recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Moderne tegning basert på segl av Jørund Arnesson sitt våpenskjold med rekonstruerte farger
**Olav av Foss** var en norsk stormann i middelalderen fra Ryfylke som eide den historiske Foss gård i Hjelmeland på slutten av 1200-tallet. Han nevnes som ridder i kildene.

Om Olav er det skrevet: «Den første kjente mann som bodde på Foss var ridderen *Olaus de Foss* - Olav av Foss. Han nevnes første gang i et brev 13. juni 1298 og den 19. juni 1299 nevnes han sammen med flere andre stormenn i Ryfylke, blant annet Arnbjørn på Hebnes, i en konflikt med biskop Arne i Stavanger». Han var far til Åsulv av Foss som arvet godset Foss etter ham.

Våpenskjold
-----------

Jørund Arnessons segl
En arvtager til Olav på Foss brukte våpenskjold, slik vi ser i seglet til sysselmannen Jørund Arnesson på Voss. Der er det en rødrev iført hjelm med økser på. Rev ble brukt i våpenskjoldene til flere kontinentale adelsfamilier med navnet Voss
. Dette navnet («Voss») og stedsnavnet/ordet «Foss» uttales fonetisk likt som ord for «rev» i flere (av datidens) germanske språk (sammenlign «vos» på nederlandsk, «fox» på engelsk og «fuchs» på tysk).

Faren til Jørund Arnesson, Arne Jørundsson på Voss, hadde imidlertid tilnavnet *rev*. Han brukte i seglet sitt fra 1330 et skjold med noe som ligner en tønnehjelm og under denne to skråstilte og utadvendte økser. Sønnen, Jørund Arnesson, brukte et segl i 1351 uten skjold, men med et seglmotiv som består av en løpende rev med hjelm på hodet og økser øverst på hjelmen, samt med et klede flagrende bakover fra hjelmen. Jørund Arnessons segl fra 1376 har et skjold med en lignende hjelmprydet rev som er plassert opprett med hodet bøyd bakover, slik som vist her.

Fornavnet Olav representeres ofte gjennom økser i våpenskjold og bumerker på grunn av den sakrale tilknytningen til Olav den hellige ved hans symbol.

Det er ukjent om Olav brukte noe segl eller våpenskjold med øks. Vi vet derfor ikke om Jørund Arnesson hadde øksene som et såkalt talende våpen for navnet Olav. Revefiguren tyder på at våpenet kan være talende for Jørund Arnesson selv, men vi vet ikke om også han hadde tilnavnet rev slik faren hadde.

Se også
-------

* Økser i norske våpenskjold
* Talende våpen

Referanser
----------

1. ↑  *Vår felles slektshistorie, Kap. 23*, Hardanger, Sunnhordland og Ryfylke m.m. 1170–1650, Odd Handegård.
2. ↑  Diplomatarium Norvegicum, bind IV, nr. 56
3. ↑  «Voss (Familienname)»,
, wiki-de.genealogy.net (tysk)
4. ↑  Jo Rune Ugulen: *Kjeldekritikk med eit sideblikk på heraldikken*, Norsk Slektshistorisk Tidsskrift, bind XLI, hefte 4, Oslo 2009, side 243–244, og Odd Handegård: *Vår felles slektshistorie, Kap. 23, Hardanger, Sunnhordland og Ryfylke m.m. 1170–1650,*
5. ↑  Norske Sigiller nr 185
6. ↑  Norske Sigiller nr 587
7. ↑  Norske Sigiller nr 957
8. ↑  «Bumerker i Norge» Arkivert 29. oktober 2013 hos Wayback Machine. 4.4.2,av Hans Cappelen

Eksterne lenker
---------------

* Vår felles slektshistorie, Odd Handegård Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine.
* Olavskoden[*død lenke*] Artikkel av Øivind Østang
**Friedrich Wilhelm Kritzinger** (født 14. april 1890 i Grünfier i Tyskland, død 25. april 1947 i Nürnberg) var en tysk embedsmann og nazistisk politiker som virket i Hitlers rikskanselli. Han deltok på Wannseekonferansen i 1942.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Friedrich Wilhelm Kritzinger var sønn av en protestantisk pastor i Grünfier nær Filehne (polsk: *Wieleń*) i den prøyssiske provins Posen. Han tok sitt *Abitur* i 1908 og studerte så rettsvitenskap. 

Under første verdenskrig 1914–1918 tjenestegjorde Kritzinger i den tyske hær, med grad som løytnant i reserven.

### Karriere

I 1921 fikk han ansettelse i justisministeriet. Årene 1925–26 arbeidet han i det prøyssiske hendelsministerium, men kom tilbake til justisministeriet i 1926.

### Under Det tredje rike

Han meldte seg inn i Nazistpartiet i 1938. I februar 1938 ble Kritzinger overført til Rikskanselliet, der han ble leder av Avdeling B med tittel permanent sekretær. Tidlig i 1942 Kritzinger ble han promovert til statssekretær.

### Wannseekonferansen

Han var underleder for Rikskanselliet under Hans Lammers og var tilstede under Wannsee-konferansen i 1942. Etter konferansen forsøkte han å fratre sin stilling i Rikskanselliet, men avskjedssøknaden ble avslått med begrunnelsen at «det ville bli verre uten ham». Historikere har spekulert på om han kanskje hadde åpent og klart motsatt seg Wannse-protokollene, noe som ville kunne forklare hans forsøk på å slutte i stillingen. Men det er ikke bevart noen tydelige historiske kilder som kan støtte eller bekrefte en slik antagelse.

### Etterkrigstiden

Kritzinger i amerikansk varetekt.
Kritzinger som representant for Rikskanselliet, fra protokollen fra Wannseekonferansen av 20. januar 1942
Han ble arrestert i 1946. Under Nürnbergprosessen erklærte han at han skammet seg over grusomhetene begått av naziregimet. Han ble frikjent og døde i Nürnberg påfølgende år.

Film
----

Kritzinger ble spilt av David Threlfall i filmen *Conspiracy* fra 2001.

Litteratur
----------

* Freiherr-vom-Stein-Gesellschaft: *Persönlichkeiten der Verwaltung*, 1991, S. 445–449.

Referanser
----------

1. ↑   Nuremberg Trials Project, nuremberg.law.harvard.edu[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
Plakett på Mariakirka i Halle minner om at betydelige musikere som Zachow, Samuel Scheidt og Wilhelm Friedemann Bach hadde sitt virke her.
**Friedrich Wilhelm Zachow** (1663–1712) var en tysk organist og barokk-komponist.

Liv
---

Faren Heinrich var bymusikant i Eilenburg og gav sønnen undervisning i ulike musikkinstrumenter som bymusikantene brukte, eksempelvis trompet, zink, traversofløyte, dulsian, «quart» posaune, kornett og fagott. Han gikk på en av de to latinskolene i Leipzig, sannsynligvis *Thomasschule zu Leipzig*. Etter at faren ble utnevnt til bymusikant i Eilenburg fikk Zachow orgelundervisning av byens organist, Johann Hildebrandt, og ytterlige musikalske impulser av Johann Schelle, som fra 1677 var *Thomaskantor* i Leipzig, og av Basilius Petritz som var kantor ved Dresdner Kreuzkirche.

Den 11. august 1684 fikk Zachow stillingen som organist ved *Marktkirche Unser Lieben Frauen* i Halle, en post han beholdt livet ut.

Virke
-----

Zachow skrev over 70 kantater, og fikk stor betydning for utviklingen av kantateformen. Han skrev også messer, orgel- og kammermusikk.

Komposisjonsstilen karakteriseres av stor romlighet og særlig i kantatekorene av en tett kontrapunktisk tekstur. Zachows fuger peker framover mot Johann Sebastian Bach. I likhet med Georg Friedrich Händel tok Bach tematisk materiale fra Zachows verk og bearbeidet det videre.

Zachow var Händels første lærer, og gav den unge Händel undervisning i fiolin, orgel, ukulele, cembalo og komposisjon. Händel snakket alltid varmt om læreren, og skal i takknemlighet ha gitt Zachows etterlatte økonomisk støtte. Andre betydelige elever av Zachow var Gottfried Kirchhoff, Johann Krieger og Johann Gotthilf Ziegler

Verk i utvalg
-------------

* *Chorus ille coelitum*, kantate (1698)
* *Confitebor tibi Domine*, kantate (1701)
* *Danksaget dem Vater*, kantate (1702)
* *Missa super Chorale «Christ lag in Todesbanden»*, messe (1701)
* Verk for tasteinstrumenter:
	+ Toccata C-dur
	+ Preludium C-dur
	+ Preludium F-dur
	+ Fuge C-dur
	+ Zwei Fugen in G-dur
	+ Fantasia D-dur
	+ Capriccio d-moll
	+ Suite h-moll
* Enkelte orgelkoraler
* Trio F-dur for flauto traverso, barokkfagott og basso continuo

Referanser
----------

1. ↑  *Friedrich Wilhelm Zachow (1663-1712)*, buergerstiftung-halle.de. Besøkt 26. desember 2015

Kilder
------

* (de) Max Seiffert: «Zachau, Friedrich Wilhelm». I *Allgemeine Deutsche Biographie* (ADB). Bind 44, Duncker & Humblot, Leipzig 1898, s. 657 f.
* Friedrich *Wilhelm Zachow (Composer)*, bach-cantatas.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fritt tilgjengelige noter av Friedrich Wilhelm Zachow i International Music Score Library Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Rødbrun trøffel** (*Tuber rufum*) er en art i trøffelslekta.

Den har underjordiske fruktlegemer som er halvrunde eller uregelmessige og 1–4 cm i diameter. Overflaten er rødbrun, gulbrun eller nesten svart. Kjernen er hard og til å begynne med hvit, men blir etterhvert brun med smale, forgrenete årer. Duften er sterk, og trøffelhunder, biller i slekta *Leiodes* og fluer i slekta *Suilla* kan enkelt finne denne arten.

Rødbrun trøffel danner mykorrhiza med hassel, lind, eik, bjørk og trolig også andre treslag, gjerne på kalkrik mark og skogsmark (kalklindeskog, kalkhasselskog, skogkanter og hager). Lenger sør i Europa kan den også finnes i barskog.

I Norge er rødbrun trøffel kjent fra elleve lokaliteter hvorav de fleste i Oslo-området er fra 1950-årene. Ingen funn er gjort etter 2013, og status er svært usikker. Arten forekommer i kalk-edelløvskog, som er i tilbakegang, men den ser også ut til å trives i hager. I Norsk rødliste for arter 2021 er den plassert i kategorien *datamangel* (DD), men rett plassering kan være både *livskraftig* (LC) eller *kritisk truet* (CR).

Referanser
----------

1. 1 2 3  T.E. Brandrud m.fl. (24. november 2021). «Sopper: vurdering av rødbrun trøffel *Tuber rufum* for Norge. Rødlista for arter 2021.». Artsdatabanken.
2. ↑  «*Tuber rufum*». Trufamania. Besøkt 29. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rødbrun trøffel* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Rødbrun trøffel* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Rødbrun trøffel* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Rødbrun trøffel* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Rødbrun trøffel* hos Index Fungorum Rediger på Wikidata

* (en) *Rødbrun trøffel* hos MycoBank Rediger på Wikidata

* (en) *Rødbrun trøffel* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Tuber rufum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Tuber rufum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Røde Kors-dagen** feires den 8. mai, på fødselsdagen til Røde Kors' grunnlegger Henri Dunant, og er en offisiell og internasjonal merkedag. Dette ble vedtatt i 1938, da den 16. Internasjonale Konferansen kom sammen i London. Det var først senere, i 1984, at merkedagen offisielt fikk navnet Røde Kors-dagen.

Røde Kors-dagen i Norge
-----------------------

Norges Røde Kors har hvert år en kampanje frem mot Røde Kors-dagen. Gjennom kampanjen ønsker Norges Røde Kors å øke kjennskap, kunnskap og engasjement om Røde Kors sitt arbeid i Norge og internasjonalt. Over hele landet feires dagen ved å fokusere på reglene og prinsippene bevegelsen er tuftet på.

Se også
-------

* Røde Kors
* Røde Kors Ungdom, ungdomsforeningen til Norges Røde Kors
* Norges Røde Kors, den norske nasjonalforeningen
* Den internasjonale Røde Kors-komiteen (ICRC), vokteren av Røde Kors-prinsippene og Genève-konvensjonene
* Det internasjonale forbundet av Røde Kors- og Røde Halvmåneforeninger (IFRC), sammenslutning av alle nasjonale Røde Kors- og Røde Halvmåne-foreninger
* Det røde korset, symbolet
**Nogrod** var en fiktiv by i J.R.R. Tolkien Midgard. Den var en av de to byene som dvergenes byer i Ered Luin. Nogrod ligger i midten av fjellkjeden, nær ved Dolmedfjellet hvor dvergveien fra Beleriand krysser inn i Eriador. Det var hjemmet til dvergene kjent som *Ildskjeggene*. Navnet på Khuzdul var **Tumunzahar** som har en ukjent betydning. *Nogrod* betyr *Hólbol* (Hul bolig).
Nogrod var hjemmet til de kjente dvergene Gamil Zirak og Telchar. Eöl ‘’Mørkalv’’ dro ofte dit, og det gjorde også hans sønn Maeglin.

Selv om de var vennlig innstilt mot alvene fra Beleriand drepte dvergene fra Nogrod Thingol av Doriath. Dette skjedde fordi han hadde gitt dem i oppgave å smi silmarillen inn i kjedet Nauglamír, og så var smeden blitt så betatt av steinen at han drepte Thingol for å kunne beholde den selv. Da Thingol ble drept reiste Melian fra Doriath og Melians belte mistet sin kraft. 
Dvergene ble jaget av Beren *Erchamion* og drept av hans hær av Laiquendi og en gruppe med enter.

Ulikt Belegost i den søndre delen av Blåfjellene, ble Nogrod totalt ødelagt under Vredens krig i det første tidevervet da Blåfjellene ble delt i to og elva Lune fant sitt nye utløp i Lune-gulfen som ble skapt der fjellet delte seg.

Portal: Litteratur
**Industriell kjemi og bioteknologi** er en 5-årig sivilingeniørutdanning som gir brede grunnleggende ferdigheter innenfor kjemi og andre naturfag. Utdanningen gir solid innsikt innen den spesialiseringen man velger og forståelse av de industrielle prosessene som brukes. Samtidig lærer man prosjektarbeid, kommunikasjon og informasjonssøking, og får kontakter som kan være nyttige resten av livet.

Læringsmål
----------

De to første årene er studieplanen felles for alle studenter på sivilingeniørutdanning industriell kjemi og bioteknologi. Studiet gir alle studenter en grunnleggende innføring i kjemi, kjemisk prosessteknologi, matematikk, fysikk og informasjonsteknologi. I de tre siste årene velges spesialisering blant studieretningene: kjemisk prosessteknologi, kjemi, bioteknologi eller materialkjemi og energiteknologi.

Studieretninger
---------------

* Bioteknologi
* Kjemi
* Kjemisk prosessteknologi
* Materialteknologi

Eksterne lenker
---------------

* Industriell kjemi og bioteknologi på NTNU.no
Underhuset ble først samlet i Royal College of Science
**Underhuset** (**House of Commons**) i Sør-Irland var det nedre kammeret i parlamentet som ble opprettet for de sørlige 26 grevskapene i Irland gjennom *Government of Ireland Act 1920*. Et tilsvarende parlament ble opprettet i Nord-Irland. 

Valget til underhuset ble holdt i 1921. Samtlige 128 representanter stilte uten motkandidater, og det ble derfor ikke holdt noen avstemning. Sinn Féin vant 124 av setene, mens unionister vant de resterende fire. Disse fire ble valgt ved Dublin University. 

Ettersom Sinn Féin boikottet parlamentet, regnet de valget som et valg til Dáil Éireann, og de 124 representantene i sør samt Sinn Féins representanter i Nord-Irlands underhus trådte sammen som det andre Dáil. 

I juni 1921 ble underhuset og senatet formelt samlet i Royal College of Science, nå Government Buildings, i Dublin. Irlands stattholder, vicomte Fitzalan of Derwent, hadde som kongens representant ansvar for åpningen av parlamentet. Dette møtet var bare en ren formalitet, ettersom bare de fire unionistene deltok. Etter å ha valgt Gerald Fitzgibbon som speaker ble møtet hevet. Senatet var basert på utnevnte representanter, og klarte å møtes tre ganger. 

Noen måneder senere var situasjonen endret. Den anglo-irske traktat ble ratifisert av det britiske parlamentet og Dáil Éireann, men sistnevnte forsamling hadde ingen konstitusjonell rolle i forhold til den britiske konstitusjonen. For at traktaten skulle være formelt riktig ratifisert måtte derfor det sørirske underhuset samles, denne gang i Mansion House. Det ble derfor opprettet en provisorisk regjering med Michael Collins som formann (*de facto* statsminister). Etter å ha valgt regjeringen med de nødvendige fullmakter oppløste parlamentet seg selv. 

Det ble erstattet av en ny forsamling, som alt ettersom hvor man stod politisk var en grunnlovsforsamling, det tredje Dáil eller et provisorisk parlament. Parlamentet hadde en svært spesiell status; Ceann Comhairle, Dáil Éireanns *speaker*, presiderte over det, men samtidig tok det imot beskjeder fra stattholderen, og forholdt seg til to regjeringer, Den irske republikks regjering og Sør-Irlands provisoriske regjering. Det var dermed uenighet om hvorvidt det var etterfølgeren til det andre Dáil eller det sørirske underhuset. Særlig traktatmotstanderne hevdet at forsamlingen ikke hadde noen myndighet. 

Da både Arthur Griffith, republikkens regjeringssjef, og Michael Collins døde i august 1922 tok W.T. Cosgrave over begge embeter. Situasjonen ble dermed noe enklere, ettersom de to regjeringene hadde samme overhode.

Da traktaten trådte i kraft i desember 1922 ble alle tidligere nasjonalforsamlinger og regjeringer oppløst.
***World Radio TV Handbook*** (eller ***WRTH***) er et årlig engelskspråklig oppdatert oppslagsverk over alle verdens radio og fjernsynstasjoner. 

WRTH kom ut første gang i 1947, utgitt av Oluf Lund Johansen (1891–1975) som *World Radio Handbook* (WRH). Ordet «TV» ble tatt med i tittelen i 1965, da Jens M. Frost (1919–1999) overtok redaktørjobben. Boka hadde da allerede i flere år inkludert TV-stasjoner. I 1986 overlot Frost redaktørjobben til Andrew G. (Andy) Sennitt.

1949-utgaven er den første som er nummerert, som fjerde utgave. De tre første er:

* 1. utgave, «Winter Ed. 1947» på coveret og utgitt i november 1947.
* 2. utgave, «1948 (May-November)» på coveret og utgitt i mai 1948
* 3. utgave, «1948-49» på coveret og utgitt i november 1948.

Det ble i perioden 1959-1971 utgitt en egen oppdatering om sommeren. Fra 1959 til 1966 ble dette kalt for «Summer Supplement». Fra 1967 til 1971 ble de hetende «Summer Edition».

Litteratur
----------

* Gilbert, Sean; Nelson, John; Jacobs, George, *World Radio TV Handbook 2007*, Watson-Guptill, 2006. ISBN 0953586499.

Referanser
----------

1. ↑  O. Lund-Johansen, presented by OZ6GH.
2. ↑  DSWCI Member of Honour: Jens M. Frost
3. ↑  Andy Sennitt Arkivert 8. februar 2012 hos Wayback Machine. own presentation.

Eksterne lenker
---------------

* World Radio TV Handbook
**International Board on Books for Young People** (**IBBY**) er en internasjonal ideell organisasjon som arbeider for å spre kunnskap om barne- og ungdomslitteratur. Den ble stiftet i Zürich i Sveits i 1953 og grunnleggerne var, blant andre, Erich Kästner, Astrid Lindgren og Jo Tenfjord. Organisasjonen har i dag hovedkontor i Basel.

Aktiviteter
-----------

IBBY arrangerer blant annet kongresser og deler ut H.C. Andersen-prisen til en forfatter og illustratør hvert annet år. Siden 1956 har de hvert annet år utnevnt en forfatter, illustratør eller oversetter fra hvert land til den såkalte IBBY Honour List. Æreslisten ble opprinnelig kalt The Hans Christian Andersen Honour List da den samme juryen sto bak H.C. Andersen-prisen. IBBY står også bak prisene IBBY-Asahi Reading Promotion Award og IBBY-iRead Outstanding Reading Promoter Award.

Organisasjonen gir ut tidsskriftet *Bookbird: A Journal of International Children's Literature* (ISSN 0006-7377) fire ganger i året.

De står også bak den internasjonale barnebokdagen som avholdes rundt H.C. Andersens fødselsdag, 2. april.

Internasjonalt
--------------

Det er i dag over 70 nasjonale seksjoner av IBBY spredt over hele verden.

* IBBY Norge ble stiftet under navnet Norsk Kuratorium for Barne- og Ungdomsbøker i 1956. Den deler ut Askeladdprisen og nominerer norske kandidater til H.C. Andersen-prisen og Litteraturpriset till Astrid Lindgrens minne.
* IBBY Danmark deler ut Klods Hans-prisen.
* IBBY Sverige ble stiftet i 1956 og deler ut Gulliverpriset og Peter Pan-priset.

Referanser
----------

1. ↑  «Honor List 2022» (PDF) **(engelsk)**. IBBY. Besøkt 4. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (nb) IBBY Norge
* (da) IBBY Danmark
* (sv) IBBY Sverige
* (en) IBBY Honour List
* (en) IBBY-Asahi Reading Promotion Award
* (en) IBBY-iRead Outstanding Reading Promoter Award
* (en) Bookbird

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Ståle Kyllingstad** (født 29. juli 1960 Klepp) er en norsk gründer og investor. Han er konsernsjef i IKM Gruppen, som holder til på Sola ved Stavanger og som leverer utstyr og tjenester til oljenæringen. IKM-konsernet har i 2016 ca. 2900 ansatte i 13 land.

Kyllingstad er bosatt i Klepp, hvor han vokste opp på en bondegård. Han er utdannet petroleumsingeniør. Han er gift og har tre barn. 

Den 30. oktober 2006 vant Kyllingstad «Ernst & Young Entrepreneur Of The Year 2006» i Region Sørvest. Han gikk dermed videre til landsfinalen samme år, hvor han vant den nasjonale «Ernst & Young Entrepreneur Of The Year 2006» og prisen for «Beste vekstskaper i handel».

Under Acta-krisen gikk Kyllingstad den 18. juni 2008, sammen med de tre andre lokale investorene Tore Lie, Arvid Høiland og Roar Høiland (de to sistnevnte er far og sønn), inn med 70 millioner kroner for å redde Fred Anton Ingebrigtsen fra konkurs.

Referanser
----------

1. ↑  Dine Penger Nr. 7/2016 – Karriere Ståle Kyllingstad. Slik ble han rik, hentet 19. juni 2016
2. ↑  Stavanger Aftenblad – Entreprenørpris til Ståle Kyllingstad[*død lenke*], hentet 30. oktober 2008
3. ↑  NA24.no – Kåret årets gründer[*død lenke*], hentet 30. oktober 2008
4. ↑  Dagens Næringsliv – dn.no: Lokale rikinger bladde opp, hentet 30. oktober 2008
**Gabriel Smith** (født 4. september 1784 på Strømsgodset i Skoger, død 15. mai 1855 i Skoger) var en offiser, gårdeier og politiker fra Drammen.

Militære karriere
-----------------

Gabriel var kun ti år gammel da han kom inn på Krigsskolen. Han ble uteksaminert i 1800 og utnevnt til kornett i Akershusiske dragonregiment som yngstemann i regimentet. Gjorde under krigen i 1808 tjeneste ved Kongsvingeravsnittet, i 1810 ble han forfremmet til premierløytnant deretter kaptein i artilleriet i 1811. I 1815 søkte han avskjed for å kunne bestyre sin mors og egne jordeiendommer.

Politisk karriere
-----------------

Valgtes i 1821 til varamann på Stortinget og møtte på tinget nesten hele perioden istedetfor proprietær Hovbrænder fra Botne. Fra 1833 møtte han som fast representant på Stortinget. Ved siden av professor Schweigaard var han den eneste stortingsrepresentant som unnlot å heve diettgodtgjørelse.

### Ordfører

Han var ordfører i Strømsgodset fra 1838 frem til 1843 og ble med det Strømsgodsets eneste ordfører. I årene mellom 1844 og 1853 var han ordfører i Skoger.

Smithestrøm/Nedre Strøm
-----------------------

Smithestrøm gård som egentlig har det offisielle navnet Nedre Strøm, har fått sitt navn etter Smith-familien som oppførte hovedbygningen og bodde her i over 100 år. Smithestrøms hovedbygning er distriktets eldste og største lystgårdsbygning, det ble reist av trelasthandler og skipsreder Gabriel Smith og konen hans Petronelle Margrethe(1731-1778). Byggmester og arkitekt var mestersnekker Brede Rantzau, som var en av Norges fremste byggmestere på midten av 1700-tallet.

Familie
-------

Gabriel Smith ble født på Strøm i Strømsgodset, Skoger den 4. september 1784, han var sønn av trælasthandler og gårdeier på Strøm, Anders Smith og Alette Stillesen. Han giftet seg med Petronelle Bang (1786-1870), datter av trelasthandler på Sundland i Drammen, Hans Bang og Margrethe Marie Stockfleth Pihl. Sammen fikk de barna: Hanna Magrete (født. 16. april 1811), Anders (født. 3. juli 1812) og Hans Bang (født. 1813). Gabriel Smith døde på Strøm den 15. mai 1855.

Se også
-------

* Liste over ordførere i Drammen
* Liste over ordførere i Skoger

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 804[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  «Smith, Gabriel d.y. (4.9.1784 – 15.5.1855) | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 7. april 2023.
3. ↑  Sellæg, Jo. (12. august 1978). «Smithestrøm 200 år». *Drammens Tidende og Buskeruds Blad*: 14 – via Nasjonalbiblioteket.
4. ↑  «Histreg - Personside». *histreg.no*. Besøkt 7. april 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF
 |
**Paul Jostein Lereim** (født 15. september 1938) er professor i ortopedi. Han var siste administrerende overlege for Sophies Minde ortopedisk sykehus inntil sykehusdriften ble flyttet til Rikshospitalet i 2002. Lereim er prestesønn. Han studerte medisin i Østerrike (Innsbruck) og Tyskland (Kiel). Lereim er gift med Annelise Lereim og sammen har de 2 barn. 

Prof. Lereim regnes som pioner innen moderne hofte- og kneprotesekirurgi i Norge, men var også aktiv som idrettslege. Han har hatt en rekke kjente nordmenn under kniven. Han var ansvarlig for ortopedisk behandling av medlemmer i kongefamilien, og sto blant annet for operasjonen av den vanskelige venstrefoten til dronning Sonja. Han har vært med i den medisinske komiteen i Det internasjonale ishockeyforbundet.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Paul Lereim i BIBSYS
* *Subchondral bone of the medial tibial condyle in the normal state, osteoarthritis and rheumatoid arthritis – a biomechanical, biochemical, morphologic and enzymatic study* 1975 Avhandling
* *Om sykdommer og skader i bevegelsesapparate* 1984
* *Om diagnostikk og behandling av visse bløtdelsskader* 2001

Eksterne lenker
---------------

* Paul Lereim i bioinfobank library[*død lenke*]
* Frykter kongelige lekkasjer Artikkel i VG
* Paul Jostein Lereim, Nesbru, er tildelt Kongens fortjenstmedalje

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
***Ståle Storli***, også skrevet ***Staale Storlid***, er ei folkevise fra Telemark; historien er også fortalt i en roman av John Lie fra 1880.

Visa
----

*Ståle Storli* er ei vise om kjærlighet til ei husmannsjente, som ikke blir gjengjeldt. Tekst og melodi har ukjent opphavsmann. Et lydopptak der kvedaren Aslak Brekke synger visa til harmoniumakkompagnement av Eivind Groven, ble gjort av NRK i 1936. Orgelet er stilt i samme skala som Aslak synger. Visa er også utgitt i ei innspilling med Agnes Buen Garnås.

Romanen
-------

Telemarksforfatteren John Lie (1846–1916) utgav bygderomanen *Staale Storli : En fortælling fra Telemarken* i 1880. En seinere utgave fra 1895 har tittelen *Staale Storlid, en Gardmannssøn fra Telemarken*. Boka ble oversatt til nynorsk av sønnen Haakon Lie og kom ut til forfatterens 100-årsjubileum i 1946 med forord av Johan Falkberget.

Eksterne lenker
---------------

Visa
* Lydklipp fra visa sunget av Aslak Brekke[*død lenke*]
* Lydklipp fra visa sunget av Agnes Buen Garnås

Romanen
* Romanen *Ståle Storli* av John Lie (hele boka fra 1946 i faksimile)
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
| Friidrett: |
| Friidrett Olympiske leker |
| **Diskvalifisert** | Beijing 2008 |  4x400 m |
| Friidrett U23-EM i friidrett |
| Gull | Debrecen 2007 |  400 m |
| Gull | Debrecen 2007 |  4x400 m |

**Denis Aleksejev** (russisk: Денис Сергеевич Алексеев, født 26. desember 1987) er en russisk sprinter, som spesialiserer seg på 400 meter. 

Han ble U23-europamester på 400 meter i 2007.

Dopingutstengelse
-----------------

Aleksejev testet positive for anabolske steroider 4-Chlorodehydromethyltestosterone (Oral Turinabol) i en kontroll utenfor konkurranse den 27. juni 2013 og ble da utestengt i to år. Utestengelsen ble avsluttet den 3. juli 2015.

I mai 2016, ble det rapportert at Aleksejev var en av 14 russiske utøvere, og ni medaljevinnere, som var implisert i doping i forbindelse med ny testing av urinprøver fra Sommer-OL 2008. Aleksejev ble navngitt av det russiske pressbyrået TASS som en som var tatt for doping i forbindelse med retesten, som ble utført etter de russiske dopingskandalene i 2015 og 2016. Den 13. september 2016 ble dopingsaken og diskvalifisering bekreftet.

Karriere
--------

Aleksejev fikk søl på 400 meter under det russiske juniormesterskapet i friidrett innendørs i 2006, og han fikk sølv på 400 meter under det russiske U23-mesterskapet innendørs i 2007. Han vant gull på 400 meter under U23-EM i friidrett 2007 i Debrecen, med tiden 45,69. I samme mesterskap vant Russland også gull på 4 x 400 meter stafett. I august 2007 ble han nummer tre på 200 meter under det russiske mesterskapet i friidrett. Han ble tatt ut til å delta i VM i friidrett 2007, der Russland ble nummer fem på 4 x 400 meter stafett.

Året etter ble han nummer to på 400 meter under det russiske innendørsmesterskapet i friidrett. I mars deltok han i VM i friidrett innendørs 2008, der han ble slått ut i semifinalen på 400 meter. På 4 x 400 meter stafett kom Russland på sjetteplass. Under Europacupen i friidrett 2008 ble han nummer tre på 400 meter, og han ble russisk mester på 400 meter i 2008. 

I 2010 deltok han i VM i friidrett innendørs i Doha, der han også ble slått ut i semifinalen.

Referanser
----------

1. ↑  The russian prize-winner of the olympic games-2008 is disqualified for a dope, Russian News, 28. august 2013
2. ↑  «Athletes currently suspended from all competitions in athletics following an Anti-Doping Rule Violation as at: 15.05.15» (PDF). *iaaf.org*. IAAF. Besøkt 28. mai 2015.
3. ↑  IOC SANCTIONS FOUR ATHLETES FOR FAILING ANTI-DOPING TESTS AT BEIJING 2008 AND LONDON 2012 IOC. Besøkt 15. september 2016
4. ↑  World Athletics - *Denis Alekseyev - Results*, besøkt 7. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Denis Aleksejev – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Denis Aleksejev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Denis Aleksejev – World Athletics Rediger på Wikidata
* Profil på European Athletics
**Jytte Maria Andersen** (født 9. september 1942 i København) er en dansk politiker og tidligere sosialdemokratisk folketingmedlem. Hun har vært likestillingsminister, samt by- og bolig-minister og arbeidsminister.

Biografi
--------

Hun er født i København og er datter av maleren Boye Johansen og syerske Inga Johansen. Hun gikk på folkeskole på Sjellandgates Skole i København fra 1950 til 58 og Engelborgskolen i Kongens Lyngby fra 1958 til 60.

Hennes politiske karriere startet da hun var i slutten av 20-årene i en lokal valgforening hvor hun hadde en sekretærpost.

Hun var medlem av Vallensbæk Kommunalbestyrelse 1974-80 og var formann også for Sosialdemokratiet i Glostrupkredsen samme tid. Hun hadde også en rekke andre verv i denne perioden.

Valgt til folketinget for:

* Vestsjellands Amtskreds fra 23. oktober 1979
* Østre Storkreds fra 8. desember 1981 til 13. november 2007

Andersen var arbeidsminister fra 25. januar 1993 til 23. mars 1998, bolig og byminister fra 23. mars 1998 til 21. desember 2000 (kalt by- og boligminister fra 29. september 1998). Hun var i tillegg minister for likestilling fra 28. september 1999 til 21. desember 2000.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Jytte ANDERSEN, pace.coe.int[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  *Fødselsdag Arbejderen der blev minister* , Politiken.dk, 9. september 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jytte Andersen hos Europarådets parlamentarikerforsamling Rediger på Wikidata

* (da) Jytte Andersen hos Folketinget Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** VIAF **·** GND
 |
**Susanne Elise Munch Thore** (født 1960) er en norsk advokat. Hun er partner i Arntzen de Besche, og tidligere managing partner og partner i advokatfirmaet Wikborg Rein.

Munch Thore er cand.jur. fra Universitetet i Oslo og har en *Master of Laws*-grad fra Georgetown University i tillegg til en *Diploma of International Affairs* fra Paul H. Nitze School of Advanced International Studies ved Johns Hopkins University. Hun ble den første kvinnelige partneren i Wikborg Rein i 1993.

Munch Thore er anerkjent av Chambers and Partners og Legal 500 i kategoriene for Corporate M&A og capital markets.

Munch Thore er styremedlem i en rekke selskaper, deriblant Renewable Energy Corporation (siden 2006), Oslo Areal og Unifor. Hun har tidligere vært styremedlem i Gjensidige Bank og Nera/Eltek (2005–2006). I perioden 1999–2007 var hun leder for Advokatforeningens lovutvalg for selskapsrett. Hun har siden 2010 vært leder for Advokatforeningens lovutvalg for børs- og verdipapirhandelrett.

Referanser
----------

1. ↑  Susanne Munch Thore på Wikborg Reins hjemmesider Arkivert 30. mai 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑  Wikborg Reins historie «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. april 2011. Besøkt 5. april 2011.
3. ↑  Chambers and PartnersSusanne Munch Thore[*død lenke*]
4. ↑  Legal 500 Susanne Munch Thore Arkivert 11. september 2018 hos Wayback Machine.
5. ↑  Bedriftsdatabasens rollesøk Susanne Munch Thore[*død lenke*]
6. ↑  Advokatforeningen Lovutvalg for børs- og verdipapirhandelrett[*død lenke*]
**Francesco Armellini Pantalassi de' Medici** (født 13. juli 1470 i Perugia, død 8. januar 1528 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal i juli 1517 av pave Leo X. Det var hans femte konsistorium. Han var biskop av Gerace e Oppido i 1517, og erkebiskop av Taranto i 1525. Han var også biskop av Gallipoli.

I rione Borgo i Roma lot kardinalen bygge et storslagent palass som bærer hans navn.

Historikeren Paolo Giovio mener at de innkrevinger kardinalen stod for og hans personlige grådighet i embedet som ansvarlig for de pavelige finanser i egenskap av vervet som camerlengo fra 1521, spilte en stor rolle som en viktig årsak for Sacco di Roma i 1527 (da Roma ble plyndret av landsknekter i keiserens sold), ettersom han hadde utløst den romerske befolknings indignasjon.

Referanser
----------

1. 1 2   BeWeb, BeWeB person-ID 2198, besøkt 4. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   katolsk hierarki ID armpdm[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Cardinal Title S. Callisto GCatholic.org
4. ↑  E. R. Chamberlin, *The Sack of Rome* (1979), pp. 112-3.

Eksterne lenker
---------------

* The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
***Sushi*** er en norsk humorserie som gikk på TVNorge i 2001. Dagfinn Lyngbø og Jon Schau var frontfigurene. I tillegg var også *Lompelandslaget* sterkt representert ved Trond Hanssen, Linn Skåber, Øyvind Angeltveit og Siw Anita Andersen. Skuespillerne spilte flere roller. Crazy-humor var gjennomgangstonen i serien og den hadde flere fellestrekk med den norske serien *Lyckliga gatan*, som gikk på TV 2 i 1999.

Serien ble innspilt i Bergen i 2000.

Handling og rollefigurer
------------------------

Serien hadde flere hovedfigurer, deriblant «Rolf», som var forelsket i en japansk jente. Hennes strenge far mente at Rolf ikke kunne gifte seg med datteren før han eide en ekte sushi-bar. Rolf forsøkte dermed å forvandle venninnen Birgits norske kafe til en sushi-bar, uten at hun merket det. En annen rollefigur var «Siv Danielsen» (spilt av Siw Anita Andersen), som var dirigent for et lite kor med popsanger på repertoaret. Den fiktive Siv var søsteren til virkelighetens Jan Werner Danielsen. I serien var Siv sjalu på sin landskjente bror, og etter hvert begikk hun et sjalusidrap. Andre rollefigurer var den brutale «Blomster-Jim» og «Lunsjmannen» som ingen ville spise lunsj med.

TV-serien inneholdt også en serie sekvenser som ble kalt «Little Brother»; en parodi på realityserien Big Brother. Disse sekvensene handlet om en konkurranse der seks mennesker skulle oppholde seg i et rom på seks kvadratmeter i seks år.

Seertall
--------

Serien hadde lave seertall. Etter fire (av seks) episoder lå seersnittet på 65 000. Premieren ble sett av 78 000.

Referanser
----------

1. ↑  Aktiv i Oslo - Filmprodusenter og tv-produsenter i Oslo og Akershus (besøkt 15. oktober 2015)
2. ↑  av, Søket er levert (22. august 2001). «Rå lompehumor på TVNorge». *goo.gl*. Besøkt 24. juli 2023. «I komiserien Sushi skal en landsens kafe forvandles til en sushi-bar. Med Lompelandslaget i rollene, satser TVNorge på å gjenta suksessen med Lyckliga Gatan.»
3. 1 2  «Dreper Jan Werner i ny komiserie». *www.vg.no*. 2. november 2000. Besøkt 24. juli 2023.
4. ↑  «Tre rekorder på TVNorge». *kampanje.com*. Kampanje. 9. november 2001. Besøkt 24. juli 2023.
5. ↑  «Sushi falt i fisk». Kampanje. 12. oktober 2001. Besøkt 24. juli 2023.
**Susanne Leonie Schmid** (født 27. august 1960 i Bergisch Gladbach), tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.

Schmid vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det vesttyske laget kom på andreplass landhockeyturneringen for damer bak Nederland. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Vest-Tyskland fikk seks poeng, de vant to kamper, tapte en og spilte to uavgjort. Schmid spilte tre kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i landhockey, damer Vest-Tysklands flagg Vest-Tyskland

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Susanne Schmid – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Susanne Schmid – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Susanne Schmid – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Susanne Schmid – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Susanne Schmid – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Francesco Barberini, iuniore** - *den yngre* (født 12. november 1662 i Roma, død 17. august 1738 i Roma) var en italiensk kardinal i slekt med pave Urban VIII (1623–1644) og fyrste av Palestrina.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Francesco Barberini var eldste sønn av Maffeo Barberini og hans hustru Olimpia Giustiniani (en niese av pave Innocens X), nevø av kardinal Carlo Barberini og barnebarn av Taddeo Barberini (en nevø av pave Urban VIII). Han gav avkall på sin fødselsrett (som eldste sønn) for å slå inn på en kirkelig karriere, og med dette ble hans bror, Urbano Barberini, arving til de betydelige Barberini-godsene.[]

### Kardinal

Han ble kreert til kardinal av pave Alexander VIII den 13. november 1690 med dispensjoner for de hindre at det allerede var andre slektninger av ham i kardinalskollegiet (fetteren Rinaldo d'Este, dom senere forlot den kirkelige karriere for å gifte seg) og unkelen (Carlo Barberini), og fra ikke ennå hå ha mottatt de lavere ordinasjoner. 

Han ble ikke diakonviet før i 1700, og presteviet ble han ikke før i 1715. Han deltok i fem pavevalg, i 1691, 1700, 1721, 1724 og 1730. Han var abbed av Farfa og Subiaco fra 1704.

### Biskop

Den 3. mars 1721 ble han utnevnt til kardinalbiskop av Palestrina, og den 16. mars 1721 ble han bispeviet av Fabrizio Paolucci, kardinalbiskop av Albano, med medkonsekratorene Vincenzo Petra, titularerkebiskop av Damascus, og Bernardo Maria Conti, emeitert biskop av Terracina, Priverno e Sezze.

Den 1. juli 1726 ble han utnevnt til biskop av Ostia e Velletri. Han ble dekan for kardinalkollegiet i desember 1734. 

Han døde i sitt romerske palass den 17. august 1738 i en alder av 75 år.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) \*1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) \*1685
* Kardinal *Francesco Barberini den yngre* (1662-1738) \*1721

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Miranda, Salvador. «BARBERINI, iuniore, Francesco (1662-1738)». *The Cardinals of the Holy Roman Church*. Florida International University. OCLC 53276621. Arkivert fra originalen 3. mai 2018.
3. ↑  Cheney, David M. «Francesco *Cardinal* Barberini (Jr.)». *Catholic-Hierarchy.org*. Besøkt 4. februar 2019.  [*self-published*]
4. ↑  barbf, lest 10. november 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Khurram Khan Chowdhury** (bengali: খুররাম খান চৌধুরী; født 1945/1946 i Britisk India, død 17. juli 2021 i Dhaka i Bangladesh) var en bangladeshisk politiker som tjenestegjorde gjennom fire valgperioder i parlamentet for tre forskjellige Mymensingh-valgkretser. 

Han ble opprinnelig valgt som medlem av Bangladesh Nationalist Party (BNP), trakk seg fra BNP, meldte seg inn i Jatiya Party og kom senere tilbake til BNP.

Karriere
--------

Chowdhury var grunnleggende medlem av BNP. I parlamentsvalget i Bangladesh i 1979 ble han valgt til parlamentsmedlem for Mymensingh-5 som BNPs kandidat.

Chowdhury forlot BNP for å stille i parlamentsvalget i 1988 som en Jatiya-partikandidat, og ble valgt uten opposisjon for Mymensingh-9. Ved neste valg, i 1991, ble han valgt til parlamentsmedlem for Mymensingh-8.

Han meldte seg inn igjen i BNP og ble valgt til parlamentet fra Mymensingh-9 i 2001.

Chowdhury døde av komplikasjoner av covid-19 den 17. juli 2021 i Dhaka i en alder av 75 år.

Referanser
----------

1. 1 2  *Prothom Alo* **(bengali)**. 12. desember 2018 .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  «Parliament Election Result of 1991,1996,2001 Bangladesh Election Information and Statistics». *Vote Monitor Networks*. Arkivert fra originalen 28. desember 2008. Besøkt 9. oktober 2019.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 28. desember 2008. Besøkt 19. august 2021. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
3. ↑  «EX-MP Kurram Khan dies of COVID-19». UNB News. 17. juli 2021. Besøkt 17. juli 2021.
**Jysk A/S** (markedsført som *JYSK*), opprinnelig kalt **Jysk Sengetøjslager**, er et dansk møbelkjede som selger blant annet sengetøy, madrasser, møbler og husholdningsartikler.

Historie
--------

Firmaet het frem til 2001 Jysk Sengetøjslager; *jysk* er i denne sammenhengen adjektivet av Jylland. Jysk er eid av familien bak Lars Larsen Group. Grunnleggeren, Lars Larsen, er kjent som landets ledende kjøpmann i Danmark.

I 1979 åpnet han den første butikken i Danmark, i landets nest største by Århus i Jylland, der butikken ligger fremdeles. Larsen åpnet flere vellykkede Jysk Sengetøjslager (det opprinnelige butikknavnet frem til 2001) over hele Danmark, og i 1984 åpnet han sin første butikk utenfor landet, i nabolandet Tyskland.

I dag består Jysk-gruppen av mer enn 3 000 butikker i følgende 52 land over hele verden: Danmark, Norge, Sverige, Finland, Polen, Tsjekkia, Ungarn, Nederland, Slovakia, Tyskland, Østerrike, Sveits, Island, Canada, Grønland, Færøyene, Estland, Latvia, Litauen, Ukraina, Kosovo, Bulgaria, Kasakhstan, Romania, Frankrike, Storbritannia, Slovenia, Nord-Makedonia, Kroatia, Italia, Spania, Bosnia-Hercegovina, Serbia, Armenia, Indonesia, Montenegro, Hellas, Albania, Vietnam, Malta, Portugal, Georgia, Belarus, Tadsjikistan, Moldova, Belgia, Kuwait, Dubai, Thailand, Irland, Kypros og Aserbajdsjan.

Gruppens årlige omsetning er[*når?*] 3,79 milliarder euro. Firmaet har ca. 26 500 ansatte.

Referanser
----------

1. ↑   datacvr.virk.dk, besøkt 19. august 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  «Reklamestasjonen – JYSK: Fasadeskilt». *www.reklamestasjonen.no* **(norsk)**. Besøkt 22. juli 2021.
4. ↑  Andersen, Michel Bloch (15. januar 2015). «Jysk fortsætter sin vilde vækst: Nu i land nummer 37». *Berlingske.dk* **(dansk)**. Besøkt 22. juli 2021.
5. ↑  «Jysk åpningstider». *Restyling av bilen*. 29. juni 2019. Besøkt 22. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) JYSK – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) JYSK – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF
 |
Øvre og Nedre Buarbreen  Foto: Svein Harkestad 14.juli 2001 
Buardalen med Buarbreen i bakgrunnen Foto: 2007 
Buarbreen  Foto: Joar Øygard, Juli 2020 
**Buarbreen** (også skrevet *Buerbreen*) er en isbre i Ullensvang kommune i Vestland. Den består av to separate brearmer av Folgefonna, **Øvre Buarbreen** og **Nedre Buarbreen**. Buarbreene strekker seg østover fra Folgefonna og ned mot Buardalen. Jordalselvi (Buarelvi) fører smeltevannet fra Buarbreene gjennom Buardalen til Sandvinvatnet. Buarbreen hadde et framstøt rundt 1930, men trakk seg deretter tilbake. Breen hadde også et framstøt på 1990-tallet, men har trukket seg tilbake igjen siden 1997. Årlig frontposisjonendring måles av NVE.

* «Buarbræen med Hotel Buar Hardanger», trolig på 1890-tallet.  Foto: Marthinius Skøien∕Nasjonalbiblioteket«Buarbræen med Hotel Buar Hardanger», trolig på 1890-tallet.  Foto: Marthinius Skøien∕Nasjonalbiblioteket
* «Buarbræen»  Foto: Marthinius Skøien∕Nasjonalbiblioteket«Buarbræen»  Foto: Marthinius Skøien∕Nasjonalbiblioteket
* «Buarbræen» Foto: Marthinius Skøien∕Nasjonalbiblioteket«Buarbræen» Foto: Marthinius Skøien∕Nasjonalbiblioteket

Referanser
----------

1. ↑  Øvre og Nedre Buarbreen på Norgeskart.no fra Statens kartverk, besøkt 2. juli 2018
2. ↑  «Øvre Buarbreen». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 2. juli 2018.
3. ↑  «Nedre Buarbreen». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 2. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Buerbreane – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* NVEs bremålinger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Mosjøen Aluminiumsverk opptar store områder. Det har til og med egne gater. Foto: Commons-bruker *Basketbread* (2011) 
**Vollan** er et byområde i Mosjøen. Det ligger på østsiden av Nordlandsbanen, hvor man blant annet finner Dolstad kirke og Mosjøen stasjon. På vestsiden ligger Nervollan, hvor Mosjøen Aluminiumsverk står. Mellom Nervollan og Baustein ligger Mosjøen havn, som er en av de største i Nord-Norge.

Informasjon
-----------

Mosjøen stasjon. Foto: Lars Røed Hansen (2007) 
Mosjøen havn. Foto: Commons-bruker *Basketbread* (2011) 
Både Vollan og Nervollan ligger nord for elven Skjerva, som skiller dem fra Byflata. I åssiden ovenfor Vollan ligger Åsbyen. Nord for Vollan og Nervollan ligger Baustein, som på sin side ligger sør for Halsøya.

På Vollan finnes Dolstad kirke og prestegård, Mosjøen stasjon og noen bedrifter, herunder to hoteller. Der ligger også Mosjøen Ressurs- og kompetansesenter, en av Mosjøen videregående skoles avdelinger. Ellers er Vollan et boligområde.

Nervollan ligger vest for Nordlandsbanen. Området var frem til 1950-årene et byområde med et gatenett temmelig likt det på Byflata. Imidlertid måtte gater både med og uten bebyggelse vike for å gi plass til Mosjøen Aluminiumsverk, som ble anlagt i 1956. Folk og flere bedrifter måtte pakke i hop og flytte. A-verket og nedlagte Mosjøen Veveris fabrikk opptar i dag nesten hele Nervollan. Foruten industrien har Nervollan flere forretninger, blant annet jernvarehandel, bilverksted, rørleggerforretning og transportfirmaer. Et boligstrøk ligger sør på Nervollan. På Nervollan finnes Dolstadgata og Havnegata, samt noen mindre gater.

Baustein er et område med flere tyngre næringer, blant annet byggvarehus, lastebilforretning og reperasjonsverksted for båter. Der ligger også Mosjøen småbåthavn. I eldre tider var Baustein henrettelsesplass.

Mellom Nervollan og Baustein ligger Mosjøen havn. Derfra går blant annet ferge til flere bygder langs Vefsnfjorden. Havnen er Nord-Norges største havn for containertransport.

Se også
-------

* Mosjøen

Referanser
----------

1. ↑  Jæger, Claes-Henrik: *Mosjøen* i *Norges Bebyggelse : Fylkesbindet for Sør-Trøndelag, Nord-Trøndelag og Nordland fylker*, s. 725–732. Norsk Yrkesforlag, 1954.
2. ↑  Helgeland Arbeiderblad (19.10.2010): Nord-Norges største containerhavn

| * v
* d
* r
Byområder i Mosjøen |
| --- |
| Byflata **·** Halsøya med Breimoen og Kulstadlia **·** Nyrud med Kippermoen, Trudvang og Mo **·** Olderskog med Aspåsen **·** Skjervengan med Hammarheim **·** Vollan med Nervollan og Baustein **·** Øya **·** Åsbyen med Halsåsen |