recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kryssing av elven Mara
**Den store vandringen** (engelsk: *The Great Migration*) finner sted hvert år når store flokker med til sammen nesten 2 millioner dyr vandrer fra Seregeti nasjonalpark i Tanzania til Masai Mara nasjonalpark i Kenya og tilbake igjen. Serengeti og Masai Mara er en del av samme økosystem, dyrene kjenner ingen landegrenser og vandrer til de stedene de vet de finner mat og vann.

Denne migrasjonen er verdens lengste og også verdens største i antall pattedyr på land. Vandringen skjer i en fast årlig syklus og strekningen er på nesten 3.000 km. Vandringen er et naturfenomen som ikke har en fastlagt tidsplan eller rute, tidspunktet kan variere noe fra år til år. De vandrer ofte i grupper på flere tusen dyr som følger den faste årlige ruten, men det er heller ikke uvanlig at grupper med dyr avviker fra den «normale» ruten. Men migrasjonen

Vandringen
Flokkene består hovedsakelig av gnuer men også av sebraer og gaseller.

Den mest kjente teorien om hvorfor dette naturfenomenet skjer hvert år er at det er drevet av regnet. Når gresset forsvinner et sted og regnet gjør det grønt og frodig et annet sted vil gress eterne følge etter. Dyrene må hele tiden forflytte seg til nye områder med grønt gress for å overleve. De må finne seg mat selv om det lurer mange farer.

Den store vandringen er en kontinuerlig prosess, det skjer igjen og igjen, år etter år. Dyrene forflytter seg slik at dyrene er på forskjellige steder til forskjellige tider på året.

Fra rundt januar/februar er dyreflokkene i den sørlige delen av Serengeti nasjonalpark og i Ngorongoro naturreservatet. På denne tiden av året foregår kalvingen. I en periode på to-tre uker fødes det over en halv million gnu kalver. Det fødes opptil 8.000 kalver hver eneste dag når kalvingstiden er på sitt travleste. De små gnu kalvene kommer seg raskt på bena og blir en del av flokken.

Etter som gresset blir beitet bort forflytter de seg videre, de passerer Maswa naturreservat, og flokkene beveger seg nå langsomt mot nordvest.

Rundt mars/juni forflytter de seg nordover langs den vestlige delen av Serengeti nasjonalpark og i Grumeti og Ikorongo naturreservatene.

Fra juli/august begynner den verdensberømte kryssingen av Mara elven. For å komme til Masai Mara i Kenya og det friske gresset der er flokkene nødt til å krysse elven. Kryssingen er et av den store vandringen sine dramatiske høydepunkter. I elvene ligger det krokodiller og venter på de mange dyrene som må gå over elven, så her er det snakk om en kamp for å overleve.

De blir i Masai Mara i Kenya for å beite en stund, før de i september/oktober vender tilbake til Tanzania via enda en tur over Mara elven. Etter at de har krysset elven på sin vei tilbake til Tanzania, begynner flokkene igjen å vandre sørover gjennom Serengeti nasjonalpark. I november/desember forflytter flokkene seg langs østsiden av Serengeti.

Når det nærmer seg desember/januar er flokkene tilbake omtrent der de startet, og kalvingstiden starter på nytt.

Gnu i Masai Mara
**Thor Soltvedt** (født 17. november 1955) er lektor og skjønnlitterær forfatter, bosatt i Fredrikstad.

Han arbeidet som lektor på Årstad videregående skole i mange år, og hadde per 2022 skrevet 20 bøker. Soltvedt debuterte i 1997 med *Historien om Glenn Anton*, som han fikk Kultur- og kirkedepartementets debutantpris for. I tillegg til yrkesskoleeleven «Glenn Anton» er «HyPer» en gjennomgangsfigur i flere bøker. Den ni-årige Per Viggo er hyperaktiv. De to siste utgivelsene for voksne er romanene *Nedtelling* fra 2012 og *Voksesmerter* fra 2013. *Voksesmerter* handler om en oppvekst på Landås i Bergen på 1960-tallet. I desember 2014 kom ungdomsromanen *Levende vegg* ut. Oppfølgeren *Fire minutter på overtid* fulgte i juni 2015. Romanene er de to første bindene i en trilogi om fotballaget Fart. Det avsluttende bindet i trilogien med tittelen *Fair Play* kom ut i mai 2016. I juni 2018 kom romanen *Rektor Grås siste reise* ut. Thor Soltvedt debuterte som dramatiker på Det Norske Teatret i Oslo i november 2018 med stykket *Hyper i Egypt* regissert av Petter Næss. I april 2019 kom ungdomsromanen *Hibernian* ut som omhandler homofili i et fotballmiljø. I mai 2021 kom ungdomsromanen/skoleromanen "Å greie seg på egne hender. Stanley Motts historie" ut. 

> som lærer på en yrkesskole ville jeg prøve å skrive noe for gutter som ikke var særlig motivert til å lese. Slik ble Glenn Anton til, og da den ble en stor suksess, fikk jeg for alvor smaken på å skrive.
> 
> 
> forfatteren 
> 
>

Bibliografi
-----------

* *Historien om Glenn Anton*, ungdomsbok, Eide (1997)
* *Glenn Anton og Tassen*, ungdomsbok, Eide (1998)
* *Fotballfrelst*, ungdomsbok, Eide (1999)
* *Tretti linjerhver dag*, lyrikk, Eide (2000)
* *Tatovørene*, ungdomsbok, Eide (2000)
* *Flammen på stadion*, lyrikk, Eide (2002)
* Glenn Antologien, graffiti-bok, Blues forlag 2003
* *Taxi*, roman, Eide (2002)
* *HyPer i Egypt*, lyrikk, Eide (2004)
* *HyPer i gravkammeret*, barnebok. Lyrikk, Eide. Vigmostad & Bjørke (2005)
* *Alexanderplass*, ungdomsbok, Vigmostad & Bjørke (2006)
* *Nedtelling*, roman, Kapabel Forlag (2012)
* *Voksesmerter*, roman, Kapabel Forlag (2013)
* *Levende vegg*, ungdomsbok, Kapabel Forlag (2014)
* *Fire minutter på overtid*, ungdomsbok, Kapabel Forlag (2015)
* *Fair play*, ungdomsbok, Kapabel Forlag (2016)
* *Rektor Grås siste reise,* roman, Kapabel forlag 2018
* *Hyper i Egypt,* skuespill Det Norske Teatret, Oslo november 2018
* *Hibernian. Den største seieren–det tyngste tapet,* ungdomsroman, Kapabel forlag 2019
* *Å greie seg på egne hender. Historien om Stanley Mott.* Kapabel forlag forlag 2021

Referanser
----------

1. ↑  Intervju med Thor Soltvedt fra Bergen offentlige bibliotek

Kilder
------

* Presentasjon av Thor Soltvedt i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Digitaliserte bøker av Thor Soltvedt hos Nasjonalbiblioteket

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Faksimile av en side fra boken fra 1868
Side fra en utgave fra 1907
***Den svarte boken fra Carmarthen*** (walisisk ***Llyfr du Caerfyrddin***) er et av de eldste bevarte manuskripter skrevet bare på walisisk. Den kalles «den svarte boken» etter fargen på innbindingen, og har ingen tilknytning til svartebøker. «Fra Carmathen» kommer av bokens tilknytning til St. Johannes Evangelisten og Teulyddogs priori i Carmarthen.

Den ble skrevet ca. 1250, og består av religiøs og annen poesi. Boken inngår i samlingen til nasjonalbiblioteket i Wales, den ble kjøpt av bibliotekets grunnlegger Sir John Williams som del av en større samling i 1904. Den er formelt registrert som NLW Peniarth MS 1.

Historie
--------

Boken er først omtalt da den kom i John Prices (d.1555) eie, den skal da ha vært hos skattmesteren ved St. David-katedralen og de ble sagt at manuskriptet stammer fra Carmarthen. Kommentarer tilføyd i selve boken tyder på flere forskjellige eiere før den kom til antikvaren Robert Vaughan (d. 1666) og ble del av hans store samling av walisike bøker og manuskript. Boken var så i Vaughans slekt til hans tipp-tipp-tipp oldebarn Robert Williames Vaughan døde i 1859.

Etter R.W.Vaughans død ble boksamlingen testamentert til William W. E. Wydde fra Peniarth nær Tywyn. Da J. Gwenogvryn Evans katalogiserte samlingen ble den kalt «Peniarth-manuskriptene», han ga Den svarte boken fra Carmarthen førsterang og kallte den «Peniarth MS 1». Wyddes sønn W.R.M Wydde gikk i 1904 med på å selge Peniarth-manuskriptene til Sir John Williams, grunnleggeren av nasjonalbiblioteket i Wales, på det vilkår at de skulle tilfalle nasjonalbiblioteket etter hans død. Williams ga £5500 for samlingen, den svarte boken fra Carmarthen ble verdsatt til £400. Wydde døde i 1909, og siden da har boken vært i nasjonalbibliotekets eie.

I 2002 ble alle sidene i det originale manuskriptet avfotografert, digitalisert og gjort tilgjengelig på internett. Manuskriptet er svært skjørt, noe som gjorde avfotograferingen til en omstendelig prosess. Boken ble aldri åpnet mer enn nitti grader, og selve fotograferingen ble gjort med et spesialkamera uten bruk av blitz.

Innhold
-------

Boken inneholder en samling av poesi. Enkelte av diktene har religiøst innhold, eller er hyldnings- eller sørgeoder. Andre er knyttet til britiske legender, blant annet om kong Arthur og Merlin.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Black book of Carmarthen Arkivert 23. juli 2015 hos Wayback Machine. The National Library of Wales (besøkt 2. juni 2014)
2. 1 2  Ancient 'black book' goes online news.bbc.co.uk 22. november 2002 (besøkt 2. juni 2013)
3. 1 2  «Peniarth Manuscripts Collection». Archives Wales. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 3. juni 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Black Book of Carmarthen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fotografier av alle sidene i det originale manuskriptet Nasjonbiblioteket i Wales
* Utgave fra 1906 archive.org

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
Landskap i Faryab-provinsen.
**Maimana** eller **Meymaneh** (persisk: میمنه) er provinshovedstad i Faryab, som ligger nordvest i Afghanistan. Byen har en ubemannet flyplass med grusdekke. Antall innbyggere er anslått til ca. 70 000. Ca. halvparten av befolkningen er usbekere. En stabiliseringsstyrke tilhørende ISAF, holdt til her fra 2004 til 2012 (og storparten av soldatene i den var norske og latviske).

Historie
--------

Festningen (*citadel*) stammer trolig fra jernalderen.

Kultur
------

Hver mandag og torsdag er det marked i byen, og hver fredag er det buskhashi-kamp rett utenfor byen.

Stabiliseringsstyrken i Meymaneh
--------------------------------

*Utdypende artikkel: Stabiliseringsstyrken i Meymaneh*
ISAFs stabiliseringsstyrke i Meymaneh (engelsk: PRT / Meymaneh) lånte fra Norge en infanterienhet (273 soldater) og fra Latvia en militærenhet med spesialitet innen rydding av eksplosiver.

Referanser
----------

1. ↑   *First Population Census of Afghanistan (1979)*, Wikidata Q52008226
2. ↑  VG,17.oktober 2009,s.58,Debatt,Ine Eriksen Søreide

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maymana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Den store synagoge i Warszawa** (polsk *Wielka Synagoga*) var den største av om lag 440 synagoger i Polens hovedstad før andre verdenskrig og i sin tid også en av verdens største[]. Den var symbolet på Warszawas reformjødedom og var samtidig en av de mest praktfulle polske bygninger fra 1800-tallet[]. 

Synagogen ble reist mellom 1875 og 1878 ved Tłomackie-plassen etter tegninger av Leander Marconi. Etter oppstanden i Warszawas getto ble den sprengt i luften av de tyske nazistene i 1943 (av Jürgen Stroop personlig). 

Den store bygningen hadde form som et latinsk kors og var bygd i klassisistisk stil med innslag av empire og renessanse. Synagogens treskipede indre var avsluttet med en pseudoromansk apside. Over hovedskipet befant en stor kuppel seg, noe som skulle symbolisere den største og betydeligste synagoge i Warszawa. Bygningen hadde en lengde på 64 meter. Synagogen hadde svært rikt utstyr.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Great Synagogue in Warsaw – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Great Synagogue in Warsaw – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Den store synagoge i Warszawa hos Museum of the History of Polish Jews, Virtual Shtetl
* Bilder av synagogen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Caroline Dale Ditlev-Simonsen** (født 25. november 1962 i Oslo) er professor i bedrifter og samfunnsansvar ved Handelshøyskolen BI.

Bakgrunn
--------

Caroline Dale Ditlev-Simonsen er datter av designer Unn Søiland Dale og generalmajor Torstein Dale. Ditlev-Simonsen har en doktorgrad fra BI, mastergrad fra Boston University og bachelorgrad fra Simon Fraser University, Vancouver (Siviløkonom). Hun forsker og underviser på master- og executive nivå innen bedrifters samfunnsansvar (Corporate Social Responsibility), bærekraftig utvikling, ledelse samt holdning og atferd blant konsumenter. Hun har også arbeidet med større stiftelser om effektevaluering. Ditlev-Simonsen har bidratt i samfunnsdebatten rundt tema hun forsker innen, og er ofte benyttet som foredragsholder og konferanser. Hun er co-leder for BI senter for samfunnsansvar og leder for BI senter for stiftelser. Siden 2017 har hun vært Associate Dean for BI Executive Master of Management program. 

Ditlev-Simonsen har arbeidet på diverse prosjekter finansiert av større bedrifter og har bidratt til utredning som NOU 2016:11 Regnskapslovens bestemmelser om årsberetning mv. og er også medlem av Stiftelsesklagenemnda som ble opprettet av regjeringen i 2015. Hun satt i styret i WWF Norge (2002-2008) og sitter fra 2016 i styret for Handelshøyskolen BI.

Referanser
----------

1. ↑  Audun Farbrot (2. mai 2011). «Personavhengig samfunnsansvar». forskning.no. Besøkt 18. juni 2017.
2. ↑  «Caroline Dale Ditlev-Simonsen». Magma, Econas tidsskrift for økonomi og ledelse. Besøkt 18. juni 2017.
3. ↑  Ny nemnd for behandling av klager på stiftelsesområdet

Eksterne lenker
---------------

* Caroline Dale Ditlev-Simonsen, presentasjon fra Handelshøyskolen BI

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin
 |
Den store synagoge i Łódź. Til høyre sees Jakub Hertz’ palass
En minnetavle (ikke vist på bildet) og en stor plakat minner om synagogen som en gang stod her
**Den store synagoge i Łódź** (polsk *Wielka Synagoga*, også kalt *Synagoga postępowa*, «Reformsynagogen») var i sin tid den største av om lag 250 synagoger i byen[]. Den ble reist i årene 1881–1882, og byggingen ble finansiert av de største fabrikantene i Łódź, blant annet Izrael Poznański, Karol Scheibler og Joachim Silberstein. Tegningene ble utført av Adolf Wolff fra Stuttgart og ble offisielt godkjent av byarkitekten Hilary Majewski. 

Synagogen hadde form som treskipet pseudobasilika med transept og risalitter i fronten. Komposisjonsmåten var inspirert av franske romanske basilikaer.[] Innvendig hadde synagogen en rik, orientalsk utsmykning med fargerike mosaikker og polykromi. Utvendig var den prydet med åtte kupler. 

Synagogen ble brukt av assimilerte jøder som den jødiske intelligensiaen og det jødiske borgerskapet.[] Den ble ikke brukt av ortodokse jøder. For å komme inn i synagogen måtte man ha et spesielt inngangskort.

Under den tyske invasjonen av Polen ble synagogen brent ned av tyske nazister natt til 11. november 1939. En minnetavle minner i dag om synagogen som stod der.

Referanser
----------

1. ↑  The Chronicle of the Lodz Ghetto, 1941-1944: 1941-1944, Lucjan Dobroszycki, Richard Lourie, Yale University Press, 1987, s. 28

Eksterne lenker
---------------

* (en) Great Synagogue in Łódź – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Caroline Lind** (født 11. oktober 1982 i Greensboro i Nord-Carolina) er en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing og 2012 i London

Lind ble olympisk mester i roing under OL 2008 i Beijing. Hun var med på den amerikanske åtteren som vant åtter for kvinner foran Nederland og Romania. Mannskapet på den amerikanske åtteren var; Lind, Erin Cafaro, Anne Cummins, Caryn Davies, Susan Francia, Anna Goodale, Elle Logan, Lindsay Shoop og Mary Whipple som var styrmann.

Fire år senere, under OL 2012 i London vant hun en ny olympisk gullmedalje i åtter for kvinner. USA vant foran Canada og Nederland. Roerne på den amerikanske åtteren var; Lind, Erin Cafaro, Susan Francia, Esther Lofgren, Taylor Ritzel, Meghan Musnicki, Elle Logan, Caryn Davies og styrmann Mary Whipple.

OL-medaljer
-----------

* Gull 2008 Kinas flagg Beijing - **Gull** i roing, åtter kvinner USAs flagg USA
* Gull 2012 Storbritannias flagg London - **Gull** i roing, åtter kvinner USAs flagg USA

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, «Caroline Lind», Sports-Reference.com olympisk utøver-ID li/caroline-lind-1, besøkt 31. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   World Rowing athlete database, «Caroline Lind», World Rowing-ID b2dac5db-1cac-4fcb-93bb-05fb41057bf1, besøkt 8. mars 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Caroline Lind – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Caroline Lind – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Caroline Lind – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Caroline Lind – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Caroline Lind – FISA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Påskeegg**, på engelsk ofte kalt Easter eggs, viser til en gjemt og ofte uventet funksjonalitet i videospill, nettsider, programvare og DVD-er. Det er lagt inn av utviklerne som en form for humor, med beskjeder, interne spøker, referanser og overraskelser og er ofte vanskelig å finne. Påskeegg kan også finnes i andre medier, som film.

Begrepet viser til skikken med påskeegg jakt i USA og tysktalende land, der fargede egg gjemmes 1. påskedag og barna løper ut for å lete etter dem.

Eksempler
---------

### Videospill

Noen ganger kan cheat codes ligge i et videospill der en hemmelig kommando åpner for nye nivå eller tilfører spillerne nye egenskaper. Dette er en form for påskeegg.

Mens påskeegg oftest er virtuelle, er det også beskrevet påske-egg i hardware. Dette gjaldt f.eks. bilder eller musikk i tidlige utgaver av Apple Macintosh, slik at en AMI BIOS 1993 spilte Happy Birthday over pc-høyttalerne den 13. november i stedet for å boote.

### Film

Påskeegg kan ligge som skjulte spor på DVD-er, som f.eks. i «Lord of the Rings»

Referanser
----------

1. ↑  fra siden til f-secure.com
2. ↑  Fra P3.no, om påskeegg i «Lord of the Rings»

Portal: Videospill
Maines flagg
Maines sjøfartsflagg
**Maines flagg** er blått med delstatens segl i midten. Seglet har et skjold som viser en elg og et grantre. Over skjoldet står mottoet *DIRIGO* ("jeg viser veg") samt en sekstakket stjerne. Disse viser til nordstjernen og delstatens nordlige beliggenhet. Treet er et frihetssymbol som særlig benyttes i New England. Skjoldet flankeres av en bonde og en sjømann, representanter for delstatens tradisjonelle næringsveger. Delstatsseglet har ikke spesifisert offisielle farger, så variasjoner i utførelsen kan forekomme. Flagget er i størrelsesforholdet 26:33. Det ble vedtatt innført 24. februar 1909.

Maines flagg er modellert etter militære faner fra tiden før og under den amerikanske borgerkrigen. For Maines vedkommende var disse enten blå med delstatsseglet, eller hadde røde og hvite striper som USAs flagg og delstatsseglet på blått i kantonen. 

Også delstatene Pennsylvania, Connecticut, Sør-Carolina, New Hampshire, Virginia, New York, Vermont, Kentucky, Indiana, Michigan, Wisconsin, Minnesota, Oregon, Kansas, Nevada, Nebraska, Nord-Dakota, Montana, Idaho, Utah og Alaska har delstatsflagg med blå flaggduk. Louisiana, Oklahoma og Sør-Dakota benytter en noe lysere blåfarge i sine delstatsflagg, mens Delawares delstatsflagg har en lysere, gråblå fargetone. I Maines flagg skal blåfargen tilsvare den som benyttes i USAs flagg.

Nordstjernen som symbol gjenfinnes i to andre nordlige delstaters flagg: Alaska og Minnesota.

Sjøfartsflagg
-------------

Maine har et eget flagg for bruk til sjøs. Dette ble innført 21. juli 1939 og har hvit flaggduk. På duken er det innsatt et grantre med et skråstilt anker i midten, med mottoet *dirigo* over og delstatens navn under.

Tidligere flagg
---------------

Det første offisielle delstatsflagget ble vedtatt innført 21. mars 1901. Dette hadde lys brun (beige) flaggduk, grantre i grønt og brunt i midten og en blå stjerne i kantonen. Symbolikken var også i dette knyttet til frihetstreet og nordstjernen.

Litteratur
----------

* Whitney Smith: *The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States*, 1970

Eksterne lenker
---------------

* Maine State Flag av David Martucci

  


|  |
| --- |
| **USAs delstatsflagg** |
| Alabama |
Alaska |
Arizona |
Arkansas |
California |
Colorado |
Connecticut |
Delaware |
Florida |
Georgia |
Hawaii |
Idaho |
Illinois |
Indiana |
Iowa | 
Kansas | 
Kentucky |
Louisiana |
Maine |
Maryland |
Massachusetts |
Michigan |
Minnesota |
Mississippi |
Missouri |
Montana |
Nebraska |
Nevada |
New Hampshire |
New Jersey | 
New Mexico |
New York |
Nord-Carolina |
Nord-Dakota |
Ohio | 
Oklahoma |
Oregon |
Pennsylvania |
Rhode Island |
Sør-Carolina |
Sør-Dakota |
Tennessee |
Texas | 
Utah | 
Vermont |
Vest-Virginia |
Virginia |
Washington |
Wisconsin |
Wyoming |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Nordiske kvinners litteraturpris** ble i 1979 tildelt Märta Tikkanen for *Århundrets kjærlighetssaga*. Hun forteller selv om det i boka *To*, side 211:

> 
> Trettito kvinnelige norske litteraturvitere er samlet til seminar i Drøbak da meldingen kommer om at Nordisk råds litteraturpris for 1979 ville bli tildelt Ivar Lo-Johansson. Han er en meget verdig mottaker av denne største og mest prestisjetunge prisen som kan tilfalle en nordisk forfatter. Men prisen ble innstiftet i 1962 og ennå har ingen kvinne fått den. Heller ikke har en eneste kvinne sittet som fullverdig medlem i komiteen for prisen. Da dette gikk opp for jentene i Drøbak og seminarlederen deres, Åse Hiorth Lervik, professor i nordisk litteratur ved Universitetet i Tromsø, besluttet de på stående fot å opprette en *Nordiske Kvinners Litteraturpris* for å få gjort oppmerksom på at det også fins kvinner som skriver bøker i Norden – ikke bedre bøker enn mennene men kanskje like gode, ikke viktigere men heller ikke mindre viktige bøker. Og de hadde valgt *Århundrets kjærlighetssaga* som symbol for nordisk kvinnelitteratur. 
> 
> 

Da Märta Tikkanen fikk meldingen om prisen, var det ikke klart hvor stor den var. Men 20. februar 1979, samme dag som Ivar Lo-Johansson kunne motta Nordisk råds litteraturpris på 75 000 danske kroner, fikk hun i Speilsalen på Grand Hotell i Oslo *Nordiske kvinners litteraturpris* på 64 000 kroner.

I 1980 ble Jorunn Hareide fra Norge første kvinnelige medlem i komiteen for Nordisk råds litteraturpris. Samme år fikk Sara Lidman prisen. *Nordiske kvinners litteraturpris* ble derfor ikke delt ut flere ganger.

Kilder
------

* Märta Tikkanen: *To – Scener fra et kunstnerekteskap* 2006 ISBN 82-05-33889-2
* Gerd Bjørhovde: *Litteraturforskning og aktivisme i nord på 70-tallet* Arkivert 17. desember 2005 hos Wayback Machine.
**Haiyuan** (kinesisk: 海原县; pinyin: *Hǎiyuán Xiàn*) er et fylke i autonome region Ningxia i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Zhongwei.

I 1999 var folketallet på 370 734 innbyggere.

Hui-kinesere (kinesiske muslimer) utgjør 70 prosent av befolkningen.

Jordbruket, om enn skrint, er av stor betydning for fylket. Det er blitt satset særlig på dyrking av fennikel.

Kulturminner
------------

Funnstedet Caiyuan (*Caiyuan yizhi*, 菜园遗址) av den neolittiske Caiyuan-kulturen ble i 2006 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Jordskjelv
----------

I 1920 var Haiyuan episenter for et meget kraftig jordskjelv. Rundt 200 000 ble drept av skjelvet, hvorav over 73 000 i selve Haiyuan fylke.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Litteratur
----------

* Ningxia Caiyuan : Xinshiqi shidai yizhi, Muzang fajue baogao / Ningxia wenwu kaogu yanjiusuo, Zhongguo lishi bowuguan kaogu bu bianzhu. 宁夏菜园 : 新石器时代遗址, 墓葬发掘报告 / 宁夏文物考古硏究所, 中国历史博物馆考古部编着. Beijing : Kexue chubanshe, 2003 (web[*død lenke*])

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Logo
Et **presidentbibliotek** er et bibliotek drevet av det amerikanske arkivverket National Archives and Records Administration for å samle, oppbevare og tilgjengeliggjøre dokumenter, arkiver og historiske materialer fra hver føderale regjering. Det er etablert presidentbibliotek for hver amerikanske president fra og med Herbert Hoover (1929–33). Barack Obama Presidential Center er under planlegging.

Bibliotek (tilegnet presidenter) ble også blitt stiftet før *Presidential Library Office* startet opp, og disse er ikke offisielt anerkjent eller finansiert av NARA (disse bibliotek er tilegnet presidenter før president Hoover).

Referanser
----------

1. ↑  Informasjon fra NARA

Eksterne lenker
---------------

* George W. Bush Presidential Library and Museum
* William J. Clinton Presidential Library and Museum
* George Bush Presidential Library and Museum
* Jimmy Carter Presidential Library and Museum
* Herbert Hoover Presidential Library and Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Finn Sejersted** (født 3. august 1868 i Trondheim, død 22. januar 1914 i Kristiania) var en norsk jernbaneingeniør som også var sjef for Holmenkollbanen.

Han gikk i 1890 ut av den maskintekniske linjen ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt, som var en forløper til NTH. Så jobbet han frem til 1893 som anleggsingeniør ved Solørbanen fra Kongsvinger til Flisa (innviet 1893), dernest fra 1893 til 1895 ved Setesdalsbanen (innviet 1895) og 1895 til 1897 ved Nordbanen, i dag kalt Gjøvikbanen (først åpnet i 1900). 

Han ble i 1897 forflyttet til Kristiania for å ta del som sekretær i det som het stasjonskomiteen av 1899. Man skulle planlegge byens stasjoner. Samtidig tok han over etter Albert Fenger-Krog (1835–1904) som sjef for Holmenkollbanen som var like ved å bli innviet. Han var administrerende direktør her frem til sin død i 1914 av en hjertesykdom. Han ble etterfulgt av Tobias Bernhoft (1869–1936). Han hadde omkring 1904 studert elektrisk jernbane utenlands.

Han var sønn av Johannes Sejersted (1842–1926) og Mette Nannestad (1844–1921). Faren var fra Skogn og generalmajor av offisers-slekten Sejersted. Mora kom fra Orkdal. Selv giftet Finn seg i 1903 med Cathrine Pihl.

Referanser
----------

1. ↑   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Erichsen, Egil Werner (1948). *Holmenkolbanen gjennom 50 år*. Oslo: Fabritius.
3. ↑  Finn Sejersted fra Strinda Historielag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**«Bettong»** er en sang med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 12. oktober 1981 på musikkalbumet *Den 5te*.

De tidligere SNU-medlemmene Erling Bonde og Tom Mathisen hadde jobbet litt sammen i 1981. De ga ut The Pest of «Snu», som var en blanding av verbal- og musikk-humor. «Bettong» derimot ble skrevet som reklame for et firma. Musikerne på dette sporet var Tom Mathisen (dyp harmonivokal, gitarer og bass), Erling Bonde (piano) og Kaare Skevik (trommer).

Så ble det bestemt at den skulle bli et Prima Vera-spor, antageligvis siden Jahn Teigen var i stand til å synge den med «rocka galskap» i stemmen.

> Bettong er tingen! Sangeren fikk bevis på dette da han ble droppet i Akersælva med en femkilos prøve rundt beina.
> 
> 
> Kommentar til «Bettong» på albumomslaget.
> 
> 

«Bettong» ble også gitt ut i år 2000 på samlealbumet *Rest of the best vol 2,5*.

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
2. ↑  Mail fra Tom Mathisen til Prima Vera fan i år 2000
**Syrianska FC** er en svensk/arameisk fotballklubb som er basert i tettstedet Södertälje i Stockholms län. Klubben ble grunnlagt i 1977, og spilte fra 2011 til 2013 i Allsvenskan (Sveriges øverste divisjon). I 2019 kom de aller sist i Superettan, og skulle da normalt ha rykket ned i Divisjon 1. Men den 28 februar 2020 meddelte Sveriges fotballforbund at de valgte å tvangsnedflytte Syrianska FC ytterligere ett nivå till Division 2 for flere økonomiske mislighold. De skyldte den svenske statskassen ubetalt arbeidsgiveravgift, og de hadde også skylder til det Svenske fotballforbundet. 

Klubben ble grunnlagt under navnet "Syrioyo" (direkte oversatt: Armenske) i bydelen Geneta av kristne ungdommer fra Syria og Tyrkia. Foreningen byttet navn til Syrianska SK i 1986, og videre til det nåværende navnet i 2002. 

For å unngå sammenblanding bør en merke seg at det er flere klubber i Sveriges øvre divisjoner stiftet av syriske innvandrere med nærliggende klubbnavn. Assyriska FF spiller også i Divisjon 2 i 2022-sesongen, de kommer begge fra Södertälje og bruker samme hjemmebane.

Kjente spillere med tilknytning til klubben
-------------------------------------------

* Nigerias flagg Peter Ijeh
* Sveriges flagg Abgar Barsom
* Sveriges flagg Louay Chanko
* Sveriges flagg Suleyman Sleyman
* Sveriges flagg Sharbel Touma

Referanser
----------

1. 1 2  «HISTORIA». *Syrianska FC* **(svensk)**. Besøkt 5. oktober 2022.
2. ↑  «Syrianska flyttas ner till division 2». *www.svenskfotboll.se* **(svensk)**. Besøkt 5. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Syrianska FC – Klubbens offisielle nettsider
**Norrfors** er et lite tettsted i Nordmalings kommun i Västerbottens län, Sverige.

Historie
--------

Norrfors er et jernbanesamfunn som oppsto da Stambanen gjennom øvre Norrland ble bygd på 1890-tallet. Norrfors kirke ble oppført i 1923.

Under og etter andre verdenskrig blomstret bebyggelsen. Trekull, framstilt i kullovner og kullmiler, ble lastet i jernbanevogner for videre transport. Det var også en møbelfabrikk her, senere kjent som Norrlandsmöbler.

I dag drives det ikke utvinning av trekull her, og møbelfabrikken er nedlagt. Det drives imidlertid med noe turisme i forbindelse med Lögdeälven.

Kilder
------

* *Lundkvist, Tyko: Hembygdsboken*
* *Råde, Adolf: Nordmalings kyrka och församling*

| * v
* d
* r
Nordmaling kommune i Västerbottens län i Sverige |
| --- |
|  | Tettsteder | Lögdeå **·** Nordmaling **·** Rundvik |  |
| Mindre tettsteder | Aspeå **·** Brattfors **·** Gräsmyr **·** Håknäs **·** Mullsjö **·** Norrfors **·** Nyåker **·** Olofsfors **·** Sunnansjö |
**Glavnoje polititscheskoje uprawlenije** (*Den politiske hovedforvaltning*, **GPU**) eller **Objedinjonnoje gossudarstwennoje polititscheskoje uprawlenije** (russisk: Объединённое государственное политическое управление, *Forente statlige politiske forvaltning*, **OGPU**) var et statspoliti i Sovjetunionen og hørte under det russiske innenriksministeriet. Det eksisterte i perioden 1922 til 1954, og var etterfølgeren til Tjekaen og forløperen til KGB.

Historie
--------

De mange militære småenheter med spesielt utdannede tropper ble samlet av Felix Dzerzhinsky i starten av 1920-årene, og da VChK ble til GPU i februar 1922 var enhetene organisert i en divisionslignende struktur. Divisjonen ble kalt *Dzerzhinsky-divisjonen.* GPU ble allerede i desember 1923 endret til OGPU.

| * v
* d
* r
Russlands etterretning |
| --- |
|  | SVR **·** GRU **·** FSB **·** FSO (Spetssvjaz) | Russlands flagg |
| *Sovjetunionen: Tsjeka **·** GPU **·** KGB **·** NKVD **·** Glavnoje Razvedyvatelnoje Upravlenije (GRU)* |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**General Packet Radio Service (GPRS)** er en standard for trådløs dataoverføring med mobilkommunikasjon over GSM mobiltelefonnettet. Den ble tatt i bruk kommersielt i 2000. 

Mens GSM har en maksimal dataoverføringshastighet på 9,6 kbps med datakommunikasjon som en oppkoblet mobiltelefonsamtale, og (inntil 38,4 kbps. med HSCSD), er makshastigheten til GPRS på 171,2 kbps. Dette er imidlertid en teoretisk øvre hastighet, den praktiske begrensingen er på ca. 40 kbps på grunn av begrensing i mobiltelefonene. 

GPRS ble introdusert i Norge i begynnelsen av 2001. GSM er en pakkesvitsjet teknologi der en pågående samtale bruker hver 20.-del av basestasjonens kapasitet til sending og mottak av digitaliserte, komprimerte og krypterte lydfil-pakker. 

GPRS benytter de 20.-delene av basestasjonens kapasitet som ikke brukes til telefonsamtaler, men når det ikke overføres data brukes ingen av 20.-delene. Dette gir en forbindelse som alltid er på, dvs. at man kan motta e-post, surfe på internett, e.l. uten å måtte koble seg opp først. 

I stedet for tellerskritt betaler man enten en fast månedsavgift, en dagsavgift eller for de datamengdene som blir overført. Mobiltelefoner som støtter GPRS kalles gjerne GPRS-terminaler, og støtter et visst antall såkalte tidsluker opp og ned. I GPRS-alternativet som tilbys av bl.a. Netcom er en tidsluke på 13,4 kbps. Hvis en telefon da støtter f.eks. 2+1 tidsluker, betyr dette at den gir en hastighet på 26,8 kbps. for mottak, og 13,4 kbps. for sending av data. Brukerne i GSM-nettet deler på kapasiteten for GPRS som er tilgjengelig, slik at ytelsen i praksis kan variere i den tiden man er oppkoblet. 

Dersom all kapasitet på basestasjonen er oppbrukt, vil taletrafikk ha prioritet fremfor data og dataoverføringshastigheten vil synke. GPRS er en såkalt 2,5G-teknologi, mens UMTS er 3G eller tredje generasjon.

Se også
-------

* GPRS-posisjonering

| * v
* d
* r
Generasjoner for trådløse kommunikasjonssystemer |
| --- |
| 1G | NMT **·** AMPS **·** Hicap **·** CDPD **·** Mobitex **·** DataTAC **·** TACS **·** ETACS |
| 2G | GSM **·** iDEN **·** D-AMPS **·** IS-95 **·** PDC **·** CSD **·** PHS **·** GPRS **·** HSCSD **·** WiDEN |
| 2.75G | EDGE/EGPRS **·** CDMA2000 (1xRTT) |
| 3G | UMTS (W-CDMA) **·** CDMA2000 (1xEV-DO/IS-856) **·** FOMA **·** TD-SCDMA **·** GAN/UMA |
| 3.5G | UMTS (HSDPA) **·** UMTS (HSUPA) **·** CDMA2000 (EV-DO Rev.A) |
| 3.75G | UMTS (HSPA+) **·** CDMA2000 (EV-DO Rev.B/3xRTT) |
| 4G | WiMAX **·** Flash-OFDM **·** LTE |
| 5G | NR (New Radio) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Stealth-fregatten INS «Sahyadri» under bygging ved Mazagon Dock.
**Mazagon Dock Limited (MDL)** er Indias største og viktigste skipsverft. Det ligger i Mumbai, og produserer krigsskip og ubåter for den indiske marinen, samt offshore-plattformer og tilhørende støttefartøy for offshore oljeboring. Verftet står også for produksjon av tankskip, tørrlasteskip, passasjerskip og ferjer. 

Mazagon Dock ble etablert i det 18. århundre. Verftet har over 200 års erfaring innen skipsbygging. Verftet har opp gjennom tidene hatt flere forskjellige eiere, blant annet P&O Lines og British-India Steam Navigation Company. I 1934 ble verftet registrert som et aksjeselskap. Mazagon Dock ble nasjonalisert i 1960 og er nå et statlig selskap eid av den indiske regjeringen.

Skipsproduksjon
---------------

### Overflateskip

Verftet har bygd/bygger følgende krigsskip for den indiske marinen: 

* Nilgiri-klassen av fregatter (første orlogsfartøy bygd av MDL)
* Godavari-klassen av fregatter
* Khukri-klassen av korvetter
* Delhi-klassen av jagere
* Shivalik-klassen av fregatter
* Kolkata-klassen av jagere (under bygging)
* Fartøyer (hovedsakelig patruljebåter) for den indiske kystvakten
* Flytende politistasjoner
* Andre fartøyer for den indiske marinen (blant annet tre raske missilbåter, et treningsskip for kadetter og ulike støtteskip)

### Ubåter

Verftet har bygd/bygger følgende ubåter for den indiske marinen:

* Shishumar-klassen av dieselelektriske ubåter
* Scorpène-klassen av dieselelektriske ubåter (under bygging i henhold til en inngått avtale om teknologioverføring mellom Frankrike og India)

Se også
-------

* Cochin Shipyard
* Garden Reach Shipbuilders & Engineers
* Goa Shipyard

Referanser
----------

1. 1 2  Introduction Arkivert 19. april 2016 hos Wayback Machine. Mazagon Docks Ltd

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Mazagon Dock Limited (på engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Finn Viderø** (født 15. august 1906, død 13. mars 1987) var en dansk organist og komponist. Han var en av de første danske organister som ble kjent utenfor landets grenser i kraft av sine innspillinger av klassiske orgelverker. 

Finn Viderø var organist ved Reformert kirke i København i 1928–41, Jægersborg kirke i 1942–47, Trinitatis kirke i København 1947–71 og St. Andreas kirke i København i 1971–77. Han var gjestelærer ved Yale University og æresdoktor ved Åbo universitet i Finland. I 1933 ga han ut sammen med Oluf Ring en mye brukt orgelskole. «Hans orgelspill var kompromissløst og båret av det totale fravær av effektelementer og publikumsfrieri» (Ivar Mæland) og gav anledning til mange diskusjoner.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 13927770b, catalogue.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Finn Viderø 1906-2006 Organistbladet Arkivert 16. juli 2020 hos Wayback Machine.

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
En passbåt
**Passbåt** er en vanlig betegnelse på en liten, hurtiggående åpen båt med kraftige påhengsmotor og plass til opptil åtte personer i Norge.

Passbåten
---------

Den norske passbåten er en rask, åpen, planende båt bygd for påhengsmotor ment for dagsturer. Størrelsen er typisk 16-17 fot lang og 6 fot bred. Styrecockpiten er langt forover, og hastighet er høyere enn 12 knop.

De eldre passbåtene fra etterkrigstiden er noe smalere, men de ble etter hvert bredere. De ble gjerne bygd i tre som klinkbygde turbåter før de ble fremstilt i mer moderne materiale som plast fra 1960-tallet. 

De fremste norske båtbyggerne er brødrene With som i 1936 lagde en serie passbåter inspirert av Oslojollen. Bror With gav sine passbåtene et norsk særpregenhet med et vakker utseende, helst med snekkebaug, han ville videreføre den norske båttradisjonen over på den nye båttypen.

Litteratur
----------

* Gøthesen, Gøthe (1997-01-02). *Motorbåten – Fra snekke til motorkrysser, fra ferieferd til smuglertokt*. Universitetsforlaget. ISBN 8200227715.

Eksterne lenker
---------------

* Ungdommens passbåter, inkludert familiebåt
**200 døde den 1. mai?**  

«De forbryterske planene til kommunistene.»  
(Aftenutgaven av *Vorwärts,* Berlin, 29. april 1929)
**Den blodige mai** eller **mai-urolighetene** (på tysk *Blutmai*, *Blutmai 1929* og *Mai-Unruhen*), er benevnelsen på politiske opptøyer som fant sted i Berlin i den tyske Weimar-republikken fra 1. til 3. mai 1929. I desember 1928 hadde politiets president i Berlin, den sosialdemokratiske Karl Friedrich Zörgiebel, nedlagt forbud mot alle utendørs demonstrasjoner og folkemøter. Men Kommunistische Partei Deutschlands (KDP), det tyske kommunistpartiet, overholdt ikke forbudet, og oppfordret til en massedemonstrasjon. Det kom til borgerkrigslignende kamper mellom politi og tilhengere av kommunistene. Totalt kostet kampene 33 menneskeliv, og etterlot seg nesten 200 sårede. Mer enn 1200 demonstranter ble arresterte.

Mistanken om at KDP hadde planlagt det voldsomme sammenstøtet, kunne ikke bevises. Senere syntes flere mottatte telegrammer fra Moskva å indikere dette. Den prøyssiske regjeringen reagerte med å oppfordre til forbud av KDP og alle dets datterorganisasjoner. Carl Severing, som var blitt sosialdemokratisk innenriksminister, avviste dette som uklokt og ugjennomførbart. Uansett la regjeringen ned forbud mot det venstreekstreme Rotfrontkämpferbund.

Disse hendelsene styrket kommunistenes negative holdninger til sosialdemokratiet. KDP-lederen Ernst Thälmann (1886–1944) betegnet Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD) som et parti for «sosial-fascisme», og karakteriserte dette som en spesielt farlig form for fascisme. KDP rettet nå sin politikk mot «hovedfienden», SPD.

Referanser
----------

1. 1 2  Kleven, Hans I. (1926-2014) (1990). *Parti i flammer: dokumentasjon og betraktninger omkring "oppgjøret" i Norges Kommunistiske Parti 1949-50*. Oslo: Falken forlag. s. 23. ISBN 8270092746.
2. ↑  Winkler, 1993, side 350

Litteratur
----------

* Winkler, Heinrich August (1993). *Weimar 1918–1933. Die Geschichte der ersten deutschen Demokratie*. Beck, München. ISBN 3-406-37646-0.
***Blodpenger*** (originaltittel: *L'Argent*) er en fransk dramafilm fra 1983, regissert av Robert Bresson. Filmens forelegg er en novelle av Lev Tolstoj.

Handling
--------

En ung mann, Norbert, forsøker å få tak i penger fra faren sin. Faren ønsker å støtte ham, men Norbert presser på for å få mer penger - på grunn av en gjeld han skylder til en skole-kamerat. Men faren hans nekter å gå med på dette, og en appell til moren hans mislykkes også. Norbert forsøk å pantsette klokken sin til en venn, som i stedet gir ham en falsk pengeseddel. Han tar med seg denne forfalskningen til en foto-butikk, og bruker den til å kjøpe en bilderamme.

En butikk-sjef tar imot seddelen, men partneren hennes oppdager at seddelen er falsk - og skjeller henne ut for hennes godtroenhet. Men han hadde selv akseptert to forfalskede sedler forrige uke. Deretter bestemmer han seg for å bli kvitt alle de tre forfalskede sedlene så snart anledningen byr seg. Han bruker dem til å betale Yvon, for å levere fyringsolje. Yvon prøver å betale ved en restaurant med de forfalskede sedlene, men servitøren gjenkjenner pengene som falske. Yvon blir derfor arrestert. Lucien, en assistent ved den samme foto-butikken blir avslørt for å ha satt opp prisene når arbeidsgiverne hans er ute av butikken. Pengene han tjener på dette, putter han i sin egen bukselomme. 

Svindelen hans blir oppdaget, og Lucien får snart sparken. Men han beholder en kopi av butikkens nøkler. Han og to kamerater raner deretter et pengeskap i butikken. Yvon trenger desperat penger, og blir med på et bank-ran. Men politiet forhindrer planene deres, og han blir arrestert. Lucien og hans medskyldige blir til slutt oppdaget og arrestert for skimming av bank-kort, og Lucien blir sendt til samme fengsel som Yvon havnet i. Lucien tilbyr å inkludere Yvon i en plan for å bryte seg ut av fengsel, men Yvon nekter å være med.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Blodpenger (1983)* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Blodpenger (1983)* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Blodpenger (1983)* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Blodpenger (1983)* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Blodpenger (1983)* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Blodpenger (1983)* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Blodpenger (1983)* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Blodpenger (1983)* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Blodpenger (1983)* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Blodpenger (1983)* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
«Passepartout» har flere betydninger.
Portrett av Franz Liszt med oval passepartout.
**Passepartout** er en spesielt tilskåret plate av kartong som settes over et bilde når det skal i glass og ramme. Ordet er fransk, og betyr egentlig «går overalt» [passe par tout].) En passepartout kan gi luft rundt bildet og trekke oppmerksomheten inn mot motivet. De kan også brukes for å ramme inn ukurante fotopapirstørrelser uten å beskjære bildet med en papirkutter.

Den blir oftest brukt til tegninger og grafiske arbeider. Kartongplaten skjæres først til i en størrelse som passer inn i rammen og så skjæres en *lysåpning* som skal være litt mindre enn bildet, som deretter festes på baksiden. Lysåpningen kan være firkantet eller oval, men kan også formes etter ønske.

Forebygging av slitasje
-----------------------

Passepartoutet skal sørge for at bildet ikke kommer i direkte kontakt med glasset. Glass er et sterkt basisk materiale bestående av sand/silika/kalk, og vil over tid påvirke både farger og papir i kunstverket. Dette kan forringe både den estetiske og den økonomiske verdien av arbeidet.

### Syrefri papp

Passepartoutet skal for å tilfredsstille dagens krav til aldringsbestandighet også være av syrefritt materiale slik at den ikke tærer på det den skal beskytte.

Farger
------

Et passepartout brukes oftest med hvit eller svart front, men finnes i et stort antall fargekombinasjoner, foruten at det er mulig å bygge på lagvis for å få et estetisk tiltalende resultat.

Se også
-------

* Fotopapirstørrelser

Referanser
----------

1. ↑  R. Broby Johansen: *Kunstordbok*, Tiden norsk forlag, 1970
2. ↑  Personalet i en hvilken som helst rammebutikk med erfarne ekspeditører

Eksterne lenker
---------------

* (en) Passepartouts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Blodfossen i 2006
Blodfossen på kartet over AntarktisBlodfossenBlood FallsBlodfossen på kartet over Antarktis
Skjematisk tegning av Blodfossen
**Blodfossen** (fornorskning av **Blood Falls**) er en utstrømming av jernoksid-tilsmusset saltvann som flyter fra spissen av Taylorbreen og ned i den isdekte overflaten av West Lake Bonney. Geografisk sett ligger Blodfossen i Taylordalen i McMurdo Dry Valleys i Victoria Land på den østre delen av Det antarktiske kontinent.

Jernrikt vann kommer sporadisk opp fra små sprekker i isens fasader. Saltvannets kilde er et undersjøisk basseng av ukjent størrelse omtrent 400 meter under isen flere kilometer fra dets lille utløp ved Blodfossen.

Stedet ble oppdaget i 1911 av den australske geologen Griffith Taylor, som først oppdaget dalen som bærer hans navn. De antarktiske pionerene regnet først med at den rødlige fargen kom fra alger, men det ble senere bevist at den stammer fra jernoksid.

Referanser
----------

1. ↑  Blood Falls SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 19500

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GNIS **·** SCAR

 |
Metriske passbiter.
En **passbit** er en nøyaktig fremstilt bit brukt til lengdemåling og justering eller kalibrering av instrumenter. De er ofte fremstilt av herdet stål, keramikk eller hardmetall. Passbiter har parallelle endeflater med nøyaktige utmålte avstander, og er så fint polert at de fester seg sammen (statisk friksjon).

Historie
--------

De første kjente nøyaktige passbitseriene ble konstruert av den svenske oppfinneren Carl Edvard Johansson i 1896.[]

Bruk i industrien
-----------------

Blant noen av de mest nøyaktige passbitene som brukes i industrien er lengden på passbiten i størrelsesorden mikrometer (μm) med en maksimal feil på 0,05 μm (fem hundredels mikrometer).

Passbiter kommer ofte i sett slik at man kan kombinere dem for å oppnå de lengdene man måtte ønske fra 0,5 mm til 100 mm, med en nøyaktighet på 1 μm.

Se også
-------

* Rettholt
* Parallellkloss
* Kaldsveising

Kilder
------

* (no) Passbit i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |