recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ruinen etter Gudhems kloster der Gunhild angivelig er gravlagt.  Foto: Leojth 
**Gunhild** eller **Gunnhild** var en av ladejarlen Svein Håkonssons døtre, og gift med kong Anund Jakob av Sverige. Hennes fødselsår er ikke kjent, men hun døde etter 1050. Iblant forveksles hun med den Gunnhild som var gift med den danske kongen Svend Estridsson. Adam av Bremen på sin side melder at hun var enke etter Anund, og ikke skal forveksles med en «Gude» som ble drept av Thora.

Saxo Grammaticus kaller henne iblant Guda eller Gyda.

Biografi
--------

Eneste kilde til hennes eksistens er et notat hos Adam av Bremen i *Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum* fra 1070-tallet, der hun omtales som *relicta Anundi* («Anunds enke»).

I Adam av Bremens historie om Emund den gamle står at denne sendte ut Adalvard den eldre fra erkestiftet Hamburg-Bremen, og at de etter å ha passert «bergstraktene i Sverige» kom til «den fromme dronning Gunhild», som ble skilt fra danenes konge ettersom de var for nært beslektet, og at hun nå bodde utenfor Danmark og viet seg til fromme gjerninger.

I 1811 utga P.E. Lindskog *Försök til kort beskrivning av Skara stift*, der han tolket Adam av Bremen slik at Gudhems kloster var grunnlagt av «den fromme dronning Gunhild», da hun som angivelig enke etter Svend Estridsson vendte tilbake til sitt gods i Västergötland fra Danmark i år 1052. I virkeligheten er klosteret grunnlagt i 1152 - 100 år etter Gunhilds tid - da kong Karl Sverkersson skjenket Gudhems kongsgård til et nystiftet nonnekloster. Men det sies at Gunhild er gravlagt på klosterets område.

Ifølge *Knytlingesagaen* ble Svend Estridsson gift med Anunds enke, og de fikk en sønn som ble kalt Svend som sin far.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p10664.htm#i106637, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Per G. Norseng: «Gunnhild - svensk dronning» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 24. juli 2023 fra
3. ↑  Adam av Bremen, bok 3, skolion 66, s. 189
4. ↑   Hans Gillingstam: «Gunhild, svensk dronning», *Svenskt biografisk lexikon]*
5. ↑  Adam av Bremen, bok 3, kapitel 15, s. 140
6. ↑  Peter Eriksson Lindskog
7. ↑  *Försök til kort beskrivning av Skara stift, 1811*
8. ↑  Gudhems kloster
9. ↑  Gunhilds angivelig grav på Gudhems klosterområde.
10. ↑  *Knytlingesagaen* kap. 23

Kilder
------

* Adam av Bremen (1984). *Historien om Hamburgstiftet och dess biskopar*. Stockholm: Proprius. ISBN 91-7118-447-3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Dansk biografisk leksikon **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Geni
 |
Hule 5 fra det 5. århundre ved Ajantahulene med en Buddhastatue i midten av tempelet.
**Vihāra** (sanskrit; devanagari: विहार) er generelt sett et navn på et buddhistisk kloster for munker. Begrepet er gammelt og i tidlige sanskrit og pali tekster, var det navnet på et arrangement i rom eller fasilitieter for glede og underholdning. Begrepet utviklet seg til et konsept innenfor arkitektur som refererer til et levende kvartal for munker med en delt åpen plass, spesielt innenfor buddhismen. Begrepet er også funnet i Ajivika, hinduistisk og jainistisk klosterlitteratur, og refererer vanligvis til et midlertidig tilfluktsted for vandrende munker eller nonner under de årlige indiske monsumene.

Referanser
----------

1. 1 2  Vihara, Monier Monier Williams, Sanskrit-English Dictionary Etymologically Arranged, Oxford University Press, page 1003
2. ↑  Nayanjot Lahiri (2015). *Ashoka in Ancient India*. Harvard University Press. s. 181–183. ISBN 978-0-674-91525-1.
3. ↑  Stella Kramrisch (1946). *The Hindu Temple*. Princeton University Press (Reprint: Motilal Banarsidass). s. 137–138. ISBN 978-81-208-0223-0.
4. ↑  Paul Dundas (2003). *The Jains*. Routledge. s. 203–204. ISBN 1-134-50165-X.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
**Tveitsund bru** er en veibro som krysser Nissers utløp til Nisserelva. Den er en del av riksvei 41 og ligger midt i tettstedet Treungen i Nissedal kommune i Telemark. Brua ble bygd i 1918 og overlevert 13. september 1919, den ble fredet som kulturminne i 1999. I 2013 ble største totalvekt redusert fra 56 til 50 tonn og største lengde på vogntog satt under 20 meter; noe som medfører at en del vogntog med tømmer ikke kan bruke strekningen. Broen er for smal til at kjøretøy kan møtes og den er lyseregulert.

Brua er 62,1 meter lang og er landets nest lengste steinhvelvbru med et spenn på 51 meter. Brua har en bredde på 5 meter, og kjørebanen er 4 meter. Brua karakteriseres som et stykke ingeniørkunst av høy klasse. Bruspennet er strukket til yttergrensen av det som er teknisk mulig. Brua er fredet for å være et synlig minne om utviklingen av kommunikasjon og veibygging, heter det i omtalen av dette kulturminnet på Riksantikvarens hjemmeside.

Før det kom bru ble strekningen betjent av ferje og det første initiativet til bro kom i 1839 da formannskapet søkte om midler. Da Treungenbanen ble påbegynt tidlig på 1900 med planlagt endestasjon på Sundsmoen på vestsiden av elven ba kommunestyret om at det måtte anlegges bro. Det var misnøye med endestasjonen på vestsiden fordi det ikke var bro over Nisserelva på stedet og bebyggelsen for det meste var på østsiden. I februar 1913 ba kommunestyret om å få brosaken opp på amtstinget. Broen skulle oppføres i hugget stein og sement, med 4 meter kjørebredde, 50 meter spenn og maksimalt hjultrykk på 2,5 tonn. Kostnadene ble anslått til 55.000 kroner i 1915. Mange fra bygda deltok på anleggsarbeidet blant annet med kjøring av stein som ble hentet i berget ovenfor Tveitsund gård.

Referanser
----------

1. 1 2  Åsen, Kjell (2000). *Nissedal bygdesoge*. [Nissedal]: Nemnda.
2. ↑
3. ↑  Ufs, Geir (7. mars 2022). «Vegvesenet svarar på bekymringsmelding om riksvegbru». *Vest-Telemark blad* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 24. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Riksantikvaren: Fredning av Tveitsund bru ved Treungen, Nissedal kommune i Telemark (13. juli 1999)
* Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner (se avsnitt om Tveitsund bru)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **bro Spjotsodd bru** | **Infrastruktur langs**Riksvei 41 | **bro Haugsjåsund bru** |
| Se også: Bruer i Norge • Veitunneler i Norge |
| Oppstrøms:**Fjoneferga** | **Krysning av**Arendalsvassdraget | Nedstrøms: |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonal vegdatabank
 |
**TAJ Holding AS** er Tromsøs største eiendomskonsern. Selskapets navn er basert på initialene til selskapets eier Terje Arnulf Johansen fra Lenvik som har vært aktiv i byggebransjen i Tromsø og Finnsnes siden 1982. Selskapets forretningsadresse er på Silsand. Selskapet har bygd og solgt 1600 leiligheter i Tromsø og hadde en omsetning på over 500 millioner i 2006. Konsernregnskapet omfatter TAJ Eiendom AS, Tomasjordnesset AS, datterselskapene Bygg Gruppen AS og Eiendoms Gruppen AS, og datterdatterselskapene Bygg Gruppen Utbygging AS, Økohus Norge AS, Bygg Gruppen Boliger AS, Modul Bygg AS, E.G. Bygg Tromsø AS, E.G. Bygg Trondheim AS, og datterdatterdatterselskapene Balder AS og Probygg AS

I 2007 solgte selskapet seg ut av Bygg Gruppen AS og Eiendomsgruppen AS og solgte til Bygg og Eiendomsgruppen AS. 

Selskapets største byggeprosjekter er Tomasjordnes (650 boenheter), Hamna (rundt 150 boliger). Solgård i Workinnmarka (150 boliger), sentrumsnære K1 (70 leiligheter) og Fagereng. 

Konsernet har sponset OL-søknaden Tromsø 2018 og 
fotballaget FK Senja.

Referanser
----------

1. ↑  Nordlys 06.05.2006
2. ↑  «Finansavisen – 17.10.2006». Arkivert fra originalen 26. september 2007. Besøkt 5. juni 2007.
3. ↑  Nordlys 29.09.2004
4. ↑  Nordlys 09.03.2007
5. ↑  Troms Folkeblad 23.05.2006
**Tjøme skatepark** er en utendørs skatepark på ca. 2 000 m2 i Færder kommune. Parken har Europas største[] vert-ramp, flere miniramps, microramp, bowls og en street-del. Parken holder høy kvalitet og den bygges jevnlig ut og vedlikeholdes hvert år. Alle elementene, foruten bowlen i betong, er utstyrt med skatelite-plater.

Parken drives av Tjøme skateklubb, mens tomten eies avkommunen. Parken ligger ved Haugsjordet og adressen er Pytterønningen 2, 3145 Tjøme.

Historie
--------

Opprinnelig ble parken bygget i 2010. Den store vertrampen kom i 2012 og samme år ble det lagt ny asfalt på plassen. Året etter, i 2013, fikk hele parken skatelite-plater. I 2014 bygde man ut vertrampen fra 10 til 20 meters bredde og øket vert-delen med 50 cm. I 2015 kom betong-bowlen på plass. I 2016 ble minirampen utbygd med ny, høy del og ble 6 meter bredere.

Parken blir stadig oftere omtalt internasjonalt, mye grunnet arrangementet Tjøme skategalla som holdes en gang i året. I et intervju fra 2015 rangerer California-baserte Rich Lopez Tjøme skatepark på andreplass rett foran "Tony's Ramp" (Tony Hawk).

Innhold
-------

### Street

Street-delen er ca. 700 m2 asfaltdekke og inneholder flere elementer som quarter-pipes, rails og curbs i forskjellige fasonger.

### Bowl

Bowlen er laget i betong og har en størrelse på ca. 300 m2. Høyden varierer mellom 1,30 og 1,90 meter.

### Ramps

| Element | Høyde | Bredde | Bueradius | Annet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vert | 4,10 m | 20 m | 3,50 m | Vertdel: 60 cm. En liten del på den ene siden har høyde: 3,20 m. Roll-in har høyde: 5,10 m. |
| Stor miniramp | 2,00 m / 2,40 m / 2,95 m | 15 m | 2,40 m / 2,40 m / 2,80 m | Høyeste del har 15 cm vert |
| Miniramp med halv-bowl, spine og bump | 1,00 m / 1,25 m | 17 m | 2,00 m |  |
| Mikroramp | 0,90 m | 7,30 m | 1,90 | En liten extension på én platebredde finnes på denne rampen |

Referanser
----------

1. ↑  Hva er Tjøme skategalla?
2. ↑  Rich Lopez om Tjøme skatepark  Arkivert 24. juni 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Tjøme skateparks hjemmesider
***Colonization*** er et videospill utviklet av Brian Reynolds og Sid Meier. Det ble utgitt av Microprose i 1994. Spillet er et tur-basert strategispill, der man kan spille den tidlige europeiske koloniseringen av Amerika ifra 1492 til 1800. Det ble opprinnelig lansert for MS-DOS, men ble senere portet til Windows, Amiga og Apple Macintosh. Spillet fikk en god del kritikk da det kom, blant annet ettersom slavehandelen ikke var inkludert.

Spilleren velger en av datidens fire stormakter, England, Frankrike, Nederland eller Spania. Hver stormakt har sine fordeler; for eksempel samarbeider franskmennene godt med de innfødte, mens spanjolene er gode til å utslette dem.

Spillet dreier seg om å bestyre en større mengde kolonistenheter, som representerer forskjellige yrker (snekker, sukkerplantasjearbeider, pelsjeger, og så videre). Spesialister, som produserer mer råvarer hver tur, kan rekruteres fra Europa eller trenes opp.

I 2008 kom *Civilization IV: Colonization* som var det originale spillet gjenskapt med *Civilization IV* motoren. 2008-versjonen ligner grafisk mer på *Civilization VI* enn på det original Colonization, men er en oppfølger som gamle spillere kan kjenne seg igjen i.

Entusiaster har laget en gratis klone av originalspillet kalt FreeCol.

Referanser
----------

1. ↑  «Sid Meier's Colonization Review». *www.colonizationfans.com*. Arkivert fra originalen 31. oktober 2014. Besøkt 15. januar 2016.
2. ↑  «SNIKTITT: En klassiker er tilbake». *Gamer.no*. Besøkt 15. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* The Ultimate Colonization Fanpage Arkivert 27. juli 2019 hos Wayback Machine.
* Norsk omtale av Colonization @ The DOS Spirit

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |

Portal: Videospill
**Aspen** er en innsjø i Julita sogn i Katrineholm kommune, i Södermanlands län og landskapet Södermanland, Sverige. Innsjøen dreneres av Aspån, som fører vannet fire kilometer vest, til Öljaren.

Innsjøens overflate ligger 48,8 meter over havet. Aspen ligger i et barskoglandskap, med hällmarker i øst. I vest avgrenses innsjøen av Köpingsåsen, hvis vestkant senker seg bratt ned mot Julitaslettens leirgrunn. Innsjøens største dybde er målt til 11 meter, og dens overflateareal er 1,3 km². Innsjøen er næringsrik. En badeplass ligger i nærheten av innsjøens vestligste punkt. Man antar at innsjøen har sitt navn fra Aspån, hvor man tidligere fanget asp ved Gimmersta.

Referanser
----------

1. ↑  Jan-Erik Svensson och Stefan Lundberg, Zooplankton i 23 sjöar i Södermanlands län Arkivert 11. oktober 2006 hos Wayback Machine.. Regional miljöövervakning 2003, ISSN 1400-0792, meddelande nr 2004-5. Länsstyrelsen i Södermanlands län, 2004.
2. ↑  Aspen på www.badkartan.se, länkad 2008-09-13.
3. ↑  Roger Jonsson, Sörmländsk historia och vattnets betydelse[*død lenke*], artikkel i Katrineholms-Kuriren. Publikationsdatum okänt, besøkt 2008-09-13.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aspen, Katrineholms kommun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VISS
 |
**Kragerø Golfklubb** ble stiftet 9. desember 1998. I 1999 fikk klubben mulighet til å bygge en treningsbane på Lønne i Sannidal (Kragerø kommune) og frem til 2003 var dette Kragerø Golfklubbs hjemmebane. Da den nye 18-hulls golfbanen på Stabbestad sto klar flyttet klubben dit, og på årsmøtet denne vinteren valgte klubben å dele seg i to. Kragerø Golfklubb ble klubben til den nye banen, mens Lønne Golfklubb ble på Lønne.
Banen på Stabbestad er den eneste av de tre banene i Kragerø med 18 hull. De to andre er Lønne Golfklubb (9 hull) og Gumøy Golfklubb (9 hull). Sistnevnte er privat. 

18-hullsbanen består av fem par 3 hull, ti par 4 hull og tre par 5 hull, som tilsammen utgjør en par 70 bane.

Kragerø Golfklubb har hatt flere kjente golfprofiler som har jobbet som golf-pro opp gjennom tiden. Blant disse har en av Norges beste[] golfere gjennom tidene, Per Haugsrud, vært en viktig brikke de første årene for klubben.

De seneste årene har klubben også fostret opp dyktige talenter. Thomas Guste-Pedersen er nå rangert som en av Norges beste golfere, og i februar 2013 ble han profesjonell golfspiller.

Referanser
----------

1. ↑  *KV*, Jon Fivelstad, «Thomas med et skikkelig byks på verdensrankingen», publisert 27.10.2011 (hentet 14.02.2015)

Eksterne lenker
---------------

* Kragerø Golfklubbs nettside
Nedgangen til en tholosgrav i Dendra.
**Dendra** (gresk: Δενδρά) er et arkeologisk funnsted i Hellas som ligger i utkanten av landsbyen med samme navn som tilhører kommunen Midea i Argolida i periferien Peloponnes. Det ligger rundt seks km øst for byen Argos.

Mykensk dendrarustning i bronse, ca. 1400 f.Kr.
Det arkeologiske stedet har en historie som strekker seg tilbake til tidlig bronsealder og er betydningsfull for den bronsealdergravstedet som ble utgravd av den svenske arkeologen Axel W. Persson fra 1926. Persson undersøkte uberørte tholosgraver og mange mykenske kammergraver, antagelig tilhørende de herskende klasser som hadde sine boliger i den nærliggende borgen i Midea. Dette grunnet at beboerne av akropolis i Midea og nekropolis i Dendra hadde en forbindelse grunnet den korte avstanden mellom de to stedene.

Allerede i løpet av den første utgravningssesongen kunne Persson konkludere med at Midea var en befestet mykensk borg. I 1939 ble forsvarsmuren avdekket. Perssons resultater ble publisert i to utgivelser, 1931 og 1943 (se litteraturlisten). Den andre verdenskrig satte en stopper for hans videre arbeid. Isteden ble det Paul Åström som fortsatte de svenske arkeologiarbeidet ved Dendra og Midea, og i 1960 ble fortsatt arbeid utført under felles svensk-gresk ledelse. Disse aktivitetene ble publisert i 1977 og 1983. 

Påfølgende utgravninger, som begynte etter delvis vellykte forsøk på å plyndre de graver som ennå ikke var utgravde, avdekket unike og utsøkte dendrarustninger av bronse. Disse er i dag bevart og utstilt i det arkeologiske museum i den nærliggende byen Nafplio. Ytterligere utgravninger senere har avdekket gravhaug fra bronsealderen hester som gravgods.

Sør for landsbyen står det 270 meter høye fjellet Midea hvor tyske arkeologer i 1907 gjorde undersøkelser. Svensk arkeologi er fortsatt forpliktet i Dendra, og et av målene er å dokumentere arkeologiske bevis fra tidlig forhistorisk bosetning (se artikkel fra Det svenske institutt i Athen i Eksterne lenker).

Litteratur
----------

* Crew, P. Mack; Bury, J.B.; Edwards, I.E.S.; Gadd, C.J.; Boardman, John & Hammond, N.G.L. (1975): *The Cambridge Ancient History: c.1800-1380 B.C*, bind II, pt. 2: c.1380-1000 B.C. Cambridge University Press. ISBN 0-521-08691-4
* Hurwit. Jeffrey (Oktober 1979): «The Dendra Octopus Cup and the Problem of Style in the Fifteenth Century Aegean» i: *American Journal of Archaeology*, Vol. 83, No. 4, s. 413-426
* Persson, Axel W. (1931): *The Royal Tombs at Dendra near Midea*. Skrifter Utgivna av Kungl. Humanistika Vetenskapssam-fundet i Lund, xv.) Lund: Gleerup (London Milford).
* Persson, Axel W. (1943): *New Tombs at Dendra Near Midea*, Lund
* Voutsaki, Sofia: *Social and Political Processes in the Mycenaean Argolid: The Evidence from the Mortuary Practices* (PDF)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dendra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Dendra and Midea in the Argolid», Det svenske institutt i Athen

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
**Richard Farris Rashid** er en amerikansk matematiker og informatiker. Rashid er utdannet ved Stanford University hvor han i 1974 mottok grader i matematikk og sammenlignende litteratur. Han mottok deretter en master of science og en ph.d. i informatikk ved University of Rochester i 1980. Mens han studerte ved Rochester, skrev han og Gene Ball et av de tidligste nettbaserte dataspill med flere spillere, *Alto Trek*, for datamaskinen Xerox Alto.

I 1979 ble han professor i informatikk ved Carnegie Mellon University, hvor han utførte forskning og publiserte en rekke artikler om datanett, operativsystemer, kunstig intelligens og programmeringsspråk for distribuert databehandling. Hans mest kjente arbeid var for mikrokjernen Mach.

Han begynte å arbeide for Microsoft Research i 1991 og ble forfremmet til visepresident i 1994. I 2000 ble han seniorvisepresident, og han hadde denne rollen frem til 2012. Tidligere hadde han også vært direktør for Microsoft Research.

Han har forfattet en rekke patenter innenfor områder som datakompresjon, datanett og operativsystemer og var en større utvikler av Microsofts interactive TV.

Referanser
----------

1. ↑   Folkerepublikken Kinas utdannelsesministerium, verkets språk kinesisk, www.moe.gov.cn, besøkt 11. april 2019[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MGP
 |
**Kleivertunnelen** er en jernbanetunnel mellom Paulertjønn og Farriseidet i Larvik kommune. Tunnelen ble påbegynt sommeren 2013, og var ferdig til åpningen av strekningen Farriseidet – Porsgrunn på Vestfoldbanen 24. september 2018. Tunnelen starter fra Farriseidet som enkeltsporet de første ca. 1,2 km, men har ellers dobbeltspor og er totalt 3670 meter lang. Ved starten på dobbeltsporet er tunnelen forberedt for fremtidig dobbeltspor i ny trase retning Larvik. Armen mot Farriseidet med enkeltspor i dag vil da fungere som rømningstunnel.

Opprinnelig hadde tunnelen navnet *Martineåsen tunnel*, men for ikke å sammenblande denne med veitunnelen Martineåstunnelen, har Jernbaneverket endret navnet til *Kleivertunnelen*.

Se også
-------

* Martineåstunnelen (Veitunnel)

Referanser
----------

1. ↑  Jernbaneverket: Farriseidet-Porsgrunn
2. ↑  Østlandsposten: Rundt tusen mennesker i sving mellom Larvik og Porsgrunn, 28. august 2014
3. ↑  Østlandsposten: Nye navn på tunneler og bruer, 2. februar 2015

Paulertjønnbrua og Kleivertunnelens vestre innslag ved Paulertjønn. Foto: Peter Fiskerstrand, januar 2016
Bro over Gipping, med slusen Creeting Lock nedenfor.
**Gipping** er en elv i Suffolk, England og hovedkilden til elven Orwell grevskapet Suffolk i East Anglia. Elven oppstår i nærheten av Mendlesham Green og flyter i sørvestlig retning mot Stowmarket. Derfra flyter den sør eller sørøst, passer gjennom Needham Market og et antall landsbyer før den når Ipswich og blir til elven Orwell. Elven har gitt navn til landsbyen Gipping. Den har gitt kraft til en rekke vannmøller, flere som fortsatt står, men ingen er operative, skjønt møllen ved Baylham har beholdt det meste av sitt maskineri og er den eneste fullstendige møllen igjen ved elven.

Det er bevis for at elven ble benyttet for navigering mellom 1200- og 1700-tallet, men med vedtak fattet av Parlamentet mellom 1790 og 1793 ble det bestemt at elven skulle utbedres mellom Ipswich og Stowmarket. Det ble oppnådd ved å bygge femten sluser, og elven ved denne strekningen ble kjent som «Ipswich og Stowmarket-kanalen». I nyere tid bruker man sjelden kanalnavnet, og omtaler i stedet hele strekningen som Gipping. Transport gjennom kanalen ble åpnet i 1793, og til tross for få rapporter om inntekter og forbruk, synes det som om foretaket var lønnsomt. På 1800-tallet, etter at jernbanen kom i virksomhet, har kanalen gradvis forfalt. Det var fortsatt en del trafikk gjennom de fire nedre slusene for gjødselfabrikkene ved Bramford. Ved 1917 var det ikke lønnsomt lengre og ble stengt i 1922.

Det har vært en viss opprustning av slusene i forbindelse med fornyelsen som har blitt utført av mange engelske kanaler på 1900-tallet. River Gipping Trust driver dette arbeidet. Det er en rekke bevaringsverdige bygninger langs elven, inkludert en del sluser og broer, flere møller og gjødselbygningen ved Bramford.

Referanser
----------

1. ↑  «Baylham Mill» Arkivert 11. desember 2015 hos Wayback Machine. River Gipping Trust
2. ↑  Watermill, Baylham, historiske fotografier

Litteratur
----------

* Boyes, John; Russell, Ronald (1977): *The Canals of Eastern England*. David and Charles. ISBN 978-0-7153-7415-3.
* Priestley, Joseph (1831): *Historical Account of the Navigable Rivers, Canals, and Railways of Great Britain* Arkivert 11. desember 2015 hos Wayback Machine..
* Skempton, Alec et. al. (2002): *A Biographical Dictionary of Civil Engineers in Great Britain and Ireland: Vol 1: 1500 to 1830*. Thomas Telford. ISBN 0-7277-2939-X.
* Squires, Roger (2008): *Britain's restored canals*. Landmark Publishing. ISBN 978-1-84306-331-5.

Eksterne lenker
---------------

* Ipswich Branch of Inland Waterways Association som har ansvaret for restaureringen av kanalen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Vittorio Arrigoni** (født 4. februar 1975 i Milano i Italia, død 15. april 2011 på Gazastripen) var en italiensk journalist, forfatter, pasifist og politisk aktivist.

Biografi
--------

Arrigoni arbeidet for den pro-palestinske *International Solidarity Movement* (ISM) på Gazastripen, fra 2008 og frem til sin død i 2011. Arrigoni opprettholdt en nettside, Guerrilla Radio, og han publiserte en bok om sine opplevelser på Gazastripen i 2008 og 2009 under krigen mellom Hamas og Israel. Arrigoni ble myrdet i en henrettelse utført av antatte medlemmer av en palestinsk salafistgruppering i Gaza. Mordet ble fordømt av en rekkee palestinske fraksjoner. 

Arrigoni hevdet at det var i hans blod å kjempe for friheten akkurat som hans bestefedre kjempet mot det fascistiske regimet i Italia. Arrigoni hadde det arabiske ordet for motstand (muqawama) tatovert på sin høyre arm. Arrigoni stilte opp som frivillig til å fungere som et menneskelig skjold for en palestinsk fisker utenfor Gazas kyst i september 2008, da han ble skadet da den israelske marinen brukte vannkanoner for å avskrekke fartøyet. I november samme år ble han arrestert av israelske myndigheter etter igjen å ha opptrådt som menneskelig skjold for palestinske fiskere utenfor Gazas kyst.

Arrigoni vendte tilbake til Gaza før Israel satte i gang den militære offensiven Operation Cast Lead, som varte fra desember 2008 til januar 2009. Arrigoni var en av de få utenlandske journalister i Gaza under krigen. Han jobbet ved en radiostasjon og som reporter for den italienske avisen [8Il Manifesto]]. 

Han ga senere ut en bok, en samling av hans reportasjer fra Gaza under den israelske offensiven på Gazastripen. Boken ble senere oversatt til engelsk, spansk, tysk og fransk med et forord av den israelske historikeren Ilan Pappé. Arrigoni ble beskrevet som å ha et glødende engasjement for palestinernes sak. Arrigoni kritiserte muslimske ekstremister for å prøve å innføre en tøffere versjon av islam for ekstremister fra Gaza.

Vittorio Arrigoni ble kidnappet 14. april 2011. Det var mistanke kodnapperne var medlemmer av en salafistisk militant gruppe som opererte fra Gazastripen. Kidnappingen skal ha funnet sted fordi Arrigoni opprinnelig var fra Italia som ble regnet som en vantro stat av ekstreme muslimer. Hamas var kraftig imot kidnappingen og mordet på Arrigoni og de gjennomførte en militær operasjon for å finne de skyldige. En offisiell uttalelse fra Hamas beskrev drapet som en skammelig handling, og at Arrigoni var en martyr.

En gate i Gaza ville bli oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Babelio, Babelio forfatter-ID 135307[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 16207844v[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.independent.co.uk, besøkt 12. mai 2016[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.ynetnews.com[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |
**Byråd** er en vanlig betegnelse på et politisk organ i en bykommune, i Norge i moderne tid brukt om et utøvende politisk organ i (by)kommuner med byparlamentarisme. Byråd er både navnet på selve organet og tittel på medlemmene av byrådet. Som navn på organet er byråd nøytrum («et byråd», «byrådet»), mens som tittel for medlemmene av byrådet er ordet maskulinum («en byråd», «byråden»), analogt med bruken av ordet statsråd.

Norge i dag
-----------

Byrådet er det utøvende organet i kommuner som styres etter prinsippet om byparlamentarisme, og er modellert etter regjeringen. I Norge styres Oslo og Bergen av byråd, som ledes av en byrådsleder.
De andre medlemmene av byrådet har tittelen byråd, og styrer byrådsavdelinger, tilsvarende departementer.

Byrådet er ansvarlig for saksbehandlinga overfor kommunestyret, og det erstatter dermed administrasjonssjefen/rådmannen og formannskapet. Byråd (som hankjønnsord) er også tittelen til det enkelte byrådsmedlem.

Reglene om byråd finnes i kommunelovens kapittel 3, som imidlertid bruker det mer generelle begrepet «kommuneråd». Kommunen kan velge mellom to ulike modeller:

* a) Kommunestyret velger byrådet. Det kan fremmes flere forslag, og det voteres mellom disse. Dersom ingen av alternativene oppnår flertall av avgitte stemmer, foretas det omvalg mellom de to forslaga som fikk flest stemmer. Det skal oppgis i forslaget hvem som skal være byrådets leder og nestleder. Supplering ved eventuell avgang foretas også ved valg i bystyret.
* b) Ordføreren peker ut en byrådslederkandidat. Dette skal være den en «antar kan samle størst oppslutning i kommunestyret (...) for sitt kommuneråd». Kandidaten setter så sammen sitt kollegium, som konstituerer seg selv. Byrådslederen står fritt til når som helst å skifte ut medlemmene i rådet.

Oslo og Bergen benytter modell b), mens Tromsø benyttet modell a) før den gjenopptok formannskapsmodellen etter en overgangsordning frem til våren 2016. Oslo er både en kommune og et fylke, slik at Oslos kommuneråd også er fylkesråd.

Det står kommunestyret nokså fritt å delegere myndighet til byrådet, og byrådet kan til en viss grad delegere videre til den enkelte byråd.

Dersom en fylkeskommune velger parlamentarisk styreform, gjelder tilsvarende regler, men organet kalles da fylkesråd. Oslos byråd er både kommuneråd og fylkesråd lovens forstand, ettersom Oslo er både en kommune og et fylke.

Se også
-------

* Liste over Bergens byråder
* Liste over Oslos byråder

Referanser
----------

1. ↑  «Byrådslederen - Byrådet - Oslo kommune». *www.oslo.kommune.no*. Besøkt 12. november 2016.
2. ↑  «Byrådet». *Bergen kommune*. Besøkt 12. november 2016.
3. ↑  Lov om kommuner og fylkeskommuner (kommuneloven)
4. ↑  Kommunelovens paragraf 19.
5. ↑  Kommunelovens paragraf 19a.
6. ↑  Reglement for byrådet i Oslo; besøkt 19. januar 2014.
7. ↑  Reglement for byrådet i Bergen Arkivert 1. februar 2014 hos Wayback Machine.; besøkt 19. januar 2014.
8. ↑  Reglement for byrådet i Tromsø Arkivert 9. august 2014 hos Wayback Machine.; besøkt 19. januar 2014.
9. ↑  Inger Utsi: «Byråd eller formannskap?» UiT
10. ↑  Kommunelovens paragraf 20.
Frontkolliderte biler
**Frontkollisjon** er et begrep som betyr at to kjøretøy kolliderer ved å kjøre frontene rett mot hverandre. Det kan skje på jernbane, på veg og til sjøs.

Fysikk
------

Hvis en sammenlikner en frontkollisjon mellom to like kjøretøy med en kollisjon mellom et kjøretøy og en stillestående vegg, vil det være dobbelt så mye bevegelsesmengde involvert i frontkollisjonen, men ødeleggelsen vil ikke bli større i frontkollisjonen fordi energien må fordeles på begge kjøretøyene. Dette kan sees fra Newtons tredje bevegelseslov. Hvis kjøretøyene er ulike, gjennom å ha ulik masse eller form, er denne analysen naturligvis bare approksimativ.

Dødelighet
----------

Frontkollisjoner kan være svært dødelige, og i 2021 stod de for 59% av alle dødsfall med personbiler i USA, mens kollisjoner fra siden var en annen stor kilde som stod for 22% av dødsfallene.

Årsaker
-------

Noen årsaker til frontkollisjon kan være:

* Et kjøretøy krysser midtstripen eller midten av umerket veg og krasjer inn i motgående kjøretøy, for eksempel på grunn av distraksjon eller svingete veg
* Kjøring i feil kjøreretning (spøkelseskjøring), enten vitende eller uvitende
* Et kjøretøy kjører av vegen og overkorrigerer, og dermed ender opp i motsatt fil
* Resultat av villet handling som foranledning, for eksempel forbikjøring på tofelts veg

Referanser
----------

1. ↑  *frontkollisjon*. Det Norske Akademis ordbok. Hentet 2023-10-19
2. ↑  «MythBusters: Mythssion Control - Head-on Collision Experiment». Besøkt 6. mai 2010.
3. ↑  «Fatality Facts 2021: Passenger vehicle occupants». *IIHS-HLDI crash testing and highway safety* **(engelsk)**. Besøkt 2. august 2023.
**Vest-Troms grunnfjellskompleks** er et geologisk bergartskompleks som er blottet på øyene langs vestkysten av Troms.

I nordøst finnes tonalittiske til anorthosittiske og gabbroiske migmatittiske gneiser ([1]). Disse gneisene overlagres tektonisk av det ca. 10 km brede og 30 km lange Ringvassøy grønnsteinsbelte, som består av ulike felsiske til mafiske metavulkanske bergarter av tholeiitisk til kalsium-alkalisk affinitet. En prøve av den tonalitiske gneisen gav en arkeisk U–Pb zirkon alder på 2841 +/- 3Ma (Zwaan and Tucker, 1996), som tilsvarer U–Pb zirkon aldre på 2849 +/- 4 og 2835+/- 14 millioner år på de metavolkaniske bergartene i det overliggende grønnsteinsbeltet. Både gneisene og bergartene fra de overliggende grønnsteinsbeltet i nordlige del av WTBC er gjennomskåret av utallige mafiske ganger. Arkeiske tonalitter, granitter og mafiske ganger som varierer i alder fra 2880 til 2670 millioner år har også blitt identifisert på de andre øyene i Vest-Troms grunnfjellskompleks (Corfu et al. 2003; Bergh et al. 2006; Kullerud et al. 2006).

Den sentrale og sørvestlige delen av WTBC består av granittiske bergarter og migmatitter. En av de største granittkroppene i WTBC er Ersfjordgranitten på Kvaløya nord for Tromsø, som har intrudert omkringliggende gneiser diskordant. Ersfjordgranitten består av tonalitt og tonalittisk gneis som består av plagioklas og kvarts og tilhører TTG-gruppen. De eldste bergartene er 2880 millioner år gamle, og dette området er spesielt ved at bergartene er lite påvirket av metamorfose og de har altså unngått den kaledonske fjellkjedefoldning.

Referanser
----------

1. ↑  Zwaan, K.B.: *Geology of the Precambrian West Troms Basement Complex, northern Norway, with special emphasis on the Senja Shear Belt: a preliminary account*. Nor. Geol. Unders. Bull. 427, 33–36. 1995
2. ↑  Motuza, G.: *Description to the geological map of the eastern part of Kvaløya, Troms county, northern Norway*. Geol. Surv. Norway Report 111 1998 21 sider.
3. ↑  Motuza, G. Motuza, V. Beliatsky, B. Savva, E.: *The Ringvassøy a greenstone belt (Tromsø, North Norway): implications for a Mesoarchaean subduction zone*. In:EUROPROBETime-slice Symposium "Archaean and Proterozoic Plate Tectonics: Geological and Geophysical Records", St. Petersburg, Russia, 2001 pp. 43–44 (abstract)

Eksterne lenker
---------------

* Populærvitenskapelig presentasjon av Vest-Troms grunnfjellskompleks

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Manité** var et bildebyrå dannet av de norske freelancefotografene Arild Kristo, Robert A. Robinson og Dan Young i 1962.

Som et svar på den utrygge situasjonen med ujevn inntekt som mange fotografer befant seg i, ble billedbyrået Manité dannet. Det var lettere å bygge seg opp en posisjon som fotograf når man ikke stod alene. Manité ble dannet etter modell av bildebyrået Magnum, grunnlagt av bla Henri Cartier-Bresson og Robert Capa.

Bildene til Manité preges av en interesse for det menneskelige og sosiale, noe som tydelig kommer fram på Manité gruppens mange kjente bildeserier og prosjekter.

Manité ble lagt ned i 1967. I 1998 presenterte Museet for Samtidskunst en omfattende utstilling, *Manité 1962-1967*, med fotografi og film fra gruppen.

Litteratur
----------

* Gange, Eva Klerk (red.) *Manité 1962-1967 : Arild Kristo, Robert A. Robinson, Dan Young*, Spartacus
* Norum, Ingrid «Captured by the Norwegians av Robert A. Robinson : en studie av det fotografiske og det norske», hovedoppgave, Universitetet i Oslo, 1999
* Robinson, Robert A (1958) *Captured by the Norwegians*
* Young, Dan (2007) *En amerikaner i Oslo: fotografier 1962-64*, Forlaget Press
* Young, Dan (1995) *Captured : fotografen Robert A. Robinson*, Eide Forlag

Film
----

* Kristo, Arild *Undergrunnen*, Kristovisjon 1967
* Kristo, Arild *Kristoball*, Kristovisjon 1967
**Olympiastadion i München** er en idrettsarena i München i Tyskland. Arenaen kan brukes til både fotball, friidrett og konserter. Stadionet ble bygget for Sommer-OL i 1972 som en del av Olympiaparken i sentrum av München.

Både Olympiastadion og området rundt kjennetegnes ved et futuristisk og original arkitektur, av arkitektene Günter Behnisch og Frei Otto, med avanserte telttakskonstruksjoner av PVC. Selve stadionet ble innviet i 1972 under en fotballandskamp mellom Vest-Tyskland og Sovjetunionen, mens ilddåpen ble den 26. august 1972 da åpningsseremonien under OL ble holdt her. Av kjente arrangementer holdt på Olympiastadion kan man nevne finalen under VM i fotball 1974 og EM i fotball 1988. Den 7. juli ble hjemmenasjonen Vest-Tyskland verdensmester i fotball etter å ha vunnet finalen mot Nederland. Sistnevnte land vant for øvrig sitt første Europamesterskap i fotball etter å ha slått Sovjetunionen her. Finalen i Serievinnercupen mellom Malmö FF og Nottingham Forest ble spilt på Olympiastadion.

Olympiastadionet i München ble brukt av fotballklubbene FC Bayern München og 1860 München i perioden mellom 1972 og 2005, men klubbene valgte å bygge en ny erstatningsarena i Allianz Arena på grunn av klubbenes ønske om å få ett nytt moderne anlegg som kunne oppfylle krav om komfort (heldekkende tak) og annen infrastruktur som salgsboder og sanitærforhold. Dette var forhold verneverdige Olympiastadion ikke kunne klare, selv om det foregikk samtaler mellom klubbene og München for å videreutvikle med blant annet tak over den takløse delen av arenaen.

I 2002 ble det for øvrig arrangert EM i friidrett.

Arrangement på stadion
----------------------

* Sommer-OL 1972
* Finale og bronsefinale i VM i fotball 1974
* Finale i Serievinnercupen 1979
* Finale i EM i fotball 1988
* Finale i Mesterligaen 1993 og 1997
* EM i friidrett 2002.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Olympic Stadium, Munich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Olympiastadion München – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Olympiastadion München

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |



1. ↑   archINFORM, besøkt 30. juli 2018[Hentet fra Wikidata]
I 2022 streiket lærere fra 20 juni til 27 september. Den nasjonale lærerstreiken startet i Bergen ved at 40 lærere gikk ut i streik ved Gimle oppveksttun skole. Streiken startet først og fremst på grunn av lavere lønnsvekst hos lærere, noe som gjorde at læreryrke ble mindre attraktiv og dermed ble skole og elever direkte påvirket av dårlig utdanning. 

Grunnene til at lærere valgte å gå til streik:

-De får hvert år et dårligere lønnsoppgjør enn de andre ansatte i fylkene og kommunene.

-Nesten hver femte person som underviser i skolen som lærer, har ikke lærerutdanning.

-Det er vanskelig å rekruttere og beholde lærere fordi både utdanningen og kompetansen verdsettes lavt.

-Lærere som har mer enn fire års høyere utdanning har i snitt lavere lønn enn gjennomsnittet i alle andre sektorer, både offentlig og privat.

Streiken ble avsluttet 27 september etter over 8000 medlemmer gikk ut i streik. Streiken ble stoppet av en tvungen lønnsnemnd. Regjeringen lot Kommunesektorens organisasjons (KS) vinne, etter flere måneder med uenigheter mellom Utdanningsforbundet og KS. Resultatet av streiken løste hverken lærermangelen, den sviktende rekrutteringen til lærerutdanningene eller det store frafallet fra yrket, noe som vil si at konflikten ikke ble løst og vil bare øke med årene.

Referanser
----------

1. ↑  «Streiken dag for dag». *Utdanningsforbundet* **(norsk)**. Besøkt 1. oktober 2023.
2. ↑  «Derfor streiker lærerne». *Utdanningsforbundet* **(norsk)**. Besøkt 1. oktober 2023.
3. ↑  «En mørk dag for skolen». *Utdanningsforbundet* **(norsk)**. Besøkt 1. oktober 2023.
Vaktfartøyet Gratsjonok-klassen
**Prosjekt 21980 Gratsjonok** er en klasse av anti-sabotør og større vaktbåter som bygges for den russiske marinen. Den har et deplasement på 138 tonn, er 31 meter lang og 7,4 meter bred. Den har en marsjfart på 23 knop. Klassen er utformet for å bekjempe sabotasje- og terrorstyrker med militære midler i farvannet utenfor baser og i nærheten av disse, så vel som å bistå den russiske grensevakten i å løse problemer av bevaring og beskyttelse av den russiske riksgrensen til sjøs. Sytten båter er bygget siden 2008, og i oktober 2017 ble ytterligere fire fartøy bestilt for den russiske nasjonalgarden, Disse er planlagt benyttet til å vokte Kertsjbroen.

Gratsjonok-klasse kontrasabotørskip

Referanser
----------

1. ↑  «Росгвардия заказала четыре противодиверсионных катера за 4,1 млрд рублей» **(russisk)**. rns.online. 19. oktober 2017. Arkivert fra originalen 21. oktober 2017. Besøkt 4. november 2017.
Må ikke forveksles med Christian Ihlen.

**Christian J. Ihlen** (26. november 1838-13. januar 1901) var en norsk kjøpmann, gårdbruker og lokalpolitiker som var født på Modum i 1838 og døde på Øvre Eiker i 1901. Fra 1871 var han gårdbruker på gården Ullern ved Hokksund. Han var den siste ordføreren for Eiker kommune i 1884-1885 og var den første ordføreren for den nye Øvre Eiker kommune fra 1885 til 1887. Han var stortingsrepresentant for Venstre 1889-1891.

Ihlen ble født på gården Holsrud på Modum den 26. november i 1838. Hans foreldre var Johan Henrik Ihlen og Anne Elisabeth Knudsdatter.

Ifølge enkelte kilder skal han skal ha gått på Den Tordenskioldske Borgerskole i Holmestrand og deretter ha vært til sjøs i noen år, men det er usikkert om dette er riktig. Han var handelsbetjent i Halden og i Sandsvær før han ble ansatt hos garvermester og landhandler Petter Braathen i Hokksund. I denne perioden var han med og startet Eker skytterlag, blant annet sammen med sin arbeidsgivers eldste sønn, Hans Severin Braathen.

I 1867 flyttet Ihlen til Drammen og startet en kommisjonsforretning. I 1871 giftet han seg med Othilie Regine Poulsen, som var datter av gårdbruker Godberg Poulsen på Ullern ved Hokksund. Han flyttet tilbake til Eiker og overtok svigerfarens gård. Forretningen i Drammen ble overtatt av den yngre broren, Knut Edvard Ihlen.

Som eier av Ullern var han også eier av det store Mælens laksefiskeri, som var en av de faste fangstinnretningene ved Hellefossen. I den forbindelse bidro han til bygge opp Ullern Lakseklekkeri, som ble en viktig institusjon for laksefisket i Drammenselva.

I 1882 ble Christian J. Ihlen valgt inn i Eikers herredsstyre, der han satt fram til 1891. Han var ordfører i 1884-85 og ble dermed den siste ordfører for hele Eiker og den første i Øvre Eiker etter kommunedelingen i 1885. Han var også stortingsmann fra 1889 til 1891 og medlem av næringskomiteen. Politisk hørte han til den moderate delen av Venstre. Lokalt ble han regnet som en motvekt til det radikale miljøet rundt Ole N. Fossum, Ivar Hauge og lensmann Hans Andreas Andersen.

Christian J. Ihlen døde på Ullern den 13. januar 1901.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ole N. Krekling** | **Eikers ordfører**(1884–1885) | Etterfølger:**Christian J. Ihlen** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ole N. Krekling** | **Øvre Eikers ordfører**(1885–1887) | Etterfølger:**Ole N. Fossum** |

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 423[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 424[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Flekkdammott** (*Elophila nymphaeata*) er en sommerfugl i gruppen av gressmott (Crambidae).

Utseende
--------

Vingespennet er 20-30 millimeter bredt. Kroppen er lys og nesten hvit med lyst brune flekker (ringer) på hvert av leddene i bakkroppen. Vingene er lyst brunlige i en slags kastanjefarge. De har flere hvit linjer og runde flekker. Beina er lyse og de lange trådformede antennene er mer lyst brune.

* ♂ ♂
* ♂   △ ♂ △

Levevis
-------

Flekkdammott finnes ved dammer og vann, små sakterennende bekker og elver.

De voksne flyr i mellom juni og august og er aktive i mørke (nattaktive). Om dagen sitter den og hviler i vegetasjonen ikke langt fra strandkanten. Den skremmes lett opp og flyr et lite stykke før den setter seg til ro. 

Eggene legges på undersiden av vannliljeblad og på tjønnaks. Larvene lever i ferskvann. De nyklekte larvene minérer i bladet. Eldre larver lager et lite hus av plantedeler for å beskytte seg mot rovdyr. 

Flekkdammott tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres.

Den bruker ett år på utviklingen. Etter overvintringen forpupper de seg i en kokong de spinner. De nyklekte sommerfuglene forlater vannet samtidig som de klekker.

Utbredelse
----------

Flekkdammott er ikke uvanlig sør for Dovre, men er funnet også i indre Sør- og Nord-Trøndelag.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 21. juli 2020. Besøkt 21. juli 2020.

Kilder
------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *stor dammott* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *stor dammott* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *stor dammott* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *stor dammott* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *stor dammott* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *stor dammott* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Elophila nymphaeata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Elophila nymphaeata* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Elophila (Elophila) nymphaeata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
**Ole Nilsen Fossum** (født 1834, død 19. april 1910) var en norsk gårdbruker, fengselsbetjent, forlikskommissær, bankbestyrer og politiker som levde fra 1834 til 1910. Han bodde på Eiker det meste av sitt liv og var ordfører i Øvre Eiker kommune fra 1888 til 1895, men levde sine siste år i Drammen. Han representerte Venstre på Stortinget fra 1892 til 1894 og tilhørte den radikale delen av partiet.

Ved siden av å drive gård var Ole N. Fossum underoffiser, og han tok sersjanteksamen og sto i militær tjeneste fras 1856 til 1866. Dessuten engasjerte han seg sterkt i skyttersaken og tanken om å danne «Folkebevæpningssamlag»" Han var en av lederne i Ekers skytterlag da dette i 1882 brøt ut av Centralforeningen for Udbredelse af Legemsøvelser og Vaabenbrug og startet det radikale Buskerud Amts Folkebevæpningssamlag - en organisasjon som erklærte at den var villig til å gripe til våpen for å forsvare stortinget og folkesuvereniteten mot svenskekongen og hans embetsmenn.

På denne tiden var Ole Fossum også engasjert i lokalpolitikken. Han ble valgt inn i Eikers herredsstyre i 1876, og fra 1882 satt han også i formannskapet. Han markerte seg som leder for den mest radikale delen av Venstre, og da han ble valgt til Øvre Eikers ordfører i 1888, innebar det en kraftig kursendring i forhold til forgjengeren, Christian J. Ihlen, som også var venstremann, men tilhørte den moderate delen av partiet.

I 1889, året etter at han var blitt valgt til ordfører, solgte Ole Nilsen gården Fossum og begynte som «vagtmester» - det vil si fangevokter - ved Haugsund Distriktsfengsel. I tillegg hadde han stillingene som fattigforstander, forlikskommisær og revisor ved overformynderiet, og ved siden av drev han litt jord. I 1892 ble han valgt inn på Stortinget, der han var 4. representant fra Buskerud amt og medlem av lagtinget, samt av justiskomiteen 1892-93 og av sosialkomiteen i 1894. Han markerte seg også ved å støtte radikale standpunkt som allmenn stemmerett og rent norsk flagg.

Fossum var en markant leder i lokalpolitikken på første halvdel av 1890-tallet, men han mistet mye av sin innflytelse etter en høyredreining blant velgerne rundt midten av Tiåret. Ved valget i 1894 mistet han plassen på stortinget, og året etter ble han heller ikke gjenvalgt til herredstyret på Øvre Eiker.

I 1897 fikk Ole N. Fossum stillingen som bestyrer for Norges Banks filial i Drammen. Han beholdt imdilertid også stillingen som fangevokter ved Haugsund Distriktsfengsel, og ved folketellingen 1900 bodde han fortsatt i Hokksund. Seinere flyttet han imidlertid til Drammen. Stillingen som bankbestyrer hadde han fram til 1909, da han trådte tilbake 75 år gammel. Han døde i Drammen året etter, den 19. april 1910.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Christian J. Ihlen** | **Øvre Eikers ordfører**(1888–1895) | Etterfølger:**Hans P. Rustand** |

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 261[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |