recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sigurd Lockeberg** (født 16. juli 1886 i Bærum, død 11. april 1971) var en norsk-canadisk skihopper og senere idrettsadministrator. Han ble canadisk mester i skihopping i 1914. Lockeberg var leder for Ottawa Ski Club fra stiftelsen i 1910 til 1913, deretter nestleder til 1949 og styremedlem til sin død i 1971. Han hadde også administrative funksjoner i Canadian Amateur Ski Association (CASA), det canadiske skiforbundet.

Lockeberg var født på gården Løkkeberg ved Haslum i Bærum. Han emigrerte til Canada i 1905 og slo seg i 1908 ned i Ottawa. Der ble han den første lederen for Ottawa Ski Club, som senere skal ha vært verdens største skiklubb, med opptil 14 000 medlemmer. Sigurd Lockeberg bygde i 1910 den første hoppbakken i Ottawa, der han selv ble canadisk mester i 1914. I 1933 konstruerte han en ny hoppbakke i Camp Fortune ved Gatineau like utenfor Ottawa, som blant annet ble brukt under det canadiske mesterskapet i 1938. Dette hoppanlegget fikk etter hvert navnet Lockeberg Ski Jumps.

Fra 1930 til 1940 var han leder for den tekniske komiteen i CASA. Han var dommer under det canadiske mesterskapet i hopp i Revelstoke i 1931, og året etter var han leder for Canadas olympiske skikomité og tok sammen med Louis Grimes ut det canadiske skilaget til OL i Lake Placid.

Sigurd Lockeberg ble tildelt Bærums Skiklubs fortjenstmedalje i 1970. Han ble tatt inn i The Canadian Ski Hall of Fame i 1982.

Referanser
----------

1. ↑  Jakob Vaage: *Norske ski erobrer verden*. Gyldendal, Oslo 1952 (s. 192, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
2. ↑  The Canadian Ski Hall of Fame: Sigurd Lockeberg
3. ↑  Michael Sars: *Bærums skiklub 1885-1985 - Et streiftog gjennom 100 år*. Bærums Skiklub 1985 (s. 148, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)

Kilder
------

* Canadian Ski Museum: Sigurd Lockeberg Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 8. mars 2015)
* The Canadian Ski Hall of Fame: Sigurd Lockeberg Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. (biografi, besøkt 8. mars 2015)
* Skisprungschanzen-Archiv: Ottawa (besøkt 8. mars 2015)
* Skisprungschanzen-Archiv: Gatineau (Camp Fortune) (besøkt 8. mars 2015)
**Båndbjellevikler** (*Archips crataegana*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (vingespenn 15-27 millimeter), brunlig vikler med brede vinger. Den kan ligne på flere andre bjelleviklere (*Archips* spp.) og liksom hos disse er det tydelig forskjell på kjønnene i utseende. Hannen er mindre, mer kontrastrikt tegnet og har en fold i forvingen ved framkanten. Forvingen er bred, omtrent rektangulær, med et noe utstikkende forhjørne. Grunnfargen er gulbrun, med et brunt årenett. Ved roten er det en liten, mørk flekk, midt i vingen et bredt, mørkbrunt, skrått tverrbånd som er bredt ved bakkanten, ganske smalt ved forkanten. Nær vingespissen er det en stor, krummet, kileformet brun flekk som når nesten ned til bakkanten. Bakvingen er lyst gråbrun.

Levevis
-------

Arten lever på ulike løvtrær der de spinner sammen blader med silke. De voksne sommerfuglene flyr i juni-august.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt over det meste av Europa, bortsett fra Frankrike. I Norge er den mest i eikeskoger langs sørkysten.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Archips crataegana* på UK Moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *båndbjellevikler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *båndbjellevikler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *båndbjellevikler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *båndbjellevikler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *båndbjellevikler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Archips crataegana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Archips crataegana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Realfagbygget** ved Universitetet i Bergen ligger i Allegaten 41 på Nygårdshøyden, like ved Nygårdsparken. Bygningen er en del av Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Bergen.

Universitetets arealstrategi var å samle flere funksjoner og fagmiljøer under ett tak. Bygningen ble tegnet av arkitekt Harald Ramm Østgaard og oppført mellom 1963-1977. Realfagbygget er et av landets største enkeltstående bygninger med sine 47000 kvadratmeter bruksflate fordelt på 7 etasjer. For at bygningen ikke skulle virke for dominerende ble hovedfasaden trukket bort fra gaten og sokkelen kledd med naturstein. Bygningen regnes som et av de beste eksempel på brutalistisk arkitektur i Bergen. Østgaard skal etter eget utsagn ha vært inspirert av den japanske arkitekten Kunio Maekawa som han fikk nærmere kjennskap til under en studiereise til Japan. Utearealene ble utført av landskapsarkitekt Endre Vik.

Eksterne lenker
---------------

* Docomomo – Realfagbygget
* Landsverneplan for Kunnskapsdepartementet[*død lenke*]
* Bergen byarkiv[*død lenke*]
**Cockfosters** er et område i det nordlige London, dels i distriktet Enfield og dels i Barnet. Før 1965 var Cockfosters lokalisert i grevskapene Hertfordshire og Middlesex. Stedet ligger i nordenden av Piccadilly-linjen.

Philip Howard, en spaltist i *The Times*, karaktersierte Cockfosters som et «trivelig pendlerforstad hvor innbyggerne, som alle forstadspendlere, betrakter deres ’landsby’ som ute på landet.»

Historie
--------

Stedsnavnet er dokumentert tilbake til 1524, og er antatt å være enten navnet på en familie, eller av en hus som sto ved Enfield Chase. Et forslag er at det var eiendommen til «cock forester» (eller «chief forester»), det vil si en forstmester eller hovedskogforvalter.

Cockfosters utviklet seg fra en grend lenge før de fleste andre delene av Enfield Chase. Det lå i enden av en skog, halvveis langs veien fra Southgate to Potters Bar. En advokat ved Lincoln’s Inn eide et hus kalt for Cockfosters i 1613 og en lite gruppe av hytter og hus hadde vokst fram ved 1754.

Beskrivelse
-----------

Trent Park i Cockfosters er en naturpark. Middlesex University har en campus i parken, og en på Cat Hill. På sistnevnte campus ligger også Museum of Domestic Design and Architecture. 

Rugbyklubben Saracens FC spilte tidligere på Chase Side Stadium i Cockfosters, men har flyttet til Watford. Stadionet har blitt overtatt av Enfield FC og av Saracens' B-lag. 

Cockfosters er også tilholdssted for fotballklubben Cockfosters FC som holder til i Spartan South Midlands Division One som er nivå 10 i den engelske pyramiden.

Cockfosters undergrunnsstasjon på Piccadilly-linjen ble åpnet i 1933. New Barnet stasjon ligger omkring tre km unna.

Referanser
----------

1. 1 2   «Cockfosters, Enfield/Barnet», *Hidden London*
2. ↑   Howard, Philip (21. februar 2003): «London is awash with underground romance yet we blindly pass it by», *The Times*.
3. ↑   Harris, Cyril M. (1977): *What's in a name?*. London: Capital Transport. ISBN 1-85414-241-0.
4. ↑  *Christ Church Cockfosters: 125 years* Arkivert 25. juli 2015 hos Wayback Machine. Franey & Co. London, c. 1964. s. 5.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Utsikt over deler av Krujë, sett fra festningen
Skanderbeg museum
**Krujë** (eller **Kruja**) er en by i det nordvestlige Albania. Den hadde i 2004 et innbyggertall på ca 19 400 og er hovedstad i distriktet med samme navn.

Krujë ligger blant høye grønnkledde berg på 610 meters høyde som ved bra vær gir en glimt over havet, hvilket forklarer byens kallenavn; Balkongen over Adriaterhavet.

Den gamle basaren ligger nedenfor det gamle citadellet.

I antikken var det området som dagens Krujë ligger i, bebodd av stammen *albanoi*, det folk som gitt navn til landet Albania, hvis hovedstad var Albanopolis. Krujë er første gang nevnt i kjente kilder 879 e.Kr. For en kort periode inngikk Krujë i det serbiske rike. 

Etter Det osmanske rikets erobring 1479 kaltes byen Akçahisar. Byen ble i 1617 grundig rasert av et jordskjelv. Den ble gjenoppbygd i 1832 på ordre fra den osmanske sultanen.

Ved den nasjonalistiske oppblomstring på 1800-tallet ble Krujë en slagmark i kampen mot Det osmanske riket. Den fremste albanske frihetskjemperen Georg Kastriota Skanderbeg (1405–1468) blev født i Krujë; han er kjent for sitt opprør mot osmanene.

Se også
-------

* Beleiringer av Kruja

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Krujë – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Kruja – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Bälinge Idrottsförening** er en svensk idrettsforening fra Bälinge, en forstad til Uppsala. Foreningen holder på med skisport, fotball, innebandy og bordtennis. Idrettsforeningen er mest kjent for kvinnefotballaget sitt.

Historie
--------

Bälinge ble stiftet den 15. mars 1936 etter at det en stund hadde vært interesse for idrett, især fotball og svømming. Svømming ble det ingenting av, men fotball, ski, turn og friidrett ble tatt med tidlig. Tre år senere fikk foreningen en egen bane, med lengdegrop og løpebaner.

I 1942 ble fotballaget påmeldt til den svenske serien. Etter stadige omskiftninger på 40-tallet, endte Bälinge i omtrent åttendedivisjon, før de kjempet seg oppover, sakte, men sikkert. Først på tidlig 80-tall var herrelaget i tredjedivisjon. Siden det har laget for det meste vært et heislag.

På sent 50-tall kom det også et hockeylag, men dette holdt også til relativt lavt i divisjonssystemet. På 70-tallet var Bälinge i 2. divisjon, men oppholdet ble kort. Det ble også etter hvert forsøkt et kvinnehockeylag, men det gikk relativt dårlig.

### Kvinnefotball

Det var på sent 70-tall at Bälinges kvinnefotballag først gjorde seg bemerket. Laget var i perioden 1978-1987, det vil si før Damallsvenskan ble dannet, i den øverste divisjonen i tilsammen seks sesonger. Det var imidlertid i debutsesongen i Damallsvenskan i 1995 at Bälinge markerte seg med en femteplass i ligaen. Laget holdt seg rundt midten også neste sesong med en sjetteplass, men mer imponerende en cupfinale, som imidlertid endte med tap. Året etter ble et høydepunkt med en tredjeplass i serien, og Diamantbollen til en Bälinge-spiller, Ulrika Karlsson. Dette var første og hittil eneste gang en Bälinge-spiller har vunnet den. Bälinge var i ferd med å etablere seg som et topplag, og fulgte opp med en ny tredjeplass i 1998-sesongen. De spilte jevnt i sluttspillet mot serievinner Älvsjö AIK, men gikk ut med 2-4 sammenlagt.

Imidlertid holdt det bare i tre sesonger. I 1999-sesongen kom laget riktignok på en hederlig femteplass, men det var ni poeng opp til fjerdeplassen, som ga sluttspill. Deretter fulgfte en åttendeplass og to sjuendeplasser før Bälinge i 2003-sesongen var tilbake til femteplass. Det var imidlertid et blaff, og i 2004 rykket laget ned. Bälinge kom rett opp, og greide to niendeplasser før laget i 2008 rykket ned igjen med klar margin.

Foran 2009-sesongen ble det besluttet at kvinnefotballen på elitenivå ble nedlagt i Bälinge, og det ble forsøkt å flytte laget over til Sirius. Problemet var at det krevde at satsningen til de yngre også måtte flyttes til Uppsala, noe som ble ansett som et for uoverstigelig problem for yngre jenter gitt reiseveien.

Referanser
----------

1. ↑  Hele historiedelen er hentet fra Bälinges hjemmeside, avdeling «Historik»
2. ↑  Bälinge damfotboll lägger ner sr.se

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
Krukkeslettas plassering i Laos
Krukkesletta
Krukkesletta
**Krukkesletta** (laotisk: ທົ່ງໄຫຫິນ, *Thong Hay Hin*) er et område i Xieng khouangprovinsen i Laos nedenfor den annamittiske fjellkjeden. Her er det oppdaget et stort antall store krukker uten at man vet hvor de kommer fra og hvorfor de er laget. Krukkene er laget i massiv kalkstein som ikke er fra området. Mange av de mindre krukkene er blitt stjålet av samlere, men det er fortsatt hundrevis igjen.

Krukkene ligger i klynger og veier opp til 13 tonn og er fra 1 til 3 meter høye. Det største feltet ligger i nærheten av byen Phonsavan, og har rundt 250 krukker i varierende størrelse.

Lokale sagn hevder at krigerkongen Khun Jeuam tok med en fra det sørlige Kina og beseiret den onde høvdingen Chao Angka. Det store slaget ble etterfulgt av en stor fest hvor hundrevis av krukker med *lao-lao-risvin* ble inntatt. Khun Jeuam var tydeligvis dårlig til å rydde etter seg, siden han etterlot rundt tre hundre krukker spedt omkring på slettene rundt Phonsavan, deriblant hans egne seks tonn tunge seiersskål.

Den virkelige bakgrunnen for krukkene er vanskeligere å forklare. Det har vært en rekke kriger på slettene der laotiske, siamesiske og vietnamesiske styrker har forsøkt å erobre den fra hverandre. På 1800-tallet plyndret kinesiske banditter sletten så grundig at da den franske arkeologen Madeleine Colani kom til stedet på midten av 1930-tallet var krukkene nesten det eneste som stod igjen som minner fra tidligere sivilisasjoner.[]

Colani mente å ha oppdaget keramikkuler, redskaper av jern, bronsegjenstander og andre artefakter som ledet henne til å tro at det var begravningskrukker. Hun anslo alderen til å være 2000 år gamle.[] Dette er et synspunkt som deles av mange forskere i dag.[] Colani kunne allikevel ikke forklare hvordan krukkene hadde blitt transportert til sletten, eller hvordan det kunne ha seg at krukkene hadde overlevd alle de krigene som hadde vært i området. Et annet mysterium er alle gjenstandene Colani fant; de har nemlig alle blitt borte.[]

Rundt krukkene ligger det nå tusenvis av ueksploderte bomber etter bombingen av den kommunistiske geriljabevegelsen Pathet Lao og de nordvietnamesiske forsyningslinjene under Vietnamkrigen.[] Dette gjør at bare deler av disse områdene er åpne for publikum og for jordbruk. Internasjonale hjelpeorganisasjoner arbeider for å rydde og slik frigjøre stadig nye områder.

I 2019 ble Krukkesletta oppført på Unescos verdensarvliste.

Referanser
----------

1. ↑  «Seven cultural sites inscribed on UNESCO’s World Heritage List». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. 6. juli 2019. Besøkt 6. juli 2019.
2. ↑  «Megalithic Jar Sites in Xiengkhuang – Plain of Jars». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 6. juli 2019.

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Båndduskspinner** (*Nola cucullatella*) er en sommerfugl som tilhører familien båtspinnere (Nolidae). Denne grå, spinkle arten kan kjennes på at den har et mørkere felt, kantet med svart, ved roten av forvingen. I Norge forekommer den langs kysten vestover til Kristiansand.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 16 – 21 mm), grå spinner.

**Kroppen** er sylindrisk og forholdsvis slank. hodet nokså stort og bredt med små fasettøyne. Hannens antenner er smalt fjærformede og rundt halvparten så lange som forvingene. Labialpalpene er nokså lange og stikker fram foran hodet som et nebb.

**Forvingen** er avrundet trekantet, lys grå, roten er noe mørkere grå, dette feltet er kantet med svart. I den ytre vingehalvdelen er det to smale, ofte utydelige, uregelmessige, mørke tverrlinjer.

**Bakvingen** er ensfarget lysgrå (som forvingens grunnfarge). **Larve**n er kort og kraftig, brokete brun- eller gråaktig. Det har en hvit ryggstripe og flere lyse flekker, dessuten en del gulbrune til oransje vorter son bærer ganske lange, gråaktige hår.

Puppen er gulaktig, med store, markerte beinslirer (der beina utvikler seg). Den ligger i en båtformet kokong som er trekantet sett fra siden.

Levevis
-------

Båndduskspinneren lever i varme løvskoger, hager, parker og på steder med mange busker av vertsplantene. Larven lever på busker og trær i rosefamilien (Rosaceae), blant andre slåpetorn (*Prunus spinosa*), hegg (*Prunus padus*), hagtorn (*Crataegus* spp.), rogn (*Sorbus aucuparia*) og epletrær (*Malus domestica*). De voksne sommerfuglene flyr fra slutten av juni til august, fra skumringen til midnatt. Hannene kommer ofte til lys, hunnene ikke så ofte. Bestandene av denne arten svinger mye fra år til år.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove (2000): *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae.* Norsk entomologisk forening.
* Hydén, N. Jilg, K. & Östman, T. (2006): «Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae» i: *Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna*. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
* Nettstedet *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* Nettstedet *Norges sommerfugler*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *båndduskspinner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *båndduskspinner* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *båndduskspinner* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *båndduskspinner* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *båndduskspinner* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *båndduskspinner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Nola cucullatella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Nola cucullatella* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Realisasjonsprinsippet** er et rettsprinsipp i norsk skatterett for tidfesting av skattepliktig inntekt eller fradragsberettiget kostnad. Prinsippet gjelder hovedsakelig for kapitalinntekt (herunder også kapitalgevinst) og virksomhetsinntekt, men er hovedregelen for all tidfesting hvis ikke annet fremkommer av loven.

Prinsippet er at en inntekt skal tidfestes når «fordelen tilflyter skattyteren» hvis den oppstår innen egen økonomi og når «skattyteren får en ubetinget rett til ytelsen» hvis inntekten innvinnes ved overføring fra andre. I en gjensidig bebyrdende avtale vil dette si at man som regel har «ubetinget rett til ytelsen» når man har oppfylt sin del av avtalen. For eksempel vil da inntekt ved salg av en gjenstand tidfestes når gjenstanden er stilt til disposisjon for kjøper, ikke når betaling skjer.

Motstykket til realisasjonsprinsippet er kontantprinsippet, som blant annet gjør seg gjeldende for lønn o.l.

Uttrykket «realisasjon» i skatteloven
-------------------------------------

Uttrykket «realisasjon» benyttes flere steder i skatteloven, blant annet i kapittel 5 og 9. Dette er ikke relatert til realisasjonsprinsippet, men til innvinning (tidspunktet hvor en mulig inntekt blir en aktuell inntekt). Innvinnings- og tidfestingstidspunktet kan være sammenfallende, men er ikke alltid det.

Referanser
----------

1. ↑  Skatteloven § 14-2

Litteratur
----------

* Harald Hauge *Realisasjonsprinsippet - skatterettslig tidfesting av kostnader, særlig om avsetninger og betingede kostnader* 2012 ISBN 9788215014487
**Hans Lasinius Midbøe** (født 20. juli 1915 i Kragerø, død 27. november 1999 i Bærum) var en norsk litteraturhistoriker og professor ved Norges lærerhøgskole og Universitetet i Oslo.

Liv
---

Han var sønn av sogneprest Lars Midbøe og Gustava Backer, og bror av embetsmannen Finn Backer Midbøe. Etter studier ved Universitetet i Oslo ble han *mag. art.* med hovedfag i litteraturhistorie i 1942, og var deretter ansatt ved Norsk historisk kjeldeskrift-institutt fra 1942. Fra 1947 til 1953 var han universitetsstipendiat ved Universitetet i Oslo. Han fikk doktorgraden i 1951 for en avhandling om «Romantikkens balladediktning».

I 1953 søkte Midbøe på et nytt dosentur i nordisk litteratur ved Universitetet i Oslo, i konkurranse med Daniel Haakonsen. Midbøe ble foretrukket av bedømmelseskomiteen, men etter prøveforelesninger endret komiteen syn, slik at dosenturet tilfalt Haakonsen. I samtiden ble konkurransen ansett som en del av metodestriden innenfor norsk litteraturforskning mellom den historisk-biografiske retningen, representert ved Midbøe, og den estetisk-filosofiske skolen, representert ved Haakonsen. Midbøe søkte også på professoratet etter Francis Bull i 1957, men dette tilfalt Edvard Beyer.

Fra 1955 til var han dosent i litteraturhistorie ved Norges lærerhøgskole, hvor han ble professor i 1958. Fra 1973 var han dosent i teatervitenskap ved Universitetet i Oslo. Fra 1980 til 1985 var han professor samme sted.

Midbøe utga bøker om en rekke forskjellige emner. Til 300-årsjubileet i 1947 utga han en biografi om Petter Dass. Han skrev Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs historie i to bind (1960). Fra 1964 til 1966 utga han fire bind om Jonas Lie. Senere skrev han flere bøker om teaterhistorie. I 1969 utga han en studie over Max Reinhardts oppsettelse av *Gjengangere* i Berlin i 1906, og fra 1976 til 1980 tre bind om oppsettelser av *Peer Gynt*. Som pensjonist utga han en historisk roman om Camilla Collett og Johan Sebastian Welhaven, *Camilla*.

Midbøe var styremedlem i Statens Teaterskole fra 1974 til 1978 og for Teatermuseet fra 1974.

Utmerkelser
-----------

Midbøe var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fra 1955, og av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1969.

Referanser
----------

1. ↑  Longum (1986).

Litteratur
----------

* *Studentene fra 1935*. Oslo: Bokkomiteen for studentene fra 1935. 1960.
* *Norges filologer og realister*. I hovedkommisjon hos Otto Floor's arvinger A/S. 1950.
* Leif Longum: «Litteraturforskningsprinsipper og akademisk kappestrid», i *Edda*. Oslo: Universitetsforl. 1986. s. 111.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Hans Midbøe i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Hans Meulengracht-Madsen** (født 9. september 1885, død 7. oktober 1966) var en dansk seiler som deltok under OL 1912 i Stockholm.

Meulengracht-Madsen vant en olympisk sølvmedalje med den danske båten «Nurdug II» som kom på andreplass i 6-metersklassen bak den franske båten «Mac Miche». Mannskapet på båten besto av Meulengracht-Madsen, Steen Herschend og Sven Thomsen. «Nurdug II» vant den første seilasen 20. juli foran «Mac Miche» og den 21. juli vant «Mac Miche» foran «Nurdug II». I skilleracet som ble avholdt 22. juli, seiret den franske båten. Seks båter fra fem nasjoner deltok i 6-metersklassen.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv i seiling, klasse 6 meter Danmarks flagg Danmark

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Meulengracht-Madsen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Hans Meulengracht-Madsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hans Meulengracht-Madsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hans Meulengracht-Madsen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Bådteatret (The Boat Theatre) i Nyhavn.
**Bådteatret** (The Boat Theatre) ligger på en gammel lekter som er fortøyd i Nyhavn i København. Lekteren ble bygget på Burmeister & Wain i 1898, og har vært teater siden 1972.

I sesongen 2005–2006 hadde Bådteatret fokus på Polen og polakkene, for *besetningen* var blitt nysgjerrige på å få vite mere om Danmarks nye EU-partner – og for å finne ut av hva som rørte seg i det polske teaterlivet.

Bådteatret spilte i november 2005  Slawomir Mrozekz *Karol* og  Gerz Feigenbergs *Slagtehuset – når svinehunden glammer*.

29. april–17. mai 2006 spilte de *Jeppe på Berget* av Ludvig Holberg instruert av Anna Augustynowicz. Jeppe og Nille ble spilt av polske skuespillere på polsk, baronen og hans tjenere av danske skuespillere. Teatret skriver:

> 
> *Jeppe på Berget er historien om fyllebøtten og bondeknølen, som havner i Baronens seng og til slutt ender tilbake på realitetens søppeldynge, blir her historien om møtet mellom østeuropeisk kaos og vesteuropeisk arroganse.*
> 
> 
> 

Da stykket hadde spilt i Danmark seilte Bådteatret til Polen for å spille der i mai–juni 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Teaterets hjemmeside
* Jeppe på gyngende grund. Kommentar til Bådteatrets oppsetning af Jeppe april-mai 2006

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon
 |

Portal: Danmark
**Valašský hokejový klub Vsetín**, også kjent som **Hockey Club Vsetín**, er et ishockeyklubb i  Tsjekkisk 1. liga (liga på andre nivå). han er det mest suksessrike laget i Tsjekkias ishockeyhistorie, og har vunnet fem strake  Extraliga mesterskap mellom 1995 og 1999, og et annet i 2001 for seks titler på syv år. Deres hjemmearena er Zimní stadion Na Lapači i Vsetín. I sesongene 2005–06 og 2006-07 endte de nederst i ligaen og deltok ikke i noen konkurranse i 2007-08-sesongen på grunn av økonomiske problemer. HC Vsetín returnerte til Vsetín et år senere, da et nytt lag ble grunnlagt. Laget har spilt i  Tsjekkisk 1. liga siden 2017-18 sesongen etter å ha blitt forfremmet fra  Tsjekkisk 2. liga (liga på tredje nivå) i 2016-17.

Referanser
----------

1. ↑  «Ice-hockey Extraliga starts on Wednesday». Radio.cz. 10. september 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) VHK Vsetín – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Kompani 69** er en nordnorsk rap/hiphop-gruppe som ble etablert i 2001. Gruppen består av de tre medlemmene Anders «Megafon» Kristoffersen, Tommy Payne og Patrick «RSP» Bottolfsen fra Harstad. 

I februar 2008 var gruppen aktuell med *Operasjon Musikkstorm*, da de sammen med Forsvarets Musikkorps Nord-Norge (**FMKN**) hadde en mini-turné i Nord-Norge. De spilte konserter i Harstad, Narvik og Setermoen. Gruppen rappet sine egne tekster, mens FMKN sørget for at *beats* ble byttet ut med trommer og blåseinstrumenter.

Både Bottolfsen og Kristoffersen har jobbet med flere soloprosjekter ved siden av. Bottolfsen har gjort flere soloopptredener, og har samarbeidet med blant annet DJ-en Thomax fra Bodø, men også en annen nord-norsk rapper,  Jørgen «Joddski» Nordeng fra gruppa Tungtvann.

Megafon er også musikkprodusent, og har samarbeidet og laget musikk med flere lokale rappere. Megafon er den eneste i gruppa som fortsatt bor i hjembyen Harstad. RSP er bosatt i Oslo, mens Payne bor i Halden.

Diskografi
----------

### EP-er

* *Blomster/Krættur EP* (2007)

### Demoalbum

* *Trick Shot* (2004)

### Album

* *Stille før stormen* (debut, egenutgitt, 2006)
* *Hunddaga* (egenutgitt, 2009)

Referanser
----------

1. 1 2  «Brækk Nåkka». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 24. juli 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kompani 69 på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Arkeologiske kulturer assosiert med indoiranere (iranere og indoariere), etter *Encyclopedia of Indo-European Culture*. Andronovo-, BMAC-, og yazkulturene har blitt knyttet til indoiranske migrasjoner. Gravkulturen i Gandhara, Grav H, kobberforråd og PGW-kulturer er kandidater for kulturer knyttet til indoariernes bevegelser.
**Den gråmalte keramikk-kulturen** (engelsk: *Painted Grey Ware*, PGW) var en arkeologisk kultur i indisk jernalder på det nordindiske lavlandet og elvedalen Ghaggar som varte omtrentlig fra 1200 f.Kr. og til 600 f.Kr. Den var samtidig med og etterfølger av den svart- og rødmalte keramikk-kulturen, som varte omtrentlig fra 1100- til 800-tallet f.Kr. Den tilsvarer den sene vediske periode. Den ble etterfulgt av den nordlige svarpolerte keramikk-kulturen ca 500. f.Kr.

Den gråmalte keramikk-kulturen er, som betegnelsen indikerer, karakterisert av keramikkstil hvor framragende, grå keramikkboller var malt med geometriske mønstre i svart. Kulturen er assosiert med landsby- og bobosetninger, men ikke slike store byer som i induskulturen. Den hadde domestiserte hester, elfenbeinsarbeider, og begynnende jernmetallurgi. Denne forståelsen av kulturen kan bli endret ved at undersøkelsene til arkeologen Vinay Kumar Gupta som antyder at Mathura var det største setet for kulturen, bestående av et areal på 375 hektar, eller 2500 x 1500 meter. To perioder for kulturen er identifisert ved Ahichhatra; den eldste fra rundt 1500 til 800 f.Kr. og den seneste fra 800 til 400 f.Kr. Det totale antallet steder oppdaget så langt er mer enn 1100.

Referanser
----------

1. ↑   Adams, Douglas Q. (Januar 1997): *Encyclopedia of Indo-European Culture*. Taylor & Francis, ISBN 978-1-884964-98-5, s. 310ff
2. ↑   Jain, Kailash Chand (1972): *Malwa Through the Ages, from the Earliest Times to 1305 A.D.* Motilal Banarsidass Publ, ISBN 978-81-208-0824-9, s. 96ff.
3. ↑   Laet, Sigfried J. de; Herrmann, Joachim (1996): *History of Humanity: From the seventh century B.C. to the seventh century A.D.*, UNESCO, s. 357
4. ↑   Adams, Douglas Q. (1997): *Encyclopedia of Indo-European Culture*, Taylor & Francis, s. 414
5. ↑   Gupta, Vinay Kumar (2014): *Early Settlement of Mathura: An Archaeological Perspective*, s. 19-20. Omtale
6. ↑   Pokharia, Anil K. et al. (10 oktober 2015): «On the botanical findings from excavations at Ahichchhatra: a multicultural site in Upper Ganga Plain, Uttar Pradesh» (PDF) i: *Current Science*, **109** (7), s. 1301
7. ↑  Vikrama, Bhuvan; Daljeet Singh (2014): «Classification of Motifs on Painted Grey Ware» i: *Pracyabodha, Indian Archaeology and Tradition*, **2**, Delhi, s. 223-229

Eksterne lenker
---------------

* Painted Grey Ware Culture (PDF)
* The painted grey ware culture of the iron age (PDF), UNESCO

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
En **terminal manoeuvring area** (**TMA**), eller **terminal control area** (**TCA**), er et «nedre» ansvarsområde med kontrollert luftrom som styres av innflygningskontrollen i lufttrafikktjenesten.

En TMA er plassert rundt en eller flere flyplasser og er beregnet bruk for innflygning og utflygning fra en kontrollert eller ukontrollert flyplass. 

Trafikken i TMA styres av en eller flere flygeledere i landsdelens kontrollsentral med egen flyradiofrekvens. Denne betegnes ofte som "Approach" eller "Control".

På store flyplasser som Gardermoen, med to parallelle rullebaner, deles TMA og kontrollsonen i to langs midtlinjen mellom rullebanene. Da kan den ene rullebanen brukes til innkommende fly og den andre av avgående fly, eller deler av terminalen fungerer med egen rullebane, egen del av kontrollsonen med egen flygeleder i tårnet, og egen del av TMA med egen flygeleder i områdeflygekontrollsentralen. 

En TMA i Norge har en typisk horisontal utstrekning på 30-60 NM (55-110 km) rundt en flyplass. Nedre grense starter ofte på 2500 ft i Norge, og trappes ofte opp mot 4500 fot ettersom man kommer lenger fra flyplassen. Øvre høyde er typisk FL155 (15500 ft), for Gardermoen er den FL215. Over denne høyden er det etablert CTA (Control Area) som kontrolleres av en flygeleder i en kontrollsentral.

Under nedre grense av TMA er kontrollsonen (CTR) som har betydelig mindre utstrekning, og som omfatter de nærmeste kilometerne rundt en flyplass. Trafikken i kontrollsonen og på rullebanen styres av flygeledere i flytårnet på flyplassen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Batnfjord Auto** var et rutebilselskap med hovedbase i Batnfjordsøra i dagens Gjemnes kommune, Møre og Romsdal.

Bakgrunn og virksomhet
----------------------

Det var Peder P. Silseth (født 1898), Batnfjordsøra, som etablerte selskapet. Det startet med rute Batnfjord-Molde i 1928. O.G. Indergaard hadde samtidig rute på samme strekning. I 1932 fikk Silseth konsesjonsammen med Peder Harstad, men fra 1934 hadde Silseth ruta alene. 

Det kan nevnes at Norges første bilrute åpnet på samme strekning i 1908 med Aarø Automobilselskap, og i 1914 fikk Molde Automobilselskap konsesjon på samme rute. Disse to selskapene kjørte ruter i korrespondanse med båtruter til Kristiansund og Trondheim.

I 1938 ble ferjesambandet Gjemnes-Kvitnes åpnet ferjesamband Gjemnes-Kristiansund og Batnfjord Auto kunne da kjøre godsruter helt til Kristiansund. I 1939 ble det også åpnet rute til Kristiansund over Torvikbukt. I 1952 åpnet ferjesambandet Gjemnes-Kvitnes og veien gikk over Frei til Kristiansund. I 1962 fikk Batnfjord Auto opprette rute (m/ kombinertbuss) Bergsøy-Kristiansund over Kvitnes. 

Rutebileier Peder P. Silseth hadde en rekke verv i Norges Rutebileierforbund i sin tid som eier og leder for Batnfjord Auto. Sønnen Audun Silseth overtok seinere selskapet.

Over til Molde Bilruter
-----------------------

På 1970-tallet ble det arbeidet for mer samordning av rutebilselskapene i Møre og Romsdal. Det ble laget en utredning med forslag til ny selskapsstruktur. I dette forslaget ble Batnfjord Auto lagt sammen med rutebilselskapene i Molde. 1. januar 1973 ble Batnfjord Auto innlemmet i nystiftene Molde Bilruter AS, eller Aarø-Batnfjord-Kleive Auto A/S (AaBK) som det hette fram til 1. januar 1979. På slutten hadde Batnfjord Auto 18 helårs ansatte og 15 vogner.

Referanser
----------

1. ↑  Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 (1973). Molde: Fylkesutvalget.

Litteratur
----------

* Haugen, K. R. Skudal, S. & Ottesen, H. (1966). Over til rutebil : avdeling Møre og Romsdal 1930-1965. Ålesund: NRF.
* Oterhals, M. (1983). 75 år i trafikantenes tjeneste: Molde bilruter A.S. 12. mai 1908 - 12. mai 1983. Molde: E. K. Hansen Eftf.
* Ottesen, O. Helge, Hjermann, L. Høsteng, A. K. Vollstad, K. Haugen, K. R. & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.

Eksterne lenker
---------------

* Batnfjord Auto på DigitaltMuseum
Lampeskjerm på porselenlampe
En **lampeskjerm** er fellesbenevnelse for flere varianter av avskjerming av lyskilder. Til daglig er det trolig innelampenes pynteskjermer som er best kjent.

Skjermer finnes imidlertid for all slags lamper, som gatelys, utebelysning forøvrig – samt til arbeids- og miljøbelysning.

Materialet kan variere fra glass og metall til tekstiler og papir på tre- eller ståltrådrammer. Bortsett fra innfesting av lyspunkt og eventuell strømføring, er det nesten bare brannvernhensyn som begrenser utformingen. Vanligvis er lamper for lyspærer avrundet i formene, mens lysstoffrør gir avlange skjermer.

Formålet med skjermer kan variere fra å spre lys på en behagelig måte, belyse arbeidsfelt og til å prege et miljø med dertil fargesatt tildekning av lyskretsen.

Utforming av lamper og skjermer har fulgt stil- og moteretningene innen byggekunst og møblering. Enkelte utforminger er blitt stående som «ikoner» tegnet av berømte designere. (Eksempel: *PH I* av den danske Poul Henningsen)

Ikke all belysning kalles lamper. Til rettet belysning brukes ofte lyskastere og spotlights med reflektorer.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lampshades – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Lampshade – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
To treøyede *oni*. Detalj fra tresnitt av Hokusai
**Oni** (japansk: 鬼) er en slags yōkai (eller fabelvesen) i shintoistisk japansk mytologi. De finnes i forskjellige inkarnasjoner, som lever i havet, blant skyene eller i fjellene. *Oni* beskrives som hornprydede og mannevonde jetter, ofte med en imponerende klubbe av jern, og tre øyne som spraker i forskjellige farger.

De forekommer hyppig i No-spill, kabuki og eventyrlitteraturen, som i fortellingen om Momotarō.

*Oni* er også takknemlige motiver i billedkunst og kunsthåndverk. På tsuba og i småskulpturer som netsuke avbildes de gjerne som beseiret og fanget av demonjegeren *Shōki*.

Galleri
-------

* En oni skremmes vekk med bønner. Tresnitt av HokusaiEn *oni* skremmes vekk med bønner. Tresnitt av Hokusai
* En nomaske som oniEn nomaske som *oni*
* Skulptur av en oni som svinger sin jernklubbeSkulptur av en *oni* som svinger sin jernklubbe
* Statue av en oni i Beppu med typisk jernklubbe og foten på et uheldig offerStatue av en *oni* i Beppu med typisk jernklubbe og foten på et uheldig offer
* Shōki demonjegeren i aksjon*Shōki* demonjegeren i aksjon

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Battalion Wars 2*** er et strategi og skytespill til Nintedo Wii og etterfølgeren av spillet Battalion Wars til GameCube. Spillet har samme spillestil som forgjengeren men drar nytte av Wiiens funksjoner hvor du styrer ved å bevege kontrollen. Spillet ble publisert 29. oktober 2007 i Nord-Amerika og 15. februar 2008 i Europa.

Spillet har 20 spillbare oppdrag og 6 forskjellige fraksjoner; Western Frontier, Tundran Territories, Solar Empire, Xylvania, og Iron Legion fra forgjengeren og Anglo Isles som er en ny fraksjon.

Handling
--------

For cirka 200 år siden forsøkte en legion, kontrollert av den frykt-inngytende Lord Ferrok, å ta fullstendig kontroll over resten av verden. Ferrok, som trodde seieren var nær, samlet alle soldatene sine ved hans høyborg, Iron Tower, for å forberede seg på et endelig angrep. Imidlertid invaderer Solar Empire, den siste nasjonen som fremdeles står igjen etter Lyn-krigen, i et siste forsøk på å ødelegge legionen en gang for alle.

Keiserinne Qa-Len, monark av Solar Empire, ønsker å aktivere et super-våpen som kan ødelegge hele legionen. Men Lord Ferrok oppdager planene deres, og sender inn bombefly for å eliminere dem.

Referanser
----------

1. ↑  «KNOWLEDGE!». *www.aussie-nintendo.com*. Arkivert fra originalen 14. september 2006. Besøkt 26. februar 2016.
2. ↑  «Battalion Wars II». *Nintendo of Europe GmbH* **(engelsk)**. Besøkt 26. februar 2016.
3. ↑  «Video Games, Cheats, Guides, Codes, Reviews | GamesRadar». *www.computerandvideogames.com*. Besøkt 26. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Battalion Wars 2* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Battalion Wars 2* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Battalion Wars 2* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Battalion Wars 2* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Battalion Wars 2* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
***Onkel Gustav og kassettmysteriet*** er en spenningsserie for barn og unge som gikk som en del av ungdomsprogrammet Blikkbåx på NRK våren 1987. Serien består av 9 episoder som hver varer mellom 10–15 minutter. Manus til hver episode ble skrevet som en stafett fra uke til uke av skolelever i alderen 10 til 14 år fra forskjellige skoler rundt om i landet. Regien var ved Hermann Gran.

Handling
--------

Familien Larsen har nylig skaffet seg VHS-spiller og tilbringer mesteparten av fritiden foran skjermen – til frustrasjon for tenåringsdatteren Synnøve, som helst ønsker at familien skal hygge seg sammen slik de brukte å gjøre tidligere. En dag får Synnøve besøk av sin noe eksentriske onkel, oppfinneren Gustav, som har noe han vil fortelle til Synnøve og lillebroren hennes, Arne. Men før han får fortalt noe får onkel Gustav øye på en mystisk svart bil som er parkert utenfor og blir tydelig nervøs. Han haster fort avgårde, men lover å komme tilbake senere i uken for å dele en stor og spennende hemmelighet med Arne og Synnøve. Onkel Gustav dukker imidlertid aldri opp, og Synnøve og Arne blir bekymret for at det kan ha hendt noe. Mens de ser på video kommer det opp forstyrrelser på bildet og plutselig viser onkel Gustav seg på skjermen. «Dere må passe dere! De er overalt!» advarer han, før han plutselig blir borte. Arne og Synnøve blir vettskremte og bestemmer seg for å søke hjelp hos Synnøves bestevenninne Aina og hennes lillebror Pål. Sammen forsøker de fire ungdommene og finne ut av hva som har hendt med onkel Gustav, og de vikler seg inn i et komplisert mysterium som setter dem alle i fare...

Rolleliste
----------

* Marianne Tveit ... Synnøve
* Øyvind Try Leiner ... Arne
* Lil Sofie Ording ... Aina
* Thorbjørn Harr ... Pål
* Solfrid Heier ... Synnøve og Arnes mor
* Kjell Kjær ... Synnøve og Arnes far
* Sverre Holm ... Onkel Gustav
* Petter Neegaard ... Svartkledd skurk

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Onkel Gustav og kassettmysteriet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Tone Rønning** var en norsk vokalist og tekstforfatter i det norske nyveivbandet Blaupunkt, som var aktive mellom 1978 og 1982. Rønnings vokal kjennetegnes gjerne av en særegen, røff stemme. Hun ble født i Stavanger men vokste opp i Trondheim.. I yngre år studerte hun musikk, men uttalte i NRK-programmet Zikk-Zakk fra 1982 at eksamener og press gjorde at hun mistet lysten, før punken og Blaupunkt ga nytt liv til musikkinteressen.

Blaupunkt
---------

I 1980 utga gruppa Nlaupunkt en EP med tre sanger, der en blant annet finner en coverversjon av Wenche Myhres klassiker «La meg være ung». Låta ble en undergrunnshit og ble med på samleplata *Anarki & Kaos – Norsk punk '79–'81* i 1992, som ble gjenutgitt i 2007. I 1982 ga gruppa ut albumet *Blaupunkt*, som inneholdt 12 låter. Albumet ble i 2021 gitt ut på nytt gjennom *Norske albumklassikere*, et initiativ fra blant andre Christer Falck for å hente frem norsk musikk som enten ikke har vært på CD eller som er vanskelig tilgjengelig.

Referanser
----------

1. ↑  «Tone Rønning». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 14. januar 2022.
2. ↑  Rockheim. «Tone Rønning». *Rockipedia* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 14. januar 2022. Besøkt 18. januar 2022.
3. ↑  «Jenter og rock». *nrk.no*. 1982. Besøkt 14. januar 2022. «Rocken - en av mennenes best bevoktede festninger - begynner å få sprekker i muren. Kvinnelige rockeartister gjør seg nå mer og mer gjeldende, også her i landet. I programmet møter vi blant andre Hege Duckert, Anne Grete Preus, Gry Jannicke Jarlum og Tone Rønning. Ved Karin Westrheim, Torstein Vegheim og Morten Thomte.»
4. 1 2  «Zikk-Zakk 18. mai 1982». *nrk.no*. 18. mai 1982. Besøkt 18. januar 2022.
5. ↑  «NORSKE ALBUMKLASSIKERE». *Norske Albumklassikere*. Besøkt 14. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
***Lamprobyrrhulus*** er en slekt av pillebiller.

Utseende
--------

Små til middelsstore (3,8-6,3 millimeter), ovale pillebiller, kroppen er nokså sterkt hvelvet. De er mørke, svært blanke med metallisk glans, oversiden tett og jevnt punktert. **Hodet** er kort, nedbøyd og knapt synlig ovenfra. Antennene er middels lange, de fem ytterste leddene danner en avlang klubbe. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, nokså hvelvet, med tydelig avsatte sidekanter. **Dekkvingene** er nokså korte og brede, hvelvede, med eller uten punktstriper. **Beina** er korte, føttene kan felles inn i en fure på leggen og hele beina kan felles inn i furer på undersiden, slik at kroppsformen blir helt glatt. **Larvene** er C-formede, halvmåneformede eller sylindriske.

Levevis
-------

Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i Palearktis, men ikke i Norge.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien pillebiller, Byrrhoidea
			* Familien pillebiller, Byrrhidae
				+ Underfamilien hårpillebiller, Byrrhinae
					- Stammen Pedilophorini
						* Slekten ***Lamprobyrrhulus*** Ganglbauer, 1902
							+ *Lamprobyrrhulus nitidus* (Schaller, 1783)

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 29. august 2020. Besøkt 29. august 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lamprobyrrhulus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Lamprobyrrhulus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Lamprobyrrhulus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Lamprobyrrhulus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Lamprobyrrhulus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Lamprobyrrhulus* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Lamprobyrrhulus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lamprobyrrhulus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Haus des Rundfunks i Berlin
Adolf Hitler taler til nasjonen etter han ble Rikskansler i 1933
**Reichs-Rundfunk-Gesellschaft** (RRG) (*Tysk rikskringkasting*) var et nasjonalt nettverk av tyske regionale offentlige kringkastingsselskaper, aktive fra 1925 til 1945. RRGs sendinger var aktive i alle deler av landet og ble brukt mye til Nazi-propaganda etter 1933.

Historiske innspillinger av RRG-sendinger finnes i dag i de tyske kringkastingsakiv.

Historie
--------

Selskapet ble etablert i Berlin 15. mai 1925 med en startkapital på 100 000 Reichsmark som en paraply-organisasjon av ni regionale kringkastere – det vil si, alle de tyske radiostasjoner med unntak av Deutsche Stunde i Bayern  – som sendte i de ulike stater i Weimar-Republikken. Fra 1926 hadde det statlige Deutsche Reichspost eierskapet.

En kringkastingslisens var nødvendig for å høre på radio-sendinger, det var en månedlig avgift på 2 Reichsmark. I 1932 var det fire millioner registrerte radiolyttere(06:32) som ga selskapet en omsetning på fire millioner Reichsmark

Referanser
----------

1. ↑  Roger Manvell; Heinrich Fraenkel (13 December 2013).[*ufullstendig referanse*]
2. ↑  "DRA: CD "Friedrich Schiller im Rundfunk"" Arkivert 20. september 2016 hos Wayback Machine.. *dra.de* (in German).
3. 1 2 3  «"Reichs-Rundfunk-Gesellschaft m.b.» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 23. september 2015. Besøkt 30. august 2016.
4. ↑  Eva Susanne Bressler (2009). [*ufullstendig referanse*]
5. ↑  e.[*ufullstendig referanse*]
6. ↑  "Der Rundfunk in Norddeutschland 1932 - Mai 1945". *ndr.de* (in German).
7. ↑  "Schon GEZahlt Kleine Geschichte der Rundfunkgebühren". *geschichtspuls.de* (in German).
8. ↑  "90 Jahre Deutscher Rundfunk". (in German). 29 October 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Tone Svaland Holberg** (født 5. april 1965) er en norsk kunstner, utdannet ved Statens Håndverks og Kunstindustriskole i Oslo fra 1989 til 1994 med keramikk som hovedfag. Hun er mer kjent som grafiker enn som keramiker, men har samarbeidet med Figgjo AS om porselensfat. Hun kan også bruke skrot i sine bilder. Tone Svaland Holberg holder til i Kristiansand.

Utstillinger
------------

Tone Svaland Holberg hadde sin første utstilling på Søgne Gamle Prestegård i 1997, hun hadde to separatutstillinger på Galleri Bi-Z, et stort kunstprosjekt i samarbeid med Annbjørg Lien, Per Fronth, Ørnulf Opdahl og Nico Widerberg i 1999 og utsmykking av Haumyrheia skole i 2001. Våren 2004 stilte hun ut malerier, grafikk og porselensfat på Henie-Onstad Kunstsenter. I 2005 stilte hun ut i Ryfylke kunstlag og i 2006 i Galleri Briskeby i Oslo.

Utsmykninger
------------

* Hotell Norge, Kristiansand
* Valhalla omsorgsenter, Kristiansand
* Haumyrheia skole
* Høgskolen i Agder
* Kristiansand Tinghus

Stipend
-------

* 2000: 1-årig arbeidsstipend
* 1997: Stipend fra Norsk Kulturfond
* 1997: Statens etableringsstipend for kunstnere
* 1996: Kristiansand kommunes Kunstnerstipend

Eksterne lenker
---------------

* Omtale hos Nettkunst
* Litografier stjålet – artikkel i Fædrelandsvennen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |