recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kinas flagg Kina |
| Rullestolcurling Rullestolcurling |
| VM i rullestolcurling |
| Bronse | 2012 Chuncheon |  Reserve |
| Bronse | 2013 Sotsji |  Reserve |

**Zhang Qiang** (født 4. mai 1979 i Heilongjiang) er en kinesisk rullestolcurlingspiller. Han har to VM-bronsemedaljer som fremste meritter, og har vært treer og reserve på det kinesiske landslaget siden 2007. 

Han begynte med rullestolcurling i 2007, og debuterte for Kina i 2007, ved kvalifiseringsmesterskapet for VM i 2008.

Idrettskarriere
---------------

Wang var treer ved kvalifiseringsmesterskapet for VM i rullestolcurling 2008, men Kina kom på 9.-plass i denne kvalifiseringen, og ble ikke kvalifisert til VM 2008. 

Han var reserve da Kina i 2010 vant kvalifiseringsmesterskapet for VM i rullestolcurling 2011 i Praha i Tsjekkia, og ved VM 2011 kom Kina på 5.-plass. Ved VM i rullestolcurling 2012 fikk Kina bronse, de slo Slovakia 7-4 i bronsefinalen. Ved neste VM, i 2013, kom de også på 3.-plass, denne gangen slo de USA 6-5 i bronsefinalen. 

Han var treer ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det kinesiske laget kom på 4.-plass. Her tapte de 3-7 for Storbritannia i bronsefinalen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zhang Qiang – Paralympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Zhang Qiang – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Zhang Qiang – World Curling Federation Rediger på Wikidata
* Profil hos Sotsji 2014 Paralympics Arkivert 19. mars 2014 hos Wayback Machine.
**Zhang Qingli** (kinesisk: 张庆黎, pinyin: *Zhāng Qìnglí*, født i januar 1951 i fylket Dongping i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker som er Det kinesiske kommunistpartis partisekretær i provinsen Hebei, noe som innebærer at han er den egentlige politiske leder der.

Han var også medlem av det kinesiske kommunistpartis 17. sentralkomite.

Zhang ble medlem av kommunistpartiet i 1973 og innehadde lenge en rekke lavere partiembeder i hjemprovinsen Shandong.

Årene 2002–2005 var han direktør for det viktige Produksjons- og konstruksjonskorpset i Xinjiang, som lyder direkt under Folkets frigjøringshær, og han har gjort seg bemerket for sin håndfaster politikk i regioner med etniske minoriteter.

Fra 2005 til 2011 tjenestegjorde han som partisekretær i Tibet, og ble ansett som svært kontant i sin ledelsesstil.

Zhang anses å stå nær Hu Jintao nær, som også har tjenestegjort i Tibet, og Zhang har avskjediget flere etniske tibetanske embedsmenn som han betraktet som upålitelige. Han har også gjort seg kjent for å ha beskyldt Dalai Lama for landsforræderi. Han kom i rampelyset i samband med de tibetanske urolighetene våren 2008, da han kom med en rekke uttalelser mot Dalai Lama.

I august 2011 ble han utnevnt til partisekretær for provinsen Hebei.

Referanser
----------

1. ↑   China Vitae, chinavitae.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Intervju med Zhang i Der Spiegel, 2006-08-16.
3. ↑  "OS-facklan till Tibet som planerat", Svenska Dagbladet, 2008-03-19.
4. ↑  Buckley, Chris. «China moves Tibet hardliner to heavily Catholic province». Reuters. Besøkt 30. august 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zhang Qingli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Zhang Qingli hos China Vitae Rediger på Wikidata
* Offisiell biografi

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Det stjålne paradis***, (originaltittel: *Desire*) er et amerikansk romantisk drama fra 1936 regissert av Frank Borzage og med Marlene Dietrich og Gary Cooper i hovedrollen.

Handling
--------

I Paris ønsker både en gullsmed Aristide Duvalle og en psykiater Maurice Pauquet å gifte seg med Madeleine de Beaupre (spilt av Marlene Dietrich) ved å fortelle hver mann at hun er gift med den andre. Duvalle leverer en sett med perler verdt millioner av franc til Pauquet-kontoret, og forventer å bli betalt. Men Pauquet tror han er en ny pasient som har vrangforestillinger. Madeleine er der for å introdusere dem for hverandre, men reiser med perlene før de oppdager hva hun har gjort.

Hun kjører til grensen mot Spania møter hun Tom Bradley (spilt av Gary Cooper) en amerikaner på ferie i Europa. All bagasje skal undersøkes ved grensen av tollerne, så hun forsøker seg å skjule perlene i en jakke-lomme. Hun påstår at hun skal til San Sebastián, og Tom tilbyr å kjøre henne dit. Underveis griper hun anledningen til å stjele bilen hans, og la ham stå igjen. Hun krasjer deretter bilen når hun forsøker å unngå politiet. Madeleine og Tom reiser hver for seg til San Sebastián. Der møter "grevinne" de Beaupre sin medskyldige, visstnok hennes onkel, "prins" Carlos Margoli. 

Tom lokaliserer Madeleine ved hjelp av en politibetjent (spilt av Akim Tamiroff) som ikke kan forestille seg at en sjarmerende grevinne ønsker å stjele en bil, og han blir ikke engang værende å se om Tom identifiserer Madeleine som tyven. Carlos ønsker at Madeleine skal reise til Madrid for å selge perlene. Men hun har faktisk blitt forelsket i Tom, og vil i stedet forlate den kriminelle gjengen. Men Carlos og "tante" Olga (spilt av Zeffie Tilbury) et annet gjeng-medlem, ønsker å forhindre forlovelsen deres.

Skuespillere
------------

* Marlene Dietrich som Madeleine de Beaupre.
* Gary Cooper som Tom Bradley.
* John Halliday som Carlos Margoli
* William Frawley som Mr. Gibson
* Ernest Cossart som Aristide Duvalle
* Akim Tamiroff som Avilia. En politibetjent.
* Alan Mowbray som Dr. Maurice Pauquet.
* Zeffie Tilbury som "tante Olga"

Referanser
----------

1. ↑  «filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Det stjålne paradis* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Det stjålne paradis* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Det stjålne paradis* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Det stjålne paradis* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Det stjålne paradis* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Det stjålne paradis* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Det stjålne paradis* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Det stjålne paradis* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Tårnet i Jåttåvågen, en regnværsdag i februar 2008
**Det skjeve tårnet i Jåttåvågen**, ofte kalt **Skråtårnet**, er et betongtårn i Jåttåvågen i Stavanger. Det ble bygget i 1984 og ble brukt til 1994. Bygget ble reist av Norwegian Contractors og flere oljeselskaper for å bevise at de kunne støpe på skrå med forskjellig diameter og veggtykkelse, slik at det var mulig å bygge den 472 meter høye Trollplattformen i Jåttåvågen. Tårnet har en helningsgrad på 16 grader og er 50 meter høyt. Hulrommet ble brukt til sementlager, men i dag er det bare møtelokalene på toppen som brukes.

I oktober 2007 ble tårnet åpnet for allmennheten, da Hinna menighet fikk låne tårnet av Stavanger kommune. Hinna kirke har startet en ny menighet i Jåttåvågen som har sine gudstjenester i Skråtårnet annenhver søndag. Hele utbyggingen i Jåttåvågen skjer innenfor grensene til Hinna menighet, og vil øke antall personer som sokner til Hinna kirke med 50 prosent, fra 10 000 til 15 000. Den unike arkitekturen gjør dette til et landemerke for regionen. Fra 50 meters høyde er det utsikt til Ryfylke og hele Gandsfjorden. 

Jåttåvågen er et industriområde med historie. Her ble de store betongkonstruksjonene i Nordsjøen bygget, blant annet Trollplattformen. Området er nå i forvandling til en ny bydel med kontorer, næringslokaler, skole, boliger, butikker og Viking Stadion.

Referanser
----------

1. ↑  «Norges mest fantastiske fest- eller møtelokale» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 18. oktober 2016. Besøkt 15. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* aftenbladet.no – Åpner tårnet for allmennheten
* aftenbladet.no – Betongkoloss kan bli kirke
**Enric Palomar** (født 1964 i Badalona) er en spansk komponist. Han studerte ved Barcelona Conservatory under Benet Casablancas og Joan Albert Amargós.

Hans verk Interludio Alegórico (dedikert til Claude Debussy) fikk hederlig omtale ved the Xth Composition Awards, organisert av myndighetene i Catalonia, Spania. Han har skrevet mange kammerspill for ulike ensembler og solister, for eksempel operaene Ruleta, med en libretto av Anna Maria Moix og Rafael Sender, som hadde premiere på Mercat de les Flors, Barcelona, i 1998, og Juana, basert på livet til Juana I av Castile, med en libretto av Rebecca Simpson, som hadde premiere på Oper Halle, Tyskland, in 2005, og som senere ble fremført på Teatre Romea, Barcelona og Staatstheater Darmstadt i Tyskland.

Operahuset i Barcelona, Gran Teatre del Liceu, leiet han inn for å komponere La cabeza del Bautista, basert på Ramón Maria del Valle-Incláns stykke med samme navn. Stykket hadde premiere den 20. april 2009.

Den spanske Nasjonalballetten, Ballet Nacional de España, fikk Palomar til å komponere stykket Negro Goya, en ballett baset på Goyas siste verk. Premieren var i juli 2011. I 2011 hadde han også premiere med sin første Piano Concerto (med Iván Martín som pianosolist) og Beceroles (et oratorium) på Auditori, Barcelona.

Palomar er også interessert i jazz og populærmusikk, spesielt flamenco, og er aktiv som komponist, arranger og dirigent. Blant stykkene hans er Lorca al piano en sigøyner-suite for fire pianoer, perkusjon, vokal (flamenco og opera) og dans. Han har samarbeidet med flamencosangeren Miguel Poveda i "Poemas del exilio" hvor Palomar skrev musikken til dikt av Rafael Alberti. "Poemas del exilio" ble premiert med the City of Barcelona Prize.

I dag er han kunstnerisk leder ved Escuela Superior de Musica Taller de Musics i Barcelona.

Referanser
----------

1. ↑   datos.bne.es, BNE-identifikator XX4580129, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. desember 2013. Besøkt 16. april 2013.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. juli 2013. Besøkt 26. april 2013.
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. mai 2013. Besøkt 26. april 2013.
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. januar 2020. Besøkt 26. april 2013.
7. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE
 |
Åpningen av utstillingen i Galleri IKM i Oslo, april 2013.  
Foto: Alvin Christie / Oslo Museum
Kunstner Helle Storvik, som tok initiativet til prosjektet, fotografert under åpningen i april 2013.  
Foto: Mette Møller Mork / Oslo Museum
***Er vi her ennå?*** er et kunstprosjekt og en utstilling laget i 2012 av Helle Storvik, Åslaug Krokann Berg, Rune Johansen og Mari Boine. Prosjektet består av fotografier tatt av Storvik, Johansen og Boine, videokunst laget av Storvik og Berg, en lydinstallasjon laget av Storvik, en 50 minutter lang dokumentarfilm om samisk kultur og historie i Vesterålen, samt en 12 minutter lang film der Helle Storvik forteller om bakgrunnen for prosjektet.

Kunstprosjektet har bakgrunn i at billedkunstner Helle Storvik, opprinnelig fra Stokmarknes i Vesterålen, i voksen alder fikk vite at hun hadde samiske aner. Anslagsvis 20-25 % av dagens befolkning i Vesterålen har samiske røtter. Sammen med Irene Persen arrangerte de fire kunstnerne i 2010 fire sammenkomster i Vesterålen der Boine og Persen holdt intimkonserter og kunstnerne inviterte bygdefolket til samtaler om den samiske kulturen. Kunstnerne intervjuet også flere personer i Vesterålen om den samiske kulturen og historien i distriktet, og de besøkte flere steder i området der det fantes tufter og spor etter samisk historie. Alt ble filmet, og opptakene ble satt sammen til dokumentarfilmen med samme navn som kunstprosjektet.

Navnet til prosjektet er inspirert av heftet *De er her ennå*, om samisk historie i Vesterålen, skrevet av lokalhistoriker Johan Borgos i 1999.

Visninger
---------

* 2012: Svolvær (Nordnorsk Kunstnersenter)
* 2013: Bodø (Bodø Kunstforening)
* 2013: Oslo (Galleri IKM)
* 2014: Sortland (Museum Nord)
* 2015: Harstad (Sør-Troms Museum)
* 2015: Karasjok (Samisk senter for samtidskunst)

Kilder
------

* Utstillingskatalogen (2012)
* NRK: "Er vi her ennå" (radiointervju med Helle Storvik, 3. mars 2011)
* Lofoten.com: Er vi her ennå? (3. september 2012, besøkt 27. juni 2014)
* Oslosurf: Er vi her ennå?[*død lenke*] (2013, besøkt 27. juni 2014)
* Bladet Vesterålen: – Vi er her ennå, ja[*død lenke*] (27. april 2014, besøkt 27. juni 2014)
**Erast Petrovitsj Fandorin** (Эраст Петрович Фандорин) er en fiktiv hovedperson i kriminalromanene til Boris Akunin. Den første romanen ble gitt ut i Russland i 1998 og den siste kom ut i november 2006. Mer enn 15 millioner eksemplarer av Fandorin-romanene har blitt solgt pr. mai 2006, selv om romanene var gratis tilgjengelige fra mange russiske nettsider og de trykte utgavene var forholdsvis dyre etter russisk standard. Nye bøker i Fandorin-serien selger gjerne 200.000 eksemplarer første uka. I Russland konkurrere Fandorinserien med Ringenes herre og Harry Potter i popularitet, og serien har fått positiv omtale i vest, blant andre av forfatteren Ruth Rendell.

Biografi
--------

Fandorin ble født i 1857. I boken *Tyrkisk gambit* heter det: 

* Bakgrunn: Adelsfamilie som lever i Moskva.
* Mor: Dør mens han ennå er barn.
* Far: Pensjonert løytnant, beriket seg under jernbaneboomen, gikk konkurs under bankkrakket. Død av blodpropp i 1876. Etterlot seg noen minner og noe gjeld...
* Stilling: Titulærråd.
* Fysiske trekk: Vakker, mørkt hår, blå øyne, passe høy, lys hud.
* Egenskaper: Intelligent, samvittighetsfull, «skriver feilfritt og behersker fremmede språk». Behagelig å omgås, forfinet og kanskje litt for følsom.
* Spesielle kjennetegn: Lett stamming og grått hår ved tinningene.

Presenteres i 8 bøker
---------------------

Romanene som handler om ham (7 av dem er gitt ut på norsk, 5-6 bok er trykt i den samme bok) er

* *Vinterdronningen*
* *Tyrkisk gambit*
* *Leviathan*
* *Akilles´ død*
* *Spesialoppdrag*
* *Etatsråden*
* *Kroningen*
***Er rufet seinen Schafen mit Namen***, BWV 175, er en kirkelig kantate komponert av Johann Sebastian Bach.

Den ble komponert i Leipzig i 1725 for tredje pinsedag. Stykket ble framført en gang til i Leipzig, men årstallet er ukjent. 

Teksten er skrevet av Christiane Mariene von Ziegler (sats 2-5) og Johann Rist (sats 7), mens første og femte sats er basert på Evangeliet etter Johannes 10: 3 og 10: 6.

Koraltemaet er basert på salmen «Komm, Heiliger Geist, Herre Gott». Denne melodien av en ukjent komponist er datert til 1400-tallet og er kanskje knytt til salmemelodien «Adesto, sancta spiritus» av Marchetto di Padua fra omkring 1270. Kantaten kom først på trykk i den nåværende formen i *Geystliche Gesangk Buchleyn* (redigert av Johann Walter) i Wittenberg i 1524 sammen med flere vers som Martin Luther hadde skrevet.

Instrumentering og struktur
---------------------------

Stykket er instrumentert for tre trompeter, tre fløyte dolce, to fioliner, bratsj, fiolonsell piccolo solo og basso continuo, samt tre sangsolister (alt, tenor, bass) og firedelt kor.

Det består av sju satser:

1. «Er rufet seinen Schafen mit Namen», Resitativ for tenor
2. «Komm, leite mich», Arie for alt
3. «Wo find' ich dich? Ach, wo bist du verborgen?», Resitativ for tenor
4. «Es dünket mich, ich seh' dich kommen», Arie for tenor
5. «Sie vernahmen aber nicht, was es war», Resitativ for alt
6. «Öffnet euch, ihr beiden Ohren», Arie for bass
7. «Nun, werter Geist, ich folg' dir», Koral

Litteratur
----------

* Er rufet seinen Schafen mit Namen hos Bach-kantater

Eksterne lenker
---------------

* Piano- og songpartitur for BWV 175 (PDF) på bach-cantatas.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**A.C. Møller skole** er en grunnskole i Heimdal utenfor Trondheim (1-10 trinn) for elever som er døve, tunghørte eller med andre hørselsproblemer som bruker tegnspråk som første eller andrespråk. Skolen har om lag 24 fulltidselever samt rundt 80 deltidselever som kommer inn på opptak fra fylkene Møre og Romsdal, Trøndelag, Nordland, Troms og Finnmark. Det er også tilrettelagt for elever med multihandikap.

A.C. Møller skole ble etablert av Andreas Christian Møller i 1825, og ble på den tid kalt Døvstummeinstitutet i Trondhjem. På den tiden lå den i sentrum, der Trondheims Døvemuseum nå ligger. Bygget blir kalt Rødbygget i det døve samfunnet og er nå et knutepunkt for sosiale sammenkomster. Skolen ble senere oppkalt etter Andreas Christian Møller og er nå en del av Statped. Skolen er opprinnelig en fortsettelse av Trondheim offentlige skole for døve (Døveskolen) og ble opprettet i 1992 gjennom en sammenslåing av Vikhov kurssenter og skole i Malvik. Skolen ble så plassert i Søbstadvegen på Heimdal, og bygningen er tegnet av arkitekt Ola Steen.

1. juli 2017 tok kommunen over A.C. Møller skole. Skolen ble da slått sammen med Huseby skole. Klasserommene og lokalene til de døve og tunghørte elevene er enda lokalisert i Statpeds bygg i Søbstadvegen.

Skolen tilbyr internat for elever som bor for langt unna til å kunne pendle til skolen hver dag. Dette tilbudet har vært tilstede før 1950-tallet, da Rødbygget var internatet på Døvstummeinstitutet i Trondhjem.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 39–40. ISBN 978-82-573-1762-1.

Eksterne lenker
---------------

* A.C. Møller skole.no

Portal: Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***A-magasinet*** er et blad som kommer som vedlegg til den norske avisa *Aftenposten* hver fredag. Magasinet har et mål på 230x297 mm, og er altså mindre enn dagsavisa, som er i tabloidformat. Bladet trykkes hos Hjemmet Mortensen Trykkeri og
har har et sidetall på mellom 68 og 84 sider. Bladet ble fram til 2011 trykket hos Aktietrykkeriet i Fetsund.

Historikk
---------

*A-magasinet* er blitt utgitt i tre perioder: 1927–1944, 1963–1993 og fra 2005.

### 1927–1944

Første nummer kom nyttårsaften 1926 etter initiativ fra redaktør Frøis Frøisland. Navnet var vinnerbidraget i en navnekonkurranse blant Aftenpostens lesere. Andre forslag var *Lørdagshygga*, *Ding Dong*, *Tilhænger'n* (etter det populære komikerparet Telegrafstolpen og Tilhenger'n), *Sofadyret* med flere. Magasinet ble midlertidig stanset i 1943 på grunn av papirrasjoneringen under 2. verdenskrig.

### 1963–1993

Magasinet gjenoppstod i 1963, nå med en «kvinneprofil», det vil si med stoff om familieliv, hjem og moter. Allerede året etter ble denne redaksjonelle profilen forlatt, og magasinet ble et rent reportasjeblad med «saklig underholdning». I 1966 ble det første fargefotografiet trykket i bladet, og siden ble fotojournalistikken et kjennetegn ved A-magasinet. I 1984 ble Per Egil Hegge redaktør og bladet ble litt «friskere» i formen. Faste innslag var blant annet kriminalnovellen og tekstkonkurransen med vitsetegninger av Sven Sønsteby. *A-magasinet* ble imidlertid nedlagt i 1993 da mange av annonsørene gikk over til Schibsteds nystarta TV 2.

Naturfotografen Sverre M. Fjelstad var i over 20 år ansvarlig for den faste spalten *Naturen rundt oss* i A-magasinet i denne perioden.

### 2005–

Tredje runde med *A-magasinet* begynte fredag 21. oktober 2005. Kjersti Løken Stavrum, tidligere sjefredaktør i ukebladet *KK*, ble redaktør. I 2013 tok Lillian Vambheim over etter Stavrum.

Eksterne lenker
---------------

* A-magasinets nettutgave
* Om A-magasinets historie ved relanseringa 2005
* Aktietrykkeriet

Portal: Litteratur
**Kelly McGillis** (født 9. juli 1957) er en amerikansk skuespillerinne som huskes best fra rollen som Charlie i *Top Gun*.

McGillis studerte ved Juilliard School's Drama Division hvor hun opptrådte i oppsetningen *Love for Love*, regissert av John Blatchley. McGillis ble uteksaminert fra Julliard i 1983 og fikk roller i flere filmer kort tid senere. Hennes filmer inkluderer Vitne til mord med Harrison Ford, som hun mottok en Golden Globe-nominasjon for, Top Gun som flyinstruktøren Charlie i 1986 der hun spilte mot Tom Cruise og Val Kilmer. McGillis dukket opp i dusinvis av TV-og filmroller gjennom hele 1990-tallet før hun tok en pause fra skuespiller-yrket for noen år. 

McGillis giftet seg med Boyd Black i 1979, de tok ut skilsmisse i 1981. Hun giftet seg deretter med Fred Tillman i 1989, og de hadde to døtre: Kelsey og Sonora, sammen. Paret skilte seg i 2002. McGillis kom ut som lesbisk i april 2009 under et intervju med SheWired.com, en LHBT-orientert nettsted. I 2010 inngikk Kelly McGillis sivilt partnerskap under en seremoni i Collingswood, New Jersey med Melanie Leis, en salgskonsulent fra Philadelphia. Hun og McGillis møttes for første gang i 2000 da Leis arbeidet som bartender. I 2012 spilte hun i filmen The Innkeepers.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   GeneaStar, oppført som Kelly Mcgillis, GeneaStar person-ID mcgilliskel[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 52331, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kelly McGillis på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Kelly McGillis i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Kelly McGillis på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Kelly McGillis på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Kelly McGillis på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Kelly McGillis på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Kelly McGillis hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Kelly McGillis hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Kelly McGillis hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Kelly McGillis hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Ashleigh Moolman** (født 9. desember 1985 i Pretoria) er en sørafrikansk syklist, som konkurrerer i landeveissykling. Hun representerer klubben Lotto Belisol Ladies i Belgia.

Meritter
--------

2012
16.-plass - landeveisrittet ved sommer-OL 2012 (London)
Sølv - det sørafrikanske mesterskapet i landeveissykling, tempo
Gull - det sørafrikanske mesterskapet i landeveissykling, fellesstart
10.-plass - Trofeo Alfredo Binda - Comune di Cittiglio (Italia)
5.-plass - La Flèche Wallonne (Belgia)
Bronse - Tour de Free State (Sør-Afrika)
10.-plass - Giro d'Italia Donne (Italia)
2011
Gull - Afrikamesterskapet i landeveissykling, fellesstart (Eritrea)
Sølv - Afrikamesterskapet i landeveissykling, tempo (Eritrea)
Sølv - det sørafrikanske mesterskapet i landeveissykling, tempo
Sølv - Tour de l'Ardèche (Frankrike)
6.-plass - Emakumeen Bira (Spania)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ashleigh Moolman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Ashleigh Moolman-Pasio – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ashleigh Moolman-Pasio – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ashleigh Moolman-Pasio – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Ashleigh Moolman-Pasio – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Ashleigh Moolman-Pasio – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Ashleigh Moolman-Pasio – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Ashleigh Moolman-Pasio – CycleBase Rediger på Wikidata
* (en) London 2012 - Ashleigh Moolman
* (en) Profil på Cycling Fever
**Fatmir Sejdiu** (født 23. oktober 1951) var den andre presidenten i Kosovo. Sejdiu erstattet Ibrahim Rugova etter Rugova døde av kreft i januar 2006. Han tilhører også samme parti, LDK.

Tidlig liv
----------

Han ble født i den lille landsbyen Pakaštica nær Podujevo, Kosovo i daværende Jugoslavia. Sejdiu snakker albansk, engelsk, serbisk og fransk. 

Han bor i Priština sammen med sin kone Nezafete og deres tre sønner.

Politisk karriere
-----------------

Sejdiu var en respektert professor ved Universitetet i Prishtina, og underviste gjennom sine perioder som parlamentariker.

Sejdiu var tidlig med i protester mot serbisk autoritært styresett, og hadde i mange år hengende et portrett hengende på sitt kontor, som viste han og partilederen Veton Suroi som låste armene sammen foran opprørspolitiet. Han ble alltid beundret for å være ærlig og rettferdig i alle sitt politisk virke. 

Sejdiu var i ledelsen av Kosovos demokratiske ligaLDK og av parlamentet til Kosovo. Sejdiu var en innflytelsesrik parlamentariker i LDK, partiet til avdøde president Ibrahim Rugova. 

Fatmir Sejdiu var en av forfatterne av det konstitusjonelle rammeverket for styret av Kosovo, som ble utarbeidet i 2001. 

### President

Han ble valgt til president av parlamentet etter at Rugova døde av lungekreft tidlig i 2006. Sejdiu har vunnet beundring fra det internasjonale samfunnet for å prioritere implementering av FN-oppfordrede standarder for god styring og multi-etnisitet.

24. juli 2006 var Sejdiu i Wien i det første toppmøtet mellom statsministere og presidenter fra Kosovo og Serbia, for å diskutere den fremtidige statusen til Kosovo. 

9. januar 2008 ble Sejdiu gjenvalgt for nye 5 år av parlamentet i Kosovo Statsministeren Hashim Thaci, som Sejdiu utpekte etter valget i 2007, innkalte parlamentet i Kosovo til et ekstraordinært møte 17. februar 2008 for å erklære provinsen som uavhengig, og parlamentet vedtok med overveldende flertall samme dag å erklære seg som en uavhengig nasjon. Thaçi leste erklæringen i parlamentet. Etter fem dager hadde 17 land offisielt anerkjent Kosovo, deriblant USA, Storbritannia, Tyskland og Australia.

Sejdiu ble 7. april 2011 etterfulgt av Atifete Jahjaga, etter at valget av Behgjet Pacolli ble annullert av grunnlovsdomstolen som ugyldig.

Referanser
----------

1. ↑  VG: Sejdiu gjenvalgt som Kosovos president, presentert 9. januar 2008
2. ↑  Nettavisen: Kosovo holder ekstraordinært møte, presentert 17. februar 2008
3. ↑  Nettavisen: Kosovo MPs proclaim independence, presentert 17. februar 2008
4. ↑  «Kosovo Parties Agree On New President To Avert Crisis», Radio Free Europe/Radio Liberty, 7. april 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Official website of the President of Kosovo
* Fatmir Sejdiu's profile at Kosovo Assembly Website

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Knut Brakstad** (født 7. august 1956 i Nesset i Romsdal) er en norsk teolog. Han har i mange år vært HM Kongens privatsekretær på Det Kongelige Slott. 

Brakstad er utdannet teolog, og har i tillegg studert i USA, Tyskland og England. To ganger har han vært elev ved Forsvarets Høyskole, og han har studert økonomi og ledelse ved Høyskolen på Lillehammer. Brakstad startet sin karriere som konsulent i Presse og kulturavdelingen i Det Kongelige Norske Utenriksdepartement, deretter var han prest på Geilo og han var prosjektleder i Kulturseksjonen i LOOC i forbindelse med Vinter-OL på Lillehammer. Etter dette ble han i 1994 assisterende kabinettsekretær ved Det Kongelige Slott. Han har i sitt arbeid på Slottet blant annet bidratt til å skrive kongens taler.

Brakstad ble i 2005 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for fortjenstfullt virke i Kongefamiliens tjeneste». I 2014 ble han forfremmet til kommandør og i 2021 til kommandør med stjerne. Han har mottatt Kong Olav Vs 100-årsmedalje og Kongehusets 100-årsmedalje. I 2014 ble han æresdoktor ved St. Olaf College i USA.

Referanser
----------

1. ↑  «Kongetalene er ikke hva de var», Aftenposten, 11. februar 2005, s. 14.
2. ↑  «Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet», kongehuset.no.
3. ↑  «Utnevnelser til St. Olavs Orden», kongehuset.no. Lest 18. desember 2014.
4. ↑  «Utnevnelse til St. Olavs Orden», kongehuset.no. Lest 28. august 2021.
5. ↑  «St. Olaf to award honorary degree to private secretary to King of Norway», St. Olaf College, 30. oktober 2014. Lest 30. august 2015.
Maleri av Choctawhøvdingen Peter Pitchlynn  George Catlin, *Peter Pitchlynn (The Snapping Turtle)* (1834).
**Choctaw** er en indianerstamme som opprinnelig levde som jordbrukere i 115 bysamfunn på et område i de nåværende delstatene Mississippi og Alabama i USA. De ble tvangsflyttet til Oklahoma i 1830-årene, og i dag utgjør de den tredje største indianernasjonen i USA med 200 000 stammemedlemmer 

Choctaw er også navnet på språket som dette folket snakker. Det tilhører språkfamilien muskogee.

Under første verdenskrig overhørte Oberst Alfred Wainweight Boor to choctaw-soldater som snakket sammen, og fastslo at språket egnet seg utmerket som kodespråk. Choctaw ble brukt for å kommunisere i strid første gang 26. oktober 1918. Suksessen gjorde at amerikanske militære senere brukte flere andre urfolkspråk som kodet kommunikasjon.

Hjemme i USA i 1918 ble imidlertid skolebarn straffet for å snakke Choctaw.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Choctaw – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**SMS «Schleswig-Holstein»** var et tysk slagskip. Det deltok både i første og andre verdenskrig. «Schleswig-Holstein» krediteres ofte for å ha avfyrt andre verdenskrigs første skudd utenfor Danzig i 1939 som innledet slaget om Westerplatte, det første slaget i Europa under andre verdenskrig.

«Schleswig-Holstein» ble bygget i 1905-1906, og ble satt i tjeneste sommeren 1908. Skipet var med en gang utdatert, da det britiske HMS «Dreadnought» gjorde alle tidligere skip umoderne. «Schleswig-Holstein» og de andre skipene i Deutschland-klassen ble derfor de siste skipene i Den tyske keiserlige flåte som ikke var basert på prinsippene fra «Dreadnought».

Under første verdenskrig deltok «Schleswig-Holstein» i Jyllandsslaget i 1916, der det ble truffet. Etter krigen kunne Tyskland kun beholde seks utdaterte slagskip, og «Schleswig-Holstein» ble ett av dem. I perioden 1926 til 1935 var «Schleswig-Holstein» den tyske flåtens flaggskip.

Om morgenen den 1. september 1939 startet «Schleswig-Holstein» bombarderingen av den polske enklaven Westerplatte innenfor Fristaden Danzig. Etter at dette slaget var ferdig deltok «Schleswig-Holstein» også i andre operasjoner i Østersjøen.

19. desember 1944 ble «Schleswig-Holstein» truffet av britiske bomber ved Gdynia, og gikk ned på 12 meters dyp. Dette ble slutten på «Schleswig-Holstein»s krigsdeltagelse, men etter krigen ble skipet hevet av Sovjetunionen. Sovjeterne brukte så skipet som treningsmål frem til sekstitallet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |

Portal: Andre verdenskrig
**SNOWTAM** er en rapport, til flygende personell, om snø og isforhold på en rullebane. SNOWTAM produseres av en autorisert brøyteleder på hver enkelt lufthavn. Hver flyplass har sin egen SNOWTAM-serie. Denne nulles ut ved begynnelsen av hver vintersesong.

Utsendelse
----------

Etter sesongens første utsendelse, skal SNOWTAM sendes ut hver eneste dag, inntil vintersesongen erfaringsmessig er over. SNOWTAM sendes ut, og mottas via NAIS terminaler på de forskjellige enhetene. SNOWTAM skal sendes ut hver eneste morgen, og har en maksimal gyldighetstid på 24 timer, og en ny utsendt rapport, vil automatisk annullere den gamle. SNOWTAM skal sendes ut, selv om det er «sommerforhold».

### Forhold som krever utsendelse av nytt SNOWTAM

1. En endring av friksjonskoeffisienten på 0,05 eller mer
2. Endring i tykkelsen (dybden) på det snø- eller islaget som er på rullebanen, om endringen er større enn: 20mm for tørr snø, 10mm for våt snø eller 3mm for snøslaps.
3. En endring på 10% eller mer av tilgjengelig lengde eller bredde på rullebanen.
4. Enhver endring av type belegg på rullebanen.
5. Enhver endring i høyden på brøytekanter.
6. Enhver endring som påvirker rullebanebelysningens synlighet.
7. Ethvert annet forhold, som utfra erfaring eller lokale omstendigheter anses vesentlig.

Eksempel på SNOWTAM
-------------------

>>> FIR: ENOR (NORWAY FIR) <<< 

>>> ENBR (BERGEN/FLESLAND) <<< 

SWEN0478 ENBR 03071904
(SNOWTAM 0478 A) ENBR
B) 03071904 C) 17
F) 1/1/1 H) 5/5/5
N) G/2 F/2 W/2 Y/2 D/2 H/2 C/2 TF/89 B/5
R) DEICE PLATFORM/2 APRON S/2 TERMINAL APRON S/2
TERMINAL APRON W/2 APRON N/2 TERMINAL APRON N/2
HELI APRON S/2 HELI APRON N/5 TECHINCAL APRON/89
PLATFORM 6/89
T) F/100/100/100/PCT.
NO REMAINING SAND.
NO DEICING.
NO ANTIICING.
NO MARKING ON SNOW.

### Tolkning

* GG – Prioritetskode, etterfulgt av adresser i NAIS
* Årstall/tidspunkt/utsender
* Serienummer/Enhet det gjelder for/6.mars klokken 0400UTC
* C) Gjeldende rullebane F) Type belegg(her is). G) Dybde i millimeter H) Bremseeffekt
* N)Taksebaners overflate(her kompakt snø på is)
* R)Oppstillingsplatformers overflate(her kompakt snø på is)
* T)Øvrige merknader
**SMS «Szent István»** var et slagskip i den østerriksk-ungarske marinen. Det var oppkalt etter den ungarske kongen Stefan I.

«Szent István» var det eneste større østerriksk-ungarske krigsskipet som ble operert fra den ungarske halvdel av keiserriket. Dette var på grunn av de store økonomiske forpliktelsene Ungarn tok på seg med utviklingen av Viribus Unitis-klassen av slagskip.

Da Østerrike-Ungarn var under blokade mesteparten av første verdenskrig lå «Szent István» til kai i Pula mesteparten av tiden. Den 10. juni 1918 gikk skipet ut på tokt for å prøve å bryte blokaden, og i nærheten av øyen Premuda i Adriaterhavet ble det angrepet av en italiensk motortorpedobåt. Dette førte til at skipet sank, på grunn av dårlig konstruksjon gikk skipet ned selv om skadene egentlig ikke var så store. 89 sjøfolk gikk ned med «Szent István».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Szent István (ship, 1915) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Første verdenskrig
***SNK vs. Capcom*** (eller ***Capcom vs. SNK***) er en serie videospill utviklet av enten Capcom eller SNK med figurer fra spill fra begge selskaper. «vs.» kommer av at mange av disse spillene er slåssespill.

Spillene i denne serien har enten *SNK vs. Capcom* eller *Capcom vs. SNK* i tittelen etter hvilken utvikler som står bak. Spillene har blitt utgitt på flere plattformer, inkludert NAOMI, Neo Geo, PlayStation, PlayStation 2, Nintendo GameCube, Nintendo DS, Xbox, Neo Geo Pocket, Neo-Geo Pocket Color og Sega Dreamcast.

Historie
--------

Seriens ble visstnok til ved at en utgave av bladet *Arcadia* hadde en artikkel om *The King of Fighters '98* og *Street Fighter Alpha 3*, som begge ble utgitt i samme periode. Flere lesere hadde misforstått tittelen, som var *KOF vs. SF*, og de trodde det betydde at det ville komme ett spill hvor du kunne spille figurer fra både *Street Fighter*- og *The King of Fighters*-seriene. På grunn av dette skrev Capcom og SNK under på en avtale i 1999 som lot dem produsere to spill som blander begge seriene. *Card Fighter*-spillene var ikke slåssespill og derfor et unntak.

Capcom-produserte spill
-----------------------

* *Capcom vs. SNK: Millennium Fight 2000*
* *Capcom vs. SNK 2: Mark of the Millennium 2001*

SNK-produserte spill
--------------------

* *SNK vs. Capcom: The Match of the Millennium*
	+ Også kjent som *SNK vs. Capcom: Choujou Kessen Saikyou Fighters* i Japan.
* *SNK vs. Capcom: Card Fighters Clash*
* *SNK vs. Capcom: Card Fighters 2 Expand Edition*
* *SNK vs. Capcom: SVC Chaos*
* *SNK vs. Capcom: Card Fighters DS*

Portal: Videospill
***SMS – Sju magiske sirkler*** (også kjent som *SMS*) er en norsk eventyrserie for barn og ungdom som gikk på NRK1 i 2003. Serien handler om to tenåringer som kommer i kontakt med en hemmelig indianerstamme på Grünerløkka i Oslo. Hovedrollene spilles av Kristin Rodin og Jacob Løvenskiold. Serien gikk på lørdagskvelder, like etter Barne-TV.

Handling
--------

Ellen er 14 år gammel og har nettopp flyttet til Oslo med sin mor. I Oslo blir hun kjent med Halvorsen, en ensom gutt, som for det meste leser bøker. Sammen kommer de i kontakt med den mystiske Ophelia, som forteller dem at det er en hemmelig indiansk stamme i Oslo. Sammen med Ophelia forsøker de å redde den truede indianerstammen. De tre står imidlertid overfor en hensynsløs skurk som går under navnet Gallesten. Han og hans medsammensvorne, Jimmy, har planer om å fordrive indianerne fra sitt idylliske samfunn.

Om serien
---------

Serien markerte barnetimebokas 50-årsjubileum i 2003, og var basert på barnetimeboka "UGH!" fra 2001. Jo Nesbø skrev 1. kapittel, og 70 barn diktet så videre på historien.

I rollene
---------

* Kristin Rodin ...... Ellen
* Jacob Løvenskiold ...... Halvorsen
* Elsa Lystad ...... Ophelia
* Kåre Conradi ...... Morten
* Eindride Eidsvold ...... Bygningssjefen
* Paul-Ottar Haga ...... Indianerhøvdingen Ole Bull
* Morten Holmen Jensen ...... Roger Roger
* Christian Pettersen Lains ...... Ørnøye
* Kristopher Schau ...... Jimmy

Referanser
----------

1. 1 2  «NRK.no - sms - Om sms». *www.nrk.no*. 2003. Besøkt 15. oktober 2016.
2. ↑  «Eventyret begynner». *arkiv.nrk.no*. 2003. Besøkt 15. oktober 2016.
**Virtual Control Program Interface** (VCPI) er en standardisert spesifikasjon for DOS-utvidere som ble publisert av Phar Lap i 1989. Dens rolle i markedet ble erstattet av DOS Protected Mode Interface like etter sin introduksjon, hovedsakelig fordi den var inkompatibel med beskyttet modus i Windows 3.0.

VCPI ble opprinnelig utviklet av Quarterdeck Office Systems som en spesifikasjon for utvidet hukommelse i MS-DOS programmene CEMM, QEMM og EMM386. VCPI kjørte i 80386-prosessorens ring 0. Av denne grunn kom VCPI i konflikt med OS/2 2.x, 3.x og 4.x og beskyttet modus i Windows 3.0 (kalt *386 enhanced mode*). Windows 3.x hadde støtte for VCPI i reell modus og standard modus, men ikke i 32-bit beskyttet modus.

Windows/386 2.10 var ikke kompatibel med noen DOS-utvider.

VCPI kunne bare kjøre programmer for DOS-utvidere, etter at MS-DOS (og beslektede systemer) ble startet i virtuell 8086 modus. Programmene CEMM, QUEMM og EMM386 fungerte som prosessorens kontroll-programmer i denne modus.

På slutten av 1980-tallet kom det en utvidet versjon av spesifikasjonen kalt XVCPI (eXtended VCPI), som ble benyttet av INTERACTIVE UNIX og DR-DOS.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sør-Koreas flagg Sør-Korea |
| Kjelkehockey |
| Paralympiske vinterleker |
| Bronse | 2018 Sør-Koreas flagg Pyeongchang | Kjelkehockey |
| VM i kjelkehockey |
| Bronse | 2017 Sør-Koreas flagg Gangneung | Kjelkehockey |
| Sølv | 2012 Norges flagg Hamar | Kjelkehockey |

**Cho Young-jae** (født 6. juni 1985) er en sørkoreansk kjelkehockeyspiller. Han har en paralympisk bronsemedalje i kjelkehockey for Sør-Korea, og to VM-medaljer. 

Han har også konkurrert i rullestolbasketball, rullestolrugby og rullestolfekting på nasjonalt nivå i Sør-Korea.

Bakgrunn
--------

Chos funksjonshemming skyldes en medisinsk feilbehandling, der han fikk redusert styrke i leggmusklene da han skulle operere en svulst. Han begynte med kjelkehockey i 2006.

Idrettskarriere
---------------

Cho deltok i VM i kjelkehockey 2009, der Sør-Korea kom på fjerdeplass. Året deltok han i Paralympiske vinterleker 2010, der Sør-Korea kom på sjetteplass. Han deltok på Sør-Korea lag som kom på andreplass i VM i kjelkehockey 2012, der tapte 1-5 mot USA i finalen. 

I VM i kjelkehockey 2013 kom de på sjuendeplass, og de kom på samme plass i kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014. 

I VM i kjelkehockey 2017 fikk Sør-Korea bronse, etter at de slo Norge 3-2 i bronsefinalen. I 2018 representerte han Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Sør-Korea vant der bronsefinalen 3-1 over Italia, og fikk bronse.

Referanser
----------

1. ↑  Pyeongchang2018.com - *Athlete Profile - CHO Young Jae* Arkivert 1. april 2018 hos Wayback Machine. besøkt 1. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 1. april 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
**Choctaw horse** er navnet på en amerikansh hesterase som blir brukt spesielt innen westernridning.

Opprinnelse
-----------

Rasen har sitt navn etter en indianerstamme, og er etterkommere av spanske hester som ble fraktet til USA av de første oppdagerne. Før oppdagerne kom hadde ikke indianerne hester. Choctaw horse ble til ved at Choctaw-indianerne fanget inn villhester i sitt område og temmet dem. Dette er senere blitt til Choctaw horse. Indianerne var svært opptatt av å holde rasen ren, derfor er det strenge vilkår for å si at en hest er en choctaw horse. Hestene har svært tydelig trekk fra spanske hester.

Rasebeskrivelse og bruk
-----------------------

Lett, muskuløs kropp. Bena er ganske korte, men de er derimot svært sterke. Hovene er tykke og sunne, siden rasen har vært vant til å leve ute i villmarken. Dette har ført til at rasen også er svært hardfør og har et sterkt overlevelsesinstinkt. Siden overlevelsesinstinktet er så sterkt er rasen noe vanskeligere å trene enn andre raser. Choctaw horse er kjent for å være svært intelligente.
Hestene er ikke så store, de er vanligvis ponnier. Mankehøyden kan variere fra ca.139 cm.-152 cm (ponnigrensen går på 148 cm).
Silhår fra Alvdal i Hedmark. Foto Norsk Folkemuseum, NFL.10283.
 Bruk av silhår i Valle i Setesdal i 1940. Foto Anna Grostøl. Anna Grostøls samlinger, Norsk Folkemuseum NF.13565-048.
**Silhår** er et filter for siling av melk. Silhår er gjerne laget av kutagl eller mer sjelden av hestetagl (halehår fra ku eller hest). Silhår er runde og laget med nålebinding, men det forekommer også silhår som er heklet. Silhåret ble lagt over hullet i bunnen av en melkesil laget av tre. Når melken rant gjennom silhåret, renset en vekk fluer, hår og annen rusk. Noen steder brukte man å legge en silklut (av tekstil) over silhåret for å få bedre rensing.

Når en lagde silhår klipte en håret av kurumpa før kyrene ble sendt inn om høsten. Da var hårene på det reneste. Det avklipte håret ble vasket, kokt og spunnet til en tykk tråd som man så laget silhåret av. Det forekommer også at rektangulære kluter laget av kultagl, kalles silhår, men slike ser ut til heller å være brukt som skurekluter for å holde melkekarene godt rene. Slitte silhår kunne også bli tatt i bruk som skurekluter.

Bruken av silhåret ble avløst av silklut og silvatt.

Noen synonymer: Hårknapp, hårsil, silar, silduk, sirål og talgsil.

Litteratur
----------

* Austigard, Bjørn (1986) : «Hårsolar og silhår.» (Artikkel i *Romsdalsmuseet, Fiskerimuseet på Hjertøya Årbok 1986.* Molde.
* Opedal, Halldor (1943): *Makter og menneske 5. Norsk Folkeminnelag nr. 51*. Oslo.
* Østby, Jon Birger (1984): *Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand.* Oslo.[*død lenke*]

Se også
-------

* Krøllhår

Eksterne lenker
---------------

* Se silhår i DigitaltMuseum.
***Silinus*** er en gruppe (slekt) av stumpbiller.

Utseende
--------

Små til middelsstore, avlange og nokså flate, oftest blankt svarte stumpbiller. Kroppen er nokås jevnbred og temmelig flat. Hodet har forholdsvis kraftige, foroverrettede mandibler, middelsstore fasettøyne og korte, klubbeformede antenner. Pronotum har gjerne skarpe lengdefurer på sidene. Dekkvingene er vanligvis noe forkortede (dekker ikke hele bakkroppen), med få men skarpe punktstriper. Beina er korte og kraftige.

Levevis
-------

Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
			* Familien **stumpbiller**, **Histeridae**
				+ Underfamilien **storstumpbiller**, **Histerinae** Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
					- Stammen Platysomatini Bickhardt, 1914
						* Slekten ***Silinus*** Lewis, 1907
							+ *Silinus mirabilis* (Lewis, 1900)
							+ *Silinus palmipes* (Lewis, 1889)
							+ *Silinus pinnigerus* (Lewis, 1898)
							+ *Silinus procerus* (Lewis, 1911)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. november 2020. Besøkt 12. november 2020.

Kilder
------

* Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Silinus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Silinus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Silinus* hos ITIS Rediger på Wikidata
En canadisk høyesterettsdommer
Høyesterettsdommer i Gibraltars høyesterett
**Høyesterettsdommer** er den alminnelige betegnelsen på en dommer som er ansatt i den øverste domstolen innen et rettssystem (høyesterett). Høyesteretts­dommer er ansett som en av de mest prestisje­fylte embedene man kan få som jurist, og de som får en slik stilling må ha vist seg særlig kvalifiserte gjennom sin yrkeskarriere. Vanligvis tilstrebes det at dommerne i en høyesterett, i likhet med dommere i andre domstoler, skal ha en variert bakgrunn. Både jurister med bakgrunn i offentlig forvaltning, påtalemyndigheten og privat advokatvirksomhet bør således være representert.

Norges Høyesterett
------------------

Utdypende artikler: Norges Høyesterett og Liste over Norges høyesterettsdommere

I Norges Høyesterett er det til enhver tid 20 høyesterettsdommere (19 dommere og 1 justitiarius). Antall dommere i Høyesterett ble økt fra 19 til 20 fra 2010 på grunn av økt arbeidsmengde.

For å bli høyesterettsdommer må man i tillegg til de alminnelige krav som gjelder for dommere være fylt 30 år, og måtte historisk ha avlagt juridisk embetseksamen med karakteren laud («beste karakter»). Denne karakteren er imidlertid avskaffet og nytt karaktersystem er ikke sammenlignbart med det som gjaldt før. Høyesterettsdommere må tre av når de fyller 70 år, men gis normalt avskjed i nåde og beholder tittel og rang som høysterettsdommer. Det er et offentlig uttalt mål at Norges Høyesterett skal avspeile den norske befolkningen i kjønn, alder og geografi. I tillegg bør dommerne i Høyesterett avspeile en bred yrkesmessig juristbakgrunn.

Referanser
----------

1. ↑  Advokatbladet 19. oktober 2009 Arkivert 5. desember 2009 hos Wayback Machine.
2. ↑  Aftenposten 12. august 2008