjerve, Rennebu
3. Jørn Sødahl Kvam, Åndalsnes
4. Aila Emilie Sarre, Tana

Eksterne lenker
---------------

* Nett-TV

  


| * v
* d
* r
Finnmarksløpet |
| --- |
| 
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016

 |
**Paul II** (egentlig *Pietro Barbo*) (født 23. februar 1417 i Venezia, død 26. juli 1471 i Roma) var pave mellom 30. august 1464 og 26. juli 1471.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Piedtro Barbo kom fra en velstående kjøpmannsfamilie i Venezia, og faren ønsket at han skulle føre tradisjonene videre, men da morens bror ble pave under navnet Eugenius IV i 1431, hadde Pietro bestemt seg.

### Kardinal

Han ble utnevnt som kardinal i 1440, og i løpet av få år ble han rik nok til å oppføre et palass i Roma ved siden av titulærkirken sin, San Marco. Etter gammel skikk skulle kardinalen ved San Marco-kirken være venetianer. Palasset fikk navn etter kirken, Palazzo San Marco, med en sidefløy kalt *Il palazzetto* opp mot Kapitol.

Han huskes særlig for det årlige hesteveddeløpet i forbindelse med det romerske karnevalet, der hestene stormet ned hovedgaten Corsoen med kurs for Piazza Venezia foran San Marco-palasset, hvor pave og kardinaler fulgte med fra balkongen.

Fra 1440 var han biskop av Cervia, fra 1451 biskop av Vicenza og fra 1459 også biskop av Padova.

### Pave

Han ble valgt som pave etter et tre dagers konklave. Paul II var antihumanistisk og kunne ikke latin.[]

Paul II var en lidenskapelig samler av kunst og annen prakt. Han ofret en formue bare på juvelene i pavekronen, noe som fikk den «snakkende statuen» Pasquino til å spotte ham: «*At pave Pauls hode er tomt, skal nok stemme – og derfor kan det brukes til edelstensgjemme.*» Det ble sagt at det var vekten av den juvelbesatte tiaraen hans som var årsak til det apoplektiske anfallet som førte til hans tidlige død – mens andre rykter ville ha det til at han døde av forstoppelse, eller av forgiftede meloner.

Referanser
----------

1. 1 2   Treccani's Enciclopedia on line, Treccani-ID paolo-ii\_(Enciclopedia-dei-Papi)[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   BeWeb, BeWeB person-ID 2608, besøkt 5. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   webdept.fiu.edu[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Ole Askov Olsen: *Rom – pladsernes by* (s. 312), forlaget Thaning & Appel, København 1996, ISBN 87-413-6343-4
6. ↑  Ole Askov Olsen: *Rom – pladsernes by* (s. 312)

Eksterne lenker
---------------

* The Cardinals of the Holy Roman Church

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Pius II** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Sixtus IV** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
**Paul Godtfred Emil Henrichsen** (født 2. september 1893 i Glemmen i dagens Fredrikstad, død 5. august 1962 i Frogn) var en norsk syklist som representerte Kristiania Velocipedklub i Kristiania (Oslo).

Han deltok i 320 km landeveisritt i sommer-OL 1912 i Stockholm, der han kom på 47.-plass individuelt. Rudolph Lewis fra USA vant OL-gull i denne øvelsen. Norge deltok også i lagkonkurransen, men siden kun tre av Norges seks deltakere fullførte, fikk de ingen plassering i lagkonkurransen.

Han deltok også i 175 km landeveisritt i sommer-OL 1920, der han kom på 19.-plass individuelt. Norge kom på 8.-plass i lagkonkurransen.

Referanser
----------

1. ↑  Sports-Reference – *Norway Cycling at the 1912 Stockholm Summer Games* Arkivert 20. oktober 2013 hos Wayback Machine. besøkt 5. mai 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paul Henrichsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Paul Henrichsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Paul Henrichsen – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Pseudapharina*** er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.

Utseende
--------

Små (gjerne ca. 1 millimeter), rødbrunaktige køllebiller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen. **Hodet** er omtrent så langt som bredt, fasettøynene er middelsstore og noe utstående. Antennene er ganske lange og kraftige, i spissen kølleformede, køllen butt. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, tønneformet. Dekkvingene er rundede, utvidet bakover, og mye bredere enn brystskjoldet. De to bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er forholdsvis lange og kraftige, med litt fortykkede lår.

Levevis
-------

De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Sørøst-Asia (Borneo).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae)
				+ Underfamilien **køllebiller, Pselaphinae**
					- Overstammen Pselaphitae
						* Gruppen **Hybocephalini** Raffray, 1890
							+ Slekten ***Pseudapharina*** Raffray, 1890
								- *Pseudapaharina prima* (Reitter, 1884)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pseudapharina* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Pseudapharina* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Finnmarksbladvikler** (*Clepsis mehli*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae). Den er av få sommerfuglarter som bare er funnet i Norge, og også bare i Finnmark. Den er oppkalt etter den norske entomologen Reidar Mehl og ble beskrevet av Magne Opheim.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 15-18 millimeter), karakteristisk farget vikler. Framvingen er gråhvit med rødbrune tegninger, noen ganger dominerer den rødlige fargen og det hvite er redusert til flekker. Tegningene består av et rødbrunt rotfelt, et bredt, skrått tverrbånd i midten og en felt i spissen av vingen. Bakvingen er grå.

Levevis
-------

Arten forekommer på gressbakker ut mot sjøen, der den flyr om ettermiddagen og kvelden i juni-juli.
Larven og dens næringsplante er ukjente.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra Finnmark, der den finnes vest til Alta og øst til Vardø og stedvis er ikke så sjelden. Tross sin begrensede utbredelse er den ikke vurdert som truet.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Faktaark om arten:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *finnmarksbladvikler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *finnmarksbladvikler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *finnmarksbladvikler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *finnmarksbladvikler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *finnmarksbladvikler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *finnmarksbladvikler* hos NCBI Rediger på Wikidata
***Agonum ericeti*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Agonum ericeti* finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sørvest. Den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Agonum ericeti* er 6,5-8 mm lang. Hele kroppen har rød kobber farge med metallisk glans. Også de første leddene (rotleddene) på antennen og lårene (femora) har metallglans. Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene) og har avrundede bakhjørner. Dekkvingenes tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har minst fire børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår. Antennenes fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. Det tredje leddet er bart (nakent), uten de korte tilliggende hårene. (Krever forstørrelse for å se). Beina er ikke ensfarget, men har mørkere parti. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia).

Levevis
-------

*Agonum ericeti* er iIkke vanlig, men opptrer lokalt tallrikt. Den lever på fuktige lokaliteter, ofte på torvmose (torvmyr). Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Agonum ericeti* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum ericeti* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Agonum ericeti* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Agonum ericeti* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum ericeti* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum ericeti* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Agonum ericeti* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Agonum ericeti* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Agonum ericeti* – Database Carabidae of the World[*død lenke*] – engelskspråklig
* *Agonum ericeti* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk Entomologisk forening
***Agonum micans*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Agonum micans* finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sørvest. Den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Agonum micans* er mellom 6-7,5 mm lang. Den har en mørk, nesten svart farge, med en grønnlig metallskinnende glans. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har vanligvis tre børstepunkt (stive hårbørster). Antennenes fjerde ledd med fine korte hår, hos noen arter også på det tredje leddet, og noen lange børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene). Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia).

Levevis
-------

*Agonum micans* er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. Den lever på fuktige lokaliteter, ofte langs vassdrag.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Agonum micans* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum micans* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Agonum micans* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Agonum micans* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum micans* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum micans* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Agonum micans* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Agonum micans* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Agonum micans* – Database Carabidae of the World[*død lenke*] – engelskspråklig
* *Agonum micans* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Agonum micans* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
**Bhakra-demningen**, også kjent som ***Bhakra-Nangal***, er en demning i elva Sutlej nær byen Nangal i delstaten Himachal Pradesh på grensen til Punjab i det nordlige India. Den er bygget som en gravitasjonsdemning i betong. Reservoaret *Gobind Sagar* er på 166 km². Demningen er 226 meter høy og 520 meter lang, og er en av verdens største gravitasjonsdemninger. 

Kraftverket i demningen har en installert effekt på 1 325 MW. Anlegget ble ferdigstilt i 1963, etter 18 års arbeid. Noe lenger ned i elva ligger den mindre Nangal-demningen, som fører vann fra reservoaret til store irrigasjonskanaler, som gir kunstig vanning til 40 000 km² dyrket mark over store deler av det nordlige India.

Se også
-------

* Liste over verdens største vannkraftverk

Referanser
----------

1. ↑   bbmb.gov.in[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* An Energy Overview of India – Department of Energy, USA.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |

| * v
* d
* r
Demninger i Sutlej |
| --- |
| Karcham Wangtoo **·** Nathpa Jhakri **·** Rampur **·** Koldam **·** Bhakra | Indias flagg |
**Gjergj Fishta** (født 23. oktober 1871 i Fishta, død 30. desember 1940 i Shkodra) var en katolsk prest tilhørende fransiskanerordenen, dikter og politiker.

Fishta gikk på skolen hos fransiskanerne i Troshani og Shkodra. I 1886, da han var 15 år, ble han sendt av fransiskanerordenen til Bosnia der han fortsatte sin utdannelse med filosofiske og teologiske studier. Han studerte også språk, blant annet latin, italiensk og kroatisk. 

I 1894 ble han ordinert til katolsk prest og vendte tilbake til Albania der han virket som lærer i Troshani og prst i landsbyen Gomsiqja. Hanvirket som sogneprest og lærer frem til 1902.

Han var medlem av Albanias parlament og en tid dets visepresident. Frem til andre verdenskrigs slutt ble pater Fishta betraktet som Albania nasjonalskald, men i kommunisttiden var hans verk forbudte.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id fishta-gjergj, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Robert Elsie, *Albanian Literature in Translation* Biography : Gjergj Fishta (engelsk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Agonum afrum*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Agonum afrum* finnes i nesten hele Europa. Finnes ikke i Norge, men er registrert fra Sverige.

Utseende
--------

*Agonum afrum* er mellom 8-9,5 mm lang. Kroppen er ensfarget, i matt svart farget. Dekkvingenes riller er tydelige særlig bak ved spissen og mer diffuse foran. Rillenes mellomrom er noe opphøyde. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår. Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene) og har avrundede bakhjørner. Antennene er mørke, svarte, men de første leddene (rotleddene) er lysere brun-svart. Det fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. Det tredje leddet er bart (nakent), uten de korte tilliggende hårene. (Krever forstørrelse for å se). Beina er ikke ensfarget, men har mørkere parti. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia).

Levevis
-------

*Agonum afrum* lever både på tørre og fuktige lokaliteter, ofte uten vegetasjon. Vanligvis langs innsjøer og vassdrag.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Agonum afrum* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Agonum afrum* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum afrum* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Agonum afrum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Agonum afrum* – Database Carabidae of the World[*død lenke*] – engelskspråklig
* *Agonum afrum* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Agonum afrum* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
**Bhakti** (sanskrit भक्ति, egentlig *hengivelse*) er et begrep innenfor hinduismen som betegner «et personlig gudsforhold preget av kjærlig hengivenhet fra tilbederens side». Dette er en retning innen hinduismen «som er radikalt forskjellig fra ortodoks yoga og offerritualisme». Det fleste bhaktiretningene deler imidlertid yogatradisjonens frelsesmål moksha, frigjøring fra gjenfødelse.

Bhaktiretningen utviklet seg fra 400-tallet, og var særlig rettet mot gudene Vishnu og Shiva. Det kommer til uttrykk i diktverket *Bhagavadgita* (muligens 200 f.Kr.), hvor det framstilles som den høyeste frelsesveien. I verket *Bhagavata-Purana* (ca. år 900) uttrykkes bhakti presist og gjennomarbeidet. Sentrale begrep innenfor bhaktiteologien er: *prema* («uselvisk kjærlighet») *prapatti* («tilflukt» eller «underkastelse» under Gud) og *prasad* («nåde»).

«Forskjellige guder er gjenstand for bhakti, og tilbederens holdning kan være som en bror (til Rama), en mor (til barnet Krishna), et barn (til Kali), eller en hustru (til Krishna). Identifikasjon med Radha, Krishnas elskede, har vært særlig viktig […] som et bilde på sjelens lengsel mot gud.»

Referanser
----------

1. 1 2 3  Per Kværne og Kari Vogt. *Religionsleksikon*. Cappelen akademisk forlag, 2002 ISBN 82-02-19667-1
2. ↑  Knut A. Jacobsen «bhakti» i Store norske leksikon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |