Haigs illustrasjon for the Summer Smoking Room at Cardiff Castle
**Axel Herman Haig** (svensk: Axel Herman Hägg, 10. november 1835 – 1921) var en svenskfødt kunstner og illustratør. Hans malerier, illustrasjoner og kobberstikk, laget enten for egen regning eller for mange av tidens fremste arkitekter i den victorianske perioden, gav ham navnet «nygotikkens mester» etter den italienske kunstneren Piranesi.

Haig ble født på Gotland i Østersjøen. Hans far var eiendomsbesitter og tømmerhandler. Haig ble ansatt som skipsbyggerlærling på regjeringens verft i Karlskrona, og i 1856 dro han til Glasgow for videre opplæring på et skipsverft i Clydeside. Men hans interesse dreide seg nå om arkitektur, og i 1859 begynte han i lære som tegner på kontoret hos en arkitekt som arbeidet med kirkelig fornyelse. Etter syv år der lanserte han seg selv som «arkitektuell kunstner». På midten av 1800-tallet var det nærmest en eksplosjonsartet konkurranse blant arkitekter. Velstanden som kom med «imperiet» og Den industrielle revolusjon, skapte behov og la forholdene til rette for en enorm ekspansjon i offentlige bygg og kontorer for regjeringen. Rådhus, kirker og jernbanestasjoner ble alle lagt ut på anbud blant konkurrerende arkitekter som trengte tegnere til å illustrere sine planer. I 1866 møtte Haig William Burges da Burges ansatte ham til å illustrere sitt forslag for Justisbygningen i Strand. Haig produserte en serie med illustrasjoner i vannfarger som resulterte i «en øyeblikkelig sensasjon».. Vinneren av konkurransen, George Edmund Street, sies å ha bemerket, «jeg ville ikke ta meg nær av å bli slått av en som tegner slike tegninger»

Samarbeidet med Burges
----------------------

Haig og Burges fortsatte sitt partnerskap til Burges døde i 1881. I den tiden de arbeidet sammen produserte de noen av de mest spektakulære middelaldervisjoner av den victorianske gotiske fornyelsen: Cardiff Castle, Knightshayes Court, the Church of Christ the Consoler at Skelton-on-Ure, St Mary's Church, Park House, Speech Room, Harrow School, Castell Coch, Trinity College, Hartford, Connecticut og tegningene for fornyelse av St. Pauls katedral: Når Burges planla sine viktigste oppdrag, tegnet Haig dem. «I Haig hadde arkitekten Burges, en middelalderdrømmer, funnet en kunstner verd sine drømmer». Haig utviklet en ny karriere som etser og hans tegninger og litografier av europeiske borger, slott, landskaper og katedraler ble meget populære og ettertraktet i victoriatidens England. I en oversikt over hans arbeider, utarbeidet av det britske arkitektinstituttet RIBA året han døde, skrev Maurice Adams at «hans evner som tegner av akitektoniske bygg står uten tvil blant de beste i hans tid og hans grafiske kapasitet forblir enestående». Haig tegnet også All Saints Church i Grayswood, Surrey. Den ble bygget mellom 1901 og 1902 i en stil beskrevet som en «Surrey byggeskikk eller "1200-talls bygg med [gotiske] Arts and Crafts-elementer». Etter loven om Bygningsvern i Storbritannia er den oppført som Grad II.

Kirke tegnet av Haig i hans adopterte landsby, Grayswood
I Sverige er han mest kjent for sitt arbeid med planene om fornyelsen av Ardre kirke.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Svenskt biografiskt lexikon, «Axel Herman Hägg», Svensk biografisk leksikon-ID 13976[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, «Axel Herman Hägg», RKD kunstner-ID 35317[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Arkitekter verksamma i Sverige, utgitt 9. januar 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Benezit Dictionary of Artists, «Axel Herman Haig», Benezit-ID B00082654[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Haig [Hägg], Axel Herman, oppført som Axel Herman Haig [Hägg][Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Arkitekter verksamma i Sverige, kulturnav.org, utgitt 21. august 2015, besøkt 23. oktober 2016[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Svenskt biografiskt lexikon, «Jacob (Jacques) Hägg», Svensk biografisk leksikon-ID 13979[Hentet fra Wikidata]
8. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Mordaunt Crook et al. 1984, p 13
9. ↑  Axel Haig and the Victorian Vision of the Middle Ages page 16
10. ↑  Axel Haig and the Victorian Vision of the Middle Ages page 17
11. ↑  RIBA Journal Volume XXVIII (1921)
12. ↑  Nairn & Pevsner 1971, s. 262.
13. ↑  Historic England.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** BNE **·** KulturNav
 |