recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Chebera-Churchura nasjonalpark** (også stavet **Chorchora**) er en nasjonalpark som ligger i Etiopia. Parkens areal er 1 215 km², og ligger i regionen for sørlige nasjoner, nasjonaliteter og folk. Parken var tidligere del av Kulo Konta kommersielle jaktområde for elefantjakt. Nedgangen i elefantbestanden i Afrika og behovet for å ha uberørte leveområder for elefanten var motivasjonen for å opprette nasjonalparken. Den fikk i 2005 offisielt status som nasjonalpark etter diskusjoner og forhandlinger med lokalbefolkningen. Nasjonalparkens område ligger på mellom 550 og 1 700 moh, og varierer mellom høylandsskoger og kupert terreng med buskvegetasjon. Klimaet er varmt men frodig, siden det normalt faller mellom 1000 mm og 3500 mm nedbør årlig – mest i regntiden fra april til august. Det er mange småelver og bekker i parken som danner tre mindre innsjøer (Keriballa, Shasho og Koka). Parkens hovedkvarter ligger i landsbyen Ameya like utenfor parkens grenser.

Chebera-Churchura nasjonalpark ligger omtrent 460 kilometer sørvest for hovedstaden Addis Abeba, og kan nås med bilvei. Siden parken er ny, er det (pr. 2014) få fasiliteter for turister. 2010 var det første året parken hadde utenlandske besøkende, men antallet var bare 20.

Dyreliv
-------

Bekkene og vannhullene i parken gir grunnlag for et rikt dyreliv med 37 større pattedyrarter og 237 fuglearter registrert hittil (2014). Av elefanter er det minst 60 individer i forskjellige flokker som lever i parken. I tillegg er det (blant annet) afrikansk bøffel (kafferbøffel), flodhest, vannbukk, løver, servaler, leoparder og vortesvin her. I en spørreundersøkelse blant lokalbefolkningen i 2012 konkluderes det med at rovdyr i nasjonalparken utgjør et problem for bønder som driver husdyrhold.

Referanser
----------

1. ↑  Ethiopian Wildlife and Natural History Society: A Glimpse at Biodiversity Hotspots of Ethiopia - side 73. (pdf) - (publisert 2011) Arkivert 16. april 2012 hos Wayback Machine. Besøkt 6. oktober 2014
2. ↑  James Young: Ethiopian protected areas – A Snapshot (publisert mars 2012) Arkivert 6. oktober 2014 hos Wayback Machine. Besøkt 6. oktober 2014
3. ↑  Demeke Datiko & Afework Bekele: Human-carnivore conflict in Chebera Churchura National Park. (april 2013) Arkivert 12. oktober 2014 hos Wayback Machine. Besøkt 8. oktober 2014

Kilder
------

* Ethiopian Wildlife Conservation Agency: Chebera Churchura National Park Besøkt 8. oktober 2014

Eksterne lenker
---------------

* Chebera Churchura National Park - Offisielt nettsted Besøkt 7. oktober 2014
* Omriss av Chebera-Churchura nasjonalpark i Openstreetmap Besøkt 7. oktober 2014

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i Etiopia |
| --- |
| Nasjonalparker | Abijata-Shala • Alatish • Awash • Bale Mountains • Chebera-Churchura • Gambella • Geraille • Kafta Sheraro • Mago • Maze • Nechisar  • Omo • Simien Mountains • Yabello • Yangudi Rassa | Etiopias flagg |
| Vilteservater | Babile elefantreservat • Senkelle kuantilopereservat |
Schluchsee-demningen regulerer innsjøen til elva Schwarza, som renner videre sørover til Rhinen.
Kart over Schluchsee-gruppen, med kraftverket inntegnet både på kart og skjematisk.
**Schluchsee-demningen** er en demning som regulerer innsjøen Schluchsee i elva Schwarza, beliggende i Landkreis Breisgau-Hochschwarzwald i Regierungsbezirk Freiburg, langt sør i Schwarzwald i det sørvestlige i Tyskland. Demningen ligger 930 meter over havet.

Demningen er en gravitasjonsdam i betong. Den er 64 meter høy og 250 meter lang, og ved foten er den 3,7 meter tykk. Oppdemmet vannmasse er inntil 114.3 millioner m³. Demningen ble reist 1929-32, og er den høyest beliggende demningen i Tyskland. Riktignok ligger Hornbergbecken] på 1.048 moh. høyere, men dette er et bekkenreservoar uten innsjø, og ikke en demning. Denenfor demningen følger en kaskade av reguleringer og vannkraftverk, kalt *Schluchsee-gruppen*. Schluchsee-demningen fører vann til Häusern vannkraftverk via en 6,2 km lang underjordisk tunnel.

Schluchsee er 7,5 km lang og 1,4 km bred, og har et største volum på 5,14 km². Nedslagsfeltet for vannforsyningen er på 72,8 km², og ligger i høyere deler av Schwarzwald. Før oppdemmingen var dette en bresjø som lå 30 meter lavere, var bare 3 km lang og knapt 1 km bred. 

Byggingen startet med at innsjøen ble gjort dypere i 1930, da sprengte man ut en fure i sjøbunnen med dynamitt. Deretter kunne reisingen av demningen starte, og etter oppdemmingen ble sjøen hele 61 meter dyp på det dypeste. Deretter tok dambyggingen to år.

I 1983 ble hele reservoaret tappety ut for inspeksjonsformål, og da var både sjøbunnen og restene av oversvømte bosettinger synlige for skuelystne.

Se også
-------

* Schluchsee

Eksterne lenker
---------------

* Schluchsee-verkene Arkivert 2. desember 2008 hos Wayback Machine. – offisiell hjemmeside
***Frankenstein på college*** (originaltittel: *Frankenstein: The College Years*) er en amerikansk TV-film fra 1991 inspirert av romanen *Frankenstein* av Mary Shelley. Den er regissert av Tom Shadyac og originalt vist på Fox.

Historien
---------

Når «Professor Lippzigger» dør, inntar «Mark», hans favorittstudent, hans hemmelige laboratorium. Her finner han og hans venn «Jay» den flere hundre år gamle kroppen til «Frankenstein» – og bringer ham til live. Men hvor skal de gjøre av ham? De tar han med til studenthuset. Han er dum som en murstein, men klarer å komme inn på fotballaget deres, og blir populær. Om det bare ikke var for «Professor Loman», som selv ønsker å bli populær med «Lipp»s oppfinnelser...

Rolleliste
----------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| William Ragsdale | Mark Chrisman |
| Christopher Daniel Barnes | Jay Butterman |
| Larry Miller | Prof. Loman |
| Andrea Elson | Andi Richmond |
| De'voreaux White | Kingston Sebuka |
| Patrick Richwood | Blaine |
|

Se også
-------

* Liste over Frankenstein-filmer

Eksterne lenker
---------------

(en) *Frankenstein på college* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Frankenstein på college* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
* (en) *Frankenstein på college* på AllMovie Rediger på Wikidata
* (nl) *Frankenstein på college* på MovieMeter Rediger på Wikidata
* (en) *Frankenstein på college* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Prioritetslån** er et økonomisk banklån med prioritet etter fortrinnsrett. Dersom flere låneinstanser er involvert i den samme sikring, eller pant (eksempelvis en eiendom), må lånene sikres i en rekkefølge. Lånene får da betegnelsene første prioritetslån, andre prioritetslån, og så videre. Et lån med første prioritet har dermed fortrinnsrett og skal dekkes først ved en eventuell innløsning av sikringen, ved for eksempel låntagers mislighold av lånet. Prioritet av lån er særlig viktig i tilfeller der verdien av sikring er lavere enn summen av lånene. 

Et lån med høy prioritet gir bedre sikring for lånegiver, og dermed bedre rentevilkår for lånetaker. Et første prioritetslån vil dermed ha gunstigere rentevilkår enn et tredje prioritetslån. Det er først og fremst banker som gir andre prioritetslån. Noen aktører priser andre prioritetslån på samme nivå som et første prioritetslån, spesielt dersom lånets sikring, har høyere verdi enn lånet. For andre aktører vil en lavere prioritet medføre høyere renter eller gebyrer.

Eksterne lenker
---------------

* nrk.no: *Når du trenger penger til bolig* (publisert 15. september 2004)
**Natalia Sokolova** (født 15. oktober 1976 i Moskva) er en russisk glamourmodell.

Sokolova kommer fra en velstående, akademisk familie som ga henne anledning til en å ta høyere utdanning. Hun var intelligent, hardt arbeidende og fikk gode resultatet.[]

Hun vant flere konkurranser på skolen og hun fikk muligheten til å reise rundt i verden for å representere Russland i forskjellige konkurranser. Hun var en måned i England for å studere engelsk, og da hun kom tilbake vant hun en språk konkurranse som ble holdt av et universitet i Russland.[] Sokolovas språkkunnskaper kom godt med da hun bestemte seg for å fortsette sine studier i USA.

Hun begynte ved Springbook High School i Maryland i 1993, hvor hun gikk ut med toppkarakterer,[] så begynte hun ved University of Maryland i Baltimore. Hennes studietid ved skolen ble kortvarig, etter at hun ble hardt skadet i en bilulykke i løpet av halloween. Sokolova havnet i rullestol med brukket rygg, delvis lammelser og det var flere alvorlige indre organer som ble alvorlig skadet. Hun returnerte til Russland for å begynne på et rehabiliteringssenter. Sokolova begynte på et hardt treningsprogram og to år senere var hun på beina igjen. Hun returnerte tilbake til universitetet i Maryland og fortsatt sine studier innen internasjonal forretning og finans, her gikk hun ut med 3.8 GPA da hun var ferdig i 1998.[]

Samtidig som hun gikk ved universitetet meldte hun seg på modellkonkurransen Hawaiian Tropics Internasjonal Swimwear som ble holdt i Las Vegas. Dette gjorde at *Playboy* oppdaget henne og ville ha henne med i sitt magasin. Hun ble kåret til «Playboys Playmate of the Month» i april 1999 og har flere ganger vært å se i *Playboys* videoer. Etter eksamen reiste hun til Los Angeles for å fortsette på sin nye karriere.

Hun kommer fra en konservativ familie og hun var redd familien ville si om hennes nye karriere, men de sto på hennes side.[] Sokolova har jobbet mye for mannfolkbladet *Playboy*, samt andre modelloppdrag og reklamefilmer. Hun har også fått sjansen til å jobbe som skuespiller og har hatt diverse gjesteroller i show, tv-serier og hun har spilt i flere episoder i tv-serien Baywatch.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0812496, besøkt 17. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Natalia Sokolova (female model) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Natalia Sokolova på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Natalia Sokolova hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Omar Abdul Hamid Karami** (el. **Karamé**) (født 7. september 1934 i An Nouri nær Tripoli i Libanon, død 1. januar 2015 i Beirut) var i to perioder (1990–1992, 2004–2005) statsminister i Libanon.

Liv og virke
------------

Den sunnimuslimske Omar Karami var sønn til Abdul Hamid Karami og bror til Rashid Karami, begge libanesiske politikere. Sistnevnte ble drept i et attentat i 1987, og det var etter dette at Omar gikk inn i politikken. 

Han var statsminister den første gangen fra 24. desember 1990, da Selim al-Hoss sa fra seg makten, til 13. mai 1992, da han gikk av etter massive protester da den libanesiske valutaen kollapset.

Han var medlem av parlamentet som representant for Tripoli fra 1991. Han var sterk tilhenger av syrisk innflytelse på landets politikk.

Han ble igjen statsminister 21. oktober 2004, og gikk av 28. februar 2005 etter protester som følge av drapet på den forrige statsministeren, Rafic Hariri.

Etter mordet på Rafiq Hariri i 2005, beskyldte opposisjonen Syria for å stå bak drapet, og krevde at Syria trakk sine militære styrker ut av Libanon, noe den den Syria-vennlige regjeringen med Karami i spissen ikke gikk med på. Enkelte av de opposisjonelle lederne gikk så langt som å beskylde Karamis regjering for å ha vært direkte innblandet i drapet.

Til tross for et forbud mot offentlige demonstrasjoner, ble det i Beirut satt i gang store demonstrasjoner mot den sittende regjeringen. Dette førte etter hvert til at Karami den 28. februar 2005 gikk ut offentlig og fortalte at han ville gå av som landets statsminister.

Ti dager etter – 10. mars – ble imidlertid Karami gjeninnsatt som statsminister av president Émile Lahoud, som ba ham danne en ny regjering. Karami sa seg villig til dette, og oppfordret samtidig alle de andre partiene til å støtte opp omkring et nasjonalt enhetlig styre.

Karami hadde ikke formådd å danne en ny regjering per 13. april 2005, og valgte da atter å tre tilbkge. Dette bidrog til det kaos Libanon allerede befant sig i etter drapet på Hariri, idet der å ikke var noen regjering til å utskrive de valg som man etter planen skulle holde i mai.

Om morgenen den 1. januar 2015 døde Karami etter en lang sykdomsperiode, i en alder av 80 år.

Referanser
----------

1. ↑  «Former Prime Minister Omar Karami dies after long illness» Arkivert 16. november 2017 hos Wayback Machine. *The Daily Star*, 1. januar 2015. Lest 1. januar 2015.
2. ↑  Comeback for pro-Syrian Lebanon PM - *BBC* - 10. mars 2005
3. ↑  Lebanese cabinet talks collapse - *BBC* - 13. april 2005
4. ↑  Former Prime Minister Omar Karami dies at age of 80 *The Daily Star*. 1. januar 2015.
5. ↑  Lawrence Joffe (1. januar 2015). «Omar Karami obituary». *The Guardian*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Selim al-Hoss** | **Libanons statsminister**(1990–1992) | Etterfølger:**Rashid as-Solh** |
| Forgjenger:**Rafik Hariri** | **Libanons statsminister**(2004–2005) | Etterfølger:**Najib Mikati** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**ME** er et dansk dieselelektrisk lokomotiv produsert for Danske Statsbaner (DSB) av tyske Henschel i perioden 1981 til 1985. Disse lokomotivene var etter leveringen fra fabrikken stasjonert øst for Storebælt inntil 1997, hvor de siden har blitt benyttet over store deler av det danske jernbanenettet.

ME–lokomotivene har blitt benyttet til å trekke både passasjertog og godstog, men etter at DSB Gods ble overført til Railion Danmark i 2001, har disse kun blitt brukt til å trekke passasjervogner for DSB. Fargesammensetningen ble under levering satt til svart og rødt, og denne sammensetningen beholdt de til det nye fargedesignet ble innført mellom 2002 og 2006. I 2000 fikk forøvrig lokomotivene ME 1509 og ME 1511 en helrød lakkering med ny logo etter et skifteuhell i Kalundborg. ME 1518 til 1537 fikk i perioden 2002–2003 en blå folie og et ZWS-anlegg for muligheter til kjøring med styrevogn og innleide dobbeltdekkervogner.

I 2006 ble de resterende lokomotivene påført en blå folie, som ble den nye designfargen til DSB, unntatt ME 1510 som ble hensatt og utrangert etter en brann. Denne ble hugget opp i 2007 og gjør at det totale antallet ME–lokomotiver i dag er på 36 maskiner.

Referanser
----------

1. ↑  DSB – Strækningslokomotiver Besøkt 7. januar 2009

Litteratur
----------

* Christensen, Peder & Poulsen, John (1999). *Motor Materiel 5: Med Motor fra GM*. Haslev: Bane bøger. ISBN 87-88632-79-2. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
* Vallin, Niels-Folke (1991). *Fra MY til ME, DSB's dieselelektriske lokomotiver*. København: Lamberth. ISBN 87-88758-67-2.

Eksterne lenker
---------------

* ME – Jernbane.net
* (dk) Jernbanen.dk – ME

Portal: Danmark
***Den svarta cirkeln*** er en svensk kriminalserie i fem deler fra 1990 i regi av Pelle Seth. Manuset ble skrevet av Thomas Borgström og Lars Bill Lundholm. Norske Liv Osa spiller den kvinnelige hovedrollen som Eva Murray.

Serien ble utgitt på DVD i Sverige 2. juli 2008.

Handling
--------

En bombe eksploderer under en begravelse i Hedvig Eleonora kirke i Stockholm, men ingen påtar seg ansvaret for ugjerningen. Tre dager senere eksploderer ytterligere en bombe, denne gang på Stockholm sentralstasjon. Når ingen heller denne gangen påtar seg ansvaret mistenker politiet at det er utenlandske terrorister som har utført begge ugjerningene og gjør et tilslag mot en tyrkisk kafé. Journalisten Johan Nordenskiöld tror ikke på politiets teorier om utenlandske terrorister. Han begynner sammen med sin kollega Eva Murray å undersøke saken selv og har snart funnet et helt nytt spor. Samtidig har to andre av Johans medarbeidere, De Witt og Andersson, tipset politiet om at to vesttyske terrorister befinner seg på en pram i havna. Etter å ha funnet et par bilder av de vesttyske terroristene i én av Johans skrivebordsskuffer blir også han etterlyst av politiet.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Stefan Sauk - Johan Nordenskiöld
* Liv Osa - Eva Murray
* Lars-Erik Berenett - Rikard Kostner
* Ernst Günther - Björkman
* Agneta Ekmanner - Cecilia Ångström
* Roland Hedlund - Stangenberg
* Tomas Laustiola - Ekman
* Allan Svensson - Stefan De Witt
* Thomas Oredsson - Andersson
* Lars Väringer - Tom Schauberg
* Görel Crona - Isabell Dahlgren

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den svarta cirkeln* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Den svarta cirkeln* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Den svarta cirkeln* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Åsgrend** er ei grend i Kviteseid kommune i Telemark, og som grenser til Seljord. 

Areal og folkemengde i grunnkretsen 08290114 Åsgrend per 2007:

* Landareal:(km²)
* Befolkning 86 personer

Den gamle ferdselsveien gikk gjennom Åsgrend, over Seljordshei.  
 
Idag regner en at gårdene nedenfor vannet Vigdesjå hører til Åsgrend. Fra Vigdesjå renner Bygdaråi mot Seljord. Elva ble brukt til tømmerfløting fra før 1783 til midten av 1950-tallet. Fløtingen ble drevet med damvann. Skiensvasdragets Fællesflødningsforening overtok fløtingsretten i 1884. Anlegget ble påkostet med minering, opprensking og med nye 
vardammer for å lette fløtingen. Ved munningen av Vigdesjå er det fremdeles rester av en nåledam. 
Det var flere private rulleplasser langs Bygdaråi. 

Gårdene som hører til Åsgrend har gårdsnr 101 og opp til det høyeste gnr 105. Gnr 101, bnr 1 heter Runningen, og gnr 105, bnr 10 heter Heistad.

Bronsealderfunn
---------------

Kviteseid er en av de bygdene der en mener å kunne slå fast at det har vært korndyrking i første delen av bronsealderen. På Heggtveit i Åsgrend er det gjort et depotfunn med tre halvmåneformede flintsigder, som kan dateres tilbake til denne tiden (ca.1800 f.Kr.). Dette er også blitt bekreftet gjennom en pollenanalyse ved funnstedet. Det er derfor det eldste sikre sporet etter åkerbruk som er funnet i Kviteseid («Telemarksprosjektet» ved Oldsaksamlingen). Ingen gårdsanlegg ble lokalisert eller undersøkt i samband med prosjektet.

Vikingegårder
-------------

Gårdsnavn som ikke inneholder norrøne personnavn og som har endingen –stad blir regnet for å stamme fra Vikingtiden. Gårdsnavn som er føyd sammen med norrøne personnavn regner en med viser til den personen som først ryddet gården. I Åsgrend ligger det minst to, kanskje tre vikingårder: Gjelstad, Heggtveit og kanskje Åse. Gjelstad og Heggtveit er sikre fordi en har gravfunn som bekrefter det. Navneleddene -stad og -tveit bekrefter teorien.
Åse må være den eldste gården siden gårdsnavnet har gitt navn til grenda. Navneformen tyder også på at den kan være eldre enn fra vikingtiden. Åse har også gravhauger, men disse er ikke undersøkt.
Den fjerde gamle navnegården i Åsgrend er Kolltveit. Navnet peker mot vikingtiden, men beliggenheten og størrelsen på gården tilsier at den kan ha blitt skilt ut fra Gjelstad i høymiddelalderen.

Kilder
------

* Norske gardsbruk, Telemark 2 : Hjartdal, Kragerø, Kviteseid, Nissedal, NomeFoyn forlag. Bø,2000. ISBN 82-91827-03-6
* Olsnes, Aanund: Kviteseid Gardsoge b.III / Kultursoga frå dei eldste tider til kring 1820. Kviteseid kommune, 1987. ISBN 82-991598-0-6

Eksterne lenker
---------------

* Smie på garden Heggtveit
* Kvennhus på garden Heggtveit

  

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Englehierarkiet er fremstilt i kuppelen i Baptisteriet til Domkirken i Firenze.  
  
 Pseudo-Dionysius Areopagitten utviklet en lære om englene der han plasserer dem i *det Himmelske hierarki* etter deres funksjon og i hvilken avstand de er fra det guddommelige. 

| Første orden |
| --- |
| Serafene | Kjerubene | Tronene |
| Andre orden |
| Maktene | Kreftene | Herredømme |
| Tredje orden |
| Fyrstedømme | Erkeengler | Engler |

**Kreftene** er ifølge den kristne forfatteren/tekstsamlingen Pseudo-Dionysius Areopagitten fra 500-tallet en del av den andre orden i Englenes hierarki. De er også brukt som et ikonografisk tema i kirkekunst.

Beskrivelse
-----------

Kreftene er opptatt med å hjelpe i flere av aspektene i verden, og de bringer dette videre til menneskene.

De er blitt kalt «De brilliante» eller «De skinnende». De blir også kalt Miraklenes, handlekraften og nådens Engler og er sagt å være involvert i mennesker som sliter med sin tro.

Kreftene sies å være personifiserte guddommelige egenskaper som mot og ydmykhet. 
De to englene ved Kristus himmelfart mener man tilhørte Kreftenes Orden.

Kreftene opptrer vanligvis i grupper.

De har overoppsynet med de himmelske vesener og været, inkludert snø, regn og vind.

Kreftene er også kjent som Tarshishim og Malakim.

Litteratur
----------

* Hellemo, Geir; *Guds billedbok, virkelighetsforståelse i religiøse tekster og bilder*, Oslo 1999 ISBN 82-530-2034-1
* Nes, Solrunn; *Mysteriets formspråk*, Bergen 2000 ISBN 82-419-0266-2 s. 93

Eksterne lenker
---------------

* De hellige verneengler, Katolsk.no
* *StarDust om engler*
* *Det himmelske hierarki*
* Stanford Encyclopedia of Philosophy

| * v
* d
* r
Engler |
| --- |
|  | 
* Barakiel
* Englene
* Erkeengel
* Erkeengelen Gabriel
* Erkeengelen Mikael
* Erkeengelen Rafael
* Erkeengelen Uriel
* Forsamlingen av erkeengler
* Fyrstedømme
* Herredømme
* Jegudiel
* Kjeruber
* Kreftene
* Lucifer
* Maktene
* Selafiel
* Serafer
* Troner

 |
Til venstre: Berlin Hauptbahnhof
Fries
**Den sveitsiske ambassade i Berlin** (*Schweizerische Botschaft*) er Sveits' diplomatiske representasjon i Tyskland.

Ambassadebygningen i Berlin ligger i Otto-von-Bismarck-Allee syd for Spreebogenpark, i umiddelbar nærhet av Kanzleramt.

Historie
--------

Ambassaden nåværende bygning ble oppført av arkitekten Friedrich Hitzig som privat bypalé for medisinprofessor Friedrich Theodor von Frerichs i 1870–1871.

I 1907 ble huset solgt til naboen Max Esser, som i 1910 solgte til kjemifabrikanten Erich Kunheim. Bygningen ble utvidet til *Villa Kunheim* i nyklassisistisk stil i 1910-1911. Bygningen ble i 1919 solgt til den sveitsiske regjeringen. Etter en ny ombygging ble den fra 1920 brukt som kanselli for sveitsiske gesandtskapet og residens for den sveitsiske gesandten.

I 1949 ble bygningen sete for en sveitsiske delegasjon. Den ble omdannet til generalkonsulat i 1973. I oktober 1992 ble bygningen sete for en del av den sveitsiske ambassaden, som fremdeles lå i Bonn. Etter renovering og utvidelser flyttet så i 2000 den sveitsiske ambassaden fra Bonn til Berlin, og tok i bruk bygningen.

Litteratur
----------

* Paul Widmer: *Die Schweizer Gesandtschaft in Berlin*, Verlag Neue Zürcher Zeitung, 1997. ISBN 3-85823-683-7
* Claudia Schwartz: *Das Haus im Nachbarland. Die Schweizerische Botschaft im Berliner Regierungsviertel*, Verlagshaus Braun, Berlin 2001. ISBN 3-935455-03-8

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Swiss Embassy, Berlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Swiss Embassy Berlin – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Kredittsjekk** er en kontroll av økonomien til en person eller en bedrift. Det er vanlig å foreta en kredittsjekk ved kjøp på avbetaling, alle typer lån og diverse abonnementer som innebærer et kredittelement (typisk mobilabonnement). Men det kreves en saklig grunn for å kunne foreta en kredittsjekk. Det er ikke lov å foreta en kredittsjekk om man ikke skal få en kreditt, for eksempel om man skal leie hybel man betaler på forskudd, heller ikke om man skal ha en mobiltelefon med kontantkort. Om man inngår avtale om å kjøpe en mobiltelefon med etterskuddsbetaling, kan det være saklig grunn til kredittsjekk. For at et kredittopplysningsselskap skal ha lov til å gi ut informasjon om deg må de ha konsesjon fra Datatilsynet. Når det foretas en kredittsjekk, skal den som sjekkes også få et gjenpartsbrev som forteller hvilke opplysninger som ble utlevert og til hvem. Opplysningene som blir tilgjengelige er inntektsinformasjon, skatteligning basert på opplysninger fra skattedirektoratet, eventuelle betalingsanmerkninger, næringsinteresser registrert hos Brønnøysundsregisteret, samt folkeregistrert adresse.

Kredittopplysningsvirksomhet er i Norge regulert av personopplysningsloven.

Ved en kredittsjekk blir en kredittscore laget ut ifra blant annet betalingshistorikk, inntekt og alder. Denne strekker seg fra 1-100, og kan gi en indikator på personens betalingsevne og kredittverdighet. En lav score kan gjøre det vanskelig å oppnå ulike former for kreditt. 

Negative oppføringer i kredittopplysningsregistere rapporteres av registrerte inkassobyråer. Det blir også registrert betalingsanmerkninger etter avholdt utleggsforretning med "intet til utlegg" eller trekk i lønn, dette registreres i et eget utleggsregister som kredittopplysningsbyråene igjen henter sine opplysninger fra.

Referanser
----------

1. ↑  Nettavisen.no. «Hvordan fungerer en kredittsjekk».
2. ↑  Creditsafe.no. «Kredittsjekk».
3. ↑  Samlino.no. «Kredittsjekk: Dette betyr din kredittscore». Arkivert fra originalen 23. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Forskrift om behandling av personopplysninger, kapittel 4
Hagerupallmenningen i 1985  Foto: Birgit Piene 
**Hagerupallmenningen**, også kjent som **Dronningens gates allmenning**, er en allmenning i Midtbyen i Trondheim som ligger i begynnelsen av Dronningens gate og mellom bryggene i Kjøpmannsgata 41 og 51.

Allmenningen fikk sitt navn etter kjøpmann og borgermester Hans C. Hagerup, som eide bryggen i Kjøpmannsgata 51 tidlig på 1700-tallet. Fra 1797 var det varetorg på Hagerupallmenningen, med varer som ble fraktet til byen fra sjøveien. Også *Øvre fergeleie* med forbindelse til Verftsallmenningen på Bakklandet var plassert her fra 1870-årene og frem til den første Bakke bru åpnet i 1887.

I 1958 ble en større del av plassen brukt til bygging av et garasje- og servicebygg i fire etasjer med bensinstasjon under navnet *A/S Bilhuset*.

Referanser
----------

1. ↑  Terje Bratberg, Trondheim byleksikon 2008. «Allmenninger» s. 217.
2. ↑  Støren, Wilhelm K. (1977). *Bakklandet 1277-1977*. Aktietr.i Trondhjem. s. 30–31.
3. ↑  Støren, Wilhelm K. (1964). *Bryggene i Trondheim*. Trondhjems historiske forening. s. 114.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 217. ISBN 978-82-573-1762-1.
* Støren, Wilhelm K. (1983). *Sted og navn i Trondheim*. Trondheim: Brun Bokhandels forlag. s. 115. ISBN 82-7028-471-8.

Eksterne lenker
---------------

* Wikioppføring av «Dronningens gates allmenning» hos Strinda historielag
Rester av muren på sydsiden
Kart over Beijings tidligere bymurer
**Beijings gamle bymur** var frem til midten av 1900-tallet en av verdens mest overveldende bevarte bymurer i verden. De ble deretter frem til 1978 for det meste fjernet for å gi plass til Annen ringvei. 

Deler av bymuren (den indre by, 1902)
I virkeligheten er løpet til Annen ringvei rett utenfor der muren forløp, omtrent over dens vollgrav. Det ville derfor ha vært mulig med en del anleggsmessige anstrengelser å bevare i alle fall det meste av muren.

Den opprinnelige bymuren ble bygget rundt 1435 under Ming-dynastiet. De fikk en monumental karakter. Muren hadde gjennomgående en basis på 20 meter bredde som mot toppen smalnet tiinn til 12 meter, høyden var på 12 meter. Det fantes ni portanlegg, hvorav tre fremdeles er bevarte: Desheng-porten, Yongding-porten (rekonstruert i 2004) og Zhengyang-porten.

Qianmentårnet
Deshengmentårnet
Allerede i 1900 ble deler av bymuren skadet eller ødelagt av opprørere eller særlig av utenlandske styrker under bokseropprøret. Men da befant muren seg alt i en generelt dårlig tilstand. Mellom 1911 og 1949 ble den så åpnet en del steder for å gi plass til veier og jernbaner. Under de første årene av det kommunistiske styret kom det til relativt åpne debatter om bevaring eller rivning. Den internasjonalt kjente kinesiske arkitekturhistoriker og byplanlegger Liang Sicheng (1901–1972) gikk inn for bevaring. Men mot slutten av bevegelsen La de hundre blomster blomstre ble diktaturtilstandene skjerpet og debatten stilnet; myndighetene bestemte seg så for nedriving i store stykker for å muliggjøre byggingen av Beijings undergrunnsbane og Annen ringvei.

I 1979 ble nedrivingene stanset, men da var det ikke meget igjen. De best bevarte delene er lite stykke sørøst i byen, sør for hovedjernbanestasjonen.
Beijing botaniske hage (Beijing Zhiwuyuan)
**Beijing botaniske hage** (kinesisk: 北京植物园; pinyin: *Běijīng Zhíwùyuán*) er en botanisk hage nordøst i Beijing i det tidligere distriktet Xuanwu mellom Xiangshanparken og Yuquan Shan i Vesthøydene. Den ble anlagt i 1956 og omfatter ca. 400 ha, hvorav halvparten er tilgjengelig for besøkende.

På dens område ligger Shifangpujuetempelet (*Wofo si*), graven til reformatoren Liang Qichao, det kinesiske biemuseum (*Zhongguo mifeng bowuguan*) og Cao-Xueqin-museet (*Cao Xueqin jinianguan*).

Billedgalleri
-------------

* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) 北京植物园 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Beijing botanisker have
* Umwelt-Lernorte in Beijing
* Vitenskapelig utstilling i hagen
* Beijing Botanical Garden
* Beijing Botanical Garden (Beijing Zhiwuyuan)
* Beijing zhiwuyuan fra Baidu Baike

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
**Beijing Renhe FC** (1995–) er en kinesisk fotballklubb som har vunnet både liga og cup og flyttet på seg fire ganger.

Shanghai 1995–2005
------------------

Den ble opprettet i 1995 som i Pudong, et distrikt i Shanghai og tok navnet **Shanghai Pudong** i landets tredje høyeste liga. Med navnet **Inter Shanghai** tok de sølv i 2003 og bronse i 2004, som var første sesong i den nye Kinesisk superliga.

Shaanxi 2007–11
---------------

I 2006 flyttet de til provinsen Shaanxi og kalte seg **Xi'an (eller Shaanxi) Chanba International** etter hovedstaden Xi'an, der de spilte på *Shaanxi Provinsstadion*.

Guizhou 2012–15
---------------

I 2012 flyttet de til provinsen Guizhou og kalte seg **Guizhou Renhe** etter *Renhe* som hadde sponset de siden 2010. De vant FA-cupen i 2013. Året etter ble de nummer 4 og fikk delta i AFC Champions League (asiatisk mesterliga) i 2014. I 2014 og 2015 har de navnet **Guixhou Moutai**. Ex-Sogndalspiller Ricardo Santos og svensken Magnus Eriksson gikk hit til 2015-sesongen. Denne sesongen rykket klubben ned i Liga 1.

Beijing 2016–
-------------

Fra 2016 holder laget til i Beijing og kaller seg **Beijing Renhe**. Hjemmebane i Beijing er Beijing Fentai Stadium (åpnet 1990) med plass til 31 000 tilskuere. Den kjente Nikica Jelavić gikk hit fra West Ham i 2016. Etter to sesonger i Liga 1 rakk de opp til superligaen.

* Guiyang Olympiastadion, 2012–15 Guiyang Olympiastadion, 2012–15
* Hjemmebanen Beijing Fentai, 2016– Hjemmebanen Beijing Fentai, 2016–

Referanser
----------

1. ↑  «Fotbolltransfers.com - Officiellt: Magnus Eriksson och Ricardo Santos till Guizhou Renhe FC». *fotbolltransfers.com*. Besøkt 24. oktober 2016.
2. ↑  Association, Press (16. februar 2016). «West Ham’s Nikica Jelavic joins Chinese second division side Beijing Renhe». *The Guardian* **(engelsk)**. ISSN 0261-3077. Besøkt 24. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Maria Altmann** (født 18. februar 1916, død 7. februar 2011) var en jødisk flyktning fra Østerrike, kjent for sin vellykkede kampanje for å få tilbake fem familieeide malerier malt av kunstneren Gustav Klimt, som ble stjålet av nasjonalsosialistene under andre verdenskrig.

Hun ble født som Maria Victoria Bloch, i Wien. Familien endret navnet til Bloch-Bauer året etter at Maria ble født. Hun var en niese av Adele Bloch-Bauer, en velstående jødisk beskytter av kunst som tjente som modell for noen av de mest kjente malerier fra denne perioden. Kort tid etter Altmann sin bryllupsreise til Paris, Frankrike i 1938 ble Østerrike innlemmet i det nasjonalsosialistiske Tyskland. Altmann, hennes ektemann og flere av deres familiemedlemmer valgte å flykte fra nazistene og deres strenge lover mot jøder og andre «mindreverdige» mennesker. De flyktet via England og videre til USA og slo seg ned i Los Angeles, California. Altmann døde 7. februar 2011, kort tid før hennes 95. bursdag. Nekrologer ble trykket i The New York Times, The Guardian, og mange andre aviser internasjonalt.

Historien om Maria Altmann ble filmatisert i 2015 (*Woman in Gold*; norsk tittel *Kvinnen i gull*) med Helen Mirren i rollen som Maria.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, RKD kunstner-ID 439989, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.latimes.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Caterine McHugh (2. april 2015). «Who was Maria Altmann?». Besøkt 14. februar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ULAN **·** NDL
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Pål Wergeland Lorentzen** (født 19. juli 1941 i Hosanger ved Bergen) er en norsk høyesterettsadvokat med særlig engasjement for ytringsfrihet og rettssikkerhet. Han var formann i Advokatforeningens hovedstyre fra 1988 til 1991.

Utdannelse
----------

Lorentzen har examen artium på reallinjen fra 1960 og juridisk embetseksamen fra Universitetet i Oslo fra 1968. I 1970-1971 hadde han studieopphold i Cambridge og London. Han fikk bevilling som advokat i 1971 og bevilling som høyesterettsadvokat i 1976.

Virksomhet
----------

Lorentzen var dommerfullmektig ved Lofoten sorenskriverembete i 1969-1970 og advokatfullmektig i Advokatfirmaet Greve, Greve og Greve i Bergen fra 1971. I 1976 ble han partner i advokatfirmaet som etter fusjon i 1991 skiftet navn til Thommessen, Krefting, Greve, Lund, senere forkortet til Thommessen. Lorentzen har ført en rekke saker for Høyesterett og også prosedert for Menneskerettsdomstolen i Strasbourg.

Tillitsverv som advokat
-----------------------

Lorentzen var formann for advokatene i Bergen, Hordaland og Sogn og Fjordane krets av Den norske advokatforening i 1980-1982 og medlem av hovedstyret for Den norske advokatforening i 1984-1991. Fra 1988 til 1991 var han formann i hovedstyret. I 1994-2004 var han formann for foreningens rettssikkerhetsutvalg. I 2009 ble han oppnevnt som medlem av Stortingets menneskerettighetsutvalg som etter oppdrag fra Stortingets presidentskap, utarbeidet forslag til nye menneskerettighetsbestemmelser i Grunnloven.

Andre tillitsverv
-----------------

I studietiden stiftet Lorentzen musikkorpset Corpsus Juris ved juridisk fakultet i Oslo. Han var også revysjef for Blindernrevyen. Tilbake i Bergen ble han i 1983 medlem av styret for Bergen filharmoniske orkester. Fra 1997 til 2008 var han styreleder. Han ble medlem av styret for Festspillene i Bergen i 1992 og ble av Kulturdepartementet utpekt til styreleder der fra 2008 til 2012. Lorentzen har også vært styreleder i Kavlifondet og i Sparebanken Vest. I 2010 tok han initiativet til etableringen av Norsk klimastiftelse hvor han også ble styreleder.

Referanser
----------

1. ↑  Advokatbladet 2013, nr 5,
2. ↑  Advokatbladet 2014, nr 1,
3. ↑  Utvalgets forslag til endringer av Grunnloven,
4. ↑
5. ↑  Bergens Tidende 19. november 2014,

Kilder
------

* Norsk biografisk leksikon,
* Norsk klimastiftelse,
* Thommessen,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pål W. Lorentzen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Steinerskolen i Haugesund** er en stiftelse og steinerskole i Haugesund. Skolen er en privat grunn- og videregående skole som underviser elevene i tråd med steinerpedagogikken.

Historikk
---------

Skolen ble opprettet av steinerpedagogene Lilleberta Sandved og Siggen Falkeid i 1977. Det første klassetrinnet startet under små forhold med tolv elever i en leilighet i Ramsdalsblokkene. I 1978 flyttet skolen til «Huglenhuset», en villa like i nærheten av dagens Haugaland videregående skole. Skolen fikk i 1981 sin endelige plassering på et høydedrag over byen, da det tidligere restaurantbygget «Bellevue» ble kjøpt. I 1986 ble skolen utvidet med videregående trinn. Like ved bygget som opprinnelig sto på tomten er det siden bygget et gymnastikk- og scenebygg og Soria Moria Steinerbarnehage, begge tegnet av arkitekt David Sandved. I 2002 ble et nytt bygg på skolen innviet. Bygningen huser 1.-5. klasse og er tegnet av arkitekt Torleif Gismarvik.

*Soria Moria Steinerbarnehage* *Gymnastikk- og scenebygg*

| * v
* d
* r
Steinerskoler i Norge |
| --- |
| Arendal **·** Asker **·** Bergen **·** Bærum **·** Eidsvoll **·** Fredrikstad **·** Furu **·** Gjøvik–Toten **·** Haugesund **·** Hedemarken **·** Helsepedagogisk **·** Hurum **·** Indre Østfold **·** Kristiansand **·** Lillehammer **·** Lørenskog **·** Moss **·** Nesodden **·** Nordstrand **·** Oslo **·** Oslo by **·** Ringerike **·** Romerike **·** Rotvoll **·** Røyken vgs **·** Skjold **·** Stavanger **·** Tromsø **·** Trondheim **·** Vestfold **·** Ålesund **·** Ås |
| Den norske eurytmihøyskole **·** Steinerhøyskolen |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Om nybygget[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
Universitetes stadion
**Beijings tekniske universitet** (engelsk: **Beijing Institute of Technology** (BIT), forenklet kinesisk: 北京理工大学, tradisjonell kinesisk: 北京理工大學, tidligere kjent som 北京工业学院) er et offentlig nasjonalt universitet i Beijing i Folkerepublikken Kina. Det oppstod i 1940 i Yan'an (延安) som *Teknisk universitet*, grunnlagt av det kinesiske kommunistiske parti som da kontrollerte området rundt Yan'an, men ennå ikke hadde grepet makten i hele landet.

Det er ett av Kinas ledende forskningsuniversiteter. BIT tilhører også Prosjekt 211 og Prosjekt 985, og er dermed særlig prioritert av det offentlige.

I 2007 hadde det 37.479 studenter og mer enn 3.500 ansatte.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Beijing Institute of Technology – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Zhuhai Campus
* Presseavdeling
* Bibliotek
* BIT Science Park
* Informasjon for internasjonale studenter
* BIT på beijing2008.cn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Dødsskvadron** er en betegnelse på en bevæpnet gruppe (eller «bande») som på eget eller andres initiativ og bestilling foretar forfølgelser og henrettelser uten forutgående rettergang. En dødsskvadron kan arbeide for en stats politiske og/eller militære makthavere for å kvitte seg med motstandere og rivaler som ikke kan bekjempes effektivt med legale midler. Dødsskvadronenes medlemmer rekrutteres særlig i militære eller paramilitære organisasjoner og politiorganisasjoner, men kan også hentes i kriminelle bander.

Utbredelse
----------

Dødsskvadroner har særlig vært brukt av militærdiktaturer i Latin-Amerika i 1970-årene og 1980-årene. Omfattende eksempler fra Argentina og Chile har vært dratt inn i rettssaker mot en rekke generaler. Perus president fra 1990 til 2000, Alberto Fujimori, ble i april 2009 dømt for en rekke forbrytelser, herunder mord utført av dødsskvadroner i hans regjeringstid. I El Salvador ble mordet på erkebiskop Óscar Romero utført av en dødsskvadron på ordre av offiseren og høyrepolitikeren Roberto D'Aubuisson. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Kart over Stockholm, der Norrmalm bydelsområde er markert med brunt.

**Norrmalm** er et bydelsområde i Stockholms innerstad som omfatter bydelene Norrmalm, Vasastaden og Skeppsholmen samt en mindre del av bydelen Östermalm. Området begrenses av Strömmen i sør og Brunnsviken i nord. Det bor godt og vel 61 000 personer i bydelsområdet.

Hôtel Rydberg rett før det ble revet i 1914
Ved Gustav Adolfs Torg lå Hotell Rydberg fra 1857–1914. Det var en periode et av Stockholms mer kjente underholdningsetablissemang og ble besøkt blant annet av journalister og forfattere. Blant disse var Hjalmar Söderberg, Albert Engström, Emil Norlander og Hasse Z. Hotellet ble revet i 1914 for å gi plass til Skandinaviska Bankens palats.

Referanser
----------

1. ↑  Svenskapanoptikon

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Norrmalm (stadsdelsområde) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Norrmalms stadsdelsområde

  


| * v
* d
* r
Stockholms bydelsområder |
| --- |
| Stockholms kommunevåpen | Bromma **·** Enskede Årsta Vantör **·** Farsta **·** Hägersten Liljeholmen **·** Hässelby Vällingby **·** Kungsholmen **·** Norrmalm **·** Rinkeby Kista **·** Skarpnäck **·** Skärholmen **·** Spånga Tensta **·** Södermalm **·** Älvsjö **·** Östermalm | Sveriges flagg |
| Kommuner i Stockholms län |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
For andre personer med samme navn, se Mette Møller (fotograf) og Mette Møller (klesdesigner).

**Mette Møller** (født 7. august 1934, død 29. januar 2001) var en norsk danser, koreograf og dansepedagog. Hun var elev ved Rita Toris ballettskole fra 1945. Hun studerte videre i London og New York hvor hun bl.a. opptrådte i Radio City Music Hall. I New York studerte hun blant annet med Vladimir Dokoudovsky. Mette Møller var tilknyttet Den Norske Ballett i Norsk Operaselskap fra starten i 1954, og ansatt i Den Norske Operas ballettkompani fra starten i 1958. Hun danset store roller både i det moderne og det klassiske repertoar i 1950- og 1960-årene, bl.a. i Tudors *Paris' Dom*, Ashtons *Facade*, Fokins *Carneval* og også i *Svanesjøen*, *Giselle* og som Swanhilda i *Coppelia*. Hun medvirket som danserinne i filmen *Ni liv* (1957). På slutten av sin karriere danset hun i Munch-balletten *Mot Solen* (Festspillene i Bergen/Nationaltheatret 1969). Mette Møller var en av initiativtakerne til Studio Oscar i Oslo hvor hun virket som pedagog.

Referanser
----------

1. ↑  «Mette Møller [Dødsannonse]». *Asker og Bærums budstikke*. 5. februar 2001. s. 20.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mette Møller (dancer) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Mette Møller hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (no) Norges opera & ballett historie – Opera forlag

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Beta. Scandinavian Journal of Business Research*** er et bedriftsøkonomisk forskningstidskskrift, som utgis av Universitetsforlaget. Tidsskriftet dekker temaene strategisk ledelse, organisasjon og ledelse, markedsføring, bedriftsøkonomi, offentlig administrasjon, regnskap, finans, personalledelse, bærekraftige forretningsmodeller, produktutvikling og innovasjon, og forretningsetikk.

I 2005 skiftet det navn fra *Beta. Tidsskrift for bedriftsøkonomi* til sitt nåværende engelske navn, og fra 2006 har det kun kommet ut i elektronisk utgave. Beta retter seg mot forskere og lærere innenfor bedriftsøkonomi og samfunnsøkonomi, universitets- og høyskolestudenter og økonomer i næringsliv og offentlig forvaltning. Ole Gjølberg, professor ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet, var tidsskriftets første hovedredaktør (1987–1995). Professor Odd Nordhaug ved Norges Handelshøyskole var hovedredaktør fra 1996 til han døde i 2013. I dag er Ingeborg Astrid Kleppe, professor ved Norges Handelshøyskole, redaktør i tidsskriftet.

Tidsskriftet er en vitenskapelig publiseringskanal på nivå 1 i norsk vitenskapsindeks, og utgis med to hefter årlig. Artikler blir vurdert av minst to fagfeller.

Tidsskriftet er tilgjengelig på Universitetsforlagets elektroniske database for tidsskrifter, idunn.no.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN **·** ISSN
 |
**Jofrid A. Nygaard** (født 1934[] i Vikedal) er en norsk lege. Hun er dr.med. og professor emeritus ved Universitetet i Bergen og spesialist i psykiatri (1970) og spesialist i barne- og ungdomspsykiatri (1981).

Biografi
--------

Nygaard tok sin medisinske utdannelse i Basel og Oslo, og hadde distriktsturnus i Vikedal. Hun har vært ansatt ved Radiumhospitalet, Solli Nervesanatorium, Neevengården sykehus og Haukeland sykehus.

I årene 1983-1984 var hun stipendiat ved NAVF og forsket på sykdommen anorexia nervosa og bulimia nervosa, sammen med blant andre Hans H. Bassøe. Fra 1993 var hun professor og overlege ved Barnepsykiatrisk avdeling ved Haukeland Sykehus. Hun har også vært rettspsykiater i en rekke rettssaker i Norge. 

Hun var gift med Nils Nygaard, som var professor og dekan ved Juridisk fakultet, Universitetet i Bergen. De har 9 barn og 27 barnebarn.

Bibliografi
-----------

Nygaard har skrevet både fagartikler og populærvitenskapelige bøker relatert til sykdommen anorexi, blant annet boken *Den farlige slankingen - spiseforstyrrelser, anorexia og bulimia nervosa*.

* (no) Publikasjoner av Jofrid Nygaard i BIBSYS

Kilder
------

* Navn, Jubilanter, Aftenposten side 46, 4. oktober 2019.
**Valerio Agnoli** (født 6. januar 1985 i Alatri) er en profesjonell italiensk landeveissyklist. Han ble profesjonell i 2004 med det italienske laget Domina Vacanze, der han blant annet var stallkamerat med Mario Cipollini. Året etterpå konkurrerte han for det italienske laget *Naturino-Sapore di Mare*, som var en fortsettelse av Domina Vacanze.

I 2003-sesongen vant han den italienske juniorkonkurransen Giro della Lunigiana.

Agnoli ble nummer tre i det kinesiske etapperittet Tour of Qinghai Lake i 2005. Han vant også den åttende etappen foran Asan Bazajev og Ryan Cox.

Valerio Agnoli var med og hjalp sitt lag Liquigas til å vinne den første etappen, en lagtempo, av Vuelta a España 2008. Denne bedriften gjentok han med samme lag på fjerde etappe av Giro d'Italia 2010

I juni 2009 ble italieneren nummer tre i Memorial Pantani-Trofeo Mercatone Uno bak Roberto Ferrari og Giovanni Visconti.

Meritter
--------

2003
1.-plass i Giro della Lunigiana (U19)
2005
3.-plass i Tour of Qinghai Lake
8. etappe i Tour of Qinghai Lake
2008
1. etappe i Vuelta a España (TTT)
2009
3.-plass i Memorial Pantani-Trofeo Mercatone Uno
2010
4. etappe i Giro d'Italia 2010 (TTT)
2011
4.-plass, GP Industria & Artigianato di Larciano

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valerio Agnoli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Valerio Agnoli – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Valerio Agnoli – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Valerio Agnoli – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Valerio Agnoli – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Valerio Agnoli – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Valerio Agnoli – TheSports.org Rediger på Wikidata
«Beta» har flere betydninger.
**Beta** (stor Β, liten β eller kursiv ϐ; gammelgresk: βῆτα, romanisert av gresk: *bē̂ta* eller gresk: βήτα, romanisert: *víta*) er den andre bokstaven idet greske alfabetet. I systemet med greske tall har den en verdi på 2. I gammelgresk representerte beta den stemte bilabiale plosive IPA: [b]. På moderne gresk representerer det den uttrykte labiodentale frikativet IPA: [v] mens IPA: [b] i lånte ord i stedet vanligvis blir transkribert som μπ. Bokstaver som oppsto fra beta omfatter den romerske bokstaven ⟨B⟩ og de kyrilliske bokstavene ⟨Б⟩ (Be) og ⟨В⟩ (Ve).

Minuskelen beta har en overflatisk likhet med den tyske ß (dobbelt-s); disse bør ikke forveksles.

Beta er et mye brukt mål i finansteori. Den gir uttrykk for en aksjes samsvariasjon med en markedsindeks. Formelen er som følger: Cov(Ri,Rm)/Var(Rm). Beta brukes også i sammenheng med prototyper av datavare: betavare.

Referanser
----------

1. ↑  «Alpha, Beta, What’s Next? The Greek Alphabet Explained», *Dictionary.com* 26. august 2021
2. ↑   «UN Romanization of Greek for Geographical Names» (1987), *Eki.ee*
3. ↑   «Pronouncing the Greek Alphabet», *ThoughtCo*
4. ↑  Kenton, Will (30. juni 2022): «Beta: Definition, Calculation, and Explanation for Investors», *Investopedia*
5. ↑  «What Does Betaware Mean?», *Technopedia*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |