recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«Isle of Capri»** er en amerikansk populærmusikksang med melodi av Wilhelm Grosz (også kjent som Hugh Williams) og tekst av Jimmy Kennedy. Sangen ble publisert i 1934.

Den ble spilt inn på plate av Lew Stone and his band med sang av trompeteren Nat Gonella 25. juli 1934 og utgitt av britiske Decca Records med katalognummer F 5132. Andre populære britiske innspilliger var med Ray Noble and his orchestra med sang av Al Bowlly august 1934 og med Gracie Fields 9. oktober 1934.

Den første hitversjonen var med Freddy Martin's orchestra med sang av Elmer Feldkamp, innspilt 3. desember 1934. Senere hitversjoner ble spilt inn av Wingy Manone i 1944 og senere av The Gaylords og av Jackie Lee. Frank Sinatra spilte inn sangen 1. oktober 1957. Den ble utgitt på hans album *Come Fly with Me* i 1958. 

Kort etter dens første utgivelse ble det spilt inn en coverversjon på spansk av Osvaldo Fresedo med sangeren Roberto Ray.

Innspillingen med The Gaylords ble utgitt av Mercury Records med katalognummer 70350.

Innspillingen med Jackie Lee ble utgitt av Coral Records med katalognummer 61149.

Sangen ble en enorm verdensomspennende hit, sunget i utallige arragementer og oversettelser.

Norske versjoner
----------------

Da sangen ble gitt ut på platen *De tusen sjøers land* av De syngende husmødre, ble Erik Diesen og Arne Bendiksen kreditert som tekstforfattere.

Finn Evensen har skrevet en norsk tekst med tittelen «Raymond, Roger og Ronny».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1963 | «Det var på Capri» |  | The Sharks med kor |  | Single | Fontana 269.034 TF |
| 1973 | «Det var på Capri» | *Vi husker videre* | Ivar Ruste | Odd Grythe | LP | Odeon 7E 052 39041 |
| 1982 | «Det var på Capri» | *De tusen sjøars land* | De syngende husmødre | Erik DiesenArne Bendiksen | LP | Triola TNLP 82 |
| 1996 | «Raymond, Roger og Ronny» | *Kort ved øra* | Bjelleklang | Finn Evensen | CD | RCA 74321 401702 |

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| The Gaylords | USAs flagg Billboard-listen | # 15 | 10 | 5. mai 1954 |
| Jackie Lee | USAs flagg Billboard-listen | # 17 | 11 | 28. april 1954 |

Referanser
----------

1. ↑  Mercury Records in the 70001 to 71389 series
2. ↑  Coral Records in the 61000 to 61499 series
3. 1 2   Whitburn, Joel (1973):*Top Pop Records 1940-1955*. Record Research
Yongding markert i sitt større elvesystem
**Yongding He** (kinesisk: 永定河; *Yongding-elven*, på engelsk ofte kalt: *Yong-ting River*) er den største elven i Beijing og den største sideelven til Hai He i Kina. Den er i alt 650 km lang. Den har sine kilder i fjellet Guancen Shan 管涔山 i fylket Ningwu 宁武县 nord i provinsen Shanxi, flyter gjennom Indre Mongolia, Hebei og byprovinsene Beijing og Tianjin. 

Den har sideelvene Sanggan He桑干河, Yang He 洋河, Qingshui He 清水河 (Zhangjiakou) og Shuiding Xinhe 永定新河.

Den er demmet opp av Guanting-demningen, og sterkt forurenset. Allerede i 1971 ble folk syke av fisken fra reservoaret, og i 1997 var drikkevannet blitt så forurenset at det ble forbudt å benytte.

Referanser
----------

1. ↑   fra Baidu Baike
2. ↑  Probe International Arkivert 10. mars 2013 hos Wayback Machine. – The Water Resources of Beijing, side 4 og 14.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** NDL **·** GeoNames
 |
*The Adventures of Lieutenant Petrosino* (1912)
**Joseph Petrosino** (født 30. august 1860 i Italia, skutt 12. mars 1909) var en politimann fra New York City som var en pioner i kampen mot organisert kriminalitet. 

Han sluttet seg til NYPD den 19. oktober 1883 og under hans tjeneste som politi ble han venner med Theodore Roosevelt, som var politimester i New York City på denne tiden. Petrosino arbeidet sammen med flere italiensk-amerikanske detektiver som skulle håndtere den kriminelle virksomheten til organisasjoner som mafiaen, som Petrosino så på som en skam for alle anstendig italienere. 

I 1909 hadde Petrosino planer om å reise til Palermo, Sicilia, for å utføre et topphemmelig oppdrag. Men på grunn av inkompetanse av Thomas Bingham, New Yorks daværende politimester, publiserte New York Herald historien om Petrosinos planer 20. februar 1909, noen få dager før han dro til Palermo. Selv om han var klar over faren, bestem Petrosino seg for å reise til Palermo som planlagt. Denne avgjørelsen viste seg imidlertid å være dødelig. Petrosino trodde feilaktig at den sicilianske mafiaen ikke ville drepe en politimann, fordi de ikke gjorde det i Amerika. Petrosino ble skutt av snikskyttere fra den sicilianske mafiaen som satte ham i en felle.

Den 12. april 1909, ble Petrosinos begravelse gjennomført, som ble fulgt av 250 000 mennesker, ble avholdt på Manhattan. Han ble gitt flere forskjellige æresbevisninger og utmerkelser, og hans enke døde i 1957. Den britiske forfatteren Frederick Nolan har skrevet to romaner basert på Petrosinos karriere med NYPD, som henholdsvis ble publisert i 1974 og i 1975.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 5130, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
***Carneodon pecuarius*** (før kalt *Neodon pecuarius*) er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene lever i Australia.

Utseende
--------

En forholdsvis liten, kort og bred, blank, mørkbrun hornbille. Hode og pronotum er brunsvarte, dekkvingene rødbrune. Hos hannen er pronotum noe uthulet foran i midten, med en kort, butt tann på forkanten. Pronotum er svært blankt, middels fint punktert, dekkvingene er hvelvede med grove, spredte punktrader. Beina er hanske korte og kraftige. Hunnen ligner hannen, men er noe større og bredere, uten grop og tann på pronotum, som er tettere punktert enn hos hannen.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

Navnet *Neodon* er har også blitt brukt om slekt av gnagere først beskrevet i 1841 (*Neodon* Horsfield, 1841). Siden det sistnevnte er et eldre navn bør billeslekten trolig bytte navn. Erstatningsnavnet *Carneodon* Özdikmen, 2009 har blitt foreslått for bille-slekten.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Pentodontini
						* Slekten *Carneodon* Özdikmen, 2009 (inntil nylig kalt *Neodon* Carne, 1957, *nec* Horsfield, 1841)
							+ ***Carneodon pecuarius*** (Reiche, 1860)

Kilder
------

* Dynastidae du Monde, sjekkliste over artene  Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Carneodon pecuarius* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Carneodon pecuarius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Carneodon pecuarius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bilde av *Carneodon pecuarius*[*død lenke*]
**Carnotprosessen** er en termodynamisk kretsprosess. Den er basert på et teoretisk motor-design kalt en Carnot-motor, som ble foreslått av Nicolas Léonard Sadi Carnot i 1824.

En varmekraftmaskin fungerer ved å flytte energi fra et varmt område til et kaldt, og i prosessen omgjøre noe av varmen til mekanisk energi. Prosessen kan også reverseres. Systemet kan tilføres mekanisk energi, og dermed flytte varme fra et kaldt område til et varmt. Prosessen fungerer da som varmepumpe eller kjølesystem istedenfor varmekraftmaskin.

Carnotprosessen er en spesiell kretsprosess siden den er den mest effektive prosessen for å omgjøre en bestemt mengde varme til mekanisk energi. Eller en bestemt mengde mekanisk energi til å flytte mest mulig varme.

Carnotprosessen
---------------

Carnotprosessen for varmekraftmaskiner består av fire steg:

1. Reversibel isoterm ekspansjon av gassen ved den varme temperaturen. *T**H* (isoterm varmetilførsel).
2. Isentrop prosess (reversibel adiabatisk) ekspansjon av gassen.
3. Reversibel isoterm kompresjon av gassen ved den kalde temperaturen *T**C*
4. Isentrop kompresjon av gassen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Peter Simon Barnes** (født 10. juni 1957 i Manchester), er en engelsk, tidligere fotballspiller, mest kjent for sin tid hos Manchester City på slutten av 1970-tallet. Han var en av Englands mest lovende unge spillere på den tiden, og ble i 1976 kåret til PFA Young Player of the Year. Han spilte totalt 22 landskamper for England og scoret fem mål.

Han debuterte som profesjonell spiller i 1975 for Manchester City der han i 1976 var med på å vinne Ligacup-finalen bare 19 år gammel. Han scoret også et mål i finalen. Han ble i 1979 solgt til West Bromwich Albion for 752 000 pund, noe som var overgangsrekord for WBA i nesten 20 år. Han var klubbens toppscorer i 1979-80 sesongen, og ble i 1981 kjøpt opp av Leeds der han slet med å finne formen som hadde gjort ham til en stjerne.

Leeds rykket ned fra topp-divisjonen i 1982, og Barnes ble utlånt til den spanske klubben Real Betis. Han fant seg ikke til rette der og returnerte til Leeds året etter. Etter 27 kamper og fire mål i 2. divisjon ble han solgt til Coventry for 50 000 pund, der han scoret åtte mål på 29 kamper før han ble kjøpt opp av Manchester United i 1985. Han ble to år her, men spilte ikke mer enn 25 kamper og scoret ti mål. Han hadde problemer å komme overens med Manchester Uniteds nye manager. Alex Ferguson, og ble solgt tilbake til naboklubben Manchester City, hvor han hadde startet sin karriere.

Det så nå ut som om Barnes hadde gjort sitt som spiller på toppnivå, og han ble snart utlånt til klubber nedover i divisjons-systemet. Etter en kort tid i diverse klubber i utlandet valgte han å legge opp i 1991.

Barnes jobber nå bak kulissene for Manchester City, samt at han kommenterer fotballkamper for en lokal radiostasjon i Manchester.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 176493, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Peter Barnes – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Peter Barnes – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Peter Barnes – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Peter Barnes – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Peter Barnes – EU-Football.info Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
PFA Young Player of the Year |
| --- |
| 
* 1974: Beattie
* 1975: Day
* 1976: Barnes
* 1977: Gray
* 1978: Woodcock
* 1979: Regis
* 1980: Hoddle
* 1981: Shaw
* 1982: Moran
* 1983: Rush
* 1984: Walsh
* 1985: Hughes
* 1986: Cottee
* 1987: Adams
* 1988: Gascoigne
* 1989: Merson
* 1990: Le Tissier
* 1991: Sharpe
* 1992: Giggs
* 1993: Giggs
* 1994: Cole
* 1995: Fowler
* 1996: Fowler
* 1997: Beckham
* 1998: Owen
* 1999: Anelka
* 2000: Kewell
* 2001: Gerrard
* 2002: Bellamy
* 2003: Jenas
* 2004: Parker
* 2005: Rooney
* 2006: Rooney
* 2007: C. Ronaldo
* 2008: Fàbregas
* 2009: Young
* 2010: Milner
* 2011: Wilshere
* 2012: Walker
* 2013: Bale
* 2014: Hazard
* 2015: Kane
* 2016: Alli
* 2017: Alli
* 2018: Sané
* 2019: Sterling
* 2020: Alexander-Arnold
* 2021: Foden

 |  |
**Landbruk i Hordaland** er ikke så veldig stort på nasjonal målestokk. I gjennomsnitt har bøndene i Hordaland de minste landbrukseiendommene. Men Hordaland har stor produksjon i landssammenheng innenfor en rekke områder som for eksempel frukt, bær og grønnsaker. Gode klimatiske forhold, et aktivt fagmiljø og lange tradisjoner er grunner for det. Hovedproduksjonene er melk og kjøttproduksjon på storfe, gris og særlig sau. I tillegg har man og en vesentlig produksjon innen fjørfehold og grønnsakproduksjon. Fylket er også et svært viktig fiskerifylke. Det er det nest viktigste fylke innen lakseoppdrett. Her er også særlig mye makrell, brisling og lodde. En finner også her kommunen i landet med størst fruktproduksjon (Ullensvang) og kommunen med størst villsaubestand (Austevoll). 40 % av all norsk frukt kommer fra Hordaland, og det er dermed det viktigste fruktfylket i landet, etterfulgt av Telemark, Sogn og Fjordane og Rogaland.

Jordbruksarealet er ca. 432 000 dekar. Cirka 282 000 dekar blir brukt til dyrket mark.

|  | Sunnhordland | Midthordland | Nordhordland | Voss | Hardanger | Totalt |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Areal (km²)** | 2 896 | 1 785 | 2 686 | 1 805 | 6 266 | 15 440 |
| **Dyrket mark (km²)** | 84,65 | 46,96 | 57,84 | 46,03 | 46,72 | 282,2 |

Det er ganske spredt med jordbruk i hele fylket, men det er spesielt mye på Voss. Ellers er det meget godt spredt, men i Hardanger er det lite jordbruk i forhold til arealet. Grunnen til dette kan være fjellområdene østover.

Se også
-------

* Landbruk i Rogaland
* Liste over norske fylker etter jordbruksareal

Referanser
----------

1. ↑  «statkart.no: kommunevis arealstatistikk». Arkivert fra originalen 21. september 2013. Besøkt 6. oktober 2009.
***Nesten voksen*** (orig. *On Moonlight Bay*) er en amerikansk romantisk musikal-komedie fra 1951, regissert av Roy Del Ruth. Filmen omhandler det daglige livet til Winfield-familien i en amerikansk småby på begynnelsen av 1900-tallet, og er inspirert av Booth Tarkington sine Penrod-bøker. I 1953 kom oppfølgeren *Når skal vi gifte oss?* med mange av de samme skuespillerne.

Handling
--------

I en liten by i Indiana på midten av 1910-tallet har Winfield-husholdningen nettopp flyttet inn i et større hjem i et hyggeligere nabolag. Familien inkluderer faren George, som arbeider ved en bank, hans kone Alice, deres voksne datter Marjorie (med kallenavnet "Margie") og deres rampete sønn Wesley, samt deres husholderske Stella. Ingen andre enn George er glade for denne flyttingen, før Marjorie møter deres nye nabo - William Sherman - som studerer ved Indiana University.

De to blir umiddelbart romantisk tiltrukket av hverandre, noe som får Margie til å endre fokus fra baseball til å prøve å bli en skikkelig ung kvinne. Margie og Bill utvikler et romantisk forhold til tross for, eller kanskje på grunn av, Bills ukonvensjonelle tanker om livet. Han tror ikke på ekteskap, og han er ikke interessert i å tjene mest mulig penger. Men veien til en lykkelig tilværelse mellom Margie og Bill forhindres når Bill må flytte når han skal fortsette studiene sine. Samtidig viser Margies far tydelig misbilligelse over forholdet deres, og har klar preferanse for en annen frier til datteren sin.

Skuespillere
------------

* Doris Day - Marjorie Winfield
* Gordon MacRae - William "Bill" Sherman
* "Smilin'" Jack Smith - Hubert Wakely
* Leon Ames - George Wadsworth Winfield
* Rosemary DeCamp - Alice Winfield
* Mary Wickes - husholdersken Stella
* Ellen Corby - Miss Mary Stevens
* Billy Gray - Wesley Winfield
* James Dobson - sersjant i hæren
* Henry East - Doughboy
* Jeffrey Stevens - Jim Sherman
* Eddie Marr - Contest Barker

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nesten voksen (1951)* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Nesten voksen (1951)* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Nesten voksen (1951)* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Nesten voksen (1951)* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Nesten voksen (1951)* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Nesten voksen (1951)* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Nesten voksen (1951)* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Nesten voksen (1951)* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Nesten voksen (1951)* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

Portal: Film


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Tittelbladet til *Ichthyologia* av Artedi.
**Peter Artedi** (formen *Petrus Arctaedius* er også brukt; født 27. februar 1705, død 27. september 1735) var en svensk biolog og blir regnet som grunnleggeren av iktyologien (læren om fisk).

Peter Artedi var den eneste sønnen til *kyrkoherden* Olaus Arctaedius (1670–1728) og Helena, født Sidena (ca. 1680-1759).

Etter gymnasutdannelse i Härnösand, der farfaren var lærer, ble Peter Artedi skrevet inn ved Uppsala universitet 30. oktober 1724. I Uppsala ble Artedi raskt kjent som den ledende innen naturvitenskapen, og Carl von Linné ble en god venn for resten av livet. Peter Artedi omkom ved drukning i Amsterdam da han var 30 år gammel.

Peter Artedi er kjent som den første moderne forskeren innen iktyologien. Artedi levde ikke lenge, men Linné sørget for at verkene hans ble utgitt etter at han døde. *Ichthyologia* omfatter mer enn iktyologiens vitenskapsfelt: dets andre del, «Philosophia ichthyologica», er en systematisk klassifikasjon der Artedi klargjør slektssammenhenger og oppretter nomenklaturregler. Disse har mye til felles med arbeidene til Carl von Linné. Siden Linné redigerte Artedis manuskripter, er det vanskelig å vite hvem som har påvirket hvem, men det er klart at begge hadde et fruktbart utbytte av hverandre. Mange har likevelt ment at det var Linné som tok over klassifikasjonssystemet fra Artedi.

Referanser
----------

1. 1 2   Svenskt biografiskt lexikon, «Peter Artedi», Svensk biografisk leksikon-ID 18853[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* A. Wheeler (1987). «Peter Artedi, founder of modern ichthyology» (PDF). *Proc. V. Congr. europ. Ichthyol. 1985*: 3–10.
* G. Broberg (1987). «Petrus Artedi in his Swedish context» (PDF). *Proc. V. Congr. europ. Ichthyol. 1985*: 11–15.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |
**Rolf Øvrum** (født 4. mars 1949 i Levanger) er norsk journalist, redaktør og forfatter.

Han var generalsekretær i Norsk Redaktørforening fra 1983 til 1990, og bidro til at Vær Varsom-plakaten ble revidert i 1987.[]

Øvrum startet sin løpebane som journalistlærling i *Tidens Krav* i Kristiansund i 1970. Han jobbet senere som journalist i *Arbeider-Avisa* og i *Adresseavisen* i Trondheim, samt i *Rogalands Avis* i Haugesund og Stavanger. I 1979 ble han ansatt som redaksjonssjef i Hamar Arbeiderblad. Han har vært redaktør i *Hamar Dagblad/Østlendingen, Øvre Smaalenene Avis* i Askim, desksjef i *Økonomisk Rapport* og medarbeider i tidsskriftet *Jakt, hund & våpen* i Hjemmet Mortensen. Etter at han i 1998 etablerte seg som frilanser, bosatt i Dalsbygda i Os i Østerdalen, har han vært ansvarlig redaktør for forskningstidsskriftet *Verdt å vite,* som utgis av KS Forskning, fagtidsskriftene *Villreinen og Hjorteviltet,* samt journalist for *Broderfolk* og *Grenseposten.*

Fra 1991 til 1993 var Rolf Øvrum avdelingsleder i LOOC/Lillehammer OL 94, hvor han bygde opp og ledet OL-organisasjonens pressetalskorps. Han er medlem av NORDEM (Norsk ressursbank for demokrati og menneskerettigheter) og har blant annet deltatt som valgobservatør for OSSE i Georgia.

Forfatterskap
-------------

* *«Budbringerens dilemma – om ytringsfrihet, presseetikk og redaktøransvar», IJ-forlaget, sammen med Steingrim Wolland.* (1992)
* *«Akevitt av egen avl – boken om brennevinskrydring», J. W. Damm* (1999)

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Molon labe!** (gresk: μολὼν λαβέ) betyr «kom og ta dem!»

Μολὼν λαβέ var svaret fra kong Leonidas I av Sparta til Xerxes I av Persia i starten av slaget ved Thermopylene. Xerxes, som hadde 800 000 menn, tilbød å spare livene til Leonidas og noen få hundre forsvarere dersom de ville legge ned sine våpen. I stedet holdt spartanerne Thermopylene i tre dager, og selv om samtlige døde, påførte de den persiske hæren alvorlige skader, forsinket den og forhindret erobringen av den greske halvøya.

Kilden for dette sitatet er Plutark, *Apophthegmata Laconica,* 225c.11. Det er usikkert om dette verket var skrevet av Plutark selv, men det er inkludert blant *Moralia*, en samling av verker som er tillagt ham, men utenfor samlingen av hans mest kjente verk, *Livsskildringer*.[]

I den anglo–amerikanske verden høres det ofte fra våpenforkjempere som et uttrykk for troen på den naturlige retten til å ha og bære våpen slik det kommer til uttrykk i det andre tillegget i USAs grunnlov, den engelske rettighetsloven av 1689 og som en utfordring til de som støtter strengere våpenkontrollover.[] Uttrykket begynte å dukke opp på internettsider til RKBA–sympatisører («Right to Keep and Bear Arms») på slutten av 1990-årene og i begynnelsen av 2000-årene.[]

I Hellas har «μολὼν λαβέ» gjentatte ganger blitt brukt i moderne tid generelt og av politikere for å vise sin vilje til ikke å overgi seg til overlegne styrker.[] Et eksempel er da major Paparrodos ble bedt av tyskerne om å overgi seg til dem i 1941 på Olympus under den tyske invasjonen av Hellas. Han gav det antikke svaret og fortsatte kampene selv da han var alene og bare var bevæpnet med sitt personlige håndvåpen.

Mottoet ΜOΛΩΝ ΛΑΒΕ er i emblemet til det greske første armékorpset (A' ΣΣ).

Referanser
----------

1. ↑  Plutarch, "Moralia", "Sayings of Spartans", Leonidas, Son of Anasandridas, saying 11
**Mario Maccaferri** (født 1900, død 1993) var en italiensk gitarmaker. Han er best kjent for å ha utviklet selmergitaren, som også kalles *Django-gitar* fordi den var blant Django Reinhardts absolutte favoritter.

Historie
--------

Maccaferri begynte i lære hos gitarmakeren Luigi Mozzani da han var 11 år, og lærte å bygge klassiske gitarer. Som 23-åring var han en anerkjent gitarist og gitarmaker. 29 år gammel flyttet han til London og etablerte seg som konsertgitarist og gitarlærer.

33 år gammel skadet Maccaferri hånden i en svømmeulykke, og kom aldri helt tilbake som gitarist. Han opptrådte likevel i blant som «den ukjente gitaristen», med maske. Maccaferri fortsatte som gitarmaker og oppfinner.

I 1932 slo Maccaferri seg sammen med Henry Selmer for å få produsert sin noe uortodokse gitar. Samarbeidet endte i 1934, men Selmers selskap fortsatte å produsere og selge selmergitaren frem til 1952.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 13570922p[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «The Guitars of Mario Maccaferri». *vintageguitar.com*. Besøkt 28. november 2015.
3. ↑  «Maccaferri and his Islanders». *ukesterbrown.com*. Besøkt 28. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* A brief biography of Mario Maccaferri

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Justin Considine Green** (1945–2022) var en amerikansk tegneserietegner som var en pionerer innenfor selvbiografiske tegneserier. Han er best kjent for sitt hefte fra 1972 *Binky Brown Meets the Holy Virgin Mary* («Binky Brown møter jomfru Maria»).

Green var en nøkkelfigur innenfor 1970-generasjonen av undergrunnstegnere som ble publisert i Art Spiegelmans og Bill Griffiths tegneseriehefter, antologiene *Arcade* og *Young Lust*. På 1980-tallet ble det færre kreative utløp da Green fulgte en karriere som skiltmaker (noe han senere har beskrevet i tegneserien *The Sign Game*). Green hevder at han er fetter av Hollywood-regissøren William Friedkin.

På 1990-tallet har Green vendt tilbake til tegneserier og har siden tegnet en rekke tegneserier for en rekke magasiner, hovedsakelig en- og to-sidere om historie og populærkultur, blant annet to månedlige serier «Musical Legends» for magasinet *Tower Records Pulse* og «Sign Game» for *Sign of the Times*. Hans mest kjente serie, *Binky Brown Meets the Holy Virgin Mary*, har kommet i nyopplag og luksusutgaver. Tegneserien har også blitt sett på som en forløper til tegneserieromanen.

Green lever i Cincinnati, og er gift med tegneserietegneren Carol Tyler (og standup-komiker under navnet Marion Linthead). Ifølge Lambiek Comiclopedia maler han oljemalerier, spiller på gitar og skriver sanger, og tidvis framfører dem.

Bibliografi (samlinger)
-----------------------

* 1994 – *Justin Green's Sign Game*. Last Gasp. ISBN 0-944094-14-7
* 1995 – *Justin Green's Binky Brown Crap*. Last Gasp. ISBN 0-86719-332-8
* 2004 – *Justin Green's Amanda Bines*. Last Gasp. ISBN 0-86719-587-8

Referanser
----------

1. ↑   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Justin Green- RIP», besøkt 27. april 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  ; *IdRef*; besøksdato: 5. mars 2020.
4. ↑   www.comic-con.org, besøkt 3. september 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Justin Green biography
* Justin Green interview
* Memoirs of a Catholic Boyhood by Richard von Busack

Portal: Tegneserier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Rolf Windingstad** (født 12. april 1922 i Fredrikstad, død 16. september 2006 i Oslo) var en norsk kontrabassist og filharmoniker.

Rolf Dietrich Windingstad hadde bakgrunn som blåser i Hirdmusikken under andre verdenskrig og fikk som medlem av NS karantene som musiker i 1945. Han tok undervisning i kontrabass hos filharmonikerne Reidar Furu og Henrik Lindemann. Etter noen års virke som restaurantmusiker ble han ansatt som årsvikar i Oslo Filharmoniske Orkester i 1948 og fast ansatt året etter. Han spilte i Oslo-Filharmonien til utgangen av sesongen 1986–1987. I orkestrets kontrabassgruppe spilte han og kollegaen Johan Ørbak 5-strengers kontrabass. I noen år var han orkesterregissør i bistilling ved siden av full musikertjeneste. Windingstad tok undervisning i cellospill hos filharmonikeren Karl Andersen og spilte atskillig kammermusikk som cellist. Som pensjonist spilte han cello i mange amatørorkestre og i en strykekvartett.

Som dansemusiker spilte Windingstad blant annet i Karl Westbys orkester på Regnbuen, Thorleif Østerengs radiodanseorkester, i Leiv Flisnes' orkester og i en rekke radioensembler.

Rolf Windingstad var gift med Maria Flagstad som var datter av Kirsten Flagstads bror Ole.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Marcantonio Colonna** (født 16. august 1724 i Roma; død 4. desember 1793 samme sted) var kardinal og biskop.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han stammet fra den vidt forgrenede romerske adelsslekten Colonna, som frembragte alt i alt 24 kardinaler.

### Kardinal

Den den 24. september 1759 ble han elevert til kardinaldiakon og mottok den 19. november 1759 tittelkirken *S. Maria in Aquiro*. 

### Prest

Han mottok de lavere vielser 11. februar 1760, og den 9. mars 1760 ble han diakonviet, og den 1. februar 1761 presteviet. 

Den 19. februar 1762 ble han kardinalprest av *Santa Maria della Pace*.

### Titularerkebiskop

Pave Klemens XIII utnevnte ham 19. april 1762 til titularerkebiskop av *Corinthus* og bispeviet ham personlig, assistert av kardinalene Giovanni Francesco Albani og Henry Benedict Mary Clement Stuart of York den 25. april 1762 i Pauluskapellet i Quirinalpalasset. Allerede den 20. april 1762 var han blitt utnevnt til pavens generalvikar, og i 1770 og 1771 til camerlengo. Hen ble også utnevnt til erkeeprest av liberianske patriarkalbasilika, og for lukkingen av Den Hellige Port der etter Det hellige år ble han pavelig legat *a latere* (1775). 

Colonna var dessuten prefekt for Kongregasjonen for biskopene, prefekt for den åndelige formasjon ved Collegio Romano og ved det pavelige presteseminar for bispedømmet Roma. Den 25. juni 1784 ble han kardinalprest for *San Lorenzo in Lucina*, og den 20. september 1784 elevert til kardinalbiskop av Palestrina.

Han døde den 4. desember 1793 og ble bisatt i den romerske basilika *Santi XII Apostoli*, som car familiekirke for Colonnaslekten.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) \*1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) \*1743
* Kardinal *Marcantonio Colonna* (1724-1793) \*1762

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 14. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Marcantonio Cardinal Colonna». *Catholic-Hierarchy.org*. Besøkt 15. juli 2017.
4. ↑  Projekt Requiem
5. ↑  www.catholic-hierarchy.org bcolo.html, lest 21. oktober 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Rolf Åge Berg** (født 14. april 1957 i Stjørdal) er en tidligere norsk skihopper. Han kommer fra Vassbygda i Stjørdal.

Karrière
--------

Han representerte Idrettslaget Stjørdals-Blink og Trønderhopp, og er i dag[*når?*] trener for A-laget i Trønderhopp. Som aktiv skihopper hadde han Ludvik Zajc som trener.

Berg ble tatt ut på det norske landslaget i 1983, og debuterte i verdenscupen den 30. desember 1983. Han vant norgesmesterskapet i stor bakke i 1984, og kom på andreplass i normal bakke. Berg kom på femteplass i normal bakke under Vinter-OL 1984 i Sarajevo, og på tredjeplass i Bischofshofen under Den tysk-østerrikske hoppuka den 6. januar 1986. Den 19. februar 1986 vant han verdenscupen i St. Moritz i Sveits. Under norgesmesterskapet i 1986 kom han på andreplass i både stor bakke og normal bakke.

Under verdensmesterskapet i skiflyging i 1986 i Kulm mistet Berg kontrollen over skiene etter sterkt luftpress ovenfra, og ble fraktet til sykehus med hjernerystelse, forslått skulder og brudd på korsbåndet i det venstre kneet. Han ble 12 prosent invalid etter fallet, og endte med dette sin aktive karrière. Berg har senere vært trener, primært i Trønderhopp i Trondheim (hovedtrener 2007–2008), men også trener for blant andre Vegard Sklett og Espen Bredesen samt landslagstrener i midten av 1990-årene. I 2020 ble Berg daglig leder i aksjeselskapet Bjørkbakken AS som driver hoppbakken Bjørkbakken i Stjørdal.

Verdenscupseire
---------------

| Nr. | Dato | Sted | Øvelse |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 19. februar 1986 | Sveits’ flagg St. Moritz | Liten bakke |

Referanser
----------

1. ↑  «Rolf Åge Berg». Trønderhopp. [*død lenke*]
2. ↑  «Comeback kid». Norges Skiforbund. 27. oktober 2009. Arkivert fra originalen 7. mai 2010.
3. ↑  «Rolf Åge Berg». Sports Reference. Arkivert fra originalen 14. desember 2012. Besøkt 24. januar 2010.
4. 1 2  «- Et av de styggeste fallene jeg har sett». Aftenposten. 14. januar 2008.
5. 1 2  «Klar for nytt horrorshow i Harrachov». Dagbladet. 12. januar 2001.
6. ↑  «- Vil tilbake i toppen». Dagbladet. 1. november 1999.
7. ↑  «Kunngjøringer - Brønnøysundregistrene». *w2.brreg.no*. Besøkt 9. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rolf Åge Berg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Åge Berg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Åge Berg – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

Portal: Trøndelag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***The Silent Lady*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Elsie Jane Wilson.

Handling
--------

Lille foreldreløse Kate bor lykkelig i et fyrtårn i New England, sammen med de gamle fyrvoktere, Philemon, Peter og kaptein Bartholomew. Når Kate blir syk, ansetter de Miss Summerville, en sykepleier, for å ta hånd om henne. Etter å ha hørt at kaptein Peyton, en inspektør av fyrtårn, er planlagt å snart komme til området, legger frøken Summerville plutselige planer om å reise sin vei uten noen forklaring.

På oppfordring fra Carlyle godtar Summersville likevel å bli værende, men forsøker å unngå Peyton ved å slå av hele fyrtårnet. Bekymret for sikkerheten til de passerende skipene, tenner Kate fyret på nytt. Frøken Summerville blir deretter tvunget til å møte inspektør Peyton. Når Philemon oppdager at Peyton og sykepleieren en gang var kjærester, krever han at hun trekker seg fra jobben sin.

Skuespillere
------------

* Gretchen Lederer som Miss Summerville
* Zoe Rae som lille Kate
* Winter Hall som Philemon
* Harry Holden som Peter
* J. Edwin Brown som Kaptein Bartholomew
* Lule Warrenton som Mrs. Hayes
* E. Alyn Warren som Dr. Carlyle

Referanser
----------

1. ↑  THE SILENT LADY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Silent Lady* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Silent Lady* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Debre Libanos på kartet over EtiopiaDebre LibanosDebre LibanosDebre Libanos på kartet over Etiopia
**Debre Libanos** er et etiopisk-ortodoks kloster i Etiopia. Det ble grunnlagt av Tekle Haimanot i 1284 og omtales derfor som *St. Tekle Haimanots stol*. Klosterets abbed bærer tittelen *itsjege* (*itchege*, *echege*) og har lenge vært personen med nest høyest rang i landets kirke. Siden kirkens høyeste verv, abunen (metropolitten av Etiopia), var bekledd av en koptisk-ortodoks biskop som sjelden snakket ge'ez eller amharisk, var itjsegen i mange spørsmål i praksis lederen for kirken i Etiopia. Etter at den etiopisk-ortodokse kirke ble autokefal i 1959, har itsjege- og abun-vervet blitt slått sammen med patriarktittelen. Patriarken av Etiopia er altså samtidig abbed/itsjege av Debre Libanos. Den nåværende (femte) patriarken av Etiopia, Paulos, er den 61. itsjege av St. Tekle Haimanots stol.

Klosteret ligger 110 km nord for Addis Abeba på en fjellterrasse høyt over dalen. Ingen av de opprinnelige bygningene er bevart. Dagens bygninger stammer stort sett fra 1960-tallet.

Under den italienske okkupasjonen av Etiopia ble munkene ved klosteret mistenkt for å samarbeide med opprørsbevegelsen. Den 21. mai 1937 henrettet italienske styrker alle beboere av klosteret, totalt mer enn 300 personer.

Den første patriarken av Etiopia, Basilios, ble gravlagt i klosteret i 1970.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Rolf Øivind Utgård** (født 27. mai 1950 i Hvaler) er siden 2003 en norsk selvstendig næringsdrivende konsulent, seniorkonsulent i FaFo og tilknyttet tenketanken Res Publica. Han er en tidligere sentral fagforeningsleder tilknyttet Jern og Metall og aktivist på venstresiden. 

Han var fra 1970-tallet engasjert i ml-bevegelsen, med i AKP(m-l) og Rød Valgallianse.

Utgård studerte sosialantropologi ved Universitetet i Oslo, men fra 1973 var han snekker på heltid. Han fikk ansettelse ved Aker Kværner i 1976, ble heltids tillitsvalgt fra 1982, og var hovedtillitsvalgt i Kværner, og var i alt tillitsvalgt der i 16 år. I denne tiden satt han i konsernstyret i Kværner fra 1987 til 2003, og i de siste ti årene av styreperioden ledet han også det europeiske konsernutvalget av tillitsvalgte i Kværner.

Etter fusjonen mellom Aker og Kverner i 2002 var Utgård i ett år seniorkonsulent ved FaFo, og tok mastergraden i historie med spesialisering innen arbeidsliv, fagbevegelse og omstillinger. Som rådgiver gir Utgård særlig bistand i omstillingsprosesser og om samarbeid mellom partene i arbeidslivet. 

I 1994 var Utgård deltidsansatt som fagligpolitisk rådgiver i sekretariatet i Nei til EU. Utgård er en ivrig Marka-gjenger, og utga boka *På skøyter i marka* i desember 2007, en bok som handler om skøyteløping på vannene i Oslomarka og i vannene sørøstover i Akershus og Østfold.

Referanser
----------

1. ↑  «På livet laus. Rolf Utgård - fagforeningspamp og fiskersønn, NTK radio». Arkivert fra originalen 15. desember 2013. Besøkt 15. desember 2013.
2. ↑  Side 203. Alf Skjeseth: *Sykle på vatnet – historia om Klassekampen*. Samlaget, Oslo (2011)
3. ↑  Aftenposten – presentasjon av avisens kronikkskribenter.
4. ↑  Nettavisen Arkivert 6. september 2008 hos Wayback Machine. – «Rolf Utgård på tynn is», 6. desember 2007.
5. ↑  Fredrikstad Blad – «Rolf Utgård: På skøyter i Marka», bokanmeldelse 10. februar 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon hos Res Publica.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Må ikke forveksles med Kilobyte.

**Kilobit** er en enhet for måling av informasjonsmengde (datamengde).
En kilobit er lik 1000 (103) bit. 

Kilobit har ikke noe offisielt symbol, men *de facto* standard er **kb**.

Enkelte deler av IT-bransjen har historisk brukt **kilobit** om 1024 (210) bit, men dette er bl.a. ikke i samsvar med definisjonen av prefikset kilo i SI-systemet. Telekommunikasjonsbransjen (modemhastigheter og lignende) har stort sett brukt den riktige betydningen av kilobit. For å betegne 1024 (210) bit skal binærprefikset kibi- benyttes. En kibibit er alltid lik 1024 bit.

Kilobit brukes særlig til å angi overføringshastigheter i datanett, målt i kilobit per sekund (symbol **kbps**). For eksempel har et telefonmodem en overføringshastighet på opptil 56 kbps. For denne anvendelsen har det vært vanlig å bruke den korrekte verdien av kilobit (1000 bit).

Se også
-------

* binærprefiks
* kilobyte


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Deborah Mayfair** (født 1652, død 1689) er en karakter i trilogien *Lives of the Mayfair Witches* av Anne Rice. Deborah er en av forfedrene til bokas hovedpersoner, Mayfair-heksene i Garden Distric, New Orleans, Louisiana.

Deborah hadde kullsort hår og blå øyne. Hun ble unnfanget under Maifestivalen, og var muligens datteren til Jarlen av Donnelaith, Skottland.

Petyr van Abel, et medlem av Talamasca, var i Donnelaith da Suzanne ble henrettet. Han reddet Deborah og tok henne med til Amsterdam, med Lasher følgende etter. Petyr ville at Deborah skulle bli værende hos Talamasca, men hun så dem som onde og dro derfra da hun giftet seg med kunstneren Roelant. På den tiden gjorde Lasher henne rik og velstående ved å bringe hende gaver fra hele verden – en dag så Deborah en vakker smaragd: Med rikdommen hun hadde fått fra Lasher kjøpte hun det som siden skulle bli Mayfair Smaragden. Da Roelant døde giftet hun seg med Greven av Montclève fra Frankrike. Før hun dro fra Amsterdam, forførte Deborah Petyr. Charlotte ble da unnfanget.

Mens hun var på Montclève, Deborah, i tillegg til å føde Charlotte, fikk to sønner med Greven; Chrétien og Phillipe. Deborah ble landsbyens healer i Montclève. Senere var Greven utro mot Deborah, og i den tro at Deborah ville ha hevn sørget Lasher for at Greven kom utfor et dødelig uhell. Da Deborah ikke klarte å redde Greven, beskyldte grevens mor Deborah for heksekraft. Hun ble stilt for retten og funnet skyldig.

Samtidig reiste Petyr gjennom Montclève, forkledd som en katolsk prest som studerer heksekraft. Deborah og Petyr snakket sammen natten før hennes henrettelse. Mens Deborah ble ført ned for å bli brent på bålet tilkaller hun Lasher; "Kom nå, min Lasher, vær min hevner, fell mine fiender!" "Jeg ser deg Lasher, jeg kjenner deg! Jeg kaller på deg!" "Knus mine sønner, knus mine beskyldere, knus de som har kommet for å se meg dø!" Lasher ødela landsbyen og drepte nesten alle, men ikke før Louvier hadde dyttet Deborah fra kirkevinduet, hvor hun falt i sin død og ble tilslutt brent. Stormen drepte grevens mor og Deborahs to sønner. Lasher dro tilbake til Donnelaith i sinne og drepte Jarlen og hele hans familie.

Portal: Litteratur
Det viktorianske interiøret i Kilmainham
**Kilmainham fengsel** (*Kilmainham Gaol*) er et tidligere fengsel i Inchicore i Dublin. Det er nå innredet som museum med fokus på irsk nasjonalisme.

Historie
--------

Modell
Fengselet ble bygget i 1796, og ble først kalt *New Gaol* for å skille det fra det gamle fengselet, et helsefarlig fangehull, noen hundre meter unna. I løpet av de 140 år det fungerte som fengsel ble mange av lederne for den irske uavhengighetskampen plassert der. Robert Emmet satt der inntil han ble henrettet i 1803, og lederne for påskeopprøret ble henrettet i fengselets luftegård i mai 1916. Under den irske borgerkrig ble flere IRA-medlemmer henrettet i Kilmainham.

Det satt også mange vanlige kriminelle fanger der, de fleste av dem barn som var for unge for å bli transportert til Australia. 

I 1924 sluttet Den irske fristaten å bruke bygningen som fengsel. Den siste fangen som satt der var Eamon de Valera. Etter en lang prosess restaurerte man bygningen og gjorde det om til museum. Det er spilt inn flere filmer i fengselet, som siden det ble tatt ut av bruk så tidlig er et utmerket eksempel på viktoriansk fengselsarkitektur.

Kjente fanger
-------------

Blant fangene kan nevnes:

* Henry Joy Mc Cracken, 1796
* Robert Emmet, 1803
* Anne Devlin, 1803
* Michael Dwyer, 1803
* William Smith O'Brien, 1848
* Thomas Francis Meagher, 1848
* Jeremiah O'Donovan Rossa, 1867
* Charles Stewart Parnell, 1881/1882
* Michael Davitt
* Patrick Pearse, 1916
* Countess Markievicz, 1916
* James Connolly, 1916
* Eamon de Valera
* Joseph Mary Plunkett, 1916

Retterstedet i fengseles luftegård
De ledere som her ble henrettet som anførere av Påskeopprøret i 1916 var:

* Patrick Pearse, 3. mai 1916
* Thomas J. Clarke, 3. mai 1916
* Thomas MacDonagh, 3. mai 1916
* Joseph Mary Plunkett, 4. mai 1916
* Edward Daly, 4. mai 1916
* Michael O'Hanrahan, 4. mai 1916
* William Pearse, 4. mai 1916
* John MacBride, 5. mai 1916
* Con Colbert, 8. mai 1916
* Éamonn Ceannt, 8. mai 1916
* Michael Mallin, 8. mai 1916
* Seán Heuston, 8. mai 1916
* Seán MacDiarmada, 12. mai 1916
* James Connolly, 12. mai 1916

Et annet fengsel i Dublin som har nær tilknytning til de irske uavhengighetskriber er Mountjoy fengsel.

Eksterne lenker
---------------

* (ga) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kilmainham Gaol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** GeoNames
 |
***The Silent Enemy*** er en spenningsfilm fra 1958 regissert av William Fairchild. Filmen er løselig basert på faktiske hendelser under andre verdenskrig, knyttet til marinedykkeren Lionel Crabb, spilt av Laurence Harvey.

Handling
--------

Historien begynner med en dramatisering av Raidet på Alexandria i 1941, hvor to britiske slagskip HMS Queen Elizabeth og HMS «Valiant» blir alvorlig skadd. Britene er bekymret for at italienerne kommer til å bli overlegne i Middelhavet. For å hindre denne trusselen, blir britiske Lionel Crabb sendt til Gibraltar. Han oppretter et veldig lite lag for å oppdage de italienske angrepene og desarmere bomber. I mellomtiden, fra Algeciras i det politisk nøytrale Spania, følger en italiensk ekspert, Antonio Tomolino, i hemmelighet med på undervannsoperasjoner ved den britiske basen på Gibraltar.

En britisk underoffiser Thorpe kommer for å hjelpe Crabb og laget hans. Etter en rekke Italienske angrep mot skip i Gibraltar, forsøker Crabb å oppdage hvor italienerne opererer fra. Han oppdager at lasterommet på et italiensk skip, Olterra, brukes som et verksted og base for operasjonene. Crabb rapporterer dette til sine overordnede. Men i henhold til lovene om nøytralitet kan ikke Crabb arrangere angrep uten autoritet fra øverste nivå. I mellomtiden planlegger italienerne et stort angrep mot en britisk konvoi. Crabb bestemmer seg for å ignorere ordrer, og infiltrere en havn ved Algeciras sammen med en annen dykker.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  ; besøksdato: 7. april 2016.
2. 1 2 3   Internet Movie Database, www.imdb.com, besøkt 9. november 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Silent Enemy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *The Silent Enemy* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *The Silent Enemy* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *The Silent Enemy* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *The Silent Enemy* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *The Silent Enemy* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *The Silent Enemy* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Silent Enemy* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Robert Sweet** (født **Robert Lee Sweet** 21. mars 1960 i Lynwood, California) er en amerikansk musiker. Han er best kjent som trommeslageren i det kristne heavy metal-bandet Stryper. Robert er storebroren til Michael Sweet, vokalisten i Stryper.

Robert er kjent som «Visual Time Keeper», for hans ville tromming og iøynefallende trommesett. Robert har trommesettet sitt vendt mot venstre istedenfor rett frem, slik at alle kan se han og få et bedre visuelt inntrykk av hans spilling.

Diskografi (utenom Stryper)
---------------------------

* King James (1994)
* Love Trash (1998)
* Blissed, Walking Up The Dead (2002)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Robert Sweet på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Robert Sweet på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Robert Sweet på Spotify Rediger på Wikidata
* Robert Sweet på Twitter Rediger på Wikidata

* Robert Sweet på Facebook Rediger på Wikidata

* Robert Sweet på Instagram Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Robert Mandel Sutton** (født 27. april 1911, død 13. september 1977) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker; 1932 i Los Angeles.

Sutton ble olympisk mester i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den amerikanske båten «Angelita» som vant i 8-meterklassen foran «Santa Maria» fra Canada. Det var kun to båter i denne klassen. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.

Mannskapet på «Angelita» var; Sutton, John Biby, William Cooper, Carl Dorsey, Owen Churchill, Pierpont Davis, Alan Morgan, Alphonse Burnand, Thomas Webster, John Huettner, Richard Moore og Kenneth Carey

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles – Gull **Gull** i seiling, 8-metersklassen USAs flagg USA.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Sutton – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Robert Sutton – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Robert Sutton – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Robert Sutton – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Robert Sutton – World Sailing Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Bartolomeo Pepe** (født 3. november 1962 i Napoli i Italia, død 23. desember 2021 i Napoli) var en italiensk politiker.

Biografi
--------

Som medlem av Femstjernersbevegelsen og deretter av Federazione dei Verdi (De grønne) satt han som folkevalgt i Italias senat fra 2013 til 2018.

Han var en høyt profilert vaksinemotstander, gikk sterkt ut mot obligatorisk vaksinering av skolebarn i Italia, støttet fremhevelsen av en risiko mellom vaksiner og autisme og spredte en rekke konspirasjonsrteorier, blant annet én knyttet til chemtrails.[] Etter utbruddet av covid-19-pandemien, kalte han massemedienes dekning og oppdemmingstiltakene for «latterlig hysteri» og ble også motstander av covid-19-vaksineringskampanjene som begynte i 2021.[]

Han døde av covid-19 den 23. desember 2021 på Napoli-sykehuset Ospedale Domenico Cotugno, i en alder av 59 år.

Referanser
----------

1. 1 2   «È morto a 59 anni l’ex senatore del M5S Bartolomeo Pepe», internblad il Post, utgitt 23. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Bartolomeo PEPE». *Senato della Repubblica*.
3. ↑  Sannino, Conchita (23. desember 2021). «Covid, è morto l'ex senatore M5S Bartolomeo Pepe. Era un convinto No Vax». *la Repubblica*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bartolomeo Pepe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata