recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Helen Zille** (født 9. mars 1951 i Johannesburg i Sør-Afrika) er en sørafrikansk politiker. Hun leder delstatsministeriet i provinsen Western Cape. Hun ledet også landets største opposisjonsparti, Democratic Alliance (DA) frem til mai 2015.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hellen Zille ble født i Johannesburg. Foreldrene hennes har delvis jødisk bakgrunn og innvandret fra Tyskland på 1930-tallet, onkelen til hennes far var den tyske samfunnskritiske tegneren Heinrich Zille. Hun har en Bachelor of Arts fra Universitetet i Witwatersrand i Johannesburg. 

### Karriere

På 1970-tallet var hun politisk journalist ved avisen Rand Daily Mail i Johannesburg. Hun ble kjent nasjonalt i forbindelse med skandalen rund anti-apartheid aktivist Steve Bikos død i 1977. Biko, en sentral apartheid motstander døde av hodeskader han fikk påført under avhør, den offisielle dødsårsaken var sultestreik. Zille og hennes redaktør Allister Sparks trodde ikke på den offisielle versjonen. Hennes etterforskninger og intervjuer med leger motbeviste den. 

På 1980-tallet ble hun sterkt involvert i anti-apartheid-arbeidet, noe som ført blant annet til en betinget dom. Hun var medlem av blant annet Black Sash-bevegelsen, en organisasjon av hvite kvinner mot apartheid og for de svartes rettigheter. 

Etter apartheids fall ble hun engasjert i utdanningspolitikk. Hun var direktør for utvikling og offentlige anliggender ved Universitetet i Cape Town. Hun ble med i Democratic Party, forgjengeren til Democratic Alliance og først valgt i delstatsparlamentet (1999), senere i Nasjonalforsamlingen (2004). 

I 2006 vant DA kommunalvalget i Cape Town og Zille tok over embedet som borgermester. Byens utviklet seg positiv under hennes ledelse, både økonomisk, men også sosial, med fallende arbeidsløshet, mindre kriminalitet og mindre stoffmisbruk. Det førte til at hun ble valgt til årets verdens borgermester i 2008.

I 2007 ble hun valgt til formann for DA etter Tony Leon. Etter at DA vant delstatsvalget i provinsen Western Cape ble Zille ny statsminister i delstaten i mai 2009. 

I 2015 overlot hun styret av DA til Mmusi Maimane.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Helen-Zille, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000026187, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.sahistory.org.za[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 13. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  World Mayor website: Helen Zille, Mayor of Cape Town, wins the 2008 World Mayor Prize

Eksterne lenker
---------------

* Helen Zille vinner av verdens borgermesterpris 2008
* Helen Zille's multimediablog ved Zoopy.com
* Helen Zille på twitter
* Helen Zille på facebook

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Lars Erik Holter** (født 15. mai 1965 i Nes i Hedmark) er professor i skuespill ved Kunsthøgskolen i Oslo, hvor han også tok sine to utdannelser som skuespiller (1994) og regissør (2001). 

Holter har arbeidet som skuespiller og regissør ved en rekke institusjonsteatre og privatteatre, samt produsert egne forestillinger i det frie felt. Hans to oppsetninger i sesongen 2006/2007, «Helten på den grøne øya» ved Det Norske Teater, og «Våre foreldres seksuelle nevroser» ved Den Nationale Scene, ble begge nominert til Heddaprisen for beste regi. 

I 2008 ble Holter tilsatt som teatersjef ved Det Norske Teatret med tiltredelse i 2010. Sommeren 2009 valgte han å si fra seg stillingen. 

Hans oppsetning av *Hedda Gabler* høsten 2015 var både en forestilling og et kunstnerisk utviklingsprosjekt. Prosjektet var et samarbeid mellom Teaterhøgskolen og Teater Innlandet, og forestillingen ble invitert til, og spilte ved Ibsenfestivalen 2016. 

I 2020 ble hans oppsetning av "Villanda" ved Det Norske Teatret ikke bare Heddanominert for beste ungdomsforestilling, men den ble også tildelt Heddaprisen for beste scenetekst, v/Holter, Weme Nilsen og ensemblet. 

Holter kombinerer nå professoratet ved KHIO med oppdrag som freelance sceneinstruktør og skuespiller.

Referanser
----------

1. ↑   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars Erik Holter på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Lars Erik Holter hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Xenotermes*** er en slekt av skyggebiller.

Utseende
--------

Middelsstore (ca. 6-10 millimeter), avlange, brunlige skyggebiller. Antennene er svært kraftige, alle leddene sterkt tverrbrede, utvidet på innersiden. Hodet er ganske lite, men de store fasettøynen opptar det meste av hodet. Pronotum er firkantet med skarp ytterrand og flere kraftige, delvis oppbrutte lengdekjøler. Dekkvingene er jevnbrede med opphøyde lengderibber og fine tverr-riss som til sammen danner et regelmesiig rutemønster. Beina er ganske kraftige og forholdsvis lange.

Levevis
-------

Skyggebillene har utpregede tilpasninger til å overleve i tørre miljøer, med meget tykk, vanntett kutikula og velutviklede ekskresjonsorganer (malpighiske rør) som tar vare på det aller meste av fuktigheten. De fleste av artene lever da også i tørre omgivelser, men det finnes også arter som lever blant annet i sopp. Stort sett lever skyggebillene av ulike slags dødt plantemateriale. Denne slekten er knyttet til termitter.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia (Myanmar, Thailand). Slekten er også registrert fra Kina (ikke bestemt til art).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **skyggebiller**, Tenebrionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien skyggebiller, Tenebrioninae Latreille, 1802
						* Stammen **Rhysopaussini** Wasmann, 1896
							+ Slekten ***Xenotermes*** Wasmann, 1896- én art, Myanmar og Thailand
								- *Xenotermes feai* Wasmann, 1896

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Jean-Pierre Vuillemin** (født 21. januar 1967 i Rambervillers i Frankrike) er en fransk katolsk geistlig og biskop av Le Mans.

Liv og virke
------------

### Prest

Jean-Pierre Vuillemin studerte ved det interdiocesane presteseminaret i Lorraine og ble presteviet for bispedømmet Saint-Dié den 11. juni 1994.[1]

Etter ordinasjonen var han opprinnelig kapellan i Bruyères og Mirecourt. Fra 2001 til 2004 studerte han ved Institut Catholique de Paris, der han tok doktorgraden *utriusque iuris* i 2006. Fra 2004 til 2011 var han official ved det interdiocesane tribunal for bispedømmene Saint-Dié, Nancy og Verdun og erkebispedømmet Dijon. Deretter var han official ved det interdiocesane tribunal i Besançon. Siden 2004 var han også pastor i Dompaire og fra 2012 pastor og dekan i Épinal.[1]

### Hjelpebiskop i Metz

Pave Frans utnevnte ham til titulærbiskop av *Thérouanne* og hjelpebiskop i Metz den 8. januar 2019.[1] Han ble ordinert til biskop av biskopen av Metz, Jean-Christophe Lagleize, den 3. februar samme år i Metz-katedralen. Medkonsekratorer var biskopen av Saint-Dié, Didier Berthet, og **hans** forgjenger Jean-Paul Mathieu. 

Fra 13. august 2021 til 4. september året etter administrerte han bispedømmet Metz som apostolisk administrator under bispevakansen der.

### Biskop av Le Mans

Den 3. april 2023 utnevnte pave Frans ham til biskop av Le Mans.[2] Innsettelsen fant sted den 21. mai samme år.
***Hyttedrømmen*** er en dokumentarserie fra Valdres, produsert av Hilde Skofteland i Skofteland Film for TV 2. Serien er på seks episoder og ble første gang vist på TV 2 i påsken 2010. Idé og regissør for TV-serien var Kenneth Slotterøy Elvebakk.

TV-serien omhandler temaer som Bygde-Norges fremtid og hva natur, fjell og fjord betyr for den norske identiteten. I serien opptrer hyttefolk og bygdefolk i fjellkommunen Vestre Slidre – en kommune med flere hytter enn fastboende innbyggere. *Hyttedrømmen* setter søkelyset på ferie- og forbrukervaner, miljøet og norsk kultur- og naturarv. Musikken i serien er komponert av Bjørn Fløystad. 

*Hyttedrømmen* ble finansiert av TV 2, Norsk filminstitutt ved Bodil Cold-Ravnkilde, Valdres Natur og kulturpark, Norsk kulturråd og Film 3 ved Inge Tenvik.

Referanser
----------

1. ↑  «Hyttedrømmen – Skofteland Film». *www.skoftelandfilm.no*. Besøkt 16. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
***Illusion of Time***, kjent som ***Gaia Gensōki*** i Japan og ***Illusion of Gaia*** i Nord-Amerika, er et action-rollespill for Super NES utviklet av Quintet. Det ble utgitt av Enix i Japan i 1993 og av Nintendo i Nord-Amerika (1994) og Europa (1995).

*Illusion of Time* har tydelige koblinger til forløperen *Soul Blazer* og den spirituelle oppfølgeren *Terranigma*. De tre spillene blir gjerne regnet som en trilogi.

Spillet foregår under oppdagelsestiden i en alternativ verden som ligner vår egen. Det handler om den unge gutten Will, som er utvalgt til å redde verden fra en forestående katastrofe. Spilleren styrer Will gjennom baner basert på virkelige historiske steder, som Den store pyramiden i Giza og Den kinesiske mur.

Referanser
----------

1. 1 2  «Illusion of Gaia». *Quintet Fandom*. Besøkt 21. januar 2024.
2. ↑  «Soul Blazer». *SNES Central*. Besøkt 21. januar 2024.
3. ↑  «Illusion of Gaia». *IGDB*. Besøkt 21. januar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Illusion of Time* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Illusion of Time* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Illusion of Time* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Illusion of Time* hos GameFAQs Rediger på Wikidata
**Relevans**: Denne artikkelen omtaler et emne som kan ha tvilsom leksikonrelevans. *Gründer/direktør for lite kjent, mellomstort selskap*.**Fletting:** Det er foreslått at denne artikkelen eller seksjonen blir flettet inn i *24SevenOffice*. (Diskusjon).
**Stian Rustad** (født 1973) er en norsk gründer og bedriftsleder. Han er leder for selskapet 24SevenOffice.

Rustad er utdannet ingeniør og økonom med spesialisering innen jus (1992 til 1995). Han startet det nå børsnoterte selskapet 24SevenOffice i 1996 og er i dag selskapets administrerende direktør. 24SevenOffice var blant verdens første selskaper som utviklet integrerte bank-, regnskaps- og revisjonsløsninger integrert i én webapplikasjon. 24SevenOffice utviklet også en av verdens første AJAX-baserte webapplikasjoner. 

Rustad er hovedaksjonær med 75% av aksjene i 24SevenOffice gjennom sitt investeringsselskap ICT Group AS.

Rustad tok også initiativ til å starte IKT Grenland som er en interesseorganisasjon for IT- bedrifter i Grenland med over 40 medlemsbedrifter. Han var styreformann her de to første årene, og nettverket har hatt nært samarbeid med Innovasjon Norges ARENA-program.

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Stian Rustad – 10 roller i norsk næringsliv». *www.proff.no*. Besøkt 22. november 2023.
3. ↑  24SevenOffice – Pressekontakter.
4. ↑  24SevenOffice – Investor relations, Leddelsen.
5. ↑  Bluegarden – «Fokus Bank først i verden med forretningsløsninger i nettbanken» Arkivert 17. desember 2009 hos Wayback Machine. 2006, besøkt 3. februar 2010.
6. ↑  VDI/VDE Innovation + Technik GmbH (VDi GmbH) – «Why cluster excellence matter: Company perspective»[*død lenke*], Stian Rustad, innlegg på cluster-workshop.
7. ↑  VDI/VDE Innovation + Technik GmbH (VDi GmbH) – «Why cluster excellence matter: Company perspective»[*død lenke*], Stian Rustad, innlegg på cluster-workshop.

Eksterne lenker
---------------

* Dagbladet – «Flyttet jobben til stranda», 17. juli 20005, besøkt 2. februar 2010.
* Dagens Næringsliv (Dagens IT) – «Tredoblet omsetningen» Arkivert 21. mai 2010 hos Wayback Machine. 17. oktober 2008, besøkt 2. februar 2010.
* Innovasjon Norge – «24SevenOffice og Stian Rustad har satt inn høygiret»![*død lenke*], 18. mai 2009, besøkt 2. februar 2010.
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2023-12}}* etter påstanden. *2013-12*

**Benny Morris** (født 1948) er en israelsk historiker og regnes til de nye historikerne som de senere årene har gått gjennom israelsk historie og kommet til andre konklusjoner enn den gjengse fortellingen om Israel. Han jobber for tiden ved Ben-Gurion Universitetet i Negev og er mest kjent for sine omfattende arbeider om de palestinske flyktningene.

Morris ble født i kibbutzen Ein HaHoresh, og er sønn av jødiske emigranter fra Storbritannia. 

Han tjenestegjorde seks år i de israelske militære styrker som fallskjemsoldat. 

Etter studiene ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem og ved Cambridge-universitetet jobbet han som journalist i The Jerusalem Post, hvor i han dekket Libanon-krigen i 1982. Etter å ha nektet militærtjeneste ved Nablus på Vestbredden under den første intifadaen, satt han i 1988 fengslet i tre uker. 

Fra 1996 underviste han ved Ben-Gurion-universitetet, og fra 2005 har han vært gjesteforeleser ved University of Maryland. Morris ble historiker først og fremst gjennom sitt aktivistiske og journalistiske arbeid. De senere årene har han imidlertid endret sine synspunkter på flere områder. 

I forskningen sin har han skrevet om fordrivelsen av palestinerne i 1948, og han opprettholder sitt synspunkt at dette var en villet politikk fra de sionistiske lederne, men mener at problemet var at det ikke ble gjennomført mer konsekvent. Han mener at sionismens legitimitet er hevet over enhver tvil, og forsvarer endog etnisk rensing for å sikre dens mål. I tråd med dette mener han at palestinernes lidelser er deres eget ansvar, og han fremstiller palestinere og muslimer generelt som morderiske og ser Israels rolle i Midtøsten på linje med korsfarerne hva angår å spre sivilisasjon. For dette har han møtt skarp kritikk fra andre nye historikere, også fordi han, i motsetning til hebraisk kildemateriale, ikke leser arabisk og dermed må støtte seg på annenhåndslitteratur.

Referanser
----------

1. ↑   AlKindi, Diamond Catalogue ID for persons and organisations 109434[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 272334[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Survival of the fittest. An interview with Benny Morris in Haaretz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Peter Rusnák** (født 6. september 1950 i Humenné i Tsjekkoslovakia) er en slovakisk katolsk prelat og biskop av det slovakiske gresk-katolske eparki Bratislava.

Liv og virke
------------

Peter Rusnák var sønn av en gresk-katolsk prest. Under kommunistregimet i Tsjekkoslovakia ble familien trakassert av statlige myndigheter. Peter Rusnák fullførte sine teologistudier ved det katolske universitetet i Bratislava, som også var det eneste katolske fakultetet i den slovakiske landshalvdel under den kommunistiske tid i Tsjekkoslovakia. 

### Prest

Rusnák ble ordinert til prest for erkeparkiet Prešov den 16. juni 1987.

Som menighetsadministrator arbeidet Rusnák pastoralt i følgende gresk-katolske menigheter: Kapišová, Prešov, Vranov nad Topľou, Petrová og Bardejov. Fra 1990 til 1993 ledsaget Rusnák gresk-katolske kandidater til prestedømmet som spiritual i det gresk-katolske seminaret i Prešov.

Fra 1994 til 1995 påtok han seg oppgavene som kurialsekretær i erkeepakiet Prešov. Fra 1995 til 1998 var Rusnák moderator av bispedømmekurien. I tretten år, fra 1990 til 2003, underviste Peter Rusnák i pastoralteologi og homiletikk ved det gresk-katolske fakultet i Prešov. Rusnák var også medlem av den liturgiske kommisjon. 

### Epark av Bratislava

Pave Benedikt XVI utnevnt Peter Rusnák til epark (biskop) av eparkiet Bratislava den 30. januar 2008. Han ble ordinert til biskop den 16. februar 2008 av kardinal Jozef Tomko; medkonsekratorer var Ján Babjak, erkeepark av Prešov, og Milan Chautur, epark av Košice.

Den 25. april 2022 utnevnte pave Frans ham også til apostolisk administrator *sede vacante* av erkeparkiet Prešov.[1]
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Wingspan** er et strategibrettspill laget av den amerikanske spilldesigneren Elizabeth Hargrave og illustrert av Ana María Martínez Jaramillo, Natalia Rojas og Beth Sobel. Det er et kortbasert spill for 1 til 5 spillere hvor spillere konkurrerer om å plassere forskjellige fuglearter i passende habitater. Brettspillet har blitt møtt med kritikk og kommersiell anerkjennelse for sitt spill, nøyaktige tematiske elementer og illustrasjoner. 

*Wingspan* ble kåret til Kennerspiel des Jahres 2019. To utvidelser er per 4. juni 2022 utgitt.

Spillets gang
-------------

Hver spiller får et eget spillbrett og åtte markører i sin spillerfarge. I tillegg får spilleren en matbrikke av hver type, fem vilkårlige fugler og to vilkårlige oppdragskort. Spilleren får beholde ett oppdragskort og fem enheter fra de fem fuglekortene og de fem matmarkørene, de andre fem blir forkastet

Spillere kan utføre fire forskjellige handlinger:

* spille en fugl fra hånden i et av habitatene på spillerbrettet (skog, prærie og våtmark)
* samle inn mat
* legge egg
* trekke kort

Målet med spillet er å oppnå flest poeng på slutten av fire runder som utgjør et spill. Spillerne får poeng for fugler, mat lagret på fugler, kort under fugler, oppdragskort og for målene oppnådd i løpet av hver runde og gjennom spillet.

Priser
------

| År | Spill | Pris | Kategori | Resultat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | *Wingspan* | Board Game Quest | Årets spill | Vant |
| 2019 | *Wingspan* | Diamond Climber Award | Årets spill | Vant |
| 2019 | *Wingspan* | The Dice Tower Award | Årets spill | Vant |
| 2019 | *Wingspan* | Deutscher Spiele Preis | Årets spill | Vant |
| 2019 | *Wingspan* | Golden Geek Award | Årets spill | Vant |
| 2019 | *Wingspan* | Golden Geek Award | Årets utvidelse | Vant |
| 2019 | *Wingspan* | Spiel des Jahres | Kennerspiel des Jahres | Vant |
| 2020 | *Wingspan* | American Tabletop Awards | Årets strategispill | Vant |

Eksterne lenker
---------------

* Wingspan på Boardgamegeek
**Stein Werner Rosenlund** (1952–2007) var en norsk skuespiller og regissør.

Ved siden av sin karriere som skuespiller og regissør var Rosenlund kjent som en av de første dragartistene i Oslo. Blant annet er han den som danser i vignetten til Mefistofilm og som åpnet de fleste Wam & Vennerød-filmene.

Som frivillig i Virusgruppa bidro Stein «Rosa» Rosenlund sammen med co-vertinne Geir Morstad til å gjøre hiv-saken til et aktuelt tema opp gjennom 1990-tallet. Sammen bidro de til å samle inn over én million kroner til trivselstiltak for hiv-positive. Rosenlund gjorde også suksess som Elsemor Ellingsen i et av showene til *De Elleville Gledespikene*, en cabaret- og revytropp med blant andre Geir Morstad, Jørn Morstad, Kåre Nybakk, Anders Rogg og Morten Rudå, som hadde flere show på 1980-tallet. På 1970-tallet medvirket han som skuespiller i flere av Wam og Vennerøds filmer, blant annet som transen Runar i *Hvem har bestemt?*

Fra 1999 bodde og arbeidet han i Bergen, der han var instruktør og skuespiller ved Fyllingsdalen Nye Teater. Han sto han bak oppsetninger som *Olsenbanden jr.*, *Folk og røvere i Kardemomme by* og *Emil i Lønneberget*. 

Han var gift med skuespiller Tove Ringereide.

Filmografi
----------

* 1980: *Liv og død*
* 1978: *Hvem har bestemt..!?* – Runar
* 1977: *Det tause flertall* – discjockey

* 1976: *Fleksnes – Seier'n er vår* (TV-serie)

Referanser
----------

1. ↑   Dagsavisen, side(r) 41, urn.nb.no, utgitt 22. mars 2007, besøkt 22. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Bergensavisen, side(r) 24, urn.nb.no, utgitt 15. mars 2007, besøkt 22. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Bergensavisen, side(r) 43, urn.nb.no, besøkt 22. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
Moland kirke
**Fyresdal prestegjeld**, inntil 1879 **Moland prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Vest-Telemark prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Fyresdal kommune i Telemark fylke, og hovedkirken var Moland kirke.

Fyresdal prestegjeld og dets sogn er nå en del av Fyresdal kirkelige fellesråd, som er underlagt Vest-Telemark prosti.

Historikk
---------

*Fyrisdalr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Fyresdal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. Fyresdal prestegjeld bestod av fem kirkesogn, hovedkirken Moland med anneksene Heggland, Veum, Skaffe og lengst mot nord Mo.

Ved kgl.res. av 5. mai 1769 ble det delt i to prestegjeld, i syd *Moland* med anneksene Heggland og Veum, i nord Moe med annekset Skaffe.

Moland prestegjeld dannet grunnlaget for Moland formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

I 1844 ble Heggland lagt til hovedsognet og kirken nedrevet i 1845.

Ved kgl. res. 28. mai 1879 ble navnet på kommune og prestegjeld endret til *Fyresdal*.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Fyresdal
* Veum

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, Oluf (1914). *Norske Gaardnavne*. Fabritius. s. 382.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 58.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. 1 2  Taraldlien, Bendik (1910). *Fyresdal*. xx: Cammermeyer. s. 3.
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Telemark, arkivverket.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Otto Annkjell Hageberg** (født 12. juli 1936 i Fitjar i Sunnhordland, død 24. november 2014 i Oslo) var en norsk professor i nordisk litteratur.

Før han påbegynte studiene ved Universitetet i Oslo (UiO) gikk han på landsgymnas på Voss og gjennomførte Forsvarets russiskkurs. Hageberg var tilknyttet UiO som vitenskapelig assistent, stipendiat, universitetslektor, dosent og fra 1985 til 2006 som professor i nordisk litteratur. Han omtales som en aktet formidler og foreleser og «en av de virkelig store formidlerne av norsk litteratur».

Hageberg ble cand.philol. i 1965 med hovedfag i nordisk litteratur på en avhandling om Tor Jonsson. Det siste større arbeidet fra hans hånd var *Svidd sjel, ein biografi om Ragnvald Skrede*. I sin forskning arbeidet han i det vesentlige med nynorske forfattere og nynorsk skriftkultur, herunder Tarjei Vesaas og Olav Duun. Det var særlig poesien og poetene som sto sentralt hos Hageberg, og han var kjent for en uvanlig god hukommelse. Han brukte selv nynorsk konsekvent i skrift og tale.

Han engasjerte seg også på andre felt, blant annet som den første leder i Foreldreforeningen for MBD-barn, det som i dag er kjent som ADHD Norge.

Han ble tildelt Norsk språkpris i 1997 og var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.

Utgivelser
----------

* *Frå Camilla Collett til Dag Solstad: spenningsmønster i litterære tekstar*. Samlaget, 1980.
* *Olav Duun*. Samlaget, 1995.
* *Forboden kjærleik: spenningsmønster i Olav Duuns dikting*. Samlaget, 2002.
* *Svidd sjel*. Samlaget, 2003.

Referanser
----------

1. 1 2  (no) Otto Hageberg i Store norske leksikon
2. ↑  *Aftenposten*, 26. november 2014 (dødsannonse).
3. 1 2  Skei, Hans H.: «Otto Hageberg (1936-2014)». *Dag og Tid*, 5. desember 2014.
4. ↑  Christophersen, Tom i *Aftenposten*, 5.12.2014 (nekrolog).
5. ↑  Mork, Geir i *Klassekampen*, 28.11.2014 (nekrolog).

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Otto Hageberg i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Otto Hageberg i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* Otto Hageberg i NRK Forfatter
* Portrett i Morgenbladet, 14. juli 2006.
* Portrett i Apollon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |

Portal: Litteratur
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Irlands kvinnelandslag i fotball** representerer Irland i internasjonale fotballkamper.

Irland har vært med i internasjonal fotball i lang tid, men de har aldri kvalifisert seg til noen mesterskap. I kvalifiseringen til EM i 1991 var de nære, men et tomålstap i Nederland ødela for dem. Ellers besto kvalifiseringene for Irland i hovedsak av siste eller nest sisteplasser.

I kvalifiseringen til EM 1995 deltok ikke Irland, og i kvalifiseringen til EM i 1997 var Irland plassert i gruppe B, det vil si gruppen for de som ikke var kvalifisert til å spille om EM-plass. Irland ble i gruppe B til 2005, da de kvalifiserte seg til gruppe A. Ikke lenge etter ble gruppeinndelingen avskaffet.

Kvalifiseringen til EM i 2009 ble en stor opptur for Irland. Fra å være det dårligste laget greide Irland å komme på tredjeplass bak Sverige og Italia. Det holdt til omspillsplass om de siste plassene. Irland møtte Island, og greide en god uavgjort hjemme. Bortemøtet ble imidlertid noe dårligere, og Irland tapte 0-3.

Irland fortsatte oppturen da de møtte Russland, Israel, Kasakhstan og Sveits. Sistnevnte ble den store overraskelsen i turneringen, og vant gruppen. Irland greide imidlertid å slå de to presumptivt dårligere lagene, Israel og Kasakhstan, og de oppnådde også en sterk uavgjort mot Russland. Dette holdt til en tredjeplass, seks poeng bak Russland på andre.



| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Europa (UEFA) |
| --- |
|  | Albania **·** Andorra **·** Armenia **·** Aserbajdsjan **·** Belarus **·**. Belgia **·** Bosnia-Hercegovina **·** Bulgaria **·** Danmark **·** England **·** Estland **·** Finland **·** Frankrike **·** Færøyene **·** Georgia **·** Gibraltar **·** Hellas **·** Irland **·** Island **·** Israel **·** Italia **·** Kasakhstan **·** Kosovo **·** Kroatia **·** Kypros **·** Latvia **·** Liechtenstein **·** Litauen **·** Luxembourg **·** Malta **·** Moldova **·** Montenegro **·** Nederland **·** Nord-Irland **·** Nord-Makedonia **·** Norge **·** Polen **·** Portugal **·** Romania **·** Russland **·** San Marino **·** Serbia **·** Skottland **·** Slovakia **·** Slovenia **·** Spania **·** Sveits **·** Sverige **·** Tsjekkia **·** Tyrkia **·** Tyskland **·** Ukraina **·** Ungarn **·** Wales **·** Østerrike |  |
**Eyvind Halfdan Vedéne** (1880–1953) var en norsk operasanger og regissør.

Etter prøvesynging for Edvard Grieg og Johan Svendsen studerte han i Berlin og debuterte 1902 ved Nationaltheatret. Det ble engasjement ved Oscarsteatern i Stockholm som var nyetablert i 1906. Etter noen år ved Trondheim teater 1914–1917, Centralteatret 1917–1923, samt korte jobber ved Opera Comique, ble han av Bjørn Bjørnson engasjert ved Nationaltheatret som regissør for operaer 1923–1950, som han også var ved Folketeatret i 1952.

Eyvind Vedéne var leder av Norsk Operasangerforbund 1945–1951.

Referanser
----------

1. ↑   Morgenbladet, «Eyvind Vedéne 70 år», utgitt 13. februar 1950[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Folketellingen i Norge i 1900, www.digitalarkivet.no, oppført som Eyvin Vedeu[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Nationen, utgitt 24. februar 1953, «Regissør Øyvind Vedéne døde søndag 22. februar, 73 år gammel.»[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Samuel Georg Trygve Samuelsen** (født 16. september 1907 i Fuglafjørður, død 19. februar 1985 i Tórshavn) var en færøysk sakfører og politiker (Sb.). Han var medlem av det færøyske Lagtinget i 27 år og formann i Sambandsflokkurin fra 1970 til 1974.

Han var sønn av sysselmann Andrass Samuelsen og hustru Beate Emilie Lindenskov. Faren var også formann i Sambandsflokkurin og Færøyenes første statsminister. Blant hans søsken var Georg L. Samuelsen, redaktør i partiorganet *Dimmalætting*. Niesen Lisbeth L. Petersen ble også formann i Sambandsflokkurin, mens nevøen Eilif Samuelsen ble lagtingsmann og minister.

Samuelsen tok studentereksamen ved Sorø Akademi i 1926 og juridisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1933. Deretter vendte han tilbake til Færøyene, hvor han ble konstituert som sysselmann på Eysturoy under farens opphold i København som folketingsmann. I 1934 ble Samuelsen fullmektig hos landsrettssakfører Edward Mitens i Tórshavn. Idet Mitens avsluttet sin sakførerpraksis for å bli Lagtingets kontorsjef i 1938, åpnet Samuelsen sin egen sakførerforretning i byen.

Samuelsen var innvalgt i kommunestyret i Tórshavn fra 1936 til 1964. Fra 1943 til 1946 var Samuelsen innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy. Han møtte igjen fast for landstingsmann Poul Niclasen fra 1949, og ble gjenvalgt frem til 1974. Samuelsen var formann i Sambandsflokkurin fra 1970 til 1974 og styreformann i Færø Amtstidendes Bogtrykkeri i en årrekke.

I 1956 ble Samuelsen islandsk konsul på Færøyene. Han var ridder av Dannebrogordenen og Den islandske falkeorden.

Referanser
----------

1. ↑  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 337 og 346–347. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
2. 1 2  Falk-Jensen, A. og Hjorth-Nielsen, H. (1958). «Samuelsen, Samuel Georg Trygve». *Danske Jurister 1736–1936* (PDF) **(dansk)**. IV. København: I kommisjon hos G.E.C. Gad. s. 9. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. 1 2 3  «Trygve Samuelsen farin». *Dimmalætting* **(færøysk)**: 1. 21. februar 1985.
4. ↑  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 347. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.

Portal: Færøyene
**Biip** var et norsk nettsamfunn. Medlemmene av nettsamfunnet presenterte seg selv gjennom profiler.

Informasjon
-----------

### Fakta om drift og bruk

Biip var ett av Norges største nettsamfunn med over 450 000 brukere. Gjennomsnittsalderen for nettsamfunnet var 15—19 år.

### Eiere

Telitas AS opprettet Biip og satt med eierskapet fra 2000 og til mai 2005, da Norsk Ideutvikling AS, som senere ble omdøpt til Biip.no AS, kjøpte og overtok virksomheten.

Aksjemajoriteten i Biip.no AS ble i 2006 solgt til Egmont Serieforlaget og Mediehuset Nettavisen. Aksjonærene Erling Løken Andersen, Bo Myrås og Ozan Øzerk forble sittende med en mindre eierandel hver. Erling Løken Andersen var også daglig leder i *Biip.no AS.* Avtalen var verdt trolig opptil 100 millioner kroner. Salgsavtalen medførte en større juridisk kamp for gründerne, da Skatt Øst krevde de for mer skatt enn de selv mente de skulle betale. Gründerne vant til slutt striden.

Historie
--------

Biip ble lansert i 2000, den gangen som en portal utelukkende for mobil underholdning.[] Nettsiden ble i mai 2005 overtatt og relansert av Norsk Ideutvikling AS, og nettsiden ble omgjort til et sosialt nettsamfunn.[]

Referanser
----------

1. 1 2  «Egmont selger ungdomsnettsted». *kampanje.com*. Besøkt 9. januar 2021.
2. ↑  Dagens Næringsliv
3. ↑   (PDF) .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) TNS Gallup besøkstall Arkivert 25. oktober 2007 hos Wayback Machine.
**Milan Stojadinović** (født 4. august 1888, død 26. oktober 1961) var en serbisk politisk leder og var blant annet finansminister ved flere anledninger. Han var statsminister fra 1935 og ble gjenvalgt i 1938.

Biografi
--------

Han ble født i Čačak i sentral Serbia og gikk på skole i Užice og Kragujevac. I 1910 ble han eksaminert Universitetet i Beograd. og han fikk filosofisk doktorgrad i 1911. Han studerte så i Tyskland, Storbritannia og Frankrike før han returnerte til Serbia i 1914, hvor han begynte å jobbe i finansdepartementet.

Politiske karriere
------------------

Han steg i gradene og tjente som finansminister for Kongeriket Jugoslavia i tre perioder: 1922–1924, 1924–1926 og 1934–1935.

I 1935 etablerte han et nytt politisk parti, *Srpska radikalna stranka* (må ikke forveksles med det moderne partiet med samme navn.) som litt senere gikk over i en koalisjon med andre radikale partier som ble kjent som *Jugoslovenska radikalna zajednica*. Denne koalisjonen vant valget i 1935 og 24. juni 1935 ble Stojadinović valgt til statsminister. Han ble gjenvalgt igjen i 1938, men prinsregent Pavle erstattet han med Dragiša Cvetković kun et år senere, fordi Pavle mente Stojadinović ikke klarte å gjøre jobben sin tilstrekkelig da han manglet tillit hos kroatene.[] Stojadinović påstod seinere at den egentlige grunnen til at han ble avsatt var at han nektet å godkjenne prinsregenten som konge til fordel for Petar II av Jugoslavia.[]

Prinsregenten brukte så sine gode forbindelser med Georg VI av Storbritannia, som hadde vært hans forlover, til å sende Stojadinović til Mauritius som var under britenes kontroll.[] Der tilbrakte han hele andre verdenskrig. Etter krigen dro han videre til Rio de Janeiro, og så til Buenos Aires hvor han ble gjenforenet med sin familie. Han jobbet som spesialrådgiver for presidenten i Brasil om økonomiske forhold. Han grunnla også avisen *El Economista*.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 58206[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6320nf4, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana, side(r) 332-333, ISBN-10 8423945952, bind suplemento 1961-1962[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.prazskyhradarchiv.cz[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |
**Antony Francis Campbell** (født 24. august 1934 i Christchurch i New Zealand, død 2. august 2020 i Camberwell i Victoria i Australia) var en katolsk prest til hørende jesuittordenen som spesialeiserte seg på studiet av Det gamle testamente.

Han var født i New Zealand og utdannet ved St Patrick's College i Silversteam. Kort etter skoleårene sluttet han seg til jesuittene og studerte ved University of Melbourne, Det teologiske fakultet i Lyon-Fourvière, Det pavelige Bibelinstitutt og Claremont Graduate School.

Han underviste i 40 år ved United Faculty of Theology i Melbourne.

Campbell spesialiserte seg på Samuelsbøkene. Hans arbeid tar blant annet for seg fortellingen om filistrenes erobring av Paktens Ark (*The Ark Narrative (1 Sam 4-6; 2 Sam 6): A Form-critical and Traditio-historical Study*, 1975), og kommentarer til både 1. Samuel og 2. Samuel. I 1985 kom hans bok *Of Prophets and Kings: A Late Ninth-Century Document (1 Samuel 1-2 Kings 10)*, som tar for seg den pre-deuteronomistiske komposisjon i Samuel og i Kongebøkene.

Referanser
----------

1. ↑  Vale Fr Tony Campbell SJ
2. ↑  «Fr Anthony Campbell SJ -Emeritus». Jesuit Theological College. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 5. mars 2016.
3. ↑  O'Brien, Mark A. (1989). *The Deuteronomistic History Hypothesis: A Reassessment*. Saint-Paul. s. 14. Besøkt 5. mars 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Ivar Møller** (født 7. mai 1915, død 13. november 2008) fra Mandal var en norsk motstandsmann og radiotelegrafist under andre verdenskrig. 
Møller var utdannet baker, og seilte som stuert i utenriksfart før krigen brøt ut. Han mislyktes i første omgang med å komme seg over til Storbritannia sjøveien, men lyktes i å komme over svenskegrensen og mønstret på kvarstadbåten MT «B.P. Newton» i Göteborg. Dette var en av de to båtene som kom seg over til Skottland.

Han ble så vervet som agent i Secret Intelligence Service (SIS) og fikk trening som radiotelegrafist og soldat. Det første oppdraget i det okkuperte Norge var Operasjon Cygnus sommeren 1943 hvor Møller sammen med Dagfinn Ulriksen rapporterte om skipstrafikken fra basen på Skorpa og Lille Batalden. De holdt på fra september til mai året etter, da de ble hentet av en MTB og brakt tilbake til Shetland. Samme året kom de tilbake til Norge og Florø-traktene i forbindelse med Operasjon Gaupe, hvor de rapporterte om skipstrafikken fra Stavenesodden. Denne operasjonen varte i syv måneder. Møller skrev i 1999 bok om krigsopplevelsene sammen med Gustav Valand.

Etter krigen seilte Møller både i utenriksfart og hvalfangst før han giftet seg og startet delikatesseforretning og spisested i hjembyen.

Utmerkelser
-----------

* St. Olavsmedaljen med ekegren
* Krigsmedaljen (to ganger)
* Haakon VII jubileumsmedalje
* Deltagermedaljen
* Distinguished Service Order

Bibliografi
-----------

* *Falsk fisker kaller London* – 1999, sammen med Gustav Valand

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Ivar Møller, (07.mai 1915 - 13.november 2008).»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*. Oslo: Grøndahl Dreyer. 1995. s. 198. ISBN 8250421906.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig
*Se også: Valle prestegjeld*
Valle kirke
**Undal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Mandal prosti i Agder bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i tidligere Audnedal, nå Lindesnes og Lyngdal kommuner i Agder fylke, og hovedkirken var Valle kirke.

Undals hovedsogn er nå en del av Lindesnes kirkelige fellesråd, som er underlagt Mandal prosti.

Historikk
---------

*Auðnardalr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Undal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Valle med Spangereid, Konsmo og Vigmostad annekssogn. Prestegjeldet er i 1620 oppført i Graagaas som *Wnndall Præstegjeld* under Lister Prouistij, tilhørende Stavanger stift. Ved kgl.res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.

Undal prestegjeld dannet grunnlaget for Undal formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 10. juli 1844 ble det vidløftige Undal prestegjeld delt i to egne sognekall. Den nordre delen bestående av Vigmostad hovedsogn og Konsmo annekssogn fikk benevnelsen Nordre Undal , mens den søndre delen bestående av Valle hovedsogn og Spangereid annekssogn fikk benevnelsen Søndre Undal.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1912). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 155.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 64.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. 1 2  Prestegjeld og sogn i Vest-Agder, arkivverket.no
5. ↑  Lassen, P.B. (Paul Brodahl) (1883). *Beretning om Stiftsstaden Christianssand*. no: Grøntoft. s. 89-90.
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
**Leo Scheffczyk** (født 21. februar 1920 i Beuthen i Oberschlesien i Tyskland, død 8. desember 2005 i München) var en tysk teolog og kardinal i Den katolske kirke.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Etter sin barndom i Oberschlesien studerte han katolsk teologi fra 1938 til 1941 ved universitetet i Breslau. Han avsluttet studiet ved den filosofisk-teologiske høyskolen i Freising i 1947.

### Prest

Den 29. juni 1947 ble han presteviet i Freising for erkebispedømmet Breslau (i eksil, siden erkebispedømmet da var okkupert av det kommunistiske Polen). Han var virksom som kapellan i Grafing, og senere som prestevikar i Traunwalchen. Fra 1948 til 1951 virket som han som *subregens* ved presteseminaret i Königstein im Taunus.

Han tok doktorgraden i 1950 med avhandlingen *Friedrich Leopold zu Stolbergs "Geschichte der Religion Jesu Christi". Die Abwendung der katholischen Kirchengeschichtsschreibung im Frömmigkeit und Lehre der Karolingerzeit*, og var dosent ved den filosofisk-teologiske høyskolen i Königstein fra 1952 til 1959. Etter sin habilisasjon ved Ludwig-Maximilians-Universität München med et arbeide om *Das Mariengeheimnis in Frömmigkeit und Lehre der Karolingerzeit* i 1957 var han også privatdosent ved universitetet i München.

Fra 1959 underviste han i dogmatikk ved Eberhard-Karls-Universität Tübingen, og fikk i 1965 et professorkall ved universitetet i München, hvor han forsket og underviste i dogmatikk til han ble pensjonert i 1985.

I 1970 ble han rådgiver for den tyske bispekonferanses troskommisjon, og i 1976 ble han utnevnt til pavelig æresprelat. Fra 1983 til 2001 var han konsultor for det pavelige rådet for familien.

### Kardinal

Scheffczyk ble 21. februar 2001 av pave Johannes Paul II utnevnt til kardinaldiakon med tittelkirken San Francesco Saverio alla Garbatella. Hans valgspråk er *Evangelizare investigabiles divitias Christi*. Da han allerede året før han ble kardinal hadde passert 80 år, var han ikke stemmeberettiget ved konklavet 2005.

Han har skrevet over 80 bøker, 500 originalarbeider og utallige artikler.[] Mellom 1966 og 1984 var han utgiver av *Münchener Theologischer Zeitschrift*.

Hans død ble bekjentgjort av kardinal Joachim Meisner den 8. desember 2005 i Kölnerdomen.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Leo Kardinal Scheffczyk, Munzinger IBA 00000023640, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id scheffczyk-leo[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.leo-cardinal-scheffczyk.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii **·** Munzinger (iba)
 |
**Ken Warwick** er en britisk produsent og regissør, mest bemerket for å ha produsert realityprogrammene American Idol og Pop Idol.

Før dette var han danser. Warwic har fått en rekke utmerkelser for hans TV-programmer inkludert en BAFTA, "Golden Rose of Montreux", "National Television Award" og han har vært nominert til den åttende Emmys Awards. Ken bor i Beverly Hills og London, har tre barn, Joe, Gracie og Max og en kone med navn Julie. Ken har også produsert det populære TV-programmet Gladiators. Han har også produsert America's Got Talent.

I juni 2013 ble det avslørt Warwick ikke ble å produsere den trettende sesongen av American Idol. Han ble byttet om med Per Blankens. I juni 2014 opptrådte Warwick som assitentprodusent for den amerikanske versjonen av Rising Star, hvilket ble kanselert etter sesongavslutning på ti episoder.

Referanser
----------

1. ↑  «American Idol Producer Gets Multimillion Dollar New Deal - Paula Abdul Still Waiting». Radar Online. 24. juli 2009. Besøkt 4. november 2010.
2. ↑  Meister, Erin (23. desember 2003). «Searching the World for an 'Idol'». *Boston Globe*. s. 4. Besøkt 4. november 2010.
3. ↑  «American Idol : Bios». FOX Flash. Arkivert fra originalen 11. juli 2011. Besøkt 4. november 2010.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. juli 2011. Besøkt 9. mars 2016.
4. ↑
**Ragni Østgaard** (født *Gullichsen*  7. mars 1894 i finske Kotka, død 16. juni 1956 i Oslo) var hoffdame ved Det kongelige hoff i mange år.

Hun var datter av Alexander Gullichsen (1865–1917) og hans finskfødte kone Inez Brunila (1871–1956). Faren var kommet til Finland i 1883 og var fra 1906 direktør i det norske trelastfirmaet Gutzeit & Co. såvel som konsul. Lillebror Harry (1902–1954) ble direktør for papirfabrikken Ahlström. Året før farens død giftet Ragni Gullichsen seg med fotballspilleren Nikolai Ramm Østgaard (1885–1958; av slekten Ramm) som hadde vunnet tre norgesmesterskap med SFK Lyn i Oslo. Deres sønn Rolf Ramm Østgaard (1923–2014) ble arkitekt og tegnet Kjemisk institutt (UiO), mens sønnen Einar Østgaard (1929–2012) skrev flere bøker fra tiden med kongefamilien. 

Ragni ble i 1929 hoffdame for Märtha av Norge (1901–1954) og var med på å flykte fra Norge til Amerika og også på de siste turene til Florida. Märtha døde i 1954, samme året som Ragnis bror, hvorpå Ragni heller ble hoffdame for Prinsesse Astrid (født 1932). Etter et lengre sykeleie døde hun allerede i 1956, samme året som moren. Hun ble likevel ridder i 1. klasse av St. Olavs Orden, mottok St. Olavsmedaljen og fikk akkurat med seg Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1955 i anledning hans femti år på tronen. Han døde i 1957, og året etter hennes ektemann Nikolai som hadde vært adjutant. Ragni ble etterfulgt av fru Ellinor Grønvold, kona til Odd Grønvold (1907–1992) som var hoffsjef.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Fru Ragni Østgaard døde i natt* i Aftenposten den 16. juni 1956.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |