recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En **rotkatalog** er innen datafilsystemer den første eller øverste katalogen i et hierarki. Den kan sammenlignes med roten til et tre der underkatalogene er grenene.

Metafor
-------

Vi kan bruke et fysisk arkivskap som eksempel. Dersom de enkelte skuffene i arkivskapet representerer det høyeste nivået av underkataloger i datafilsystemet, så representerer skapet skuffene befinner i rotkatalogen. Det vil si at de andre katalogene kan være i rotkatalogen, men rotkatalogen kan ikke være i noen andre kataloger. I Unix er det mulig å plassere filer direkte i rotkatalogen. Dette blir som å plassere et dokument direkte i arkivskapet, men ikke i noen av skuffene.

Flere rotkataloger
------------------

Unix følger trehierarkiet nærmest slavisk, og i Unix er betegnelsen for rotkatalogen */*. Alle andre filsystemdeler, inkludert separate harddiskpartisjoner er regnet som grener ut fra roten. Under MS-DOS og Windows blir dette derimot løst på en annen måte. Hver partisjon har en separat «stasjon» (betegnet *C:\* for en partisjon montert i monteringspunktet C:) og det er ingen felles rotkatalog på et høyere nivå.

MS-DOS og Windows støtter faktisk mer abstrakte hierarki selv om det er sjeldne syn. Det kan for eksempel opprettes egne partisjoner installert i underkatalogene til en annen partisjon. Dette har vært mulig i MS-DOS med hjelp av kommandoen *JOIN*, og kan også oppnås i alle Windows-versjoner. I noen sammenhenger er det også mulig å referere til en slags «rotkatalog» som inneholder alle installerte harddisker, selv om den ikke kan inneholde filer direkte siden den ikke eksisterer på noe filsystem.

I Unix og lignende operativsystemer har hver prosess sin egen idé om hva rotkatalogen er. For de fleste prosesser er denne det samme som systemet sin faktiske rotkatalog, men den kan bli endret ved å bruke kommandoen *chroot*. Dette blir som oftest bare gjort av sikkerhetsmessige grunner for å begrense hvilken filer en prosess har tilgang til.

/root
-----

På mange Unix-systemer er det også en katalog */root*. Denne katalogen er, forvirrende nok, ikke en rotkatalog i ordets rette betydning, men hjemkatalogen til *superbrukeren* (også kalt *root*).

VMS
---

I operativsystemet VMS til HP (tidligere Compaq, og enda tidligere Digital Equipment Corporation) er benevnelsen *rotkatalog* brukt som navn på den katalogen der alle brukerens filer blir lagret. Brukeren kan også lagre underkataloger i denne katalogen, som igjen kan inneholde filer og andre underkataloger. Det som vi til vanlig omtaler som rotkatalogen heter *Master File Directory* i VMS.
51°05′N 8°15′Ø

Rothaargebirge i Tyskland
**Rothaargebirge** eller **Rotlagergebirge** er en lav fjellkjede i de tyske delstatene Nordrhein-Westfalen og Hessen.

Navnet er trolig avledet av *Rod-Hard-Gebirge*, eller «nedhogd skog-fjell», ettersom det verken har sammenheng med fargen rød (*rot* på tysk) eller «hår» (*Haar*).

Geografi
--------

Utsikt fra Kahler Asten, en av de høyeste toppene i fjellkjeden
Den dype skogen Rothaargebirge med rike mineralforekomster ligger hovedsakelig i Westfalen mellom Sauerland i nord, høylandet i nordøst, Wittgensteiner Land i sørøst og Siegerland i sørvest. Bare de sørøstlige delene av fjellkjeden ligger i Hessen. Den strekker seg fra Eder og Lenne fra *Kahler Asten* (841 m) sørvest for *Winterberger Hochfläche* og om lag 30 km mot sørvest. Fjellkjeden er en del brattere i vest enn i øst. 

Rothaargebirge utgjør mesteparten av Rothaargebirge naturpark.

### Elver og vatn

Kilden til Lahn
Nord i Rothaargebirge har flere elver sitt utspring, deriblant Diemel, Lenne, Neger, Nuhne, Odeborn, Orke, Ruhr, Wenne og Wilde Aa. I sør har elvene Dill, Eder, Ferndorfbach, Ilse, Lahn og Sieg sine utspring. 

I området ligger vannskillet til elvene Rhinen og Weser. Lengst sørvest i Rothaargebirge ligger demningene Obernau og Breitenbach.

### Fjell

Av de mest kjente fjellene i Rothaargebirge finner man:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Langenberg (843,1 m)
* Hegekopf (842,9 m)
* Kahler Asten (841 m)
* Clemensberg (838 m)
* Ettelsberg (837,7 m)
* Hopperkopf (831 m)
* Hunau (818 m)
 | * Ziegenhelle (816 m)
* Wallershöhe (812 m)
* Bremberg (809 m)
* Hillekopf (801 m)
* Hoppernkopf (801 m)
* Ruhrkopf (696 m)
* Sackpfeife (674 m)
 | * Dreiherrnstein (673 m)
* Milsenberg (670 m)
* Ederkopf (655 m)
* Giller (653 m)
* Kindelsberg (617,9 m)
 |

### Bosetninger

Av byer og landsbyer i Rothaargebirge finner man: 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Bad Berleburg
* Bad Laasphe
* Biedenkopf
* Erndtebrück
* Hallenberg
 | * Hatzfeld
* Hilchenbach
* Kirchhundem
* Kreuztal
* Lennestadt
 | * Medebach
* Schmallenberg
* Winterberg
 |

Eksterne lenker
---------------

* Området Rothaargebirge
* Rothaarsteig
* Waldskulpturenweg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Clidicini** er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.

Utseende
--------

*Clidicus*-artene er store til perlebiller å være, gjerne 5-6 millimeter lange (de største nær 10 millimeter), avlange, blankt rødbrune, noe maurlignende. Hodet er stort og bredt, firkantet, bredere enn langt med ganske små fasettøyne. Palpene er klubbeformede, antennene nokså kraftige, litt over halve kroppslengden, noe tykkere utover med uten noen avsatt "klubbe", det innerste leddet er noe forlenget. Kjevene (mandiblene) er forholdsvis store med skarpe tenner. Pronotum er rundet, omtrent så langt som bredt og omtrent så bredt som hodet. Dekkvingene er rundede (ovale til pæreformede) med kraftige punktrader. Beina er forholdsvis lange.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.

Utbredelse
----------

Slekten *Clidicus*, som er den eneste med nålevende arter, er utbredt fra India i vest til Australia i øst.

Fossile arter
-------------

På grunn av sin beskjedne kroppsstørrelse blir disse billene lett bevart i rav. Det er derfor kjent relativt mange fossile arter i denne gruppen, og gruppens evolusjonære historie er bedre dokumentert enn de fleste andre biller.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien **perlebiller, Scydmaeninae** Leach, 1815
					- Gruppe Mastigitae Fleming, 1821
						* Stammen **Clidicini** Casey, 1897
							+ Slekten †*Aenictosoma* Schaufuss, 1891 (fossil) - én art fra baltisk rav
							+ Slekten *Clidicus* Laporte de Castelnau, 1833 - 37 nålevende og to fossile arter
							+ Slekten †*Palaeoleptochromus* O'Keefe, 1997 - én art fra rav fra kritt, Canada

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Clidicini* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* *Clidicini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Kart over de saharawiske stammene
Typisk saharawisk teseremoni. Tatt i Tifariti i august 2009.  Foto: Kathrine Sund-Henriksen (2010) 
**Saharawi** (*saharisk*) betegner på norsk vanligvis befolkningen i territoriet Vest-Sahara, men kan strengt tatt også brukes for hele befolkningen i Sahara. Begrepet brukes både som henvisning til en person fra Vest-Sahara og til det saharawiske folket, som også har en utbredt befolkning i Mauritania og det sørlige Marokko, i tillegg til hele Vest-Sahara. Majoriteten av saharawier bor i dag i de saharawiske flyktningleirene i Tindouf, grunnet den marokkanske okkupasjonen av Vest-Sahara. Norsk standard skrives slik: saharawi – saharawien – saharawier – saharawiene.

Kultur
------

Det saharawiske folket er et nomadefolk som for det meste har drevet med kameldrift, geitedrift og fisk. Kamelkjøtt, fisk, geitemelk og te er de viktigste bestanddelene i klassisk saharawisk mat. Te har en svært viktig plass i saharawisk kultur. I løpet av en teseremoni er det vanlig med tre glass te. Det første er bittert som livet, det andre søtt som kjærligheten og det tredje mildt som døden.

Saharawisk kultur er preget av relativt egalitære styreformer og har lang tradisjon for å ta avgjørelser gjennom representative råd. De har derfor aldri anerkjent en overmakt eller konge av noe slag og har aktiv kjempet mot franske, spanske og marokkanske koloniherrer.

På grunn av okkupasjonen er det vanskelig for den saharawiske befolkningen i flyktningleirene og umulig for befolkningen i det okkuperte Vest-Sahara å drive nomadekulturen videre. Enkelte av saharwiene i flyktningleirene drar fortsatt på sommeren ut i de frigjorte områdene i Vest-Sahara som nomader. Dette gjør de hovedsakelig i området rundt Tifariti i den nordligste delen av de frigjorte områdene.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |



Portal: Vest-Sahara
**Astrid Pauline Wilhelmine Bonge Petersen** (født 16. mai 1874 i Bergen, død 1964) var en norsk forfatter, dramatiker, foreningskvinne, foredragsholder, lokalpolitiker og politisk konservativ kvinnesaksaktivist.

Familie
-------

Astrid Bonge Petersen var datter av blikkenslagermester Kristian Oluf Bonge og strikkerske Elisa Karlsen. Hun ble 31. oktober 1903 gift med kontorfullmektig og assurandør Jacob Rønne Petersen.

Liv og virke
------------

Før hun ble gift, arbeidet Astrid Bonge Petersen som lærer ved Ulrikke Pihls Pigeskole i sin fødeby Bergen. Siden etablerte hun seg som dramatiker og journalist. Hun engasjerte seg dessuten i flere foreninger og lag. Rundt slutten av første verdenskrig var hun styremedlem i Bergens kvindelige Diskussionsklub.

I 1925 reiste hun til USA med representanter for Norske Kvinders Nationalraad, som korrespondent for norske aviser. Der besøkte hun den internasjonale kvinnekongressen. Hun satt blant annet i styret og redaksjonen for Husmorbladet.

Astrid Bonge Petersen var i 1930 medstifter av Ullern og Vestre Aker Høyrekvinners Klubb. Hun engasjerte seg i et bredt spekter av samfunnsanliggender, var ofte delegat ved landsmøter, holdt foredrag, skrev kåserier og fremla nye lovforslag. En stud satt hun også i Akers herredsstyre for Høyre.

I 1932 opprettet Bonge Petersen det som ble kalt «Bygdø Akademi – For undervisning og utdannelse av unge piker». Til dette formålet ble det også innredet et internat i hennes elegante villa «Mon Plaisir».

Bibliografi
-----------

* *Kong Christiern og Dyveke*, skuespill i fem akter (oppført ved Den Nationale Scene i Bergen), 1912.
* *Makt mot Makt*, folkeskuespill i tre akter, 1930.

Referanser
----------

1. ↑  Kommunal folketelling 1912 for Bergen kjøpstad: Bosted by: 10821\* Welhavensgate 17 2. etage
2. ↑  Ministerialbok for Domkirken prestegjeld 1880-1898 (1301M1): Konfirmerte: 1892-04-24
3. ↑  Ministerialbok for Domkirken prestegjeld 1880-1907 (1301M1): Viede: 1903-10-31
4. ↑  *Bergens Annonce Tidende 1918.03.21*. Norge, Hordaland, Bergen. 1918. s. 6.
5. ↑  *Bergens tidende 1925.05.06*. Norge, Hordaland, Bergen. 1925. s. 5.
6. ↑  Melby, Kari (1997). *Kvinnelighetens strategier*. Dragvoll: Senter for kvinneforskning, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet. s. 183.
7. ↑  *Aftenposten 1932.08.12*. Norge, Oslo. 1932. s. 14. )
8. ↑  *Morgenbladet 1932.06.02*. Norge, Oslo. 1932. )
9. ↑  *Arbeidet 1912.04.24*. Norge, Hordaland, Bergen. 1912. s. 2.
10. ↑  *Arbeiderbladet 1930.12.01*. Norge, Oslo. 1930. s. 7.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Saharanpur** (hindi: सहारनपुर, urdu: سهارنپور) er en by og kommune i den nordindiske delstaten Uttar Pradesh. Byen er administrasjonssentrum i distriktet Saharanpur og i Saharanpur divisjon. Den har sitt opphav tilbake i mogultiden, og ligger nær grensene til delstatene Haryana og Uttarakhand. Saharanpur er omringet av en veldig fruktbar jordbruksregion som er kjent for sin dyrkning av korn og frukter, og er nå en av de mest blomstrende byene i Uttar Pradesh. Saharanpur er internasjonalt kjent for sin produksjon av treskulpturer. Byen er et stort marked for lokale jordbruksvarer, inkludert basmatiris og mangoer. En rekke ulike agrobaserte småskala-industrier som f.eks. tekstil-, sukker-, papir- og sigarettfabrikker, eksisterer i byen. Saharanpur er dermed et handelssentrum i et jordbruksdistrikt. Byen huser også et fruktforskningsinstitutt og en botanisk hage. 

Byen ligger omtrent 150 km nord for Delhi, i en gjennomsnittlig høyde av 269 moh. Ved folketellingen i 2001 hadde Saharanpur ca. 452 900 innbyggere. Byen ble grunnlagt i ca. år 1340, og var sommerresidens for mogulhoffet.

Eksterne lenker
---------------

* Distriktets offisielle side (engelsk)
* Folk Saharanpur er stolt av (hindi)
* Rikt illustrert side om Saharanpur (hindi/engelsk)
* Saharanpurs historie i kortfattet utgave (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Sahitya Akademi** (devanagari: साहित्य अकादमी ) er Indias nasjonale akademi for skjønnlitteratur. Det er en organisasjon som er dedikert å fremme litteratur i indiske språk. Organisasjonen ble grunnlagt den 12. mars 1954. Den er støttet av, men er likevel uavhengig av, den indiske regjeringen.

Sahitya Akademi organiserer nasjonale og regionale *workshops* og seminarer, gir pengestøtte til forfattere for forskning of reiser, utgir bøker og tidsskrifter, deriblant *Encyclopaedia of Indian Literature*, og utdeler den årlige Sahitya Akademi litteraturpris på 50,000 indiske rupier i hvert av de 24 språkene som den støtter, såvel som *Sahitya Akademi Fellowship* for livslange bidrag. *Sahitya Akademi Library* er et av de største flerspråklige bibliotekene i India, med en rik samling bøker om skjønnlitteratur og beslektede emner. Det utgir også to månedlige litterære tidsskrifter – *Indian Literature* på engelsk og *Samkaleen Bharatiya Sahitya* på hindi.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Esjtaol** (hebraisk: אֶשְׁתָּאוֹל) er en jødisk bosetning, moshav, i det sentrale Israel. Det befinner seg i Sjefela, nord for Beit Shemesj og 21 km vest for Jerusalem. I 2006 bodde det 876 mennesker i Esjtaol.

Historie
--------

I oldtiden var stedet en by av uviss størrelse, og ifølge *Josvas bok* ble den tildelt Judas stamme. I henhold til *Dommernes bok* var det her Samson begynte å profetere «mellom Sora og Esjtaol». Etter sin død i Gaza ble hans legeme fraktet tilbake for å bli gravlagt i sin fars grav «mellom Sora og Esjtaol». Fem speidere fra Sora og Esjtaol ble sendt ut for å finne land som var egnet for Dans stamme.

Tradisjonelt har det i området vært produsert hvete og bygg, og holdt geiter og bikuber. Det er en del oliventrær som vokser i den nordlige delen.

Moderne Esjtaol ble opprettet på et landområde hvor det var to avbefolkede palestinske landsbyer, Ishwa og Islin, etter den arabisk-israelske krig 1948. Ishwa hadde tidligere en befolkning på 468 mennesker i 126 hus og Islin hadde 302 beboere. På slutten av 1870-tallet var Islin ubebodd og i ruiner, og ble antagelig etablert på nytt på begynnelsen av 1900-tallet. Som Islin ble Ishwa avbefolket en gang på 1600-tallet, og bosatt på nytt på slutten av 1800-tallet.

Området var en del av å etablere bosetninger i Jerusalem-korridoren for å skape en sammenhengende blokk mellom kysten og Jerusalem. De første beboerne var jøder fra Jemen som bosatte seg i desember 1949. De arbeidet med regenerering av land og skogplanting. Jødisk Nasjonalfond etablerte en 45 *dunam* planteskole i Esjtaol for å framstille unge vekster for nyskogen. Senere har bosetningen forgrenet ut i fjærkre og andre landbruksprodukter. Grunnet framgangen i den israelske perioden har bosetningen ved slutten av 1990-tallet absorbert 100 nye familier.

På stedet er det også et verksted for busser som tilhører det statlige busselskap Egged.

Se også
-------

* Jemenittiske jøder

Referanser
----------

1. ↑  Nettbibelen: *Josvas bok* 15:20[*død lenke*]
2. ↑  Nettbibelen: *Dommernes bok* 13:25[*død lenke*]
3. ↑  Nettbibelen: *Dommernes bok* 16:31[*død lenke*]
4. ↑  Nettbibelen: *Dommernes bok* 18:1-29[*død lenke*]
5. ↑  «Eshtaol - Walking in Their Sandals - location profile». Arkivert fra originalen 22. april 2000. Besøkt 23. juli 2008.
6. ↑  Dagbok fra Operasjon Danny Palmach Arkivert 2011-07-18, hos Wayback Machine. (hebraisk)
7. ↑  Conder, Claude Reignier and H.H. Kitchener (1881): *The Survey of Western Palestine: memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology*. London:Committee of the Palestine Exploration Fund. vol 3

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eshtaol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Israel
***The Clean Gun*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Harry Harvey.

Handling
--------

Stephen Crawfield, en gammel venn av senator Norton, trenger en større sum penger umiddelbart - så han foreslår giftermål til senatorens datter Matie. Men hun nekter å gå med på dette, og senere overhører Crawfield at Matie godtar frieriet til Jack Algers. Jacks millionær-onkel, Dean Grayson, som har nektet å gi Jack penger blir deretter skutt og drept i løpet av senator Nortons fest, hvor en mystisk fremmed sniker seg rundt bak noen trær.

Når en pistol som ligner på Jack sin kort tid senere blir oppdaget i en trestubbe, overlater Jack begge våpnene sine til Stephen Crawfield - som bytter ut Jacks pistol med våpenet som ble brukt til drapet. Jack blir deretter arrestert, men forviklingene deres er fremdeles ikke overstått.

Skuespillere
------------

* Stanley J. Preston som Jack Algers.
* Edward Jobson som Dean Grayson.
* Kathleen Kirkham som Matie Norton.
* Robert Weycross som Senator Norton.
* William Marshall som Edward Brantonx.
* Harl McInroy som Doktor Bristow.
* Charles Edler som Stephen Crawfield.
* Louise Sothern som Della Markham.

Referanser
----------

1. ↑  THE CLEAN GUN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Clean Gun* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Clean Gun* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Saharasypress** (latin: *Cupressus dupreziana*) er en art av bartrær innenfor sypresslekten i sypressfamilien *(Cupressaceae)*. Arten er meget sjelden og vokser kun i fjennområdet Tassili n'Ajjer i Algerie, hvor den vokser flere hundre km unna andre trær. Det er bare 233 individer igjen.

Saharasypress er eviggrønn og inntil 22 meter høy, og omkretsen ved foten inntil 12 meter. Trærne kan bli 2 000 år gamle, men formerer seg lite på grunn av ørkenspredningen som pågår. Trolig på grunn av den sterke isolasjonen og de vanskelige vokseforholdene gjennom tusener av år, har arten utviklet ukjønnet formering hvor frøene vokser fram utelukkende av det genetiske materialet i den hannlige pollen.

Arten har blågrønne eller mørkegrønne, skjellaktige blader med blåskimmer, og med hvit stripe under. Den har mer blåaktig bladverk enn den ellers ganske like vanlig sypress *(Cupressus sempervirens)*. Skuddene er flate og vokser i ett plan. Også konglene er mindre enn hos sypress, saharasypressen har kongler som er inntil 2,5 cm lange.

**Marokkansk sypress** *(Cupressus atlantica)* er svært lik saharasypressen, og regnes oftest som en variant. Den regnes derimot av svært mange forskere som en egen art.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Saharasypress* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Saharasypress* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Saharasypress* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Saharasypress* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Saharasypress* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Saharasypress* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cupressus dupreziana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cupressus dupreziana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cupressus dupreziana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Gymnosperm Database: *Cupressus dupreziana*
**AviSynth** er et verktøy for postproduksjon av video for Microsoft Windows og er fri programvare under GNU GPL-lisensen.

AviSynth har ikke et grafisk brukergrensesnitt, men er implementert i form av et skriptspråk. Skriptspråket inneholder en rekke funksjoner for å prosessere video, slik som skalering, fargebehandling, støyreduksjon, klipping, samt matematiske funksjoner. Ytterligere funksjoner er tilgjengelige gjennom tredjeparts programvareutvidelser. AviSynth kan åpne flere ulike videokilder og kan strømme video videre til en mediespiller eller et annet videoredigeringsprogram som støtter Video for Windows-rammeverket. Det er derfor ikke nødvendig å bruke midlertidige filer etter prosesseringen. AviSynth blir ofte brukt til restaurering eller forbedring av video med dårlig kvalitet, slik som DVD-er og gamle filmopptak.

Eksempel på skript
------------------

```
AVISource("somevideo.avi")

# Støyreduksjon
TemporalSoften(4, 4, 8, scenechange=15, mode=2)

# Øker gammanivået som gjør bildet lysere
Levels(0, 1.2, 255, 0, 255)

# Toner inn fra svart de første 15 rammene
FadeIn(15)

# Toner ut til svart de siste 15 rammene
FadeOut(15)

```

Eksterne lenker
---------------

* AviSynth wiki
**Esher** er en by i Surrey i distriktet Elmbridge i sørøstlige England. Den ligger i nærheten av elven Mole, som renner ned til Themsen. Esher er en forstadsområde for London, omtrent 23 km sørvest for Charing Cross. Byen har en lineær hovedgate hvor butikkene ligger, men består ellers av hovedsakelig boliger. Byen dekker et stort område som marker en av de ytre grensene av Stor-Londons tettbebygde områder (*built-up area*), og i sør grenser den til veien A3 Portsmouth Road. I henhold til folketellingen i 2011 bor det 6 743 innbyggere i byen.

Beskrivelse
-----------

Privathus bygd i tradisjonell bindingsverk.
Esher lå innenfor den angelsaksiske føydale inndelingen av Elmbridge hundred.

Esher nevnes skriftlig første gang i *Domesday Book* i 1086 som *Aissela* og *Aissele*, og eiendomsforholdene beskrives detaljert.

Byen vokste etter at det ble stoppested for skyssvogntrafikken på vegen mellom London og Portsmouth som senere ble omdannet til en A3-motorveg på midten av 1970-tallet. På 1500-tallet hadde kong Henrik VIII av England området som et kongelig jaktområde og det gjorde byen velstående. Clive av India bygde herskapsboligen Claremont, og denne ble senere en kongelig bolig som ble brukt av dronning Victoria av Storbritannia. Prins Leopold av Sachsen-Coburg levde her inntil han ble konge av Belgia. Dronning Victoria lånte ut huset til den franske eksilkongen Ludvig Filip av Frankrike og dennes hustru Marie-Amelie etter den franske revolusjonen av 1848.

George Harrison fra The Beatles hadde hus her som han kalte for «Kinfauns» i løpet av 1960-tallet. De andre Beatles-medlemmene var ofte på besøk i Harrisons hjem og hans primitive hjemmestudio.

Sandown Park-racerbane ligger i byen i nærheten av stasjonen (Waterloo via Weybridge). Byen er i dag primært en soveby for beboere og pendlere som har sitt arbeid i London.

Den engelske komikergruppen Monty Python har flere referanser til byen.

Referanser
----------

1. ↑  «Key Statistics; Quick Statistics: Population Density» Arkivert 11. februar 2003 hos Wayback Machine. United Kingdom Census 2011, *Office for National Statistics*
2. ↑  Lewis, Samuel, red. (1848): «Erith - Essex» i: *A Topographical Dictionary of England*. Institute of Historical Research.
3. ↑  Malden, H.E. (1911): «Parishes: Esher» i: *A History of the County of Surrey: Volume 3*. Institute of Historical Research.
4. ↑  «Surrey» Arkivert 15. juli 2007 hos Wayback Machine. *Domesday Book*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Esher – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettsted for lokalsamfunnet
* Esher Residents Association
* History of Esher
* (Esher) West End Flower Show

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Leonid Petrovitsj Pilunskij** (ukrainsk: Леонід Петрович Пілунський, russisk: Леонид Петрович Пилунский; født 15. september 1947 i Simferopol i RSFSR i Sovjetunionen, død 21. november 2021 i Sevastopol) var en ukrainsk politiker, som var folkevalgt på Krimhalvøya til området ble annektert av Russland.

Han var medlem av Folkebevegelsen for Ukraina (*Народний Рух України*), og satt i det autonome Krims lovgivende forsamling Verkhovna Rada ( *Верховна Рада Автономної Республіки Крим*) fra 2006 til 2014, da territoriet ble annektert av Russland. Han var på det tidspunkt nesleger for den parlamentariske fraksjon *Kurultaj Rukh* («Курултай-Рух») i forsamlingen.

Pilunskij døde den 21. november 2021 av covid-19. Han var 74 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑  «В окупованому Криму помер український журналіст і політик Леонід Пілунський». *Ukrinform* **(Ukrainian)**. 22. november 2021.
2. ↑  «В окупованому Криму помер український журналіст і політик Леонід Пілунський». *Ukrinform* **(Ukrainian)**. 22. november 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** NKC
 |
**Avhending** eller *avhendelse* er et juridisk begrep. Avhending foreligger når noe går over fra en eier til en annen eier, særlig ved en aktiv handling eller disposisjon. Avhending kan foretas av både fysiske og ideelle ting, av løsøre og fast eiendom, rettigheter med mere.

Avhending kan skje særlig ved kjøp og salg, makeskifte, bytte og gave, men ordet brukes normalt ikke ved tvangsmessig avståelse slik som ekspropriasjon (oreigning).

Avhending av fast eiendom er regulert i lov om avhending av fast eigedom (*avhendingslova*) av 3. juli 1992 nr 93. Avhendingslova gjelder generelt, det vil si både for forbrukere og for andre enn forbrukere. Men når forbrukere er involvert, har loven flere tvingende (preseptoriske) regler som partene ikke kan avtale å fravike til ugunst for forbrukeren. Det er viktig å merke seg at foreldelsesloven gjelder i tillegg til avhendingslovas frister for å påberope seg mangler ved reklamasjon. 

Det hender at avhending brukes som synonym for å kaste, særlig i oversettelser av engelsk *dispose (of)* eller tysk *entsorgen*, men begrepet har ingenting med kasting/kassering å gjøre i de fleste tilfeller. Engelsk bruker *dispose (of)* både der vi vil bruke avhende og der vi vil bruke kaste/kassere på norsk.

Eksterne lenker
---------------

* Jusleksikon.no: «Avhending»
**«Samba de Uma Nota Só»** (**«One Note Samba»**) er en sang med melodi av Antônio Carlos Jobim og portugisisk tekst av Newton Mendonça. Den engelske teksten ble skrevet av Jobim.

Sangtittelen viser til hovedmelodilinjen, som først begynner med en lang serie noter av en enkelt tone, spilt i bossa nova-rytme (typisk D, slik den blir spilt i tonearten G). De første åtte taktene består av D, etterfulgt av fire takter i G og så fire takter i D. Den blir etterfulgt av åtte takter i en mer variert melodilinje. 

Denne velkjente sangen nådde først et stort publikum på den Grammy-vinnende bossa nova-LP-platen *Jazz Samba* (Getz/Byrd/Jobim), som lå på førsteplassen på Billboard Hot 200-listen i 1963. En annen velkjent utgivelse er med Sérgio Mendes & Brazil '66 i en medley med «Spanish Flea».

Notable innspillinger
---------------------

* Stan Getz og Charlie Byrd: *Jazz Samba* (1962)
* Antônio Carlos Jobim: *The Composer of Desafinado, Plays* (1963)
* Eydie Gormé: *Blame it on the Bossa Nova* (1963)
* Sérgio Mendes: *Herb Alpert Presents Sérgio Mendes & Brazil '66* (1966)
* Frank Sinatra & Antonio Carlos Jobim : *Sinatra & Company* (1967)
* Perrey and Kingsley: *Kaleidoscopic Vibrations. Spotlight on the Moog* (1967)
* Barbra Streisand (i en medley med «Johnny One Note»): *Barba Streisand...And Other Musical Instruments* (1973)
* Ella Fitzgerald: *Ella Abraça Jobim* (1981)
* Stereolab: *Aluminium Tones* (1981)
* Al Jarreau: *Expressions* (2001)
* Olivia Ong: *A Girl Meets BossaNova 2* (2006)
* The Postmarks: *By the Numbers* (2008)

«Nå er cupfinalen over» av Øystein Sunde
----------------------------------------

Øystein Sunde ga ut en norsk coverversjon med tittelen «Nå er cupfinalen over». Den ble først utgitt i Sverige høsten 1975 med tittelen «Cup-finalen» på Sundes musikkalbum *Hurtbuller i hvit saus* (Philips 6317 035 – denne ble raskt inndratt fra markedet). I Norge kom den ut 27. september 1976 på musikkalbumet *På sangens vinger* (Philips 6317 045). Sunde skrev den norske teksten, som er en satire på all fyll og bråk som forekommer i tillegg til fotballkamper. Fortelleren i sangen presenterer Olsen som har opplevd at hans favorittlag tapte på Ullevaal Stadion, og følgelig døyver den mentale smerten med alkohol. Fortelleren i sangen derimot, er sjeleglad for at fotballsesongen er over.

Musikere og instrumenter («Nå er cupfinalen over»)
--------------------------------------------------

* Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar (nylonstrenger)
* Arild Andersen: kontrabass

Referanser
----------

1. ↑  «1963 Grammy Awards». Arkivert fra originalen 28. september 2011. Besøkt 16. desember 2010.
2. ↑  *Hurtbuller i hvit saus* – informasjon på omslaget
3. 1 2  Sunde, Øystein (1997) *Du må'kke komme her og komme her*. Ex Libris Forlag AS; Oslo. ISBN 82-7384-621-0 s. 127/133
4. ↑  VG – 28. september 1976 side 39
5. ↑  *På sangens vinger* – informasjon på omslaget
**Dekemhare**, også skavet *Decamare* (tigrinja: ደቀምሓረ ,arabisk: دقمحري‎) er en by i Eritrea, som ligger sørøst for Asmara. Byen er utviklet av italienere som en industriby. Byen er kjent for sin vingård, men var stort sett ødelagt i Den eritreiske selvstendighetskrigen.

Historie
--------

Etter den andre italiensk-abessinske krig 1935-1936 ble Dekemhare opprinnelig tiltenkt av italienerne å bli et industrielt sentrum og transportsenter i Eritrea. Byen var en av de viktigste jordbruksområder for kolonistene, hvor det vokste druer i vingårder for vin. Landbruksprodukter var ikke bare begrenset til druer, mange andre frukt og grønnsaker ble dyrket i tillegg. The Red Sea General Mills, en kjeksfabrikk og Dekemhare pastafabrikk er eksempler på de siste restene av den omfattende industrien i Dekemhare.

Den nordlige delen av Dekemhare var der den innfødte befolkningen levde i kolonitiden. Det var den travle delen av byen, med sine butikker, boutiques, barberer, busstasjon og det gamle markedet. Sør var byparken, kinoen og administrasjonsbygninger og der lå de tidligere italienske bygårder, hvor druer fremdeles pryder mange balkonger.

Dekemhare var åstedet for den første store militære aksjoner av den eritreiske frigjøringsbevegelsens styrker i desember 1962, etter at Etiopias anneksjon av Eritrea og byen led gjennom flere trefninger og offensiver i løpet av det siste store slaget i frigjøringskrigen som begynte på Dekemhare i 1991.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Blasiusvelsignelse i Brasil, 2011
Blasiuslysholder av type vanlig i Tyskland
**Blasiusvelsignelsen** er et sakramentalium i den katolske kirke. Velsignelsen gis, der skikken er utbredt, vanligvis etter messen på festdagen for den hellige Blasius den 3. februar, eller på en nærliggende dag.

Blasius var biskop av Sebaste i Lilleasia og led martyrdøden i 316. Han regnes som en av de fjorten nødhjelpere. Den mest kjente overlevering vil at han under sitt fangenskap i et romersk fengsel leddet livet til en ung medfange som hadde satt fiskebein i halsen og holdt på å forgå. Derav oppstod skikken å gi blasiusvelsignelse for å nedkalle Guds beskyttelse mot halslidelser. Det er vanlig at presten som gir velsignelsen samtidig holder to korslagte helst tente lys under haken til den som velsignes. 

I Tyskland er velsignelsen belagt siden 1500-tallet. Blant armenerne (Blasius kom fra gammelt armensk område) er den imidlertid i dag nærmest ukjent.

Litteratur
----------

* Alois Döring: *Blasiussegen.* I: Lexikon des Mittelalters. Band 2. Artemis-Verlag, München/Zürich 1983, Sp. 266.
* Hans Hollerweger: *Blasiussegen.* I: Lexikon für Theologie und Kirche, 3. Auflage, Band 2. Herder-Verlag, Freiburg im Breisgau 1994, Sp. 519 f.

Eksterne lenker
---------------

* Heiligenlexikon
* Lieder
**Hans Gösta Louis Scheike** (født 5. juni 1924, død 27. november 2019) var en svensk grafolog og sektleder som i 1988 ble dømt for seksuelle overgrep mot mindreårige.

Scheike utviklet en alternativ medisinsk behandlingsform som han kalte *risterapi*. Formålet med risterapi er å bryte negative adferdsmønster og bearbeide psykiske spenninger hos kvinner. Dette oppnås gjennom å gi kvinnen ris på baken med bjørkeris, gjerne plukket av kvinnen selv. Om metoden utføres rett, vil dette lede til en dypere harmoni hos pasienten.

Sommeren 1988 drev Scheike, som på den tiden levde sammen med tre kvinner, en «sommerleir» for unge jenter. Under påskuddet av å arrangere rideleir, ble tre unge jenter på 11, 11 og 13 år rekruttert til å tilbringe sommeren på en gård i Bergslagen. Det viste seg raskt at det ikke var en rideleir jentene var deltagere på, men et sted de ble utsatt for seksuelle overgrep. Saken fikk stor oppmerksomhet i Sverige og svensk tabloidpresse kalte Scheike og hans kvinner for *sexsekten*. Scheike ble dømt til 3 års fengsel for seksuelle overgrep mot mindreårige. Kvinnene ble dømt for medvirkning og mishandling og fikk opp til 18 måneders fengselsstraff.

Referanser
----------

1. ↑   «Sektledaren Hans Scheike död – blev 95 år», utgitt 6. desember 2019, besøkt 30. juli 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Hans Scheikes offisielle nettside
* Intervju med Hans Scheike
**Sambatyon** er i rabbinsk litteratur navnet på (den fiktive) elven som Israels ti forsvunne stammer skal ha blitt forvist bak av den assyriske kongen Salmanassar V. I de tidligste referansene, slik som Targum Pseudo-Jonathan, har elven ingen spesielle egenskaper, men i senere litteratur har den voldsomme fosser og stryk og kaster opp stener seks dager i uken. I noen referanser består den utelukkende av sand, stein og flammer. De seks ukedagene elven går, er den umulig å krysse, mens den stopper opp hver sabbat, den dagen jøder ikke har lov til å reise. Dette blir sagt å være opprinnelsen til navnet på elven. Sambatyon var også et populært tema i middelalderlitteratur, f.eks. «Aleksander-romansen» hvor Aleksander den store møter elven på sine reiser.

Eksterne lenker
---------------

* PBS: De bortkomne stammene
* Sambatyon fra *Det jødiske leksikon*

Kilder
------

* Engelsk wikipedia
* Skrivemåten «Sabatyon» er fra boken Baudolino

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Dekksmannskap i en skipsbesetning som gjennomfører en rutineøvelse.
**Dekksgutt** er en tidligere stillingstittel i et dekksmannskap på et handelsskip. Ett års fartstid som dekksgutt ga rett til å mønstre som jungmann. En dekksgutt utførte i hovedsak tilsvarende arbeid som en jungmann og en lettmatros. Arbeidet var vakter, dekksarbeid og håndtering av fortøyninger. Vekselvis hadde en dekksgutt dekksarbeid eller vaktarbeid som hovedoppgave.

Den første *dekksjente* ble mønstret på et norsk fartøy i 1968.

Arbeidstid
----------

Ved dekksarbeid arbeidet en dekksgutt sammen med resten av dekksmannskapet fra kl. 7 til 17 avbrutt av fire spise- og hvilepauser, 30 min. frokost kl. 8, 30 min. kaffe og kake kl. 10, 1 time lunsj kl. 12 og 30 min. kaffe og kake kl. 15. Middag ble servert kl. 17. Dekksmannskapet ble vekket av dekksvaktene når de skulle begynne om morgenen eller gå vakt. Når skipet gikk østover eller vestover ble klokka justert regelmessig for å kompensere for geografiske tidsforskjeller. Klokka ble justert kl. 3 om natta, og tidsforskjellen ble fordelt på vaktgruppene slik at hver vakt fikk 20 minutters kortere eller lengre vakt.

Norge hadde tidligere et stort antall skip med en stor mannskapsbesetning på hvert, og antallet norske sjøfolk var betydelig. Skipstypene er siden 1960 i betydelig grad endret i størrelse, spesialisert etter frakttype og bemannet annerledes enn tidligere.

Sjøvakt
-------

Sjøvaktene ble utført av seks mann fra dekksmannskapet som arbeidet fire timer to ganger pr. døgn sammen med tre styrmenn. Kontinuerlig var to mann og en styrmann på vakt og førte skipet på fastsatt kurs. Nær land, ved havneanløp og i kanaler var også skipets sjøkaptein tilstede og førte da skipet sammen med styrmannen. Mannskapet som gikk sjøvakt gikk utkikk og hadde rorvakt vekselvis. Utkikksvakten ga signal om observasjoner på sjøen og fikk tilsvarende tilbakemelding. Rormannen styrte på en kompasskurs eller plasserte roret i en vinkel som ble beordret av skipets fører. I spesielle situasjoner kunne det også gis andre instrukser om oppgavene, som flagghilsing eller regelmessig tåkesignal. Når skipet lå ved kai kunne en dekksgutt også gå landvakt.
**Dekningsbidrag** er et bedriftsøkonomisk begrep som gir et tall på det en sitter igjen med etter at de variable kostnadene er trukket fra salgsinntekten. I handelsbedrifter kalles dette ofte avanse eller bruttofortjeneste. Dekningsbidraget benyttes til å betale de faste kostnadene, slik som husleie, strøm, fast lønn og andre kostnader som ikke lar seg endre på kort sikt. Er det noe til overs etter dette, sitter man igjen med et overskudd, som kan tas ut eller benyttes til nye investeringer i bedriften.

Dekningsbidraget kan regnes ut for en spesiell produksjonsvare / tjeneste (dekningsbidrag pr enhet) eller for bedriften som helhet (samlet dekningsbidrag). Dekningsbidragskalkyler er vanlige f.eks. i landbruket, der de regnes ut pr. dekar av en bestemt produksjon. Disse inngår da gjerne som grunnlag for produksjonsplanlegging og for lønnsomhetskalkyler ved investeringer.

I en produksjonsbedrift vil dekningsbidraget kunne finnes ved å trekke direkte materialkostnader, direkte lønnskostnader og indirekte variable kostnader fra driftsinntektene.
Hvis man så trekker salg- og administasjonskostnader samt avskrivninger fra dekningsbidraget finner man driftsresultat.

Dekningsbidraget er et mer fleksibelt instrument for beslutninger enn selvkostkalkylen. Ved beslutninger på kort sikt er det irrelevant hvor store de faste kostnadene er, da faste kostnader per definisjon ikke lar seg endre på kort sikt. Ved tilbud om produksjon av en ny ordre sier man at den bør godtas så lenge den gir positivt dekningsbidrag (dvs. dekker variable kostnader), så lenge det er ledig kapasitet og ikke påvirker prissettingen til andre ordrer. Dette til tross for at ordren gir negativ selvkost. På lang sikt, derimot, kan ikke en bedrift overleve med 0 i dekningsbidrag, da det også må være igjen midler til å dekke faste kostnader.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
***Den store avhandling fra Tang om astrologi under Kaiyuanperioden*** (kinesisk: 開元占經, pinyin: *Kāiyuán Zhānjīng*), også bare kalt ***Avhandling om astrologi under Kaiyuanperioden*** eller ***Kaiyuan stjerneobservasjoner***, er et kinesisk astrologisk leksikon som ble samlet av redaktøren Gautama Siddha og flere andre lærde fra 714 e.Kr. til 724 e.Kr. under Kaiyuanperioden i Tang-dynastiet. Leksikonet ble tillagt Gautama Siddha i år 729 e.Kr.

Kaiyuanperioden (713–741) er en del av keiser Xuanzongs regjeringstid, og en epoke som regnes som Tang-dynastiets høydepunkt.

Verket består av 120 bind med omkring 600 000 ord. Det er basert på mange tidligere verker om astrologi og spådomskunst, og muligens et tilsvarende klassisk verk, kjent som *Yisizhan*, samlet av Li Chunfeng omkring år 645 e.Kr. Det inneholder mange fragmentariske tekster, deriblant stjernekatalogene til Shi Shen og Gan De,og fragmenter av en oversatt versjon av den indiske kalenderen Navagraha. Verket inneholder også de astronomiske tabeller med sinuser av den indiske matematikeren og astronomen Aryabhata.

Siden 900-tallet hadde kopier av manuskriptet begynt å falme, men fikk en fornyet oppmerksomhet av den lærde Cheng Mingshan i 1616. Verket ble på 1700-tallet inkludert i boksamlingen Siku Quanshu.

Referanser
----------

1. ↑  Deng, Yinke. (2005). Chinese Ancient Inventions. ISBN 7-5085-0837-8
2. ↑  Whitfield, Susan. (2004). The Silk Road: Trade, Travel, War and Faith. British Library Staff. Serindia Publications, Inc. ISBN 1-932476-12-1
3. ↑  Needham, Volume 3, 109.
**Buerstad** er et sted og en grunnkrets på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold. 

De nærliggende stedene Movik og Brevik hører til grunnkretsen Buerstad, som igjen tilhører det administrative delområdet Torød. Ved folketellingen i 2001 hadde Buerstad 544 innbyggere.

Navnet Buerstad kommer trolig av gårdsnavnet Buer. Buerstad-området tilhørte Buer frem til 1700-tallet, det ble da skilt ut egne gårder i området som utgjorde en øvre og nedre del.

Geografi
--------

Buerstad ligger ut mot sjøen helt sørøst på Nøtterøy, ved den sørlige foten av Nøtterøys høyeste punkt, Vetan. Nord for Buerstad ligger Haukemyr, Tømmereik og Torød, i vest ligger Strengsdal. Sørøst for Buerstad ligger Movik og Brevik. Sør for Buerstad ligger Mågerø på Tjøme.

Referanser
----------

1. ↑  SSB
2. ↑  Lorens Berg: Nøtterø – En bygdebok, 1922
3. ↑  Offisielt adressekart over Nøtterøy[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Avgustyn Ivanovytsj Volosjyn** (ukrainsk: *Авґустин Іванович Волошин*, tsjekkisk: *Augustin Vološin*; født 17. mars 1874 i Kelecsény i Østerrike-Ungarn, i dag Keletsjyn i Rajon Mizjhirja i Ukraina, død 19. juli 1945 i Moskva i Sovjetunionen) var en karpatoukrainsk politiker, lærer og forfatter. Han var president for det uavhengige Karpato-Ukraina, en stat som eksisterte en kort stund i 1939.

Volosjyn studerte ved den teologiske skole i Ungvárer og ved Universitetet i Budapest. Deretter ble han ordinert til katolsk prest innen den ukrainske gresk-katolske kirke, og i 1924 ble han pavelig prelat. 

Fra 1900 til 1917 var han professor i matematikk ved lærerseminaret i Ungvár. I 1918 ble han formann for det subkarpatiske nasjonalråd, som i 1919 søkte Tsjekkoslovakia om konføderativ tilslutning. Dette ble virkeliggjort sommeren 1919.

I 1925 ble han som representant for Det rutensk-nasjonale kristelige parti medlem av det tsjekkoslovakiske parlament. Etter den sterke autonomiseringen av Karpatoukraina (oktober 1938) var han statsminister der. Da Adolf Hitler knuste Tsjekkoslovakia i 1939 gjorde han sitt ytterste for å holde Karpatoukraina utenfor. Derfor lot han seg kåre til president av Karpato-Ukraina.[]

Hans presidentperiode ble like kortvarig som den nye statens uavhengighet varte. Han tiltrådte den 14. mars 1939, og allerede to dager etter var det over, ettersom Ungarn rykket inn, okkuperte og annekterte området. 

Han flyktet da via Romania og Zagreb i Kroatia til Praha, der han levde som privatperson i et kloster.

Sovjetarmeen erobret Karpatoukraina i mars 1945, og – beseglet med en traktat med det gjenopprettede Tsjekkoslovakia – gjorde det til sovjetisk territorium. Da sovjeterne rykket inn i Praha i mai 1945 ble Volosjyn arrestert og bragt til Moskva. Der døde han den 19. juli 1945 i Butyrka-fengselet.

I 2002 ble Volosjyn ved dekret fra den ukrainske president Leonid Kutsjma gitt tittelen Helt av Ukraina og posthumt tildelt Statsordenen.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, oppført som Avgustyn Voloshyn, SNAC Ark-ID w6n30n69, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   BillionGraves, BillionGraves grave ID 18318582[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Satellittbilde av de nordlige Sudd-våtmarkene. Bahr al-Ghazal til venstre, Nosjøen i toppen av bildet.
**Bahr al-Ghazal** («gaselle-elven») er den største vestlige sideelva til Nilen. Den er 716 kilometer lang, og flyter sakte gjennom Sudd-våtmarkene til Nosjøen, der den møter Fjellnilen (Bahr al-Jabal). Den sørsudanske regionen Bahr el Ghazal har fått sitt navn fra elva.

Bahr al-Ghazal har et nedbørfelt på 851 459 km², som rekker nordvest til Darfur og sørvest til Kongos vassdragsområde. Elva er kjent under navnet *Bahr al-Ghazal* først etter at den har mottatt sine viktigste tilløpselver Jur, Tonj, og Bahr al-Arab. 

Fordampningen som skjer på grunn av den trege passasjen gjennom Sudd-våtmarkene, reduserer mengden vann som når fram til Nosjøen. Avhengig av årstiden, kan vannføringen variere fra ingenting til 48 m³ per sekund. Elva er ofte fylt av flytende plantemasser, sudd, som kan skape problemer for båttrafikken.

Referanser
----------

1. 1 2  Bahr al-Ghazal *Store norske leksikon*
2. 1 2 3 4  «Bahr al-Ghazal | river, South Sudan». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 19. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bahr al-Ghazal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
**Avholdslaget Samhold** var en kristen avholdsforening etablert i 1914, med tilhold i Laksevåg kommune. Laget hadde ikke eget lagshus, men fikk bruke Vassenden skoles lokaler til sine møtene. Noen av lærerne ved skolen var også medlemmer av Samhold. Avholdslaget hadde også en egen syforening.

Bakgrunn
--------

Foreningens formål var naturlig nok å arbeide for avholdssaken. Det ble arrangert medlemsmøter og gitt ut en egen avis for medlemmene. Aktiviteter for medlemmene var blant annet folkeviseleik og studieringer, en årlig utflukt med båt, og man reiste også på stevner for å treffe folk fra andre avholdsforeninger. 
Etter innføringene i medlemsavisen å dømme var laget aktivt fra rundt 1914 til litt ut på 1920-tallet. Da hadde aktiviteten sunket, trolig fordi nøkkelpersoner i organisasjonen flyttet. Fra slutten av 1930-tallet virker aktiviteten å ha tatt seg opp igjen, da under navnet Mathopen avholdslag. 

Arkivet etter Avholdslaget Samhold er oppbevart ved Bergen byarkiv og består hovedsakelig av medlemsavisene til organisasjonen. I tillegg finnes en møtebok for lagets syforening. Avisene, som het "Solstreif" og "Våren", gir et innblikk i aktiviteten til organisasjonen, men aller mest er de kilder til medlemmenes livssyn og motivasjon for medlemskap.

Eksterne lenker
---------------

* Avholdslaget Samhold - oppslagsverket oVe, artikkel av Benedicte Skjerping, Bergen Byarkiv.