recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kosraes flagg
Kart over Kosrae
**Kosrae** (tidligere *Kusaie*) er ei øy i det vestlige Stillehavet, og en av Mikronesiaføderasjonens fire delstater.

Geografi
--------

**Kosrae** ligger rundt 3 800 km øst for Filippinene, er den østliste av øygruppen Karolinene. Kosrae er hovedøya i ei øygruppen Kosraeøyene, som foruten Kosrae også består av øyene Lelu, Malem, Tafunsak, Tofol og Utwa. Øygruppa er omringet av et korallrev. Delstaten Kosrae består av Kosraeøyene og noen omkringliggende revområder.

Øyene er av vulkansk opprinnelse, og har et tgatalt areal på rundt 110 km². Det høyeste punktet er *Mount Finkol* på 640 meter over havet.

Befolkningen i delstaten Kosrae er rundt 8 000 innbyggere, og alle bor på Kosraeøyene. Hovedstaden *Tofol* ligger på hovedøyas sørøstre del, og har ca. 1 000 innbyggere.

Øyas flyplass heter *Kosrae* (IATA-flyplasskode «KSA»), og ligger nordvest for Tofol.

Historie
--------

Kosraeøyene har trolig vært bebodd siden rundt 1000 f.Kr. De ble oppdaget i 1528 av den spanske kapteinen  *Álvaro de Saavedra*. De første europeerne ankom rundt 1824 og rundt 1852 ankom de første misjonærene til Kosrae.

Keiserdømmet Tyskland kjøpte øygruppen i 1899, og den ble da en del av Tysk Ny-Guinea, og under første verdenskrig ble området okkupert av Japan i oktober 1914. Japan beholdt forvaltningsmandat over området ved Versaillesfreden i 1919.

Under andre verdenskrig ble øygruppen brukt som militærbase av Japan til USA erobret området i 1944.

I 1947 ble Chuukøyene og alle øyene i Karolinene av FN utnevnt til «US Trust Territory of the Pacific Islands» og forvaltet av USA.

I januar 1977 ble Kosrae adskilt fra Pohnpei, og ble et eget distrikt, og ble i mai 1978 en egen delstat.

Den 10. mai 1979 ble den autonome føderasjonen Mikronesia dannet med lokalt selvstyre, og den 3. november 1986 ble landet selvstendig.

Eksterne lenker
---------------

* om Kosrae
* bilder från Kosrae
* karta över Kosraeöarna
* karta över Kosrae delstaten

  


| * v
* d
* r
Mikronesiaføderasjonens delstater |
| --- |
| Chuuk **·** Kosrae **·** Pohnpei **·** Yap | Mikronesiaføderasjonens flagg |
| ISO 3166-2:FM |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**«Man on the Edge»** er en sang fra Iron Maidens tiende studioalbum *The X Factor*.

Den ble utgitt som den første singelen fra albumet. Den er en av de to sporene på albumet som ikke er mørke eller dystre, den andre er «Lord of the Flies». Sangen er basert på filmen *Falling Down* med Michael Douglas. Den er skrevet av Blaze Bayley og Janick Gers.

Singelen ble utgitt 25. september 1995 og ble utgitt i to deler. Den ene med B-Sidene «The Edge of Darkness», «Judgement Day» og «Blaze Bayley Interview Part 1». Den andre delen har B-Sidene «The Edge of Darkness», «Justice of the Peace» og «Blaze Bayley Interview Part 2». Det ble også gitt ut en 12 tommers bildeplate hvor sporene var «Man on the Edge», «The Edge of Darkness» og «I Live My Way». Man kunne også kjøpe en samleboks hvor man fikk plass til albumet og singlene «Man on the Edge», «Virus» og «Lord of the Flies».

Sporliste
---------

CD-single 1
1. «Man on the Edge» – 04.11
2. «The Edge of Darkness» – 06.37
3. «Judgement Day» – 04.03
4. «Blaze Bayley Interview, Part 1» – 05.41

CD-single 2
1. «Man on the Edge» – 04.11
2. «The Edge of Darkness» – 06.37
3. «Justice of the Peace» – 03.33
4. «Blaze Bayley Interview, Part 2» – 05.56

12" Bildeplate
1. «Man on the Edge» – 04.11
2. «The Edge of Darkness» – 06.37
3. «I Live My Way» – 03.47
Medbroen, ca. 1950.
**Medbroen** (eller *Medbrua*, uttales *Mébrua*, gnr. 85, bnr. 1) er en kapteinsgård i Stjørdal i Trøndelag. Medbroen har en godt bevart bygningsmasse, deriblant en hovedbygning inspirert av empirestil fra 1840, omgitt av et stort hageanlegg. Gården huser stall- og rideanlegg samt barnehage.

Medbroen ligger på Stjørdalshalsen ved Gråelva. Gårdsnavnet viser til beliggenheten ved broen over Gråelva; «ut me brua».

Gården var opprinnelig en husmannsplass og skyldsatt rundt 1680. Fra slutten av 1600-tallet gikk Medbroen stort sett i eie mellom sorenskrivere og lensmenn, deriblant sorenskriver Henrich Dreyer i tiden rundt Armfeldts felttog. Siden hørte gården inn under jordegodset til William Wessel, bror av sjøhelten Tordenskiold. Fra 1748 til 1824 lå Norges antatt første pottemakeri, Haabet, ved siden av Medbroen. Pottemakeriet ble deretter flyttet til Tangen bruk.

Mellom 1802 og 1822 var Medbroen eid av farger John Larsen Eide, som solgte den til oberst Fredrik Christian Sejersted. Sønnen hans, premierløytnant Johannes Mathias Sejersted, bodde på gården da den i 1833 ble solgt til handelsmann Mathias Lund. Lund førte varer på båt fra Trondhjem og opp Gråelva, og drev en stor landhandel på Medbroen. Etter at Lund døde i 1882, ble Medbroen auksjonert bort. I 1899 flyttet brukseier H.P. Jenssen III til Medbroen, og bestyrte herfra Tangen bruk. Rundt 1900 fikk Jenssen oppført en vinkellåve på gården, den første i sitt slag i Trøndelag. Jenssen døde brått i 1930; den nåværende slekten på gården kom med landbrukskandidat og arkitekt Erling Thyholt (sønn av Andreas Thyholt), som kjøpte den på auksjon av Jenssens enke.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *Stjørdalsboka. Gards- og slektshistorie. Bd. 2, d. 1: Stjørdal herad*. Stjørdal. 1950. s. 148–154.
2. 1 2 3 4  «Om Medbroen». Medbroen gård. Arkivert fra originalen 29. august 2016. Besøkt 3. juli 2016.
3. ↑  Meland, Frida Tove (1999). *Estetikk i nord-trønderske bygningsmiljøer*. Steinkjer: Nord-Trøndelag fylkeskommune. s. 32.
4. ↑  Rygh, Oluf (1903). *Norske Gaardnavne. Oplysninger samlede til Brug ved Matrikelens Revision. Bd. 15: Nordre Trondhjems Amt*. Kristiania: Fabritius. s. 31.
Jöölboom
**Jöölboom** (sildfrisisk) eller **Kenkenbuum** (førfrisisk). også kalt «Friesenbaum», er den nordfrisiske varianten av det moderne juletreet. Det nordfrisiske juletreet består av et cirka 50 cm høyt trestativ, hvori det er innflettet en krans av buksbom eller vedbend eller andre vintergrønne grener.[] Stativet er derutover pyntet med flere trolldeigsfigurer samt tre epler.[] Trolldeigfigurer kalles på nordfrisisk for *kenkentjüch*. Også nord for den tysk-danske grense kjenner man til julepynt av trolldeig. Figurene avbilder en rekke bruksdyr som svin, ku, får, hest, hane, fisk og et seglskip og en vindmølle. Figurene tilskrives en kulturell symbolsk betydning.[] Kanskje forestilte figurene kalendersymboler og var uttrykk for en førkristen gudedyrkelse. Ved stativets fot settes en figur med Adam og Eva med slangen. Med adventskransens voksende popularitet ble det også skikk å sette fire lys på stativet.[]

Det nordfrisiske juletreet i sin nåværende form dukket først opp på de nordfrisiske øyer på midten av 1800-tallet.[] Det var vanskelig å grantrær på de ofte skogløse øyene, hvormed ideen med å pynte stativet med vintergrønt oppstod.[] Jöölboomet selv er eldre.[]

Stativet er ofte plassert i nærheten av vinduet eller på et bord midt i stuen.

Referanser
----------

1. ↑  Slesvigland 1981 / 08: *Det frisiske juletræ*
**Liberty Hall** i Dublin er hovedkvarteret til fagforeningen Services, Industrial, Professional, and Technical Union (SIPTU). Den var tidligere den høyeste bygningen i Irland, og er fortsatt den høyeste i Dublin. 

Bygningen ble reist mellom 1961 og 1965. Den har 16 etasjer, og var opprinnelig kledd i ikke-reflekterende glass. I 1972 knuste en bombeeksplosjon de fleste vinduene, og man satte inn reflekterende glass, noe mange mener ødela det estetiske inntrykket. En utsiktsplattform som nettopp hadde blitt åpnet ble stengt av sikkerhetsgrunner. 

Det er usikkerhet omkring bygningens fremtid, med riving, ombygging eller salg som mulige løsninger.

Den opprinnelige Liberty Hall
-----------------------------

Den opprinnelige Liberty Hall tilhørte Irish Transport and General Workers Union, og fungerte derfor også som hovedkvarter for Irish Citizen Army (ICA). Den stod på Beresford Place, nær Custom House, og var opprinnelig et hotell. Fra 1913 til 1916 var den på grunn av konflikter mellom fagbevegelsen og politiet under konstant bevoktning av væpnede medlemmer av ICA. Den var dermed et sikkert sted for republikanere. 

Da første verdenskrig børt ut hengte fagforeningen ut et banner på fasaden med teksten «Vi tjener verken konge eller keiser, men Irland». Avisen *The Irish Worker* ble utgitt fra bygningen, og på grunn av ICA vakthold var dette den eneste revolusjonære avisen i Dublin som ikke ble stengt under *Defence of the Realm Act*. 

Før påskeopprøret i 1916 ble Liberty Hall brukt som ammunisjonsfabrikk, med produksjon av bomber og bajonetter. Lederne for opprøret samlet seg foran bygningen før de gikk til General Post Office. I påskeuken var bygningen nesten uten vakthold, noe britene ikke visste. De brukte derfor artilleri mot den, og ødela hele bygningen. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SkyscraperCenter
 |
**Jörn Klimant** (født 23. september 1958 i Kiel) er en tysk offentlig tjenestemann.

Etter abitur ved Humboldt-Schule i Kiel i 1977 gikk han i lære i Dresdner Bank, hvorpå han begynte å studere rettsvitenskap ved Christian-Albrechts-Universität zu Kiel i 1979. Etter sin andre eksamen i 1989 begynte han å arbeide i Landesbank Schleswig-Holstein. I løpet av denne tiden arbeidet han i all hovedsak med etableringen av Investitionsbank Schleswig-Holstein og en doktorgradsavhandling i rettsvitenskap med kommunalrett som spesialfelt.

I 1990 ble han ansatt i Innenriksdepartementet i delstaten Schleswig-Holstein. I 1994 ble han kontorsjef og personlig rådgiver for delstatens sosialminister, Heide Moser. Den 1. juni 1996 tiltrådte han som landråd i Ditmarsken krets med kontor i Heide. Landråden er valgt av kretsdagen og øverste leder for administrasjonen i kretsen. Klimant fratrådte idet hans tredje periode utløp den 1. juni 2018. Klimant representerer ikke noe politisk parti.

I 2018 gikk han inn i direksjonen for energiselskapet HanseWerk i Schleswig-Holstein.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 22. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Landrat des Kreises Dithmarschen. Dr. Jörn Klimant» **(tysk)**. Kreis Dithmarschen. Arkivert fra originalen 31. mars 2015. Besøkt 25. september 2014.

Litteratur
----------

* Klimant, Jörn (1992). *Funktionen, Probleme und Arbeitsweise der Kommunalaufsicht: eine Untersuchung unter besonderer Berücksichtigung der Rechtslage in Schleswig-Holstein* **(tysk)**. Pfaffenweiler: Centaurus. ISBN 3-89085-704-3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Fasediagram for karbondioksid.
En **superkritisk væske** er et stoff som befinner seg under så høyt trykk og temperatur at fasegrensen mellom væske og gass har forsvunnet. Dette trykk- og temperaturpunktet hvor disse superkritiske væskene dannes kalles det termodynamiske kritiske punktet. Når forholdene nærmer seg det kritiske punktet blir gassfasens tetthet tilnærmet væskefasens til disse ikke lengre kan adskilles. Denne superkritiske fasen kalles gjerne *tettfase*.

Superkritiske væsker har den unike evnen å diffusere gjennom faststoff, men også oppløse stoffer som en væske. I tillegg kan stoffets tetthet reguleres gjennom temperatur- og trykkforandringer. Dette gjør superkritisk væske egnet som løsemidler i visse sammenhenger. Superkritisk tørking med karbondioksid brukes for eksempel for å trekke væske fra en aerogel laget med sol-gel-metoden. Siden det ikke finnes noe grensesnitt mellom væske og gass, er det enten ingen overflatespenning eller kapillærkraft som kan føre til svinn og sprekkdannelser. En prosess som utføres utover det kritiske punktet kalles en *superkritisk prosess*.

Se også
-------

* Aggregattilstand
* Overflatespenning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL
 |
Trillestart av en racerbil (Honker II).
Trillestart på motorsykkel.
**Trillestart** er en metode for å starte et motorkjøretøy som har forbrenningsmotor, manuelt gir, mekanisk drevet drivstoffpumpe og mekanisk drevet generator eller dynamo. Metoden går ut på at man slår på tenningen, får kjøretøyet opp i hastighet (ofte rundt 10–20 km/t) før man deretter slipper kløtsjen raskt for å spinne gi drivmoment til drivverket slik at motoren starter.

Metoden kalles også å **starte på gir**. For å få kjøretøyet opp i fart kan det for eksempel skyves på flat mark eller trilles i nedoverbakke, og sistnevnte kalles noen ganger for *bakkestart* (men ordet bakkestart brukes imidlertid også om når man begynner å kjøre i oppoverbakke fra stillestående med motoren i gang. Trillestart blir som regel brukt når andre startmetoder (som f.eks. startmotor, kickstart, startkabler) ikke har lyktes eller er tilgjengelig.

Kjøretøy med automatgir kan som hovedregel ikke dyttes eller trilles i gang. Det er viktig at klutsjen slippes raskt for at motoren skal få den nødvendige kompresjonen og at bilen ikke skal stoppe å trille. Ved trillestart er det vanlig å starte i andre (eller eventuelt tredje) gir, ettersom det gir en mykere start enn med første gir. Det er også mulig å starte bilen ryggende dersom giret settes i revers. Motorer med katalysator bør ikke trillestartes.[] På nyere biler er det ofte viktig å ha en viss batterispenning for å drive elektronikken selv om man skal trillstarte, for eksempel for å drive motorstyring, elektronisk innsprøytning eller drivstoffpumpe. Dieselmotorer er svært mye tyngre å trille i gang enn bensinmotorer på grunn av høyere kompresjonsforhold, samt at motoren må glødes før den kan starte.

Motstand fra kompresjon
-----------------------

Når man forsøker å starte på gir kan hjulene må man være forberedt på at motoren gir motstand når sylindrene skal komprimere slik at bilen «bremser opp» på hjulene. Dersom noen skyver bilen bør de derfor være obs på at bilen plutselig kan stoppe opp. Sjåføren bør også være obs dersom man er på en glatt overflate (f.eks. grus eller is) og at bilen da lettere kan skli dersom hjulene låser opp.

Se også
-------

* Startkabler
* Startmotor
* Kickstarter (motor)

Referanser
----------

1. ↑  «Archived copy». Arkivert fra originalen 4. november 2007. Besøkt 2. oktober 2007.
2. ↑  Whitehead, Louis. «Dealing with a Dead Car Battery». AskMen.com. Besøkt 12. mai 2020.
***Superkviss*** er et norsk spørreprogram for og med barn som gikk på NRK Super fra 2007 til 2015. Programmet har eksistert i mange ulike former siden NRK Super startet 1.desember 2007. 

Programmet ble sist ledet av Per Søreide Senstad, tidligere programledere inkluderer blant annet Kåre Magnus Bergh, Heidi Marie Vestrheim, Kristine Magnesen, Phung Hang, Erik Solbakken og Marthe Sveberg Bjørstad. 

I tillegg til å først sendes på nett er det unike i den nye sesongen at deltakerne, fire barn (10-12 år), konkurrerer hjemmefra via webkamera og det kun er programleder og crew som leder programmet fra studio. Deltakerne har en hjelper (hjemmefra) i noen oppgaver, men spiller ellers alene, også det til forskjell fra tidligere sesongers lagkonkurranser.

Underveis i programmet elimineres en og en deltaker frem til vinneren når finalen: Supermeteret. Finalen er en stige med opptil 15 poeng hvor man svarer ja/nei og får så mange riktige svar som mulig. Mer enn 10 poeng gir status som gullspiller og man inviteres tilbake for å delta i egne runder for gullspillere senere.

Superkviss har mange egne kvisser og oppgaver på nett, og innslag på radio i programmet Skolefri som sendes alle hverdager fra kl 14-16.

#### Taperpremier og tidligere sesonger

Taperpremiene ble introdusert i 2009/2010 og var i flere sesonger finalen i programmet hvor den eller de som tapte måtte utføre noe pinlig som var avtalt mellom deltakerne på forhånd. Det kunne for eksempel være å få en bløtkake i ansiktet, å spise noe ekkelt, eller fremføre en pinlig dans eller sang iført merkelige kostymer. Superkviss (2015) har ikke taperpremier siden det ikke lenger er en duell med vinner og taper.

Tidligere var Superkviss også en del av det nå nedlagte radioprogrammet Lørdagsbarnetimen, med Marthe Sveberg Bjørstad som programleder.

Superkviss hadde sin første sending 1. desember 2007.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
* (no) Superkviss
***Man and Woman*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Charles A. Logue og B.A. Rolfe.

Handling
--------

Bradley, en ingeniør, blir hjemløs på Tahiti etter at en bro han bygde kollapset. Murdock, en tidligere arbeidsgiver ankommer deretter øya sammen med sin attraktive datter Diana. Når de er gjester hos generalguvernøren i området inngår hun et veddemål om at hun kan kle en hvilket som helst fattig mann i flotte klær, og utvikle ham til en ordentlig gentleman. Hun velger Bradley som oppdager veddemålet deres, og er fast bestemt på å lære Diana en lekse. Han tar henne med til Leper Island, hvor hun blir behandlet som en utstøtt.

Murdock kjenner snart igjen Bradley, og gir ham en ny mulighet ved å føre tilsyn med en del reparasjoner som nylig ble gjort på et fyrtårn. Men Diana, som etter hvert har begynt å forstå Bradley mye bedre, ønsker å bli værende på Tahiti sammen med ham.

Skuespillere
------------

* Diana Allen som Diana Murdock
* Joe King som Joe
* Eddie Sturgis som The Flash
* John L. Shine som Greasy
* Tatjana Irrah som The Duchess
* Eleanor Cozzat som The Waif
* G. H. Carlyle
* A. C. Milar som Murdock
* Gordon Standing som Bradley
* James Alling som Graham
* Herbert Standing
* Pat Jennings
* Dorothea Fischer
* Pat Fischer
* Harry F. Millarde

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 10. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Man and Woman (film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Man and Woman* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***Liberty*** var et amerikansk ukemagasin etablert 1924 og nedlagt 1950. Det ble grunnlagt av Joseph Patterson, utgiver av The New York Daily News, og Robert McCormick, utgiver av The Chicago Tribune. Magasinet fikk undertittelen «A Weekly Periodical for Everyone» (et ukemagasin for alle). Etableringen skjedde i en tid da illustrerte ukeblader var den mest populære masse-underholdningen i USA. Libertys artikler dreide seg mye om temaer knyttet til filmindustrien, som i denne perioden også var sterkt økende.

Bidragsytere til magasinet var blant andre F. Scott Fitzgerald, Paul Gallico, John Galsworthy, P.G. Wodehouse, George Bernard Shaw, Agatha Christie, Dr. Seuss, F. Hugh Herbert, Robert Benchley, Louis Bromfield, Dashiell Hammett, H. L. Mencken, Budd Schulberg, Howard Fast, Sidney Sutherland og Martha Ostenso. Illustratørene omfattet navn som James Montgomery Flagg (Uncle Sam Wants You), Walt Disney, Dr. Seuss og Peter Arno.

Opphavsrettighetene til innholdet i *Liberty* ble etter nedleggelsen, samlet i Liberty Library Corporation.

Referanser
----------

1. ↑  Niemeyer, Daniel. *1950s American Style: A Reference Guide (hard cover)* **(engelsk)**. Lulu.com. ISBN 978-1-304-54574-9.
2. 1 2  «About». *Liberty Magazine* **(engelsk)**. Besøkt 6. februar 2021.
3. ↑  Nel, Philip (1. januar 2005). *Dr. Seuss: American Icon* **(engelsk)**. A&C Black. ISBN 978-0-8264-1708-4.
4. ↑  «Liberty Magazine». *Liberty Magazine* **(engelsk)**. Besøkt 6. februar 2021.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Lusitanerne** (eller **Lusitani** på latin) var et indoeuropeisk folk som levde i den vestlige delen av Den iberiske halvøy, lenge før dette området ble til den romerske provinsen Lusitania (dagens Portugal sør for Douro-elva og Extremadura i det moderne Spania). Språket var indoeuropeisk. Lusitanerne nevnes første gang av Livius i 218 f.Kr. da som leiesoldater som kjempet for Karthago. De skal også ha kjempet mot romerne i 194 f.Kr. og var til tider alliert med keltibererne. Dagens portugisiske folk ser på lusitanerne som sine stamfedre. Den mest kjente lusitaneren var Viriathus. 

Navnet *Lusitania* har for øvrig gitt navn til betegnelsen *Den lusofone verden*, altså betegnelsen på de portugisisk-språklige landa i verden.

Se også
-------

* Portugal
	+ Portugals historie
* Spania
* Portugisisk
* Romerske provinser
* Indoeuropeere

Eksterne lenker
---------------

* Detaljert kart over de før-romerske folkene på Den iberiske halvøy (ca. 200 f.Kr.)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Strukturformel
**Lutein** er et næringsstoff i familien karotenoider; i denne familie tilhører lutein xantofyllene. 

Ifølge nyere forskning kan lutein beskytte mot grå stær og kanskje til og med mot aldersrelatert makuladegenerasjon (AMD), sykdommer som begge angriper den gule flekken i øyet. Både lutein og stoffets nære slektning zeaxantin finnes naturlig i øyets gule flekk. Forskerne tror også at disse stoffene beskytter øyets netthinne gjennom å absorbere skadelig, blått lys. 

Den aller beste kilden til både lutein og zeaxantin er grønnkål, men samme karotenoider finns også i andre fargesterke grønnsaker; spinat, brokkoli, mais og erter.

Lutein brukes også som fargestoff i næringsmidler og har da E-nummer E 161 b.

Kilder
------

Mikrogram per 100 gram næringsmiddel[]:

| Næringsmiddel | Innhold |
| --- | --- |
| Appelsinjuice | 36 |
| Appelsiner | 187 |
| Brokkoli, kokt | 2226 |
| Cantaloupmelon | 40 |
| Erter, grønne, på boks | 1350 |
| Grapefrukt, rød | 13 |
| Grønne bønner, kokte | 700 |
| Grønnkål, kokt | 15798 |
| Hvitkål | 310 |
| Isbergsalat | 352 |
| Fersken, på boks | 33 |
| Fersken | 57 |
| Mais, gul, på boks | 884 |
| Papaya | 75 |
| Romanosalat | 2635 |
| Rosenkål, kokt | 1290 |
| Selleri | 232 |
| Spinat, kokt | 7043 |
| Spinat, rå | 11938 |
| Squash, zucchini | 2125 |
| Tangeriner, rå | 243 |
| Tomatjuice, på boks | 60 |
| Tomater, røde, kokte | 150 |
| Tomater, røde, rå | 130 |
| Vannmelon | 17 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Morten Langli** (født 22. juli 1974) er en norsk sportskommentator og oddsekspert.

Langli var i perioden mellom 2004 og 2014 ansatt i TV 2 Sporten hvor han kommenterte fotball og ishockey. I 2013 ledet han også kanalens MMA-sendinger. Høsten 2014 gikk han fra TV 2 til Unibet, der han som oddsekspert ukentlig gav publikum oddstips på de største ligaene i Europa. Samtidig som han jobbet i Unibet var han fotballekspert og -kommentator for Viasats sendinger fra Mesterligaen og FA-cupen.

Sommeren 2021 kunne Langli bekrefte overgang tilbake til TV2. Der jobber han nå med spesielt sendinger fra Mesterligaen og La Liga.

Han er oppvokst på Bjerke i Oslo. Langli er svært travinteressert, og han har eid flere hester.

Referanser
----------

1. ↑  «Morten Langli slutter i TV 2». TV2.no. 10. september 2014. Besøkt 21. juni 2018.
2. ↑  «Unibets Eksperttips presenteres av Morten Langli». unibet.no. Besøkt 21. juni 2018.
3. ↑  «TV 2 Langli kjøper flere ØK». *www.tgn.no*. Besøkt 15. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Morten Langli på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Lussinatt**, også kalt **lussi langnatt**, **løssilangnatta**, **lucienatt**, **lucianatta**, **midtvinternatta**, **luciakvelden** og annet, er ifølge nordisk folketradisjon natta mellom 12. og 13. desember, det vil si natta før luciadagen da lussimesse (latin *festum Lucie virginis*) ble holdt til minne om den katolske og ortodokse helgenen sankta Lucia (død 304). Luciadagen har fra 1850-tallet særlig blitt markert i Sverige, etter hvert også i Norge, blant annet med luciabrud og luciatog for barn. Merket på den gamle norske primstaven er et lys, et bål eller en flamme eller et beger.

Ifølge den gamle, romerske julianske kalenderen, som kom til Norge på 1200-tallet, falt lussinatt på vintersolverv og ble derfor regnet som årets lengste og mørkeste natt, også etter at datoene ble forskjøvet da den gregorianske kalenderen overtok fra 1700. I en blanding av folkelige, katolske og førkristne skikker ble natta etter hvert også regnet som årets farligste; i Norden har natta vært forbundet med mye overtro og onde makter i en kamp mellom lys og mørke.

Navnet Lucia, som betyr «den lysende» etter det latinske ordet *lux* («lys»), ble i Norge også kalt *Lussi*. Seinere kan navnet også ha blitt knyttet til djevelnavnet Lucifer («lysbringeren»). Slik oppsto trolig den uhyggelige, kvinnelige vetten Lussi som passet på at førjulsskikkene og fristene ble fulgt, og som kunne komme med «lussiferda» eller «lussireia», et nattlig spøkelsesritt på samme måte som «åsgårdsreia» i jula. Ved lussimesse regnet en med at juletida tok til. Om grovarbeidet med tresking og spinning ikke var ferdig, baking og brygging til jul ikke var godt igang og folk ikke lot arbeidet hvile denne natta, kunne Lussi og hennes ridende trollfølge fare over hustakene, skremme med fæle ansikter mot ruta, rase ned skorsteinspipa, gjøre hærverk og skade mennesker og dyr. Det var derfor viktig at folk holdt seg inne denne kvelden og natta. Dette var også den eneste natta i året da dyra kunne snakke med hverandre. Perioden ble også kalt «de sterke døgn» eller «dyre døger». For å verne seg kunne en tegne kors av tjære eller skjære kors inn over alle dører og vinduer på gården. Gjenstander av stål og levende lys kunne også gi beskyttelse.

Se også
-------

* Lussi
* Lossi
* Julebukk

Referanser
----------

1. ↑  *Tradisjonen om Lussi langnatt* (PDF) Arkivert 24. februar 2015 hos Wayback Machine.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Om lussinatt i artikkelen «luciadagen» i *Store norske leksikon* (fri sitatlisens)
3. ↑  Brynjulf Alvers *Dag og merke : folkeleg tidsrekning og merkedagstradisjon* side 102 (utgitt 1981)
4. 1 2  Om Lussi langnatt og Lussi i Ørnulf Hodnes *Norsk folketro* (side 135)
5. 1 2  Om Lussi langnatt i *Familiens julebok : håndbok for alle hjem* (1962) side 18

Eksterne lenker
---------------

* Om «Lussinatt - Luciadag - Lussimesse» i Randi Ekrems *Primstaven : tradisjonar og merkedagar* (1992) side 28
Jörn jernbanestasjon
**Jörn** er et tettsted i Skellefteå kommune i Västerbottens län i landskapet Västerbotten i Sverige. Det ligger cirka 65 kilometer vest for Skellefteå. I 2010 hadde tettstedet 797 innbyggere.

Jörn ligger ved Stambanan genom övre Norrland, og var tidligere et jernbaneknutepunkt med en jernbanelinje til Arvidsjaur på Inlandsbanan. Det har ikke vært trafikk på jernbanelinjen Jörn–Arvidsjaur siden 1990. En av de eldste kjente boplassene i Norrland er Garaselet (cirka 8 000 år gammel), som ligger ved Byskeälven 30 km nord for Jörn.

Kuriosa
-------

Den første tiden etter at Stambanan gjennom øvre Norrland åpnet gikk togene kun på dagtid, og Jörn ble overnattingsstasjon med ikke mindre enn seks hotell på et tidspunkt. Lenin skal ha overnattet på jernbanehotellet i Jörn på sin togreise fra Sveits til St. Petersburg i revolusjonsåret 1917.

Referanser
----------

1. ↑  «Folkmängd i tätort och småort per kommun 2010». Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 26. desember 2015.
2. ↑  «Jörn-Arvidsjaur på järnväg.net». Arkivert fra originalen 18. mars 2012. Besøkt 11. februar 2012.
3. ↑  Skellefteå lokalhistoriska portal, "Järnvägshotellet i Jörn" Arkivert 11. oktober 2008 hos Wayback Machine.

  


| * v
* d
* r
Skellefteå kommune i Västerbottens län i Sverige |
| --- |
|  | Bergsbyn **·** Boliden **·** Bureå **·** Burträsk **·** Bygdsiljum **·** Byske **·** Drängsmark **·** Ersmark **·** Jörn **·** Kusmark **·** Kåge **·** Lövånger **·** Medle **·** Myckle **·** Ostvik **·** Skelleftehamn **·** Skellefteå **·** Södra Bergsbyn och Stackgrönnan **·** Ursviken **·** Örviken |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| Nordisk juniormesterskap i friidrett |
| Sølv | 2016 Reykjavik | 4x400 m |

**Muhammed Dodou Jatta** (født 30. januar 1998 i Oslo) er en norsk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i sprintløp. Han representerer Norna-Salhus IL. 

Hans fremste internasjonale meritt er 4.-plass på 400 meter ved Nordisk juniormesterskap i friidrett 2016.

Idrettskarriere
---------------

2013-14
Jatta deltok ved UM 2013, og nådde finalen på 100 meter etter at han kom på 4.-plass i sitt heat i semifinalen. Han fullførte ikke i finalen.

Han kom på 2.-plass på 60 meter i G16-klassen ved Skedsmolekene 2014 innendørs, og ved Dialoglekene 2014. Utendørs vant han 100 meter ved Herkuleslekene og 200 meter ved Kjølneslekene. 

2015
Han deltok ved Göteborgs Inomhus, der han kom på 6.-plass i sitt innledningsheat, og nådde ikke finalen. På 200 meter ble han diskvalifisert. Han ble slått ut i innledningsheatet på 60 meter ved NM i friidrett innendørs 2015, men ved UM inne 2015 kom han på 4.-plass på 60 meter, med 7,32 sekunder. Han vant også 60 meter innendørs ved Tyrvinglekene. 

Utendørs deltok han ved Världsungdomsspelen 2015, og på 100 meter der løp han på 11,91, som holdt til 7.-plass i hans innledningsheat, og han gikk ikke videre til finalen. På 200 meter fikk han 25. beste tid med 23,36 sekunder. Ved junior-NM i friidrett 2015 ble han slått ut i semifinalen på 200 meter, og på 400 meter ble han slått ut i innledningsheatet. Han vant 400 meter i G17-klassen ved UM 2015.

2016
Jatta fikk bronse på 60 meter i G18/19-klassen ved UM inne 2016.

I juli deltok han ved Världsungdomsspelen 2016. På 200 meter fikk han 16. beste tid i G19-klassen, og på 400 meter kom han på 3.-plass med tiden 50,19. Han deltok ved NM i friidtrtt 2016, men ble slått ut i innledningsheatet. Han fikk sølv på 400 meter i U20-klassen ved junior-NM i friidrett 2016, bak Markus Einan, og ble tatt ut til Nordisk juniormesterskap i friidrett 2016, der han kom på 4.-plass på 400 meter. Der deltok han også på Norges stafettlag som fikk sølv på 4 x 400 meter.

Referanser
----------

1. ↑  AndRo Data - *UM Lillehammer 2013 - G-15 100 m, Finale*, besøkt 27. desember 2016.
2. ↑  Track and Field - *Göteborgs Inomhus 15-01-31/02-01*, besøkt 27. desember 2016.
3. ↑  Swedish Timing - *Världsungdomsspelen 2015-07-03/05*, besøkt 27. desember 2016.
4. ↑  AndRo Data - *NM Junior Byrkjelo 2015 - M19 200m semifinale*, besøkt 27. desember 2016.
5. ↑  AndRo Data - *NM Junior Byrkjelo 2015 - M19 400 m*, besøkt 27. desember 2016.
6. ↑  AndRo Data - *NM Friidrett 2016 - MS 400 m*, besøkt 27. desember 2016.
7. ↑  Østlendingen - *Nordisk sølv for Quarcoo*, besøkt 1. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Muhammed Dodou Jatta – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Muhammed Dodou Jatta – Diamond League Rediger på Wikidata
* (no) Statistikk hos Min Friidrettsstatistikk
* (en) Profil hos European Athletics
***Naked Hearts*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Rupert Julian.

Handling
--------

To familier hadde vært gode naboer i mange år. Maud, broren Howard og Cecil Lane var lekekamerater som barn. Senere mister Cecils far formuen sin på grunn av en rekke dårlige spekulasjoner, og han begår deretter selvmord. Maud blir sendt bort for å gå på skolen. Cecil begynner på en musikalsk utdanning, blir værende hjemme og som voksen blir han landsbyens musikk-lærer. Etter flere år kommer Maud endelig hjem, og kort tid senere kommer broren Howard sammen med en av hans kamerater - Lord Lovelace - som straks blir romantisk interessert i Maud.

Men Cecil og Maud blir også forelsket i hverandre igjen. Mot hennes vilje samtykker Maud til å gå med på en forlovelse med Lord Lovelace. Kvelden før forlovelsesfesten planlegger Maud og Cecil å stikke av fra alt sammen, men arrangementene deres blir snart oppdaget og forpurret. En duell mellom Cecil og Howard utvikler seg, og Maud kan høre skuddene som blir avfyrt mellom dem.

Skuespillere
------------

* Francelia Billington som en voksen Maud
* Rupert Julian som en voksen Cecil
* Douglas Gerrard som Lord Lovelace
* Jack Holt som Howard
* Nanine Wright som moren til Cecil
* Ben Horning som faren til Maud
* Paul Weigel som faren til Cecil

Referanser
----------

1. ↑  Naked Hearts
2. ↑  NAKED HEARTS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Naked Hearts* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Naked Hearts* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Naked Hearts* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Luigi De Manincor** (født 14. juli 1910, død 13. februar 1986) var en italiensk seiler som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin og 1948 i London.

De Manincor ble olympiske mester i seiling under OL 1936 i Berlin. Han var med på den italienske båten «Italia» som vant 8-meter klassen foran den norske båten «Silja» og «Germania III» fra Tyskland. Seilingene ble avviklet utenfor Kiel i perioden 4. til 12. august 1936. Mannskapet på «Italia» besto av De Manincor, Bruno Bianchi, Giovanni Reggio, Domenico Mordini, Luigi Poggi og Enrico Poggi. Tolv år senere, under OL 1948 i London, kom han på fjerdeplass i seiling i Starbåtklassen med den italienske båten «Ausonia».

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Gull **Gull** i seiling, 8-meter klassen Italias flagg Italia

Referanser
----------

1. 1 2   Istrapedia, oppført som Luigi de Manincor, Istrapedia ID 4056[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luigi De Manincor – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Luigi De Manincor – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Luigi De Manincor – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Luigi De Manincor – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Luigi De Manincor – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Luigi De Manincor – World Sailing Rediger på Wikidata
**Morten Kjensli** (født 7. august 1952) er en tidligere høyprofilert advokat i Norge.

Han ble rangert blant de 15 beste advokatene i Norge av *Dagbladet* i 2001. Han gikk sin læretid som advokatfullmektig hos Tor Erling Staff.

I 2006 ble Kjensli slått konkurs av Oslo byfogdembete etter en begjæring fra Oslo Kemnerkontor. Han mistet advokatbevillingen grunnet dette, og en hvitvaskingssak ble opprettet mot ham. Saken ble henlagt på grunn av bevisets stilling i 2008. Han har etter konkursen arbeidet som advokatassistent hos advokatfirmaet Klevenberg & co frem til 2011, og arbeidet etter dette som juridisk konsulent for advokatfirmaet Drevland & Grape frem til april 2012.

Kjensli har blant andre vært forsvarer for Lars Grønnerød i Orderudsaken, Atle Hamre, Torgeir Stensrud i Finance Credit-saken, Petter Gundersen i Holmlia-saken og Christer Tromsdal i Nokas-saken

Referanser
----------

1. ↑  Dagbladet – Norges 15 beste advokater
2. ↑  Dagens Næringsliv – Morten Kjensli slått konkurs
3. ↑  e24 – Hvitvaskingssak mot kjent advokat henlagt
**Muhammed Javad Bahonar** (محمدجواد باهنر på persisk), (født 5. september 1933 i Kerman i Persia, død 30. august 1981 i Teheran) var den andre statsministeren i Iran etter 1979-revolusjonen og generalsekretær i det islamske republikkpartiet.

Biografi
--------

Ali Khamenei taler i forbindelse med toårsmarkeringen etter Bahonars død, 30. august 1983.  Foto: Khamenei.ir 
Bahonar var født i Kerman. Han var en prest som ble fengslet for motarbeiding av regjeringen i 1960-årene. Han hadde ikke vært aktiv innen politikken lenge før revolusjonen, men var medforfatter i bøker i islamske studier. Men etter revolusjonen ble han et grunnleggende medlem av det islamske republikkpartiet, og et opprinnelig medlem av revolusjonsrådet i Iran. Han ble valgt til utdanningsminister da Muhammed Ali Rajai var statsminister i mars 1981, og fortsatte arbeidet med å rense iranske universiteter for amerikansk og europeisk innflytelse, i det som ble kjent som *kulturrevolusjonen*. Da Rajai ble president 4. august 1981, valgte han Bahonar som sin statsminister.

Etter at Muhammed Beheshti ble myrdet 28. juni 1981, ble Bahonar generalsekretær i det islamske republikkpartiet, men han varte ikke lenge i den posisjonen, eller i posisjonen som statsminister, da han ble myrdet etter mindre enn to måneder i disse embetene, sammen med Rajai og andre partiledere, da en bombe eksploderte ved partiets kontor i Teheran.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Mohammad Javad Bahonar, Find a Grave 56940553, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Mohammad Javad Bahonar, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Mohammad-Javad-Bahonar, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Munzinger Personen, oppført som Mohammad Djavad Bahonar, Munzinger IBA 00000016444, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 28. mars 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Muhammed Ali Rajai** | **Statsminister i Iran**(1981–1981) | Etterfølger:**Muhammed Reza Mahdavi-Kani** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BNE **·** Munzinger (iba)
 |
**Luigi Costiglioli** (født 24. april 1892, død 22. august 1939) var en italiensk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Costiglioli ble olympisk mester i turn under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det italienske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp med 359,855 poeng foran Belgia (346,765) og Frankrike (340,010). Det var 120 turnere fra fem nasjoner på fem lag som deltok i konkurransen som ble gjennomført 23. og 24. august 1920. I den individuelle konkurrnsen kom han på åttendeplass.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i turn, mangekamp lagkonkurranse (Italia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luigi Costigliolo – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Luigi Costigliolo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Luigi Costigliolo – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Luigi Costigliolo – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Pro Krasnuju Sjapotsjku*** (originaltittel: *Про Красную Шапочку*) er en sovjetisk film fra 1977, regissert av Leonid Netsjajev.

Handling
--------

Historien finner sted ett år etter den velkjente historien om Rødhette. Ulven, som ble drept av vedhoggeren, blir avslørt for å ha etterlatt seg en familie og venner som nå ønsker å hevne seg på lille Rødhette. Den avdøde ulvens mor betaler en av kameratene hans for å ta med seg hennes andre sønn, den feite ulveungen, og sammen fange Rødhette. Ulvene finner en måte å få Rødhette til å tro at bestemoren hennes har blitt syk igjen. Uvitende om at bestemoren hennes ikke er virkelig syk, reiser Rødhette gjennom den store skogen for å besøke bestemoren sin igjen.

Men den lille jenta klarer å hindre alle planene som ulvene har funnet på for å kidnappe henne. De forsøker blant annet å kle seg i klær som skal narre Rødhette til å tro at de er snille og vennlige. Men en av ulvene, sønnen til ulven som døde ett år tidligere, er åpenbart imot å hevne seg. Han foretrekker å ikke ha noe med sin langt mer hevngjerrige ulvefamilie å gjøre. Bestemoren hans, sint over mangelen på hans støtte, brenner historie-boken hans, noe som får ulveungen til å gråte. Han stikker derfor av fra bestemoren sin.

På hennes reise møter Rødhette stadig flere hindringer, for eksempel en ung, bortskjemt gutt som ønsker å ta med seg Rødhette hjem slik at han kan leke med henne når han vil. Han låser henne inne på et værelse, men hun kommer seg unna. Underveis møter Rødhette en jeger som bare snakker om seg selv som en stor helt, mens i virkeligheten er han en ordentlig feiging. Men flere innbyggere fra landsbyen får etter hvert vite om problemene hennes, og de kommer Rødhette til hjelp. De har til hensikt å skade ulvene, men Rødhette ønsker dem ikke noe vondt. Hun lar derfor ulvene slippe unna.

Skuespillere
------------

* Jana Poplavskaja
* Jevgenij Jevstignejev
* Dmitrij Iosifov
* Rina Zeljonaja
* Vladimir Basov

Referanser
----------

1. ↑  Чем запомнилась актриса Татьяна Проценко?
2. ↑  Про Красную Шапочку

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pro Krasnuju Sjapotsjku* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (nl) *Pro Krasnuju Sjapotsjku* på MovieMeter Rediger på Wikidata
**Luigi Mannelli** (født 21. februar 1939 i Napoli, død 14. mars 2017 samme sted) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.

Mannelli ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det italienske laget som vant vannpoloturneringen foran Sovjetunionen og Ungarn. Italias resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var de beseiret Sovjetunionen med 2-0 og Jugoslavia med 2-1 og de spilte uavgjort 3-3 mot Ungarn. Mannelli spilte to kamper i OL-turneringen og scoret fire mål.

Under sommer-OL 1956 i Melbourne, da Italia kom på fjerdeplass, spilte han en kamp.

OL-medaljer
-----------

* 1960 Italias flagg Roma - Gull **Gull** i vannpolo, Italias flagg Italia

Referanser
----------

1. ↑   «Addio a Luigi Mannelli, pallanuotistaoro ​alle Olimpiadi di Roma»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luigi Mannelli – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Luigi Mannelli – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Luigi Mannelli – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Luigi Mannelli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Luigi Mannelli – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Henri Frenay Sandoval** (født 11. november 1905 i Lyon i Frankrike, død 8. august 1988 i Porto Vecchio på Korsika) var en fransk offiser og medlem av den franske motstandsbevegelse.

Han kom fra en katolsk familie med sterk militær bakgrunn. Han studerte germanske språk ved Universitetet i Strasbourg. Deretter ble han soldat, som sin far, og studerte ved Saint Cyr og l'Ecole Superieure de Guerre og fikk kapteins grad i 1934. Ved utbruddet av annen verdenskrig gjeninntrådte han i militær tjeneste. Det tyske Wehrmacht tok ham til fange i Vosges. Han klarte å rømme fra fangeleiren i Alsace, og ankom Marseille 27. juni 1940.

Til å begynne med støttet Frenay Vichy-regimet men ble raskt skuffet av Pétain-styrets pro-nazistiske tendens, og dannet den franske motstandsgruppen Mouvement de Liberation Nationale i 1940. Han ble en av redaktørene av undergrunnsaviser som *Verités* og var med på dannelsen av Combat i november 1941. 

I 1943 deltok hans gruppe i dannelsen av Conseil National de la Résistance, leder av Jean Moulin, men Frenay ble nektet plass i rådet på grunn av uenighet over adgang av politiske partier i rådet. 

Da Gestapo tok Jean Moulin til fange, flyktet Frenay til Alger. I bovember 1943 møtte han de Gaulle, som utnevnte ham til minister for fanger, flyktninger og deporterte. 

Etter krigen var Frenay med i de Gaulles første provisoriske regjering. Etterpå trakk han seg fra politikken, og ble forretningsmann.

Verker
------

* *Combat*, 1946, Denoël
* *La Nuit finira*, 1973, Robert Laffont
* *Volontaires de la Nuit*, 1975, Robert Laffont
* *L'Enigme Jean Moulin*, 1977, Robert Laffont

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 29. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   fichier des personnes décédées, deces.matchid.io, besøkt 20. juni 2023[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000004069, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Torleiv Kronen** (født 25. november 1910 i Oppdal, død 11. november 2006) var en norsk lektor og faglitterær forfatter.

Kronen levde sine første år i Oppdal, men flyttet i 1921 med familien til Modum. Utdannelsen startet med examen artium ved Voss gymnas. Deretter studerte Kronen litteratur og kunsthistorie ved Universitetet i Oslo og avla hovedfag i norsk på en oppgave om Christian Skredsvig. Han arbeidet fra 1939 som lektor ved Larvik gymnas og ble i 1957 inspektør. Fra 1970 og inntil han gikk av med pensjon i 1978 var Kronen gymnasets rektor.

Etter endt yrkeskarriere gjennomførte Kronen studieopphold i Italia og Frankrike. Oppholdene i Paris, Strasbourg og Montpellier var viet studier av kulturelle og vitenskapelige forbindelser mellom Norge og Frankrike. Studieoppholdene ble støttet av stipend fra den franske stat og prosjektstipend fra Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening. På grunnlag av studiene i Frankrike publiserte Kronen tre bøker om fransk innflytelse på norsk kulturliv og om norske forskeres forbindelser til Frankrike. Først kom *De store årene. Fransk innflytelse på norsk åndsliv 1880-1900* (1982) og deretter *Ut over grensene. Norske vitenskapsmenn i Frankrike 1150-1940* (1985). I 1987 utga han, sammen med Alexis C. Pappas, boken *Ellen Gleditsch. Et liv i forskning og medmenneskelighet*.

For sin innsats ble Kronen i 1985 utnevnt til offiser av den franske ordenen Palmes Académiques.

Bibliografi
-----------

* Torleiv Kronen og Alexis C. Pappas: *Ellen Gleditsch. Et liv i forskning og medmenneskelighet. Med et utvalg av hennes korrespondanse med Madame Curie og andre forskere*, Oslo: Aventura, 1987.
* Torleiv Kronen: *Ut over grensene. Norske vitenskapsmenn i Frankrike 1150-1940*, Oslo: Aventura, 1985 .
* Torleiv Kronen: *De store årene. Fransk innflytelse på norsk åndsliv 1880-1900*, Oslo: Dreyer, 1982.
* Torleiv Kronen: *Christian Skredsvig liv og dikting*, Oslo: Gyldendal, 1939.

Referanser
----------

1. 1 2  Arnfinn Brean: «Torleiv Kronen», *Aftenposten*, 17. november 2006, s. 15.
2. 1 2  «Jubilanter», *Aftenposten*, 25. november 2000, s. 15.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Henri Lachambres ballongverksted
En reklame for forretningen til Henrik Lachambre; en ballong som stiger ut av en forsamling dyr og andre ballonger.
**Henri Lachambre** (født 30. desember 1846, død 12. juni 1904 i Vagney) var en fransk produsent av ballonger. Hans fabrikk lå i Paris-forstaden Vaugirard. Han deltok også i over 500 ballongoppstigninger selv.

Lachambre leverte ballonger til både det amerikanske US Signal Corps og til den mislykkede Andrée-ekspedisjonen i 1897. Han arbeidet sammen med den brasilianske ballong-pionereen Alberto Santos-Dumont som i 1897 fløy sin egenkonstruerte ballong. 

Sammen med sin nevø Alexis Machuron Lachambre skrev Henri Lachambre en bok om Andrées ekspedisjon (*Au pôle nord en ballon* (Imprimerie Nilsson, 1897, 250 sider) som raskt ble oversatt til svensk, engelsk, fransk, tysk, italiensk, hollandsk og polsk.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   GeneaStar, GeneaStar person-ID lachambrema[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Parkinson, R. J. (1960) «United States Signal Corps Balloons, 1871-1902» in *Military Affairs*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |