recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Axel Fridtjof Gulbranson** (født 20. mai 1866 i Christiania, død 31. juli 1950 i Oslo) var godseier på Vestby gods i Enebakk.

Gulbranson var eldste sønn av godseier Carl August Gulbranson (1831-1910) og Minda Ramm Juell (1844-1913), gift med Gunhild Kristine Blom (26. april 1898), (født i Christiania 23. desember 1873 - død i Oslo 5. oktober 1940). Ekteparet fikk fem barn.

Axel Fridtjof Gulbranson er sønnesønn av forretningsmannen og industrimannen, Hans Gulbranson (1787-1868). Han er eldre bror av general Carl Hagbarth Gulbranson (1870-1940) og far til Høyesterettsadvokat Carl August Hans Jacob Gulbranson (1900-1961).

Axel Fridtjof Gulbranson er født i Christiania. Sine første leveår var i Karl Johans gate 14, som hans bestefar bygget etter den store bybrannen i 1858. Etter bestefarens død i 1868 vokste Gulbranson opp på Nøisomhed på Gulbransons Løkke ved Frognerkilen. Han tok sitt juridikum i 1892 og studerte deretter 2 år i England og Frankrike.

I 1898 arvet Axel Fridtjof Gulbranson Vestby gods med gården Vik og 30 husmannsplasser i Enebakk kommune. I 1910-1911 lot han bygge en hvelvet stenbro, etter tegninger av sin fetter, arkitekten, Bredo Greve. Broen ligger ved utløpet av Tangenelva fra Våg ved oppkjørselen ti Vestby gårdsbygning. Vestby bro er oppført av murer Bekkevard fra Slitu og er en av de få gjenværende stenbroer i Follo.

Axel Fridtjof Gulbranson solgte Vestby gods i 1921 til Enebakk kommune. I 1924 kjøpte han gården Store Snekkestad i Våle kommune med Holmestrand som nærmeste tettsted.

Axel Fridtjof Gulbranson er stedt til hvile ved Gulbransons familiegrav på Vestre gravlund i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  ava. «Karl Johans gate 14». *AVA Eiendom*. Arkivert fra originalen 2. juli 2020. Besøkt 1. juli 2020.
2. ↑  Østmarka Golfklubb. «Vestby gård». Østmarka Golfklubb. Besøkt 1.7.2019. «.....1898 ble det enda en ny eier på gården, Axel Gulbranson.»
3. ↑  «Grøntplan for Tangenelva». planlegging.net. Arkivert fra originalen 26. juni 2019. Besøkt 26.6.2019. «Vestby bru er en hvelvet steinbru, bygget av godseier Axel Gulbranson. Kilde: Kulturetaten i Enebakk kommune.»
4. ↑  Norsk Folkemuseum. «Våningshuset på Store Snekkestad Gård i Vestfold». Norsk Folkemuseum. Besøkt 25.6.2019. «Våningshuset på Store Snekkestad Gård i Vestfold»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Salmodikon, noter og bue
**Salmodikon** (eller **psalmodikon**) er et strykeinstrument konstruert ca. 1820 for å akkompagnere salmesang i kirker og skoler. Det ble introdusert i Norge av Lars Roverud. På folkemunne gikk det under navnet «salmedunk».

Salmodikon består i sin enkleste form av en flat, rektangulær trekasse av varierende mål. Kassen virker som resonansrom. Det sies at Pythagoras var aller først med sitt monochord, som han brukte for å teste ut intervallforhold. 

Salmodikon har som regel bare én streng, opprinnelig av sauetarm. Strengen strykes med en fiolinbue. 
Under strengen ligger gripebrettet, som er inndelt etter en halvtoneskala som gjør det mulig på en enkel måte å spille i alle dur- og moll-tonearter. Vanligvis er det nok med fire linjaler, hver med fire ulike transponeringstabeller. I «sifferskrift» kalles grunntonearten 1=1. Dette vil man se i alle noter for salmodikon. 4=1 betyr at siffer 1 på tabellen nå skal dekke over siffer 4 på grunnskalaen (C-dur).

Instrumentet ble brukt ved innøving av salmer og sanger i skolestuene i hele Norden og medvirket til standardiseringen av salmesangen på bekostning av den folkelige sangen.

Referanser
----------

1. ↑  Hentet fra Sigve Ellingsen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Psalmodicon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nordiska Psalmodikonförbundet
* Med eit psalmodikon på ei historisk reise i Kviteseid og Nissedal

Psalmodikon. VTB 23/06-2007 online

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** LCCN
 |
**Salome Zoé Fuchs** (født 13. desember 1993) er en sveitsisk tidligere skihopper som representerte Skiclub Einsiedeln. Hun konkurrerte internasjonalt i årene 2003-2010.

Fuchs ble i 2007 den første sveitsiske mester for kvinner. Hun vant igjen det nasjonale mesterskapet i 2008 og tok bronsemedalje i 2009. Hun deltok i junior-VM i 2007, 2008 og 2010, med 16. plass i Planica i 2007 som beste resultat. I kontinentalcupen (tilsvarende verdenscup) var hennes beste sammenlagtplassering 12. plass i 2007/08. Hennes beste plassering i enkeltrenn i kontinentalcupen var 4. plass i normalbakken i Park City 2. september 2007, i vintersesongen oppnådde hun 6. plass i normalbakken i Zakopane 6. mars 2010. I den tyske sommerhoppuka (Ladies Grand Prix Ski Jumping) 2007 ble hun nummer 5 sammenlagt.

Plasseringer i junior-VM:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| År | 2007 | 2008 | 2010 |
| Sted | Planica | Zakopane | Hinterzarten |
| Plassering | 16 | 36 | 22 |

Sammenlagtplasseringer i kontinentalcupen (tilsvarende verdenscup) (poeng til de 30 beste i hvert renn):

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 2006/07 | 2007/08 | 2008 | 2008/09 | 2009 | 2009/10 | 2009/10 |
| Sesong | Sommer/vinter | Sommer/vinter | Sommer | Sommer/vinter | Sommer | Vinter | Sommer/vinter |
| Plassering | 33 | 12 | 29 | 50 | 20 | 36 | 31 |

Sammenlagtplasseringer i kvinnenes hoppuke (FIS Ladies Grand Prix Ski Jumping):

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| År | 2007 | 2008 | 2010 |
| Plassering | 36 | 39 | 25 |

Sammenlagtplasseringer i den tyske sommerhoppuka (Ladies Grand Prix Ski Jumping):

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |
| Plassering | 24 | 5 | 28 | 14 |

I juni 2010 skadet Salome Fuchs et korsbånd i kneet under trening hjemme i Einsiedeln, og hun skadet også menisken høsten 2010. Hun kom ikke tilbake som skihopper etter skadene.

Referanser
----------

1. ↑  Salome Fuchs: About (besøkt 18. juni 2017)
2. ↑  FIS: Salome Fuchs (hoppresultater, ikke fullstendig, besøkt 18. juni 2017)
3. ↑  Salome Fuchs: Erfolge & Resultate (besøkt 18. juni 2017)
4. 1 2 3 4 5  Adam Kwieciński: Salome Fuchs[*død lenke*] (hoppresultater, besøkt 18. juni 2017)
5. ↑  Ladies-Skijumping.com: Salome Fuchs injured (16. juni 2010, besøkt 18. juni 2017)
6. ↑  Ladies-Skijumping.com: Salome Fuchs: I achieved some big improvements (22. november 2010, besøkt 18. juni 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Salome Fuchs – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
* Salome Fuchs
***Salmer 1997*** er et offisielt tillegg til Den norske kirkes *Norsk Salmebok* og ble utgitt i 1997. Det var Kirkerådet som hadde ansvar for utarbeidelsen.

Salmer 1997 inneholder 283 salmer og sanger, liturgiske sanger og samiske salmer. Stilistisk er det stort spenn i stoffet, og Salmer 1997 inneholder bidrag fra en rekke komponister og tekstforfattere som ikke er representert i *Norsk Salmebok*. Omtrent halvparten av sangene er skrevet etter 1980, altså etter at utvalget til *Norsk Salmebok* (utgitt 1985) i hovedsak var gjort. I bokens forord står det:

«Salmer 1997 har stor stilistisk spennvidde, både språklig og musikalsk. Ulike sangtradisjoner og forskjellige uttrykksformer står side om side for å kunne dekke gudstjenestelivets mange behov og imøtekomme forskjellige brukere.»

Sterkest representert er sanger fra de nordiske lutherske kirker, noe som gjenspeiles i at de tekstforfatterne med flest originalbidrag skriver på enten norsk eller svensk (Svein Ellingsen, Anders Frostenson (svensk), Britt G. Hallqvist (svensk), Gerd Grønvold Saue, Kristin Solli Schøien og Eyvind Skeie). Men bredden kommer til syne i at over 150 forskjellige tekstforfattere og nesten like mange komponister er representert.

I tillegg til den nordiske lutherske tradisjonen inneholder Salmer 1997 et bredt utvalg sanger fra vekkelsesbevegelsen, nyere sanger brukt i ungdomssammenhenger og velkjente kristne barnesanger. Den økte internasjonale kontakten mellom kirker i Norge og verden har gjort at det også er tatt med sanger fra kirker i eksempelvis Latin-Amerika og Afrika.

| * v
* d
* r
**Den norske kirkes Salmebøker**, et utvalg |
| --- |
| Kingos salmebok (Kingo; 1699) **·** Guldbergs salmebok (Harboe og Guldberg; 1778) **·** Landstads kirkesalmebog (Landstad; 1869) **·** Hauges salmebok (Hauge; 1873) **·** Nokre salmar (Blix; 1892) **·** Landstads reviderte (Jensen; 1924) **·** Nynorsk salmebok (Støylen, Hognestad og Hovden; 1925)  **·** Gir’ko-sál’bmagir’ji (1957) **·** Salmer 1973 (1973) **·** Norsk Salmebok (1985) **·** Salmer 1997 (1997)  **·** Norsk salmebok 2013 (2013)  |
| Se også Liste over forfattere i Norsk Salmebok og Salmer 1997 **·** Liste over forfattere i Norsk Salmebok 2013 |

Portal: Litteratur
**William Henry Elliott** (født 20. mars 1925 i Bradford, død 21. januar 2008) var en engelsk fotballspiller og -trener. Han spilte fem landskamper for England. Han startet sin karriere som amatør i Bradford i 1939 og ble profesjonell i 1942. Han spilte 176 ligakamper og scoret 21 mål for Bradford før han i 1951 gikk over til Burnley FC. Etter å ha spilt 74 ligakamper og ha scoret 14 mål for Burnley gikk han over til Sunderland AFC med en overgangssum på 26 000 pund. For Sunderland spilte han 212 kamper og scoret 26 mål. I 1959 gikk han til Wisbech Town.

I 1961 ble han trener for Libyas landslag, en jobb han hadde fram til 1963 da han begynte som trener for Sheffield Wednesday FC. I 1964 flyttet han til Tyskland og ble trener for laget til den amerikanske hæren, der var han frem til 1966 da han ble trener for den belgiske klubben Dairing FC. I 1969 returnerte han til Sunderland som trener, en jobb han hadde frem til Sunderland vant FA-cupen i 1973. I perioden fra 1974 til 1978 trente han Sportsklubben Brann. I 1978 ble han på nytt trener i Sunderland, der fikk han sparken året etter da klubben mente de hadde behov for yngre krefter. Han ble da trener for Darlington FC, en jobb han hadde fram til 1983. Elliott ble 82 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   news.bbc.co.uk[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* brann.no: «Branns hovedtrenere siden 1960»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bill Elliott – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Bill Elliott – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Bill Elliott – Soccerbase.com (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Bill Elliott – EU-Football.info Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ray Freeman** | **Hovedtrener for Sportsklubben Brann**(1974–1978) | Etterfølger:**Ivar Hoff** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
En tidevannsbre på kysten av Antarktis
Det finnes et stort antall **isbreer i Antarktis**. Dette settet med lister inkluderer ikke innlandsis, iskapper eller isfelt, slik som den antarktiske innlandsisen, men det omfatter glasiale landformer som er definert etter sin strøm eller bevegelse (fremrykning og tilbaketrekning) fremfor de generelle ismassene i seg selv. Listene omfatter breutløpere (brearmer og sidebreer), dalbreer, botnbreer, hengebreer, tidevannsbreer og isstrømmer. Isstrømmer er en type isbre og mange av dem har «breen» (eng. *glacier*) som siste ledd i navnet sitt, som for eksempel Pine Island-breen. Isbremmer er skilt ut på en egen liste, se liste over isbremmer i Antarktis. Antarktis er i denne og de fleste sammenhenger definert til området syd for 60° sydlig bredde (kontinentalgrensen i henhold til Antarktistraktaten).

Etter forbokstav
----------------

Siden det finnes svært mange isbreer i Antarktis, vil en fullstendig liste naturligvis ende opp med å bli veldig lang og lite leservennlig. Den er derfor delt opp i to mindre lister som er ordnet etter forbokstav til breens vanligste navn; en for A til H og en for I til Å.

* Liste over isbreer i Antarktis: A−H
* Liste over isbreer i Antarktis: I−Å

Se også
-------

* Liste over isbremmer i Antarktis
* Liste over isstrømmer i Antarktis

Referanser
----------

1. ↑  
National Snow and Ice Data Center. «What types of glaciers are there?» **(engelsk)**. National Snow and Ice Data Center.
2. ↑  
Teksten fra Antarctic Treaty, article VI ("Area covered by Treaty") states: "The provisions of the present Treaty shall apply to the area south of 60° South latitude"  **(engelsk)**

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**William Charles «Bill» Ayers** (født 26. desember 1944) er en amerikansk undervisningsteoretiker. Han er nå professor i pedagogikk ved College of Education ved Universitetet i Illinois. Han har der æresgraden Distingushed Professor og er kjent for en rekke bøker om undervisningsreformer, læreplaner og praktisk pedagogikk. Han har erfaring fra arbeid i skolen, særlig på småskoletrinnet.

Militant aktivist
-----------------

På 1960-tallet var Ayers en ledende militant aktivist knyttet til bevegelsen Weatherman en organisasjon som, i kjølvannet av vietnamkrigen, stod for voldsaktivisme i USA. Ayers levde mange år på flukt, noe som han har skrevet om i boka *Fugitive Days*, en memoarbok. På grunn av politiets feil i etterforskningen ble saken mot ham frafalt.

Valgkampen 2008
---------------

I oktober 2008 anklaget Sarah Palin Barack Obama for å omgås Bill Ayers. Obama har bekreftet at de to, på et tidspunkt, har bodd i samme nabolag i Chicago og at de har møtt hverandre i forbindelse med styremøter for Woods Fund of Chicago, en hjelpeorganisasjon med base i Chicago. Undersøkelser gjennomført av CNN og The New York Times tyder imidlertid på at de to aldri har hatt noe nært forhold. Obama har også tatt offentlig avstand fra Weatherman og handlingene de stod bak.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. oktober 2008. Besøkt 22. oktober 2008.
5. ↑
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. mai 2011. Besøkt 1. mai 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bill Ayers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**William Felix «Bill» Browder** er grunnlegger av og direktør for Hermitage Capital Management, som var det største utenlandske investorselskapet i Russland frem til 2005. Da ble Browder nektet adgang til landet, etter å ha avslørt korrupsjon. Siden 2009, da advokaten hans Sergei Magnitskij, ble drept i forvaring av det russiske politiet, har han ledet en global kampanje for å avsløre korrupsjon og misbruk av menneskerettigheter. Som en konsekvens av dette ble «Sergei Magnitsky Rule of Law Accountability Act» innført i USA i 2012, og Browder jobber med å få loven godkjent i Europa.

Bill Browder har skrevet boken *Red Notice*, der han beskriver hvordan han ble en av Vladimir Putins største fiender. Boken kom ut på norsk i februar 2015, under navnet *Min krig med Putin*.

I 2016 bestemte Kortfilmfestivalen i Grimstad å ikke vise filmen *The Magnitsky Act*; Media skrev at «Browder har nemlig satt advokater på saken og sendt et 12-siders notat med mange hundre siders bilag der en visning vil bli rettsforfulgt med de grusomste utsikter for festivalen og for styret som også vil stå ansvarlig privat».

Stavanger tingrett avfeide kort tid etter Bill Browders begjæring om rettslig forføyning da Browders krav var i strid med grunnloven. Filmen ble deretter offentlig vist på Filmens Hus i Oslo og på en rekke filmfestivaler i Norden.[]

Referanser
----------

1. ↑   Davos 2014 Participant List, uttrykt i referansen som 1964[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Stortinget må sørge for at vårt demokrati ikke uthules av rå pengemakt». Dagbladet. 17. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Dagbladet: Han står bak årets mest kontroversielle dokumentar - nå er åpen høring om filmen utsatt på ubestemt tid
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bill Browder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** CiNii **·** BBC Things
 |
**«Ohio»** er en protestsang skrevet og komponert av Neil Young som en reaksjon på skytingen på Kent State University i Ohio 4. mai 1970.

Den ble spilt inn allerede 21. mai og utgitt med Crosby, Stills, Nash and Young som single samme sommer. Singlens bakside var Stephen Stills' «Find the Cost of Freedom». Sangen ble inkludert på albumet *4 Way Street* året etter. Bare to og en halv uke etter skytingen var sangen på nasjonale radiosendinger.

Sangen er også med på Neil Youngs samlealbum *Decade,* utgitt i 1977 og*Greatest Hits*, utgitt i 2004.

Crosby, Stills og Nash besøkte universitetsområdet til Kent State for første gang ved minnemarkeringen 4. mai 1997, hvor de framførte sangen. Særlig referansene til både nasjonalgarden og president Nixon i åpnings- og avslutningsverset:

*Tin soldiers and Nixon coming.*
*We're finally on our own.*
*This summer I hear the drumming*
*Four dead in Ohio*
og strofen «What if you knew her, and found her dead on the ground», samt den repeterende strofen «four dead in Ohio» («fire døde i Ohio») ordsatte mye av det sinne og den fortvilelse mange følte i kjølvannet av hendelsen. De kontroversielle henvisningene til nasjonalgarden og navngivningen av president Nixon førte til at noen radiostasjoner nektet å spille sangen, men den ble spilt på FM-stasjoner i de største byene og universiteter. I dag spilles sangen jevnlig, særlig på musikkanaler. Sangen ble valgt inn på 395. plass i kåringen Greatest Song of All Time av *Rolling Stone* i desember 2004.

Referanser
----------

1. ↑  Neil Young's 'Ohio' captures gravity of event, Ohio.com
2. ↑  Hayden Dingman (2012). «"TIN SOLDIERS AND NIXON COMING": MUSICAL FRAMING AND KENT STATE». Chapman University Historical Review. Arkivert fra originalen 18. desember 2014. Besøkt 25. februar 2015.
3. ↑  «"Ohio" Song Lyrics by Neil Young». Thrasher' s wheat. Besøkt 25. februar 2015. «hele teksten»
4. ↑  «"Ohio" - Neil Young Lyrics Analysis». Thrasher's wheat. Besøkt 25. februar 2015.
5. ↑  «The RS 500 Greatest Songs of All Time». 9. desember 2004. Arkivert fra originalen 22. juni 2008. Besøkt 25. februar 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MusicBrainz
 |
**Cecilie Bratsberg Melli** (født 30. november 1973) er en norsk klesdesigner og smykkedesigner, mest kjent for brudekjoler i chiffon og noen feminine øredobber.

Etter å ha flyttet til Oslo som nittenåring, begynte Melli å studere ved Esmod, en fransk sømskole som hadde åpnet i Oslo.. Hun var da gift med den italiensk-norske forfatteren Aleksander Melli (født 1971), og de relokerte til Paris for videre studier innen faget. Tilbake i Oslo gikk det i oppdrag for IKEA, Lene V og diverse brudesalonger. I 2001 startet hun sitt eget merke og laget Prêt-à-porter, altså moteklær sydd etter standardmål (ikke individuelt tilpasset). Melli åpnet sin første kjolesalong i 2004, som i 2010 ble komplementert med en tilbehørsbutikk og eget systudio i Nedre Slottsgate i Oslo. 

I 2008 ble Cecilie Melli tildelt prisen for Beste Designer av Costume Awards. Hun var også en av tre nominerte til Årets Damebedrift i 2010. Blant de som inntil april 2007 hadde kledt seg i klærne til Cecilie Melli var skuespilleren Pia Tjelta, dyreverneren Shabana Rehman, skuespilleren Petronella Barker, TV-verinnen Solveig Kloppen, sangerinnen Margaret Berger, kronprinsessen Mette-Marit og musikeren Marian Aas Hansen. På tur tilbake fra Cannes i 2012 lyktes hun å lure tolv kjoler på amerikaneren Paris Hilton. Før det hadde hun aldri vært vist på Oslo Fashion Week.

I oktober 2012 ble det kjent at brudekjolen hennes ble auksjonert bort av Jay Leno og skuespilleren George Clooney. Høsten 2014 var hun på lag med Synnøve Mo fra Bodø i «KulturQuiz» under ledelse av Siss Vik, men rakk bare til semifinalen.

Referanser
----------

1. ↑  Barnefri har vært avgjørende for min suksess Arkivert 5. november 2014 hos Wayback Machine. i Mamma.
2. ↑  *Klesdesign fra Rogaland: Cecilie Melli* i Stavanger Aftenblad den 31. august 2007.
3. ↑  *Motehuset Cecilie Melli* i Stavanger Aftenblad den 13. april 2007.
4. ↑  Slik har moteprinsessen det hjemme Arkivert 5. november 2014 hos Wayback Machine. i Kvinner og Klær den 1. oktober 2010.
5. ↑  *Norsk moteskaper i stjerneallianse* i Dagens Næringsliv den 13. oktober 2012.

Eksterne lenker
---------------

*
**Kjell Lars Berge** (født 23. desember 1957 i Oslo) er professor i tekstvitenskap ved Universitetet i Oslo.

Han er utdannet cand.philol. fra (1985), og har doktorgrad i anvendt språkvitenskap ved NTNU (Trondheim) fra 1995. Han har arbeidet som lektor i nordisk ved Stockholms universitet, og stipendiat ved NTNU, før han i 1995 ble ansatt ved Universitetet i Oslo, fra 1997 som professor.

Berge har i mange år arbeidet med å utvikle en kompleks teoretisk modell for tekster, tekstnormer og hvordan tekstnormene forandrer seg. Modellen er blant annet presentert i boka *Tekstnormers diakroni* (Stockholm, 1990). Fra 2000 til 2003 ledet han prosjektet *Norsk sakprosa*. Fra 2000 til 2003 inngikk han i prosjektet "*Kvalitetssikring av læringsutbyttet i norsk skriftlig*". Prosjektet resulterte i tobindsverket *Ungdommers skrivekompetanse* (Universitetsforlaget, 2006). Berge har deltatt i arbeidet med å innføre skriving som grunnleggende ferdighet i Kunnskapsløftet, og har vært med på å utvikle nasjonale prøver i skriving.

Berge var styreleder i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening fra 2005 til 2008.

I 2010 ble Berge enstemmig innstilt som ny direktør av Språkrådet etter Sylfest Lomheim, men kulturminister Anniken Huitfeldt ønsket ikke å ansette ham. Dette førte til at fire av de syv medlemmer av styret i Språkrådet trakk seg.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten.no Fire styremedlemmer i Språkrådet trekker seg 15.10.2010

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* 

* (no) Publikasjoner av Kjell Lars Berge i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Kjell Lars Berge i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ORCID **·** SUDOC **·** CRIStin **·** ResearchGate
 |
Shuanghu (rosa) i Nagchu (gult)
**Shuanghu** (kinesisk: 双湖县, pinyin: *Shuānghú Xiàn*, tibetansk: མཚོ་གཉིས་་རྫོང, Wylie: *mtsho gnyis rdzong*) er et fylke i prefekturet Nagqu i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina. Det ble oppgradert til *fylke* fra *særdistrikt* i november 2012.

Befolkningen er på om lag 10.000 innbyggere (2010).

Geografi og klima
-----------------

Shuanghu har et areal på 116.637 km² og ligger i snitt på 4800 meters høyde. Høyeste fjell heter Zaqungngomar, og er på 6304 m. Her er mange innsjøer, blant annet Dogaicoring Qangco med et areal på 256 km² på 4788 moh, og Yaggain Co på 4978 moh.

Klimaet er svært vindfullt. Her er kaldt og tøty, og luften er ikke særlig oksygenmettet. Vinteren er svært lang. I 1999 ble det i nordæst etablert en værstasjon. Der er laveste registrerte temperatur på -62,4 °C (i januar 2006). Varmerekord ble satt i juli 2000, med 2,3 °C. Normalt svinger temperaturene mellom n -45 og -5 °C. Årlig er det gjennomsnittlig 2628 timer solskinn og 150 mm nedbør.

Administrative enheter
----------------------

* **Storkommune:** Cozhêlhoma 措折罗玛镇;
* **Kommuner:** Xibdê 协德乡, Yagqu 雅曲乡, Garco 嘎措乡, Cozhêdangma 措折强玛乡, Domar 多玛乡, Parling 巴岭乡.

Litteratur
----------

* Xú Píng 徐平, **Nàqǔ** 那曲 *(Nagqu)*, Beijing, Wǔzhōu chuánbō chūbǎnshè 五洲传播出版社 2000, ISBN 7-80113-400-1.
* Guójiā cèhuìjú dìmíng yánjiūsuǒ 国家测绘局地名研究所, **Xīzàng dìmíng** 西藏地名 / **bod ljongs sa ming** བོད་ལྗོངས་ས་མིང *(Tibetanske stedsnavn)*, Beijing, Zhōngguó Zàngxué chūbǎnshè 中国藏学出版社 1995, ISBN 7-80057-284-6.

Referanser
----------

1. ↑  *rtswa chung sngo dmar* རྩྭ་ཆུང་སྔོ་དམར / *Zhāqióng’èmǎ* 扎琼鄂玛
2. ↑  *rdo sgas mtsho ring byang mtsho* རྡོ་སྐས་མཚོ་རིང་བྱང་མཚོ / *Duōgécuòrén Qiángcuò* 多格错仁强错
3. ↑  *g.yag rgan mtsho* གཡག་རྒན་མཚོ / *Yǎgēn Cuò* 雅根错 - som ikke må forveksles med Yaggai Co (*g.yag bkas mtsho* གཡག་བཀས་མཚོ / *Yǎgēn Cuò* 雅根错), skjønt dens kinesiske navn er identisk.
Granavollen Gjæstgiveri.
Gregersstua på Granavollen Søndre i 1938  Foto: Halvor Vreim 
**Granavolden Gjæstgiveri** er et hotell på Granavollen i Gran kommune i Innlandet. Gjestgiveriet ligger vis-à-vis Søsterkirkene på Gran, i et interessant kulturlandskap med lange tradisjoner.

Fra gammelt av har det gått to landeveier fra bunnen av Oslofjorden inn mot det indre østlandsområdet. Den ene gikk over Gjelleråsen gjennom Nittedal og over Grua. Den andre gikk over Krokskogen og Ringerike til Jevnaker og Gran. Ved Granvollen møttes disse to veiene, og de fastboende her må ha hatt lange tradisjoner for å ta imot veifarende. Den første gjestgiveren en kjenner her var Gregers Jensen, som i 1657 reiste Gregersstua, en egen bygning for veifarende. Gregersstua står fortsatt, og er en av sju bygninger som utgjør gjestgiveriet i dag.

I 1716, under den store nordiske krig, var Gregers’ sønnesønn Gregers Granavollen gjestgiver og midlertidig utnevnt lensmann. Det var som lensmann han fikk beskjed om at seks hundre svenske dragoner var på vei nordover gjennom Nittedal. Han fikk samlet et bondeoppbud på 60 mann som møtte svenskene ved Harestua, og oppholdt dem i flere timer. Dette skulle vise seg å gi de norske styrkene den tiden de trengte, og var avgjørende for seieren ved Norderhov. Som takk for innsatsen fikk Gregers kongelig patent som gjestgiver på Granvollen. Etter dette var gjestgiveriet eid og drevet av etterkommere av Gregers Granvollen, til det ble overtatt av Opplysningsvesenets fond i 2010.

I januar 2019 ble det gjennomført regjeringsforhandlinger mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti på Granavolden Gjæstgiveri. Forhandlingen endte med at Kristelig Folkeparti gikk inn i regjeringen Solberg, og Norge fikk sin første borgerlige flertallsregjering siden 1985.

Granavollen Gjæstgiveri ligger langs Pilegrimsleden.

Referanser
----------

1. ↑  Rønning, Mats (28. desember 2018). «Solberg samler laget på Hadeland». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 21. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Granavolden Gjæstgiveri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Granavolden Gjæstgiveri». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Om Granavollens historie hos Opplysningsvesenets fond

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Findláech av Moray**, eller **Findláech mac Ruaidrí**, var en småkonge eller mormaer av Moray i Skottland, og styrte fra en gang før 1014 og til han døde i 1020. Han er mest kjent for å være far til Macbeth, den skotske kongen som William Shakespeare skrev et berømt skuespill om.

I *Ulster-annalene* og *Leinsterboken* blir Findláech på gælisk kalt for *rí Alban*, «konge av Alba», noe som igjen betyr «konge av Skottland». Så langt som vi kjenner til fra andre kilder var den eneste for rí Alban på denne tiden Máel Coluim mac Cináeda, bedre kjent under sitt anglifiserte navn Malcolm II av Skottland. Tittelen kan da kun bety at Findláech, herskeren over Moray, ble forstått av en del mennesker som herskeren over nordlige Britannia, noe som neppe var tilfelle.

Uansett, Findláech er i ettertiden mest kjent som far til *Mac Bethad*, det vil si Macbeth, som igjen er mest kjent på grunn av at den store dramatikeren William Shakespeare skrev det berømte skuespillet *Macbeth* som til tross for sin litterære storhet ikke er spesielt historisk korrekt. En irsk historiker som på latin er kjent som Marianus Scotus kaller Macbeth derimot kun for *MacFindlaeg*.

Historikerne er rimelig sikre på at Findláech styrte før 1014 ettersom en norrøn kilde, *Orknøyingenes saga*, forteller om i forbindelsen med slaget ved Clontarf at Sigurd Lodvesson, jarl av Orknøyene mellom 991–1014, hadde deltatt i et slag med skottene hvor disse var ledet av en *jarl Finnlekr*. Finnlekr er blitt identifisert som Findláech av Moray. En irsk prinsesse ved navn Eithne lagde et banner for Sigurd Lodvesson som hadde et bilde av en ravn, Odins fugl. Sagaen forteller at Sigurd senere brakte med seg dette banneret til Clontarf hvor han ble drept. Hvis denne opplysningen om Finnlekr er korrekt må Findláech ha styrt i Moray før 1014.

Findláechs dødsdato, som nevnt overfor, er avledet fra *Ulster-annalene* som noterer at *1020 Finnloech m. Ruaidhri, ri Alban, a suis occisus est*, hvilket betyr at Findláech ble drept av sine egne folk i 1020. Ingen årsak blir nevnt for drapet, men skotske historikere antar at hans etterfølger Máel Coluim mac Máil Brigti hadde noe med drapet å gjøre. Tigernach-annalene forteller derimot at sønnene til denne var ansvarlige, og de sønnene vi kjenner navnene på er Máel Coluim og Gille Coemgáin som begge ville dra fordeler av Findláechs død ettersom de etterfulgte ham i Moray.

Litteratur
----------

* Anderson, Alan Orr, *Early Sources of Scottish History: AD 500-1286*, 2 Vols, (Edinburgh, 1922)
* Hudson, Benjamin T. *Kings of Celtic Scotland*, (Westport, 1994)

Eksterne lenker
---------------

* Annals of Ulster (engelsk)
* Annals of Tigernach (engelsk)
* Book of Deer (engelsk)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**?** | **Mormaer av Moray**(*før* 1014–1020) | Etterfølger:**Máel Coluim mac Máil Brigti** |
Gran Área Metropolitana sett vestover
**Gran Área Metropolitana** («Det store metropolitane området»), forkorta **GAM**, er den største byregionen i Costa Rica. Den befinner seg i Valle Central og består av områdene i og rundt landets fire største byer: hovedstaden San José, Alajuela, Heredia og Cartago. GAM har om lag 2,6 millioner innbyggere (i overkant av 50 % av landets befolkning) og et areal på 2 044 km² (rundt 4 % av landets areal).

GAM avgrenses i nord av fjellkjeden Cordillera Volcánica Central, kantonen Atenas i vest, fjella i Aserrí i sør og kantonen Paraíso i øst. 

Begrepet *Gran Área Metropolitana* ble innført i byplanleggingslov nr. 4240 av 15. november 1968. Området utgjør i dag en av sju planleggingsregioner som INEC deler landet inn i.

Utstrekning
-----------

Gran Área Metropolitana omfatter 164 distrikter i 31 kantoner. Nedafor følger ei liste over disse kantonene, sortert etter provins.

### San José

* 1. San José
* 2. Escazú
* 3. Desamparados
* 6. Aserrí
* 7. Mora
* 8. Goicoechea
* 9. Santa Ana
* 10. Alajuelita
* 11. Vázquez de Coronado
* 13. Tibás
* 14. Moravia
* 15. Montes de Oca
* 18. Curridabat

### Alajuela

* 1. Alajuela
* 5. Atenas
* 8. Poás

### Cartago

* 1. Cartago
* 2. Paraíso
* 3. La Unión
* 6. Alvarado
* 7. Oreamuno
* 8. El Guarco

### Heredia

* 1. Heredia
* 2. Barva
* 3. Santo Domingo
* 4. Santa Bárbara
* 5. San Rafael
* 6. San Isidro
* 7. Belén
* 8. Flores
* 9. San Pablo

Eksterne lenker
---------------

* La Gran Área Metropolitana hos OUGAM
* Plan de Ordenamiento Territorial de la Gran Área Metropolitana 2011–2030 Arkivert 14. april 2016 hos Wayback Machine.
* «Plan Regional Urbano de la Gran Área Metropolitana de Costa Rica: avances y desafíos» av Tomás Martínez Baldares (2011).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Shuafat
Jerusalem Light Rail i Shuafat

**Shuafat** (arabisk: شعفاط‎ *Šuʿafāṭ*), eller *Shufat*, *Shu'fat* og *Sha'fat*, er et overveiende palestinsk arabisk nabolag i Øst-Jerusalem, i nordøst. Det ligger ved den gamle hovedveien fra Jerusalem til Ramallah, omlag fem kilometer nord for Gamlebyen.Shu'fat har omlag 35.000 innbyggere.

Ved siden av nabolaget Shufat ligger det en flyktningleir av samme navn, som ble opprettet av kong Hussein av Jordan i 1965 for å huse palestinske flyktninger fra områder rundt Jerusalem, Lydda, Jaffa og Ramleh, etter at Mu'askar-leiren i Jewish Quarter i Gamlebyen var blitt stengt.

Shuafat grenser til nabolagene Pisgat Ze'ev og Beit Hanina i nord, Shu'fat flyktingleir i øst French Hill i sør, og Ramat Shlomo i vest. Shu'fat er i den del av Vestbredden som Israel tilslo Jerusalem da bygrensene ble utvidet etter Seksdagerskrigen i 1967.

Referanser
----------

1. ↑  de Saulcy, 1854, s. 116
2. ↑  Isabel Kershner (5. juni 2007). «Under a Divided City, Evidence of a Once United One». *The New York Times*.
3. ↑  UNWRA. «Shu'fat refugee camp». Besøkt 24. august 2014.
4. ↑  «New checkpoint opened at entrance to Shuafat». The Jerusalem Post. Desember 2011. Besøkt 20. februar 2012.
5. ↑  «Jerusalem Neighborhood Profile: Shuafat Refugee Camp». Ir Amim. August 2006. Arkivert fra originalen (DOC) 22. august 2011. Besøkt 1. februar 2008.
**Gran prestegårdshage** er en klassisk renessansepreget hage ved Søsterkirkene på Granavollen i Gran kommune. Kommunen kjøpte hagen i 1997 og restaurerer den til en offentlig besøkshage. Den ligger sør for presteboligen og Steinhuset på Granavollen, og er fritt tilgjengelig for alle.

Historikk
---------

Man antar at hagen er anlagt på slutten av 1700-tallet. Den er seks mål stor, med syrinlysthus, en rekke forskjellige tresorter som tuja, eik, balsampoppel (velluktende), lønn, hestekastanje, syrin, hassel, spirea, snebær, rognspirea og ulike bærbusker som er brukt som kantplantinger langs grusgangene.

Trolig er det den eneste prestegården i Norge med gravsted i hagen. Sokneprest Wilhelm Cornisch Lassen, som var sokneprest i Gran fra 1797 – 1810, er begravet i hagen sammen med sin svigerdatter Frederike Christiane Krog som døde da hun fødte tvillinger i 1806. Også de to tvillingdøtrene er begravet her.

Eksterne lenker
---------------

* Gran prestegårdshage Gran kommune
**David Booth** (født 24. november 1984) er en amerikansk ishockeyspiller. Han spilte nylig med HK Dinamo Minsk i Kontinental Hockey League (KHL). Han spilte for Vålerenga Ishockey i 21/22-sesongen etter tidligere spill for Manglerud Star Ishockey i Norge. Fra desember 2022 spiller han for Storhamar Hockey.

Booth spilte for Michigan State University som collegespiller, før han fikk sjansen i NHL med Florida Panthers i 2006. Etter å ha tilbrakt deler av sin første sesong med farmlaget, kom Booths gjennombrudd i 2007-08 da han scoret 22 mål og 18 assists, noe som ga 40 poeng. I 2008/2009-sesongen vokste Booth videre som spiller, og scoret sitt første hat trick i en kamp mot Anaheim Ducks. Booth har også spilt i Admiral Vladivostok, Avangard Omsk og Dinamo Minsk i russisk KHL.

Referanser
----------

1. 1 2   www.hockeydb.com, besøkt 19. juli 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ; besøksdato: 19. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Booth – National Hockey League (NHL) Rediger på Wikidata

* (en) David Booth – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) David Booth – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) David Booth – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) David Booth – Legends of Hockey Rediger på Wikidata

* (en) David Booth – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var **Finduilas av Dol Amroth** (2950 – 2988 Tredje tideverv) søsteren av Prins Imrahil av Dol Amroth.

Hun hadde fått navn etter Finduilas, en alvejente av det første tidevervet. Finduilas av Dol Amroth var datteren av prins Adrahil II, og hadde en eldre søster ved navn Ivriniel i tillegg til hennes bror Imrahil.

I 2976 av det tredje tidevervet ble hun giftet bort til den mye eldre Denethor II, sønn av Ecthelion II, Riksforstander av Gondor. En beskrivelse av Finduilas er gitt i Tillegg A i Ringenes herre *Atter en konge*: 

*En skjønn jomfru var hun, med et edelt hjerte, men hun døde før tolv år var gått. Denethor hadde henne på sitt vis kjærere enn noen andre, om det da ikke var den eldste av de sønnene hun skjenket ham. Men det forekom folk at hun visnet i den bevoktede byen, lik en blomst fra kystdalene som plantes på en gold klippe. Skyggen i øst fylte henne med skrekk, og hun vendte blikket mot sør, mot havet hun savnet.*
sitat fra Tillegg A i Atter en konge
I 2978 fødte hun sønnen Boromir, som ble elsket høyt av sin far. I 2983 fødte hun igjen, sin andre sønn Faramir, men etter denne fødselen ble hun svakere. Faramir ble oversett av sin far, og derfor gjorde hun sitt beste for å oppfostre han på egen hånd.

I 2984 døde plutselig Ecthelion II, og Denethor ble Gondors riksforstander. Fru Finduilas helse ble ytterligere svekket, og bare fire år etter dette døde hun som en svært ung kvinne i en alder av trettiåtte (med hensyn til hennes avstamning som en av Dúnedain). Denethor giftet seg aldri på ny, og ble barskere og tausere enn før. Det var ikke lenge etter hennes død at han *kunne sitte lenge i dype tanker i sitt tårn; og han forutså at Mordors angrep ville komme i hans tid*. Han begynte å bruke Minas Tiriths palantír, og fortvilelse som slik kom til han førte til hans galskap og selvmordet trettien år etter.

Portal: Litteratur
**Evje kino** var en kino i Evje kommune. Den ble etablert i 1922, etter at kommunen hadde fått tilskudd fra staten til kinodrift. 
Evje kinos storhetstid var i etterkrigstiden.

På 2000-tallet åpnet en ny kino i Evje, Evjemoen kino, inne på området etter den nedlagte militærleiren, Evjemoen.

Kinosjefer ved Evje kino
------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| Mikael Godtfredsen | 1922-1932 |
| Åge Hansen | 1932-1937 |
| Einar Katterås | 1942-1986 |
| Roar Sveum | 1986- |

Samlingspunkt
-------------

Kinoen ble også brukt til andre tilstelninger og var et velkjent samlingspunkt i bygda. Lokalet ble brukt til både dans og konserter.

Brann
-----

I 2013 ble den nå nedlagte Evje kino påtent. Den gamle kinobygningen ble senere revet.

Arkivet
-------

Arkivet etter Evje kommunale kino befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter møtebøker, saksarkiv, regnskapsbøker, tegninger og diverse.

Referanser
----------

1. ↑  Film er best på Evje kino, *Avtrykk*, 25.08.2015
2. ↑  Gamle Evje kino i brann, NRK, 04.01.2013

Kilder
------

* Uleberg, Olav O. Kultursoge for Evje og Hornnes. Bind 1. Evje og Hornnes bygdeboknemnd, 1990.

Eksterne lenker
---------------

* Arkiv etter Evje kino på Arkivportalen
Et **finansregnskap** eller **årsregnskap** er en bedrifts offentlige regnskap og er i Norge lovpålagt i regnskapsloven for en rekke selskapsformer. Er regnskapsføringen lovpålagt, er bedriften **regnskapspliktig**. Finansregnskapet viser bedriftens økonomiske utvikling og finansielle stilling. Finansregnskapet er den delen av regnskapet som først og fremst er rettet mot eksterne interessegrupper. Finansregnskapet fremlegges ved slutten av hvert kalenderår og gjelder for vedkommende år.

Formålet med finansregnskap
---------------------------

Finansregnskapet har som formål å gi korrekt finansiell informasjon om selskapet og består av følgende deler:

1. Resultatregnskap for året
2. Balanse pr 31.12 vedkommende år (UB) og balanse pr 31.12 året før (IB)
3. Noteopplysninger
4. Kontantstrømoppstilling

For børsnoterte selskap skal også børsmeldinger taes med.

Finansregnskapet brukes ofte av ledelsen og de ansatte sammen med **driftregnskapet** når det skal treffes økonomiske beslutninger. 

Finansregnskapet skal gi alle interessenter lik informasjon slik at de skal kunne fatte økonomiske beslutninger. Ulike grupper har behov for informasjon om den gitte økonomiske utviklingen i en bedrift. En bedrift er i større eller mindre grad avhengig av disse interessegruppene for og må derfor til en viss grad tilfredsstille dette informasjonsbehovet.

Regler om finansregnskap
------------------------

Det eksterne regnskapet er regulert ved lover og forskrifter.
Norsk standard NS 4102 definerer oppstillingen av finansregnskapet. Ellers er finansregnskapet regulert av regnskapsloven av 1998, bokføringsloven av 2004, aksjeloven av 1997 og skatteloven av 1991. Er bedriften regnskapspliktig, kreves det autorisasjon hvis regnskapet føres av ekstern regnskapsfører i henhold til regnskapsførerloven. Dessuten finnes det ulike standarder for god regnskapsskikk og god bokføringsskikk som utarbeides av Norsk RegnskapsStiftelse.

Referanser
----------

1. ↑  Regnskapsloven

Kilder
------

* Agnor Bertheussen, Kjell Gunnar Hoff, *Bedriftens Økonomi*, Forelesning Høgskolen i Gjøvik
* Kjell Magne Baksaas, Øystein Hansen, *Finansregnskap med analyse*, Gyldendal akademiske, 2010

Eksterne lenker
---------------

* Norsk RegnskapsStiftelse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC
 |
**Kjell Isaksson** (født 28. februar 1948) er en tidligere svensk friidrettsutøver som konkurrerte i stavsprang.

Isaksson var verdensrekordholder i stavsprang noen måneder i 1972. 8. april hoppet han 5,51 i Austin, Texas, to centimeter høyere enn Christos Papanikolaous rekord fra 1970. 15. april forbedret han verdensrekorden til 5,54 under et idrettsstevne i Los Angeles. Både Isaksson og amerikanen Bob Seagren hoppet over 5,59 i El Paso 23. mai. Først over var Seagrean og noen minutter senere hoppet svensken over høyden. Isaksson vant konkurransen på færre antall hopp og begge var verdensrekordholdere. Men rekorden ble etter sesongen ikke godkjent som verdensrekord. Isakssons resultat på 5,55 fra 12. juli satt under et stevne i Helsingborg ble regnet som verdensrekord. Denne rekorden ble slått av Bob Seagrean allerede den 2. juli med et hopp på 5,63. Isaksson vant ti svenske mesterskap i stavsprang og under EM 1969 tok han sølv med et hopp på 5,20. Gullmedaljen gikk til østtyskeren Wolfgang Nordwig (5,30). To år senere under EM 1971 i Helsingfors hoppet han 5,30 og tok en ny sølvmedalje bak Nortwig som vant med høyden 5,35. Isaksson var innehaver av europarekorden fra 1972 til 1975 og den svenske rekorden var hans i perioden 1968 til 1983. 23. juli 1968 hoppet han 5,05 og tok over som svensk rekordholder etter John-Erik Blomqvist.

Han tok sølv under innendørs EM både i 1970 og 1971. Under innendørssesongen i 1972 forbedret han verdensrekorden til 5,45 under det amerikanske innendørsmesterskapet i Madison Square Garden i New York. Han pådro seg en skade i august 1972 under svenske mesterskapet og Hans Lagerqvist ble svensk mester i stavsprang. Under OL 1972 i München klarte han ikke å kvalifisere seg til stavfinalen.

EM-medaljer
-----------

* EM 1969 Hellas’ flagg Athen - sølv i stavsprang
* EM 1971 Finlands flagg Helsingfors - sølv i stavsprang

Se også
-------

* Verdensrekord i stavsprang

Eksterne lenker
---------------

* (de) Kjell Isaksson – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Kjell Isaksson – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Kjell Isaksson – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Kjell Isaksson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kjell Isaksson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Kjell Isaksson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Kjell Isaksson – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Kjell Isaksson – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Kjell Konterud** (født 24. desember 1944) er en norsk politiker. Han har vært ordfører i Våler og representerer Arbeiderpartiet. Han tok over som ordfører etter valget i 2003 og ble gjenvalgt i 2007, da Arbeiderpartiet fikk over 60 prosent av stemmene i Våler. Etter valget i 2015 tok Lise Berger Svenkerud fra Høyre over, etter en avtale mellom Ap, H og Pensjonistpartiet.

Konterud ble kraftig kritisert i mai 2008 fordi han skrev under på et opprop mot opprettelsen av et asylmottak på Haslemoen. På lederplass skrev redaktøren i lokalavisa Glåmdalen at Konterud var «politisk død»: «Her i glåmdalsregionen vil vi rett og slett ikke ha en ordfører som sprer fremmedfrykt over en lav sko, pisker opp stemningen, skaper splittelse blant innbyggerne, setter sin egen regjering og sitt eget parti i stor forlegenhet, feilinformerer og heller ikke oppleves som troverdig.» Arbeiderpartiets lokallag i Våler svarte med å iverksette en boikott av avisen fram til neste lokalvalg hvis avisen ikke beklaget lederen. Boikotten ble avsluttet noen uker senere uten innrømmelser fra avisen.

Referanser
----------

1. ↑  Sverre Viggen (29. september 2015). «-Et kledelig kjede, Lise». *Østlendingen*: 19.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)
2. ↑  Våler-ordføreren er politisk død – leder i Glåmdalen 22. mai 2008.
3. ↑  Nå boikotter Ap-politikerne avisa i tre år – artikkel hos Dagbladet 30 mai 2008.
4. ↑  Boikotten opphevet – artikkel i Glåmdalen 5. juni 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Nyheter om Kjell Konterud fra lokalavisa Østlendingen


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ivar Arnesen** | **Våler i Hedmarks ordfører**(2003–2015) | Etterfølger:**Lise Berger Svenkerud** |
|  |
| --- |
| **Simrad** |
| **Eierskap:** | Heleiet datterselskap av Kongsberg Maritime

 |  |
| **Hovedkontor:** | Horten, Norge |
| **Nøkkelpersoner:** | Olav Vittersø |
| **Industri:** | Fiskeleting og fiskeriforskning |
| **Web side:** |  |

**Simrad** var tidligere et heleid datterselskap av Kongsberg Maritime. Navnet brukes i dag som en samlebetegnelse for Kongsberg Maritimes produkter for fiskeleting og fiskeriforskning. Selskapet SImrad ble startet i 1947, og har siden 1953 arbeidet med utvikling av ekkolodd, sonarer og fangstkontroll.
Både navnet Simrad og Simrads logo er registrerte varemerker som eies av Kongsberg Maritime.

Historie
--------

Simrads historie startet i 1947, da Willy Simonsen startet et firma for å produsere radiotelefoner for fiskeflåten. Med finansiell oppbakking av Johan Mustad, ble *Simonsen Radio A/S* etablert i Oslo 31. desember 1946. Firmaet skiftet navn til Simrad i 1957 da det åpnet kontor i Horten. Simonsen arbeidet i selskapet i 21 år, og forlot det i 1968.

Produkter
---------

### Sonar

Kongsberg Maritime er en av verdens ledende[] produsenter av sonarer, som de har utviklet siden 1953. Den første kommersielle sonaren som ble utviklet ble kjent som «Basdic». I 1955 ble dette den første masseproduserte sonar montert i lettbåt. Basdic-sonaren solgte over 5000 enheter og er fremdeles i bruk enkelte steder. I 1959 lanserte Simrad «Silde-ASDICen» med full kommersiell tyngde. Denne sonaren ble så populær at den faktisk fikk skylden for at silda nesten forsvant fra Nordsjøen i en kort periode.[]

* Ekkolodd
* Multistråle ekkolodd
* Fangstkontrollsystemer for trål, not og snurrevad

Eksterne lenker
---------------

* Simrads offisielle hjemmeside
* Kongsberg Maritime offisielle hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
For andre personer som heter Kjell Johansen, se Kjell Johansen.
Må ikke forveksles med Kjell Johansen (musiker).

**Kjell Johansen** (født 12. april 1932 i Trondheim) er en norsk jazzmusiker (trommer).

Hans aktive musikerkarriere starter 1951, etterhvert som medvirkende i Harry Waagens orkester, de NM i Jazz-vinnende Modern Swing Group og Modern Jazz Quintet, samt Asmund Bjørkens besetninger. Senere var han i den unge Bjørn Alterhaug sekstett (1969–72) og Ove Stokstads orkestre. Johansen oppnådde å spille med to av jazzens storheter: Ben Webster (16. mars 1970 i Trondheim, private opptak med Tore Sandnæs og Bjørn Alterhaug), og noe senere, med Chet Baker (25. mai 1984 fra *Cavalero* i Trondheim, 1984; andre musikere var Erling Aksdal og Bjørn Alterhaug).

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |