recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Isapostolos** (gresk: Iσαπόστολος, *isapostolos*; latin: *aequalis apostolis*; rumensk: *întocmai cu Apostolii*; russisk: равноапостольный, ravnoapostolnyj; bulgarsk og serbisk: равноапостолни, ravnoapostolni) er gresk for «likestilt med apostlene», og er en særskilt tittel som den østlige ortodokse kirke gir til en del bestemte helgener. Det er også benyttet av orientalske katolske kirker som er samkvem med Roma. Tittelen er gitt som en anerkjennelse av disse helgenene for deres «framstående tjeneste» for å spre og hevde kristendommen, tilsvarende som Jesu apostler gjorde.

Den store anerkjennelsen som isapostolos innebærer, er særlig gitt til personer som betraktes som et lands apostel som således har omvendt ikke bare grupper av mennesker, men hele nasjonen til kristendommen og derfor betraktes som en nasjonalhelgen. Slike isapostolos er Konstantin den store, Boris I av Bulgaria, Sava av Serbia, Olga av Kiev, Vladimir I av Kiev, Nino av Georgia, Patrick av Irland, Abercius av Hieropolis samt andre innflytelsesrike nasjonalhelgen som Kosmas fra Aitolia, Kyrillos og Methodios

Samtlige har hatt framtredende roller for kristendommen i *Det nye testamente* har også fått tittelen, slike som Maria Magdalena og Tekla av Ikonium, liksom senere personer kristnet land og områder, slik som russerne Nikolaj av Japan og Innocentius av Alaska.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Sankt Sava av Serbia betraktes av den østlige ortodokse kirke ikke bare som en helgen, men også som isapostolos ettersom han var den serbisk-ortodokse kirkes første erkebiskop og betraktes som nasjonalkirkens grunnlegger. | Nino av Georgia er isapostolos ettersom hun kristnet Kaukasisk Iberia, dagens Georgia. | Den bibliske Maria Magdalena, som den østlige ortodokse kirke betrakter som en av myrrabærerne ved Jesu grav, er en isapostolos, overordnet helgenen. | Isapostolos Konstantin var den første kristne keiseren i Romerriket. Dessuten lot han og hans mor Helena oppføre Den hellige gravs kirke. |
**«Good Day Sunshine»** er en sang av The Beatles som ble skrevet av Paul McCartney, men offisielt kreditert Lennon/McCartney. Sangen ble først utgitt 5. august 1966 på gruppens syvende album *Revolver*. Tre dager senere ble «Good Day Sunshine» inkludert på den amerikanske utgaven av *Revolver*.

«Good Day Sunshine» ble skrevet en solskinns dag mens McCartney besøkte John Lennon, han var inspirert av gruppen The Lovin' Spoonful. Det var sannsynligvis deres hit «Daydream» han hadde i tankene.

Innspilling
-----------

Under innspilling het sangen «A Good Day's Sunshine» og gruppen startet opp arbeidet 8. juni 1966 i Abbey Road Studios. Grunnkompet besto av trommer, bass og piano. Sistnevnte ble spilt av produsent George Martin. Først ble det brukt en del tid på å øve, før de spilte inn tre tagninger. Deretter fant de ut at tagning 1 var best. McCartney spilte så inn vokal med Lennon og George Harrison på harmonivokal. Dagen etter la Ringo Starr på mer symbaler, og George Martin en pianosolo (som ble innspilt på lavere hastighet for å få det til nøyaktig). Til slutt samlet alle Beatles-medlemmene seg rundt mikrofonen og la på håndklapp, mens McCartney/Lennon/Harrison supplerte med mer vokal/harmonivokal.

Musikere og instrumenter
------------------------

* Paul McCartney: bass, håndklapp, vokal
* John Lennon: håndklapp, harmonivokal
* George Harrison: håndklapp, harmonivokal
* Ringo Starr: trommer, symbaler, håndklapp

Mens McCartney lagde filmen *Give My Regards to Broad Street*, ble «Good Day Sunshine» en av Beatles-sangene han spilte inn på nytt. Filmen hadde premiere i 25. oktober 1984 i New York City og albumet av samme navn kom ut tre dager i forveien.

Da McCartney la ut på verdensturne i 1989/1990, var «Good Day Sunshine» med på repertoaret. En versjon fra den turnéen havnet på singlen *Birthday* som ble utgitt 8. oktober 1990.

Referanser
----------

1. ↑  Friis, Yan (2014). *Beatles og jeg*. Oslo: Spetakkel Forlag. ISBN 978-82-999632-5-1 s. 209
2. 1 2  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 82/83/200/201
3. 1 2  Turner, Steve (2009) *The Stories Behind the Songs 1962 – 1966*, Carlton Books Limited ISBN 978-1-847-32267-8 s. 168/169
4. ↑  «Playboy interview with Paul and Linda McCartney – desember 1984». Arkivert fra originalen 10. november 2012. Besøkt 8. mai 2012.
5. ↑  Lewisohn, Mark (1990) *The Beatles Day By Day*. New York, Harmony Books. ISBN 0-517-57750-X s. 207
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Sangteksten (presentert på The Beatles' offisielle webside)
**Cecilie Alexandra Pontine Paus** (født juni 1973 i Pireus i Hellas) er en norsk skipsreder og designer, og en av hovedaksjonærene i Wilh. Wilhelmsen. Hun har norsk statsborgerskap, men har bodd hele livet i Hellas og Storbritannia.

I 2000-årene var hun mest kjent som veskedesigner og ble beskrevet av *Vogue* som «the hottest new name in handbags», med klienter som Kylie Minogue, Silvia av Sverige og Sonja av Norge. I Norge ble veskene hennes solgt av Benedikte Ferner, som kalte henne sin favorittdesigner. I tillegg til Wilh. Wilhelmsen har hun vært storaksjonær i Scorpion Offshore.

Hun ble født i Hellas, dit foreldrene hadde flyttet i 1972; fra 1979 har hun bodd i London. Hun har studert industridesign i Milano. Hun tilhører «Skiensgrenen» av slekten Paus og er datter av skipsreder og investor i petroleumsindustrien Christopher Paus (f. 1943) og Cecilie Paus f. Wilhelmsen (f. 1943), som har vært en av hovedeierne av rederiet Wilh. Wilhelmsen siden 1978. Hennes fars foreldre er stålgrosserer Per Paus og Hedevig f. Wedel-Jarlsberg, mens hennes morfar er skipsreder Tom Wilhelmsen. Hun er niese av bl.a. oljeinvestor Peder Paus og av skipsreder Wilhelm Wilhelmsen. Hennes familie eide lysteiendommen Esviken i Asker, men den ble solgt i 1999.

Hun har ifølge britiske medier vært kjæreste med Harry Primrose, Lord Dalmeny, formannen for Sotheby's UK og arving til jarledømmet Rosebery.

Referanser
----------

1. ↑  Pontine Paus is the hottest new name in handbags, Vogue
2. ↑  «Meet the bag ladies». Dailymail.co.uk. 5. november 2006. Besøkt 23. april 2012.
3. ↑  Wenche Fuglehaug. «En håndfull vesker». Aftenposten.no. Besøkt 23. april 2012.
4. ↑  Kaja Korsvold. «Ville vesker». Aftenposten.no. Besøkt 23. april 2012.
5. ↑  TDN Finans (16. februar 2006). «Styremedlem hamstrer i Scorpion». DN.no. Besøkt 23. april 2012.
6. ↑  «Who has the real power?». *Tatler*. Besøkt 29. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

*
**Tryggve Sagen** (født 1. november 1891 i Husøy, død 20. januar 1952 i Helsingfors) var en norsk skipsreder og kunstsamler.

Han var oppvokst på Moss og gikk handelsgymnas i Kristiania. Første skipet han eide var D/S Østlandet og han etablerte i den sammenheng *Dampskibsaktieselskabet Østlandet*. Senere tilkom D/S Maridal som kolliderte med Southgate i 1917 og havarerte. D/S Nitedal fra 1903 (Laxevaag) ble senket 1917, tolv omkomne. De eide også D/S Østerdal, bygd i 1907. D/S Østlandet ervervet i 1915. D/S Orkedal kjøpt 1915 fra K. Salvesen i Kragerø, mens senket av mine i 1916 med Hirsch som fører. D/S Lyngdal av 1912 eide de kun i 1918. I 1916 etablerte han skipsmeglerfirmaet *Trygve Sagen, Ltd.* og drev det frem til opphør i 1927. Sagen var formann i Oslo Shipbrokers Association. I 1924 gikk han av som disponent for D/S A/S Østlandet etter en økonomisk affære. I 1918 ervervet han seg Hurdal Glassverk fra Tandbergfamilien, og satte i gang hotelldrift fra 1924.

På kunstsiden var han en ivrig samler, blant annet av Ludvig Karsten (1876–1926) som også var Sagens venn. Ellers gikk det i samtidige impresjonister fra Frankrike, noen av disse donert til Nasjonalgalleriet i 1917. Sammen med den danske grosserer Christian Tetzen-Lund (1858–1936) begynte han i 1914 å erverve kunstsamlingen til Sarah Stein (1870–1953) og Michael Stein (1865–1938), forøvrig bror til Gertrude Stein. De var jo samlere av moderne kunst, og Matisse-velgjørerne over andre. De hadde i 1914 lånt ham (Matisse) nitten av hans malerier for en utstilling i Berlin. Grunnet krigsutbruddet ble maleriene «stående fast» i Europa, og det var disse som Sagen og Tetzen-Lund lyktes å erverve seg. Tetzen-Lund hadde jo hadde få år tidligere solgt unna sine gamle maleri for å konsentrere seg om samtidens kunstnere, forøvrig solgt på auksjon rundt 1925. Da Ludvig Karsten skulle stille ut i Stockholm i 1921, lånte Sagen ut atten verker. Ti krittegninger av August Strindberg eide han også.

Sagen ble i 1921 ridder 1. klasse av Vasaordenen og bodde ellers de siste tjue år i Helsingfors. Han var sønn av Martin Sagen som var lærer ved Moss.

Referanser
----------

1. ↑   www.rhd.uit.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, urn.nb.no, type referanse dødsannonse, utgitt 22. januar 1952[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Sagen-affæren er ordnet i mindelighet, 14.3.1924
4. ↑  Møst, Morten (25. november 2017). «Kunstvenn på opprørt hav». *Dagens Næringsliv*. s. 46–49.
5. ↑  «Gallery Eight». Metropolitan Museum of Modern Art.
6. ↑  nekrolog, 22.1.1952

Litteratur
----------

* Haugstad, Børre (2017). *Tryggve Sagen: Gutten Norge glemte*. Rederkapitalen og Nasjonalgalleriet. Oslo: Schreibtisch Verlag.
* Haugstad, Børre (2015). *Krig, kunst og kollaps*. Rederkapitalen og Nasjonalgalleriet. Oslo: Schreibtisch Verlag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Oeversee** (dansk: Oversø) er en tysk kommune og by som ligger cirka 15 kilometer sør for Flensburg. Kommunen består av byene Barderup, Frörup, Munkvolstrup, Sankelmark og Ågård i tillegg til selve Oversø. 

Oversø er kjent for den romanske kirken som ligger i kommunen og hærvejskroen *Den historiske Kro*. Kroen nevnes første gang i 1519. Under den andre slesvigske krig var det danske hovedkontoret på kroen. Senere ble kroen bygd om til sykehus og kroparet hjalp skadede fra begge sider.

Kirken i Oversø er preget av sin beliggenhet nær Hærvejen og vadestedet over Treene. Kirken er en av de få rundtårnkirkene i det nåværende Tyskland. Kirkens 1½ m tykke kampesteinstårn fra 1100-tallet har tidligere vært dobbelt så høyt og ble da brukt til beskyttelsesrom. På kirkegården finnes en dansk krigskirkegård fra de slesvigske krigene. Kirken er dedikert til de veifarendes helgen Sankt Jørgen.

Hvert år avholdes *Oversømarchen* til minne om den humanitære innsatsen de flensborgske kjøpmennene gjennomførte etter slaget ved Sankelmark i 1864.

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Oeversee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kampen ved Oversø 1848 (dansk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kenyas flagg Kenya |
| Friidrett: |
| Friidrett Afrikamesterskapet i terrengløp |
| Gull | 2016 Yaoundé | Senior |
| Gull | 2016 Yaoundé | Senior, lag |
| Friidrett VM i terrengløp |
| Gull | 2011 Punta Umbría | Junior, lag |

**James Gitahi Rungaru** (født 14. januar 1993) er en kenyansk friidrettsutøver, som konkurrerer i langdistanseløp og terrengløp. Hans fremste meritt til nå er gull individuelt og lag ved Afrikamesterskapet i terrengløp 2016.

Idrettskarriere
---------------

2011
Ved VM i terrengløp 2011 i Spania kom Rungaru på 6.-plass individuelt i juniorklassen, der Geoffrey Kipsang vant. I lagkonkurransen vant Kenya, foran Etiopia og Uganda. 

Han vant 10.000 meter ved Nittai University Time Trials i august, med ny personlig rekord på 27:22,53.

2013
Rurangu vant det 10 km lange gateløpet Parelloop i Nederland i 2013, og han kom på 3.-plass ved gateløpet Paderborner Osterlaufs, som også er 10 km.

Ved Boulogne-Billancourt halvmaraton kom han på 4.-plass. Han deltok også ved terrengløpet Silvesterlauf i Peuerbach, der han kom på 6.-plass.

2014
Han vant gateløpet Great South Run i Portsmouth i 2014. Han deltok igjen ved Boulogne-Billancourt halvmaraton, der han kom på 2.-plass bak etiopiske Itayal Atnafu. 

På årets siste dag, 31. desember, kom han på 6.-plass ved gateløpet Silvesterlauf Peuerbach i Østerrike.

2015
I april vant han Nice halvmaraton, med ny personlig rekord på 1:00:12, og han kom på 3.-plass ved Great Ireland Spar Race. Han vant også Gifu Seiryu Halvarathon i mai. Han deltok på det kenyanske uttaket for VM i friidrett, men kom på 7.-plass på 10.000 meter, og ble ikke med til VM. 

2016
Rungaru vant seniorklassen individuelt, og Kenya vant også lagkonkurransen, ved Afrikamesterskapet i terrengløp 2016. 

Ved Gifu Seiryu Halvarathon i mai kom han på 6.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  Japan Running News - *James Rungaru Solo 27:22.53 at Nittai Time Trials*, besøkt 15. juli 2016.
2. ↑  Parelloop 10 km - *Race Winners* Arkivert 22. mai 2017 hos Wayback Machine. besøkt 15. juli 2016.
3. ↑  German Daily News - *Fast 10.000 starten beim Osterlauf in Paderborn*, besøkt 15. juli 2016.
4. ↑  Semi-marathon de Boulogne-Billancourt 2013 Résultats Officiels Arkivert 19. august 2016 hos Wayback Machine. besøkt 15. juli 2016.
5. ↑  ÖLV - *Silvesterlauf Peuerbach: Dramatik pur und viel Schwung zum Jahreswechsel* Arkivert 20. august 2016 hos Wayback Machine. besøkt 15. juli 2016.
6. ↑  IAAF - *Kirwa breaks course record at Gifu Seiryu Half Marathon*, besøkt 15. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) James Rungaru – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) James Rungaru – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos All-Athletics Arkivert 18. august 2016 hos Wayback Machine.
**«Heiser opp»** er en coverlåt med humortrioen Prima Vera hvor kompet ble innspilt 24.-27. august 1981 i Roger Arnhoff Studio i Oslo. Lava var musikere. Vokal ble lagt på 1. september samme år. Sangen har kun blitt utgitt på *Rest of the best vol 2,5* den 26. september 2000.

Originalen heter «Coming Up» og ble skrevet av Paul McCartney som ga ut sin versjon på singel i april 1980, og en måned senere på albumet *McCartney II*. Originalteksten gir diverse råd til personer som vil ha bedre en tilværelse, «til å holde seg i nærheten» («stick around»).

Prima Veras tekst handler om kjendiser som tar ansiktsløftninger, og Ivar Ruste, Ola Neegård, Harald Tusberg og Kjell Thue blir nevnt. For å ta brodden av sparkingen til de nevnte kjendiser, blir også Jahn Teigen nevnt. McCartney ville ha Prima Veras tekst oversatt til engelsk slik at han skjønte hva den handlet om. Det ble til at han nektet Prima Vera å gi ut «Heiser opp». Da Prima Vera hadde pressekonferanse sommeren 1999 i forbindelse med utgivelsen av *Prima Vera Show*, ble de spurt om dette. Da fleipet Tom Mathisen med at McCartney muligens selv hadde nettopp kommet fra kirurgen den dagen han leste Prima Veras oversatte tekst. Men i et intervu fra 2001, fortalte Teigen at det heller skyldtes at McCartney ville at oversatte tekster til sanger som han hadde opphavsrett til, skulle følge den opprinnelige tekstens innhold.

Opptaket som havnet på *Rest of the best vol 2,5*, stammer fra et videoopptak som ble tatt opp i studio. Teigen og Mathisen står ved hver sin mikrofon og legger på vokal. De kommer i mål på to tagninger, og lyden på den beste fremførelsen, ble valgt ut til CD-en. I kontrollrommet sitter Herodes Falsk og tekniker Ola Johansen.

En liten del av videoopptaket ble sendt på NRK 18. september 1999 i programmet *Og det er langt å gå*.

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon.
2. ↑  informasjon på videobånd som opptaket stammer fra.
3. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. oktober 2004. Besøkt 20. februar 2011.
5. ↑  jfr mail fra Tom Mathisen til Prima Vera fan i år 2000.
**Oertai** (tradisjonell kinesisk: 鄂爾泰; født 1677 eller 1680, død 1745) var en adelig mandsjuisk embedsmann og bannermann av Det innrammede blå banner og politiker under Yongzheng-keiseren og så under Qianlong-keiserens første år i Qing-dynastiet. Han var en viktig rådgiver for keiseren.

Han hadde som generalguvernør for Guizhou, Yunnan og Guangxi (1723–1726) gjort en betydelig innsats for å bringe de lokale stammegruppene under keiserdømmets kontroll. Han gjorde dette ikke minst ved å avskaffe tusi-høvdingsystemet, hvoretter området var blitt styrt i århundrer.

Hans tiltak utløste snart opprør. I 1726 gikk miaofolket til opprør, men ble slått ned. Ti tusen miao ble halshugd, og 400.000 døde under det påfølgende hungersnød.

Oertai ble senere medlem av Storrådet (1730–1740), forsvarsminister (1737) og medlem av Storsekretariatet (1737).

Referanser
----------

1. ↑   The Rise of Modern China, Sixth Edition, side(r) 39, kapittel 2[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Heinz Wöltje** (født 4. januar 1902, død 26. september 1968) var en tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Wöltje vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det tyske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Nederland. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turnering og den ble spilt i perioden 17. til 26. mai. Tyskland ble nummer to sin gruppe og møtte Belgia som ble nummer to i den andre gruppen. Bronsefinalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere, vant Tyskland med 3-0. Wöltje spilte tre kamper som back i OL-turneringen og scoret ett mål.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i landhockey Tysklands flagg Tyskland.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Heinz Wöltje – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Heinz Wöltje – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Heinz Wöltje – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Nordvestsjælland** er betegnelsen for den del av det nordlige Sjælland som ligger vest for Isefjorden, og inngår normalt ikke i betegnelsen Nordsjælland.

Uttrykket kjennes fra tilbake til 1688, da kongen lot Nordvestsjælland oppmåle under betegnelsen *Den Niorduestliche viertedel av Zeeland*, som dengang som nå dekker over området omkring de tre kjøpstadene Holbæk, Kalundborg og Nykøbing Sjælland.

Nordvestsjælland var tidligere samlet i Holbæk amt, men siden 1970, da amtet ble slått sammen med det tidligere Sorø amt, har det ikke vært en administrativ inndeling for området.

Betegnelsen brukes dog i en lang rekke sammenhenger hvor man betegner området mellom og omkring de tre kjøpstadene, for eksempel Medieselskabet Nordvestsjælland (en samling av *Kalundborg Folkeblad* og *Holbæk Amts Venstreblad*) eller EUC Nordvestsjælland.

De ti største nordvestsjællandske byer (2010):

* Holbæk – 27 157
* Kalundborg – 16 447
* Nykøbing Sjælland – 5 163
* Jyderup – 3 951
* Tølløse – 3 767
* Asnæs – 2 933
* Svinninge – 2 721
* Hørve – 2 396
* Vipperød – 2 278
* Svebølle – 2 230
**Johannes Peter Lindbæk** (født 28. januar 1945) er en norsk skuespiller, kjent fra flere filmer, TV-opptredener og teateroppsetninger.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Peter Lindbæk tok teaterstudier ved University of Delaware i USA og Statens teaterhøgskole i 1974. Han har siden spilt ved blant annet Hålogaland Teater i Tromsø, turnéteateret Riksteatret (fra 1976) og NRKs Radioteatret og Fjernsynsteatret. Han har også vært instruktør og rådgiver for Tramteateret og hatt en mengde mindre roller som skuespiller på TV, deriblant i programmene til humortrioen KLM og julekalenderen *Jul i Skomakergata*.

Lindbæk har vært svært ivrig innen skøyteløp (medlem av *S-klubben av 1980*) og skihopp (med i *hoppfaglig kulturgruppe*), og leder i motstanden mot Bislett-rivingen, og var med programleder og TV-journalist Per Ståle Lønning tilhenger av moderniseringen av Holmenkollen framfor skyflygingsbakke i Rødkleiva. Lønning og Lindbæk har tvert i mot ønsket en utvikling av Vikersund som nasjonalarena for skiflyging.

Lindbæk bor i Oslo. Han er faren til Erlend Øye i Kings of Convenience, og bror av forretningsmannen Jannik Lindbæk.

### Filmroller

* 1966: *Reisen til havet*
* 1985: *Adjø solidaritet*
* 1986: *Blackout*
* 1992: *Giftige løgner*

### TV-roller (utvalg)

* 1970: Pim og Laffen
* 1977: *Kattelek*
* 1982: *Fleksnes fataliteter* (*Villmarkens sønn*)
* 1985: *Gulag*

### Hørespillroller (utvalg)

* 1977: *Farlige Hvetebrødsdager*
* 1977: *Den som graver en grav for andre*
* 1981: *Det gyldne landet Elidor*
* 1981: *Demolisjon*
* 1982: *Vertshuset Jamaica*
* 1983: *Uventet Gjest*
* 1987: *Garrett i Siste skift*
* 1987: *Simon fra floden*
* 1990: *I Sølvlandets natt*
* 1991: *Kvinnen i sjøen*
* 1991:  *Dødens budbærer*
* 1992: *Dracula*
* 2000: *Malteserfalken*
* 2003: *Siste skygge av tvil*

Referanser
----------

1. ↑   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  imdb filmografi
3. ↑  Riksteatret om Peter Lindbæk 1993
4. ↑  *Bislet forever* i Aftenposten (31.3.2004)
5. ↑  Peter Lindbæks medvirkninger i hørespill[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Peter Lindbæk i Scenewebarkivet
* (en) Peter Lindbæk på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Peter Lindbæk hos Sceneweb Rediger på Wikidata
**James R. Thompson jr.** (født 6. mars 1936), best kjent som **J.R. Thompson**, var den femte administrerende direktøren for NASA Marshall Space Flight Center som ligger i Huntsville i Alabama.

Thompson ble født i Greenville i Sør-Carolina og ble uteksaminert fra Druid Hills High School i Atlanta i 1954. Han ble tildelt en bachelorgrad i flyteknikk fra Georgia Institute of Technology i 1958 og graden Master of Science som maskiningeniør fra University of Florida i 1963. Han har gjennomført alle kursene ved University of Alabama for å bli tildelt en doktorgrad i fluidmekanikk.

Thompson tjenestegjorde som løytnant i den amerikanske marinen mellom 1958 og 1960. Mens han var i den amerikanske marinen var han stasjonert i Green Cove Springs, Florida, som en administrativ offiser i Atlanterhavsflåten. Thompson ble tildelt medaljen Distinguished Service Medal i 1981 for hans arbeid sammen med NASA. Thompson ble også valgt som visedirektør for NASA og hadde denne posisjonen fra 6. juli 1989 til 8. november 1991. Han forlot alle sine posisjoner og verv i NASA i 1991 for å begynne i den private luftfartssektoren.

Referanser
----------

1. ↑   searchpub.nssc.nasa.gov[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.asme.org[Hentet fra Wikidata]

| * v
* d
* r
NASAs viseadministratorer |
| --- |
| 
* Dryden
* Seamans
* Paine
* Low
* Lovelace
* Mark
* Graham
* Myers
* Thompson
* Cohen (fungerende)
* Dailey (fungerende)
* Mulville (fungerende)
* Gregory
* Dale
* Garver

 |
**Peter Luo Beizhan** (født 28. oktober 1911 i Kina, død 26. mars 2001) var pavelig godkjent katolsk biskop av erkebispedømmet Chongqing i Folkerepublikken Kina. 

Han ble presteviet i 1940.

I 1959 ble han dømt til reform ved arbeid. Etter løslatelsen i 1982 ble hans virke hindret ved at han ikke hadde tillatelse til å feire offentlige messer.[]

I 1986 ble det ham tillatt å undervise i teologi ved Sichuans presteseminar i Chengdu. Det gjorde han frem til 2. mai 1992. Da vendte han hjem til Chongqing. Den «åpne» biskopen der, Simon Liu Zongyu, døde i september samme år. 

Fader Luo ble bispeviet for Chongqing av biskop Matthias Duan Yinming den 14. mai 1993. Han satte seg som oppgave å forsone forskjellige fraksjoner i bispedømmet: Rett før han ble biskop, hadde den lokale kirke blitt rystet av en skandale knyttet til byens «undergrunnsbiskop», Hou Guoyang. Det viste seg angivelig at han var hemmelig gift og hadde barn, og var involvert i klanderverdig virksomhet.[]

Biskop Luo var hemmet og til slutt invalidisert av en hjerneskade som ble påvist i 1997.[]

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Erkebiskop François de Bovet (1745–1838)
* Biskop Jacques-Léonard Pérocheau (1787–1861) \*bispeviet 1818
* Biskop Eugène-Jean-Claude-Joseph Desflèches (1814-1887) \*1844
* Biskop François-Eugène Lions (1820-1893) \*1872
* Biskop Jean-Joseph Fenouil (1821-1907) \*1881
* Biskop Marc Chatagnon (1839-1920) \*1887
* Biskop Jean-Pierre-Marie Fayolle (1860-1928) \*1909
* Biskop Pierre Louis Perrichon (1865-1931) \*1921
* Biskop Louis-Nestor Renault (1872-1943) \*1924
* Erkebiskop Louis-Gabriel-Xavier Jantzen (1885-1953) \*1926
* Biskop Matthias Duan Yinmin (Duan In-min) (1908-2001) \*1949
* Biskop *Peter Luo Beizhan* (1911-2001) \*1949

Referanser
----------

1. 1 2   Catholic-Hierarchy.org, katolsk hierarki ID lobz, besøkt 24. november 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  www.catholic-hierarchy.org lobz.html, lest 11. november 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
**James River** er ei elv i den amerikanske delstaten Virginia. Den er 547 km lang og har et nedbørfelt på 26 000 km², et område med 2,6 millioner mennesker (2000). James-elven dannes i Allegheny-fjellene nær Iron Gate der elvene Cowpasture og Jackson møtes, og renner ut i Chesapeake Bay.

Den tidligste permanente engelske bosetningen i Amerika var i 1607 ved Jamestown, langs breddene til James-elven. Richmond, hovedstaden i Virginia ligger langs elven. Navigasjon på elven spilte en viktig rolle i tidlig handel i Virginia og bosetningen av det indre av staten. Frukt og grønnsaker fra Piedmont og Great Valley-regionene ble fraktet ned elven til havnene i Richmond gjennom Lynchburg, Scottsville, Columbia og Buchanan. James-elven ble regnet som en transportrute for frukt og grønnsaker fra Ohio Valley, og James River and Kanawha Canal ble bygd for dette formålet.

De innfødte amerikanerne kalte James-elven for *Powhatan*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) James River (Virginia) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Skip tilhørende National Defense Reserve Fleet på James River i 1990.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
***Pachnida*** er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Den ble tidligere regnet som en undergruppe av den store slekten *Atheta*.

Utseende
--------

En liten (2-2,5 millimeter), slank og litt flat, svart kortvinge med brunlige antenner og bein. Antennene er litt lengre enn hode + pronotum, nokså kraftig utvidete mot spissen. Hodet er ganske stort, avrundet firkantet med små fasettøyne. Pronotum er rundte med en bred midtfure. Dekkvingene er litt rundede, bakkroppen jevnbred.

Levevis
-------

Denne lille arten lever på bakken, gjerne nær ferskvann. Den kan finnes i bladslirene på sumpplanter som takrør og dunkjevler.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa. I Norge er den bare funnet ved Oslofjorden, men tross få funn blir den ikke vurdert som truet.

Systematisk inndeling
---------------------

Slekten ble inntil nylig regnet som en underslekt av den meget artsrike slekten *Atheta*.

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
					- Stammen Athetini Casey, 1910
						* Slekten ***Pachnida*** Mulsant & Rey, 1873
							+ *Pachnida nigella* (Erichson, 1837)

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pachnida* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Pachnida* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Pachnida* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pachnida* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pachnida* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**James Phipps** (født 1788, død 1853) var en britisk mann som var den første som ble vaksinert mot kopper av Edward Jenner. Det skjedde 14. mai 1796, da Phipps var åtte år gammel.

Phipps antas å være født i 1788 i Berkeley sogn i Gloucestershire i England.[] Faren var en eiendomsløs dagarbeider som trolig arbeidde for Jenner fra tid til annen.

I 1796 fikk den unge jenta Sarah Nelmes kukopper under arbeid på farsgarden. Jenner tok puss fra et sår på handa til Sarah og overførte til James. Han hadde observert at budeier som hadde utvikla kukopper ofte ble spart under koppeepidemiene som herja, og ville nå prøve å smitte en frisk person med kukopper.

Jenner skriver: «På den sjuende dagen klagde han over smerter i armhulen, og på den niende følte han seg kald, mista appetitten og hadde en lett hodepine ... men på den tiende dagen følte han seg helt fin.»[] For å fullføre eksperimentet, tok Jenner den 1. juli sjansen på å smitte James med puss fra en koppebyll. Ingen sjukdom fulgte. Han gjentok forsøket noen måneder seinere, men James fikk ingen reaksjon. 

I løpet av de neste tjue åra ble Phipps påført koppesmitte gjentatte ganger for å demonstrere virkninga av vaksinasjonen. I denne tida var han ansatt hos Jenner som gartnermedhjelper. Seinere fikk Jenner bygd ei stue til Phipps, som bodde svært dårlig.

Phipps bodde i stua med kone og to unger til han døde i 1853. Etter hans død gikk huset tilbake til den tidas eiere av Jenners gods. I 1966 ble det første Jenner-museet åpna i denne stua.

Referanser
----------

1. ↑   collection.sciencemuseumgroup.org.uk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   David V. Cohn, arkiveringsdato 12. desember 2012, arkiv-URL archive.is, pyramid.spd.louisville.edu[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Marlen Strand Ferrer** (født 16. mai 1973 i Barcelona, Spania) er en norsk-spansk forfatter og historiker. Hun ble dr.philos. i 2008 ved Universitetet i Oslo med avhandlingen «Emotions in Motion» som omhandlet norrøn og spansk middelalderhistorie. Fra 2013 har hun vært førsteamanuensis ved institutt for lærerutdanning og internasjonale studier ved Høgskolen i Oslo og Akershus.

I 2010 og 2011 deltok Ferrer i det populærvitenskapelige underholdningsprogrammet *Lyngbø og Hærlands Big Bang og 2015 i Lindhave og Berghs Big Bang*. Ferrer skriver historiestoff for Dagbladet.

Bibliografi
-----------

* *Korstogene,* sakprosa for barn*, 2013 (Cappelen Damm)*
* *Norgeshistorien i 25 tin*g, medforfatter, sakprosa for voksne, 2013 (Cappelen Damm)
* *De bortkomne, roman, 2015* (Gyldendal)
* *Krater*, roman, 2017 (Gyldendal)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marlen Ferrer på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Publikasjoner av Marlen Ferrer i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Marlen Ferrer i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**James Pickens jr.** (født 26. oktober 1954 i Cleveland i Ohio) er en amerikansk skuespiller. [] Han er blant annet kjent for sin rolle som dr. Richard Webber i TV-serien *Grey's Anatomy*.

I tillegg til dette har Pickens også spilt i en rekke filmer og TV-serier. Blant TV-seriene er *Lyon's Den*, der han spilte mot Kyle Chandler som medvirket i to episoder i sesong 2 av *Grey's Anatomy*.

Pickens kalles Jim i dagliglivet, og har vært skuespiller i over 25 år.[] Han er gift med Gina, de har vært gift i mange år, trolig siden midten av 1980-tallet.[] De har en sønn og en datter sammen. På sin fritid liker Pickens å drive med hester og det som på engelsk kalles «roping».[*klargjør*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) James Pickens jr. på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) James Pickens jr. på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) James Pickens jr. på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) James Pickens jr. på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) James Pickens jr. hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Pachirisu** kommer av «pachiri», som betyr «lyst, klart», og «risu», som betyr ekorn.

Utseende
--------

Pachirisu ser ut som et hvitt ekorn. De har en blå stripe som starter ved pannen og går hele veien til haletuppen. Kinnene kan minne litt om Pikachu bortsett fra at de er gule og ikke røde.
Pachirisu har tre pigger på halene, og armene og bena deres er ganske korte. De kan fortsatt løpe utrolig fort.

I spillene
----------

Pachirisu i spillene kan lære angrepene Thunderbolt, Spark, Swift, Growl, Charm, og Sweet Kiss.

Pachirisu er #055 på Shinou Pokédex. Derfor, siden Buoysel er #056,

Dawns Pachirisu
---------------

Dawns Pachirisu var Dawns tredje Pokémon. Hun fanget den i episoden *Twice Smitten, Once Shy*.
Den elsker å ha det moro med Dawn og henne pokémon og har en utrolig hyperpersonlighet.
Den kan noen ganger gi Dawn en «dårlig hårdag» ved å bruke Discharge.

Dawn følte at hun hadde gjort en dårlig jobb som Pachirisus trener siden hun ikke klarte å få den til å oppføre seg og gjøre som hun sa. På grunn av dette slapp hun den fri, men Brock og Ash klarte å overtalle henne til ikke å gi opp Pachirisu. Det de fant var team rocket som ville bruke den til konkurranser. Begge parter prøvde å lokke den til seg, men den var fortsatt glad i Dawn og valgte å følge henne videre.

Eksterne lenker
---------------

* Pachirisu på Pokémon Wiki

Portal: Videospill
**Georges Frédéric Léon Wieger** (født 9. juli 1856 i Strasbourg i Frankrike, død 25. mars 1933 i Xianxian i Hebei i Kina) var en katolsk kinamisjonær og lege tilhørende jesuittordenen og en ledende sinolog.

I Strasbourg gjennomførte han seks års klassiske studier og deretter seks år medisinske studier. Han praktiserte som lege i to år i det sivile og to år i hæren før han i 1881 trådte inn i jesuittordenen i Belgia. På den tiden var ordenen forbudt i Frankrike. 

Noen måneder etter at han var blitt presteviet i juli 1887 ankom han jesuittenes misjonsfelt i Sørøstre Zhili (i dag del av provinsen Hebei). Der benyttet han sine medisinske kunnskaper til å introdusere helhetlige hygieneregler for jesuittene og for de kinesere misjonen hadde arbeid blant. 

Hans studier av kinesisk språk overbeviste ham om viktigheten av å utgi systematiske verker om kinesisk kultur. I tillegg til et betraktelig antall homiletiske og kateketiske bøker for misjonærer for at de bedre skulle kunne ordlegge seg på kinesisk, og på Hejianfu-dialekten, forfattet han et tibinds historieverk om det moderne Kina, og arbeider om kinesisk språk og skikk. Mange av dem utkom i flere utgaver, noen ble også oversatt fra fransk til engelsk, og er fremdeles i bruk (2008). 

Wieger utviklet også et transkripsjonssystem, som han benenyttet for eksempet til *Textes historiques*; det er senere blitt erstattet av andre systemer.

For sine bidrag innen sinologien ble han tre ganger utmerket av *Stanislas Julien-prisen* av *Académie des Inscriptions et Belles-Lettres* i Paris.

Verker i utvalg
---------------

* *Textes historiques*
* *Étude de charactères*
* *Folklore chinoise moderne*
* *Bouddhisme chinois*
* *Taoïsme* (2 bins, 1911-1913)
* *Histoire des croyances religieuses en Chine* (1922)
* *Le Chine à travers les âges*

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 4. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 16. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Jean-Paul Blatz, « Léon Georges Frédéric Wieger », i *Nouveau dictionnaire de biographie alsacienne*, vol. 40, p. 4236

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Karen Nikoline Holsbø** (født **Martinusdatter** 13. oktober 1864 i Aure i Romsdal, død 6. september 1936 i Trondheim) var en norsk husmor, kvinnesakskvinne og politiker, hjemmehørende i Arbeiderpartiet, senere Norges Kommunistiske Parti.

Hun giftet seg med snekker Peder A. Holsbø i 1885, og ble bosatt i Trondheim fra 1888. Hun ble snart engasjert i arbeiderbevegelsen, og sentral i kvinnebevegelsen i byen. Hun var med på å stifte Trondheims arbeiderpartis kvinneforening i 1905. Der ble hun først sekretær, deretter formann. Det vervet hadde hun i 20 år. I åtte år satt hun også i Trondheims arbeiderpartis styre.

Ved den store partisplittelsen i 1923 fulgte hun fløyen som støttet Kominterns linje, og ble medlem av det nye Norges Kommunistiske Parti. Året etter var hun med å stifte den kommunistiske husmorforeningen i byen, en organisasjon som senere ble til Trondheims husmorlag. Hun var i tre år sekretær i foreningen.

Holsbø satt i Trondheim bystyre fra 1911 til 1925, og var varamann til formannskapet i tolv år. Fra 1918 var hun også medlem i styret for Trondheims husmorskole.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Karen Nikoline Martinusdatter Holsbø, født Aure, (13.oktober 1864 - 06.september 1936).», besøkt 12. mars 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Holsbø, Karen Nikoline», *Arbeidernes Leksikon*, bind III, Oslo 1933

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Marlborough Sounds** er et stort nettverk av sunkne elvedaler (rias) i den nordlige delen av Sørøya på New Zealand. Dette labyrint-lignende området av øyer, halvøyer, sund og fjorder utgjør 20 % av New Zealands totale kystlinje. Marlborough Sounds ble skapt av en kombinasjon av subsidens og stigende havnivå.

Området består, foruten en rekke småøyer og viker, hovedsakelig av tre store fjordarmer: 

* *Queen Charlotte Sound* – lengst mot vest. På vestre bredd av denne fjorden deler sundet Tory Channel fastlandet fra øya Arapaoa Island (Arawapa Island). Tory Channel er leia for fergetrafikk mellom Sør- og Nordøya.
* *Pelorous Sound* – en flerarmet fjord mellom to store halvøyer.
* *Kenepuru Sound* – innerst i Pelorous Sound.

Lengst mot nord finnes i tillegg den større øya D'Urville Island som også er en del av Marlborough Sounds.

Historie
--------

Ifølge maorisk tradisjon er Sørøya kanoen til Aoraki (eller Aorangi). Da Aoraki og brødrene hans padlet i Sør-Stillehavet, veltet kanoen og formet Sørøya. Aoraki/Mount Cook er det høyeste stedet på det hvelvede skroget, mens Marlborough Sounds er den sunkne baugen. I tidligere tider ga sundene ly og mat for maoriene. I stedet for å sette ut over åpne havområder, bar de kanoene over de lave eidene. 

Kaptein James Cook brukte også området for ly og proviantering. *Ship Cove* ble base i 1770-årene, og han oppdaget en plante; *Cook's scurvy grass (Lepidium oleraceum)* som hadde et høyt innhold av vitamin C, og som kunne kurere skjørbuk.

* Tory ChannelTory Channel
* Queen Charlotte SoundQueen Charlotte Sound
* Te Mahia BayTe Mahia Bay
* Lochmara BayLochmara Bay
* Sørøya med Marlborough Sounds øverstSørøya med Marlborough Sounds øverst

Referanser
----------

1. ↑  «About the Marlborough Sounds with Marlborough Sounds Adventure Company. Adventure tour specialists.». *Marlborough Sounds Adventure Company* **(engelsk)**. Besøkt 25. april 2016.
2. ↑  «Marlborough Sounds in New Zealand | Things to see and do in New Zealand». *www.newzealand.com*. Besøkt 25. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marlborough Sounds – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**TV-aksjonen 2007** var den 34. TV-aksjonen og ble arrangert til inntekt for UNICEF i samarbeid med Norges Idrettsforbund og Right To Play. Aksjonen fikk navnet «Sammen for barn». Hoveddagen for innsamlinga var 21. oktober 2007. I forbindelse med denne innsamlinga ble det sendt et flere timer langt program på NRK 1 som fulgte opptellingen av de innkomne pengene og satte fokus på formålet.

Formål
------

TV-aksjonen 2007 ble i 2006 tildelt UNICEF og det ble tidlig klart at den skulle gjennomføres i samarbeid med idretten. Aksjonen fokuserer på barn, og pengene skal gå til nødvendig medisinering og hjelp til barn smittet eller berørt av HIV og aids. Mer spesifikt vil dette si forhindring av hiv-smitte fra mor til barn, medisinering av barn, forebygging av smitte blant barn og unge og omsorg for foreldreløse barn. Pengene skal brukes i ni land: Uganda, Jamaica, Zimbabwe, Vietnam, Malawi, Zambia, Ukraina, Mosambik og Kenya.

Folkereportere
--------------

Fire såkalte «folkereportere» ble før aksjonen plukket ut til å reise sammen med et TV-team til et område hardt rammet av HIV og aids for å lage reportasjer om problemene. Disse var en bestemor fra Troms, en trebarnsfar fra Tønsberg, en trebarnsmor fra Bergen og en tobarnsfar fra Skien. Områdene disse reiste til var Zambia og Malawi.

Resultat
--------

Om ettermiddagen 25. oktober var det talt opp totalt 220 060 589 kroner, hvilket er rekord. Forrige rekord var fra 2006 og lød på drøye 207 millioner kroner. Gjennomsnittlig ga hver innbygger i Norge 44,89 kroner. Innbyggerne i Aust-Agder ga mest, mens Stavanger var den mest gavmilde storbyen.

Referanser
----------

1. ↑  TV-aksjonen 2007 Arkivert 21. oktober 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  NRK: Knuste fjorårets rekord

| * v
* d
* r
TV-aksjonen |
| --- |
| 
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |
En Supertram-trikk ved Castle Square.
**Supertram** eller *Stagecoach Supertram* er trikkenettverket i Sheffield i Storbritannia. Det består av 3 linjer, 48 holdeplasser og 29 km med spor. Systemet er en blanding av gatetrikk, bybane og tidligere jernbanestrekninger. Nettverket drives av Stagecoach Group som driver vognene og South Yorkshire Passenger Transport Executive som eier infrastrukturen.

På engelsk brukes betegnelsen *Supertram(s)* også om bybane(vogner) mer generelt.

Dagens nettverk
---------------


|  |
| --- |
| Network mapNetwork map |
| Linje | Mellom |
|   | Gul linje | Middlewood | Meadowhall Interchange |
|   | Blå linje | Malin Bridge | Halfway |
|   | Lilla linje | Meadowhall Interchange | Herdings Park |

Vogner
------

Utsikten for trikkeføreren.
Supertram nettverket har 25 trikker av typen Siemens-Duewag Supertram som ble bygget fra 1992. Trikkene er i en trevognskonfigurasjon og har plass til 243 passasjerer (88 sitteplasser og 155 ståplasser).

Supertram(s) utenom Sheffield
-----------------------------

Supertram er også foreslått i Leeds, og Sheffields Supertram er foreslått forlenget til Rotherham. På 
engelsk brukes *supertrams* av og til synonymt med bybaner (*Light rapid transit systems*) eller bybanevogner. og også Blackpools nye, tyskbygde trikker er kalt *supertrams*.
.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 30. august 2011. Besøkt 29. april 2011.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. mai 2011. Besøkt 29. april 2011.
**TV-aksjonen 2006** var den 33. TV-aksjonen og ble gjennomført til inntekt for Leger Uten Grenser. Aksjonen ble gjennomført søndag 22. oktober 2006. De innsamlede midlene fra TV-aksjonen gikk til å «sikre medisinsk hjelp til ofrene for kriser, krig og konflikt utenfor medienes søkelys». Aksjonen ble i all hovedsak gjennomført av bøssebærere, og det ble til sammen samlet inn 206 millioner kroner. Kronprins Haakon var aksjonens høye beskytter, mens Ingerid Stenvold, Christian Borch og Dag Erik Pedersen var programledere for TV-sendingen.

Referanser
----------

1. ↑  «TV-Aksjonen 22. oktober». NRK. 27. juni 2006. Besøkt 17. oktober 2009.
2. ↑  «Ny rekord for TV-aksjonen». VG Nett. 22. oktober 2007. Besøkt 17. oktober 2009.
3. ↑  «TV-aksjonen 2006». NRK. oktober 2006. Besøkt 17. oktober 2009.

Eksterne lenker
---------------

* NRKs side om TV-aksjonen 2006 – nrk.no

| * v
* d
* r
TV-aksjonen |
| --- |
| 
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |
**Malcolm George «Malky» Mackay** (født 19. februar 1972 i Bellshill) er en skotsk fotballtrener og tidligere spiller. Han har blant annet vært manager i Cardiff City.

Spillerkarriere
---------------

Mackay begynte karrieren i skotske Queen's Park. I 1993 signerte han for Celtic og vant det skotske seriemesterskapet med Glasgow-klubben fem år senere. I september samme år ble han hentet til Norwich i det som først var ment å være et kort låneopphold. Bare to dager etter debuten ble han imidlertid hentet på permanent basis av daværende manager Bruce Rioch. Mackay spilte over to hundre kamper for Norwich før han forlot klubben etter 2003-04-sesongen. På det tidspunktet hadde Norwich sikret seg opprykk til Premier League.

I den påfølgende sesongen ble han hentet til West Ham, men fikk kun 18 kamper for London-klubben før han ble frigitt sommeren etter. Da hadde også West Ham rykket opp til den engelske toppdivisjonen. 

Mackay avsluttet karrieren i Watford under ledelse av Aidy Boothroyd og spilte en nøkkelrolle i laget som rykket opp til Premier League i hans første sesong for klubben. I januar 2007 ble han ansatt som førstelagstrener samtidig som han hadde sporadiske innhopp på laget. Hans siste kamp for Watford var i FA-cupen mot Wolverhampton i januar 2008.

Trenerkarriere
--------------

I november 2008 tok han over som fungerende manager for Watford som da var tilbake i Championship, men fikk kun fem kamper før Brendan Rodgers ble ansatt permanent.
Da Rodgers forlot Watford sommeren 2009 fikk Mackay igjen jobben med å lede klubben. Watford lå lenge an til nedrykk i hans første sesong, men en solid sluttspurt gjorde at de endte på en 14.-plass.

Den 17. juni 2011 signerte Mackay en treårskontrakt for Cardiff City. Laget tok seg til Ligacupfinalen i den påfølgende sesongen, men tapte mot Liverpool etter straffesparkkonkurranse. I forkant av finalen signerte Mackay en ny kontrakt som binder ham til klubben til juni 2016. Cardiff endte sesongen på en sjetteplass i ligaen og møtte West Ham i playoff-semifinalen. West Ham ble imidlertid for sterke og vant til slutt 5-0 over to kamper.

I 2012–2013-sesongen ledet Mackay laget til ligaseier og Premier League-opprykk, åtte poeng foran Hull på andreplass.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Malky Mackay – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Malky Mackay – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Malky Mackay – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Malky Mackay – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Malky Mackay – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Malky Mackay – FBref Rediger på Wikidata