recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ordenstegn for Ordenen for sosialfortjenester
**Ordenen for sosialfortjenester** (fransk: *Ordre du mérite social* også kalt *Croix du mérite social*) er en fransk orden innstiftet 25. oktober 1936 og avviklet ved etableringen av Den nasjonale fortjenstorden i 1963. Den ble tildelt for fortjenstfull innsats på sosialomsorgens område og etterfulgte flere medaljer innstiftet for samme formål. Ordenen var en av flere ministerielle ordener innenfor saksfeltene dekket av departementene i Frankrikes sentralforvaltning. Den ble administrert av arbeidsdepartementet.

Inndeling
---------

Ordenen for sosialfortjenester var inndelt i tre grader:

* Kommandør (*commandeur*)
* Offiser (*officier*)
* Ridder (*chevalier*)

Insignier
---------

Ordenstegnet for Ordenen for sosialfortjenester består av en blåemaljert åttetagget stjerne lagt på en laurbærkrans. Midtmedaljongen bærer republikkens personifikasjon, et kvinnehode *en face*, omgitt av en hvitemaljert bord med innskriften «MERITE SOCIAL». Reversen innskriften «MINISTERE DU TRAVAIL». Ordenstegnet for kommandører er opphengt i båndet i et ledd utformet som en krans.

Ordenstegnet er i gull for de to øverste ordensgrader og i sølv for den nederste. Ut over forskjellig materiale er ordenstegnene for de forskjellige grader identisk i utforming, men av ulik størrelse og opphengt i bånd av forskjellig type. For riddere bæres ordenstegnet i brystbånd, for offiserer i brystbånd med rosett. Kommandører har ordenstegnet i bånd om halsen.

Ordensbåndet er rødt med blå kantstriper.

* Båndstriper for sosialfortjenester
* KommandørKommandør
* OffiserOffiser
* RidderRidder

Tildeling
---------

Ordenen for sosialfortjenester ble tildelt for fortjenstfull innsats på felt som ble dekket av sosiallovgivningen, slik som innsats for institusjoner for sosial velferd eller for sosialforsikring, eller uegennyttig sosial innsats.

En minstealder på 32 år og fem års tjeneste var vilkår for utnevnelse. Utnevnelse skjedde i hovedregelen til ordenens laveste grad, med påfølgende åtte års tjeneste før det kom på tale med forfremmelse til offiser og deretter ytterligere fem års tjeneste før forfremmelse til kommandør.

Kilder
------

* *Décorations officielles françaises*, Paris: Administration des monnaies et médailles, 1956, s. 126 og 211
* Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 138
**Joseph Herman Hirshhorn** (født 11. august 1899, død 31. august 1981) var entreprenør, finansmann og kunstsamler. Han var opprinnelig fra Latvia, men utvandret til USA sammen med sin mor, som var blitt enke, da han var seks år gammel.

Biografi
--------

Hirsholm fikk seg jobb på et kontor på Wall Street bare 14 år gammel. Tre år senere, i 1916, ble han aksjemegler og tjente $168 000 det året. Han solgte seg ut av sine investeringer på Wall Street bare to måneder før krakket i 1929 og tok ut $4 millioner kontant. 

Formuen skapte han på gruvedrift og oljehandel. I 1930-årene fokuserte han mye på gull og uran i Canada og etablerte et kontor i Toronto i 1933 til tross for at byen på den tiden var lite vennlig mot utlendinger. I 1950-årene var han og geologen Franc Joubin ansvarlige for Big Z-funnet av uran i nordøstlige Ontario og den påfølgende etableringen av Elliot Lake, Ontario. **Hirshhorn Avenue**, en boliggate i byen er oppkalt etter ham. Da han i 1960 solgte sin siste uran-aksje, hadde han tjent over 100 millioner dollar i kontanter på urandriften. Det skjedde ikke uten kontroverser, han ble etterforsket av politiet og to ganger dømt for å bryte kanadisk lov når det gjaldt valutaveksling. Han var også tiltalt for flere andre forhold. 

Da han begynte å tjene penger, begynte han også å kjøpe kunst.

Litteratur
----------

* Hyams, Barry (1979): *Hirshhorn, Medici from Brooklyn: A biography*. Dutton, ISBN 0-525-12520-5

Se også
-------

* Hirshhorn Museum and Sculpture Garden

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ULAN
 |
Uniformerte politibiler på patrulje er en sentral del av ordenpolitiet.
Ordenspoliti på sykkel
Britisk ordenspoliti
**Ordenspoliti** er den delen av politiet som primært bedriver ordenstjeneste. Dette til forskjell fra kriminalpoliti, som bedriver etterforskning.

Som navnet sier, er det ordensavdelingen som har til oppgave å sørge for ro og orden. Dette innebærer oppdrag av ulike slag, som trafikkdirigering ved behov, sikring av gods og eiendom, hindring av slagsmål, oppløp og uregelmessigheter, varetakelse av hjelpeløse i rus (også kalt «fyllearrest», alternativt ordne med medisinsk behandling) og annet som bidrar til et trygt liv for lovlydige borgere

Politi som jobber ved ordensavdelingene har også ansvaret for innledende etterforskning i saker som oppstår. Mannskapene har gjerne grunnleggende kompetanse på etterforskningsarbeid.

Norge
-----

Politiets mannskaper på ordensavdelingene må være operativt godkjente. Det vil si at de må trene på pågripelser, førstehjelp, løsning av væpnede oppdrag og bestå en skytegodkjenningsprøve. En slik godkjenning må gjennomføres og bestås årlig. 

Politiets hundetjeneste ligger under begrepet ordenspoliti. Politiet har patruljehunder, narkotikahunder, bombehunder, lavinehunder, ruinhunder, åstedshunder og brannhunder.

Politiets beredskapstropp er en spesialtrent avdeling med tanke på væpnede oppdrag. Beredskapstroppen (Delta) ligger i Oslo, og utfører de farligste oppdragene i tillegg til "vanlige" ordensoppdrag.

Politiets Utrykningsenhet (UEH) er spesialtrente operative politimannskap. UEH er stedsplassert over hele landet, men stort sett i tilknytning til hovedpolitistasjonen i de ulike politidistriktene. UEH har "dobbel" dose treningsmengde i forhold til de andre operative mannskapene. Mannskaper i politiets hundetjeneste har samme treningsmengde på operative disipliner som UEH-mannskap.

Ved større politikamre kan tjenesten være utspesialisert som egen gren med folk ansatt spesielt for slik tjeneste, mens tjenestemenn ved mindre lokalavdelinger også kan tillegges andre oppgaver.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Må ikke forveksles med Effisiens eller Effektivitet.
**Effikasitet** er evnen til å utføre en oppgave på en tilfredsstillende eller forventet måte. 

Ordet kommer fra de samme røttene som *effektivitet*,[] og de har ofte blitt brukt synonymt, men i farmakologi skilles det nå ofte mellom effikasitet og effektivitet.

Ordet *effikasitet* brukes i farmakologi og medisin både om maksimal oppnåelig respons fra et farmasøytisk legemiddel under forskning, og om kapasiteten for tilstrekkelig terapeutisk effekt eller gunstig endring i kliniske omgivelser.

Se også
-------

* Effekt (andre betydninger)
* Effektivitet (andre betydninger)
* Effisiens (statistikk) eller forventningsretthet, kvalitativt mål av en statistisk metode
* Mestringstro
* Placeboeffekt

Referanser
----------

1. ↑  Zimmer, Carl (20. november 2020). «2 Companies Say Their Vaccines Are 95% Effective. What Does That Mean? You might assume that 95 out of every 100 people vaccinated will be protected from Covid-19. But that's not how the math works.». *The New York Times*. Besøkt 21. november 2020.
2. ↑ . PMID 7032803. doi:10.2165/00003088-198106060-00002.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
Klipping av deltakerkort på Sandviksfjellet
**7-fjellsturen** arrangeres årlig av Bergen og Hordaland Turlag i Bergen. Den ble første gang arrangert i 1948.

Turen går over syv av Bergens byfjell

Løypen
------

* Lyderhorn (396 moh. 4 km)
* Damsgårdsfjellet (317 moh. 8 km)
* Løvstakken (477 moh. 11 km)
* Ulriken (643 moh. 17 km), men hvor turens toppunkt er ved Ulriksbanens øverste stasjon på 607 moh.
* Fløyfjellet (400 moh. 22 km), hvor turen passerer Fløyen ved Fløien Folkerestaurant på 320 moh. og uten å være oppom selve toppunktet, men passerer dette på ca 360 moh. på turveien nedenfor.
* Rundemanen (568 moh. 25 km), men hvor turen passerer på ca 550 moh. på turveien nedenfor toppunktet.
* Sandviksfjellet (417 moh. 26 km), men hvor turen passerer på ca 375 moh. på turveien innenfor toppunktet.

To kortere varianter, *4-fjellsturen* med start fra Danmarksplass og *3-fjellsturen* med start fra Fløibanens nedre stasjon, arrangeres samtidig og går over hhv. de fire og de tre siste fjellene.

Turene avsluttes ved Turlagskontoret i Marken i Bergen sentrum. Total lengde er offisielt 35,9 km.

Total stigning
--------------

Løypens totale stigning på ca 2 122 høydemeter beregnes slik:

* Start Gravdal 5 moh. – Lyderhorn 396 moh. = 391 høydemeter
* Fra laveste ved Lyngbø 25 moh. – Damsgårdsfjellet 317 moh. = 292 høydemeter
* Fra laveste ved Melkeplassen 120 moh. – Løvstakken 477 moh. = 357 høydemeter
* Fra laveste nær Danmarksplass 25 moh. – Ulriken stasjon 607 moh. = 582 høydemeter
* Fra laveste på Årstad 50 moh. – via Fløien til Rundemanen 550 moh. = 500 høydemeter

Historie
--------

Frem til 1980 var start og målgang på Danmarksplass og løypen derfra gikk Ulriken–Fløyen–Sandviksfjellet–Askøyfjellet/Kolbeinsvarden–Lyderhorn–Damsgårdsfjellet–Løvstakken. Fra 1981 ble Askøyfjellet byttet ut med Rundemanen. Hovedårsaken til dette var at antallet deltakere etterhvert ble så stort at det ble vansker med kapasiteten på fergen til og fra Askøy, en fergetur som for øvrig var en fortjent hvil halvveis på turen.

Plaketter og statuetter
-----------------------

Etter gjennomført tur er det mulig å få kjøpt plakett og/eller statuett.
Dersom man er over 65 eller under 12 år vil *4-fjellsturen* også telle med i antall fullførte ganger.

* 1. gang = 7-fjellsplaketten i bronse
* 7. gang = 7-fjellsplaketten i sølv
* 14. gang = 7-fjellsplaketten i gull
* 21. gang = Vandreren i bronse
* 28. gang = Vandreren i sølv
* 35. gang = Vandreren i gull
* 42. gang = Æresplakett

Frem til 2010 var det seks personer som hadde fått utdelt diplom.

Referanser
----------

1. ↑   UT.no (Besøkt 20.10.2020)
2. ↑   Bergen og Hordaland Turlag

Eksterne lenker
---------------

* 7-fjellsturen
**Effektlyd** innen film er en lyd hvis mål er å sette fokus på noe i eller utenfor bildet, ved at en handling eller hendelse blir gitt en egen lyd. Vanlige effektlyder kan for eksempel være en stor jernport som knirker, føtter som tasler, kvinner som skriker av skrekk, og selvfølgelig store, svære eksplosjoner. Effektlyd kjøres vanligvis på et eget spor ved siden av dialog og musikk. 

Effektlyd kan bestå av både kontentum og reallyd, men som oftest består den av lyder til et spesielt formål som er tatt opp utenom resten av filminnspillingen. Etter at lyden er tatt opp, blir den gjerne justert på i etterkant ved å tilføre enten romklang, andre frekvensnivå, eller at den blir forvridd og tilpasset den spesielle stemningen det er ønsket å oppnå.

Effektlyden kan også bestå av lyder som spilles inn direkte til filmen. Dette kalles Foley-lyd, etter mannen som oppfant dette. Foley-artister bruker alt som kan lage lyd, som kålhoder, grus og melis til å lage lydeffekter som spilles inn samtidig mens filmen vises på et lerret i opptaksstudioet.

Et eksempel på en film som har betydd mye for bruken av effektlyd på film, er blant annet THX 1138 (George Lucas 1971). Det er lydarbeidet i denne filmen som blant annet er opphavet til de fleste lydeffektene i Star Wars (George Lucas 1977).

Eksterne lenker
---------------

* THX 1138 på IMDB
**Arnold Büscher** (født 16. desember 1899, død 2. august 1949) var en tysk SS-offiser og leirkommandant i flere konsentrasjonsleirer under andre verdenskrig. 

Han ble etter krigen dømt til døden for ugjerninger han hadde begått mens han var leirkommandant.

Liv og virke
------------

Büscher ble født i Bad Oeynhausen i Tyskland. Hans foreldre drev et lite bakeri.

På 1920-tallet jobbet han i forsikringsbransjen. Han skal under denne tiden ha blitt domfelt flere ganger for svindel og tyveri. Han ble gift i 1926.

I 1931 ble han medlem av både NSDAP og SS. Han endte etterhvert på graden *Obersturmführer* i SS. Etter utbruddet av andre verdenskrig jobbet han i mange konsentrasjonsleirer, inkludert Flossenbürg, Buchenwald, Sachsenhausen og Neuengamme. Han var den fjerde kommandanten for Kraków-Płaszów konsentrasjonsleir, etterfølger av Amon Göth, fra september 1944 til januar 1945.

Den 23. januar 1948 ble Büscher dømt til døden i Polen for sine forbrytelser ved Płaszów konsentrasjonsleir. Han ble henrettet ved henging den 2. august 1949.

Referanser
----------

1. ↑  Benz, Wolfgang (2005). *Der Ort des Terrors. Geschichte der nationalsozialistischen Konzentrationslager. (The Place of Terror. History of Nazi Concentration Camps.)*. München: C.H. Beck. s. 272.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Effex International Ltd.** var et britisk investeringsselskap etablert av norske Birger M. Østraat og svenske Peter Claes Mattsson i 1990. Selskapet opererte fra London. I selskapets ledelse inngikk også den norske finansmannen Ivar Spurkeland.

Selskapet tilbød investorer høy avkastning på investerte midler; verdiskapningen skulle genereres gjennom valutahandel. Blant investorene var skipsreder John Fredriksen og Statkraft. I realiteten opererte selskapet som en Ponzi-svindel der avkastning ble betalt ut ved å benytte innskutte midler fra nye investorer. I 1995 gikk selskapet konkurs, og Østraat ble stanset på kaien i Larvik med en million franske franc i kontanter etter å ha ankommet med skipet «Peter Wessel». Han ble arrestert og tiltalt for grovt bedrageri og valutasmugling.

Østraat ble i 1996 dømt til syv års fengsel og inndragning av 27 millioner kroner for grovt bedrageri av over 100 millioner kroner. Fondsmegler Bengt Almgren i Noka Securities fikk seks måneders fengsel for sin rolle, men kort tid senere gikk også dette selskapet konkurs og Almgren ble dømt til fire og et halvt års fengsel. Østraats kone fikk påtaleunnlatelse for transaksjoner knyttet til ekteparets felles villa, men tok ut skilsmisse og giftet seg senere med bedrageridømte Jarl Gisle Jacobsen, noe som resulterte i at hun i 2011 ble dømt ett års fengsel for heleri. Shippingmannen Jan Geir Stykket ble også etterforsket for heleri av utbytte fra bedrageriet, men saken ble henlagt av Økokrim.

I et forsøk på å unndra seg soning rømte Østraat landet og leide en leilighet i Frankrike under falskt navn. Etter noen uker på flukt arrestert i Frankrike. Han sonet to og et halvt år under svært kummerlige forhold i fransk fengsel før han ble overført til soning i Norge. Selv mente han seg utsatt for justismord.

Det ble gjort forsøk på å spore opp verdier i konkursboet, men det var svært lite å finne.

Mattson trakk seg ut av Effex International før konkursen, og startet deretter opp investeringsselskapet Trustor.

Referanser
----------

1. ↑  «Ersättning för ett frihetsberövande i den s.k. Trustorhärvan». *Justitiekanslern*. 20. januar 2005.
2. ↑  «Hadde ligningsskrekk, unngikk å oppgi 62 mill.». *Dagens Næringsliv*. 21. desember 2012.
3. ↑  «Tapte 6 mill.». *Dagbladet*. 9. oktober 1996.
4. ↑  «Statkraft kan tape 28 millioner på valutafallitt». *Haugesunds Avis*. 27. juli 1995.
5. ↑  «Rettsmøtet tok lang tid». *Østlands-Posten*. 27. juli 1995.
6. ↑  «Østraat fikk sju år». *Moss Dagblad*. 20. desember 1996.
7. ↑  «Stjernemekler politianmeldt». *Nettavisen*. 5. mars 2009.
8. ↑  «Gift med to bedragere». *Aftenposten*. 21. april 2011.
9. ↑  «Henlegger sak mot Stykket». *Dagens Næringsliv*. 6. januar 2001.
10. 1 2  «Svindler krever oppreisning». *Dagbladet*. 11. november 2000.
11. ↑  «Norge vil ha Østraat utlevert». *Fredriksstad Blad*. 2. april 1997.
12. ↑  «Lite penger å hente». *Moss Avis*. 20. september 1999.
13. ↑  «Levde i ekstrem luksus mens 600 mill. forsvant». *Dagbladet*. 4. november 1997.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
| Langrenn / Skiskyting |
| Paralympiske vinterleker |
| Bronse | 2014 Russlands flagg Sotsji |  12,5 km skiskyting |
| Bronse | 2014 Russlands flagg Sotsji |  15 km skiskyting |

**Natalja Bratjuk** (russisk: Наталья Братюк; født 9. august 1997) er en russisk funksjonshemmet idrettsutøver. Hun konkurrerer i langrenn og skiskyting i klassen LW8 for stående utøvere.

Hun har to bronsemedaljer i skiskyting fra Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji som fremste internasjonale meritter. Ved disse lekene var hun Russlands yngste deltaker.

Idrettskarriere
---------------

Bratjuk deltok ved VM i langrenn og skiskyting for funksjonshemmede 2013 i Sollefteå i Sverige, der hun kom på 11.-plass på langrennssprinten. Hun deltok også i langrenn, der hun kom på 5.-plass på 12,5 km, 9.-plass på 6 km og 19.-plass på 10 km. 

Hun kom på 6.-plass på langrennssprinten ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, og på 7.-plass på 5 km fri teknikk. I skiskyting fikk hun bronse på både 10 km og 12,5 km, samt at hun kom på 9.-plass på 6 km.

Utmerkelser
-----------

* Master of Sport, nsjonal klasse (Russland)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil hos Sotsji 2014 Arkivert 2. mai 2014 hos Wayback Machine.
* (en) Profil hos IPC Arkivert 2. mai 2014 hos Wayback Machine. (resultater og biografi
Bygningen til London Metropolitan Archives
**London Metropolitan Archives** er hovedarkivet til Corporation of London.

Det ligger i Northampton Road 40 i Clerkenwell, like ved Family Records Centre og Society of Genealogists. Arkivet er det største tilhørende en lokal myndighet i Storbritannia, med dokumenter som går opptil 900 år tilbake. Det meste av materialet kommer fra det gamle Londons grevskapsråd og fra myndigheter i Middlesex.

Dokumentsamlingen
-----------------

Arkivet inneholder følgende typer dokumenter:

* Bispedømmearkiver (fra 1467)
* Familiedokumenter og personlige dokumenter (fra 1160)
* Helsemyndigheter og sykehus (fra 1220)
* Lokalmyndigheter (fra 1538)
* *London Generations* (sogneregistre, fra 1538)
* Nasjonale myndigheter (fra 1563)
* Organisasjoner (fra 1555)
	+ Jødiske organisasjoner (fra 1591)
	+ Veldedige organisasjoner (fra 1377)
* Rettshandlinger (fra 1549)
* Selskaper (fra 1560)
* Kart, planer, trykk og fotografier

Eksterne lenker
---------------

* London Metropolitan Archives

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
I **London Straits Convention** ble inngått 13. juli 1841 mellom stormaktene i Europa på den tiden – Russland, Storbritannia, Julimonarkiet, Østerrike og Preussen – de «gamle herskerne» i Det osmanske rike ble re-etablert ved å stenge det tyrkiske stredet (Bosporos og Dardanellene), som forbandt Svartehavet med Middelhavet for alle krigsskip, uansett, og stenge sultanens allierte i krigstid. Den britiske marinen fikk fordel av dette, på bekostning av den russiske som dermed ikke kunne seile med sine marinefartøyer 
direke inn i Middelhavet.

Traktaten var en av flere som omhandlet adgang til Bosporos, Marmarahavet, og Dardanellene. Den kom som en følge av den hemmelige artikkelen i Hünkâr İskelesi-traktaten, inngått i 1833, der Det osmanske riket garanterte eksklusiv bruk av stredet for osmanske og russiske krigsskip i tilfelle av en  krig, slik at ingen «utenlandske fartøy i krig for å gå inn der, under påskudd av noe slag».. Den nye traktaten kontrollerte klausulen i Montreux-konvensjonen angående kontrollen over Bosporus og Dardanellene fra 1936, som fortsatt er gyldig.

Referanser
----------

1. ↑  >Christos L. Rozakis (1987). *The Turkish Straits*. Martinus Nijhoff Publishers. s. 24–25.
2. ↑  Tatt fra den opprinnelige teksten i denne traktaten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Bolærnes beliggenhet
Kart som viser Bolærne og omkringliggende øyer.
**Bolærne** er en øygruppe i Ytre Oslofjord utenfor Nøtterøy, består av Vestre Bolæren, Midtre Bolæren og Østre Bolæren, i tillegg til om lag 40 mindre øyer, holmer og skjær. Øyene har et samlet areal på 2,6 km². Mesteparten av Bolærne inngår i Færder nasjonalpark.

Historie
--------

Bosetningen på Bolærne går ifølge skriftlige kilder tilbake til 1600-tallet. Midtre Bolærne er den største av øyene og hadde midt på 1800-tallet 33 fastboende. Frem til 1916 lå øyene under Jarlsberg hovedgård. Da ble Bolærne kjøpt av Forsvaret i forbindelse med utbygging av festningsanlegg i Ytre Oslofjord, og Bolærne fort ble etablert. Under andre verdenskrig opprettet tyskerne en fangeleir for russiske krigsfanger, og fangene som døde ble også begravet her. Nøtterøy kommune (nå Færder kommune) overtok Midtre Bolærne i 2004.

Navnet
------

Navnet **Bolæren** (*Bolærne* som flertallsform) kommer antagelig av *borđ*, som betyr «kant» slik som man ellers bruker en bord langs kanten på en duk, men her ment som en høy kant mot havet.

Referanser
----------

1. 1 2  (no) Bolærne i Store norske leksikon
2. 1 2  Nøtterøy bygdebok
3. ↑
4. ↑  Nøtterøy Historielag[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Kulturarv i Vestfold fylkeskommune om krigsfangeleiren på Mellom Bolæren
* Kulturarv i Vestfold fylkeskommune om kompassrosen på Østre Bolæren

Vestre Bolærne

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Anders Bjørgaard** (1891–1967) var en norsk tegner og billedhugger.

Bjørgaard arbeidet først ved Røros Kobberverk, før han kom inn ved Statens kunstakademi i 1920. Der ble han utdannet billedhugger, men vanskelige økonomiske tider gjorde at han måtte satse på tegning for å tjene til livets opphold. Bjørgaard illustrerte fortellinger i aviser og blader, og tegnet også karakaturer i *Hvepsen*.

Bjørgaard er imidlertid først og fremst kjent som illustratør i Sigurd Lybecks folkekjære og humoristiske tegneserie om Jens von Bustenskjold og de andre bygdefigurene i *Oladalen*. Serien ble utgitt i *Arbeidermagasinet* (seinere *Magasinet for Alle*) fra 1935. Med en kort pause i 1937 skapte Lybeck og Bjørgaard et serieunivers som spenner over mer enn tusen episoder fram til 1962. Serien fortsatte i repriser til 1970 da magasinet gikk inn, men har siden gått som striper i flere norske aviser, utkommet i julehefter og blitt utgitt samlet i 20 bind av Thule forlag mellom 1995 og 2005. Serien var i sin tid svært populær og er det fortsatt for den eldre generasjon født rundt 1940 eller senere. Sigurd Lybecks tekster er fulltreffere og Bjørgaards illustrasjoner geniale, der hver tegning er et kunstverk.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no, oppført som Anders A. Bjørgaard[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Anders Bjørgaard, (18.mars 1891 - 20.mars 1967).», besøkt 2. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Østlendingen*, 28. mars 1967.
4. ↑  *Aftenposten*, 25. mars 1967.

Litteratur
----------

* Lybeck, Sigurd (1991). *Det våres i Oladalen*. Oslo: Bladkompaniet.
* Lybeck, Sigurd (1995). *Jens von Bustenskjold - en adelsmann*. Hamar: Thule forl. ISBN 02-993565-1-2. CS1-vedlikehold: Ignorerte ISBN-feil (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Kjerre** (norrønt *kerra*, latin *carrus*) er en enkel vogn som vanligvis blir drevet av dyre- eller håndkraft, og har vanligvis to eller fire hjul. Kjerrer har blant annet blitt brukt til gårdsdrift, varetransport, transport av personer og annet. 

Kjerrer blir ofte dratt av hester, men kan også dras av andre dyr som muldyr, esel, okser, bøfler, kameler, hunder eller geiter. De er som regel enkelt konstruerte med enten flat topp eller med karmer som kan være avtagbare. Langs tohjulskjerrer går det skjæker, og disse kan være bøyd inn for å passe sammen med seletøyet på hesten. 

En kjerreveg er en vei som passer til å kjøre med en kjerre, men som kan være dårlig for andre farkoster. «Kjerre» brukes også av og til spøkefullt for å vise til en (dårlig) bil.

Bruksområder
------------

Håndkjerre
* **Tohjult**: Møkkakjerre til transport av naturgjødsel fra møkkakjelleren. Den var alltid med karmer som sjelden var tette. Andre tohjulinger hadde andre navn: Trille, karjol, sulky.
* **Firehjult**: Transport av alt som lot seg løfte på, inklusive passasjerer, last og bagasje. Med karmer på mest til transport av høy (høyvogn). Finere varianter: karét, connestoga, diligense, Begravelsestrille.
* **Håndkjerre** eller **drakjerre** var tohjult og var beregnet på mannemakt over ikke for store avstander. Ble mye brukt i byene, vanligvis av bybud, men også til last internt innen handel og industri.

Etymologi
---------

Fra latinsk 'Carrus', en vektenhet som er basert på et eldre gallisk og indoeuropeisk ord å frakte gods i en vogn.

(no) Kjerre i Store norske leksikon

Se også
-------

* Barnevogn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** NDL **·** NDL
 |
Skisse av en 5-hulls boltsirkel.
Skisse av en 4-hulls boltsirkel.
En **boltsirkel** er en vanlig betegnelse på når et antall skruehull for bolter jevnt fordelt med sentre langs en tenkt sirkel med en gitt diameter.

Et eksempel på bruk er innfesting av bilfelger, hvor boltsirkelen er en av flere faktorer som bestemmer hvorvidt felgen vil passe til bilen. For eksempel kan en boltsirkel på 5×130 eller 5-130 angi at felgen skal festes til bilen via 5 skruer jevnt fordelt langs en sirkel med diameter på 130 millimeter.

Andre vanlige bruksområder for bolrsirkel er for angi innfesting for racingratt til raserbiler, og i industrien til innfesting av blant annet servomotorer.

Eksempler
---------

### Racingratt

På racingratt til biler med boltsirkel er denne som regel på 6×70 mm, men kan også komme i andre boltsirkler. Noen racingratt festes istedet til bilen via en hurtigkobling, og denne har da ofte tilsvarende boltsirkel på 6×70 mm.

### Servomotorer

Servomotorer i industrien monteres ofte via en flenslignende kobling for å gi kortest mulig vektstang ved høyt dreiemoment. Industrielle servomotorer bruker ofte standardiserte mål på denne, hvor et eksempel kan være en boltsirkel på 4×130 mm diameter (tilsvarer omtrent et kvadrat på cirka 91.9 mm × 91.9 mm).

### Felger

Det kanskje mest kjente eksempelet på boltsirkler for allmenheten kommer fra monteringsmønsteret på felger til biler. På hjul til biler angir boltsirkelen antallet hjulmutre og tilhørende navbolter (eller eventuelt bare hjulbolter). Et eksempel på en boltsirkel er 5×100 som angir 5 mutrer plassert på en sirkel med 100 mm diameter. Noen av de vanligste boltsirkel-diametrene på moderne biler er 100 mm, 112 mm og 114.3 mm.[] Boltsirkelen er en av flere parametre som må kontrolleres før man kjøper felger. Gjennom årene har over 30 ulike boltsirkler blitt brukt av bilprodusenter, hvorav de fleste ikke er kompatible med hverandre.

Referanser
----------

1. ↑  «Wheel Tech: Bolt Pattern».
2. ↑  «Bolt Circle Diameter (B.C.D.)». Besøkt 3. desember 2010.
3. ↑  «P.C.D.». Besøkt 3. desember 2010.
4. ↑  Boltsirkel.no
**Anders Erik Borg** (født 11. januar 1968 i Stockholm) er en svensk politiker (M). Han var Sveriges finansminister mellom 6. oktober 2006 og 3. oktober 2014. Borg jobber nå blant annet med en utredning om finsk økonomi og i World Economic Forum med å fremme globalt samarbeid.

Familiebakgrunn og yrkeskarrière
--------------------------------

Han ble født i bydelen Skarpnäck i Stockholm, men vokste opp i Lindö, en forstad til Norrköping. Etter gymnaset studerte han blant annet filosofi, økonomisk historie og statsvitenskap ved Uppsala universitet 1988–1991. Ved siden av studiene var han ordfører i studentparlamentet i 1989 og leder i den konservative Föreningen Heimdal 1989–1990, en studentforening ved samme universitet. Han studerte senere nasjonaløkonomi ved Stockholms universitet 1995–1997, men Borg har ikke tatt noen akademisk grad.

Borg var analytiker i Transferator Alfred Berg AB 1995–1998, sjeføkonom i ABN AMRO Bank i Stockholm 1998–1999, avdelingssjef for økonomisk analyse i Skandinaviska Enskilda Banken AB 1999–2001 og pengepolitisk rådgiver for styret i Sveriges Riksbank 2001–2002. Han har også vært medlem av Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi (ESO) og styremedlem i Arbetsmarknadsstyrelsen. Borg har skrevet en rekke tidsskriftsartikler, blant annet om finanspolitikk og budsjettprosesser i *Ekonomisk Debatt* og om statlige inngrep og stabiliseringspolitikk i *Penning- & valutapolitik*. Tidlig i 1990-årene utgav han to debattskrifter om økonomisk politikk.

Politisk arbeid
---------------

Som gymnasiast meldte Borg seg inn i Moderata ungdomsförbundet, der han var nestleder 1990–1991. I studietiden var han dessuten viseformann i Fria Moderata Studentförbundet og lederskribent i *Svenska Dagbladet* 1990–1991. Etter den borgerlige valgseieren i 1991 ble han innhentet til statsrådsberedningen, med ansvar for å samordne kommunal-, sosial-, kultur- og utdannelsessaker. I perioden 1993–1994 fungerte han blant annet som taleskriver for statsminister Carl Bildt.

I 2003 ble Borg innhentet av Bo Lundgren som rådgiver i økonomiske spørsmål for Moderaternas partiledelse, og tilhørte kretsen rundt den nyvalgte partilederen Fredrik Reinfeldt. Etter den borgerlige valgseieren i 2006 ble Borg utnevnt til finansminister i Reinfeldts regjering.

Referanser
----------

1. ↑   Davos 2014 Participant List, uttrykt i referansen som 1968[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.svd.se, besøkt 13. mai 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anders Borg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (sv) Anders Borg hos Sveriges riksdag Rediger på Wikidata
* (sv) «Anders Borg». Regeringskansliet. Arkivert fra originalen 11. september 2007.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LIBRIS **·** Munzinger (iba)
 |
**Suzanne Mubarak** (født **Suzanne Saleh Sabet** eller **Thabet**) (arabisk: سوزان مبارك) (født 28. februar 1941) var gift med Egypts president Hosni Mubarak.

Suzanne Mubarak er datter av en egyptisk barnelege, Saleh Thabet, og en britisk sykepleier ved navn Lily May Palmer Saleh som giftet seg i Islington i London 16. mars 1934. Lily var sykepleier ved Rikshospitalet på Camden Road i Islington. Suzanne Mubaraks eldre bror, Mounir Sabet, er tidligere president i den egyptiske olympiske komité. Suzanne Mubarak er utdannet innen sosiologi og statsvitenskap, og har holdt en rekke taler i internasjonale forum som Verdens helseorganisasjon og FN. I tillegg jobber hun mye for barn, særlig utviklingshemmede barn, og har mottatt en rekke priser for dette arbeidet. 

I 2006 mottok fru Mubarak Ibsen-prisen *The Ibsen Centennial Commemoration Award*, utdelt fra dronning Sonja.

Referanser
----------

1. ↑   cu.edu.eg[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. februar 2011. Besøkt 6. juli 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Suzanne Mubarak – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

 Wikiquote: Suzanne Mubarak – sitater

* FAO Goodwill Ambassador Website
* Egypt's first ladies

| Ærestitler |
| --- |
| Forgjenger :**Jehan Al Sadat** | **Egypts førstedame**1981-2011 | **Ingen tittelholdere** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Elmar Güthoff** (født 26. mars 1961 i Hagen i Vest-Tyskland) er en tysk katolsk teolog og kanonist.

Liv og virke
------------

Elmar Güthoff er sønn Franz Güthoff og Johanna Güthoff *geb.* Golüke. Han studerte teologi i Paderborn og München. Han studerte så kirkerett i München og i Roma, og ble doktor i kirkerett i 1992 i Roma. I Linz ble han promovert til Dr. theol. i 1997. Etter *habilitation* i 1999 for kirkerett ved Universitetet i Budapest ble han der privatdosent i 2000. Fra 2001 til 2003 var han ekstraordinær professor i kirkerett i Würzburg. 

Han giftet seg i 2002, og ble samme år rleder for *Kanonistisches Institut* ved Universitetet i Potsdam. I 2003 ble han ordentlig professor i kirkertt med særlig vekt på ekteskaps-, prosess- og strafferett, og Staatskirchenrecht ved LMU München. Han er en av utfiverne av tidsskriftet De Processibus Matrimonialibus.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Elmar Güthoff i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
* Ludwig-Maximilians-Universität München

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Elmbridge** er et administrativt distrikt i grevskapet Surrey, England. Administrasjonssenteret er Esher. Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at de to bydistriktene Esher og Walton & Weybridge ble slått sammen. Beregnet folketall for 2014 er 132 769 innbyggere.

Distriktet deler en lang grense med Stor-London, Richmond upon Thames i nord og Kingston upon Thames i øst. I motsatt retning av klokken fra nordvest, grenser Elmbridge mot Surrey-distriktene Spelthorne, Runnymede, Woking, Guildford og Mole Valley. Elmbridge er bortimot fullstendig innenfor omfanget av motorveien M25. Det er kun ett verdslig sogn, Claygate, mens det gjenværende området har to framfor tre lag av lokal myndighet. Ansvaret for en del tjenester er i Surrey County Council, eksempelvis sosiale tjenester og transport.

Steder i distriktet
-------------------

* Claygate, Cobham
* Esher
* Hersham, Hinchley Wood
* Long Ditton
* Molesey
* Oxshott
* Stoke d'Abernon
* Thames Ditton
* Walton-on-Thames, Weybridge

Referanser
----------

1. ↑  «Elmbridge (District, Surrey)», *City Population*
2. ↑  Surrey County Council Arkivert 26. september 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted for lokalsamfunnet
* Elmbridge Borough Council
* *Elmbridge Guardian*, lokalavis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** GeoNames
 |
Kjerringøy handelssted Foto: Harald Groven 
Kjerringøy handelssted i 1948. Foto: Halvor Vreim / Riksantikvaren 
Kjerringøy handelssted i 1948. Foto: Halvor Vreim / Riksantikvaren 
**Kjerringøy handelssted** ligger ved ei naturlig havn på Kjerringøy i Bodø kommune i Nordland fylke. Handelsstedet er fredet av Riksantikvaren og fremstår som komplett med 15 bevarte bygninger. Driften ble avviklet på slutten av 1950-tallet og kjøpt av Nordlandsmuseet i 1959. Nordlandsmuseet driver nå handelsstedet som museum, med omvisninger og arrangementer i sommersesongen.

Historie
--------

På 1600-tallet var stedet et skipperleie og markedsplass.
Johannes Staalenius Bernhoft overtok Kjerringøy som krongods etter 1750, og skal være den som først oppførte bygninger på handelsstedet. Han drev med jektefart, handel og hadde gjestgiveri. Hans sønn Adam Hubøl Schorut Bernhoft fikk gjestgiverbevilling i 1791. 

I 1803 døde Adam Bernhoft og handelsstedet ble kjøpt av Christian Lorentzen Sverdrup. Med ham starter en oppgangstid for stedet som etter hvert innebar krambodshandel, gjestgiveri, gårdsdrift, jektefart, fiskeoppkjøp, dampskipsekspedisjon, telefon og poståpneri. Han bygde flere av husene som kan ses i dag. Da Sverdrup døde overtok hans svigersønn Jens Nicolai Ellingsen, som var gift med Sverdrups eldste datter Anna Elisabeth Sverdrup. Ellingsen oppførte også noen bygninger på handelsstedet. Han døde barnløs i 1855 og Anna Elisabeth overtok driften alene frem til 1859. Da giftet hun seg med den talentfulle krambodsbetjenten på handelsstedet: Erasmus Benedikt Kjerschow Zahl.

Med Zahl starter den virkelige storhetstiden for handelsstedet. Han var en dyktig forretningsmann, skipsreder og godseier. Under hans tid ble Kjerringøy et av de rikeste handelsstedene i landsdelen. Da Zahl døde overtok slektninger handelsstedet, og skalerte ned driften til kun gårdsdrift og landhandel.

Forfatteren Knut Hamsun lot seg inspirere av miljøet rundt Kjerringøy i flere av sine romaner, og flere av filmatiseringene er gjort der.

Galleri
-------

* Kjerringøy handelssted i 2010 Foto: Olav FinstadKjerringøy handelssted i 2010 Foto: Olav Finstad
* Kjerringøy handelssted Foto: Øyvind Nohr SøderbomKjerringøy handelssted Foto: Øyvind Nohr Søderbom

Litteratur
----------

* Halvor Vreim: Kjerringøy handelssted fra bokhylla.no
* Astrid Bugge: Ryer og underskjørt fra Kjerringøy fra bokhylla.no

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kjerringøy handelssted – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kjerringøy handelssted[*død lenke*] fra Olavsrosa
* «Kjerringøy handelssted». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Australsk fotball i Sverige** spilles både på uorganisert og organisert nivå. Den første klubben i Sverige ble grunnlagt i 1993 og var Helsingborg FC. Det første året kalte de seg for *The Ravens*, men byttet navn til *The Saints* innen de ble med i den danske ligaen og spilte sin første kamp i 1994. Helsingborg Saints bestod ikke bare av Helsingborg-spillere, men var hele Skånes lag. Det andre laget som ble startet i Sverige var Lund Bulldogs. De spilte i den danske ligean i 1995, men ble lagt ned etter én sesong.

I 2003 bestemte Helsingborg, Lund og Malmö seg for å starte tre separate lag og anvende *The Saints* når de møtte danske lag. De tre skånske lagene ble da Helsingborg West Raptors, Lund Magpies og Malmö Maulers. Disse tre lag startet også en skånsk liga som en del under den danske ligaen. I 2003 var også det året da Göteborg Berserkers så dagens lys.

I 2004 ble det startet to lag i Stockholm; Dynamites og Royals, men i 2005 ble det startet en Stockholmsliga med tre lag, der Stockholm Dynamite ble deres felles lag og de tre individuelle lagene er Solna Axmen, Bromma Vikings og Södermalm Blue Saints.

2005 var også året da Borås ARFC ble stiftet etter det at noen Borås-spillere fra Göteborg Berserkers bestemte seg for å starte en egen klubb i Borås.

Eksterne lenker
---------------

### Lag i Sverige

* Göteborg Berserkers Arkivert 9. juni 2007 hos Wayback Machine.
* Port Malmö Maulers, som er inndelt i:
	+ Limhamn Lions
	+ Malmö Red Eyes
	+ South Malmö Bloods
* Lund Magpies
* Helsingborg West Raptors
* Stockholm som delas upp i:
	+ Stockholm Dynamite
	+ Stockholm Royals

### Regionlag

* Skåne Griffins
* South Sweden Saints[*død lenke*]
* Stockholm Dynamite
* The Swedish Elks
**Elman Siraj oglu Rustamov**, ofte skrevet **Elman Rustamov**, (født 29. juni 1952 i Cəbrayıl distrikt) er en aserbajdsjansk økonom. Han var sentralbanksjef for Aserbajdsjans nasjonalbank fra 1995 til 2022.

Utdanning
---------

Rustamov begynte sin økonomiutdanning ved Aserbajdsjans nasjonale institutt for nasjonaløkonomi, fakultet for planlegging av nasjonaløkonomi. Etter dette jobbet han et halvt år ved Det vitenskapelige forskningsinstituttet for økonomi, som lå under den sovjetiske statlige planleggingskomiteen.

Fra 1973 til 1978 var han aspirant ved Aserbajdsjans nasjonale økonomiinstitutt etter D. Bunyadzade. Denne perioden ble avbrutt i 1974–75, da han avtjente sin militærtjeneste i Smolensk.

Yrkeserfaring
-------------

I 1978 fikk Rustamov jobb i en fagforening under Armenske SSRs ministerium for lett industri, som leder for økonomiavdelingen. Her jobbet han fram til 1980, da han ble økonomileder for Det vitenskapelige forskningsinstituttet for økonomi, som lå under den statlige planleggingskomiteen.

I 1986 fikk han en vitenskapelig stilling ved Det vitenskapelige forskningsinstituttet for økonomi i Moskva. Etter dette skrev han også sin doktorgradsavhandling i 1990–92. Doktorgraden sin fikk han i 1993.

Etter to år som sjefsrådgiver for presidentskapet i Aserbajdsjan ble han utnevnt til første visesentralbanksjef for Aserbajdsjans nasjonalbank i 1992. Denne stillingen hadde han til året etter, da han begynte å jobbe i Agrarian, et bankaksjeselskap. Her var han viseformann i styret. I 1994 var han tilbake i sentralbanken, og var igjen første visesentralbanksjef fram til 1995. Han fungerte også som Aserbajdsjans koordinator mot Verdensbankgruppen, MIGA (Verdensbankgruppens Multilaterale garantiinstitutt for investeringer) og Den europeiske banken for rekonstruksjon og utvikling.

Han ble første gang valgt som sentralbanksjef i 1995, da han overtok for Qalib Aghayev, deretter ble han gjenvalgt i 2000, 2005, 2010 og 2015. Da han gikk av i april 2022, etter 27 år som sentralbanksjef, overtok Taleh Tahir Kazimov denne stillingen.

Han er gift og har tre barn.

Aserbajdsjans sjakkforbund
--------------------------

Rustamov har siden 2007 vært president for Aserbajdsjans sjakkforbund.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Azerbaijan Chess Federation - *Dr.Elman Siraj oglu RUSTAMOV* Arkivert 29. oktober 2010 hos Wayback Machine. besøkt 11. april 2017.
2. 1 2 3 4  Aserbajdsjans nasjonalbank - *Dr.Elman Siraj RUSTAMOV* Arkivert 12. april 2017 hos Wayback Machine. besøkt 11. april 2017.
3. ↑  OC Media - *Aliyev replaces long-serving central bank head with loyalist*, besøkt 13. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på sentralbankens hjemmeside Arkivert 20. juni 2014 hos Wayback Machine.
* Presentasjon på Aserbajdsjans sjakkforbunds hjemmeside
**Knut Toresen Torsplass** (1843–1928), mest kjent under navnet **«Malena-Knut»**, var en felespeller fra grenda Plassen i Alvdal. Han var i lang tid den fremste tradisjonsbæreren innenfor folkemusikken i Alvdal.

Musikken hadde han først og fremst lært av sin bestefar Knut Eriksen Strømmen (f. 1786) Denne Knut er i noen sammenhenger kjent under navnet Malena-Knut eller Gammel-Malena’n og regnes som den første spellemannen som er kjent i Alvdal. Men det er først og fremst hans barnebarn som huskes som spellemann i ettertida. Gammel-Malena’n hadde flere ganger vært «i felten» i ufredsåra fram mot 1814 og blitt inspirert av nye slåttetradisjoner som han brakte med seg til hjembygda, og som han videreførte til Knut Torsplass. Andre spellemenn i Alvdal som har vært inspirasjonskilder for Knut var Blostrup Kristofferson («Pilatus-Blostrup») f. 1787, Erik Måna og Peder Sveien.

Knut var mye brukt som spellemann på fester og brylluper i området. Hans repertoar besto stort sett av springleker, som var den mest brukte dansen i området i siste halvdel av 1800-tallet, men det er bevart omtrent 20 polser, en del hallinger og brurmarsjer etter ham som er festet på notepapiret av lektor Ole Ryssdal fra Trondheim som møtte Knut i 1918. Valsen kom i bruk senere i området og er ikke mye representert i Malena-Knuts spill. Hans spill er i flere sammenhenger betegnet som noe alderdommelig med vekt på de gamle spellemannstradisjoner.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Knut Thorsen Torsplass», besøkt 21. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Folketellingen i Norge i 1891, www.digitalarkivet.no, oppført som Knud Toresen[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Feletradisjoner i Hedmark,Olav Sæta(1997)[*død lenke*]
4. ↑  Einar Steimoeggen: Alvdal bygdebok, bind 1, s 340
5. ↑  Einar Steimoeggen: Alvdal bygdebok, bind 2, s 523
6. ↑  Leif Braseth: Fra sullabenk til rockefot – Alvdals musikkhistorie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Chris Hani**, eg. **Martin Thembisile Hani** (født 28. juni 1942, død 10. april 1993) var leder av det sørafrikanske kommunistpartiet SACP etter Joe Slovo. Hani var en innbitt motstander av det hvite apartheidstyret. En tid ledet han også *Umkhonto we Sizwe*, Nasjonens spyd, den væpnede grenen til Den afrikanske nasjonalkongressen, ANC.

Hani ble sett på som en klar kronprins i ANC og dermed en aktuell arvtaker til Nelson Mandela.

Han ble drept utenfor hjemmet sitt i Dawn Park i Boksburg i Gautengprovinsen i 1993. Drapet førte nesten til borgerkrigsaktige tilstander i Sør-Afrika, og til en av de alvorligste krisene i prosessen frem mot de demokratiske valgene i 1994. To hvite ekstremister ble dømt for drapet. 

I 1997 ble *Baragwanath Hospital*, et av verdens største sykehus, omdøpt til *Chris Hani Baragwanath Hospital*, til minne om Chris Hani.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6kz1cz7, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5   www.nytimes.com, besøkt 31. mars 2016[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.nytimes.com, besøkt 31. mars 2016[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Småsumpfluer** (Borboropsidae) er en liten familie av fluer. Det er bare tre kjente arter, hvorav den ene er beskrevet fra reir av rovfugler. Ingenting er kjent om biologien til de andre to artene.

Utseende
--------

Små-middelsstore, mørke fluer. **Hodet** er nokså stort og rundt, med store, runde fasettøyne. Ved innerkanten av hvert fasettøye sitter det to børster, den bakerste er større enn den forreste. Pannen er avrundet, med tre punktøyne nær bakkanten. Mellom punktøynene sitter et par store, fremoverrettede børster (*ocellarsetae*) og bak punktøynene et par kortere børster (*postvertikalsetae*) som krysser hverandre. Antennene er tre-leddete, det tredje leddet er stort og avrundet. En antennebørste (*arista*) sitter på oversiden av det tredje leddet nær roten. Ansiktet (området mellom antennene og munnkanten) er nedsenket i forhold til resten av hodet og danner en halvsirkelformet grop. De har en kraftig kinnbørste (*vibrissa*). Munndelene er av vanlig fluetype, små. **Brystet** (thorax)er tett hårkledt med noen kraftige børster. **Vingene** er middels store, fremkanten (*costa*) er ikke piggete. **Beina** er nokså korte og slanke, bakkroppen er sylindrisk. **Larvene** er ukjente.

Levevis
-------

Ingenting er kjent om biologien til slekten *Borboropsis*. Det eneste kjente norske funnet var et individ som ble innsamlet ved trekronegassing (*Canopy fogging*) av et furutre. Artene *Nidomyia cana* er nylig blitt beskrevet fra rovfugl-reir i Ungarn.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Tovinger, Diptera
	+ Høyere fluer, Cyclorrhapha
		- Schizophora (Acalyptrata)
			* Sphaeroceroidea
				+ **Småsumpfluer**, Borboropsidae
					- *Borboropsis* Czerny, 1902
						* småsumpflue *Borboropsis puberula* (Zetterstedt, 1838) – holarktisk art (finnes både i Europa og Nord-Amerika)
						* *Borboropsis steyskali* Mathis, 1973 – Nord-Amerika
					- *Nidomyia* Papp, 1998
						* *Nidomyia cana* Papp, 1998 – nylig beskrevet fra rovfuglreir i Ungarn

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 13. mars 2021. Besøkt 13. mars 2021.

Kilder
------

* Papp, L. 1998. Families of Heleomyzoidea. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera.* 3: 425-455. Science Herald, Budapest.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *småsumpfluer* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *småsumpfluer* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *småsumpfluer* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *småsumpfluer* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata
**Ellsworth Mountains** er den høyeste fjellkjeden i Antarktis og består av en om lag 350 kilometer lang og 50 kilometer bred rekke av fjell i en nord-sør-konfigurasjon på vestsiden av Ronne isbrem i Marie Byrd Land i Vest-Antarktis. Fjellkjeden deles av Minnesotabreen i den nordlige Sentinel Range og den sørlige Heritage Range. Den førstnevnte er den desidert høyeste og spektakulære med Vinson Massif (4 892 moh.) som det høyeste punktet på kontinentet.

Historie
--------

Fjellene ble oppdaget 23. november 1935 av Lincoln Ellsworth under en trans-antarktisk flygning fra Dundee Island til Rossbarrieren. Han ga kjeden det beskrivende navnet Sentinel Range.

Ellsworth Mountains ble kartlagt i detalj mellom 1958 og 1966 av USGS basert på landundersøkelser og flyfotografier tatt av U.S. Navy. Da det ble klart at fjellene besto av to atskilte kjeder, begrenset US-ACAN navnet Sentinel Range til den nordlige delen og ga den sørlige delen navnet Heritage Range, samtidig som hele gruppen av fjell ble gitt oppdagerens navn.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 4205

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ellsworth Mountains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |