recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«Formel E»-teknologi**, eller bare **Formel E** var en betegnelse som ble tatt i bruk for en økonomi-/miljøteknologi tyske Volkswagen lanserte på enkelte av sine modeller i 1982. Bruken av teknologien opphørte allerede i 1984.

Bakgrunn
--------

Etter 1970-tallets oljekrise var det unntakstilstand i bilindustrien, og det ble lagt frem stadig nye idéer om hvordan man kunne spare drivstoff og kjøre så miljøbevisst som mulig. I Tyskland, i 1981, ble det fremlagt planer om et bensinbesparende system kalt "Formel E", som var en enkel stopp-start-teknikk som ble betjent hovedsakelig med clutchen. Volkswagen besluttet å implementere dette på Passat, Golf, og Polo fra og med modellåret 1982.

Prinsipp
--------

Prinsippet for Formel E (E for Economy – Økonomi) var at bilens motor skulle slås av dersom den skulle stå rolig i trafikken over en viss tid. Systemet aktivertes med en knapp ved siden av lysbryteren, og fungerte slik at bilens motor stoppet etter at bilen hadde stått stille, med clutchen trådd inn, i over tre sekunder (for eksempel ved rødt lys, veikryss, køkjøring, og lignende). Når motoren var avslått kunne man trå inn clutchen og flytte girspaken til fri/nøytral, og dermed aktivertes et koblingspunkt som sendte signal til starteren, og motoren ble startet igjen. Prinsippet var bra og tanken var i god – men det fikk en nedtur etter bare et år på markedet.

I daglig drift
--------------

Med bilens kontinuerlige start-stopp-sekvenser oppstod stor slitasje på bilenes startmotorer, og dette resulterte i at flere av Formel E-bilene jevnlig måtte inn til service ved et merkeverksted for å få byttet startmotoren – en ikke altfor billig operasjon. Dessuten var det noen små tekniske bugs i systemet som gjorde at signaler ikke alltid ble sendt avgårde til enten starter eller automatchoke, og dette resulterte i kvelninger eller at motoren måtte startes med nøkkel, siden den ikke alltid startet når clutchen ble sluppet ut. Volkswagen fant ut at de tapte penger på sikt med feilsøking og varige reparasjoner, og allerede i slutten av 1983, da 1984-modellene ble lansert på markedet, var bilene uten Formel E-teknologien, og de kunne ikke lenger leveres med dette.
«**Hesthandlervise**» er et skillingstrykk eller snarere revyvise, ifølge Alf Prøysen. Han mente det var en gammel revyvise fra Hamar, og undret på om det var Carl Haave, eller «Monsen sjøl», som hadde laget teksten. Melodien skal være den samme som «Hain Ola kom rekan tel bygda om våren» og «Først kom jeg til byen som kokke hos presten».

Teksten
-------

**1.**Je hadde ei merr, hu var litt ut i åra  

hu hadde lit gæiller og vondt for å gå,  

og det tør je seie foruten å sår a  

je ofte drog lasset nur hu gikk i stå.  

Detta syntes je var såpass klundersamt  

sjøl å vera trekkdyr når je hadde gamp,  

og om høsten da pløyinga skulle begynne  

så ville je sleppe å dra plogen sjøl.  

  

**2.**Og selja a tel slakt det var tusen umulig,  

hu var omtrentelig som kjerringa mi.  

Ja snillere var a og det var utrulig  

så hugsamt som vi to har hatt i vår tid.  

Men her om dagen sa je ått han Matt'nus  

Nå lyt du sjå å få deg din beste puss.  

Og sæla på merra for nå skal vi reise  

nedover til Hamar og handle med gamp.  

  

**3.**Som sagt vi så gjorde vi drog da tel byen  

je sporde en kar om han ville ha gamp,  

han svara han helst ville ha seg en ny en  

og itte en halvt hundre års gammal slamp.  

Da bynte jeg å klå meg litt bak øra  

og lure stygt på hå je skulle gjøra.  

Så sa je: Du Matt'nus kom hit med litt hembrent  

je trur nesten merra vil ha seg en knert.  

  

**4.**Men da ska du væta at merra vart vilter  

hu sparka og knegge og spende og slo,  

og lett som en ungdom på åtti hu dilte  

i reneste trav ja den merra var god.  

Da ska je seia pipa fikk en annen låt,  

dom syntes denne merra var så ung og kåt.  

Og solgt a det fekk je på flygende flekken  

for ett tusen kroner, je smusle og lo.  

  

**5.**Og kjøpskål det drakk vi det smaka så deilig  

og humøret steig, ut på kvelden i går  

så trefte je en kar ja det var så beleilig  

han bau meg en hest på en fire fem år.  

Og denne hesten likte je så grepa  

begeistra je i pengeboka grava  

ett tusen fem hundre det fekk han på labben  

og handelen var avgjort og hesten var min.  

  

**6.**Om morran je vakna litt tung opp i skallen,  

så sa je: Du Matt'nus hvis opp du nå står,  

og ser om den hesten sin står ned på stallen  

den finfine øykjen det er hest som forslår.  

Han Mattnus gikk og je låg der og venta  

je lura på å han om hesten mente  

han ropte i døra je nesten bevsimte:  

Det er jo den merra vi solgte i går.

Kilder
------

* De gamle visene 2 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1973
***Bembidion tibiale*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.

Systematikken innen slekten *Bembidion* er uavklart, enkelte deler slekten opp i flere slekter, mens andre plasserer artene i underslekter.

Utbredelse
----------

*Bembidion tibiale* finnes i nesten hele Europa, østover til Aserbajdsjan og Armenia i Asia. Den er også registrert fra Norge.

Utseende
--------

*Bembidion tibiale* er en liten løpebille med en ganske slank og litt flat kroppsform. Antenneleddene har lange hårbørster i spissen, antennens fjerde ledd har fine korte tilliggende hår. (Krever forstørrelse for å se), Fasettøynene er noe utstående. Maxillarpalpene har et lite og nålformet endeledd, dette skiller slekten fra de andre nordiske løpebillene, hvor dette leddet er mye større og mer økseformet. Mange av artene i slekten er like hverandre og er vanskelige å artsbestemme.

Levevis
-------

*Bembidion tibiale* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Fauna Europaea Web Service - Bembidiina - www.faunaeur.org
2. ↑  Database Carabidae of the World Filter by country / Norway - www.carabidae.ru
3. ↑  Database Carabidae of the World Søk: Filter by country / Norway Arkivert 25. oktober 2008 hos Wayback Machine. (søkedato: 2. november 2008)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bembidion tibiale* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bembidion tibiale* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Bembidion tibiale* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Bembidion tibiale* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Bembidion tibiale* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bembidion tibiale* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Bembidion tibiale* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Bembidion tibiale* (Ground Beetles of Ireland) - engelskspråklig
* *Bembidion tibiale* (Database Carabidae of the World) – engelskspråklig
* *Bembidion tibiale* (Fauna Europaea) - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
NAI i Uppsala
**Nordiska Afrikainstitutet** (NAI) er et selvstendig forskningsinstitutt i Uppsala. Det ble etablert av den svenske regjeringen i 1962 og finansieres i fellesskap av de nordiske landene under Nordisk råds paraply av organisasjoner. Instituttets formål er å fremme studium av afrikanske forhold i Norden. Særlig skal man drive vitenskapelig forskning og undervisning om Afrika, men også fungere som et dokumentasjonssentrum for denne forskningen. Instituttet arrangerer derfor kurs, forelesninger og seminarer om Afrika og aktuelle afrikanske forhold. Det støtter også utdanning av personale for bistandsarbeid i Afrika. Virksomheten ledes av et råd med representanter fra de nordiske landene. 

Nordisk institutt for Asiastudier er et søsterinstitutt i København.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nordic Africa Institute – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
Vekten i bruk
Mohr-Westphals vekt i kasse av tre og klart glass på Norsk Farmasihistorisk Museum.
**Mohr-Westphals vekt** er et instrument som ble brukt til å bestemme spesifikk vekt (tetthet) i væsker, og særlig i galeniske preparater, i apotek.

Bruken av Mohr-Westphals vekt beror på at legemer som er nedsenket i en væske, har en oppdrift som er lik vekten av den fortrengte væskemengde.
Vekten har en ulikarmet vektstang, hvor den høyre arm, bjelken, er delt inn i 10 like store deler, merket med like så mange hakk. Til vekten hører et senkelegeme og ryttere (V-formede lodd) hvis masser forholder seg som 
1 : 1/10 : 1/100 : 1/1 000 og representerer enheter eller desimaler av massefylden. Senkelegemet består av glass og er laget som et termometer. Det er festet i en tynn platinatråd forsynt med løkke, slik at det kan henges på kroken ytterst til høyre på bjelken. Når senkelegemet senkes ned i en væske, vil det tilsynelatende bli lettere. Tapet i vekt oppheves ved å henge ryttere på bjelken.
Rytterne representerer ikke noen bestemt vekt, men vekten av det største av dem er likeså stor som den oppdrift, senkelegemet viser ved å senkes i vann ved alminnelig temperatur.
Den største rytter angir, hvis den henges på kroken, hvor senkelegemet er opphengt, spesifikk vekt, og hvis den anbringes i et hakk på bjelken et desimal av spesifikk vekt; man kan således godt anvende begge de største ryttere på en gang. De to andre ryttere som benyttes, veier 1:10 eller 1:100 så mye som de store og angir derfor 2. 3. desimal av spesifikk vekt

Referanser
----------

1. ↑  *Apoteklære. studiedel 6: Mål og vekt*. [Oslo]: Norges apotekerforening og Norsk apotekerforbund i samarbeid med Norsk korrespondanseskole. 1970. s. 9.

Litteratur
----------

* Jermstad A og Schou A. *Lærebog i teknisk farmaci*. København 1940; 109.
* Jermstad A og Schou A. *Lærebog i teknisk farmaci*. København 1951; 59.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ben & Jerry’s** er et merke innen iskrem, frossen yoghurt og sorbet produsert av Ben & Jerry's Homemade Holdings, Inc.

Hovedsetet er i South Burlington, Vermont, USA. Hovedfabrikken ligger i Waterbury i Vermont. Selskapet er nå eid av konglomeratet Unilever.

Ben & Jerry's distribueres i Norge gjennom 7-Eleven, Shell/7-Eleven, Deli De Luca, Kiwi, Coop og enkelte MENY-butikker.

Historie
--------

I 1977 tok barndomskameratene Ben Cohen og Jerry Greenfield et kurs i iskremlaging ved Pennsylvania State University. De åpnet en iskremkiosk i en nedlagt bensinstasjon i Burlington, Vermont 5. mai 1978. I 1980 leide Ben og Jerry en gammel syfabrikk på South Champlain Street i Burlington og begynte å pakke isen i bokser som rommet en pint. I 1981 åpnet den første Ben & Jerry's-franchisekiosken i Shelburne, Vermont.

I 1988 vant Ben og Jerry tittelen *U.S Small Business Persons Of The Year*, og ble tildelt tittelen av daværende president Ronald Reagan.

I 2010 ble nordmannen Jostein Solheim administrerende direktør i Ben & Jerry's.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ben & Jerry's – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Mirakulin** er et glykoprotein som utvinnes fra mirakelbær, en busk som vokser i Vest-Afrika (*Synsepalum dulcificum* eller *Richadella dulcifica*).   

Mirakulin smaker ikke søtt, men etter at man har smakt på mirakulin med tungen, oppfattes sure smaker, som sitron, som søte i opptil en time etterpå. I Vest-Afrika er det lille røde bæret brukt til å forbedre smaken på syrlig mat. Siden mirakelfrukten selv ikke har noen distinkt smak, har denne smaksendrende funksjonen til frukten blitt betrakte som et mirakel.

Den aktive substansen, som ble isolert av den japanske professoren Kenzo Kurihara, ble gitt navnet mirakulin etter mirakelfrukten, da han publiserte sitt arbeid i det vitenskapelige tidsskriftet *Science* i 1968.

Referanser
----------

1. ↑  S Theerasilp and Y Kurihara. Complete purification and characterization of the taste-modifying protein, miraculin, from miracle fruit. *Journal of Biological Chemistry* 1988, 263, 11536-11539. PMID 3403544
2. ↑  K Kurihara and LM Beidler. *Taste-Modifying Protein from Miracle Fruit*. *Science* 1968, Vol. 161. no. 3847, pp. 1241-1243. PMID 5673432 doi:10.1126/science.161.3847.1241

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**Zarajsk** (russisk: Зара́йск) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger på høyre bredd av elva Osiotr, en bielv til Oka, rundt 100 km sør for Moskva. Innbyggertall: 25 093 (folketelling 2002), 26 958 (folketelling 1989).

Zarajsk oppsto på 1100-tallet som landsbyen *Krasnoje* er der dermed en av de eldste byene i Moskva oblast. Landsbyen tilhørte imidlertid på den tid fyrstene i Rjazan. I 1237 ble landsbyen ødelagt av troppene til Batu Khan. Den ble gjenoppbygd på 1300-tallet under navnet *Novogorodok*. Fra 1528 og fremover ble den kalt *Nikola Zarazskijs by*, og det var ikke før først på 1600-tallet at den fikk sitt nåværende navn Zarajsk. Før 1900-tallet var byen en del av Rjazan gubernija, og byens arkitektur og dialekt synes å ligge nærmere Rjazan enn til Moskva. 

Kremlmur i Zarajsk
Zarajsks byvåpen
Under Storfyrstedømmet Moskva var Zarajsk en av festningene som dannet Zasetsjnaja tsjerta, en befestet linje av felte trær, barrikader, festninger og grøfter, som ble bygget av russerne som beskyttelse mot hordene av Krim- og Kazan-tatarer. I 1531 ble det bygget en kreml i stein i stedet for den tidligere trefestningen. Tatarene klarte ikke å ta festningen under sine raid i 1533, 1541 og 1570. 

Zarajsks kalksteinskreml står fremdeles, og er ganske godt vedlikeholdt. Borgen er veldig liten og har en rektangulær fasong, med bare seks tårn, hvorav to ved portene. Av Zarajsk fem kirker er den eldste St. Nikolaskatedralen, innviet i 1681.

I dag er Zarajsk et industrielt senter i distriktet, med virksomheter innen polygrafi, byggematerialer, matvarer og fottøy.

Referanser
----------

1. ↑  fleire forfattarar (1907), Ivan Jefimovitsj Andrejevskij; Konstantin Arsenjev; Fedor Petrushevsky, redaktører. (på ru), *Энциклопедический словарь*, St. Petersburg: Brockhaus-Efron, Wikidata Q602358

Eksterne lenker
---------------

* Zarajsk nettsted (russisk)
* Fotogalleri fra Zarajsk kreml

| * v
* d
* r
Byer i Moskva oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Moskva (administrativt separat fra Moskva oblast) |
| Flagget til Moskva oblast | 
* Aprelevka
* Balasjikha
* Bronnitsy
* Dedovsk
* Dmitrov
* Dolgoprudnyj
* Domodedovo
* Drezna
* Dubna
* Dzerzjinskij
* Elektrogorsk
* Elektrostal
* Elektrougli
* Frjazino
* Golitsyno
* Istra
* Ivantejevka
* Jakhroma
* Jegorjevsk
* Kasjira
* Khimki
* Khotkovo
* Klimovsk
* Klin
* Kolomna
* Koroljov
* Kotelniki
* Krasnoarmejsk
* Krasnogorsk
* Krasnozavodsk
* Krasnoznamensk
* Kubinka
* Kurovskoje
* Likino-Duljovo
* Ljubertsy
* Lobnja
* Losino-Petrovskij
* Lukhovitsy
* Lytkarino
* Moskovskij
* Mozjajsk
* Mytisjtsji
* Naro-Fominsk
* Noginsk
* Odintsovo
* Orekhovo-Zujevo
* Oziory
* Ozjerelje
* Pavlovskij Posad
* Peresvet
* Podolsk
* Protvino
* Pusjkino
* Pusjtsjino
* Ramenskoje
* Reutov
* Rosjal
* Ruza
* Sergijev Posad
* Serpukhov
* Sjatura
* Sjtsjerbinka
* Sjtsjolkovo
* Solnetsjnogorsk
* Staraja Kupavna
* Stupino
* Taldom
* Troitsk
* Tsjekhov
* Tsjernogolovka
* Vereja
* Vidnoje
* Volokolamsk
* Voskresensk
* Vysokovsk
* Zarajsk
* Zjeleznodorozjnyj
* Zjukovskij
* Zvenigorod

Tidligere byer:
* Jubilejnyj

 | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sør-Afrikas flagg Sør-Afrika |
| Friidrett: |
| Friidrett Ungdoms-OL |
| Gull | Buenos Aires 2018 |  100 m |
| Friidrett Afrikanske ungdomsleker |
| Gull | Alger 2018 |  100 m |

**Luke Davids** (født 17. juli 2001) er en sørafrikansk friidrettsutøver. Han vant 100 meter under Sommer-OL for ungdom 2018 og Afrikanske ungdomsleker 2018.

Idrettskarriere
---------------

### 2017

Davids deltok i det sørafrikanske U18-mesterskapet i 2017, og fikk der bronse på 100 meter og kom på fjerdeplass på 200 meter. Han deltok i Samveldelekene for ungdom 2017 i Nassau, og kom der på åttendeplass på 100 meter og femteplass på 200 meter. Han vant begge disse distansene i Tygerberg Summer Special-stevnet i Parow i Cape Town i desember.

### 2018

I det sørafrikanske U18-mesterskapet i 2018 vant han 100 meter, med ny personlig rekord på 10,31 sekunder, og han vant også 200 meter. Han vant 100 meter under Afrikanske ungdomsleker 2018, og fikk der sølv på 200 meter, bak Sulayman Touray fra Gambia.

Han vant 100 meter under Sommer-OL for ungdom 2018, der han løp på 10,56 og 10,15 sekunder i de to løpene (sammenlagttid teller), men med 3,4 m/s medvind teller ikke tiden på 10,15 som personlig rekord.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 317583[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
3. 1 2  IAAF - *Luke Davies - Results*, besøkt 3. desember 2018.
4. ↑  WPA - *2018 ASA U18 youth & U20 junior championships in Paarl, Dal Josaphat - live report - day 1* Arkivert 4. desember 2018 hos Wayback Machine. besøkt 4. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luke Davids – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Luke Davids – World Athletics Rediger på Wikidata
***Parachirida*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

Middelsstore, bredt ovale, blanke, brungule (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille, den midtre delen mer eller mindre mørk. Antennene er trådformede og middels lange. Pronotum og dekkvingene er utvidet framover og mot sidene og dekker hode, antenner og bein. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe framskytende. Dekkvingenes er grovt og spredt punktert.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Artene kan finnes på planter i vindelfamilien.

Utbredelse
----------

Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Parachirida*** Hincks, 1952
							+ *Parachirida flavolineata* (Latreille, 1811)
							+ *Parachirida pustulata* (Boheman, 1855)
							+ *Parachirida semiannulata* (Boheman, 1855)
							+ *Parachirida subirrorata* (Boheman, 1855)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Parachirida* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Parachirida* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Parachirida* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Parachirida* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Parachirida* hos NCBI Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
«Spassk» har flere betydninger.

**Spassk** (russisk: Спасск, tidligere (1925–2005) kalt **Bednodemjanovsk** (russisk: Беднодемьяновск)) er en by i Penza oblast i Russland, og administrativt senter for Bednodemjanovsk rajon. Innbyggertall: 7 300 (2005 est), 7 628 (folketelling 2002).

Historie
--------

I 1648 ble et udyrket jordstykke oppdaget i Sjatsk uezd, og det ble gitt til et kloster i nærheten, oppkalt etter Frelseren (*Spas* på russisk). I 1663 ble en landsby etablert på stedet, kalt *Bogdanovo*. I 1779 ble byens navn endret til *Spassk*. Den fikk samtidig byrettigheter, og ble gjort til senter i en uezd etter dekret fra Katarina den store. Det ble imidlertid snart klart at dette ville medføre forvirring, ettersom det fantes flere byer i Russland med samme navn, hvorav den mest kjente var Spassk-Rjazanskij. Byens offisielle navn ble derfor endret til *Spassk na Studentse* (russisk: Спасск на Студенце).

I 1925 vedtok en uezd-partikonferanse at byen skulle omdøpes til *Bednodemjanovsk* til ære for dikteren Demjan Bednyj. Bednyj selv besøkte aldri byen, men hadde etter sigende en livlig korrespondanse med innbyggerne. I 2005 fikk byen igjen navnet Spassk, etter dekret fra president Vladimir Putin.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Spassk, Penza Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byer i Penza oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Penza |
| Flagget til Penza oblast | Belinskij **·** Gorodisjtsje **·** Kamenka **·** Kuznetsk **·** Nikolsk **·** Nizjnij Lomov **·** Serdobsk **·** Spassk **·** Sursk **·** Zaretsjnyj | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |

1. ↑  «26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года». Rosstat. Besøkt 23. januar 2019.
**Spaktak** (russisk: Спартак, «Spartacus») var Sovjetunionens første og største landsomfattende idrettslag. Laget var tilknyttet fagforeningene, og omfattet folk i en lang rekke yrkesgrupper, som folk i handelsnæringen, konsumentvareindustrien, den sivile luftfarten, utdanningssektoren, helsevesenet og en lang rekke andre. 

Spaktak ble til i 1925-26 som en sammenslutning av flere mindre idrettslag. Laget fikk formell status som landsdekkende idrettslag i 1935. 

I 1975 organiserte Spartak 23 000 lokale treningskollektiver (inkludert 100 «ordentlige» sportsklubber). Til sammen var 6,2 millioner mennesker organisert i Spartak-systemet, i 40 forskjellige idrettsgrener. Spartak hadde til samme tid 238 stadioner, 89 svømmehaller, 1800 innendørshaller, 1300 fotballbaner, 2600 treningsanlegg og 264 idrettsskoler for barn og ungdom (med tilsammen 75 000 elever).

Blant de kjente klubbene i Spartak-systemet er FK Spartak Moskva med en lang rekke sovjetiske serie- og cupmesterskap i fotball.

Spartak fikk Leninordenen i 1937.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Jan Morten Dyrstad** (født 30. juli 1954) er en norsk sosialøkonom. Han er førsteamanuensis ved Institutt for samfunnsøkonomi ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). 

Fra 1988 til 1999 var han førsteamanuensis ved Institutt for samfunnsøkonomi og i årene 1996–1998 leder for instituttet. Fra 1. januar 1999 til 1. august 2013 var han dekanus ved Fakultet for samfunnsvitenskap og teknologiledelse ved NTNU. Siden 1. august 2013 har han igjen vært ansatt som førsteamanuensis ved Institutt for samfunnsøkonomi ved NTNU. Dyrstad er utdannet ved Universitetet i Bergen, med hovedoppgaven om *Takstpolitikk og offentlig økonomi  : en empirisk undersøkelse med data fra A/S Bergen sporvei* i 1983 og dr.polit. med avhandlingen *Wage formation in a booming economy* i 1993. Hans forskningsområder omfatter transportøkonomi, lønnsdanning, regionale arbeidsmarkeder, sykefravær og høyere utdanning.

Dyrstad har siden etableringen i 2008 vært styreleder for Trondheim stiftelse til nevrovitenskapelig forskning og styremedlem i The Kavli Institute for Systems Neuroscience.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 22. mars 2013. Besøkt 19. mars 2013.
2. ↑  Liste over doktoravhandlinger - Nettsted for Universitetet i Bergen
3. ↑  «Trondheim stiftelse for nevrovitenskapelig forskning». *www.ntnu.no/nevrostiftelsen*. NTNU. Besøkt 25. oktober 2018.
4. ↑  «Kavli Institute for Systems Neuroscience/ Centre for Neural Computation». *www.ntnu.edu* **(engelsk)**. Besøkt 25. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Jan Morten Dyrstad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Jan Morten Dyrstad i BIBSYS


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Petter Aasen** | **Dekan ved SVT-Fakultetet, NTNU**(1997–2013) | Etterfølger:**Marit Reitan** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin
 |
**Petuntse** (fra kinesisk 白墩子, pinyin: *bai2 dun1 zi0*), også skrevet **petunse**, er et tidligere uttrykk for et bredt spekter av steiner som spenner over glimmer og feltspat. De har imidlertid alle vært gjennom geologiske forråtnelsesprosesser som har ført til at de etter bearbeidelse er egnede som ingredienser i visse keramikktyper.

Petuntse var og er en viktig ingredient i kinesisk porselen, selv om uttrykket ikke lenger er så vanlig.

Petuntse har en likhet med det materiale som kalles China stone, som bare kan finnes i det sørvestre England, men er av en annen mineralogi. Men begge er oppstått ved forråtnelse av magmatiske bergarter.

Referanser
----------

1. ↑  ‘Chinese Porcelain’. N.Wood. *Pottery Q*. 12, (47), 101, 1977
2. ↑  ‘State Of Flux - Feldspar Developments Continue Apace.’ *Asian Ceramics*. September,2002,s. 32-33,35,37.
3. ↑  ‘High Mechanical Strength Porcelain Body Prepared From Amakusa Pottery Stone Containing Soda Feldspar.’ K. Hamano, A.Hatano, S.Okada. *J.Ceram.Soc.Jap.* 101, No.9,1993, s. 1038-1043.
4. ↑  ‘Refinement Of The Low-Grade Pottery Stone By Hydrothermal Treatment.’ K.Kimura, H.Tateyama, K.Jinnai. *Deutsche Keramische Gesellschaft. Proc.Silicer '90, Nürnberg*, 26.–28. september 1990, s. 103-110.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Peugeot 4002** var en konseptbil skapt utelukkende for utstillinger på oppdrag fra Peugeot i 2003.

Peugeot hadde en nettbasert design amatørstilkonkurranse på Paris Motor Show i 2002, hvor de inviterte ambisiøse designere til å lage et retro-futuristisk design som inkorporerte distinkte stiltrekk fra en historisk Peugeot-modell.

Totalt 2800 forslag fra 90 land ble registrert, og Stefan Schulze, en 32 år gammel tysk grafiker, ble vinneren. På bilutstillingen i Genève i 2003 ble Schulze tildelt et trofé (La griffe) og € 5000, og det ble kunngjort at Peugeot ville lage en fullskala versjon av designet.

Det ferdige designet ble vist på Frankfurt Motor Show i 2003. Den hadde et karosseri av aluminium og glassfiber, og 21-tommers hjul. 4002 hadde frontlykter skjult bak selve grillen, som et stilistisk nikk til den strømlinjeformede Peugeot 402 fra 1936.

Etter som bare var en utstillingsbil var den ikke kjørbar. Som et stylingeksperiment ble bilen ansett som dynamisk, glamorøs og ekstremt vågal, men sannsynligvis for ekstrem til å få noen innflytelse på fremtidige Peugeot-design.

* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «2003 Peugeot 4002 - Images, Specifications and Information». *Ultimatecarpage.com*. Besøkt 12. januar 2022.
2. ↑  «Peugeot 4002 Concept». *www.seriouswheels.com*. Besøkt 12. januar 2022.
«**Gleðibankinn**» (norsk: *gledesbanken*) er en islandsk popsang med gruppa ICY. Sangen var Islands bidrag i Eurovision Song Contest 1986 – landets første deltakelse i konkurransen – etter at den vant Söngvakeppni sjónvarpsins i 1986. Tekst og musikk er skrevet av Magnús Eiríksson. Gruppa ICY besto av Pálmi Gunnarsson, Helga Möller og Eiríkur Hauksson.

I den internasjonale finalen i Bergen ble «Gleðibankinn» fremført som den sjette melodien, med Gunnar Þórðarsson som dirigent. Sangen ble nummer 16 av 20 med 19 poeng. Sangens tittel kan oversettes til *gledesbanken*, og handler om at man kan se på glede som noe som står på en konto i gledesbanken. På denne kontoen skal man aldri sette inn, men bare ta ut glede. Den engelske versjonen av sangen har tittelen «Bank of Fun».

Poeng gitt i Eurovision Song Contest
------------------------------------

Oversikt over hvor mange poeng som ble gitt fra enkeltjuryer til «Gleðibankinn» i Eurovision Song Contest 1986:

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Land** | **Kypros’ flagg Kypros** | **Spanias flagg Spania** | **Sveriges flagg Sverige** | **Nederlands flagg Nederland** | **Tyrkias flagg Tyrkia** | **Sum** |
| **Poeng** | 4 | 6 | 2 | 5 | 2 | **19** |

Referanser
----------

1. ↑  The Diggiloo Trush, 1986 – Island. Besøkt 24. august 2014.
2. ↑  «Eurovision Song Contest Bergen 1986». *eurovision.tv*. 2017. Arkivert fra originalen 13. september 2018. Besøkt 11. august 2017.
3. ↑  Teksten til «Gleðibankinn», gjengitt på islandsk og oversatt til engelsk i The Diggiloo Trush.
4. ↑  The Diggiloo Trush, Bank of Fun. Besøkt 24. august 2014.
5. ↑  Eurovision.tv, Eurovision Song Contest 1986 - Scoreboard. Besøkt 24. august 2014. (en)

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
|
| Forgjenger :**ingen**

 | **Islands bidrag i Eurovision Song Contest**1986 | Etterfølger :**«Hægt og hljótt» med Halla Margrét** |
**DE**, **De**, **dE** og **de** kan bety:

DE
--

* IATA-koden for flyselskapet Condor Flugdienst
* Den amerikanske delstaten Delaware

De
--

dE
--

de
--

Et navnetillegg som vanligvis markerer adelskap. Ordet kommer fra fransk de (= av). Brukes i hele Europa og tatt i bruk i Skandinavia fra 1600-tallet. Ligner det tyske von, og nederlandske van.

| * v
* d
* r
Tobokstavsord begynnende på D (pekere) |
| --- |
| DA **·** DB **·** DC **·** DD **·** DE **·** DF **·** DG **·** DH **·** DI **·** DJ **·** DK **·** DL **·** DM **·** DN **·** DO **·** DP **·** DQ **·** DR **·** DS **·** DT **·** DU **·** DV **·** DW **·** DX **·** DY **·** DZ **·** DÆ **·** DØ **·** DÅ |
| **Alle**: A **·** B **·** C **·** **D** **·** E **·** F **·** G **·** H **·** I **·** J **·** K **·** L **·** M **·** N **·** O **·** P **·** Q **·** R **·** S **·** T **·** U **·** V **·** W **·** X **·** Y **·** Z **·** Æ **·** Ø **·** Å |

 Denne siden beskriver en kombinasjon av to bokstaver som enten kan være en forkortelse, et norsk ord, et ord i et annet språk eller en kombinasjon av disse. Hvis en artikkel pekte hit, så kan du kanskje gå tilbake og rette opp lenken så den peker rett på siden som var ment. Se alle artikler som begynner med **DE**.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Frankrikes flagg Frankrike |
| Freestyle |
| Verdensmesterskap |
| Sølv | Voss 2013 | Skicross |
| X Games |
| Sølv | Aspen 2016 |  Skier X  |

**Bastien Midol** (født 3. august 1990 i Annecy) er en fransk freestylekjører, som vant skicrosskula og ble nummer 2 sammenlagt i verdenscupen i freestyle 2018/19.

Under VM i freestyle 2013 på Voss tok han sølvmedalje i skicross, mellom landsmannen Jean-Frédéric Chapuis og amerikanske John Teller.

Han tok sin første og eneste X Games-medalje under Vinter-X Games Aspen 2016 med sølv i «Skier X», mellom canadierne Brady Leman og Chris Del Bosco.

Hans bror Jonathan Midol er også profesjonell skicrossutøver.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han utslått i kvartfinalen.

Referanser
----------

1. ↑  «Freestyle Skiing - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 19. februar 2022. Besøkt 23. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bastien Midol – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Bastien Midol – X Games Rediger på Wikidata

* (en) Bastien Midol – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Bastien Midol – FIS (freestyle) Rediger på Wikidata
Informasjonstavle i Mehamn om «Mehamnslaget» i 1903
**Mehamn-opprøret** eller **Mehamnslaget** fant sted 2. juni i 1903, da fiskere ødela hvalfangststasjonen i Mehamn fordi de mente at hvalfangsten ødela fisket.

I 1870-årene startet den industrielle hvalfangsten utenfor Finnmark. Kapitalsterke grupper sørfra, med Svend Foyn i spissen, bygde opp flere hvalfangsstasjoner langs finnmarkskysten. Fangsten var så stor at bestanden ble kraftig redusert. Fiskerne mente at hvalen presset fisken inn til kysten og dermed la grunnlaget for kystfisket utenfor Finnmark.

Rundt århundresskiftet var det flere uår i fiskeriene utenfor Finnmark. Hvalstriden mellom norske fiskere på den ene siden og norske hvalfangere og marinbiologer på den andre siden, om hvorvidt hvalfangst var skadelig for sesongfisket langs kysten av Norge blusset derfor opp. Det ble tatt flere initiativ for å få Stortinget til å frede hvalen, men dette førte ikke fram. Aksjonen ble utløst etter at Stortinget i 1903 utsatte behandlingen av hvalfredningen nok en gang.

Den 2. juni 1903 ble stasjonen i Mehamn grundig ødelagt. Omkring 700 til 1500 menn (hovedsakelig fiskere) deltok i opprøret. Flere andre stasjoner var også truet av ødelegging. Militære styrker ble sendt ut for å gjenopprette lov og orden. Hvalfredning ble vedtatt året etter.

Referanser
----------

1. ↑  Dag og Tid 5. september 2014.

* Pax Leksikon
Moderne indianerreservater avsatte for apacher, navahoer og yavapai.
**Vestlige apacher** er kulturantropologers og historikeres navn på fire nordamerikanske urbefolkninger i Arizona som taler et sørathabaskisk språk og tilhører den apachiske kulturgruppe.

Definisjon
----------

Til de vestlige apacher hører: **White Mountain Apache**, **San Carlos Apache**, **Cibecue Apache** og **Tonto Apache**.

Indianernasjoner
----------------

I dag bor de fleste vestlige apacher på indianerreservater i Arizona og tilhører følgende statlig anerkjente indianernasjonaliteter: **White Mountain Apache Tribe of the Fort Apache Reservation**, **San Carlos Apache Tribe** og **Tonto-Apache Tribe**.

Demografi
---------

Ved folketellingen i 2000 ble det rapportert følgende helt eller delvis etniske tilhørigheter: 

* White Mountain Apache 12 604 personer.
* San Carlos Apache 10 079 personer.
* Payson Tonto Apache 187 personer.

Referanser
----------

1. ↑  Keith H. Basso, "Western Apache", *Handbook of North American Indians: Southwest* (Washington: Smithsonian Institution, 1983), vol. 10, s. 462-463
2. ↑  *Census 2000 PHC-T-18. American Indian and Alaska Native Tribes in the United States: 2000*  2010-03-24

Litteratur
----------

* Keith H. Basso, *The Cibecue Apache* (New York, Holt, Rinehart and Winston [1970]).
* Richard J. Perry, *Western Apache heritage : people of the mountain corridor*  (Austin : University of Texas Press, 1991).
* Eva Tulene Watt, *Don’t let the sun step over you : a White Mountain Apache family life (1860--1975)* (Tucson : University of Arizona Press, c2004).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Compak Sporting** det er en form for leirdueskyting arrangert gjennom FITASC hvor det skytes fra ulike stasjoner på leirduer som flyr fra ulike steder. Compak Sporting skiller seg dermed fra de olympiske øvelsene trap og skeet hvor det er svært repeterbare målpresentasjoner, men simulerer istedet uforutsigbarheten man kan oppleve på jakt, og har et stort utvalg av øvelser med ulike vinkler, hastigheter, høyder, avstander og målstørrelser.

Navn
----

Navnet henspiller på at det er en komprimert form av haglesporten sporting, altså "kompakt sporting".

Sammenlignet med sporting
-------------------------

Sporting består vanligvis av 12 til 36 stasjoner fordelt på 81 hektar (0.81 km2), hvor hver skytter får presentert 2 til 3 leirduer på hver stasjon. En og en vil skyte, før man bytter til neste skytter, og så videre. Det kan være betydelig gåing mellom stasjonene.

Med Compak Sporting er plassbehovet betydelig mindre, og man får en mer effektiv gjennomføring hvor en gruppe på opptil 6 hagleskyttere (5 som skyter) vil stå i en rett linje. Compak Sporting blir noen ganger kalt "latmanns-sporting" siden man slipper å gå særlig langt mellom stasjonene. En annen fordel med Compak Sporting er at skytterne kan stå under tak i tilfelle dårlig vær.

Gjennomføring
-------------

I Compak Sporting deler man seg inn i grupper på inntil 6 hagleskyttere (5 som skyter). Disse vil stå på en rett linje innenfor hver sin merkede firkant (1x1 meter) fordelt med 3 til 5 meter mellomrom (altså vil skytelinjen være 12 til 20 meter lang).

Målområdet vil være foran skytterne, og vil være et rektangel med 40 meter bredde og 25 meter dybde, plassert 4 til 5 meter foran skytterne. (Dersom det er 5 skyttere vil rektangelet være sentrert på skytter nummer 3). Målområdet skal merkes med fire flagg som definerer de fire hjørnene.

### Duer

Leirduer kastes fra minst 6 kastemaskiner, og skyttere bytter på å skyte de ulike målene. Duene skytes ut med en tilfeldig tidsforsinkelse (0-3 sekunder) fra skytteren har gitt klarsignal. Mål kan kastes fra enten innenfor eller utenfor området, og kan lande innenfor eller utenfor området, men hvert mål som kastes må passere over minst en side av målområdet. Målene kan være enkeltmål eller doble mål, og kan fly fra samme sted eller to forskjellige steder.

Baneanelgg
----------

Det er mange regler som definerer obligatoriske mål, utkastere, utløsersystemer, skytestativer, mål, flyvebaner, våpen, ammunisjon, og så videre.

Compak Sporting krever minimum 6 utkastermaskiner, men det er ikke uvanlig å bruke inntil 15 utkastermaskiner. Med riktig design kan en dekket plattform brukes til å arrangere konkurranser i Compak Sporting, slik at man får en effektiv konkurranse som er lettvint å arrangere.

Selv om Compak Sporting i utgangspunktet skal følge internasjonale regler har det også blitt utviklet flere lokale varianter ac Compak Sporting. Dersom anlegget er lite kan man for eksempel skyte alle duer fra én stasjon.

Referanser
----------

1. ↑  «FITASC - Controlling Organization for the Rules of Compak Sporting». Arkivert fra originalen 26. august 2018. Besøkt 23. desember 2008.
2. ↑  Samples of covered decks
3. ↑  FITASC Compak Rules
**Lillian Gertrud Asplund** (født 21. oktober 1906, død 6. mai 2006) var den siste amerikanske overlevende fra «Titanic»-katastrofen.

Asplund ble født i Worcester, Massachusetts, og Asplund-familien besøkte Lillians bestemor i Sverige da de valgte å reise med «Titanic» tilbake til USA. Lillian var fem år i 1912. Som passasjer på tredje klasse ble hun reddet på livbåt 15 sammen med sin mor og yngre bror, Felix. Hun mistet sin far og tre brødre, Filip, Clarence og tvillingbroren Carl, i katastrofen.

Asplund døde 6. mai 2006 i Massachusetts, 99 år gammel. Etter hennes død var det bare to gjenlevende Titanic-overlevende, begge kvinner, som antas å ha bodd i Storbritannia. Associated Press meldte at Asplund ble antatt å være den siste personen med minner fra forliset, ettersom de to andre kvinnene var mindre enn ett år gamle i 1912.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopedia Titanica[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Lillian Gertrud Asplund, Find a Grave 14296145, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   msnbc.msn.com[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Gutorm Mikkelsen Lid** (født 25. april 1854 i Steinsdalen i Kvam, død 26. februar 1932 i Fana) var en norsk gårdbruker og politiker for Venstre.

Lid gikk 1872–74 på Stend landbruksskole. Han var så fire år gårdsbestyrer på Leka. I 1878 kom han tilbake til Stend, der han i tre år var fjøsmester. Han fikk stipend til å studere fjøsdrift og meieri i Danmark. I åra 1881–89 var Lid forpakter av prestegården i Fana. Etter dette kjøpte han gård på Øvsttun i Fana, og han bodde der til sin død.

Lid var bestyrer i Bergens meieribolag 1893–96. Han var kasserer i Fana Sparebank fra 1883 til 1919, og deretter administrerende direktør i banken til han døde.

Han var medlem av Fana herredsstyre fra 1885 til 1913, herunder varaordfører fra 1908. Han hadde flere andre kommunale verv og satt også i flere statlige utvalg (skattekomiteen av 1916, landbruksingeniørkomiteen av 1918, sparebanklovkomiteen av 1920).

Lid var vararepresentant til Stortinget fra Midthordland krets i Søndre Bergenhus amt fra 1913 til 1915. Han møtte det meste av perioden, da representanten Lars Abrahamsen var justisminister. I den neste stortingperioden, 1916–18, var Lid fast representant fra samme krets. Han var med i sosialkomiteen i begge periodene.

Lid blei tildelt Kongens fortjenstmedalje.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 444[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 541[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 444.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Gutorm Mikkelsen Lid hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Lillian Lydersen** (født 1945) er en norsk skuespiller, sceneinstruktør og dramaturg.

Lydersen debuterte på Trøndelag Teater 1964, der hun kom til å markere seg som Anja i *Kirsebærhagen*, Regine i *Gengangere* og fru Smith i *Den skallete sangerinnen*. Ved Riksteatret (1969–1973) spilte hun blant annet Piken i *Gressenkemannen* og Anitra i *Peer Gynt*, ved Oslo Nye Teater (1974–1983) Jenny i *Tiggeroperaen*, Kristin i *Frøken Julie*. Senere ble hun frilanser med oppgaver ved Det Norske Teatret, Riksteatret og Grusomhetens Teater. 

Hun filmdebuterte i 1969 via en birolle i den aller første filmen om *Olsen-Banden* og har utover dette hatt biroller i filmer som blant annet *Balladen om mestertyven Ole Høiland* (1970), *Bør Børson II* (1976) og *Julenatt i Blåfjell* (2009). I TV-sammenheng har hun medvirket i krimserien *Nitimemordet* (1975), samt hatt to gjesteopptredener i komiserien *Mot i brøstet* ("Hokus Pokus" 1993, og "Reklamens makt" 1994). Hun har også medvirket i hørespill.

I 2008 var hun og Jo Skjønberg instruktører i Thor Bekkaviks dokumentarfilm *Prøvetid*. Filmen handler i fire nylig løslatte kriminelle som møtes på Vardeteateret for å skrive og sette opp et teaterstykke.

Referanser
----------

1. ↑   Sceneweb, sceneweb.no, besøkt 28. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Nidaros, side(r) 7, urn.nb.no, utgitt 30. oktober 1976, besøkt 28. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Person». *Hørespilldatabase*. Besøkt 3. juni 2022.
4. ↑  «Sterkt om outsidere». *Nordlys*. 3. oktober 2008. Besøkt 29. oktober 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lillian Lydersen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Lillian Lydersen hos Sceneweb Rediger på Wikidata
Funksjonen {\displaystyle S(x)={\frac {1}{1+e^{-x}}}}
En **sigmoid funksjon** eller en **sigmoid kurve** er en funksjon med en karakteristisk «S-form». Ett eksempel på en slik funksjon er gitt ved

{\displaystyle S(x)={\frac {1}{1+e^{-x}}}}
som angir logistisk vekst. Sigmoide funksjoner er reelle, begrenset og deriverbare.

Sigmoidefunksjoner brukes ofte i neurale nettverk for å se på ikke-lineære modeller.

Egenskaper
----------

En sigmoid funksjon med parameter k kan brukes for å variere hvor bratt kurven er. Med utgangspunkt i funksjonen for logistisk vekst, kan man legge til dette parameteret ved å la

{\displaystyle g(x,k)={\frac {1}{1+e^{-kx}}}}
Den deriverte {\displaystyle g} med hensyn på {\displaystyle x} kan da uttrykkes en lineærkombinasjon av funksjonen {\displaystyle g} i seg selv, nemlig som 

{\displaystyle {\frac {\partial g}{\partial x}}=kg(x)(1-g(x)).}
Hvis man lar {\displaystyle k\to \infty }, vil {\displaystyle g} gå mot terskelfunksjonen

{\displaystyle f(x){\begin{cases}1\qquad {\text{hvis}}\qquad x>0\\0\qquad {\text{hvis}}\qquad x<0\end{cases}}}
som, til forskjell fra {\displaystyle g(x,k)}, ikke vil være deriverbar i 0.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Ivanikovas, Sergejus; Dzemyda, Gintautas; Medvedev, Viktor (2021). «Influence of the neuron activitation function on the multidimensional data visualization quality».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eric W. Weisstein, *Sigmoid Function* i MathWorld.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Bjørn Guldvog** (født 16. juni 1958) er en norsk lege, og er direktør i Helsedirektoratet fra 2012.

Guldvog ble ansatt i Sosial- og helsedirektoratet i 2002, først som divisjonsdirektør i divisjon for helse- og sosialtjenester og fra 2004 som assisterende direktør og fast stedfortreder for helsedirektøren. Han var også konstituert direktør fra 10. mars 2011 til 10. juli samme år og fra 26. oktober 2012 til han ble utnevnt i embedet 14. desember. I desember 2018 fikk han fornyet åremål for seks år, frem til 2024.

Guldvog er utdannet cand.med. ved Universitetet i Oslo fra 1985 med turnustjeneste i Kristiansund og Surnadal, og dr.med. fra 1993 med avhandlingen *Epilepsy surgery in Norway*. Guldvog deltok på AFF Solstrands topplederprogram i 2003–2004. 

Fra 2005 har han hatt stilling som professor II i sosialmedisin ved Universitetet i Bergen. Fra 1993 til 2001 var han instituttsjef ved Stiftelse for helsetjenesteforskning (HELTEF). I perioden 1989–1992 var han forsker og senere forskningsleder ved Folkehelseinstituttet. Som forsker har han publisert innenfor helsetjenesteforskning, kvalitet i helsetjenesten, nevrologi og skade- og ulykkesforskning. Han har bred erfaring fra helsetjenesten, og har arbeidet som fastlege, sykehjemslege og lege i sykehus.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Bjørn\_Guldvog, besøkt 22. mars 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Bjørn Guldvog fikk fornyet åremålet.* Helse- og omsorgsdepartementets hjemmeside, 7.12.2018. Besøkt 10.12.2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Bjørn Guldvog i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

| * v
* d
* r
Norge under koronapandemien |
| --- |
| Koronapandemien |
| Bakgrunn | 
* Covid-19
* Sars-CoV-2
* Koronavirus
* Pandemi
* Karantene

 | Norges flagg |
| Personer | 
* Erna Solberg
* Monica Mæland
* Bent Høie
* Ingvild Kjerkol
* Bjørn-Inge Larsen
* Bjørn Guldvog
* Espen Rostrup Nakstad
* Geir Bukholm
* Line Vold
* Frode Forland
* Camilla Stoltenberg
* Preben Aavitsland

 |
| Organisasjoner | 
* Stortingets særskilte komité
* Erna Solbergs regjering
* Regjeringens covid-19-utvalg
* Helsedirektoratet
* Folkehelseinstituttet
* Kriseutvalget for beredskap mot biologiske hendelser
* Holden-utvalget
* Koronakommisjonen
* Pandemisenteret

 |
| Respons | 
* Helseberedskapsloven
* Smittevernloven
* Koronaloven
* Hytteforbud
* Innreiserestriksjoner
* Norsk pandemiregister
* Smittestopp
* Vaksinering
* Koronasertifikat

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin
 |
**Judith Nærland** (født 30. april 1965) er en norsk grafisk designer.

> Klassisk elegant, formsikker og taktil - en visuell høysang til poesien.
> 
> 
> Juryen i *Årets vakreste bøker* om Judith Nærlands vinnerdesign av diktsamlingen *En prøve på ensomhet* av Emmanuel Hocquard
> 
> 

Judith Nærland kommer fra Bryne. Hun studerte ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) i Oslo. Hun har siden særlig arbeidet med design av bøker, og hatt oppdrag for forlagene Oktober, Samlaget, Aschehoug, Cappelen Damm og Gyldendal samt for en rekke mindre, uavhengige utgivere. Hun har også arbeidet for flere tidsskrifter, deriblant *Gateavisa* (1985) og *Utflukt* (1997–1999), og som art director i Morgenbladet (2000). I perioden 2004-2007 var hun redaktør for *Snitt*, Grafills tidligere fagtidsskrift for visuell kommunikasjon i Norge.

Judith Nærland har vunnet flere priser for arbeidet sitt, blant annet «gull» i Grafills konkurranse *Årets vakreste bøker* 2007 og 2008, og deltatt på utstillinger. Hun bor og arbeider i Oslo.

Publisister
-----------

* Ny poesi, 2004-2007
* H Press, 2005-2009
* Gasspedal, fra 2005
* Audiatur, fra 2005
* Monica Aasprong, 2007
* Attåt, 2008-2009
* BIT Teatergarasjen, fra 2009
* OCA (Office for Contemporary Anarchy), fra 2009
* Folkebiblioteket, 2011

Referanser
----------

1. ↑  «Gull» til Judith Nærland i «Årets vakreste bøker» 2007 Arkivert 10. februar 2009 hos Wayback Machine.