recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Harold Powers Muller** (født 12. juni 1901, død 17. mai 1962) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Muller vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass i høydehopp med et hopp på 1,90 meter, bak sin landsmann Richmond Landon som vant på 1,935 som var ny olympisk rekord.

Los Angeles Buccaneers
----------------------

Etter universitetet hadde Muller planer om å bli ortoped og fikk plass på University of California's Medical School, men manglet pengene. For å tjene penger tok Muller en jobb som trener for ends ved Cals universitetslag. Samtidig som han tok utdannelsen sin var Muller trener fra 1923 til 1925 frem til Andy Smith, som hadde ansatt ham, døde av lungebetennelse i 1926. Etter utekaamineringen spilte Brick i det første East-West Shrine Game, hvor han tok imot en 27-yard pasning for en touchdown. Ed R. Hughes, skribent for San Francisco Chronicle, beskrev Muller som en av de beste spillerne noensinne. omtalen skulle føre til at Muller ble signert av Los Angeles Buccaneers, hvor han fungerte både som spiller og hovedtrener. Han ledet laget til et sammenlagtresultat på 6–3–1 i 1926, men laget ble oppløst i 1927.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv Sølv i friidrett, i høydehopp USAs flagg USA

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Harold Powers Muller, BNF-ID 16629896p[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hibner, John C. «Brick Muller» (PDF) **(engelsk)**. Arkivert fra originalen (PDF) 10. juni 2010. Besøkt 12. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harold Muller – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harold Muller – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Harold Muller – Pro-Football-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Harold Muller – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kasakhstans flagg Kasakhstan |
| Paralangrenn |
| Den internasjonale paralympiske komité Paralympiske leker |
| Gull | Pyeongchang 2018 | Sprint, stående |

**Alexandr Kolyadin** (født 20. februar 1973) er en kasakhstansk handikappidrettsutøver som konkurrerer i langrenn i klassen LW4. Han ble paralympisk mester i sprint for stående utøvere under Paralympiske vinterleker 2018. 

Kolyadin begynte med langrenn i 1985. Han var på det nasjonale juniorlandslaget i langrenn, men mistet høyre fot i en trafikkulykke i 1997, og debuterte internasjonalt i paralangrenn i 2013.

Idrettskarriere
---------------

Kolyadon kom på 24.-plass i Verdenscupen i paralangrenn 2013/14, og på 19.-plass i Verdenscupen i paralangrenn 2014/15. I Verdenscupen i paralangrenn 2016/17 kom han på 22.-plass, og i Verdenscupen i paralangrenn 2017/18 på 16.-plass.

Under Para-VM på ski 2017 kom han på 13.-plass på langdistanse, og deltok på Kasakhstans stafettlag som kom på sjetteplass i stafett, åpen klasse. På sprinten kom han på 20.-plass.

Han representerer Kasakhstan under Paralympiske vinterleker 2018. Der vant han sprinten for stående, og ble paralympisk mester i en alder av 45 år. På 20 km kom han på 18.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *World Para Nordic Skiing WC Points - Winter Season 2013/14*, besøkt 16. mars 2018.
2. ↑  IPC - *World Para Nordic Skiing WC Points - Winter Season 2014/15*, besøkt 16. mars 2018.
3. ↑  IPC - *World Para Nordic Skiing WC Points - Winter Season 2016/17*, besøkt 16. mars 2018.
4. ↑  IPC - *World Para Nordic Skiing WC Points - Winter Season 2017/18*, besøkt 16. mars 2018.
5. ↑  IPC - *Event Overview - Men Sprint F, Standing*, besøkt 16. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos IPC
* Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 14. mars 2018 hos Wayback Machine.
***Calcodes sarasinorum*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (38-65 millimeter), avlang, blank, svart hjortebille med rødbrune dekkvinger. Kroppen er nokså jevnbred og sylindrisk. Hannens forstørrede kjever er lange og slanke, hos store hanner vanligvis bare med en tann i spissen, mindre hanner kan ha tenner også lenger inne. Hodet er firkantet og bredt, pannens forkant oppoverbøyd. Pronotum er mye bredere enn langt, avrundet firkantet med en butt tann langt bak på sidene, noe innsnevret bakerst. Dekkvingene er glinsende rødbrune. Beina er rødlige. Hunnen er bredere uten forstørrede kjever, farget som hannen, men hode og forkropp er ganske matte.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sulawesi.

Systematisk inndeling
---------------------

Disse artene blir ofte plassert i slekten *Odontolabis*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Odontolabini*
						* Slekten *Calcodes* Westwood, 1834 – 25 arter
							+ ***Calcodes sarasinorum*** (Heller, 1898)

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over noen av artene
* Bilder av arten
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* (en) Calcodes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Community-psykologi** er et fagområde i psykologi som hovedsakelig studerer individer i konteksten av sosiale fellesskap og lokalsamfunn, og forholdet mellom dem. Fagområdet har fokus på individers livskvalitet innen grupper, organisasjoner, institusjoner og fellesskap/lokalsamfunn. Fordi norsk mangler en dekkende oversettelse av det engelske ordet *community*, og fordi samfunnspsykologi generelt brukes i en annen betydning på norsk, blir fagfeltet gjerne oversatt som «community-psykologi» på norsk. På tysk kalles fagområdet *Gemeindepsychologie* («fellesskapspsykologi» eller «lokalsamfunnspsykologi»), der *Gemeinde* betyr lokalsamfunn eller (mindre lokalt) fellesskap mens *Gesellschaft* betyr samfunn.

Referanser
----------

1. ↑  Hilde Eileen Nafstad og Rolv Mikkel Blakar: «Community-psykologi: Lokalt og global». *Tidsskrift for Norsk psykologforening*, vol. 50, nr. 5, 2013, s. 419–425
2. ↑  Erik Carlquist, Hilde Eileen Nafstad og Rolv Mikkel Blakar (2007). «Community psychology in a traditional Scandinavian welfare society: The case of Norway». I S. Reich, M. Riemer, I. Prilleltensky & M. Montero (red.), *International community psychology: History and theories*. (s. 282–298). New York: Springer.
3. ↑  B. Röhrle, G. Sommer (red.): *Gemeindepsychologie: Bestandsaufnahmen und Perspektiven*. dgvt-Verlag, Tübingen 1995.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Calcodes alexandrae*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (24-37 millimeter), kraftig, blank, rødbrun hjortbille med svart hode. Hannens kjever er forholdsvis lange og slanke, lett buede, gjerne med én tann innenfor midten og én utenfor. Hodet er firkantet. Pronotum er mye bredere enn langt, brunrødt, med en butt tann på siden bak midten, ikke mye innsnevret bak. Dekkvingene er litt hvelvede, nærmest oransje, med mørk sømstripe. Undersiden og beina er mørkt brunrøde. Hunnen er bredere enn hannen, rødlig svart, uten forstørrede kjever.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sulawesi.

Systematisk inndeling
---------------------

Disse artene blir ofte plassert i slekten *Odontolabis*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Odontolabini*
						* Slekten *Calcodes* Westwood, 1834 – 25 arter
							+ ***Calcodes alexandrae*** (Ipsen, 1999)

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over noen av artene
* Bilder av arten
* (en) *Calcodes alexandrae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata
* (en) Calcodes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Daniel Andreas Skjeldam** (født 2. september 1975 i Trondheim) er en norsk næringslivsleder og tidligere offiser i forsvaret.

Utdannelse
----------

Daniel Skjeldam tok befalsutdanning i Hæren etter videregående. Skjeldam er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole i Bergen i 2001 hvor hans siviløkonomoppgave hadde tittelen *Suksessfaktorer for lavprisflyselskap*.

Karriere
--------

Skjeldam hadde sommerjobb som offiser ved Befalsskolen for Luftforsvaret mens han tok siviløkonomutdanningen i Bergen. Etter endt utdanning var han en del av startup-teamet i flyselskapet Norwegian Air Shuttle hvor han etterhvert fikk jobben som sjef for flyplassdriften, deretter sjef for rutetilbud og inntektstyring, før han avsluttet med fem år som kommersiell direktør.

Hurtigruten
-----------

Største eier i Hurtigruten, Trygve Hegnar, hentet han til jobben som konsernsjef for selskapet høsten 2012. Det gjorde Skjeldam til den yngste lederen for et børsnotert norsk selskap.

Foruten å raskt besøke alle selskapets skip, har Skjeldam gjort store endringer i selskapet med begrunnelse i at «Hurtigruten ikke har tjent penger på ni år»: Hurtigrutens hovedkvarter ble flyttet til Tromsø og flere eiendommer og ikke-strategiske eiendeler ble solgt unna. Organisasjonen på land i Norden ble slanket med 25–30 prosent. Et eget crew-selskap ble etablert. Målsettingen var å sikre en årlig besparelse på mer enn 60 millioner kroner og styrke kommersiell drift, spesielt hotell- og restaurantdriften på skipene.

Den 15. mai 2013 kunne Skjeldam levere Hurtigrutens første positive driftsresultat siden fusjonen i 2006. I juni 2013 meldte avisen *Fremover* at Hurtigruten hadde besluttet, mot store protester fra ordføreren i Narvik, å flytte bemanningskontoret for maritimt ansatte fra Narvik til Kirkenes noe som vil utløse en antatt besparelse på ytterligere 40 millioner kroner i året.

Referanser
----------

1. ↑  HURTIGRUTEN - Konsernledelse - Daniel Skjeldam Arkivert 16. september 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  HURTIGRUTEN - Konsernledelse - Daniel Skjeldam Arkivert 16. september 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  «SKIPSMAGASINET - Ny Konsernsjef Ansatt I Hurtigruten». Arkivert fra originalen 6. mars 2018. Besøkt 5. august 2013.
4. ↑  HURTIGRUTEN - Konsernledelse - Daniel Skjeldam Arkivert 16. september 2013 hos Wayback Machine.
5. ↑  HURTIGRUTEN - Konsernledelse - Daniel Skjeldam Arkivert 16. september 2013 hos Wayback Machine.
6. ↑  E24.NO - Han Skal Lede Hurtigruten
7. ↑  DAGENS NÆRINGSLIV - Hurtigruten har ikke tjent penger på ni år
8. ↑  E24.NO - Hurtigruten kvitter seg med en av fire
9. ↑  NORDLYS - Går i pluss for første gang
10. ↑  FREMOVER - Flyttet fra Narvk - sparer 40 mill

Eksterne lenker
---------------

* Hurtigruten.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
Et **community council** (forkortes *CG*, «samfunnsråd» eller «fellesskapsråd») er den minste administrative enheten for lokalstyre i Wales og Skottland. I Wales har et community council omtrent samme rettigheter og oppgaver som et verdslig sogn i England, og de har også sitt opphav i walisiske verdslige sogn. I Skottland har de en mye mer begrenset rolle, og fungerer først og fremst som høringsorgan i saker av lokal interesse. 

Begrepet omfatter både området og selve rådet. Det er ikke obligatorisk å velge et råd, og dersom det ikke stiller nok kandidater til valg blir valget utsatt. Det er derfor en rekke slike enheter som ikke fyller noen praktisk funksjon utover at man kan referere til dem som geografiske enheter. 

I de områdene hvor det blir valgt et råd blir medlemmene valgt hvert fjerde år. Der det ikke er flere kandidater enn seter blir det ikke avholdt avstemning. Medlemmene kan være fra forskjellige landsbyer og byer som inngår i området, men er valgt for å representere hele området.

Se også
-------

* Lokalstyre
«Calder» har flere betydninger.

**Calder** er en elv i West Yorkshire i England. Fra Wakefield har den kanalforbindelse til elven Aire, og inngår således i Aire og Calder-kanalen. 

Elven har gitt navn til distriktet Calderdale.

Historie
--------

Elven var en nøkkel for tekstilindustriens suksess i lokalområdet, og flyter gjennom et området kalt for *Yorkshire Heavy Woollen District*. Flere betydelige kverner ble bygget langs elvens bredder, spesielt ved Halifax, Huddersfield, Dewsbury og Wakefield, men også i de mindre områdene ved Hebden Bridge, Sowerby Bridge og Todmorden. Mange av disse strukturene eksisterer fortsatt som bygninger, men storproduksjon av garn og tekstiler har forlengst opphørt.

Elven er viktig som transportveg for råmaterialer og produktene fra kvernene, spesielt i tiden før utviklingen av annen infrastruktur som veger og jernbaneforbindelser til området. Flere steder er elven ikke navigerbar på grunn av demninger og grunt vann, og passasjer for båter ble gjort ved å kanaler slik at båtene kunne komme til vannvegen «Calder and Hebble Navigation». Arbeidet for å konstruere vannvegen, som fortsatt eksisterer, begynte overfor Wakefield i 1758.

En kjent bygning ved elven er kapellet Chantry Chapel ved Wakefield, som dateres fra midten av 1300-tallet.

Ved Wakefield er en rekke av tidligere kvernbygninger som i løpet av midten av 2000-tallet blitt oppusset for et havneområdeprosjekt som kombinerer boliger, kontorer, gallerier og offentlige rom.

Litteratur
----------

* Nettstedet Kirklees om Calder
* Informasjon om elver med bilder

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Calder, West Yorkshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Calder Future Arkivert 9. januar 2016 hos Wayback Machine.
* Wakefield Waterfront Project
* Calder Catchment Flood Management Plan (PDF)
* Calder & Colne Rivers Trust
**Godsmack** er et alternativ metal-band fra byen Salem i staten Massachusetts i USA.

Historie
--------

I februar 1995 ville Sully Erna starte et nytt band som han ledet, etter at han hadde spilt trommer i 23 år. Han dannet derfor Godsmack sammen med Robbie Merrill og Tony Rambola. Bandets første album, *All Wound Up*, ble utgitt i 1997.

De begynte å spille live, hvor Joe Draco var med på trommer. De rykte på seg om at de var et bra liveband og CD-en begynte å selge. De ble nummer 1 på lista til WAAF, en radiostasjon i Boston, og når den neste singlen kom ut gikk den også til topps.

Albumet *All Wound Up* ble spilt inn på nytt, og bare 6 uker etterpå kom de ut med albumet 'Godsmack' i 1998. Bandet fikk et større publikum, og reiste på turné.

I 2000 gav Godsmack ut albumet *Awake*. Det var utsolgt på alle konserter.[]

I 2002 ble Sully Erna spurt om han kunne lage en sang til filmen *The Scorpion King*. De spilte derfor inn sangen «I Stand Alone», som kom på førsteplass av singler på Rock Radio, og ble den mest spilte sangen[*hvor?*] i 14 uker på rad.[]

Etter å ha vært på turné i fire år bestemte de seg for å ta en pause. I pausen tok Shannon Larkin, en venn av Sully Erna, over for Tommy Stewart. De reiste deretter til Miami for å spille inn albumet *Faceless*, som kom ut i april 2003, som gikk til topps på albumlistene i USA. De fulgt opp med i mars 2004 med albumet *The Other Side*, som inneholdt akustiske versjoner av sanger de hadde utgitt tidligere. Neste album, *IV*, kom i 2006. Deres hittil siste album, *When Legends Rise*, kom ut i 2018.

Utgivelser
----------

* *Godsmack* (1998)
* *Awake* (2000)
* *Faceless* (2003)
* *IV* (2006)
* *The Oracle* (2010)
* *1000hp* (2014)
* *When Legends Rise* (2018)

Medlemmene som er nå
--------------------

* Sully Erna – Vokalist, gitar,
* Robbie Merrill – Bass
* Tony Rombola – Gitar og bakgrunnsvokalist
* Shannon Larkin – Trommer

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Godsmack – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Godsmack på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Godsmack på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Godsmack på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Godsmack på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) Godsmack på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Godsmack på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Godsmack på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Godsmack på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Godsmack på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Bordeaux Trading Post** nær Chadron i Dawes County i Nebraska i USA var en liten handelsstasjon for pelshandel. Den ble bygd i 1845–46 av James Bordeaux.

Selve handelsstasjonen ble etablert høsten 1837 etter ordre fra Frederick Laboue, en pelshandler for American Fur Company som var kjent for lakotasiouxindianerne som «Grey Eyes».[] Kompaniet hadde akkurat ervervet Fort Laramie, 160 km mot sørvest, fra William Sublette, og Laboue var ivrig etter å maksimere selskapets handel med bøffelskinn ved å etablere satellittposter i de dalsøkkene hvor indianerne overvintret.[] Laboue utvalgte Jim Bordeaux til postmanager. Han bar en franskmann fra Missouri som indianerne kalte «The Bear».[] Han var gift med to søstre av brulégruppen av lakotaene, hvis bror, Swift Bear, var høvding for dens Corn Band.

Handelsstasjonen er blitt gjenoppbygd på samme sted med bjelker fra en ranchbygning i nærheten og er nå Museum of the Fur Trade.

I 1972 ble stedet erklært som *archeological site*.

Referanser
----------

1. ↑  Persijs Kolberg (27. mai 1971). «National Register of Historic Places Inventory/Nomination: Bordeaux (James) Trading Post». National Park Service.  Manglende eller tom `|url=` (hjelp).
**Jens Zetlitz Kielland** (født 5. januar 1816, død 7. januar 1881) var en norsk konsul og kunstner. Han var direktør for Stavanger Sparebank og visekonsul for Portugal fra 1837. Han levde hovedsakelig som rentenist, mens han drev med maling, musikk og utskjæring i elfenben. 

Farfar til Jens var Gabriel Schanche Kielland, mens faren var Jacob Kielland (1788–1863). Morfar var Jens Zetlitz og moren het Axeliane Christine Kielland (1792–1855).

Jens Zetlitz Kielland var gift med Christiane (Janna) Kielland, født Lange. Sammen hadde de åtte barn: Jacob Kielland, Kitty Kielland, Alexander Kielland, Axel Christian Kielland, Axeliane Christine Holm, Tycho Kielland, Dagmar Skavland og Jens Zetlitz Kielland. Jens var bestefar til Jens Zetlitz Monrad Kielland.

Han er representert i Stavanger Museums faste samlinger (nå del av MUST) med bildet *Fjordlandskap*.

Referanser
----------

1. ↑  Utstillingsoversikt fra Den faste samling 150 år, Rogaland kunstmuseum nr. 1

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
Må ikke forveksles med Oseania.
Kontinentet Australia.
«Sahul».
**Australia** som kontinent oppsto etter at Øst-Gondwana sprakk opp i ulike kratoner. Det blir i mange sammenhenger også referert til som **Australo-Papua**, **Papua-Australia**, **Australia–New Guinea**, **Sahul**, **Meganesia** eller **Australinea**.

Kontinentet inngår i Oseania og omfatter (etter størrelse) Australias fastland, Ny-Guinea, Tasmania, Seram og (trolig) Timor, samt alle tilstøtende øyer på samme kontinentalsokkel. Disse landmassene er i dag adskilt av sjøer som ligger over kontinentalsokkelen – Arafurasjøen og Torres-stredet mellom Australia og Ny-Guinea, og Bass-stredet mellom Australias fastland og Tasmania.

New Zealand ligger ikke på samme kontinentalsokkel og er således ikke del av kontinentet Australia, men derimot del av det sunkne kontinentet Zealandia. Som sådan inngår New Zealand i den større regionen kjent som Australasia.

Referanser
----------

1. ↑  Johnson, David Peter (2004). *The Geology of Australia*. Port Melbourne, Victoria: Cambridge University Press. p. 12. ISBN 978-0521767415
2. ↑  Keith Lewis; Scott D. Nodder and Lionel Carter (2007-01-11). Zealandia: the New Zealand continent. Te Ara: The Encyclopedia of New Zealand. Besøkt 2017-04-30

Eksterne lenker
---------------

* (en) Australia (continent) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Benny Hinn** (født 3. desember 1952 i Jaffa i Israel) er en av de mest kjente TV-predikantene i USA. Han er medlem av *Assemblies of God*, en av de største organisasjonene innenfor pinsebevegelsen i USA. Hill er av gresk-armensk opphav.

Han grunnla The Orlando Christian Center i 1983. Og har siden markert seg som en predikant som mener Gud bruker han for å helbrede mennesker. 

Siden 90-tallet har han være utsatt for mye kritikk, blant annet for en rekke falske profetier. Blant annet profeterte han i 1989 at Fidel Castro ville dø innen 10 år. Samme år profeterte han at østkysten av USA vil bli hard rammet av et jordskjelv i løpet av noen få år. Han har også blitt kritisert for et høyt pengeforbruk, og særlig har mange reagert på at han bor i et hus verdsatt til over 50 millioner kr.

*Herre jeg trenger et mirakel* er en bok skrevet av Benny Hinn, og han har også forfatteren bak *God morgen hellige ånd*. Den førstnevnte er en bok med ti vitnesbyrd. Et av dem er Hinns egen historie om hvordan han trosset sine foreldre og ble en kristen. Man får også lære tre prinsipper for å motta et mirakel, fire leveregler for et liv i sunnhet og syv nøkkelsannheter for å beholde et mirakel.

Referanser
----------

1. ↑  This Old House and Other Tall Tales Arkivert 1. april 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Benny Hinn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Benny Hinn på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Benny Hinn på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Benny Hinn på Spotify Rediger på Wikidata
* (en) Benny Hinn på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Benny Hinn på Facebook Rediger på Wikidata

* (en) Benny Hinn på Instagram Rediger på Wikidata

* (en) Benny Hinn på YouTube Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
Austråttborgen
**Jens Tillufssøn Bjelke** (fødselsår ukjent, død i København 14. oktober 1559) var en dansk-norsk adelsmann og lensherre av skånsk opphav. Sammen med sin hustru Lucie var han eier av Austråttborgen fra 1540/1552 til sin død.

Hans foreldre var *Thilluf Josefssøn* til Gyllarp og *Gunhild Ovesdatter Bing*. Jens er første gang nevnt som sekretær for biskopen i Lund i 1534. Han kom til Norge i 1537 i Christoffer Huitfeldts tjeneste, og mottok Holms kloster som lønn for sine tjenester. Han byttet Holm med Tautra, og ble dertil lensherre over Jemtland fra 1542. 

Han må tidlig ha kommet i kontakt med Nils Henriksson og Fru Inger til Austråtts datter Lucie, som på den tiden var sosialt skandalisert etter sitt barn med svogeren Niels Lykke. Jens og Lucie giftet seg senest i 1540, og kort til etter skriver han seg «*til Austrått*». Overdragelsen av Austråttborgen fra Inger til dem ble stadfestet av kongen i 1552. Det har vært spekulert i om Lucies skandale var årsaken til at Jens, som var av lavadelig byrd, ble vurdert som «god nok» for henne. 

Lucie druknet i 1555 og Jens selv døde fire år etter. Sønnen *Åge Bjelke* (1552–1603), som var den yngste av parets fem sønner, overtok Austråttborgen i en alder av 7 år. Åges onkel Henrik Nielssøn var hans formynder.

Litteratur
----------

* Oscar Albert Johnsen. «Jens Tillufssøn Bjelke» I: *Norsk biografisk leksikon*; 1. utg.; bd 1; 1923

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Lov om godtroerverv av løsøre** av 2. juni 1978, også kalt **godtroervervloven**, (forkortet **ekstl.** eller **godtrol.**) er en norsk lov som regulerer retten til kjøpere av løsøre når selgeren ikke hadde rett til tingen. Hovedvilkåret for at kjøper skal være beskyttet mot innsigelser fra opprinnelig eier av tingen er at kjøper er i god tro når han kjøper tingen. Ved «god tro» menes: «når han ikke forstår at avhenderen mangler rett og heller ikke burde ha forstått det om han hadde vært så aktsom som det må kunne kreves etter forholdene ved avhendingen, tingens art og omstendighetene ellers. Dette gjelder likevel ikke hvis årsaken til at den egentlige eieren ikke lenger har tingen er tyveri, ran, vold eller trussel om vold. I tillegg gjelder ikke bestemmelsen for «kunstverk, antikviteter, museumsgjenstander, løse kulturminner eller skipsfunn som er i offentlig eie eller tilhører privat samling som er åpen for allmennheten».

Loven inneholder i tillegg egne bestemmelser om fremgangsmåte for å kreve gjenstand tilbake og andre ting og tilfeller som loven ikke omfatter.

Referanser
----------

1. ↑  Godtroervervloven § 1 annet ledd
2. ↑  Godtroervervloven § 2
**Hannibal de Stockfleth** (født 1649 i Christiania, død 25. desember 1721 på Bragernes) var en norsk embedsmann og kjøpmann. Han var stamfar for den ene danske adelige linjen av slekten Stockfleth.

Han var lagmann i Christiania fra 1687, assistensråd ved Overhoffretten 1690–1716 
og fungerende justitiarius ved samme i 1716. Stockfleth var medlem av Slottsloven på Akershus fra 1711 til 1721 og medlem av krigskassedeputasjonen ca. 1711–1712. I 1711 ble han etatsråd.

I tillegg til sine gjøremål som embedsmann drev han også betydelige forretninger, bl.a. rederivirksomhet.

Familie
-------

Stockfleth var sønn av fogd og rådmann Jacob Stockfleth og Anne Bendsdatter. Han var gift to ganger, første gang i 1687 med Cathrine M. Schouberg, datter av lagmann Laurids Christensen Wendel. De var foreldre til blant andre assessor i Overhoffretten Frederik Stockfleth (1701–1748).

Etter ektefellens død i 1704 inngikk han 1704 nytt ekteskap med Maria Hedewig Compoteller.

Referanser
----------

1. 1 2   Eneveldets menn i Norge, side(r) 297[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Weidling side 297
3. ↑  Weidling side 296

Litteratur
----------

* Eyben, August von, *Stamtavle over slægten Stockfleth som agnatisk nedstammer fra Eggert Stockfleth (født i Haderslev, begravet 21 marts 1638 paa Bragernæs kirkegaard ved Drammen), med biografier*. København. 1929. S. 53–54.
* Weidling, Tor (2000). *Eneveldets menn i Norge: Sivile sentralorganer og embetsmenn 1660-1814*. Oslo: Riksarkivet / Messel Forlag. ISBN 8254800650.  [Fulltekst hos Nasjonalbiblioteket]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Geni
 |
Institutt for lærerutdanning (ILU) ved NTNUs SU-fakultet ble opprettet 1. januar 2017.

Instituttet favner NTNUs tidligere Program for lærerutdanning (PLU) ved Campus Moholt, og Fakultet for lærer- og tolkeutdanning (FLT) ved Campus Rotvoll, og er et av NTNUs største, med over 300 ansatte, derav om lag 280 ansatte i forsknings- og undervisningsstillinger. Lærerutdanning gis for trinn 1-13, i programmer for grunnskolelærer (1-7 og 5-0), praktisk-pedagogisk påbygning (8-13) og fagdisiplinære og fagdidaktiske master- og lektor-løp (8-13). Master i skoleledelse og rektorskole, samt forskerskole i lærerutdanning (NAFOL) holder til ved Campus Moholt. Bachelor i Arkiv- og samlingsforvaltning er lokalisert til Campus Rotvoll 

Instituttleder er Torberg Falch, og det er oppnevnt kontorsjef, og egne nestledere for forskning, utdanning, samt etter- og videreutdanning. 

Åtte fagenheter er opprettet (med midlertidige navn):

* Fagenhet for pedagogikk
* Fagenhet for skoleledelse- og yrkesfag
* Fagenhet for samfunnsfagene
* Fagenhet for praktiske fag og kunstfagene
* Fagenhet for matematikk
* Fagenhet for naturfagene
* Fagenhet for norsk
**Christiania Jazzband (CJB)** (etablert 1969) er en norsk jazzgruppe, kjent for å spille New Orleans-basert tradisjonell jazz. Initiativtaker og leder Tore Frøberg etablerte også jazzklubben New Orleans Workshop (1972) som spillested for orkesteret, som dog måtte dele det med Magnolia Jazzband. Leder 1974-97 var Jan Kristiansen. For øvrig har CJB turnert i Europa og USA.

Deres debutplate var *Christiania Jazzband* (1972), og ga Spellemannprisen 1973 i klassen jazz, med besetningen Tormod Isachsen trompet, Tore Frøberg trombone, Peter Opsvik saksofon, Jan Kristiansen bass og banjo, Per Hobbel bass og Peer Dahl trommer. Pianist Gunnar Andersson var med på *The world is waiting* (1974), men erstattet av Svein Almquist på *Too late* (1976), der forøvrig Per Frydenlund (Hot Club de Norvège) tilkom på banjo, Aage Teigen på trombone og Knut Audum kornett. Hobbel og Frøberg gikk ut i 1974. 

Den senere tid har besetningen vært 
Peter Opsvik (1971–)
Totti Bergh  saksofon (1990–),
Anders Bjørnstad trompet (1978–),
Aage Teigen trombone (1974–),
Børre Frydenlund banjo og vokal (1980–),
Christian Frank bass og
Bjørn Olufsen trommer.

Plateutgivelser med Christiania Jazzband
----------------------------------------

* *Christiania Jazzband* (1972) Spellemannprisen
* *The world is waiting* (1974)
* *Too late* (1976)
* *Saturday night function* (1979)
* *CJB 10 år* (1980)
* *Black Beauty* (1983) Hot Club Records
* *Mature* (1985) med Benny Waters, produsert av Jon Larsen/Hot Club Records
* *Freeze and Melt* (1986) Hot Club Records
* *Nice Work* (1990) med jazzvokalist Laila Dalseth
* *Mature Black Beauty* (to LP på én CD, 1988) med bl a Benny Waters, Hot Club Records
* *Classic jazz* (1995) Herman Records med Christiania 12

Referanser
----------

1. ↑  Bergh, Johs (28. september 2014). «Christiania Jazzband». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 8. juli 2019.
2. ↑  «Christiania Jazzband». *www.christianiajazzband.com*. Besøkt 8. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Christiania Jazzband på Discogs Rediger på Wikidata

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** Discogs
 |
*Artikkelen er om Christiania bad (1883–1929). Se annet sted for* Christiania bad og vaskeanstalt*, forløperen til Torggata Bad.*
Christiania bad, tegning av A. Bloch fra 1894
**Christiania bad** (etablert 1883, nedlagt 1928) var et privat bad i Kristiania, på hjørnet av Munkedamsveien (Oslo) og Ringsgangen 3 i Vika (Oslo). Der var karbad, romersk bad, medisinske bad og badstubad. Det ble bygd på initiativ i 1881 fra dr. Ingebrigt Christian Holm som var første direktør 1883-95. Arkitektene var Holm Munthe og Henrik Nissen. Blant massører og bademestre nevnes Henrik Gulbrandsen som virket fra starten i 1883 til sin bortgang i 1919, samt Emil Olsen og hr. Sørensen. Et karbad i åpningen kostet 75 øre mot 10 øre ved Torggata Bad og Folkebadet. Det var her Per Sivle endte sitt liv i 1904. Antall bad i 1914 var 62 635, som var 2 293 mer enn i 1913, mens økningen fra 1912 til 1913 var 1 480. Bygningen ble auksjonert for 760 kroner i 1931 og revet. Tomten ga med «Bestefarstomten» plass til Oslo konserthus.

Referanser
----------

1. ↑  Nils Petter Thuesen (5.6.1986). «Steder i gamle Christiania: Et bad for de bedrestilte». Aftenposten.
2. ↑  «Christiania Bad solgt for 760 kroner». 21.2.1931.
3. ↑  Sissel Hoel (2006). «Slaget om Vika og plassering av Oslo Konserthus (Hovedoppgave)». Universitetet i Oslo.
***City of God*** (på portugisisk *Cidade de Deus*, oversatt til norsk: «Guds by») er en brasiliansk dramafilm fra 2002 regissert av Kátia Lund og Fernando Meirelles. Filmen skildrer livet til halvkriminelle barn og ungdom i favelaen Cidade de Deus, en av slummene i Rio de Janeiro. De fleste skuespillerne var uten skuespillererfaring og kom fra forskjellige favelaer. Manuset er basert på en selvbiografi av Paulo Lins.

Handling
--------

Handlingen starter på 60-tallet, da brasilianske myndigheter besluttet å fjerne elendigheten fra turistenes synsfelt og bygde derfor opp en liten by for fattigfolk på betryggende avstand til sentrum av Rio de Janeiro. Den gangen var kriminaliteten i byen begrenset til ran og sporadiske drap. Men innbyggerne gikk raskt ille til enda verre. På 1980-tallet regjerer narkobandene og fører en blodig gatekrig som politiet holder seg langt unna.

Om filmen
---------

Av sikkerhetsmessige grunner ble filmen ikke spilt inn i Cidade de Deus.

Filmen ble i 2004 Oscar-nominert i fire kategorier: for beste kinematografi (Charlone), beste regissør (Meirelles), beste filmklipp (Daniel Rezende) og beste manus (Mantovani). Allerede i 2003 var den Brasils kandidat til beste utenlandske film, men ble ikke tatt opp. 

Den er opphav til en TV-serie kalt *City of Men*.

Referanser
----------

1. ↑  Boxofficemojo
2. ↑  «Byen gud glemte». *www.vg.no*. 11. juli 2003. Besøkt 4. august 2019.
3. ↑  «Cidade de Deus - IMDb». Besøkt 4. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *City of God* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *City of God* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (no) *City of God* på NRK TV Rediger på Wikidata

* (sv) *City of God* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *City of God* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *City of God* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *City of God* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *City of God* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *City of God* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *City of God* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Blå resept** er en ordning hvor folketrygden yter stønad til dekning av utgifter til viktige legemidler og spesielt medisinsk utstyr og forbruksmateriell.

Pasienten betaler en egenandel på 39 prosent begrenset oppad til 520 kroner per utlevering av et kvantum svarende til tre måneders forbruk. Pasienter som er fritatt for betaling av egenandel er barn under 16 år, minstepensjonister og pasienter som har nådd egenandelstaket og mottatt frikort.

Statens legemiddelverk, ved Avdeling for legemiddeløkonomi, har som én av sine oppgaver å utarbeide innstillinger, eventuelt fatte vedtak om legemidlers opptak på listen over refusjonsberettigede legemidler, den såkalte blåreseptrefusjonen. Hvilke legemidler som kommer inn under ordningen avgjøres politisk etter innstilling fra Legemiddelverket.

Referanser
----------

1. ↑  Folketrygdloven § 5-14, rundskrivet Arkivert 5. november 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  Forskrift om stønad til dekning av utgifter til viktige legemidler mv. (blåreseptforskriften) § 8

Eksterne lenker
---------------

* (no) Preparatlisten, legemidler som refunderes
* (no) Helsenorges informasjonsside om blå resept Arkivert 24. februar 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**John Snow** (født 15. mars 1813 i York i England, død 16. juni 1858 i London) var en britisk lege. Han var en pioner innenfor flere medisinske områder, bl.a. anestesi, medisinsk epidemiologi og hygiene.

Biografi
--------

Snow opponerte mot sin samtids oppfatning om smittemønsteret ved kolera; den rådende teorien var at utbrudd skyldtes såkalte miasmer, også kalt «dårlig luft». I 1849 publiserte han et essay med tittelen *On the Mode of Communication of Cholera*, der han fastslo at miasmer ikke kunne være årsaken til kolera.

Ved kolerautbruddet i Soho i London i 1854 klarte han, ved å kartlegge hvor de smittede bodde, å finne den felles smittekilden, som var en offentlig vannpumpe i Broad Street i Soho. Han ble lenge motarbeidet av lokale myndigheter og vannverket. Han tok prøver av vannet i pumpa og påviste partikler i vannet. Håndtaket til pumpa ble deretter fjernet. 

John Snows kartlegging av koleradødsfall - hans eget kart.
Senere fikk han hjelp av blant annet pastor Henry Whitehead til å bevisre sin hypotese ved at alle i husstandene der det hadde vært syke og døde, intervjuet alle detaljer som kunne ha betydning for sykdomsutbredelsen. Da ble det helt klart at det var vannet i brønnen som hadde spredd smitten. 

Tiltakene hjalp ham ikke til å forstå hva sykdommen egentlig var, bare at den var vannbåren, og om hvordan den kunne bekjempes. 

Denne begivenheten betraktes av mange som opptakten til vitenskapen epidemiologi.

Kolerabakterien ble oppdaget i Firenze av Filippo Pacini i det samme året, 1854, men oppdagelsen druknet i samtidens tro på miasmer. Først etter Snows død ble det alment vist av Robert Koch at kolera skyldes en vannbåren bakterie.

Minnesmerke
-----------

Som et minnesmerke etter John Snows innsats ved kolerautbruddet står en smijernspumpe uten håndtak på hjørnet Broadwick Street og Poland Street i Soho i London. Inntil ligger puben «John Snow», oppkalt etter legen.

Universitetet i Durham har oppkalt et av sine colleges til *John Snow College*.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/John-Snow-British-physician, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 119250306, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Base biographique, BIU Santé person ID 6986[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Find a Grave, Find a Grave 12443, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Snow, John (1849). «On the Mode of Communication of Cholera» (PDF).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** ICCU
 |
Christiansholms batteri, baksiden mot Hvidørevej
Christiansholms batteri, Christian IX monogram
**Christiansholms batteri** var et batteri som ble oppført 1887–1892 i Klampenborg og inngikk som ledd i Nordfronten av Københavns Befæstning.

Det inngikk som hovedverk i Christiansholmslinjen, som utover selve det trekantede batteri bestod av to batterier plassert på hver side av fortet. Linjen forløp øst–vest og var omkring 700 meter lang. Det østlige batteri stod i forbindelse med kystbatteriet Hvidøre batteri, som skulle sikre batteriet mot angrep fra sjøsiden.

Batteriet var trekantet og omgitt av en våt grav. Selve fortet var i to etasjer: Den øverste til operasjonelle formål, den nederste til innkvartering og magasiner. 

Batteriet hadde en rekke forskjellige oppgaver: 

* Batteriet skulle delta i lukningen av «hullet i nordfronten», idet den sydlige del av Dyrehaven kunne beskytes herfra.
* Endelig inngikk det i planene at fortet skulle huse egne styrker, som kunne innsettes såfremt fienden forsøkte landgang i Bellevue og omegn.

På fortdekket var bestykket med korte 15 cm kanoner i tre pansertårn. Rekkevidden var ca. 5 km. Til nærforsvaret var oppstilt to 8 mm 10-løpede mitraljøser (maskingeværer), som kunne bestryke de to våte gravene som ble samlet i forttrekantens toppunkt. Baksiden ble forsvart med to 9 cm flankeringskanoner i en kaponnier.

De to batteriene, Østre og Vestre, var utstyrt med hver fire 15 cm kanoner med en rekkevidde på 6,3 km. De to batteriene ble også benevnt østre og vestre kvinnebatteri. De to batteriene på hver fire 15 cm kanoner var de såkalte «kvinnekanonene» som var innkjøpt for midler innsamlet av 20 000 patriotiske kvinner og forært til kongen. 
Det østre batteri hadde ytterligere to, og det vestre seks, 9 cm kanoner med en rekkevidde på knapt 6 km.

Christiansholms batteri ble nedlagt sammen med den øvrige landbefestning i 1920. I dag finnes kun fortets bakside. Den ligger ut til Hvidørevej, som løper i fortets tidligere voldgrav. Fortets topp er bebygget med en rekke fredede funkisvillaer av Mogens Lassen, hvor elementer fra fortet er integrert i arkitekturen.

Eksterne lenker
---------------

* Københavns befæstning 1880-1920
Blå og hvit-porselen med en dekorativ kinesisk drage fra siste del av Mingdynastiets tid
**Blå og hvit-porselen** (kinesisk: 青花; pinyin: *qīng-huā*, ordrett «blå blomster») er en type kinesisk porselen. Her er dekorasjonene under glasuren blitt utført med et blått pigment, koboltoksid - fargen kalles da koboltblå. Dekorasjonen er håndmalt på antikke objekter. I nyere tid også ved sjablongbruk eller ved overføringstrykk, skjønt andre metoder også er blitt benyttet.

Koboltpigmentet er ett av ganske få pigmenter som klarer seg gjennom de høyeste brenningstemperaturer som trenges især for porselen, og dette er en viktig delforklaring til dets popularitet. Historisk trengte andre andre farger overglasurdekorasjon og deretter en my brenneprosess ved en lavere temperatur for å få denne til å sitte. 

Det antas at opprinnelsen til denne dekorative stil var i det som i dag er Irak, da man i Basra prøvde å etterligne importert hvitt kinesisk steintøy med deres eget tynnglaserte hvite steintøy, og tilføyde dekorative motiver i blå glaseringer som var blitt utviklet lenge før i de gamle mesopotamiske kulturer. Slike «blå-og-hvit»artefakter fra den abbasidiske era er blitt funnet i Irak og er blitt daterte til 800-tallet e.Kr. etter et det var kommet i gang en regulær direkte skipstrafikk fra Irak til Kina.

Senere ble det i Kina utviklet en dekorativ stil basert på buktende planteformer som brer seg ut over det objelt som utsmykkes; dette ble snart den mest populære stil. Blå-og-hvit porselen begynte å få stor utbredelse i Kina på 1300-tallet, etter at men hadde begynt å importere koboltpigment for blåfargen fra Persia. Denne ble eksportert til mange steder, og inspirerte imitasjoner i islangs keramikk, i Japan, og senere europeisk tinnglasert steintøy som Delftfajanse, og etter at teknikkene ble utviklet på 1700-tallet for europeisk porselen. Blå-og-hvit-varer av alle tradisjoner er fortsatt i produksjon, for det meste ved å etterligne eldre stilformer.

Litteratur
----------

* Finlay, Robert, 2010, *The Pilgrim Art. Cultures of Porcelain in World History*. University of California Press ISBN 978-0-520-24468-9
* Ford, Barbara Brennan, and Oliver R. Impey, *Japanese Art from the Gerry Collection in The Metropolitan Museum of Art*, 1989, Metropolitan Museum of Art, fully online
* Kessler, Adam T. *Song Blue and White Porcelain on the Silk Road*, 2012, BRILL, ISBN 9789004231276
* Medley, Margaret, *The Chinese Potter: A Practical History of Chinese Ceramics*, 3rd edition, 1989, Phaidon, ISBN 071482593X

Referanser
----------

1. ↑  «"Tang Blue-and-White," by Regina Krahl» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 21. desember 2015. Besøkt 21. mai 2019.
2. ↑  «Iraq and China: Ceramics, Trade, and Innovation». Arkivert fra originalen 19. september 2017. Besøkt 21. mai 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Hjertekateterisering

**Hjertekateterisering** (koronarangiografi) er en form for angiografi der en fører et kateter inn ved håndleddet eller lysken, mot strømmen gjennom arterien og inn til hjertet. 

Enden av kateteret føres inn i åpningen til en av de to kransarteriene, og en kontrastvæske injiseres fra aorta slik at blodårene i hjertemuskelen (kransarteriene) blir synlige på røntgengjennomlysning. Ved hjelp av videogjennomlysning kan man da se forsnevringer som kan forårsake hjerteinfarkt eller anginaanfall. Under samme inngrep kan det settes en stent som er en liten metallhylse i strekkmetall. Den føres inn i forsnevringen og blåses opp med ca. 12 atmosfærers trykk, utvider forsnevringen og blir sittende som en foring på innsiden av blodåren. Dette er også kjent som PCI-behandling eller angioplasti. 

Noen forsnevringer egner seg ikke for stent-behandling. Angiografien blir da kartlegging før shuntoperasjon når vener fra benet brukes som en ny blodåre som en omvei rundt forsnevringene i kransarteriene. Dette er også kjent som en ACB-operasjon, eller bypass.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**NHO Transport** er en bransje- og arbeidsgiverforening for norske persontransportselskaper. Hovedmålet er å bidra til økt kollektivtrafikk og forbedre kollektivtrafikkens rammebetingelser for å nå klima- og transportpolitiske mål. 

NHO Transport ivaretar medlemsbedriftenes felles interesser innen næringspolitikk, arbeidsgiver- og tariffspørsmål, inkludert utvikling av tariffavtaler.

Rundt 150 av Norges største persontransport- og kollektivtrafikkleverandører er medlemmer i NHO Transport. De transporterer mer enn to av tre kollektivreisende i Norge basert på offentlige kontrakter eller billettfinansiering. Dette gjøres med rute- og turbuss, lokalbaner eller drosjer. Medlemsbedriftene representerer over 16 000 årsverk, lokalisert i hele Norge. 

NHO Transport er en sammenslutning etablert av tidligere bransje- og arbeidsgiverforeninger. Bransjeforeningen ble stiftet i 1929 som *Norges Rutebileieres Forbund*, senere skiftet organisasjonen navn til Norges Rutebileierforbund og fra 1989 til Norges Transportforbund (NT). Rutebileiernes Arbeidsgiverforening ble etablert i 1954 og var tilsluttet Norsk Arbeidsgiverforening. Etter fusjonen av disse to i 1990 ble *Transportbedriftenes Landsforening* (TL) etablert. 1. februar 2011 byttet foreningen til dagens navn. 

NHO Transport er en landsforening tilsluttet Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO). 

Jon H. Stordrange er leder av organisasjonen.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) NHO Transport på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) NHO Transport på LinkedIn Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Næringslivets Hovedorganisasjon |
| --- |
| 
* Abelia
* Byggenæringens Landsforening
* Fornybar Norge
* Mediebedriftenes Landsforening
* Nelfo
* NHO Geneo
* NHO Logistikk og Transport
* NHO Luftfart
* NHO Mat og Drikke
* NHO Reiseliv
* NHO Service og Handel
* NHO Sjøfart
* NHO Transport
* Norges Bilbransjeforbund
* Norsk Industri
* Offshore Norge
* Sjømat Norge

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Blaby** er en landsby i det engelske grevskapet Leicestershire om lag 8 km sør for sentrum i byen Leicester (og nesten nøyaktig i sentrum av grevskapet). I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen en befolkning på 6 194 innbyggere.

Stedsnavnet er antagelig fra norrønt *Blábýr* = «gården til Blár» (hvor *Blár* antagelig er en mannsnavn). Det synes ha vært en tett norrøn bosetning i Leicestershire. Landsbyen er vennskapsby med landsbyen Villers-sous-Saint-Leu i Frankrike, noe som informres på landsbyens skilt.

Landsbyen har få bygninger av særlig historisk eller arkitektonisk interesse, men i den historiske delen av Blaby finner man blant annet *The Baker's Arms*, en pub fra 1485, og dermed Storbritannias nest eldste (etter 'The Trip to Jerusalem' i Nottingham). Ellers er 'nye' Blaby en moderne landsby, der de fleste servicetilbudene ligger langs A426 mellom Leicester i nord og Lutterworth i sør. Kjøpesenteret Fosse Park og motorveiene M1 og M69 ligger bare få kilometer unna.

Byen gir navn til, og er administrasjonssenter for, distriktet Blaby og valgkretsen Blaby, som tidligere finansminister Nigel Lawson representerte mellom 1974 og 1992.

Referanser
----------

1. ↑  «Blaby and Glen Parva Electoral Division, 2011 Census Key Statistics» (PDF), *Leicestershire County Council*
2. ↑  «Comité de jumelage avec Blaby» Arkivert 27. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Villers-sous-Saint-Leu*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Blaby (village) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Parish council
* Blaby All Saints Church

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |