recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dikt underveis** er tittelen på en lyrikkampanje i Oslo hvor kollektivtrafikk er brukt som forum for å formidle poesi. Kampanjen har sitt utspring fra den engelske «Poems on the Underground», som ble startet i London i 1986. Bakgrunnen for kampanjen var å skape en motvekt til t-banereklame ved og gi passasjerene en positiv kulturopplevelse på et uvant sted, samt vekke interesse for lyrikk.

Dublin, Paris, Praha, St. Petersburg, New York, St. Louis, San Francisco, Athen og Toronto, er blant byene som har lignende lyrikkampanjer etter modellen fra London. 

I Oslo er «Dikt underveis» et samarbeidsprosjekt mellom Norsk kulturråd, Ruter, Den norske Forleggerforening, Den norske Forfatterforening og De norske Bokklubbene. Lyrikkampanjen startet i 1995. Omtrent 24 diktere blir presentert på plakater på t-bane, trikk og buss gjennom et år. 

Som del av kampanjen ble «Poesitrikken» satt på skinner for første gang samme år. Dette er et arrangement hvor forfattere blir engasjert til å lese sine dikt for passasjerene mens trikken svinger seg gjennom bygatene. «Poesitrikken» ble etterhvert et fast innslag på Verdens bokdag 23. april, men har i de senere år blitt arrangert på Poesidagen 21. mars. 

Diktene fra de første årene er samlet i antologien *Dikt underveis. 1995-1999* utgitt av Den norske lyrikklubben i 1999. I 2006 kom antologien Dikt Underveis 10 år

En lignende kampanje er «Mellom linjene», som er ungdommens eget diktforum. «Mellom linjene» formidler en blanding av etablerte tekster, der bl.a Ravi og Lars Lillo-Stenberg har bidratt, og tekster skrevet av helt vanlig ungdom.

Referanser
----------

1. ↑  Økland, Inngunn (30. april 2006). «Poesi på reisefot». *Aftenposten*.

Eksterne lenker
---------------

Portal: Litteratur
Shimenawa
**Shimenawa** (japansk: 注連縄, sjeldnere bruk: 標縄 og 七五三縄 – *shime* betyr «merke, *nawa* betyr «tau») er lengder av tvunnet risstrå eller hamptau brukt til rituell rensing i shintōismen. De kan variere i diameter fra noen få centimeter til flere meter, og har ofte shide (papirbannere) festet til seg. Shimenawa er vanligvis tvunnet mot venstre, og den tykkeste enden av repet henger mot høyre. Et sted som er bundet med shimenawa indikerer ofte en hellig eller ren plass, som for eksempel en jinja.

Shimenawa antas å fungere som en beskyttelse mot onde ånder og blir ofte satt opp som del av en innledende seremoni før byggingen av en ny bygning starter opp. De finnes ofte på shinto-helligdommer, torii-porter og hellige landemerker.
De brukes også rundt yorishiro (objekter som er i stand til å tiltrekke seg ånder, og dermed bebodd av ånder). Disse inkluderer spesielt bestemte trær, i hvilket tilfelle de beboende åndene kalles kodama. Å kutte ned disse trærne antas å bringe ulykke. Ved bruk på steiner, er steinene kjent som *iwakura*.

En variant av shimenawa brukes i sumobryting av *yokozuna* (høyeste rangering i sumo) under deres inngangsseremonier for å betegne deres rang. Dette er fordi disse utøverne blir sett på som en levende yorishiro (formelt *shintai*), og som sådan er bebodd av en ånd.

De eldste ritualene i shintōismen antas å være forbundet med introdusering av ris i Yayoi-perioden (300 f.Kr. - 250 e.Kr.). Risen ble sett på som en gave fra gudene, og den spilte en sentral rolle i religionen. Knuter av risstrå var et middel for å markere eiendom til land i eldre tider. Det ga «en bindende avtale» og en følelse av å være knyttet til landet. Over tid gikk det mer over til å bety en forbindelse med åndeverdenen.

* Meoto Iwa-skjærene i prefekturet Mie.Meoto Iwa-skjærene i prefekturet Mie.
* Den største shimenawa finnes ved shinto-helligdommen Izumo-taisha.Den største shimenawa finnes ved shinto-helligdommen Izumo-taisha.
* Et tre (yorishiro) med shimenawa og shide.Et tre (yorishiro) med shimenawa og shide.
* Shimenawa på en torii-port.Shimenawa på en torii-port.
* Yokozunaene Shiranui og Kimenzan med shimenawa rundt livet.Yokozunaene Shiranui og Kimenzan med shimenawa rundt livet.

Referanser
----------

1. 1 2  «Shimenawa (rice rope) | Green Shinto». *www.greenshinto.com* **(engelsk)**. Besøkt 27. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shimenawa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Diderikke «Dikka» Anette Møller** (født 18. juni 1838, død 26. november 1912) var pioner innen kvinners fredsarbeid i Norge fra 1890-årene da det kom i organiserte former.

Bakgrunn
--------

Dikka Møller var datter av grosserer Peter Martin Anker (1801–1863) og Cathrine (Thrine) Olava Nicoline Gløersen (1814–1902) og tilhørte slekten Anker. Hun var søster av skolemannen Herman Anker (1839–1896) og industrimannen Christian August Anker (1840–1912).

Hun giftet seg med Edvard Johannes Møller til Thorsø i 1857. De ble foreldre til Kai Møller som giftet seg med kvinnesakskvinnen Katti Anker Møller.

Fredsarbeid
-----------

I Dikka Møllers familie var man levende opptatt av samfunnsspørsmål og politikk og hun selv var opptatt av kvinners rettigheter, Grundtvigianismen og især fredsarbeide. Hun hadde nær kontakt med Bjørnstjerne Bjørnson som ofte var på besøk hos henne.

I 1894 var hun med på å gi ut *Det Norske Fredsblad* i samarbeid med 
Bernhard Hanssen, Bjørnstjerne Bjørnson, Arne Garborg og Fredrik Bajer.

Senere stiftet hun Kvindernes Fredsforening, og hun var formann i Norges Fredsforening som var blitt stiftet i 1885 i 1898–1900.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Dikka eg. Diderikke Anette Møller, Norsk biografisk leksikon ID Dikka\_Møller, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  (no) Dikka Møller i Norsk biografisk leksikon
3. ↑  Mats Rønning: *Fredsfaar i gjentatt strid - historien om den folkelige fredsbevegelse i Norge før 1914*, side 29 PDF

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Dikka Møller i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
Jianchuan (rosa) i prefekturet Dali (gult)
**Jianchuan** (kinesisk: 剑川县; pinyin:  *Jiànchuān Xiàn*) er et fylke i Yunnan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefektur Dali. Innbyggerne er for det meste av baifolket.

Befolkningen var på 165 148 innbyggere i 1999.

Tehandelen
----------

Den gamle tehandelsruten mellom Kina og India løper gjennom fylket, og den historiske byen Shaxi var et viktig karavanserai og handelssted på veien.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Jinhua 金华镇, Diannan 甸南镇, Shaxi 沙溪镇, Madeng 马登镇, Laojunshan 老君山镇

**Kommuner:**

* Yangcen 羊岑乡, Misha 弥沙乡, Xiangtu 象图乡.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 214 løper gjennom området. Den fører fra Xining i provinsen Qinghai til Jinghong i Yunnan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Flyfoto av Mongstad. Viser Mongstad Sør og Statoils raffineri til høyre i bildet.
Mongstadbase er Norges største forsyningshavn når det gjelder tonn over kai, og en av de største ISPS-havnene i Europa. Med sin strategiske lokasjon på vestkysten fungerer havnen som forsyningsbase for 23 plattformer i Nordlige Nordsjøen, inkludert viktige felt som Statfjord, Troll, Oseberg og Gullfaks. Forsyningsbasen er hjemsted for Equinor og omtrent 50 serviceselskaper og driftes av Coast Center Base (CCB), som tilbyr logistikk og havnetjenester til leietakerne på basen. Mongstad forsyningsbase utgjør omtrent 43% av all base aktivitet i Norge. Havnen på Mongstad håndterte mer enn 3000 skipsanløp og 1,5 millioner tonn gods i 2018. 

Mongstad forsyningsbase eies av Asset Buyout Partners og ligger ved siden av Equinor sitt raffineri på Mongstad, like utenfor Bergen. Basen ble etablert i 1984 som en forsyningsbase og har siden oppstarten investert betydelig i havneinfrastruktur, landområder og bygninger. Infrastruktur på basen inkluderer en moderne ISPS-port med 10 dypvannskaier, hvorav en effektiv Ro-Ro-kai, og har en total kai lengde på 750 meter.

Mongstad base har en total grunnflate på 1.050.000 kvm, som inkluderer mer enn 100.000 kvm lager, verksteder og kontorer. Videre tilbyr Mongstad forsyningsbase rør for bulkforsyning, landstrømanlegg, transporttjenester, avfallshåndtering og håndtering av varer. Infrastrukturen og tjenestene tilgjengelig på forsyningsbasen sørger for effektiv drift.

Økende aktivitet kombinert med kontinuerlig utvikling sørger for at Mongstad forsyningsbase er en ledende logistikk- og kunnskapsklynge i Norge.

NOFO
----

Mongstadbase har avtale med NOFO (Norsk Oljevernforening For Operatørselskap) som dekker lagring, vedlikehold og beredskap/operasjon av oljevernutstyr.

Historie
--------

Historienom Mongstadbase er på mange måter historien om et basekonsept svært få hadde tro på ville la seg realisere. Flere andre forsyningsbaser ble til ved hjelp av dyktig politisk håndverk og ikke minst med betydelig økonomisk støtte fra det offentlige. Basen på Mongstad ble etablert av noen ildsjeler som aldri gav opp ideen og troen på etableringen av en livskraftig forsyningsbase i Nordhordland.

Mongstadbase ble etablert som forsyningsbase for Norsk Hydros aktiviteter på sokkelen. Opprinnelig var basen dimensjonert for å kunne betjene Osebergfeltet, og en til to leterigger. Fra planlagte 40-50 arbeidsplasser og 500 skipsanløp i 1987 til dagens 250 arbeidsplasser og 3000 årlige skipsanløp, har basen hatt en kontinuerlig oppgradering, utvikling og vekst.

Basedriften ble administrert av Norsk Hydro inntil Mongstadbase AS overtok totalansvaret høsten 1999.

Referanser
----------

1. ↑  Bjørnevoll, Olav: Historien om Mongstadbasen, Bergen 2004.

Eksterne lenker
---------------

* Asset Buyout Partners
* CCB Mongstad AS
* Mongstad Industrial Park
* WellConnection Mongstad AS
* Petro Support West AS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Shim Jae-hong** (koreansk: 심재홍; født 28. august 1968), sørkoreansk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.

Jae-hong vant en olympisk sølvmedalje i håndball under Sommer-OL 1988 i Seoul. Han var med på det sørkoreanske laget som kom på andreplass i håndballturneringen for menn bak Sovjetunionen.

Det var tolv lag som deltok i turneringen. En innledende runde med to grupper med seks lag i hver. Sovjetunionen vant gruppe-A og Sør-Korea gruppe-B og de begge gruppevinnerne var kvalifisert for finalen. Den ble spilt 1. oktober 1988 og resultatet ble 32-25 til Sovjetunionen. Jae-hong spilte fem kamper i turneringen og scoret fire mål.

Fire år senere, under sommer-OL 1992 i Barcelona, spilte han fem kamper i turneringen og scoret seks mål. Sør-Korea kom på sjetteplass i OL-turneringen 1992.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Sølv i håndball, menn Sør-Koreas flagg Sør-Korea

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shim Jae-hong – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Shim Jae-hong – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Sør-Koreas kvinnelandslag i håndball under Sommer-OL 2020 |
| --- |
|  | 
* 1: Ju Hui
* 8: Yung Yu-ra
* 10: Won Seon-pil
* 11: Ryu Eun-hee
* 12: Jeong Jun-hui
* 13: Kim Yun-ji
* 15: Choi Su-min
* 17: Sim Hae-in
* 19: Kang Eun-hye
* 21: Jo Ha-rang
* 23: Lee Mi-gyeong
* 24: Kang Kyung-min
* 27: Kim Jin-yi
* 34: Jung Ji-in
* landslagssjef: Kang Jae-won
* assistenttrenere: Shim Jae-hong
* Kim Cha-youn

 | Sør-Koreas flagg |

Portal: Korea
**Qt Software** (tidligere **Trolltech**) er et norsk programvareselskap stiftet i 1994 som **Quasar Technologies** av Haavard Nord og Eirik Chambe-Eng. I juni 2008 ble selskapet kjøpt opp av Nokia, og i april 2011 solgt til finske Digia.

Selskapet hadde da det ble kjøpt opp om lag 250 ansatte og produserte og markedsførte to produkter: Qt og Qtopia. Qt Software hadde hovedkontor i Oslo, i tillegg til kontorer i Redwood City, California i USA, Brisbane i Australia, Beijing i Kina og i Berlin og München i Tyskland. Qt Software utviklet og distribuerte unike produkter som var og er i bruk i en stor mengde programmerings- og utviklingsbedrifter for programvare. Qt Software baserte også sin forretningsmodell rundt åpen kildekode-tankegang. 

Selskapet gikk på børs i Oslo juli 2006. I januar 2008 la Nokia inn et bud på Trolltech – tilbudsummen var kr. 16 pr. aksje, om lag 104 millioner euro, og dette ble godtatt av styret i Trolltech. I mars 2011 overdro Nokia rettigheter for kommersiell støtte og lisensiering av Qt til finske Digia og i september 2012 ble alle rettigeter og personell knyttet til Qt overdratt til Digia.

Produkter
---------

Qt er et av de mange applikasjonsrammeverk for C++ og andre programmeringsspråk, som kan benyttes til å skrive vindusapplikasjoner som vil kunne kompilere og kjøre på flere plattformer, som Windows, Linux, Unix, embedded Linux og Mac OS X. Qt er brukt i tusenvis av applikasjoner, og er blant annet grunnlaget for desktop-miljøet KDE for Linux og \*nix.

Qtopia er en applikasjonsplattform for embedded Linux og er blant annet brukt i flere Linux-baserte PDAer.

Qt Software har også utviklet Greenphone, en mobiltelefon som opererer utelukkende med åpen programvare. Fra og med 22. oktober 2007 har Qt Software derimot sluttet produksjonen av denne mobiltelefonen, ettersom den først og fremst var ment som en demonstrasjon for Qtopia, og anbefaler heller å se til Neo 1973 som også støtter Qtopia.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 10. mars 2023.
2. 1 2  ; *årsrapport*; besøksdato: 12. mars 2023.
3. ↑  ; *årsrapport*; besøksdato: 11. mars 2023.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. april 2011. Besøkt 20. april 2011.
5. ↑  About Digia, Qt Arkivert 30. mai 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (zh) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Jiang Kui** (kinesisk: 姜夔, pinyin: *Jiāng Kuí*, Wade-Giles: *Chiang K'uei*, født ca. 1155 i Jiangxi i Kina, død ca. 1221) var en berømt kinesisk poet, komponist og kalligraf under Songdynastiet. 

Jiang ble født i dagens Jiangxiprovins men flyttet tidlig til Hebei der hans far var embedsmann. Jiang ble imidlertid tidlig foreldreløs og vokste opp hos sin eldre søster i Hanyang og tilbragdte den større delen av sitt liv i regionen Jiangnan, sør for Changjiangs nedre løp. Til forskjell fra flertallet av kjente klassiske poeter tjente Jiang aldri som embedsmann, men levde av det lille som musikk og kalligrafi kunne gi, samt på rikere venner. Han har komponert og tonesatt mange dikt, både shi og ci, hvorav den i dag mest berømta torde være *Yangzhoumannen*, og i det minste ett stykke for guqin.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Kui Jiang, BNF-ID 145533663[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Shuen-fu Lin: *The transformation of the Chinese lyrical tradition: Chiang K'uei and Southern Sung tz'u poetry.* Princeton N.J.: Princeton University Press, 1978.
* Shuen-fu Lin: *A structural study of Chiang K'uei's songs.* Ann Arbor, Mich: UMI, 1973.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NLA **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** AllMusic
 |
**Qoornoq** (tidligere skrevet *Qôrnoq*) er en ubebodd fiskelandsby i Sermersooq kommune, sørvest på Grønland.

Beskrivelse
-----------

Navnet betyr «innsnevringen», og landsbyen ligger i Nuukfjorden (Nuup Kangerlua), på nordenden av øya Qoornuup Qeqertarsua.

Historie
--------

Området rundt Nuuk har en lang historie med befolkning. Området ble først befolket av det gamle paleo-eskimofolket fra saqqaqkulturen så langt tilbake som 2200 f.Kr. da de bodde i området rundt Qoornoq. Midt i Qoornoq ligger det en gresskledd voll, som er identifisert som en 40 x 20 meter stor norrøn gård. Dette er den vestligste bebyggelsen i den gamle boplassen Vesterbygd. I denne gården er det også identifisert sju gamle eskimo-vinterhus.

Qoornoq ble fraflyttet i 1972 som en del av «G60-programmet», som var et grønlandsk program for å samle befolkningen i større tettsteder og byer. Husene her brukes i dag som sommerhus for befolkningen i Nuuk. Det arrangeres også turistturer hit fra Nuuk.

Kjente personer fra Qoornoq
---------------------------

* Andreas Nielsen (grønlandsk politiker)

Bildegalleri
------------

* Qoornoq i 2010Qoornoq i 2010
* Qoornoq i 2010Qoornoq i 2010

Referanser
----------

1. ↑  ; *Statistikbanken*; besøksdato: 12. februar 2020.
2. 1 2  Hans Christian Gullov: From Middle Ages to Colonial Times - *The find materials from Godthåb district*, besøkt 12. april 2022.
3. ↑  «Human history». Nuuk Tourism. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 12. juli 2010.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. juni 2010. Besøkt 12. april 2022.
4. ↑  Guidetogreenland.com - *Qoornoq*, besøkt 12. april 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**FLK «Horatio»** var et flytende hvalkokeri tilhørende rederiet Christian Salvesen i Leith i Skottland. Hun ble bygd som et kombinert passasjer- og lasteskip i 1892 ved Edwards Shipbuilding Co. Ltd. i Newcastle for F. Stumore & Co. i London og navngitt «Horsley Tower». I 1894 ble hun solgt til T. Wilson & Sons i Hull og omdøpt «Horatio». Året etter skiftet hun igjen eier, denne gang til Booth Steamship Co. Ltd. i Liverpool.

«Horatio» ble i september 1911 solgt til Chr. Salvesen og ombygd til hvalkokeri ved Framnæs Mekaniske Værksted i Sandefjord. På vei fra Sandefjord til Sør-Georgia brøt det ut brann om bord i skipet 8. november 1911 i Nordsjøen. Skadene var ikke større enn at man var i stand til å gå til havn og reparere skadene. Deretter gikk hun sterkt forsinket til Salvesens landstasjon Leith Harbour på Sør-Georgia.

Sommeren 1912 forsøkte Salvesen også fangst ved Madagaskar med kokeriet «Neko» og «Horatio» som hjelpekokeri sammen med to hvalbåter. Fangsten var imidlertid svært dårlig, og forsøket ble ikke gjentatt. De neste sesongene fungerte «Horatio» som hjelpekokeri for «Neko» og landstasjonen i Leith Harbour.

Den 11. mars 1916 brøt det igjen ut brann ombord i skipet mens det lå til havn i Leith Harbour. Skipet hadde en last på 11 000 fat hvalolje, og ble helt utbrent.

Se også
-------

* Liste over flytende hvalkokerier

Referanser
----------

1. 1 2 3  1911 DS/Flk Horatio[*død lenke*] lardex.net
**FLK «Sir James Clark Ross»** (II) var et flytende hvalkokeri som ble påbegynt som et prosjekt av Anders Jahre i Sandefjord i samarbeid med A.P. Møller i København mot slutten av 1929. Det viste seg fort at skipet ville bli for stort for de tenkte fangstfeltene og Hvalfanger A/S Rosshavet (Johan Rasmussen og Magnus Konow, Sandefjord) tok over kontrakten på skipet. Med i avtalen var at Fraternitaskompagniet (Jahre og Møller) tok over gamle "Sir James Clark Ross" samt tre hvalbåter. Gamle «Rossen» ble døpt om til "«Fraternitas». Kokeriet ble sjøsatt som «Sir James Clark Ross» ved Tees Furness Shipbuilding i 1930.

Sesongen 1931/32 lå hun i opplag sammen med de andre norske hvalfangstekspedisjonene.

På vei hjem fra fangstfeltet i 1940 ble hun omdirigert til Halifax via Montevideo, Rio og Barbados. Hun gikk deretter i diverse konvoier og oppdrag for Ministry of War Transport. Etter 1943 var hun det eneste norske spesialbygde kokeriet som var igjen («Thorshammer» og «Suderøy» var konvertert fra eksisterende skip). Sesongen 1944/45 var hun i fangst i området rundt Sør-Georgia. På våren 1945 gikk hun hjem til Sandefjord via Panama-kanalen, New York, Boston og Halifax. 16. juni var hun hjemme igjen etter 5 år, 8 måneder og 22 dager.

Natt til 28. januar 1963 oppsto det en 6 meter høy revne i skipssida på «Rossen», som hadde ligget på været i mellom 1 og 2 uker. Mannskapet fikk tettet midlertidig fra innsiden mens skipet sakte haltet seg tilbake til Cape Town i sørøst storm for å gå i dokk. Alle hvalbåtene hadde streng beskjed om å ligge så nærme som de turte i tilfelle hun skulle gå ned. Turen til Cape Town fra området mellom Bouvetøya og Sør-Georgia tok ca. en uke. Hvalbåtene ble liggende på reden i sju uker mens reparasjonene pågikk. Eneste hvalbåten som fikk lov til å gå inn til havna var «Star I» som hadde dekksplass nok til å hente forsyninger til alle de andre. Tanken var at ekspedisjonen skulle gå ut på fangst igjen, men da reparasjonene var utført var moralen så lav og tiden igjen av sesongen så kort at resten av sesongen ble avblåst. Rossen gikk hjem via Tristan da Cunha for å losse av utstyr. Med fangsten før havariet og innskudd fra forsikringsselskapet ble resultatet allikevel akseptabelt. En matros på «Star I» fikk 12-13 000 kroner etter sesongen inkludert fangsten før havariet og oppgjør fra forsikringen, noe som tilsvarer ca. 136 000 kroner i 2015. Beregnet lønn før starten av sesongen var ca. 230 000 2015-kroner, så det var en betydelig smell for alle som var med, men allikevel mye penger på den tiden.

I september 1966, samme dag som rederen Johan Rasmussen ble gravlagt, satte hun kursen for en strand i Taiwan for hugging. Hun hadde da 30 sesonger i Antarktis bak seg og hadde produsert 2,9 millioner fat hvalolje og 160 000 fat spermolje.

Kilder
------

* www.skipshistorie.net
* Røsset, Geir. 2013. *De Flytende kokeriene*. Oslo, Novus forlag.
* Intervju: Oddbjørn Huseby, 2015.
**FLK «New Sevilla»** var et flytende hvalkokeri tilhørende det skotske selskapet Chr. Salvesen & Co. Skipet ble bygget ved Harland & Wolff i Belfast og overlevert rederiet White Star Line i 1900 som passasjer- og fryseskipet DS «Runic». «Runic» ble i 1930 solgt til Sevilla Whaling Co i London og bygget om til et flytende hvalkokeri og omdøpt «New Sevilla». I 1932 overtok Chr. Salvesen & Co kokeriet.

DS «Runic»
----------

DS «Runic»
«Runic» var det fjerde av fem skip i Jubilee-klassen. Sammen med sine søsterskip, «Afric», «Medic», «Persic» og «Suevic», gikk hun i linjefart mellom London og Australia.

Mot slutten av 1920-årene gjorde nye, bekvemmelige passasjerbåter «Runic» og hennes søsterskip mindre konkurransedyktige, og «Runic» ble i 1930 solgt for konvertering til hvalkokeri. «Medic» og «Suevic» endte også opp som hvalkokerier, henholdsvis «Hektoria» og «Skytteren».

FLK «New Sevilla»
-----------------

I 1930 ble «Runic» bygget om til hvalkokeriet «New Sevilla» i Kiel for tønsbergselskapet A/S Sevilla, men registrert i London for datterselskapet Sevilla Whaling Co. Det var da verdens største ombygde flytendehvalkokeri. I likhet med FLK «Sourabaya» var hun utstyrt for å kunne konservere hvalkjøtt.

Etter at «New Sevilla» i likhet med de andre norske kokeriene lå i opplag sesongen 1931/32 ble Sevilla kjøpt opp av Chr. Salvesen & Co, og «New Sevilla» erstattet «Saragossa» som hadde brent samme år.

I 1937 deltok «New Sevilla» i en fangstekspedisjon til Arktis.

20. september 1940 ble «New Sevilla» torpedert av en tysk ubåt utenfor Irland i posisjon 55°50′N 07°30′V da hun var på vei til fangstfeltene i Antarktis. Dagen etter sank hun etter å ha blitt slept nær Mull of Kintyre. To av de 284 omkom.

Se også
-------

* Liste over flytende hvalkokerier

Referanser
----------

1. 1 2  Ian B. Hart (2006). *Whaling in the Falkland Island Dependencies 1904–1931. A history of shore and bay-based whaling in the Antarctic* **(engelsk)**. Pequena. ISBN 0955292409.

Eksterne lenker
---------------

* 1932 NEW SEVILLA[*død lenke*] Lardex.net
* The White Star Line: Runic (2) The Red Duster
* Runic II Titanic-Titanic.com
* Allied Ships hit by U-boats: New Sevilla Uboat.net
**Warner Records Inc.** (tidligere **Warner Bros. Records Inc.**) er et amerikansk plateselskap eid av Warner Music Group og har hovedkontor i Los Angeles i California. Selskapet ble grunnlagt i 1958 som et innspillings selskap til det amerikanske filmstudioet Warner Bros. og var et av flere selskaper som eies og drives av et større moderselskap.

I 2004 ble flere musikk eiendeler solgt av daværende eier Time Warner og kjøpt av en private equity-grupper. Selskapet handlet som Warner Music Group og var verdens siste store børsnoterte musikkselskap før de ble kjøpt og privatisert av Access Industries i 2011. Warner Music Group er den minste av de tre store internasjonale musikk-konglomerater som inkluderer Universal Music Group og Sony Music Entertainment. I 2019 ble etiketten offisielt omdøpt til Warner Records.

Referanser
----------

1. ↑   Jem Aswad, «Warner Bros. Records Rebrands as Warner Records», publisert i Variety, verkets språk engelsk, utgitt 28. mai 2019, besøkt 6. februar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Staff, Variety; Staff, Variety (5. februar 2019). «Warner Music Group Unveils Dates for Move Into New Headquarters (EXCLUSIVE)». *Variety* **(engelsk)**. Besøkt 19. mars 2019.
3. ↑  «Warner Music Group – Overview». Wmg.com. 14. februar 2011. Besøkt 20. februar 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
***FLEIP*** er en tegneserieantologiserie, vanligvis på 52 sider, utgitt av Laksevåg forlag. Antologien inneholder bare humortegneserier. Utvalget av serier spenner ellers vidt, både når det gjelder tegnestil og tematikk, og *FLEIP* har inneholdt både tegneserier og enruteserier. Antologien ble utgitt første gang i desember 2006.

*FLEIP* inneholder både kjente serier som har stått på trykk i tegneseriehefter som for eksempel *Pondus* og *Larsons Gale Verden* sammen med nye serier som ikke har vært publisert i større utgivelser tidligere. Blant seriene som er trykt i FLEIP kan man nevne *Hakkum*, *Hinsidige Bar og Grill*, *Sagaen om Dadaph Serraph*, *Holger og Hagbart*, *Arild*, *Mira*, *Blargh*, *Helt Nils*, *Mille* og *Mannakorn*.

Etablerte serieskapere som har vært publiserte i *FLEIP* inkluderer Torbjørn Lien, Øyvind Sveen, Ivan Emberland, Knut A.G. Hauge, Arne Bye, Tomte og Nils Petter Smeby. Mads Frantzens tegneserie *Blargh!*, som går som biserie i *Ernie* fra januar 2008, debuterte på trykk i *FLEIP*, og Helt Nils som senere ble fast biserie i tegneserieheftet Pondus startet opp i *FLEIP*. Eirik Andreas Viks tegneserie *Arild* og *Sagaen om Dadaph Serraph* av Bård Lilleøien ble også publisert i *FLEIP* før seriene begynte å komme ut i egne album.

Det er utgitt en spesialutgave av *FLEIP 4* i forbindelse med Oslo Comics Expo 2007, og en spesialutgave av *FLEIP 6* i forbindelse med Raptus tegneseriefestival 2007.

Utgivelser
----------

* 2006 – *FLEIP* (ISBN 978-82-996530-5-3)
* 2007 – *FLEIP 2* (ISBN 978-82-996530-7-7)
* 2007 – *FLEIP 3* (ISBN 978-82-996530-9-1)
* 2007 – *FLEIP 4* (ISBN 978-82-92886-00-7)
* 2007 – *FLEIP 5* (ISBN 978-82-92886-01-4)
* 2007 – *FLEIP 6* (ISBN 978-82-92886-03-8)
* 2008 – *FLEIP 7* (ISBN 978-82-92886-05-2)
* 2008 – *FLEIP vårspesial* (ISBN 978-82-92886-08-3)
* 2008 – *FLEIP 8* (ISBN 978-82-92886-09-0)

Omtaler
-------

* *Teikneserie med Florø-hjelp*, Firdaposten 16. desember 2006
* *Tegneserie-debutant*, Stjørdalens Blad 27. desember 2006
* *Serietegner på 13. året*, Dagbladet 28. juni 2007
* *Ujevn Fleip*, Serienett 10. februar 2008

Eksterne lenker
---------------

* Pressemelding om FLEIP: «FLEIP er her»
* Pressemelding om FLEIP 2: «Mer FLEIP»

Portal: Tegneserier
«Warren» har flere betydninger.

**Warren AS** (stiftet 16. juni 1998 som *EuroNordic Company AS*) er et norsk finanskonsern basert i Oslo.

Historikk
---------

Konsernet ble stiftet 16. juni 1998 som *EuroNordic Company AS* av Peter Warren, men skiftet navn til *WarrenWicklund AS* i 2002 og startet sin forvaltningsvirksomhet i Oslo.

WarrenWicklund overtok i 2003 verdipapirfondsforvaltningsselskapet *Norsk Forvaltningsservice AS* fra DnB NOR/Nordlandsbanken, og overtok *Sundal Collier Fondsforvaltning AS* og *Sundal Collier Institusjonell Forvaltning ASA* tre år senere.

I 2008 fusjonerte datterselskapet *WarrenWicklund Fondsforvaltning AS* med *Terra Fondsforvaltning AS* og WarrenWicklund solgte sin andel til Terra Gruppen. Samme år lanserte selskapet sitt første private equity-prosjekt innen grunnfondsbevis.

Bankprosjektet *Midgard Utvikling AS* ble kjøpt opp i 2009 med oppsett for full bankvirksomhet, og endret navnet til *Warren Bank AS*, samtidig med at konsernet skiftet navn til *Warren AS*.

Warren avsluttet bankprosjektet i 2011 for å fokusere på kjernevirksomhetene *Warren Capital AS* og *Warren Securities AS* (tidl. *Warren Bank AS*).

I 2012 kjøpte Warren verdipapirforetaket *Vaagen AS* og i november 2013 kjøpte de *NEF Kapitalforvaltning AS*.

20. juni 2013 tilbakekalte Finanstilsynet Warren Capital AS' tillatelse til å drive verdipapirvirksomhet, etter at datterselskapet overførte klientmidler til en sperret klientkonto hos et advokatfirma, for å sikre sine egne krav.

Datterselskaper
---------------

* FSO AS (tidl. *Warren Securities*, *Warren Bank*, *Midgard Utvikling* og *Start Up 111*) – verdipapirhandel, investeringsrådgivning, tilretteleggingstjenester og verdpapirfinansiering
* NEF Kapitalforvaltning AS
* Vaagen AS
* Warren Business Management AS (tidl. *Warren Investorservice*)
* Warren Capital AS (tidl. *WarrenWicklund Asset Management* og *WarrenWicklund Kapitalforvaltning*) – forvaltning i fonds- og investeringsprodukter

Referanser
----------

1. 1 2  Ekeseth, Fredrick Chr. (20. juni 2013). «Warren Capital mister konsesjonen». Dagens Næringsliv. Besøkt 23. juni 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Hylse av tre med voksrull for diktafon. Hylsen har påtrykk i jugendstil. Laget i USA.Hylse av tre med voksrull for diktafon. Hylsen har påtrykk i jugendstil. Laget i USA.
En **diktafon** er en dikteringsmaskin for innspilling og avspilling av lyd. Diktafon brukes i mange yrkessammenhenger, eksempelvis blant helsepersonell, forskere, journalister, sekretærer og studenter. Ordet diktafon kommer av produktet Dictaphone, som fra 1888 ble produsert av Alexander Graham Bells selskap Volta Graphophone Company. I ettertid har produktet blitt synonymt med fabrikatet.

Historie og utvikling
---------------------

 Thomas Edisons oppfinnelse fonograf i forgrunnen, og ediphone i bakgrunnen.Thomas Edisons oppfinnelse fonograf i forgrunnen, og ediphone i bakgrunnen.
En moderne håndholdt diktafon.
Thomas Edison oppfant fonografen, den første innretningen for lydopptak i 1877. Fonografen graverte inn lyden i en sylinder kledd med tinnfolie. På Bells Dictaphone ble det i stedet benyttet sylindere av bivoks. Voksrullene var mer slitesterke enn tinnfolien. Derfor ble Bells innretning mer suksessfull enn Edisons første fonograf. Thomas Edison forsøkte i midlertid å få en større markedsandel, ved å videreutvikle produktet. Kort tid etter lanserte han sin Ediphone.

Utviklingen av diktafoner ble særlig drevet fram under 2. verdenskrig, da behovet for større kapasitet og sikrere innspilling og avspilling var stort. Det ble etter hvert tatt i bruk magnetiske bånd. I Løpet av 1980-tallet var kassett og mikro-kassett utbredt som diktafon-innretninger. Diktafonene ble etterhvert mindre og mer portable. Fra 1990-tallet ble digital datalagringsteknologi billig og tilgjengelig nok til bruk i diktafoner. I dag finnes diktafoner som små batteridrevne innretninger som lagrer lyd på mp3-filer. Mange smart-telefoner har innebygd diktafon.

Etymologi
---------

Ordet diktafon kommer av latin - dikta (det som er diktert), og gresk – fon (lyd).

Referanser
----------

1. 1 2 3  «diktafon – Store norske leksikon». *Store norske leksikon*. Besøkt 27. januar 2016.
2. 1 2  «Dictaphone History - Invention of First Dictaphone Cylinder Machine». *www.soundrecordinghistory.net*. Besøkt 27. januar 2016.
3. ↑  Vanberg, Vidar (1999). «1». *Norsk lydhistorie1879-1935*. Oslo: NAsjonalbiblioteket. s. 7. ISBN 8279650024.
4. ↑  «History of the Dictating Machine». *www.recording-history.org*. Arkivert fra originalen 15. mars 2016. Besøkt 27. januar 2016.
5. ↑  «Bruk av en diktafon - gtgrafics.com». *www.gtgrafics.com*. Besøkt 27. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Kontaktsponing ved et utbrudd av kolera i Bangladesh i 2014
Beskrivelse i forbindelse med covid-19
**Kontaktsporing** er den prosess som innebærer at man identifiserer de personer som kan ha kommet i kontakt med en gitt smitteinfisert person (*kontaktene*) og derpå følgende innsamling av informasjon om disse kontakter. Ved å lete etter infiserte personers kontakter, teste dem for forekomst av smitte, behandle de som er smittet og lete etter dem som i sin tur er blitt infisert av de nye infiserte som man finner, forsøker helsevernsorganisasjoner å minske antallet infeksjoner som oppkommer i befolkningen. Blant de sykdommer som det er vanlig at man utfør kontaktsporing for inngår tuberkulose, meslinger, hiv og covid-19. 

Hensikten med kontaktsporingen er

* Å bryte pågående overføring og redusere spredningen av en infeksjon.
* Å gjøre kontaktene om muligheten for at de kan ha blitt smittet og tilby forebyggende rådgivning og forebyggende behandling.
* Å tilby diagnose, rådgivning og behandling til personer som er smittet.
* Om infektdjonen lar seg behandle, å forhindre at den opprinnelig infiserte pasienten blir gjeninfisert.
* Å innhente kunnskap om den konkrete epidemiologien for en sjukdom i en viss befolkningsgruppe.

Kontaktsporing er blitt en grunnpilar for kontrollen av smittsomme sykdommer som ledd i arbeidet for folkehelsen. Utryddelsen av kopper nådde man ikke ved alleomfattende immunisering, men ved fullstendig kontaktsporing for å finne alle de smittede. Dette ble fulgt opp med isolering av de smittede og immunisering av deres nærstående og andre kontakter. 

Når det gjelder sykdommer hvis smittespredningsmåter er uklar, kan kontaktsporing også iblant utføres for å oppdage sykdommens egenskaper og smittesomhet. Kontaktsporing er ikke alltid den mest effektive metode mot en smittsom sykdom. I områder den er særlig vanlig kan screening eller fokusert testning være mer kostnadseffektiv. 

For innsatsen mot covid-19-pandemien er det utviklet en rekke apper til bruk i forskjellige land. Den norske mobilapplikasjonen smittestopp er en av disse.

Referanser
----------

1. ↑  Wolfgang Kiehl: *Infektionsschutz und Infektionsepidemiologie. Fachwörter – Definitionen – Interpretationen.* Hrsg.: Robert Koch-Institut, Berlin 2015, ISBN 978-3-89606-258-1, S. 27, Stichwort *Contact tracing*.
2. ↑ . ISBN 0-76682843-3 .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑  Luca Ferretti, Chris Wymant, Michelle Kendall, Lele Zhao, Anel Nurtay. *Quantifying SARS-CoV-2 transmission suggests epidemic control with digital contact tracing*. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
5. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
**Jiang Menglin** (tradisjonell kinesisk: 蔣夢麟, forenklet kinesisk: 蒋梦麟; født 20. januar 1886 i Ningbo i Zhejiang, Kina, død 19. juni 1964), som på engelsk benyttet navnet **Chiang Monlin**, var president for Pekinguniversitetet fra 1919 til 1927. Senere ble han president for Zhejianguniversitetet.

Han studerte ved *Zhejiang Advanced College* (浙江高等学堂, nå Zhejianguniversitetet) i Hangzhou i 1903. Han tok doktorgraden (Ph.D.) ved Columbia University i USA, under John Deweys rådgivning.

Han var også undervisningsminister i Republikken Kinas regjering i 1928 og formann for *Sino-American Joint Commission on Rural Reconstruction* etter annen verdenskrig.

Selvbiografi
------------

Monlin Chiang: *Tides from the West: A Chinese Autobiography* (New Haven: Yale University Press, 1945).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jiang Menglin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
**Mouvement républicain populaire** var et fransk, kristendemokratisk parti grunnlagt 1944 av Georges Bidault. Det mistet sin politiske innflytelse i 1960-årene og var i 1967 helt ute av politikken.

Partiet oppnådde ca. 25 % ved valgene i den resterende del av 1940-årene. Da partiet over i 1950-årene beveget seg mot sentrum, mistet det oppslutning og oppnådde i 1951 kun 12,6 % av stemmene. I 1965 gikk MRP sammen med andre sentrum-høyrepartier for å støtte Jean Lecanuet som presidentkandidat. Lecanuet oppnådde kun den tredje største oppslutning etter Charles de Gaulle og François Mitterrand. Senere i 1960-årene mistet partiet stadig oppslutning og innflytelse. Etter 1967 var det helt ute av det relevante politiske landskapet.

I tillegg til Bidault, var Robert Schuman og Pierre Pflimlin blant partiets mest fremstående medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑  «Popular Republican Movement | political party, France». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 1. mai 2018.
2. ↑  «Mouvement républicain populaire (MRP) | Centre d'histoire de Sciences Po». *chsp.sciences-po.fr* **(engelsk)**. Besøkt 1. mai 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Mournefjellene** (engelsk: *Mourne Mountains* eller *Mournes*, irsk: *Na Beanna Boirche*) er en fjellkjede av granitt i grevskapet Down sørøst i Nord-Irland. Området rundt fjellene har status som Area of Outstanding Natural Beauty («område med fremragende vakker natur»), og har blitt foreslått som Nord-irlands første nasjonalpark. Det høyeste fjellet er Slieve Donard som er 849 meter over havet. 

Fjellområdet er mye besøkt av turister, vandrere, terrengsyklister og fjellklatrere. 

Mournemuren
*Mournemuren* er en av de mer kjente landemerkene i Mournefjellene. Det er en 35  km lang mur som går over femten topper, og den ble bygget for å markere et 36 km² stort område som Belfasts hovedleverandør av ferskvann kjøpte på slutten av 1800-tallet. Arbeidet med muren startet i 1904 og ble fullført i 1922.

Mange av toppene i Mournefjellene har navn som begynner med *Slieve*, fra det irske ordet *sliabh* som betyr 'fjell'. I tillegg til de kjente toppene som Slieve Donard, Slieve Lamagan and Slieve Muck, er det mindre topper med mer kuriøse navn som Pigeon Rock, Buzzard's Roost, Brandy Pad, Percy Bysshe, the Devil's Coach Road og Pollaphuca.

De høyeste toppene i Mournefjellene
-----------------------------------

* Slieve Donard 849 moh
* Slieve Commedagh 767 moh
* Slieve Binnian 747 moh
* Slieve Bearnagh 739 moh
* Slieve Meelbeg 708 moh

Eksterne lenker
---------------

Informasjon om Mournefjellene på engelsk

* The Mourne Mountains website
* A local family's site with some information about the mountains
* Irish Climbing Online
* Mournes Climbers
* Photos, maps and commentary of the walk around the Mourne Wall
* BBC article about the Mourne Wall
* Google Maps

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i Storbritannia |
| --- |
| England og Wales | Brecon Beacons **·** The Broads **·** Dartmoor **·** Exmoor **·** Lake District **·** New Forest **·** North York Moors **·** Northumberland **·** Peak District **·** Pembrokeshire Coast **·** Snowdonia **·** Yorkshire Dales **·** South Downs | Storbritannias flagg |
| Skottland | Cairngorms **·** Loch Lomond and the Trossachs |
| Nord-Irland | *Ingen nasjonalparker* **·** (Foreslått: Mournefjellene) |
| *Se også Area of Outstanding Natural Beauty* |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Zhào Yún** (tradisjonell kinesisk: 趙雲; forenklet kinesisk: 赵云; ca. 168, Zhending, Changshan (sør for dagens Zhengding i Hebei-229, Hanzhong, i dag Shǎnxī), stilnavn **Zǐlóng** (子龍), var en kinesisk general aktiv under slutten av Han-dynastiet og begynnelsen av de tre rikers tid under Kinas historie. Zhào Yún tjente først under krigsherren Gongsun Zan fra 191 eller 192, og siden under Liu Bei, som også da tjente under Zan, og hans etterfølger Liu Shan, fra 192 til hans død. I denne perioden deltok han i en rekke slag, og bidro til opprettelsen av kongedømmet Shu Han. 

I 1300-tallsromanen *Beretningen om de tre kongedømmer*, skrevet av Luo Guanzhong, er Zhào Yún en av heltene. Zhào Yún utmerker seg en rekke ganger som en av Liu Beis "fem tigergeneraler" sammen med Guan Yu, Zhang Fei, Huang Zhong og Ma Chao. Han har særlig blitt husket for å ha reddet Liu Beis unge sønn A Dou ved to anledninger, under slaget ved Changban (hvor han ògså reddet Beis kone Gan) og fra A Dous stemor Sun Shangxiang (Sun Quans søster). Den første gangen skal Liu Bei ha kastet spedbarnet i bakken for å ha ført hans general Zǐlóng i fare. 

I virkeligheten er mange fakta om Zhàos liv enten usikre eller ukjente på grunn av manglende historiske kilder. Den opprinnelige kilden i *Sanguo Zhi*, skrevet av Chen Shou, er bare et par hundre tegn lang, mens Pei Songzhis annoterte utgave gir et ganske klart, men fortsatt uferdig bilde av Zhào Yúns liv.

Referanser
----------

1. ↑   British Museum person-institution thesaurus, British Museum person or institution ID 480, oppført som Zhao Yun ??[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zhao Yun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 趙雲 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** NDL
 |
**Jiangling** (kinesisk: 江陵县; pinyin: *Jiānglíng Xiàn*) er et fylke i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Jingzhou.

Befolkningen talte 390 429 i 1999.

Historie
--------

Under navnet **Chen** (陳/陈) i De stridende staters tid ble Jiangling hovedstad for staten Chu etter at Qin-hæren hadde erobret den gamle Chu-hovedstaden, Ying. 

Chen ble senere, i 241 f.Kr. plyndret, og hovedstaden så flyttet til Shouchun (壽春/寿春).

Senere var Jiangling hovedstad for det lille riket Jingnan som bestod fra 924 til 963 i De fem dynastiers og ti rikers tid.

Administrative enheter
----------------------

Jiangling består av syv storkommuner og to kommuner:

**Storkommunene**

* Haoxue (郝穴镇), fylkessete og sentrum;
* Zishi (资市镇);
* Tanqiao (滩桥镇);
* Xionghe (熊河镇);
* Baimasi (白马寺镇);
* Shagang (沙岗镇);
* Puji (普济镇);

**Kommunene**

* Majiazhai (马家寨乡);
* Qinshi (秦市乡).

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NDL **·** GeoNames
 |
**Arthur Tell Schwab** (født 4. september 1896 i Bortewitz, død 27. februar 1945 i Siglingen) var en sveitsisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin. 

Schwab vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han kom på andreplass på 50 kilometer kappgang bak britiske Harold Whitlock. 

Han sønn, Erich Schwab, har vunnet to olympiske medaljer i kappgang, sølv på 10 km under Sommer-OL 1952 i Helsingfors og bronse på samme distanse under Sommer-OL 1948 i London

OL-medaljer
-----------

* 1936 Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i friidrett, 50 km kappgang

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur Schwab – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Schwab – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Schwab – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Schwab – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Schwab – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
*For billedkunstneren, se Helen Eriksen*

**Helén Eriksen** (født 19. oktober 1971 på Dale) er en norsk saksofonist, vokalist, låtskriver og arrangør innen jazz.

I perioden 1993 til 1995 var hun medlem av den Bergensbaserte popgruppen Animal Farm. I 1996 ga hun ut sitt første soloalbum *Standards*. Albumet ble produsert av hiphop-produsenten Tommy Tee og ga henne prisen som årets nykommer under Spellemannprisen 1996. Hennes neste album ble gitt ut på Blue Note og produsert av Tommy Tee før hun i 2000 ga ut albumet *City Dust* på Curling Legs. *City Dust* ble produsert av Jørgen Træen og var et renere jazzalbum enn hennes to første. Hennes fjerde album, *Small Hall Classic*, ble gitt ut i 2006 og produsert av Kato Ådland og Hans Petter Gundersen, også kjent som The Sensible Twin. Hun er den første og eneste norske artist utgitt på Blue Note Records.

Eriksen har skapt en særegen stil. Hun har deltatt på en rekke utgivelser som gjesteartist, for blant andre DumDum Boys, Pogo Pops, Sondre Lerche, Tommy Tee, Son of Light, BLee. Hun samarbeidet i 1999 med jazzlegenden og saxofonisten Alf Kjellman.

Diskografi
----------

* *Standards* (Blue Note, 1996)
* *Lovevirgin* (Blue Note, 1998)
* *City Dust* (Curling Legs, 2000)
* *Small Hall Classic* (New Records, 2006)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Helén Eriksen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Helén Eriksen på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (en) Helén Eriksen på Myspace Rediger på Wikidata
* (no) Biografi fra Norsk pop- og rockleksikon
* (en) discogs

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Helwan** (arabisk: حلوان‎, *Ḥelwān*, koptisk: ϩⲁⲗⲟⲩⲁⲛ, *Halouan* er en by i Egypt og en del av Stor-Kairo ved bredden av Nilen, på motsatt side av ruinene av oldtidsbyen Memfis. Den fungerte som hovedstad for den nå nedlagte guvernementet Helwan fra april 2008 til april 2011, deretter ble lagt inn under guvernementet Kairo (Al Qahirah). Helwan hadde en befolkning på 396 791 innbyggere i 2006, beregnet til 522 927 i 2017.

Historie
--------

Mellom 3000 og 2600 f.Kr. var det en gravplass i nærheten av Helwan som ble benyttet av befolkningen i Memfis.

Khedivials astronomiske observatorium ble bygget her i 1903-1904, og ble benyttet for å observere Halleys komet. Behmans hospital, som er Egypts eldste private psykiatriske klinikk, ble bygget i byen i 1939.

Tidlig på 1900-tallet hadde Storbritannia en militær flyplass, RAF Helwan, som senere ble overtatt av det egyptiske flyvåpen.

Gamal Abdel Nasser under åpningen av bilfabrikken Al Nasr i 1963
I 1959 ble Helwan valgt for fungere som en stor industriby som en del av president Gamal Abdel Nassers forsøk på å industrialisere Egypt. Gjennom 1960-tallet ble den utviklet til en omfattende stålverk med tallrike fabrikker for bilindustri. Stedet fortsetter å benytte elektrisitet fra Aswandammen og jernmalm fra Egypts vestlige ørken. Helwan har gradvis blitt omformet til en stor forstad for Kairo for arbeiderklassen.

I april 2008 ble guvernementet Helwan skilt ut fra guvernementet Kairo. Det omfattet det meste av forstedene, nye sammensetninger og landsbyer lokalisert i den sørlige delen av Kario. Byen Helwan ble hovedstad i det nye guvernementet. Som følge av beslutningen av å oppløse det nye guvernementet allerede i april 2011, ble byen Helwan atter lagt inn under guvernementet Kairo.

Utdannelse
----------

Universitetet i Helwan er et offentlig universitet. Det består av 20 fakulteter samt 50 forskningssentre.

Økonomi
-------

I 1963 åpnet den statlige bilfabrikken Al Nasr. Fabrikken produserer Fiat på lisens. Det finnes en del stål og jernindustri i Helwan. Byen har også sement- og tekstilindustri samt noe matvareindustri.

Samferdsel
----------

Helwans veinett er tilknyttet Kairos ringvei. Kairos sørlige tunnelbane har sin endestasjon i Helwan.

Kurbad
------

Byen er også et kursted, lenge kjent for sine varme svovelkilder.

Referanser
----------

1. ↑  Emile, Amélineau (1893): *La géographie de l’Egypte à l'époque copte*. Paris: Imprimerie nationale. s. 584.
2. ↑  «Ḥulwān», *City Population*
3. ↑  Beattie, Andrew (2005): *Cairo: A Cultural and Literary History*, Signal Books, ISBN 9781902669779, s. 196.

Eksterne lenker
---------------

* Helwan, *Infoplease.com*
* Helwan, *Egypttravelsearch.net*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |