recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tjøtta internasjonale krigskirkegård** er en krigskirkegård for ofre fra andre verdenskrig, som ligger på Nordøya på Tjøtta i Alstahaug kommune på Helgeland i Nordland. Her er gravene til omkomne sovjetrussere, tyskere, serbere, tsjekkere og nordmenn fra fange- og troppetransportskipet MS «Rigel» som ble bombet av britiske fly høsten 1944. Omkring 2 570 mennesker døde i den største enkelttragedien i Norge under andre verdenskrig og landets verste skipsforlis. 1 011 er gravlagt på Tjøtta, de øvrige forsvant i havet. Kirkegården stod ferdig i 1971. 

Ved siden av ligger Tjøtta sovjetrussiske krigskirkegård med sovjetrussiske krigsfanger som døde ulike steder i Nord-Norge, og som ble flyttet hit i 1951 i det som kalles Operasjon Asfalt.

Bakgrunn
--------

Minnetavle med norsk, russisk og tysk tekst på den internasjonale gravplassen på Tjøtta i Nordland. Krigskirkegården er gravsted for omkomne etter «Rigel»-katastrofen i 1944 og krigsminnesmerke etter den største enkelttragedien i Norge under andre verdenskrig og landets verste skipsforlis.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen, september 2020 
«Rigel»-katastrofen representerer i antall døde en av de største katastrofene under krigen. Fangeskipet «Rigel» var på tur sørover da britiske fly bombet skipet den 27. november 1944. I Narvik og Bodø hadde skipet tatt om bord 2248 russiske krigsfanger, 103 tyske fanger og også noen serbere, tsjekkere og nordmenn. I tillegg var det noen hundre mann tysk eskorte og norsk bemanning slik at man antar at det var 2838 personer om bord i transportskipet. Av disse døde 2457, og dette er et av de største skipsforlis i verden. 

Norske krigskirkegårder ble lenge forvaltet av Krigsgravtjenesten, men ansvaret for gravregister og annen dokumentasjon om krigsgravene er tillagt Falstadsenteret.

Se også
-------

Minnestøtte uten tekstplate ved parkeringen ved Fylkesvei 17 utenfor krigskirkegårdene på Tjøtta. Foto: Karl Ragnar Gjertsen, september 2020 
* «Rigel»-katastrofen
* Tjøtta sovjetiske krigsgravplass

Referanser
----------

1. ↑  kulturminnesøk.no
2. ↑   Kulturdepartementet (3. juni 2019). «Krigsgravtjenesten». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 20. september 2022.

Litteratur
----------

* Soleim, Marianne Neerland (2004): *Sovjetiske krigsfanger i Norge 1941-1945 - antall, organisering, repatriering*. Doktoravhandling. Institutt for historie. Universitetet i Tromsø. Spartacus forlag, ISBN 9788230400432

Eksterne lenker
---------------

*60 års taushet og tristesse.* Kronikk av Halvor Fjermeros i Dagbladet 4. juli 2013.

Portal: Andre verdenskrig
Bilde fra 1493 som viser et angivelig ritualmord
**Blodanklage**, også skrevet blodsanklage og kalt blodbeskyldning, er beskyldninger som fra ulike hold er blitt rettet mot (først og fremst) jøder, om at de dreper kristne barn i en slags ritualmord, og at de samler blodet deres på krukker i synagogene. Tilsvarende beskyldninger og rykter har også gått mot andre grupper, blant annet frimurere og neopaganister.

Slike forestillinger har med ulik intensitet blitt reist opp gjennom historien, spesielt i Europa og i Russland. Blodanklagene har også vært brukt som påskudd til etnisk rensning og forfølgelser. Blant annet ble de en del av den antisemittiske propagandaen i det nasjonalsosialistiske Tyskland. Konspirasjonsteorien forekommer også stadig omtalt som rene faktaopplysninger om jødisk undergravningsvirksomhet i nynazistiske skrifter. Sammenkoplingen av sovjetisk kommunisme og jødedom, har gjort bruk av blodanklagene som et bærende element, og et sannhetsbevis for begges higen mot verdensherredømme: Først går kommunismen og jødedommen sammen om å utrydde alle annerledestenkende, for til sist å vende seg mot hverandre i en avgjørende strid om å ta livet av motparten for så alene å oppnå verdensherredømme.

Republikaneren Sarah Palin gjorde seg skyldig i historieløshet ved å beskylde mediene for å ha rettet «blodanklager» mot henne selv og Tea Party-bevegelsen, etter at pressen antydet at deres «hatske, politiske retorikk» hadde ledet til skytetragedien under et demokratisk valgmøte i Tucson, Arizona 8. januar 2011.

I Norge
-------

I Norge har påstander om menneskeslakt og hemmelige blodbanker over uskyldige ofre særlig vært knyttet til forestillinger om tryntyrken, og ikke om jøder, hvor derimot advarsler mot og sagn om den evige jøde, som aldri måtte få hvile og legge ned sin vandringsstav, finnes dokumentert fra nær sagt alle kanter av landet.[]

Se også
-------

* Jødesvin

Referanser
----------

1. ↑  Om blodanklager på nettstedet Religious Tolerance.org
2. ↑  *Nazism i dag*. Stensil. Föreningen Veronika. Åbo 1990.
3. ↑  Alf Ole Ask: Sarah Palin bommet. Høster kritikk for videotale etter skytetragedien. *Aftenposten* nr. 19. Fredag 14. januar 2011, s. 19.

| * v
* d
* r
PropagandaPropagandateknikker |
| --- |
| 
* Ad hominem-argument
* Autoritetsargument
* Blodanklage
* Code word
* Desinformasjon
* Doublespeak
* Falske nyheter
* Framing
* Gjerningens propaganda
* Glittering generality
* Greuelpropaganda
* Historisk revisjonisme
* Hundefløyte-politikk
* Ideograf
* Indoktrinering
* Kirsebærplukking
* Lawfare
* Moteord
* Negasjonisme
* Nytale
* Obskurantisme
* Populæreffekt
* PR
* Sensur
* Skremselspropaganda
* Slagord
* Spin
* Språkmanipulering
* Stor løgn
* «Vanlige folk»
* Weasel word
* Whataboutism

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Sergio Otoniel Contreras Navia** (født 27. april 1926 i Valparaíso i Chile; død 5. januar 2019[1]) var en chilensk katolsk geistlig og biskop av Temuco.

Liv og virke
------------

### Prest

Sergio Otoniel Contreras Navia ble ordinert til prest for bispedømmet Valparaíso den 21. september 1957.

### Biskop av San Carlos de Ancud

Pave Paul VI utnevnte ham til biskop av San Carlos de Ancud de n21. november 1966. Erkebiskop *ad personam* av Valparaíso, Emilio Tagle Covarrubias, bispeviet ham den 27. desember samme år; medkonsekratorer var José Manuel Santos Ascarza OCD, biskop av Valdivia, og Gabriel Larraín Valdivieso, hjelpebiskop i Santiago de Chile.

### Hjelpebiskop i Concepción

Den 25. januar 1974 ble Sergio Contreras utnevnt til hjelpebiskop i Concepción og titulærbiskop av *Semta*. 

### Biskop av Temuco

23. desember 1977 ble han av Paul VI utnevnt til biskop av Temuco og innsatt oi det embedet den 15. januar året derpå. 

Han var generalsekretær for Den chilenske bispekonferanse.[2] Fra 29. april 1995 til februar året etter var han opprinnelig apostolisk administrator *sede plena* og deretter administrator *sede vacante* av bispedømmet Valdivia frem til den 8. september 1996.

Den 21. september 2001 innvilget ]]pave Johannes Paul II]] hana aldersbetingede avskjedssøknad. 

Fra 2003 til 2006 var han president for Caritas Chile.

Sergio Contreras Navia hadde bodd på et sykehjem siden 2009, og der døde hab den 5. januar 2019 etter lang tids sykdom.
**Baltazar Enrique Porras Cardozo** (født 10. oktober 1944 i Caracas) er en venezuelansk kardinal og katolsk erkebiskop av Caracas.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han tilbrakte barndommen i Caracas, hvor han gikk på *Luis de León barneskole* og menighetsskolen *Sta. Teresa*, og var altergutt i over seks år. Deretter flyttet han til en høyskole i Santa Rosa de Lima i Guatemala, hvoretter han begynte sin presteutdanning i seminaret i erkebispedømmet Guatemala og i Santa Rosa de Lima. 

José Hernán Sánchez Porras (1944–2014), militærbiskop i Venezuela, var en fetter av Baltazar Porras.

### Prest

Den 30. juli 1967 ble Porras Cardozo ordinert til prest av erkebiskop Miguel Antonio Salas Salas CIM. I 1975, etter å ha studert katolsk teologi ved Det pavelige universitet i Salamanca, fikk han doktorgrad i teologi.

### Hjelpebiskop i Méridsa i Venezuela

Den 23. juli 1983 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av *Lamdia* og hjelpebiskop i Mérida. Han ble ordinert til biskop av kardinal José Alí Lebrún Moratinos, erkebiskop av Caracas, den 17. september samme år; medkonsekratorer var Miguel Antonio Salas Salas CIM, erkebiskop av Mérida, og Domingo Roa Pérez, erkebiskop av Maracaibo.

### Erkebiskop av Mérida

Den 30. oktober 1991 utnevnte Johannes Paul II ham til erkebiskop av Mérida. 

Han var president for Den venezuelanske bispekonferanse (CEV) fra 1999 til 2006. Fra 2007 til 2011 var han første visepresident for CELAM, hvor han også var president for lekmannsavdelingen (1995-1999) og kommunikasjonsavdelingen (2003-2007).

### Kardinal

I konsistoriet den 19. november 2016 opptok pave Frans ham i kardinalskollegiet som kardinalprest med tittelkirken *Santi Giovanni Evangelista e Petronio.[1.*

Den 9. juli 2018 utnevnte pave Frans ham til apostolisk administrator av Caracas, der det var sedisvakans.[6] 

### Erkebiskop av Caracas

Til tross for sin relativt høye alder utnevnte pave Frans ham til erkebiskop av Caracas den 17. januar 2023, i utgangspunktet uten å løse ham fra ledelsen av erkebispedømmet i Mérida.[7] Innsettelsen i Caracas fant sted den 28. januar samme år.[8] Tre dager senere godtok paven hans frareden fra Mérida.[9]
Åpningsseremoni 23. februar 2008
Åpningsseremoni 23. februar 2008
**Eiksundsambandet** er et tunnel- og broprosjekt på Sunnmøre. Prosjektet består av Eiksundbrua (405 meter), Eiksundtunnelen (7 765 meter), Helgehorntunnelen (1 160 meter) og Morkaåstunnelen (630 meter), samt 4,9 km ny vei. I tillegg kom utbedring av fylkesvei 47 på 4,3 km. Til sammen hadde veiprosjektet en lengde på 14 880 meter. Med en dybde på 287 meter var Eiksundtunnelen verdens dypeste veitunnel. Fra 2019 er Ryfylketunnelen den dypeste.

Stortinget ga klarsignal for prosjektet høsten 2002 og arbeidet ble påbegynt i 2003. Sambandet ble åpnet 23. februar 2008 og er en del av riksvei 653.

Finansieringen var 75 % statlig tilskudd, 5 % lokale tilskudd og 20 % bompenger. Totalkostnaden ble 970 millioner kroner. 25 millioner mindre enn anslått. Bompengeinnkrevingen tok slutt 14.juni 2014, som var 9 år tidligere enn det som lå til grunn for prosjektet.

Forbindelsen har betydd mye for et internasjonalt rettet næringsliv med skipsindustri, rederier og servicebedrifter. Sammen med Kvivsvegen, som åpnet i 2012, har prosjektet kortet ned reisetiden til Østlandet betydelig. 

Kommunene Herøy, Sande, Ulstein og Hareid var inntil 2008 den største regionen i Norge uten fastlandsforbindelse. Kommunene hadde totalt 22 000 innbyggere i 2008. Etter at fastlandsforbindelsen ble etablert har dette økt til nær 25 000. 

Etter at Eiksundsambandet ble etablert er Søre Sunnmøre vokst fram som en region med et felles arbeidsmarked og et felles boligmarked i mye større grad enn før. I debatten om kommunesammenslåing er en kommune bestående av alle de 7 kommunene på Søre Sunnmøre et av alternativene.

Referanser
----------

1. ↑  Topdahl, Rolv Christian (30. desember 2019). «Verdens lengste undersjøiske tunnel har åpnet». *NRK*. Besøkt 31. januar 2020. «Ryfylketunnelen som binder sammen Ryfylke med Stavanger, er verdens lengste og dypeste undersjøiske vegtunnel. Klokka 12 var det høytidelig åpning.»

Eksterne lenker
---------------

* Vegen og Vi: Opna mot verda (nr. 4/2008, 28. februar 2008)
* Statens vegvesen: Eiksundsambandet (21. februar 2008)
* Teknisk Ukeblad: Eiksundsambandet Arkivert 1. juli 2009 hos Wayback Machine. (22. februar 2008)
* Våre Veger: Eiksundsambandet blir forsinket (23. oktober 2007)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
«Kult» har flere betydninger.
**Kult** eller **kultus** kommer fra latin *colere* som betyr «å dyrke». Kult eller kultus er religion omsatt i rituell handling og handler om den praktiske utøvelsen av religionen. Kult eller kultus er en rituell handling rettet mot det hellige, for eksempel en gudstjeneste. Kult eller kultus kan også være fra nesegrus beundring til forguding av en person.

Kult blir oftest utført av flere i fellesskap, og uttrykker ærefrykt, respekt, takknemlighet eller frykt overfor guder eller andre overmenneskelige vesener (for eksempel helgener eller forfedreånder). De kultiske handlinger kan omfatte lesning eller resitasjon av hellige tekster, sang, dans, hellig måltid eller utføring av forskjellige typer offer eller oppvartning; til sammen kan slike elementer utgjøre en liturgi, som i den kristne gudstjeneste eller mahayana-buddhistiske ritualer. Religiøs kult kan finne sted i hjemmet, i friluft (for eksempel ved bestemte steder i naturen så som fjell, elver, kilder, grotter) eller i spesielle bygninger (templer, kirker) og er vanligvis knyttet til bestemte tider (soloppgang, tidsbønner), dager (søndag, sabbat, fullmåne), fester (jul, påske) eller pilegrimsferder (Mekka, Jerusalem, Lourdes, Benares).

Det nye testamente gir ikke forskrifter om kult, men Apostlenes gjerninger (2, 42) snakker om at Guds ord leses og utlegges, om nattverden (den sakramentale del), om bønn og salmesang (den sakrifisielle del). I Danmark og Norge ble gudstjenesten ordnet ved Christian 3s kirkeordinans, som la hovedvekten på messen, dvs. nattverden. Kirkeritualet 1685 både forutsatte og fremmet en gudstjeneste som var vesentlig preken- og salmegudstjeneste. Høymesseliturgien som Norge fikk med alterboken 1889, søkte å gjenopplive gammelkirkelige ledd i gudstjenesten og å gjøre nattverden til dens krone. Dette er fulgt opp i senere liturgirevisjoner.

Et sted hvor mennesker som tilhører en kult samles kalles et kultsted.

Referanser
----------

1. 1 2  Bokmålsordboka og Nynorskordboka på nett:
2. ↑  kult. () I Store norske leksikon. Hentet fra:
3. 1 2  kult – religion. () I Store norske leksikon. Hentet fra:
4. 1 2  kult – den kristne kult. () I Store norske leksikon. Hentet fra:
5. ↑  «kultsted - Det Norske Akademis ordbok». *www.naob.no* **(norsk)**. Besøkt 17. mars 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Seutelva** (i øvre del kalt *Kjølbergelva*) er ei elv i Fredrikstad kommune i Viken, som sammen med Skinnerflo utgjør et vestlig sideløp til Glomma rundt Rolvsøy. Seuteelva renner fra Skinnerflo i nord på grensa til Råde kommune, rett sørover til Vesterelva i Fredrikstad. Elva er stilleflytende, praktisk talt uten fall, og renner gjennom havavsatt leire. Den er meget næringsrik og har en viktig landskapsøkologisk funksjon. Elva er meget artsrik med en rekke rødlistede arter, blant annet granntjønnaks.

Seutelva ligger utsatt til med Østfoldbanen langs østsiden og riksvei 110 på vestsiden.

I nedre del av elva er en strekning vernet som Skårakilen naturreservat.

Se også
-------

* Liste over elver i Østfold

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 13. juni 2017
2. ↑  (no) Seutelva i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
Denne artikkelen omhandler bygda Skaland i Berg, Troms.  For bygda i Vefsn, Nordland, se Skaland (Vefsn).
Bergsfjorden med Skaland på høyre side.
**Skaland** (postnr. 9385) er en bygd i Senja kommune i Troms og Finnmark. Bygda ligger ved Bergsfjorden og har om lag 200 innbyggere. Skaland var administrasjonssenter i Berg kommune.

Nordover mot Senjahopen går fylkesvei 862. I krysset, like øst for Skaland svinger veien østover, innover langs Bergsfjorden og videre mot Straumsbotn. Vestover fra krysset går Fv251, gjennom sentrum av bygda og videre utover til Bøvær.

På Skaland er det grafittverk, og dette er hovednæringa. Der er også et bergverksmuseum. Nylig ble det funnet nye forekomster ved Trælen, utenfor Steinfjord, og i den anledning ble det bygget en 6 km lang vei utover dit. 

Bygda har også dagligvareforretning, barnehage og barne- og ungdomsskole (1.-10. klasse) med ca. 50-60 elever. Skaland stiller dessuten lag i 5. divisjon i fotball; IL Foss, som spiller hjemmekampene sine på Fossheim grus i Bergsbotn.

Skaland grunnkrets
------------------

**Skaland** var, med sine 5,53 km², den arealmessig minste grunnkretsen i Berg kommune, og utgjøres av selve bygda Skaland. I folketall var grunnkretsen imidlertid nummer to etter Senjahopen. Skaland grenser i vest til Bøvær, i nord til Steinfjord, i øst til Bergsbotn og over fjorden i sør til Strømsnes.

Innbyggertall:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- |
| 233 | 236 | 187 | 201 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Tæruddalen skole** er en ungdomsskole som ligger på Tæruddalen i Lillestrøm kommune. Skolen har 470 elever (2020) fordelt på 8. til 10. trinn. På hvert trinn er det seks klasser, som går fra bokstavene A til F. Skolen ble tatt i bruk høsten 1998. Rektor er Borgar Eliassen. Borgar tok over Kristine Gilleberg i høsten 2022. Liv Røsbak Holmen har sittet i rektorstolen siden skolens oppstart før høsten 2014, hvor Kristine Gilleberg tok over før Borgar.

Kulturuke
---------

Tidligere (sist i skoleåret 2013/2014) ble det gjennomført en kulturuke en gang i året. Kulturuke er et arrangement der elevene blir delt på tvers av klasser og trinn, basert på hvilke aktiviteter elevene setter opp ønsker om. Eksempler på disse aktivitetene er: Tur til Oslo, strikking, lage egen film, eller jobbe i en bedrift. Men de har også en forestilling kalt SKALK som har vært en tradisjon side skolens oppstart siden 1998. I stede for kulturuke har nå skolen et årlig musikkshow som heter Tærudvision Song Contest (Offisielt nettsted er tarudvision.com). Første forestilling av dette showet ble holdt våren 2015.

Valgfag
-------

Valgfag skolen tilbyr er:

* Teknologi i praksis
* Sal og scene
* Design og redesign
* Fysisk aktivitet og helse
* Programmering
* Innsats for andre
* Trafikk
* Natur, miljø og friluftsliv

### Fremmedspråk

Fremmedspråk skolen tilbyr er:

* Engelsk fordypning
* Spansk
* Tysk
* Fransk

| * v
* d
* r
Offentlige skoler i Lillestrøm kommune |
| --- |
| Grunnskoler | 
* Asak
* Bingsfoss
* Blaker
* Brånås
* Bråtejordet
* Dalen
* Frogner
* Frydenlund
* Garderåsen
* Gjellerås
* Hovinhøgda
* Kjeller
* Kjellervolla
* Riddersand
* Sagdalen
* Skjetten
* Skåningsrud
* Stalsberg
* Stav
* Sten-Tærud
* Sørum
* Sørumsand
* Tæruddalen
* Vardeåsen
* Vesterskauen
* Vigernes
* Volla
* Østersund
* Åsenhagen

 |  |
| Videregående skoler | 
* Lillestrøm videregående skole
* Skedsmo videregående skole
* Strømmen videregående skole
* Sørumsand videregående skole

 |
| Høyere utdanning | 
* Oslomet – storbyuniversitetet

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Tunevannet** er en innsjø som ligger på Tunøya i Sarpsborg kommune i Østfold. Det har et areal på 2,37 km² og ligger 40 meter over havet. Vannet har utløp via Stenbekken, som renner mot vest til Pinåsevja i Vestvannet.

Økologi
-------

Vannet i innsjøen er relativt næringsrikt. Tiltak for å stoppe den økende eutrofieringen har blitt satt i gang de senere årene; utfisking av stor rovfisk (først og fremst gjedde) og brasme er et av dem. Tendensen synes i 2005-6 å være snudd; sterkt bedret siktdybde og avtakende forekomst av blågrønnalger bekrefter dette.

Fisk i Tunevannet
-----------------

* Gjedde
* Abbor
* Mort
* Brasme
* Gjørs er satt ut; fangst av toåringer høsten 2007 tyder på gyting.
* Laue
* Hork
* Sørv, ikke fanget før 1990-tallet. Trolig satt ut.
* Ål

Friluftsliv ved Tunevannet
--------------------------

Tunevannet er et populært badested om sommeren; sandstrender finnes flere steder. Badeanlegg tilrettelagt for funksjonshemmede er lokalisert ved Prestegårdstangen, vis-à-vis fylkesvei 118 og Tune kirke. Flytebrygge med stupetårn finnes også. Både Sarpsborg Roklubb, og Sarpsborg og omegn jeger- og fiskerforening (SOJFF) har sine anlegg ved innsjøen. Lekeapparater for barn, grillanlegg og fotballbane finnes i Landeparken på nordsiden av parkeringsplassen ved Prestegårdstangen.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. april 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Alene hjemme*** (originaltittel: *Home Alone*) er en amerikansk filmkomedie fra 1990, med Macaulay Culkin i hovedrollen som «Kevin McCallister». Filmen gjorde Macaulay Culkin til superstjerne. 

Joe Pesci og Daniel Stern spiller innbruddstyvene «Harry» og «Marv». På rollelisten figurerer også blant andre Catherine O'Hara, Roberts Blossom og John Heard.

Mesteparten av filmen ble spilt inn i Chicagos forstad Winnetka i Illinois. 

Filmen ble svært populær og har fått fire oppfølgere: *Hjemme Alene 2, Forlatt i New York*, *Hjemme Alene 3*, *Hjemme Alene 4* og *Home Alone: The Holiday Heist*.

Handling
--------

Dagen etter en familiekrangel blir åtteåringen Kevin McCallister ved en feil etterlatt hjemme når familien reiser på juleferie. Dette er første gang han ikke har voksne å forholde seg til. Han utnytter muligheten til å sove i foreldrenes store seng, og en rekke andre ting han ellers ikke får lov til. Han oppdager at det også finnes ulemper med å være hjemme alene; for eksempel synes han det er skummelt å måtte gå ned i kjelleren alene. 

Innbruddstyvene Marv og Harry – også kalt «Vannbandittene» – oppdager at huset til familien McCallister tilsynelatende står tomt i julen. De forsøker å bryte seg inn for å tømme huset for verdisaker. Kevin oppdager den, og setter opp en mengde særdeles kreative feller for å forhindre dem i å stjele familiens eiendeler. Marv og Harry blir til slutt pågrepet av politiet, blodige og forslåtte etter brutale møter med Kevins feller.

Medvirkende
-----------

Macaulay Culkin som har hovedrollen som Kevin McCallister
* Macaulay Culkin - *Kevin McCallister*
* Joe Pesci - *Harry Lime*
* Daniel Stern - *Marv Murchens*
* Roberts Blossom - *Marley, gammal man*
* John Heard - *Peter McCallister*
* Catherine O'Hara - *Kate McCallister*
* John Candy - *Gus Polinski*
* Kieran Culkin - *Fuller*
* Anna Slotky - Brooke McCallister

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Alene hjemme* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Alene hjemme* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Alene hjemme* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Alene hjemme* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Alene hjemme* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Alene hjemme* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Alene hjemme* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Alene hjemme* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Alene hjemme* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Alene hjemme* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
**Skjebergbekken** er ei elv som i sin helhet ligger i Sarpsborg kommune i Viken, tidligere (inntil kommunesammenslåingen i 1992) i Sarpsborg og Skjeberg kommuner. Skjebergbekken drenerer et nokså flatt nedbørområde på 30,95 km², men vannskillet vestover mot nedre Glomma ligger på et høydedrag som når 112 moh.

Elvas lengde er 10,3 kilometer, fra nordligste vannskille sør for Borgenhaugen og Hafslund hovedgård i Sarpsborg. Elva renner sør og sørøstover gjennom områder med dyrket mark, vest for Skjeberg kirke og Skjeberg stasjon, og renner ut i våtmarksområdet Salta, en del av Skjebergkilen naturreservat, der elva nå krysses av E6. Her opptar Skjebergbekken en sidebekk, Guslundbekken, som kommer fra skog og jorder opp mot Rokkeveien (Skjeberg - Halden).

Elva renner ut i Skjebergkilen mellom Kvastebyen og Høysand i Sarpsborg. Middelvannføringen ved munningen er 0,37 m³/s.

Skjebergbekken og Guslundbekken hadde tidligere gode forekomster av ørret, men forurensing – blant annet avrenning fra jordbruket – har fjernet eller begrenset disse stammene. 

Ved stormflo fylles store deler av Salta med salt- eller brakkvann opp til to kilometer ovenfor utløpet, derav navnet Salta. Naturreservatet er opprettet for å ta vare på det rike fuglelivet i takrør-skogen (45 registrerte arter), og for å verne et par sjeldne planter.

Se også
-------

* Liste over elver i Østfold

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Nedbørfelt til hav.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 13. juni 2017
2. ↑  «Naturbase.no om Salta». Arkivert fra originalen 4. september 2017. Besøkt 4. september 2017.
**George Underwood** (født 5. februar 1947) er en britisk artist og musiker. Han er mest kjent for å designe albumomslag for en rekke band på 1970-tallet og samarbeidet med David Bowie.

Tidlig liv og karriere
----------------------

George Underwood gikk på Bromley Technical High School, hvor han utviklet interesse for musikk, sammen med klassekameratene David Bowie og Peter Frampton. Underwoods og Bowies band, *George and the Dragons* ble kortvarig på grunn av en slåsskamp mellom dem, som resulterte i lammelser i Bowies venstre pupill. Skaden påvirket imidlertid ikke vennskapet deres og Underwood spilte inn ett album med Bowie (i gruppen *The King Bees*), i tillegg til en soloplate under navnet *Calvin James*.

Etter å ha funnet ut at musikkbransjen ikke var noe for ham, vendte Underwood tilbake til kunststudier og jobbet senere som illustratør i ulike designselskaper. Opprinnelig spesialiserte han seg på å lage bokomslag fra sjangrene fantasy,  skrekk og science fiction. En stor del av Underwoods omgangskrets jobbet i musikkbransjen, og etter flere forespørsler fra folk i musikkmiljøet om å designe ulike verk for dem, begynte han som frilansartist. Underwood etablerte seg etter hvert som en ledende illustratør av albumomslag for artister som T. Rex (*Futuristic Dragon*, *My People Were Fair and Had Sky in Their Hair... But Now They're Content to Wear Stars on Their Brows*), The Fixx (*Phantoms*, *Reach the Beach*, *Beautiful Friction* og *Calm Animals*), Procol Harum (*Shine On Brightly*), Mott the Hoople (*All the Young Dudes*) og David Bowie (*Hunky Dory* og *The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars*). Underwood har produsert flere hundretalls bokomslag, LP- og CD-omslag, annonser, portretter og tegninger.

Underwood deltar i dokumentaren *David Bowie & the Story of Ziggy Stardust* fra 2012 (BBC).

Referanser
----------

1. ↑  «The Genealogy of Style» **(engelsk)**. Besøkt 14. januar 2024.
2. ↑  Evans, Mike (2006). *Rock 'n' Roll's Strangest Moments: Extraordinary Tales from Over Fifty Years* **(engelsk)**. Anova Books. s. 57. ISBN 978-1-86105-923-9.
3. ↑  «David Bowie & the Story of Ziggy Stardust (2012)». Besøkt 14. januar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* «George Underwood, Professional Artist». Official website.
**Søndre Boksjø** (svensk: *Boksjön*) er en innsjø som ligger på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i kommunene Halden og Aremark i Østfold i Viken fylke, og svenske delen ligger i Dals-Ed kommune i Dalsland. Innsjøen har et areal på 8,25 km², hvorav 5,05 km² ligger i Norge. Den har utløp mot sør gjennom Hallerødelva.

Søndre Boksjø ligger rett sør for Nordre Boksjø, nord for Kornsjø og øst for Ørsjøen. Noe lenger nord ligger nedre del av Haldenvassdraget som fører videre østover til Aspern og nordover til Aremarksjøen og Aremark. Mot øst, i Sverige, ligger Stora Le.

Deler av Søndre Boksjø ligger i Lundsneset naturreservat og har et interessant fugleliv. Blant annet hekker fiskeørn, storlom og laksand på holmene i sjøen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Sjölista» (Microsoft Excel). SMHI. Besøkt 4. april 2015.
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. april 2015
3. ↑  (no) Lundsneset naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** VISS
 |
**Rasen-Antholz** (italiensk *Rasun-Anterselva*) er en kommune i den italienske provinsen Syd-Tirol. Kommunen omfatter vintersportsstedet Antholz.

Kommunen består av Antholzertal, en nordlig sidedal til Pustertal nær Alpenes hovedvannskille. I dalen ligger seks landsbyer, som heter (nedenfra og oppover) Neunhäusern (926 moh.), Niederrasen, Oberrasen, Antholz Niedertal, Antholz Mittertal og Antholz Obertal (1532 moh.). Dalen fortsetter nordøstover til Stallerpasset (2052 moh.), som forbinder Antholzertal med Defereggental i Øst-Tirol. Mellom Antholz Obertal og Stallerpasset ligger innsjøen Antholzer See, som ligger på 1642 meters høyde. Ved siden av denne befinner skiskytteranlegget Südtirol Arena seg, som årlig er arena for verdenscupen og har arrangert verdensmesterskap seks ganger.

Av kommunens 2780 innbyggere (2004) er 98 % tysktalende. Navnene Rasun og Anterselva ble, som de fleste andre italienske stedsnavn i Syd-Tirol, funnet opp av fascistene på 1920-tallet ved å oversette ledd for ledd til italiensk (*Rasen* og *Ant* ble forvansket til henholdsvis *Rasun* og *Anter*; *Holz* = *selva* = skog).

Referanser
----------

1. ↑  «Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.
2. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rasen-Antholz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Rasen-Antholz – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Alex Scherpf** (født 26. februar 1955 i Ludwigshafen am Rhein i Tyskland, død 9. august 2014 i Søgne) var en tysk-norsk teaterarbeider, regissør og skuespiller.

Siden 1965 var Scherpf bosatt i Norge. Han gikk ut fra regilinja ved Statens Teaterhøgskole som sceneinstruktør i 1985. Fra 1985 til 1997 regisserte han en rekke stykker ved Agder teater, Det norske teater, Beaivvás Sámi Teáhter, Teater Ibsen og Nationaltheatret.

* Teatersjef for det samiske teateret «Beaivvás Sámi Teáhter» 1997-2002.
* Teatersjef ved Agder teater 2005-2008.

I 1995 skrev han familieforestillingen *Antilla* som en erstatning for *Kaptein Sabeltann* i Kristiansand Dyrepark.[*bør utdypes*] det året forestillingen med Kaptein Sabeltann ble lagt til Asker.

Scherpf har også vært tekstforfatter, oversetter, skuespiller og instruktør for ulike oppsetninger og har regissert filmer, musikaler og revyer. Han mottok ulike priser for sine produksjoner, blant annet Komiprisen for beste forestilling i 2005 ("Hurra for Andersen") og Heddapris for beste scenografi/kostyme i 2000 ("Vølunds Saga" ved Beaivvás Sámi Teáhter). Han ble tildelt Kulturprisen i Kautokeino kommune i 2002 og Kulturprisen i Vest-Agder fylke i 2013.

Scherpf døde av hjernesvulst 9. august 2014 etter lengre tids sykeleie.

Filmografi
----------

### Skuespiller

* 2010 *Yohan – Barnevandreren* – Tjuvjeger #1
* 2004 *Macbeth* – Morder #2
* 2003 *Bázo* – Gresk motorsyklist
* 1993 *"Peer Gynt"* – Eberkopf

### Regissør

* 2004 *Macbeth*
* 1995 *Antilla*

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Store norske leksikon, snl.no, besøkt 4. september 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, besøkt 21. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alex Scherpf på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Alex Scherpf hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Alex Scherpf hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Alex Scherpf i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Alex Scherpf på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** Discogs
 |
**Arktitsjeskij Institut-øyene** (russisk Острова Арктического института) er en liten øygruppe med smale øyer dekket av tundra. De ligger i Karahavet, om lag 173 km nord for kysten av Sibir og 45 km sør for nærmeste øygruppe, Izvestij TSIK-øyene.

Avstanden mellom den nordlige og sørlige enden av øygruppen er 49,5 km og på det bredeste er den bare 21 km fra øst til vest. Den største av øyene heter *Bolsjoj* («Stor»).

Det er mye pakkis i havet omkring Arktitsjeskij Institut-øyene gjennom den lange vinteren, og klimaet er hardt. Også om sommeren har det vanligvis vært mange isflak i havet.

Øygruppen hører under Krasnojarsk kraj i Russland og er en del av Det store arktiske nasjonale naturreservatet, det største naturreservatet i Russland.

Arktitsjeskij Institut-øyene er oppkalt etter Det arktiske og antarktiske forskingsinstitutt i Sovjetunionen.

Øya *Sidorova* er oppkalt etter den sibirske handelsmannen og gullgruveeieren Mikhail K. Sidorov (1823–1887), som hadde en visjon om å utvikle handel langs Nordøstpassasjen.

Referanser
----------

1. ↑  Mikhail K. Sidorov Arkivert 21. august 2007 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* William Barr, Reinhard Krause og Peter-Michael Pawlik, *The polar voyages of Captain Eduard Dallmann, whaler, trader, explorer 1830–96*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arkticheskiy Institut Islands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Havis nær Arktitsjeskij Institut-øyene[*død lenke*]
* Naturreservatet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Oversiktskart over Vansjø. Burumøya med rødt.
**Burumøya** er ei øy i Vansjø i Viken. Den ligger i Råde kommune og er på ca. 820 dekar medregnet tilliggende holmer. 

Fra gammelt av het øya *Løvøen*, mens naboøya Tombøya het *Lille Løvøen*. Det har vært et småbruk – Burumøyplassen – på nordøstsiden av Burumøya. Det er uvisst når bruket ble ryddet, men det ble registrert fastboende der under folketellingen i 1865.

Burumøya har i dag (2006) ingen hus- eller hyttebebyggelse, og har heller ikke veiforbindelse til fastlandet. Øya er fremdeles i privat eie.

Vansjø har mange øyer, holmer og skjær, og rundt Burumøya finner vi holmene Store- og Lille Ølgern i nord og Slottsholmen i vest. De nærmeste store øyene er Østenrødøya i vest og Tombøya i øst.

Kilder
------

* *Historisk atlas over Råde*, Sverre Oskarson, 2001
* *Tur- og fritidskart over Vansjø*, Statens kartverk Østfold, 1994
* *Båtsportkart over Vansjø*, Råde Bok og Foto, 1987

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Dronning Elizabeth-øyene
**Dronning Elizabeth-øyene** (engelsk: **Queen Elizabeth Islands**) er ei gruppe øyer lengst nord i Canada, mellom 74° og 83°N. Samlet areal er om lag 419 000 km². Øygruppa er skilt fra Grønland ved Naresstredet, og fra de sønnenforliggende kanadiske øyene Baffinøya og Kitlineq (Victoria Island) ved Lancastersundet og Melvillesundet. Administrativt hører øygruppa til Nunavut-territoriet.

Øygruppa består av mange svært store øyer, hvorav Ellesmereøya er den største. Andre store øyer er Devonøya, Melvilleøya, Axel Heibergs land, Bathurstøya, Ellef Ringnes' øy og Amund Ringnes' øy.

Klimaet er arktisk, vegetasjonen er tundra, og flere av øyene har store isbreer.

Øyene ble i 1953 gitt navn etter dronning Elisabeth II av Storbritannia.

Referanser
----------

1. ↑  The Canadian Encyclopedia Arkivert 25. juni 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Queen Elizabeth Islands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Queen Elizabeth Islands* – Store Norske Leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Plasseringen av Ensomheden i Karahavet.
Øya Ensomhedens omriss
**Ensomheden** eller **Ujedinenija** (russisk Oстров Уединения) er en øy i Russland i Karahavet. Den ligger midt mellom de større øyene Novaja Semlja og Severnaja Zemlja.

Øya er øde og islagt, men om sommeren er det noe tundravegetasjon. Lengden er 18,5 km og arealet 202 km². Den er flat og med noen myrer og små innsjøer, med høyeste punkt på bare 30 meter over havet. Nordøst på øya strekker det seg ut en lang landtunge. 

Det finnes isbjørn, hvalross og sel, samt mange forskjellige fuglearter på øya. 

Den nærmeste landområdet er Izvestij TSIK-øyene, som ligger 150 km mot sørøst. 

Administrativt tilhører Ensomheden Krasnojarsk kraj og er en del av *Det store arktiske statlige naturreservatet*, det største naturreservatet i Russland og Europa.

Historie
--------

Den norske ishavsskipperen Edvard Holm Johannesen frå Balsfjord ga øya det poetiske navnet ved oppdagelsen 26. august 1878, på grunn av den avsidesliggende plasseringen.

Den sovjetiske polfareren professor V. Yu. Vize mente at det var et stort grunt område og kanskje flere uoppdagede øyer omkring Ensomheden.

> Oppdagelsen av den enslige øya kalt *Einsamkeit*, ved kaptein Johannesen [...] er av største viktighet og betydning, som en indikasjon på at det finnes land som hittil er ukjent i den retningen. Selv om den fikk sitt nåværende navn av kaptein Captain Johannesen, et navn som betyr «ensom» og «alene», virker det svært usannsynlig at den skulle vise seg å være så isolert som antatt [...] som fører til antagelsen at det kunne være den sørligste enden av en kjede øyer øst for Franz Josefs Land.
> 
> 
> 

Under sin egen ekspedisjon til Frans Josefs land med isbryteren «Malygin» i 1931 håpet han å utføre oseanografiske undersøkelser i Karahavet, men professor Vize kom ikke så langt på grunn av store mengder havis. Senere ekspedisjoner og satellittbilder viste at det ikke var andre øyer i nærheten av Ensomheden.

Under en ekspedisjon på 1930-tallet oppdaget den sovjetiske paleontologen A. N. Rjabinin en halsvirvel av en plesiosaur (*Plesiosaurus latispinus*) på øya.

Under andre verdenskrig hadde Sovjetunionen en mindre værstasjon på Ensomhedsøen. 8. september 1942 kom den tyske ubåten U-251 under kapteinløytnant Timm til overflaten nær øya, avfyrte granater og ødela stasjonsbygningen. Dette var en av de siste handlingene til Kriegsmarine under Operasjon Wunderland. Polarstasjonen ble bygd opp igjen senere, men ble igjen forlatt i 1996.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Henning Bang** (født 1957) er en norsk fagbokforfatter, siviløkonom og psykolog med doktograd i organisasjonspsykologi. Han er professor i psykologi ved Psykologisk institutt (PSI) ved Universitetet i Oslo, der han forsker på hvordan man kan skape mer effektive og velfungerende team.

Han er utdannet siviløkonom ved Norges Handelshøyskole i 1982 og mag.art. i psykologi ved Universitetet i Oslo i 1986. Han ble godkjent psykolog i 1988 og spesialist i arbeids- og organisasjonspsykologi i 1998. Han tok sin doktorgrad i psykologi ved Universitetet i Oslo i 2010 med avhandlingen *Effektivitet i ledergrupper: En studie av sammenhengen mellom gruppeprosesser og teameffektivitet i ledermøter*. Fra 2011 har han vært førsteamanuensis ved PSI. Han har i en periode arbeidet med par- og individualterapi, men har mesteparten av sin yrkekarriere jobbet som organisasjonspsykolog. Han fikk undervisningsprisen ved PSI i 2004 og Bjørn Christiansens minnepris for et særlig betydningsfullt faglig bidrag fra Norsk Psykologforening i 2010.

Henning Bang er fagbokforfatter og har utgitt bøkene *Organisasjonskultur* (2020), *Organisasjonskultur i praksis* (1998), *Effektive ledergrupper* (2019) og *Effective management teams and organizational behavior: A research-based model for team development* (2021).

Referanser
----------

1. 1 2   deichman.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.gyldendal.no[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   www.sv.uio.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Henning Bang – 3 roller i norsk næringsliv». *proff.no*. Besøkt 5. november 2023.
5. ↑  «Henning Bang». *www.gyldendal.no*. Besøkt 5. november 2023. «Henning bang (f. 1957) er siviløkonom og psykolog, spesialist i organisasjonspsykologi og har doktorgrad i psykologi.»
6. ↑
7. ↑  Henning Bang
8. ↑  Bjørn Christiansens minnepris 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Kaffeklubbøya** (dansk: *Kaffeklubben Ø*; grønlandsk: *Inuit Qeqertaat*) er en øy nordøst for Grønland. Øya regnes som det nordligste landpunkt i verden.

Øya ble oppdaget av Robert Peary i 1900, og er omtrent en kilometer lang. Den befinner seg på 83°40′N 29°50′V, 37 km øst for Kapp Morris Jesup på Grønland. Den første som gikk i land på øya var den danske oppdageren Lauge Koch i 1921 da han var med på *Den danske Jubilæumsekspeditionen*. Han oppkalte øya etter kaffeklubben i Københavns geologiske museum. I 1969 regnet et kanadisk arbeidsutvalg ut at det nordligste punktet på øya ligger 750 meter nord for Kapp Morris Jesup, og dermed kunne kalles verdens nordligste landfaste punkt.

Siden den gang er flere sandbanker funnet lengre nord, men siden disse sandbankene ikke er permanente har de som regel ikke vært regent med når verdens ytterpunkter skulle listes opp.

I 1991 ble øya besøkt av grønlenderne Peter «Piitaaraq» Brandt, Kaaleeraq Bech og Johan Brandt. I anledning Lauge Kochs hundreårsdag fikk øya et grønlandske navn *Inuit Qeqertaat* som betyr «Menneskenes øy». Navnet ble offisielt godkjent 1993.

I 2021 ble det avdekket at sandbankene i området egentlig er morenemateriale på toppen av isfjell, og at Kaffeklubbøya er den eneste egentlige øya i området.

Referanser
----------

1. ↑  R. L. Lillestrand, E. F. Roots, E. R. Niblett, og J. R. Weber: Position of Kaffeklubben Island. I: Canadian Surveyor supplement mars 1970, s. 142–146 (en).
2. 1 2  Ole Bennike, Jeff Shea (13. mars 2019). *Oodaaq Ø and other short-lived islets north of Greenland*. *Polar Record* **(engelsk)**. 55. s. 15–17. doi:10.1017/S0032247419000135.
3. ↑  «»Verdens nordligste ø« er i virkeligheden et isbjerg» **(dansk)**. videnskab.dk. 8. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kaffeklubben Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* National Geographic planter flagget på Kaffeklubbøya

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Ádjit** er en fjellkjede i Storfjord kommune i Troms og Finnmark, øst for nedre del av Skibotndalen. Den er rundt sju kilometer lang. Fjellkjeden har sju topper over 1200 meter over havet. Der høyeste topp er 1408 meter over havet.

Etymologi
---------

**Ádjit** er den samiske navneformen. Kvensk parallellnavn: **Aadjekka**, norsk parallellnavn: **Addjekk**. Navnet skal visstnok ha samisk opprinnelse, fra ordet *aadjeht*, en slags kilde. I denne fjellkjeden kommer mange bekker og elver ut i fjellsiden, «midt i fjellet».

Se også
-------

* Fjell i Troms

Referanser
----------

1. ↑  Thorsnæs, Geir (11. juni 2018). «Ádjit - fjell i Storfjord». Store norske leksikon. Besøkt 3. mai 2021.
2. ↑  «Kvenske stedsnavn». *www.kvenskestedsnavn.no*. Besøkt 3. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ádjit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ádjit på UT.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Kolbjørnviksjøen** (også skrevet **Kolbjørnsviksjøen**) er en innsjø i Viken. Den ligger der grensene mellom Rakkestad, Marker og Aremark kommuner møtes.

Den populære badeplassen ved Kolbjørnviksjøen ligger i Marker kommune. Badeplassen er tilpasset handikappede. Rakkestad kommune leier badeplassen for 10kr for 10 år. Leieavtalen går ut i 2011, så da skal Rakkestad finne ut om de skal inngå en ny leieavtale, eller kjøpe badeplassen av Marker.

Historie
--------

I gamledager ble det funnet skjellsand i sjøen, og skjellsanden ble brukt på jorder og til høns. De vurderte å sprenge en tunnel fra Kolbjørnsviksjøen til Aremarkssjøen for å tømme den for vann. Da kunne de grave frem all skjellsanden, men det ble det aldri noe av.

Det er lagt ut en flytebrygge, stupebrett, brygge med nedgang for handikappede, bord og benker.

Fakta
-----

Avkjøringen til Kolbjørnsviksjøen er merket fra vei 124 mellom Degernes og Aremark. De siste kilometerne frem til badeplassen er på grusvei.

Stranden er stor og langgrunn, og har en stor gressplen med enkeltstående trær. Plassen har to store parkeringsplasser og handicap-toaletter og renovasjon. Vannet består av ferskvann og tjern.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. april 2015
2. ↑  «Kolbjørnviksjøen». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 4. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* «Kolbjørnviksjøen». Rakkestad kommune. Besøkt 30. mars 2018.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Gerard Maximin County** C.S.Sp. (født 15. desember 1960 i San Juan i Trinidad og Tobago)[1] er katolsk biskop av Kingstown i Saint Vincent og Grenadinene.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Gerard County vokste opp som den yngste av seks søsken og gikk på videregående skole i Woodbrook, et distrikt i Port of Spain. Etter skolen utdannet han seg til bankfunksjonær og jobbet i en bank i ni år, sist i en lederstilling.[2] I 1988 sluttet han seg til spiritanerordenen og avla sine midlertidige løfter den 9. september 1991. Den 9. september 1994 avla han de evige løfter. 

### Prest

County ble presteviet den 21. januar 1996. Deretter virket han som misjonær i Mexico i 19 år, inkludert som pastor i sognet San David Roldán Lara i bispedømmet Tampico, og sist som provinsial for spiritanerne.[3]

### Biskop av Kingstown

Den 22. desember 2015 utnevnte pave Frans ham til biskop av Kingstown.[4] Erkebiskopen av Port of Spain, Joseph Everard Harris C.S.Sp. bispeviet ham den 20. februar 2016; medkonsekratorer var biskopen av Bridgetown, Charles Jason Gordon, og den eremiterte biskop av Bridgetown, Malcolm Patrick Galt C.S.Sp.
**Korsgård skole** er en barneskole ved Korsegården i Askim i Indre Østfold kommune. Skolen ligger rett i utkanten av tettbebyggelsen i Askim. Den er omringet av skogsområder, dyrket mark og tettbygde strøk. Skolen har anslagsvis 300 elever fra 1.–7. trinn.

Historie og anlegg
------------------

Den eldste delen av Korsgård skole ble bygget i 1956. Skolen var da en videreføring av Dehli skole som lå like ved der Korsgård ligger nå. I 1974 kom det to tilbygg med klasserom og aktivitetsfløy. Disse fløyene inneholder klasserom, gymnastikksal, svømmehall, musikkrom og skolekjøkken og saler for sløyd og tegning og tekstilforming.

I 2008-09 ble skolen totalrenovert, og sto ferdig i mars 2009. Skoleåret 2009–10 var det første hele skoleåret med totalrenovert skolebygg.

Det ble også anlagt fotballbane ved skolen på 80-tallet, for det da nyoppstartede Korsgård IL

Skolen er nå delt inn i tre bygg:

* A-bygget huser skolefritidsordning, administrasjonen, lærerværelset, samt basene for 1.–4. trinn.
* B-bygget er aktivitetsbygget og inneholder gymsal, bibliotek, naturfagsrom, IKT-rom, musikkrom, sløydsal og formingsrom og kjøkken som brukes i faget Mat og helse. I kjelleren finnes garderober og et svømmebasseng som per juli 2009 ikke er i drift.
* C-bygget huser arbeidsplasser, IKT-rom og baser for 5.–7. trinn.

Samtlige baser er utstyrt med interaktive tavler, som gir muligheter for variert og moderne undervisning.

Uteområdet er stort og gir muligheter for variert lek og undervisning. Skolen har egen Scansisløkke og skatepark. I tillegg disponerer skolen et skogsområde som er flittig i bruk i både undervisning og friminutt.[]

Referanser
----------

1. ↑  Nebbenes, Kirsti. «Korsgård skole - Indre Østfold kommune». *www.io.kommune.no*. Besøkt 24. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Korsgård skoles hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |