recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Fjellskog i Udzungwa-fjellene, del av Eastern Arc Mountains
Eastern Arc Mountains består av en rekke mindre fjell og fjellkjeder
**Eastern Arc Mountains** er en fjellkjede delt mellom Kenya og Tanzania. Fjellkjeden er formet som en bue, og kan også sees på som en samling av tretten mindre fjellkjeder. Store deler av disse er dekket av fjellskog, som tilsammen utgjør økoregionen Eastern Arc-fjellskogene. Det er estimert at de nåværende skogsområdene er rundt 30 % av opprinnelig størrelse. Her kan man finne hundrevis av endemiske planter og dyr, hvorav en betydelig andel regnes som «truet».

Geologi
-------

Fjellkjeden går fra sørlige Kenya og igjennom Tanzania, i en halvbue. Den består av de mindre fjellene/fjellkjedene North Pare, South Pare, East Usambaras, West Usambaras, Nguru, Ukaguru, Rubeho, Uluguru, Udzungwa og Mahenge. Fjellene ble dannet for rundt 100 millioner år siden, hvilket gjør de til Øst-Afrikas eldste fjellområde.

Fjellskogene
------------

Utdypende artikkel: Eastern Arc-fjellskogene

Fjellene er tildels dekket av fjellskog, spredt utiver en rekke separate høylandsområder. Området dekker rundt 3600 km2, der det er estimert at det nåværende området dekker omtret 30 % av den opprinnelige størrelsen. Mesteparten av dette er igjen en del av nesten 150 skogsreservater; en stor del (1900 km2) er også innenfor nasjonalparken Udzungwa Mountains.

Her kan man finne minst 96 endemiske virveldyr, rundt 800 endemiske planter, og antagelig også flere hundre virvelløse dyr. Et stort antall av disse regnes som truet.

Referanser
----------

1. ↑  S. Iddi (1998). «Eastern Arc Mountains and Their National and Global Importance». *Journal of East African Natural History*. Nature Kenya – East African Natural History Society. 87 (1): 19–26. doi:10.2982/0012-8317(1998)87[19:EAMATN]2.0.CO;2.
2. 1 2  N.D. Burgess, T.M. Butynski, N.J. Cordeiro, N.H. Doggart, J. Fjeldså, K.M. Howell, F.B. Kilahama, S.P. Loader, J.C. Lovett, B. Mbilinyi, M. Menegon, D.C. Moyer, E. Nashanda, A. Perkin, F. Rovero, W.T. Stanley, S.N. Stuart (2007). «The biological importance of the Eastern Arc Mountains of Tanzania and Kenya». 134 (2 utg.). Biological Conservation: 209-231. doi:10.1016/j.biocon.2006.08.015. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Altnaharra** er en liten grend i Sutherland i høylandsregionen av nordlige Skottland. Grenden ligger ved vegen A836, rett ved forbindelse med B873. De nærmeste landsbyene er Lairg og Tongue. De innsjøer (lochs) som er i området er blant annet Loch Naver og Loch Eriboll.

Navnet Altnaharra er avledet fra skotsk-gælisk *Allt-na-h-Aire* i betydningen «Se-på-strømmen», og har sitt navn etter strømmen som flyter gjennom grenden.

Altnaharra er kjent for sitt *Altnaharra Hotel* som ble åpnet i 1820 og ble raskt et populært sted for engelskmenn som besøkte i de nærliggende innsjøene. I dag er hotellet også populært sted for fjellklatrere: Ben Hope og Ben Klibreck er de to fjell som ligger nærmest.

Noe annet som har gjort stedet kjent er den meteorologiske værstasjonen. Dens nordlige breddegrad og innlandsplassering gjør at det hyppige nevnes på da daglige værmeldingene for ekstremt vær i Storbritannia. Den 30. desember 1995 ble den laveste temperaturen værrekord for i Storbritannia målt her: −27.2 °C. Det er likt en tilsvarende måling ved Braemar i Grampian-fjellene den 11. februar 1895 og 10. januar 1982.

Eksterne lenker
---------------

* Altnaharra Hotel

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
**Eastern Warbirds of Norway** (til 2022: *Russian Warbirds of Norway*) er en flyhistorisk forening med fokus på fly med østlig historikk, i hovedsak tidligere militære fly fra Sovjetunionen og Østblokken.

Foreningen har base i hangar nr 2 på Geiteryggen flyplass (vestsiden) i Skien og driftes av medlemmene på frivillig basis. Formålet med foreningen er å bidra med «østlige» innslag på flystevner i inn- og utland, og lokalt bidra til å øke interessen for fly og flyging. Foreningen er assosiert forening med Warbirds of Norway.

Historie
--------

Eastern Warbirds of Norway ble formelt stiftet våren 2002, men startet i allerede i 2000 av flygere og eiere av tidligere østeuropeiske fly som i dag opereres i Norge. 

Natt til 29. september 2016 gikk flere fly tapt da hangaren brant ned. En Antonov An-2 ble berget, mens mens to Aero L-29 Delfin og to Jakovlev Jak-52 ble ødelagt.

Siden brannen har foreningen klart å skaffe tilbake alle flytypene som gikk tapt, og opererer per 2023 et Aero L-29 Delfin jagerfly, en Antonov An-2 (verdens største enmotors dobbeltdekker), og et Jakovlev Jak-52 militært treningsfly / aerobatikkfly. Gjennom foreningen tilbys interesserte muligheten til å fly med alle maskinene, inkludert jagerflyet.

Referanser
----------

1. ↑  *Sunnmørsposten:* Fire veteranfly tapt i brann på Geiteryggen

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Be Thou My Vision**  

Be Thou my Vision, O Lord of my heart;  

Naught be all else to me, save that Thou art.  

Thou my best Thought, by day or by night,  

Waking or sleeping, Thy presence my light.  

Be Thou my Wisdom, and Thou my true Word;  

I ever with Thee and Thou with me, Lord;  

Thou my great Father, I Thy true son;  

Thou in me dwelling, and I with Thee one.  

Be Thou my battle Shield, Sword for the fight;  

Be Thou my Dignity, Thou my Delight;  

Thou my soul’s Shelter, Thou my high Tower:  

Raise Thou me heavenward, O Power of my power.  

Riches I heed not, nor man’s empty praise,  

Thou mine Inheritance, now and always:  

Thou and Thou only, first in my heart,  

High King of Heaven, my Treasure Thou art.  

High King of Heaven, my victory won,  

May I reach Heaven’s joys, O bright Heaven’s Sun!  

Heart of my own heart, whatever befall,  

Still be my Vision, O Ruler of all.  

*Dal­lan For­gaill (translated from the Irish by  
Ma­ry E. Byrne, Versified by El­ea­nor H. Hull)*  

**«Deg å få skode»**, på gammelirsk *Rop tú mo baile* og engelsk *Be Thou My Vision*, er en irsk salme fra 700-tallet. Teksten ble bearbeidet til engelsk av Mary Elizabeth Byrne i 1905 og Eleanor Henrietta Hull i 1912. Melodien er en irsk folketone. 

Salmen ble oversatt til norsk av Arve Brunvoll i 1978, og ble i 1985 tatt med i Norsk Salmebok. Salmen innledet en bredere interesse for irsk fromhetsliv og musikktradisjon i norsk kirkeliv. Salmen ble senere gjendiktet til bokmål av Eyvind Skeie, og fremført av Hanne Krogh på hennes plate *Vestavind* (1998), med tittelen «Irsk hymne» og åpningslinjen *Vær du visjonen, å Herre, i meg*. 

Samme folkemelodi brukes også i den svenske popballaden «Gå inte förbi», med tekst av Ulf Schagerman og lansert som juleplate i 2003 av Sissel Kyrkjebø og Peter Jöback.

Et skannet bildet fra en salmebok fra 1919 som viser notene på den ene siden og teksten på den andre sidenNotene og teksten til «Be Thou My Vision» i salmeboken «Church Hymnal with Accompanying Tunes» fra 1919

Kilder
------

* nrk.no | Salmer til alle tider: *Salmer fra vest*
* altamotettkor.no: *lydopptak*[*død lenke*]
* mp-info.net: *lydopptak*[*død lenke*]
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Japans flagg Japan |
| Skihopping |
| Skihopp Junior-VM på ski |
| Gull | Park City 2017 |  Lagkonkurranse  |
| Gull | Râșnov 2016 |  Lagkonkurranse  |

**Masamitsu Itō** (japansk: 伊藤将充; født 27. februar 1998 i Shimokawa) er en japansk skihopper, som representerer Tsuchiya Home Ski Team.

Itō debuterte i verdenscupen den 31. januar 2016 på hjemmebane i Sapporo, hvor han ikke klarte å kvalifisere seg til finaleomgangen med en 45.-plass.

Han deltok ved Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer, der Itō endte rett utenfor pallen med 4.-plass i normalbakken og to dager senere endte på 8.-plass i mikslagkonkurransen.

Itō tok bronse i lagkonkurransen under Junior-VM på ski 2016 i Râșnov, sammen med Yūken Iwasa, Minami Watanabe og Ryōyū Kobayashi.

Under Junior-VM på ski 2017 i Park City kopierte Itō bronsemedaljen fra lagkonkurransen i Râșnov, denne gang på lag med Minami Watanabe, Fumika Segawa og Yūken Iwasa.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Masamitsu Itō – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Masamitsu Itō – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Masamitsu Itō – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Helgasjön** er en innsjø i Växjö kommune i Småland i Sverige. Sjøen ligger 163 meter over havet og dekker 48,5 kvadratkilometer.

Sentralt i innsjøen ligger flere øyer, den største av dem er Helgö. Herfra strekker sjøen seg ut i fire store viker: *Åbyviken* mot Åby i nord, *Örfjorden* mot nordvest, *Öjabyviken* mot sør og *Sandsbroviken* mot Sandsbro i sørøst. I Sandsbro er sjøen forbundet med Toftasjön gjennom en 300 meter lang kanal. Det er også en kanal i nordenden, som via sluse ved Åby forbinder Helgasjön med Tolgasjön og Asasjön i nord.

Det er flere naturreservater ved sjøen. Det største er *Helgö naturreservat* på den nordvestre delen av Helgö med sjøen omkring.

På odden mellom Öjabyviken og Sandsbroviken ligger Kronobergs slottsruin. Herfra trafikkerer dampbåten S/S Thor sommerstid.

Helgasjöns største dyp er 25 meter, målt i 1954 vest for Stojby. Utløpet er i sørvest gjennom Helige å til Salen og Åsnen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 6. oktober 2016.
2. 1 2 3 4  «Sjödjup och sjövolym» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 6. oktober 2016.
3. ↑  «Vatteninformationssystem Sverige». Vattenmyndigheterna. Besøkt 6. oktober 2016.
4. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 24. mai 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**P9 Retro** er en DAB+ kanal drevet av P4-gruppen. Kanalen spiller både engelsk og norsk musikk fra 1960 til 1980-årene. Noen av artistene på kanalen er The Beatles, Patsy Cline, Queen, Bobby Vinton, Elvis Presley, Finn Kalvik, Aretha Franklin og mange flere.

Programledere på P9 Retro
-------------------------

* Øyvind Knutsen
* Hanne Bjørnevik
* Jan Normann
* Ingjerd Dale

**Tidligere programledere**

* Elisabeth Carew
* Stian Berg
* Sverre Bjørnsen

Sendeskjema Pr. Januar 2023 (Q1 2023)
-------------------------------------

### Mandag til Fredag

06:00 - 09:00 ***God Morgen Med Hilde Og Hugin*** med Kjetil Hugin og Hilde Skovdahl

09:00 - 11:00 ***P9 Retro-formiddag*** med Morten Scott Janssen / Ole-Petter Westereng

11:00 - 15:00 ***P9 Retro*** med Hanne Melgaard-Bjørnevik

15:00 - 18:00 ***P9 Retro-ettermiddag*** med Jan Normann

18:00 - 00:00 ***P9 Retro-kveld***

00:00 - 08:00 ***P9 Retro-natt***

### Lørdag

08:00 - 11:00 ***Høydepunkter fra*** ***God Morgen Med Hilde Og Hugin*** med Kjetil Hugin og Hilde Skovdahl

11:00 - 12:00 ***P9 Retro***

12:00 - 15:00 ***P9 Retro-helg*** med Jan Nordmann / Ole-Petter Westereng

15:00 - 12:00 ***P9 Retro***

### Søndag

12:00 - 15:00 ***P9 Retro-søndag*** med Morten Scott Janssen

15:00 - 00:00 ***P9 Retro***

00:00 - 06:00 ***P9 Retro-natt***

Referanser
----------

1. ↑  «Forsiden». *www.p9retro.no*. Besøkt 17. august 2020.
2. ↑  «P9 Retro». *www.facebook.com*. Besøkt 17. august 2020.
3. ↑  «Programmer». *www.p9retro.no*. Besøkt 17. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Viaplay Group |
| --- |
| TV-kanaler | 
* TV3
* TV3+
* TV6

 |
| Sportskanaler | 
* V sport (+, 1, 2, 3 og ultra HD)
* V sport golf

 |
| Serie- og filmkanaler | 
* V film (action, family, hits og premiere)
* V series

 |
| Radiokanaler (P4-gruppen) | 
* P4
* P5 Hits
* P6 Rock
* P7 Klem
* P8 Pop
* P9 Retro
* P10 Country
* P11 Bandit
* NRJ Norge

 |
| Strømmetjenester | 
* Viaplay
* *Viafree* (del av Pluto TV)

 |
| 
* **Tidligere kanaler:** *Viasat Explore*
* *Viasat Fotball*
* *Viasat History*
* *Viasat Hockey*
* *Viasat Motor*
* *Viasat Nature/Crime*
* *Viasat Sport N*

 |
**Erik L. Staveli** (født 21. august 1877 i Meldal, død 9. januar 1959) var en norsk lærer og politiker (V). Han var Meldals ordfører 1920–1922 og 1926–1928.

Staveli gikk på Levanger lærerskole og tok eksamen i 1897. De første årene arbeidet han som lærer i Bjørnør og Soknedal, før han fra 1901 arbeidet på Storås i hjemkommunen Meldal. Fra høsten 1929 jobbet han som lærer ved Grefstad skole i Midtbygda i Meldal, og som klokker i Meldal kirke. Dette gjorde han frem til han gikk av for aldersgrensen i 1947.

Han ble valgt inn i Meldal kommunestyre i 1920, og ble ordfører med en gang. Han var ordfører i totalt to perioder (1920–1922 og 1926–1928), og satt også i kommunens skolestyre.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, www.slektogdata.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Til minne: Lærar E.L. Staveli». *Adresseavisen*, 21. januar 1959.
3. ↑  «Begravelse». *Adresseavisen*, 22. januar 1959.
4. ↑  «Ordførervalg i Meldal». *Sør-Trøndelag*, 12. desember 1925.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Helge Bull-Engelstad** (født 16. august 1983 i Drammen) er en norsk programleder som særlig er kjent fra diverse programmer på NRK mP3. Han er kanskje mest kjent som den siste programlederen i det legendariske programmet 10 i skuddet før NRK tok det av luften i mai 2007. Et av hans mest brukte uttrykk er «trøkk» og «Helge tar helg» som går igjen i mange av sendingene hans.

Bull-Engelstads radiokarriere startet med Radio Drammen og samsendinger med alle stasjoner i Jærradiogruppen.

Bull-Engelstad debuterte i riksmedia som reporter og produsent for Kanal 24 (nå kjent som Radio Norge) i radioprogrammet «Kjetil og Kjartan show» og «Kommisjonen». Deretter fikk NRK opp øynene for talentet og ansatte han som programleder i ungdomskanalen NRK mP3. I 2007 ledet han norges offisielle albumliste på NRK P3

Helge Bull-Engelstad ble i 2006 nominert i klassen årets radio-DJ i bransjens årlige prisutdeling Prix Radio.

Bull-Engelstad er per 2022 bosatt på Vikhammeråsen i Malvik kommune, utenfor Trondheim. På fritiden spiller han på slurva for Malvik ILs seniorlag i fotball i 6. divisjon.

Annet
-----

I ungdommen var Bull-Engelstad en aktiv fotballspiller, men måtte avslutte karrieren grunnet manglende talent og hektisk reisevirksomhet.

Eksterne lenker
---------------

* mP3s hemmelege sommarlåt med Helge Bull-Engelstad
* NRKs egen side om Helge Bull-Engelstad
***P3 NÅ*** er et norsk nyhets- og aktualitetsmagasin for ungdom som gikk på NRK Radio fra 2003 til 2006. Nyhetsprogrammet var av og for ungdom og gikk på P3, mandag til fredag fra kl. 16 til 16:40. Det ble ledet av Tor-Erling Thømt Ruud frem til 2005, deretter av og Sara Victoria Rygg. Programmet inneholdt nyheter, reportasjer og debatter med et «P3-preg». Det var landets første nyhetsprogram av og for ungdom da det ble lansert. Hovedredaksjonen var på Tyholt i Trondheim, med reportere i Tromsø og Oslo.

*P3 Nå* hadde et lyttertall på mellom 80 000 og 100 000.

Første sending gikk på lufta den 1. september 2003.

Referanser
----------

1. ↑  «NRK.no - P3 Nå». *www.nrk.no*. Besøkt 13. januar 2019.
2. 1 2 3 4  «Ny stemmei P3 Nå». *adressa.no*. 1. juli 2005. Arkivert fra originalen 14. januar 2019. Besøkt 13. januar 2019.
3. ↑  «NRK.no - Petre Nå». *web.archive.org*. 4. august 2004. Archived from the original on 4. august 2004. Besøkt 14. januar 2019. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
**P5** var navnet på femte generasjon mikroarkitektur fra Intel Corporation. Den første mikroprosessoren i denne familien var Intel Pentium. Den ble lansert 22. mars 1993 og var den første superskalære 32-biter x86 (IA-32) mikroprosessor. Den var den direkte etterfølgeren til Intel 80486.

Den var en direkte utvidelse av arkitekturen til Intel 80486, og var en toveis superskalær mikroprosessor. Den kunne utføre to instruksjoner pr klokkepuls, mens 80486 bare kunne utføre en enkelt. Den hadde en raskere flyttallsprosessor, en bredere databuss (64-biter mot forgjengerens 32-biter), separat hurtigminne for data og instruksjoner og redusert latens ved adressekalkulasjon. Den 22. oktober 1996 ble *Pentium med MMX teknologi*, ofte bare kalt Pentium MMX, introdusert med samme grunnleggende arkitektur, med et komplementært MMX instruksjonssett for multimedia, større hurtigminne og noen flere forbedringer.

P5 konkurrerte først og fremst med Motorola 68060 og PowerPC 601. Andre konkurrenter var SPARC, MIPS og DEC Alpha, som også var toveis superskalære arkitekturer.

P5 produseres ennå,[*når?*] men ble i november 1995 gradvis erstattet av mikroarkitekturen P6.
***P3 Sessions*** er et norsk musikkprogram som gikk på NRK Radio fra 2003 til 2010. Konseptet gikk ut på å sende konserter fra norske artister. Sendingene gikk på P3 og ble overført direkte fra NRKs livescene, Studio 19. Essensen i P3 Sessions var den nære og fysiske interaksjonen mellom publikum og artister. Formålet var å gjøre hver P3Session til en unik og eksklusiv opplevelse. Håkon Moslet var hoveddrivkraften bak programmet.

Første sending var med Bigbang og Karen Jo Fields. Siden fulgte konserter med artister som blant annet Dimmu Borgir, Kaizers Orchestra, Raga Rockers, Bigbang, Travis samt Håkan Hellström. De fleste konsertene ble overført fra NRKs Studio 19. Andre ble sendt fra andre scener og til og med skoler, blant annet skolegården til Spjelkavik VGS i Ålesund.

Første sending gikk på luften den 3. september 2003.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Tida stod stille». NRK P3. 21. august 2008. Besøkt 14. januar 2019.
2. ↑  «p3.no » Dette er P3Sessions». *p3.no*. 1. juni 2010. Besøkt 14. januar 2019.
Huntaway under konkurranse
**New zealand huntaway** er en hunderase som er brukt som gjeterhund for sau med sin sterke dype bjeffing. Hunderasen har blitt avlet frem i løpet av 1900-tallet, og ble i 2003 anerkjent som en rase av New Zealand Kennelklubb.

Beskrivelse
-----------

###### Utseende

Siden Huntaway er avlet frem til bruk finnes det store individuelle forskjeller både i utseende og størrelse. De vanligste fargene er svart og lysebrun, men noen kommer også i tricolor. Lengden på pelsen kan også variere stort fra individ til individ. 

###### Mentalitet

Huntaway er en hund som trenger høyt aktivitetsnivå og stimuli. Hvis understimulert kan den utvikle uønsket adferd og i verste fall aggressivitet. Dette betyr ikke at den ikke er en god familiehund, men eier må like lange turer og gi hunden oppgaver. På mange måter lik en Border Collie i sin væremåte, men Huntawayen bjeffer mye når den leker. Huntawayen er også mye mer "enmannshund" enn sin forfar Border Collien, men den er snill mot alle. Derimot så vil det oppleves at Huntawayen er flinkest til å ta ordre fra det individet den anser som alfa.

Historie
--------

Sauegjeterne på New Zealand har drevet selektiv avl på gjeterhunder i nesten et århundre for å få fram en hund som bruker stemmen direkte til å dirigere sauene. Hunden lærer å samle flokken og følge etter den, mens den bruker stemmen til å lede dyrene fremover. På gjeterhundkonkurranser var det spesielle arrangementer for disse hundene. De ble kalt "huntaways", og ga til slutt opphav til rasens navn. En del eksemplarer er eksportert til Storbritannia, der de arbeider som gjeterhunder og deltar i konkurranser. New zealand huntaway er også en fin selskapshund.

De fleste opprinnelige britiske sauegjeterhundene som ble eksportert til New Zealand, arbeidet uten å gi lyd fra seg, men sauegjeterne innså fordelen av å ha hunder som av og til lot seg høre, for ikke å nevne en bedre evne til å komme seg frem i ulendt terreng. Selektiv avl av Border Collie, Doberman, Blodhund og Labrador viste seg å være vellykket, og resulterte i Huntawayen – en rase som jager sauene fremover ved å bruke stemmen.

Eksterne lenker
---------------

* General Huntaway Information
* Huntaway Club UK
**Massetall** (symbol *A*) også kalt **atommassetall** eller **nukleontall**, er det totale antall nukleoner (protoner og nøytroner) i en atomkjerne. Det er tilnærmelsesvis lik atommassen til atomet uttrykt i atommasseenheter. Massetallet er forskjellig for hver enkelt isotop av et grunnstoff. Differansen mellom massetallet *A* og atomnummeret *Z* gir derfor antall nøytroner (*N*) i en gitt atomkjerne: *N* = *A* − *Z*.

Massetallet skrives enten etter grunnstoffnavnet, eller med hevet skrift til venstre for grunnstoffets symbol. For eksempel, den vanligste isotopen av karbon er karbon-12, eller 12C, som har 6 protoner og 6 nøytroner.

Referanser
----------

1. ↑  «How many protons, electrons and neutrons are in an atom of krypton, carbon, oxygen, neon, silver, gold, etc...?». Thomas Jefferson National Accelerator Facility. Besøkt 25. januar 2020.
2. ↑  «Elemental Notation and Isotopes». Science Help Online. Arkivert fra originalen 13. september 2008. Besøkt 25. januar 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Eurosoma*** er en gruppe (slekt) av stumpbiller.

Utseende
--------

En liten (3-4 millimeter), litt avlang og nokså flat, halvmatt svart stumpbille. Kroppen er nokså jevnbred og temmelig flat. Hodet har forholdsvis kraftige, foroverrettede mandibler, middelsstore fasettøyne og korte, klubbeformede antenner, bakerst en bred, skarp avgrenset, trapesformet grop. Pronotum har lengdefurer på sidene, som er tett og kraftig punkterte. Dekkvingene er rundede og dekker bakkroppen bortsett fra det bakerste leddet, med tre fullstendige punkstriper og to som bare dekker den bakre delen. Beina er korte og kraftige.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt over det meste av Europa inkludert Norge.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten har tidligere vært plassert i slekten *Platysoma*.

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
			* Familien **stumpbiller**, **Histeridae**
				+ Underfamilien **storstumpbiller**, **Histerinae** Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
					- Stammen Platysomatini Bickhardt, 1914
						* Slekten ***Eurosoma*** Mazur & Ôhara, 2009
							+ *Eurosoma minor* (P. Rossi, 1792)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. november 2020. Besøkt 12. november 2020.

Kilder
------

* Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Eurosoma* hos ITIS Rediger på Wikidata
Pasonanca Natural Park er det grønt markerte område i kartet over Zamboanga City.
**Pasonanca Natural Park** ligger i provinsen Zamboanga del Sur på øya Mindanao i Filippinene. Den ble opprettet 5. juli 1999 innen Zamboanga Citys kommunegrenser, med en mindre del i provinsen Zamboanga del Norte.

Beskrivelse
-----------

Forløperen til parken ble etablert i 1987 som *Pasonanca Watershed Forest Reserve*, da med et område på 10.560 hektar, ved *Proclamation No. 199* gitt av president Corazon Aquino. I 1999 ble denne parten utvidet av president Joseph Estrada og fikk da sitt nåværende navn.

Naturvernsområdet dekker 12.107 hektar og en omliggende buffersone på 5.307 hektar. Det er oppkalt etter en av Zamboanga Citys barangayer, Pasonanca. 

Parken ligger innen deler av barangayene Pasonanca, Lunzuran, Lumayang Cacao, Lapacan, Lamisan, Bungiao, La Paz, Balurno og Dulian i Zamboanga City og deler av kommunen Sibuco i Zamboanga del Norte. Mount Pulong Bato, en godt synlig topp i parken, rager opp til en høyde av 360 meter.

Topografien er preget av fjell og fjellkløfter, og det ligger på 200 til 1.000 meter over havet. Området har 20 kilder som tilfører vann til Tumaga River og utgjør en betydelig drikkevannskilde for byen Zamboanga. Jordsmonnet er delvis sandaktig, leirgrunn inntil leirjord, av rødlig tone og en metningsgrad på fra 12 til 28 cm og med lave pH-verdier. 

Området er av klimatype IV, med en tørr årstid fra desember til mars. Ellers i året kan det regne tildels svært heftig. Kjøligst er det fra desember til januar med en dagtids gjennomsnitts temperatur på 30 °C, varmest er det i mars med gjennomsnitt på 32 °C. 

I dette området er provinsens viktigste regnskog, som omfatter ca. 79 % av maturparken. Her er det mange dyrearter, som dråpeugler (*Otus gurneyi*), japandverghegrer (*Gorsachius goisagi*), zamboangabylbyler, apeørner, brynjekeiserduer (*Ducula carola*), kritthegrer (*Egretta eulophotes*), mindanaomarkduer (*Gallicolumba crinigera*), filippinske bladfugler (*Chloropsis flavipennis*), asurjuveltroster (*Pitta steerii*) og filippinerkakaduer (*Cacatua haematuropygia*).

Referanser
----------

1. 1 2  «Proclamation No. 199, s. 1987». Official Gazette of the Republic of the Philippines. Arkivert fra originalen 14. oktober 2016. Besøkt 16. november 2014.
2. ↑  «Proclamation No. 132, s. 1999». Official Gazette of the Republic of the Philippines. Arkivert fra originalen 29. november 2014. Besøkt 16. november 2014.
3. ↑  «Region 9 - Ecotourism Sites». Department of Environment and Natural Resources Biodiversity Management Bureau. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 16. november 2014.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 29. november 2014. Besøkt 28. oktober 2019. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

Kilder
------

* Philippine Clearing House Mechanism: Pasonanca Natural Park
* Naturvernområdet hos *Birdlife*
**Europeiske jøder for en rettferdig fred** (engelsk: *European Jews for a Just Peace, EJJP*) er en sammenslutning av en rekke jødiske grupper og organisasjoner i Europa som arbeider for en rettferdig fred mellom jøder og palestinere, gjennom å kreve at Israel endrer sin politikk overfor palestinerne og at verdenssamfunnet legger press på Israel. Organisasjonen ønsker en umiddelbar slutt på den israelske okkupasjonen av Vestbredden, Gaza og Øst-Jerusalem, opprettelse av en palestinsk stat og anerkjennelse av 1967-grensene, samt at Israel tar på seg ansvaret for det palestinske flyktningeproblemet som ble skapt gjennom Israels etniske rensning av arabere på 1940-tallet. Organisasjonen mener at Israel må anerkjenne flyktningenes rett til å vende tilbake til hjemmene sine som en menneskerett. Videre støtter organisasjonen ikke-voldelig motstand mot den israelske okkupasjonen, bl.a. gjennom oppfordring til boikott.

Styre
-----

* Dror Feiler (formann), Sverige
* Dan Judelson (sekretær), Storbritannia
* Max Wieselmann (kasserer), Nederland
* Sonia Fayman, Frankrike
* Paola Canarutto, Italia
* Henri Wajnblum, Belgia
* Paula Abrams Hourani, Østerrike
* Fanny Michaela Reisin, Tyskland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*
Tags og «throw-ups» 
**Tagging**, **tags** eller «throw-ups» er en form for graffiti der stiliserte navnesignaturer blir spraymalt eller tusjet på vegger, offentlige toaletter osv. «Throw-ups» kalles de når taggen er i større format, der hver bokstav er avgrenset av konturlinjer.

Utøverne blir kalt writere og tilhører ofte spesielle ungdomsmiljøer, gjerne innen Hiphop-kulturen.

Enkeltpersoner og gjenger er ofte involvert i «bombing» av tags over et stort område. Dette er en del av «battlingen» gjengene imellom. Det er klare grenser for hvor det er akseptabelt for gjengmedlemmer å tagge, selv om det kan være vanskelig for en utenforstående å se hvor grensen til skadeverk passeres. Innad i miljøet er det oppfattet som hærverk å tagge ned «pieces».

Tagging som skadeverk
---------------------

Tagging kan straffes som skadeverk, og vedlikeholdsetater og huseiere verden rundt bruker hvert år store summer på fjerning av uønsket graffiti. I 2008 ble taggingen anslått å koste USA 25 milliarder dollar (ca. 150 mrd. kr). I 2007 beregnet Oslo Sporveier (nå Ruter) at tagging hvert år kostet dem 30 millioner kroner. I 2011 hadde dette økt til ca. 40 mill. kr. I tillegg var kollektivmidler ute av drift mens taggingen ble fjernet. Tagging er også et arbeidsmiljøproblem fordi en må bruke løsemidler for å fjerne taggingen.. En kan bruke white spirit, rødsprit e.l. eller spesielle anti-tagging-midler. Anti-graffiti-film finnes også. Noen ganger kan taggingen overmales. I tillegg til politiet og Ruter jobber Oslo kommune gjennom Rusken for å forebygge tagging. Gårdeiere kan også abonnere på en Stopp tagging-ordning – en tjeneste som fjerner tagging innen 24 timer – i regi av kommunen.

Filmen *Grovt skadeverk*, utgitt i 2004, skildrer tagging av sporvogner i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. juni 2012. Besøkt 4. august 2012.
2. ↑  Sporveishærverk rett til værs – NRK Østlandssendingen
3. ↑
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 31. mai 2012. Besøkt 4. august 2012.
6. ↑
7. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. juni 2012. Besøkt 14. juli 2011.

### Litteratur

* Holen, Øyvind; *Hiphop-hoder Fra Beat Street til bygde-rap* , Oslo 2004 ISBN 82-430-0342-8
* Høigård, Cecilie: *Gategallerier*, Valdres 2007, ISBN 978-82-530-3016-6
* OSLO GRAFFITI 1984-2009, ISBN 9788299813709

Portal: Kunst
**Kansliet för krishantering** er et organ i det svenske regjeringskanselliet med ansvar for å utvikle, samordne og følge opp regjeringens arbeid med krisehåndtering. 

Kansliet för krishantering ble etablert i 2008 som et organ i statsrådsberedningen som en konsekvens av kritikk mot regjeringens håndtering av tsunamien i 2004. Blant annet vurderte Katastrofekommisjonen under ledelse av Johan Hirschfeldt i sin rapport *Sverige och tsunamin – granskning och förslag* (SOU 2005:104) i desember 2005 at det svenske kriseberedskapet var underdimensjonert og at det manglet lederskap og tydelig ansvarsfordeling. Etter regjeringsskiftet i 2014 flyttet kanselliet til justitiedepartementet, med innenriksministeren som ansvarlig statsråd. Sjefstjenestemannen for krisehåndtering (*chefstjänstemannen för krishantering*) har ansvar for å koordinere regjeringskanselliets krisehåndtering.

Sjefstjenestemannen sorterer under statssekretæren, tidligere innenfor statsrådsberedningen og nå innenriksministerens statssekretær. Det betjener Gruppen för strategisk samordning (GSS), som er en gruppe av statssekretærer under formannskap av innenriksministerens statssekretær. Kansliet för krishantering er også sekretariat til Krishanteringsrådet, som ledes av innenriksministerens statssekretær og som blant andre inkluderer Politimyndighetens sjef, Överbefälhavaren, en landshøvding og representanter for Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Svenska kraftnät, Strålsäkerhetsmyndigheten og Socialstyrelsen. Rådet møtes normalt to ganger årlig.

Den første sjefstjenestemannen for krisehåndtering var i årene 2008–2010 Christina Salomonson.

Utover Kansliet för krishantering skal hvert departement ha en krisehåndteringsorganisasjon bestående av en trent kriseledelsesgruppe samt en tjenestemann i beredskap.

Kilder
------

* Therese Mattsson: *Sjefsbetjenten og kanselliet for krishantering*, diabilder, odaterat, lest 2015-12-18

1. ↑  Dagens Nyheter den 18 december 2015, sidan 10
2. 1 2  *Regeringskansliets krishantering* på Regeringskansliets webbplats, läst 2015-12-18

Eksterne lenker
---------------

* Regjeringens nettsted for krisinformasjon Arkivert 23. september 2019 hos Wayback Machine. som styres av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap
**Anders Underdal** (født 3. september 1880, død 15. desember 1973) var en norsk bygdedikter og skald fra Valdres.

Underdal er kjent for sitt virke som Valdres-skald og han diktet sangen «Mitt bu, min heim, min keisardom». Underdal var far til forfatteren Margit Sandemo. Hun har flere ganger hevdet at han var en uekte sønn av Bjørnstjerne Bjørnson.[] Dette er senere motbevist, men det er riktig at Underdal ble født utenfor ekteskap.[] Faren sies å ha vært en rallar på Bergensbanen, mens moren var kokke på anlegget. 

Underdal var medlem av Nasjonal Samling og skrev også flere av NS' kampsanger. Etter 2. verdenskrig ble han fengslet og plassert i Åstjern tvangsarbeidsleir. 7. juni 1947 slapp han fri, med en prøvetid på tre år.

Anders Underdal bodde mesteparten av sitt liv i Valdres og døde i 1973, 92 år gammel.

Bjørnstjerne Bjørnson og Anders Underdal
----------------------------------------

Farskapsrelasjonen skal ha eksistert som ett blant flere liknende rykter knyttet til Bjørnsons påståtte utenomekteskapelige forhold med Guri Andersdotter (d. 1949) men ble fremsatt som en påstand av Margit Sandemo 1. desember 1984 i *Avisa Valdres* og betegnet som «en lenge bevart familiehemmelighet». Hun gjentok også senere påstanden. I boka *Bjørnsons kvinner og Margit Sandemos «familiehemmelighet»* (Genesis forlag, Oslo 1999) konkluderer forfatteren Audun Thorsen, blant annet på bakgrunn av samtaler med Underdal, som han var en nær venn av, at påstanden må anses motbevist.

Litteratur (utvalg)
-------------------

* Arvid Møller (1973). *«Anders fra Underdalen»*.  (1973)
* Audun Thorsen. *«Bjørnsons kvinner og Margit Sandemos "familiehemmelighet"»*.  (1999)
* Margit Sandemo «Livsglede» (2010)

Referanser
----------

1. ↑   Stavanger Aftenblad, utgitt 17. desember 1973[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Kanstadfjorden** (nordsamisk: *Gánasvuotna*) er en fjordarm av Vestfjorden som ligger på sørsiden av Hinnøya i Lødingen kommune i Nordland. Fjorden strekker seg 17 kilometer i nordlig retning fra innløpet mellom Rinøya i vest og Nes i øst til Heggedalselvas utløp ved Kanstadbotn i fjordbunnen, hvor Austerdalen fortsetter 5,5 kilometer til Gullesfjordbotn. Avstanden til Troms' fylkesgrense er 2,3 kilometer fra Kanstadbotn.

Geografi
--------

Kanstadfjorden ligger mellom Stordalsaksla (597 moh.), Erikstadfjordfjellet (552 moh.), Årnipen (704 moh.) og Sneistinden (722 moh.) i vest og Kanstadfjellet og Lødingsaksla i øst. Midt i fjorden går den omtrent 200 m lange Kanstadstraumen som er en populær fiskeplass. 

Nord for sundet er navnet Innerfjorden. Sør for sundet går fire fjordarmer av Kanstadfjorden: Lonkan (0,8 km) på østsiden samt Erikstadfjorden (4,3 km), Høkfjorden (5,2 km) og Hestfjorden (3,7 km) på vestsiden.

Bosetning og samferdsel
-----------------------

Langs Innerfjorden, mellom Austre Kanstad og Kanstadbotn, er det i dag nesten ingen bosetning, men en spredt gårdsbebyggelse. Tidligere har det imidlertid vært samisk bosetning i området. E10/Rv85 går langs østsiden. Mellom Austre og Vestre Kanstad krysser Fv837 Kanstadstraumen og fortsetter videre sørover langs den tynt befolkede vestsiden, med Erikstad, Svensgam, Hesten og Rinøyvåg. 

I Kanstadbotn er det et knutepunkt for kraftlinjen fra øst som forgreines videre til Lofoten, Vesterålen og Lødingen.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Kanstadfjorden i Store norske leksikon
2. ↑  Kanstadfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Alex J. Honnold** (født 17. august 1985) er en amerikansk klatrer. Han er først og fremst kjent for sine mange frisolo-bestigninger av vanskelige klatreruter i store vegger, hvor han klatrer helt uten tau eller andre former for sikring. Blant Honnolds fremste klatreprestasjoner er den første og hittil eneste frisolo-bestigningen av den 900 meter høye sørveggen på El Capitan i Yosemite-dalen i California, 3. juni 2017, og den hittil raskeste bestigningen av den såkalte «Triple Crown» – de tre største veggene i Yosemite (El Capitan, Half Dome og Mount Watkins) på under ett døgn – 7. juni 2012.

**Triple Crown solo**: Honnold klatret rutene *Freerider* på El Capitan, *The Regular Northwest Face* på Half Dome og standardruta i sørveggen på Mount Watkins på 18 timer og 50 minutter. Det meste av klatringen ble gjort uten tau og sikring, men med enkelte tekniske punkter underveis, på de vanskeligste passasjene der Honnold koblet seg inn på fastbolter med slynger for å trekke seg forbi (A0).

**El Capitan frisolo**: Honnold frisoloerte Yosemites største fjellvegg, igjen via ruta *Freerider*, men denne gangen ble all klatring gjort i fri, uten sikring og annet utstyr enn klatresko og kalkpose. *Freerider* er en krevende rute å klatre i fri, med grad 8/8+ (7c etter fransk skala, 5.12d etter Yosemite Decimal System), og en rute selv erfarne friklatrere bruker opptil fire dager på å bestige. Honnolds frisolo-bestigning ble gjort på tre timer og 56 minutter.

I august 2018 hadde dokumentarfilmen *Free Solo* premiere i USA. Filmen, som er produsert av National Geographic, følger Honnold over to år, i forberedelsene fram til frisoloeringen av *Freerider*.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 135879[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. oktober 2018. Besøkt 1. oktober 2018.
3. ↑
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. september 2018. Besøkt 29. september 2018.
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Alex Honnold – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Alex Honnold på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Alex Honnold på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Alex Honnold hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Alex Honnold på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Alex Honnold på YouTube Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** Munzinger (sport)
 |
**Alex Latotzky** (født 1948 i Bautzen) er en tysk forfatter, lærer og menneskerettighetsaktivist.

Latotzky ble født i den sovjetiske konsentrasjonsleiren «spesialleir nr. 4» i Bautzen. Åtte uker senere ble han og moren flyttet til konsentrasjonsleiren Sachsenhausen, hvor de var fanger i 2 år. Etterpå ble han tatt fra moren og sendt til et DDR-barnehjem. Først da han var 9 år gammel ble han gjenforent med moren, som etter å blitt sluppet fri i 1956 hadde flyktet til Vest-Berlin.

Latotzkys mor var Ursula Hoffmann, en ungjente som en dag kom hjem og fant moren sin voldtatt og drept av russiske soldater. Selv ble hun sendt 15 år i sovjetisk konsentrasjonsleir etter å ha anmeldt drapet. Faren var en ukrainer som senere ble sendt i GULag i Gorki.

Alex Latotzky har utgitt boken *Kindheit hinter Stacheldraht* («barndom bak piggtråd», 2000) om barn som vokste opp i konsentrasjonsleir.

Han er også engasjert i formidlingsarbeid, og viser ungdomsgrupper rundt på museer. Videre sitter han i styret i Bautzen-komitéen.

Eksterne lenker
---------------

* 

Portal: Tyskland
**Magnus Linklater** (født 21. februar 1942) er en skotsk journalist og tidligere avisredaktør.

Linklater ble født på Orknøyene, og er sønn av den skotske forfatteren Eric Linklater. Han vokste opp i Easter Ross, gikk på den lokale skolen i Nigg før han fortsatte på gymnas i Dunbar, East Lothian, og deretter på Eton College i England. Han fortsatte sine studier med kurs ved Albert Ludwigs University of Freiburg i Tyskland og ved Sorbonne i Paris, før han tok en grad ved Trinity Hall, Cambridge.

Linklaters journalistkarriere begynte i 1964 som reporter i *Daily Express*. Deretter arbeidet han som journalist ved *Evening Standard* før han skiftet til *The Sunday Times* hvor han ble inntil 1983. Han arbeidet så tre år ved *The Observer*, før han ble rekruttert til å lansere og redigere *London Daily News*, et avisprosjekt eid av Robert Maxwell. I 1988 vendte Linklater tilbake til Skottland for å bli redaktør av *The Scotsman* og ledet avisen inntil 1994, da han avgikk for å bli frilansskribent.

Linklater har som frilanser regelmessig skrevet for *The Times* og fra 1998 har han skrevet en ukentlig artikkel for *The Scotsmans* søndagsutgave, *Scotland on Sunday*. Mellom 1994 og 1997 var han programleder for diskusjonsprogrammet, *Eye to Eye* på BBC Radio Scotland, og han har skrevet en rekke bøker, blant annet om skotsk historie og politikk.

Han ble utnevnt til formann for Scottish Arts Council i 1996 og hadde den stillingen i fem år. Han er for tiden formann for the Little Sparta Trust, som vedlikeholder Little Sparta, hagen til avdøde Ian Hamilton Finlay, i Pentland Hills.

I dronningens nyttårsliste for 2013 ble han utnevnt til kommandør (CBE) av Den britiske imperieordenen.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w61h45s6, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage person ID p42522.htm#i425214, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 26. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  *London Gazette*, nr. 60367, 29. desember 2012, s. 8.

Eksterne lenker
---------------

* Magnus Linklaters artikler i *Scotland on Sunday* (engelsk)
* Magnus Linklater om Wikipedia (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Gazetteer for Scotland **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Gunnar Odd Hærum** (født 20. mai 1923, død 4. februar 1996 i Mandelieu-la-Napoule i Frankrike) var en norsk jurist og diplomat.

Gymnasietiden ble gjort i Fredrikstad. Under den andre verdenskrig var han i fangenskap. Han tok en cand.jur..

Han ble ansatt i Utenriksdepartementet og utenrikstjeneste i 1949, med Norges ambassade i Washington som første utpost fra 1952. Deretter var han ved Norges ambassade i Madrid, hadde litt hjemmetjeneste, før han gikk til Norges ambassade i Buenos Aires. Han ble i 1964 utnevnt til byråsjef og holdt seg fem år i Oslo før han i 1969 tiltrådte som ministerråd i Washington. Fra 1973 til 1977 var han generalkonsul til New Orleans, før han avsluttet med å være ambassadør ved Norges ambassade i Caracas fra 1977. Han måtte reise derfra i 1981, etterfulgt av en stedfortredende ambassadesekretær Mona Elisabeth Brøther. I 1984 var han i UDs rettsavdeling, og han satt i diverse utvalg frem til 1987. Hærum var gift med den finske oversetteren Ilma-Rita og fetter til diplomaten Trygve Lie (1896–1968).

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Gunnar Odd Hærum, (20.mai 1923 - 04.februar 1996).», besøkt 15. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fødselsåret hentet fra forvaltningsdatabasen Arkivert 23. oktober 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  Sven Refshal, *Gunnar Odd Hærum, nekrolog* i Aftenposten den 15. februar 1996.
4. ↑  Gerda Vislie, *Vår kvinne i sydamerika* fra Aftenpostens aftenutgave den 20. august 1983.
5. ↑  Slektskapet er nevnt i forbindelse med gravferden i ei bok om Trygve Lie av Aksel Zachariassen, utgitt 1969.
**Magnus III av Mecklenburg-Schwerin**, født 4. juli 1509 i Stargard, død 28. januar 1550 i Bützow, var en tysk prins, sønn av hertug Henrik III den fredelige, og hertuginne Ursula av Brandenburg.

Fra 1514 var hans hovmester og huslærer humanisten Konrad Pegel, fra 1524, ved Philipp Melanchtons innvirkning, Arnold Burenius. I 1516 ble han som mindreårig valgt til biskop av Schwerin, men først i 1532 ble han innsatt i embedet, og da som evangelisk administrator av bispedømmet Schwerin.

I 1543 giftet han seg på Kiel slott med prinsesse Elisabeth av Danmark, ekteskapet forble barnløst, men hun giftet seg igjen i 1556 med den nye administrator av bispedømmet Schwerin (fra 1550), sin første manns fetter, hertug Ulrik III av Mecklenburg-Güstrow (1527 Schwerin-1603 Güstrow), med hvem hun fikk en datter, prinsesse Sophie av Mecklenburg, som i ekteskap med kong Frederik II av Danmark og Norge ble mor til kong Christian IV (1577-1648) og til Ulrik av Danmark (1578–1624), født i Kolding og død i Rühn, hertug av Slesvig-Holsten (og oppkalt etter sin bestefar. Begges navn var egentlig Ulrich).

Han døde 40 år gammel, før sin far, og ble derfor aldri regjerende hertug av Mecklenburg-Schwerin. Han ble gravlagt i Bad Doberaner Münster.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p11294.htm#i112932, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Magnus III. von Mecklenburg-Schwerin på emecklenburg.de

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

* Huslærer A. Burenius:
**Gunnar Myhre** (født 1. oktober 1968 i Oslo) er en norsk geofysiker og klimaforsker. Hans spesialfelt er modellering av stråling og klima. Myhre er cand. scient i meteorologi fra Universitetet i Oslo 1993 og dr.scient fra Geofysisk institutt i 1998.

Myhre har vært ansatt ved CICERO Senter for klimaforsking siden 2005, og er seniorforsker der. Tidligere har han vært ansatt ved Institutt for Geofag, UiO og NILU - Norsk Institutt for Luftforskning.

Myhre har stor interesse for klima, og alle typer endringer som påvirker klima, både menneskeskapte, naturlige og tilbakekoblinger som linker begge. Myhre har vært med i FNs klimapanel og vært medforfatter av tredje, fjerde og femte hovedrapport som en del av IPCCs arbeidsgruppe 1. Han var koordinerende og ledende forfatter i rapporten fra 2013, og ledende forfatter i 2007 og 2001. Myhre har vært involvert i en lang rekke forskningsprosjekter, og publikasjoner.

Referanser
----------

1. ↑   ORCID 0000-0002-4309-476X, besøkt 26. mars 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Publikasjonsliste for Gunnar Myhre
* ORCID
* Gunnar Myhre på Cicero
* NRK: Over 6 graders temperaturauke svært usannsynleg ved dobling av CO2-nivå
* BBC: Hvordan partikler maskerer klimandringene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ORCID **·** ResearcherID **·** CRIStin **·** Google Scholar

 |
**Erik Göran Magnus Johansson** («Lill-tidan»), født 5. oktober 1964, er en svensk fotballtrener med fortid som spiller i klubber som IFK Göteborg, Brann og Västra Frölunda. Han vant UEFA-cupen i 1987 med IFK Göteborg, og har også to SM-gull med samme klubb. «Lill-tidan» har representert Sverige i aldersbestemte landslag opp til OL-laget.

I 1993 debuterte han for Brann, der var han kaptein i to år, og gikk til Haugesund i 1997. Han har over 400 kamper på høyeste nivå i Norge og Sverige.[]

I perioden 1999–2001 trente han tredjedivisjonslaget SK Nord, som han rykket opp med til 2. divisjon i 1999. I år 2000 rykket han opp igjen med Nord, også da til 2. divisjon etter omstruktureringen av divisjonssystemet samme år. I 2002 var han trener for andredivisjonslaget Løv-Ham, som under hans ledelse rykket opp i 1. divisjon i 2004. 

19. juni 2007 måtte han trekke seg fra trenerjobben i Bryne Fotballklubb. Den 16. juli 2007 ble han ansatt som trener for andredivisjonsklubben Åsane Fotball. Johansson lyktes med å redde klubben fra nedrykk etter en flott høstsesong. Sesongen 2008 startet tungt, men Åsane reiste seg og endte til slutt på en 6.-plass.

I 2012 ble Magnus Johansson ansatt som spiller- og trenerutvikler for NFF Hordaland. Johansson er også UEFA-A-trenerveileder for NFF.

Johansson har de siste årene vært fotballekspert for bl.a NRK Hordaland.

Han har sitt kallenavn «Lill-tidan» etter sin far Nils Johansson som gikk under kallenavnet «Tidan».

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 215104, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Magnus Johansson – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Magnus Johansson – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Magnus Johansson – FBref Rediger på Wikidata
* Svenska Fotbollförbundet
* Norges Fotballforbund
* ifkdb.se
* historie.brann.no