recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karsten Mantor** (født 1916 på Staubø i Arendal kommune, død 1990) var en norsk tegner og maler. Kunsten hans er blitt beskrevet som ekspresjonistisk, og motivene er ofte primitivistiske skildringer av natur, fjell og hav. Flere av motivene er hentet fra Kragerø og Skåtøy på 1950 og -60-tallet, der han bodde en lengre periode. Et av maleriene hans «Hjem fra byen» (1942), gir et tidsriktig bilde av en mørklagt by under andre verdenskrig, der vinduer måtte blendes for å stenge lyset ute.

Mantor var en produktiv maler, og man kan fortsatt man finne utstillinger der kunsten hans er representert; senest på en maleriutstilling på Staubø kultursenter i 2016.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Eli Bondlid: «Herskapelig auksjon» i *Drammens Tidende*, 11. mai 2011, s. 18, del 1.
3. ↑  Jimmy Åsen: «Malerier forteller» i *Kragerø Blad Vestmar*, 14. september 2010, s. 17, del 1.
4. ↑  Jimmy Åsen: «Malerier forteller» i *Kragerø Blad Vestmar*, 23. august 2014, del 1
5. ↑  *Agderposten* 14. oktober 2016, s. 2
**Trzecia Droga** (tysk *Der Dritte Weg*, norsk *Den tredje vei*) er et polsk valgforbund stiftet i 2023, mellom partiene *Polska 2050* og *Polskie Stronnictwo Ludowe* - *PSL* (tysk: *Polnischen Bauernpartei*, norsk *Det polske bondepartiet*).

Polska 2050 er knyttet til journalisten Szymon Hołownia, programdirektør i en religiøs kringkastingsstasjon. Det er preget av en religiøs, katolsk verdensanskuelse. PSL er et parti for landbruksinteressene, grunnlagt i 1920-årene. Det hadde ved inngåelsen av koalisjonen de siste 30 årene deltatt i en rekke regjeringskoalisjoner.

De to partiene formulerte et felles program som blant annet forutsatte tilbakeføring av partiet PiS' inngripen i rettsstat og justisvesen, opphevelse av abortforbudet, høyning av lønninger til offentlige ansatte, klimavennlig energipolitikk og forenkling av skattesystemet. Valgforbundets velgere befinner seg til høyre for den liberal-konservative Borgerkoalisjonen (KO) og til venstre for PiS.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  .
3. 1 2 3  Bildung, Bundeszentrale für politische (11. oktober 2023). «Wahlkampf in Polen». *bpb.de* **(tysk)**. Besøkt 12. oktober 2023.
**Karen Toller** (født 1662 i Tønsberg, død 13. august 1742 i Christiania) var en norsk skipsreder og godseier, og en av Christianias rikeste kvinner og største eiendomsbesittere tidlig på 1700-tallet. Hun var datterdatter av borgermester Anders Madssøn i Tønsberg og gift med Caspar Herman Hausmann (født 1653, død 1718). Fra sin far, den velstående overhoffrettsassessor Niels Toller, bragte hun med seg Nordre Frogner inn i sitt ekteskap, og hennes datter Karen arvet denne eiendommen etter farens død. Ekteparet hadde flere døtre samt sønnen Frederik Ferdinand Hausmann.

Etter Caspar Herman Hausmanns død i 1718 dro enken Karen Toller til København og krevde sin rett av kongen selv. Hun drev forretningene videre etter sin manns død. De omfattet drift av skip og eiendommer.

Hun var mormors mormor til (Johan Caspar) Herman Wedel-Jarlsberg, som var oppkalt med navnene Caspar Herman etter Karen Tollers ektemann Caspar Herman Hausmann.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Karen\_Toller[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Den Norske Sjøfarts Historie* (1923), bind 1, s. 452
* Karen Toller Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF
 |
**Hålogaland bispedømme** (inntil 1918 Tromsø stift) er et tidligere bispedømme i Den norske kirke som eksisterte fra 1804 til 1952. Bispedømmet dekket hele Nord-Norge. I 1952 ble det delt i Sør-Hålogaland (som dekket Nordland fylke) med bispestol i Bodø og Nord-Hålogaland (Troms og Finnmark) med bispestol i Tromsø.

Historikk
---------

Nord-Norge hørte inntil 1804 i geistlig henseende til Trondhjems stift, inntil 1537 benevnt Nidaros erkebispedømme. 30. desember 1803 ble Peter Olivarius Bugge utnevnt til biskop over «Trondhjems og Romsdals Amter». Samtidig ble prost Mathias Bonsak Krogh utnevnt til biskop over «Nordlandene og Finmarken». Denne ordningen trådte i kraft 6. januar 1804. Biskop Krog valgte Alstahaug som bispesete.

200-årsjubileet for opprettelsen av Hålogaland bispedømme ble feiret i 2004. Men først ved kongelig resolusjon av 14. juni 1844 ble Nord-Norge formelt organisert som eget stift med navnet **Tromsø stift**. Amtsdireksjonene for «Nordlands og Finmarkens Amter» ble da opphevet. Tromsø by ble valgt til stiftsstad, altså sete for stiftsdireksjonen og bosted for stiftamtmann og biskop.

Inndelingsnavnet Tromsø stift ble først endret til **Hålogaland bispedømme** ved lov av 14. august 1918. Dette var så navnet frem til 1952, med unntak av en periode under krigen da bispedømmet var delt i to: Hålogaland og Trondenes bispedømmer (1943–1945).

### Delingen

Ved kgl.res. av 29. august 1952, fremmet av Kirke- og undervisningsdepartementet:

> I samsvar med lov av 23. mai 1952 blir det fastsatt at Hålogaland bispedømme skal deles fra 1. oktober 1952, slik at Troms og Finnmark fylker og Svalbard utgjør et bispedømme med navnet Nord-Hålogaland bispedømme og med Tromsø by som bispesete. Nordland fylke skal utgjøre et bispedømme med navnet Sør-Hålogaland bispedømme og med Bodø by som bispesete. Bodø kirke skal være Sør-Hålogaland bispedømmes domkirke og hovedkirke hvor presteordinasjon og i tilfelle bispevigsel blir å utføre. Tromsø kirke skal være domkirke og hovedkirke for Nord-Hålogaland bispedømme.
> 
> 
>

Biskoper
--------

* Mathias Bonsak Krogh 1804−1828
* Peder Christian Hersleb Kjerschow 1830−1848
* Daniel Bremer Juell 1849−1855
* Knud Gislesen 1855−1860
* Carl Peter Parelius Essendrop 1861−1867
* Fredrik Waldemar Hvoslef 1868−1876
* Jakob Sverdrup Smitt 1876−1885
* Johannes Nilssøn Skaar 1885−1892
* Wilhelm Bøckman 1893−1909
* Gustav Dietrichson 1910−1918
* Johan Støren 1918−1928
* Eivind Berggrav 1928−1937
* Sigurd Johan Normann 1937−1939
* Wollert Krohn-Hansen 1940−1952

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om deling av bispedømme, Nord-Hålogaland og Sør-Hålogaland, lovdata.no

Se også
-------

* Liste over norske biskoper

Litteratur
----------

* Svein Malmbekk, Sigmund Nesset, Øyvind Norderval et.al. *Et helligt Land for Gud – Hålogaland bispedømme 200 år*. Ravnetrykk: Universitetsbiblioteket i Tromsøs skriftserie 2004 ISBN 82-91378-37-1 334s.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** Forvaltningsdatabasen
 |
Guan Yu på *Røde Hare*. (Fra Den lange korridor i Sommerpalasset i Beijing.
**Røde Hare** (kinesisk: 赤兔马; pinyin: *Chìtù mǎ*) er navnet til en meget praktfull hest som opptrer i den historiske romanen *Beretningen om de tre kongedømmer*. Hesten ble gitt i gave av Dong Zhuo til Lü Bu, sammen med gull, perler og et belte av jade. for å overtale Lü Bu til å drepe sin stefar Ding Yuan og slutte seg til Dong Zhuo. Det var sagt at Røde Hare kunne løpe tusen *lǐ* på bare én dag. Historien sier ingenting om hesten etter at Lü Bu er blitt henrettet av Cao Cao ved Xiapi.

I romanen blir Røde Hare presentert til Guan Yu som en gave. Cao Cao lot til og med Guan Yu få beholde hesten etter at Guan Yu hadde forlatt Cao Cao sin tjeneste og gjestfrihet. Da Guan Yu ble fanget av Lü Meng, ble Røde Hare gitt til Ma Zhong av Sun Quan. Etter at Guan Yu ble henrettet nektet Røde Hare å spise og døde til slutt av sult. 

Røde Hare er antatt for å ha vært en Dayuanhest fra Ferganaregionen i Sentral-Asia.
*Mrs. Lily Okuru* poserer foran statuen av Seabiscuit i *Santa Anita Park***Seabiscuit** var en amerikansk veddeløpshest født 23. mai 1933 og død 1947, etter **Hard Tack** og under **Swing On**. *Hard Tack* var etter en annen berømt veddeløpshest, **Man O' War**, som også er kalt *Big Red* og tapte bare ett løp som toåring.

Historie
--------

Seabiscuit var en såkalt *eventyrhest*. Som unghest ble han ikke ansett som dugelig som konkurransehest. Han fikk hard medfart og ble sett på som uhåndterlig. Så ble han kjøpt av Charles Howard som tok ham hjem til sin ranch og fikk en trener, Tom Smith, som kunne håndtere Seabiscuits gemytt og fant frem til rett treningsmetode. 

Hesten vant en hel del løp med Red Pollard som jockey, blant annet mot *War Admiral* som ble ansett som den beste hesten på den amerikanske vestkysten.

Etter et uhell der Seabiscuit røk en sene i det ene frambenet mente veterinæren at hesten aldri mer skulle kunne konkurrere, men takket være Tom Smith, Charles Howard og Red Pollard som ga han en ny sjanse vant han *Santa Anita Handicap* og flere andre løp. 

Den 10. mai 1940 avsluttet Seabiscuit sin konkurranse karriere og gikk i pensjon på *Ridgewood Ranch* nær Wilch i California.

Legenden
--------

Seabiscuit er en av historiens mer kjenda hester, blant annet for det legendariske løpet mot War Admiral.

Da han døde, 14 år gammel, ble han begravd på Ridgewood Ranch, stedet som gav ham en andre sjanse i livet.

Referanser
----------

1. ↑  Engelsk side om blant annet Seabiscuit
2. ↑  «Referat fra oppløpet mellom Seabiscuit og War Admiral, Pimlico Track 1938». Arkivert fra originalen 21. desember 2007. Besøkt 5. januar 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Trude Haugli** (født 1958) er en norsk jusprofessor. Hun er professor i rettsvitenskap ved Universitetet i Tromsø, der hun har vært dekan ved Det juridiske fakultet. Hun har også vært lagdommer i Hålogaland lagmannsrett, leder for Likestillings- og diskrimineringsnemnda og leder for det regjeringsoppnevnte Barnevernlovsutvalget.

Hun er datter av politimester Willy Haugli og ble cand.jur. ved UiO i 1983. Etter noen år som juridisk saksbehandler ble hun i 1992 ansatt som stipendiat ved UiT, der hun ble dr.juris i 1998 med en doktoravhandling om samvær i barnevernssaker. Hun ble ansatt som førsteamanuensis ved Det juridiske fakultet ved UiT i 1998 og ble professor i 2002. Hun var dekan ved Det juridiske fakultet i periodene 1998–2001, 2007–2009 og 2013–2018. Haugli var konstituert lagdommer i Hålogaland lagmannsrett fra 2005 til 2006. Hun var leder for Likestillings- og diskrimineringsnemnda fra 2010 til 2014 og leder for det regjeringsoppnevnte Barnevernlovsutvalget fra 2014 til 2016.

Hun har særlig forsket på barns rettigheter og rettsstilling, og har bidratt til etableringen av fagområdet barnerett i Norge. Hun leder forskergruppen for barnerett ved UiT.

Priser
------

Hun var den første mottakeren av Universitetsforlagets tidsskriftpris Årets tidsskriftartikkel i 2004, for artikkelen «Til barnets beste».

Bøker
-----

* *Sentrale emner i barneretten*, Universitetsforlaget, 2015.
* *Samværsrett i barnevernssaker: Psykologiske og juridiske vurderinger*, Universitetsforlaget 2010.
* *Samværsrett i barnevernsaker*, Universitetsforlaget 2000.

Referanser
----------

1. ↑  Et liv med Uit
2. ↑  NOU 2016: 16
3. ↑  Trude Haugli
4. ↑  Trude Haugli
5. ↑  «Årets tidsskriftartikkel». Universitetsforlaget. Besøkt 1. juni 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Ola Olsen Furuseth** (født 31. mai 1908 i Stor-Elvdal, død 3. oktober 1983 i Kongsvinger) var en norsk frontkjemper under andre verdenskrig.

Furuseth hadde gått på befalskolen og var utdannet flyver. Han var medlem av Nasjonal Samling (NS) fra 1933 til 1937 og meldte seg inn i NS på nytt i oktober 1940. Han deltok blant annet i innbruddet hos Trotskij natten mellom 5.- 6. august 1936 sammen med blant andre Per Imerslund.

Han var sveitfører (kompanisjef) i Nasjonal Samlings Arbeidstjeneste (AT) fra april til august 1941 da han ble dimitert etter å ha kommet i konflikt med sine overordnede. Fra august 1942 var han lærer for Germanske SS Norge på Kongsvinger festning.

Han gjennomgikk deretter et kurs ved den såkalte førerskolen i Babelsberg i Tyskland og gikk deretter på *SS-Junkerschule* i Bad Tölz i perioden 16. juni til 1. oktober 1943. Han ble forfremmet til SS-Obersturmführer 25. september 1943 og var fra samme dato sambandsoffiser ved SS-Hauptamt i Berlin hvor han blant annet oversatte tyske SS-publikasjoner til norsk.

I mars 1945 ble han overført til SS-skijegerbataljon Norge. Da freden kom 8. mai befant han seg i frontkjemperleiren i Holmestrand og reiste da til Eggedal hvor han ble arrestert. Under landssvikoppgjøret ble han 3. februar 1949 dømt til 4 1/2 års fengsel.

Hans bror, Birger Furuseth, var også frontkjemper og to brødre var med i Førergarden.

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, «Folketelling 1910 for 0430 Stor-Elvdal herred», oppført som Ole Olsen Furuseth, verkets språk norsk, besøkt 18. mai 2020[Hentet fra Wikidata]

Bibliografi
-----------

* *Urolig blod* , Kamban, 1945.
* *Livet bakom skyene : flyverminner*, Kamban, 1942.

Litteratur
----------

* Geir Brenden, Tommy Natedal og Knut Flovik Thoresen: *Norske offiserer i Waffen-SS*, side 364-365, Forlaget Historie & Kultur 2012, ISBN 978-82.92870-64-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig



]
En kvinne snakker wolof.
**Wolof** er et atlantisk niger-kongospråk som snakkes i Senegal, Gambia og Mauritania av nesten 4 millioner mennesker, og er morsmål for woloffolket. I motsetning til de fleste andre språk i Afrika sør for Sahara er ikke wolof et tonespråk.

Wolof er det mest talte språket i Senegal, og snakkes ikke bare av woloffolket (rundt 40 % av landets befolkning), men også av de fleste andre senegalesere. Det er mange variasjoner i dialektene av wolof i de forskjellige landa – for eksempel er det urbane «Dakar-wolof» i Senegals hovedstad wolof med fransk, arabisk og også litt engelsk innblanda.

  

«Wolof» er standard skrivemåte av språknavnet, og kan også referere til folkegruppa eller wolof-kulturen. For å hjelpe uttalen brukte franskspråklige publikasjoner tidligere skrivemåten *Ouolof*, og av samme grunn bruker av og til engelskspråklige publikasjoner skrivemåten *Wollof*, men da oftest når det gjelder varieteten gambisk wolof. Før det 20. århundret ble ofte termene «Volof» og «Olof» brukt.

Wolof har hatt noe innflytelse på vesteuropeiske språk. For eksempel kommer det norske ordet «banan» fra wolof *banaana* via portugisisk og spansk, mens ordet «yams» kommer fra wolof *nyami* («spise») via engelsk via portugisisk og spansk.

Referanser
----------

1. ↑  «ScriptSource - Mauritania». Besøkt 21. august 2023.
2. ↑  «ScriptSource - Senegal». Besøkt 21. august 2023.
3. ↑  «ScriptSource - Gambia». Besøkt 21. august 2023.
4. ↑  Wolof (språk) hos Ethnologue

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Johanna Pölzl** (født **Johanna Hiedler** 19. januar 1830, død 8. februar 1906) var Adolf Hitlers mormor.

Johanna ble født og bodde hele sitt liv i landsbyen Spital i Waldviertel, Niederösterreich. 5. september 1848 giftet hun seg med gårdbrukeren Johann Baptist Pölzl (1825–1901), sønn av Johann og Juliana Pölzl. Paret skulle få fem sønner og seks døtre, men av disse vokste bare to sønner og tre døtre opp. Datteren Klara ble født på gården i Spital 12. august 1860.

17. september 1888 døde Johannas foreldre, Johann Nepomuk Hiedler (eller Hüttler) og Eva Maria (født Decker). Datteren Klara ble den tredje ektefellen til Alois Hiedler (født Schicklgruber). Alois bestemte seg i en alder av 40 år for å ta stefarens etternavn, Hiedler (men stavemåten ble senere endret av en sivilregistersekretær til Hitler). Alois var uekte sønn av Maria Schicklgruber, som giftet seg med Johannas onkel på farssiden, Johann Georg Hiedler 10. mai 1842. Alois skulle senere i livet hevde at Johann Georg Hiedler ikke var hans stefar, men faktisk hans biologiske far. Han ble offisielt erklært Johanns rettmessige sønn i 1876, selv om denne påstanden om Alois' farskap fortsatt er gjenstand for debatt blant historikere. I så fall var han også Klaras søskenbarn.

Klara og Alois fikk seks barn, det fjerde var Adolf Hitler født 20. april 1889. Bare ett annet av Klaras barn - det yngste, kalt Paula - vokste opp. Klaras mann, Alois, hadde også to andre barn, Alois jr. og Angela, fra sitt tidligere ekteskap med Franziska Matzelsberger.

Referanser
----------

1. ↑   basert på følgende heuristikk avledet fra tidslinjen fra andre hendelser[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Der Führer, mein Onkel[Hentet fra Wikidata]
**Metionin** er en essensiell, hydrofob aminosyre.

Sammen med cystein er metionin de eneste aminosyrene som inneholder svovel. Metionin kan ikke danne svovelbroer. Metionin-derivatet S-adenosyl-metionin (SAM/AdoMet) fungerer som metyldonor i cellen og kan blant annet føre til skader i DNA som følge av spontan metylering.

I proteinsyntesen er metionin kodet for kun ett kodon i den genetiske koden, AUG. Aminosyren er derfor alltid å finne i starten på nylig syntetiserte proteiner, men det blir som regel fjernet ved posttranslasjonelle modifikasjoner. Metionin finnes også internt i proteinet.

Biosyntese
----------

Metionin er en essensiell aminosyre og kan altså ikke syntetiseres av mennesker. Den produseres imidlertid fra aspartat og cystein i planter og mikroorganismer. β-aspartyl-semialdehyd, det første mellomproduktet i dette syntesesporet har metionin felles med syntesen av lysin og treonin. Via flere trinn dannes homocystein, som metyleres av metionin syntase ved hjelp av metylgrupper fra vitamin B12 (se figur 1).

Enzymer som deltar i reaksjonene:

1. aspartokinase
2. β-aspartat semialdehyd dehydrogenase
3. homoserin dehydrogenase
4. homoserin acyltransferase
5. cystationin-γ-syntase
6. cystationin-β-lyase
7. metionin syntase (dette trinnet utføres av homocystein metyltransferase i pattedyr)

Metabolske sykdommer
--------------------

Metioninnedbrytningen er forstyrret ved følgende metabolske sykdommer:

* homocystinuria
* kombinert malonsyre og metylmalonsyreuri (CMAMMA)
* metylmalonsyreemi
* propionsyreemi

Kilder
------

* Bok:

Mathews *et al.*, *Biochemistry* 3rd ed 2000 Addisson Wesley Longman

| * v
* d
* r
De 20 alminnelige aminosyrene |
| --- |
| 
* Alanin
* Arginin
* Asparagin
* Aspartat
* Cystein
* Glutamat
* Glutamin
* Glycin
* Histidin
* Isoleucin
* Leucin
* Lysin
* Metionin
* Fenylalanin
* Prolin
* Serin
* Treonin
* Tryptofan
* Tyrosin
* Valin

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Finsteraarhorn** er med sine 4274 moh. det høyeste fjellet i Bern-Alpene i Sveits. Fjellet ligger i verdensarvområdet sveitsiske Alper Jungfrau-Aletsch. Finsteraarhorn har den tredje største primærfaktoren i Alpene (etter Mont Blanc og Großglockner).

Finsteraarhorn ligger på en egg som skjærer gjennom et høyfjellslandskap hvor dalene er fylt av isbreer. Eggen strekker seg fra nordvest mot sørøst, og langs denne eggen fremtrer toppen som et horn. Sørvest for toppen ligger Fieschergletscher, på østsiden ligger Finsteraargletscher.

Finsteraarhorn bestiges normalt fra Finsteraarhornhütte på sørvestsiden av fjellet. Derfra går man opp i Hugisattel på nordvesteggen og følger så eggen opp mot toppen.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Finsteraarhorns referansesadel er et myrdrag 500 m vest for Simplonpasset. Sadelens høyde ligger mellom 1990 og 2000 moh. og anslås til 1997 moh.
2. ↑  Avstand til Nadelhorn.

Eksterne lenker
---------------

* Tourenberichte Finsteraarhorn, Hikr.org (tysk)
* Finsteraarhorn, Die Viertausender der Alpen (tysk)
* Finsteraarhornhütte (tysk)

Finsteraarhorn med omgivelser sett fra Nufenenpass i sørøst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Mürren** er en fjellandsby i Berner Oberland i Sveits. Den ligger 1650 moh. og har ca. 450 innbyggere. Landsbyen ligger på en fjellhylle 7–800 meter over dalen under. Mürren tilhører Lauterbrunnen kommune, i likhet med landsbyene Lauterbrunnen, Isenfluh, Gimmelwald, Wengen og Stechelberg.

Turisme
-------

Turismen er viktig for Mürren. Folk fra hele verden kommer hit for å se alpelandskapet. Det er flott utsikt mot de tre kjente fjelltoppene Eiger, Mönch og Jungfrau. Landsbyen har 2000 hotellsenger.

Kommunikasjoner
---------------

Mürren kan ikke nås med bil. I 1891 ble Bergbahn Lauterbrunnen-Mürren bygd. Den besto tidligere av en kabelbane som fraktet passasjerene opp dalsiden fra Lauterbrunnen til Grütschalp. Denne kabelbanen ble på grunn av omfattende skader nedlagt i april 2006, og erstattet med en gondolbane. Fra Grütschalp fører en 4 km lang smalsporet jernbane videre til Mürren. I 1967 ble landsbyens forbindelser til omverden forsterket ved byggingen av gondolbanen Luftseilbahn Stechelberg-Mürren-Schilthorn.

Historie
--------

Mürren arrangerte det første VM i alpint 1931. Også i 1935 hadde byen dette arrangementet. Hver vinter avholdes et utforrenn fra toppen av Schilthorn.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mürren – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** GeoNames
 |
**William Miller** (født 15. februar 1782, død 20. desember 1849) var en amerikansk baptistpredikant. 

Han forkynte særlig om Jesu gjenkomst og tilhengerne av hans tankegang gav opphav til adventistbevegelsen.

William Miller vokste opp i en baptistfamilie. Som gutt var han redd for å ikke blir frelst, så han viste streng lydighet mot sine foreldre. Han likte å lese, og som liten lå han ofte foran peisen og leste i lyset fra peisen. Som ung voksen leste han snart ut alle bøkene på det lokale biblioteket. 

William Miller ble bonde og giftet seg med Lucy i 1803. Han slo seg ned i Green Mountains, i Poultney i Vermont. Han gav opp sin barnetro og ble deist. En deist tror at Gud har skapt verden, for så å ha overlatt den til seg selv. 

En dag innså han behovet for en frelser, og han overgav seg til Gud. Han studerte Bibelen grundig fra 1816, og i 1818 kom han til konklusjonen om at Jesus kom snart igjen. Dette budskapet forkynte han med stor kraft over hele USA og fikk mange tilhengere. 

William døde brått etter kreft i 1849.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/William-Miller, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, oppført som William Miller (preacher), SNAC Ark-ID w6514p9j, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   Find a Grave 60532213[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Find a Grave, Find a Grave 66230491[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Limavady** (irsk: *Léim an Mhadaidh*, «hundesprang»)er en by og kjøpstad i grevskapet Londonderry i Nord-Irland med fjellet Binevenagh (385 m) i bakgrunnen. Limavady er lokalisert 27 km øst for Derry og 23 km sørvest for Coleraine, og ligger innenfor bykommunen (*borough*) Causeway Coast and Glens. I henhold til folketellingen i 2021 har den en befolkning på 11 279 innbyggere. I løpet av de 40 årene mellom 1971 og 2011 ble Limavadys befolkning nesten doblet.

Limavady og dens omkringliggende bosetninger stammer fra keltiske røtter, selv om ingen er sikre på den nøyaktige datoen for Limavadys opprinnelse. Anslag stammer fra rundt 5 e.Kr. Tidlige opptegnelser forteller om sankt Columba, som ledet et møte med kongene på Mullagh Hill nær Limavady i 575 e.Kr. et sted som nå er en del av Roe Park Resort.

Populær kultur
--------------

### «Danny Boy»

Limavady er mest kjent for melodien «Londonderry Air» samlet av Jane Ross på midten av 1800-tallet fra en lokal felespiller. Melodien ble senere (ca. 1913) brukt til sangen «Danny Boy». Det er siden antatt at Jane Ross er den faktiske komponisten. Den mest kjente sangteksten ble skrevet av engelskmannen Frederic Edward Weatherly. Den første strofen lyder *«Oh» Danny Boy, the pipes, the pipes are calling...»*

### Arrangementer

Byen er vertskap for rekke kulturarrangementer, blant annet NI Super Cup, Danny Boy Jazz and Blues Festival, Roe Valley Folk Festival, Stendhal Festival of Art, og Bishop Hervey International Summer School.

Referanser
----------

1. 1 2  «Settlement 2015», *NISRA*
2. ↑  «Léim an Mhadaidh / Limavady», *Placenames Database of Ireland*
3. ↑  «Binevenagh (385m hill)», *MountainViews*
4. ↑   «Limavady», Planning Service – Draft Northern Area Plan 2016.
5. 1 2   Limavady, *Culture Northern Ireland*. Arkivert fra originalen den 9. juni 2008
6. ↑  Dungiven, *Culture Northern Ireland*. Arkivert fra originalen den 9. juni 2008
7. ↑  «Stendhal Festival 2024»
8. ↑  «Bishop Hervey Summer School». Arkivert fra originalen den 14. september 2013

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Limavady – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Borough of Limavady Arkivert 23. november 2020 hos Wayback Machine.
* Limavady and the Roe Valley av Jochen Lueg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
Bjorelvnes i Senja kommune sett fra Gibostad på vestsiden av Gisundet.
**Bjorelvnes** er ei bygd ved Gisundet i Senja kommune, Troms 14 km nord for Finnsnes.

Kirke og kultur
---------------

Her ligger Lenvik kirke, en trekirke fra 1879. Fergeforbindelse med Gibostad fram til 1985. Lenvik Museum er et tradisjonsrikt museum som holder til i den gamle prestegården på Bukkskinn. Museet, som viser kystkultur, er i dag en avdeling under Midt-Troms Museum.

Samfunn
-------

Bjorelvnes har eget grendehus. Tidligere har bygda også hatt butikk og bensinstasjon, men disse er nå lagt ned. Bjorelvnes tilhører Kårvik skolekrets og har postadresse 9300 Finnsnes.

Samferdsel
----------

Fylkesvei 263 går gjennom bygda. Fra krysset ved brua over Bjorelva går fylkesvei 266 tvers over Lenvikhalvøya, gjennom Sollidalen til Langnes ved Rossfjordvatnet.

Delområde
---------

**Delområde Bjorelvnesområdet** er et statistisk område som ligger langs Gisundet, og omfatter den nordvestlige del av Lenvikhalvøya. Areal: 79,13 km². Følgende tre grunnkretser tilhører delområdet (innbyggertall 2014):

* Lenvik (49)
* Kårvik (201)
* Bjorelvnes (241)

Folketall i delområdet:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2014 |
| --- | --- | --- | --- |
| 534 | 490 | 490 | 491 |

Grunnkrets
----------

**Bjorelvnes grunnkrets** innbefatter, i tillegg til Bjorelvnes, bygdene Bondjorda, Bukkskinn, Slettnes og Sollidalen. Bondjorda hører til Trollvik skolekrets, mens resten av grunnkretsen sokner til Kårvik skole. Areal: 34,27 km².

Innbyggere:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2014 |
| --- | --- | --- | --- |
| 266 | 259 | 248 | 241 |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bjorelvnes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bjorelvnes og omegn på facebook
* Bjorelvnesdagan
* Lenvik museum
* Bjorelvnes

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Gilan** (persisk: استان گیلان‎ *Ostān-e Gīlān*) er en av de trettien provinsene i Iran. Provinsens areal er 14 042 km². I 2016 hadde Gilan 2 530 696 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Rasht. 

Gilan ligger nord i Iran og grenser til provinsene Mazandaran i øst, Zanjan og Qazvin i sør og til Ardabil i vest. I nord har Gilan kystlinje mot Kaspihavet.

Etnisitet
---------

Gilakere utgjør majoriteten av befolkningen, mens aserbajdsjanere, kurdere, talysh og persere er betydelige minoriteter i provinsen.

### Gilakere

Gilakere bor i de fleste byer og landsbyer i provinsen, bortsett fra distriktene Astara og Hashtpar.

### Aserbajdsjanere

Byen og distriktet Astara er bebodd av flertallet aserbajdsjanere.

### Kurdere

Det er fire grupper av kurdere i provinsen med ulik opprinnelse. Amarlou i Rasht og Rudbar (distriktene Ammarlu, Deylaman og Raḥmatābad), Reshvand i Rasht, Jalalvand i Langroud og Kurmanj i Hashtpar.

### Talyshere

I distriktet Talysh (Hashtpar) er flertallet av Talysh etnisitet, og aserbajdsjanere utgjør en betydelig del av befolkningen. Det er også kurdisk-talende Kurmanj i distriktet Talysh som er innvandrere fra Khalkhal i Ardabil-provinsen.

### Tat

En annen urbefolkningsgruppe i provinsen er Tat, som bor i noen store byer i provinsen, spesielt i distriktet Rudbar.

### Persere

Persere er konsentrert i byen Rasht og er delt inn i immigranter fra Teheran og andre sentrale iranske byer, og det lokale Gilak-folket som har adoptert persisk og blitt persianisert.

Referanser
----------

1. 1 2  Brinkhoff, Thomas. «IRAN: Provincial Division» **(engelsk)**. citypopulation.de. Besøkt 27. juni 2020.
2. ↑  Statistical Center of Iran. Census 2016 - General Results. Table 1 Population of the country in urban and rural areas… Besøkt 15. juni 2020. (en)
3. ↑  «Majlis extends term of councils, votes for new province» **(engelsk)**. Tehran Times, tehrantimes.com. 24.10.2010. Besøkt 27. juni 2020.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gilan Province – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Irans provinser |
| --- |
| Alborz **·** Ardabil **·** Bushehr  **·** Chahar Mahaal og Bakhtiari **·** Fars **·** Gilan **·** Golestan **·** Hamadan **·** Hormozgan **·** Ilam **·** Isfahan **·** Kerman **·** Kermanshah **·** Khuzestan **·** Kohkiluyeh og Buyer Ahmad **·** Kurdistan **·** Luristan **·** Markazi **·** Mazandaran **·** Nord-Khorasan **·** Qazvin **·** Qom **·** Razavi-Khorasan **·** Semnan **·** Sistan og Balutsjistan **·** Sør-Khorasan **·** Teheran **·** Vest-Aserbajdsjan **·** Yazd **·** Zanjan **·** Øst-Aserbajdsjan | Irans flagg |
| ISO 3166-2:IR |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Spiez** er en by og kommune i distriktet Niedersimmental i kantonen Bern i Sveits. Stedet ligger ved Thunersjøen, omtrent midt i mellom Thun og Interlaken.

Spiez er et jernbaneknutepunkt, og ligger på Lötschberglinjen som knytter sammen det nordlige og sydlige Sveits.

Turisme er en viktig inntektskilde for Spiez. Hovedattraksjonen på stedet er slottet med den tilhørende parken og den tidligromanske slottskirken. Spiez huser også Hotel Belvédère, som er kjent i Tyskland som stedet Tysklands herrelandslag i fotball bodde under VM i fotball 1954. Dette mesterskapet endte i en overraskende tysk seier, og «ånden fra Spiez» regnes som en viktig faktor i triumfen.

Se også
-------

* Berner Oberland

Referanser
----------

1. ↑  «Ständige Wohnbevölkerung nach Staatsangehörigkeitskategorie Geschlecht und Gemeinde; Provisorische Jahresergebnisse; 2018». BFS. 9. april 2019. Besøkt 11. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Spiez – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Slottets nettsider

Spiez er et bildeskjønt sted og et populært reisemål, særlig om sommeren

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** HDS **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Chief Scientist** var den mest høytstående vitenskapelige stilling i National Aeronautics and Space Administration (NASA). Chief Scientist fungerte som hoved rådgiver for NASA Administratoren i vitenskapelige problemstillinger og som mellomledd til den nasjonale og internasjonale vitenskapelige samfunn, for å sikre at NASA forskningsprogrammer er ansett som vitenskapelige og teknologisk begrunnet og er egnet for sitt tiltenkte bruk.

Historie
--------

Posisjonen Chief Scientist ble opprettet for å råde NASA Administratoren på budsjett, strategiske mål og dagens innhold av NASAs vitenskapelige programmer. Chief Scientist arbeider tett med aktuelle representanter for NASA *Strategic Enterprises* og *Field Centers*, samt rådgivende komiteer og det eksterne samfunnet. Chief Scientist representerer byråets vitenskapelige mål og prestasjoner til andre føderale etater, næringsliv, akademia, andre offentlige organisasjoner, det internasjonale samfunnet og allmennheten.

Chief Scientist leder NASA Science Council, et forum for diskusjon av byrået politikk, praksis og saker fra synspunktet til vitenskapen disipliner.

NASAs Chief Scientist posisjonen ble avviklet i september 2005 og mange av funksjonene flyttet til å være en del av Science Mission Directorate (SMD).

Liste over *Chief Scientist*er
------------------------------

* Dr. Sam Venerri
* Dr. France A. Córdova
* Dr. Kathie L. Olsen, 24. mai 1999 til 2002
* Dr. Shannon Lucid, 2002 til september 2003
* Dr. John M. Grunsfeld, september 2003 til 2004
* Dr. James B. Garvin, oktober 2004 til september 2005

Referanser
----------

1. 1 2
2. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 23. desember 2016. Besøkt 16. april 2011.
3. ↑  «NASA Technical Reports Server». Ntrs.nasa.gov. 5. juli 2007. Besøkt 14. oktober 2010.
4. ↑  «Kathie L. Olsen Selected As Nasa Chief Scientist | Nasa | Find Articles At Bnet». Findarticles.com. 19. mai 1999. Arkivert fra originalen 9. juli 2012. Besøkt 14. oktober 2010.
5. ↑  «:: NASA Quest > Women of NASA ::». Quest.arc.nasa.gov. 24. mai 1999. Arkivert fra originalen 5. desember 2010. Besøkt 14. oktober 2010.
6. ↑  «NASA - Chief Scientist John M. Grunsfeld». Nasa.gov. 22. november 2007. Besøkt 14. oktober 2010.
7. ↑  «NASA - Dr. James B. Garvin Chief Scientist». Nasa.gov. Besøkt 14. oktober 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Hook Head** (irsk: *Rinn Duáin*), historisk kalt **Rindowan**, er et nes på sørkysten av øya Irland. Det ligger i Irland, ved østsiden av munningen av Waterford Harbour, og på østsiden av elvemunningen til «De tre søstre», det vil si elvene Barrow, Nore og Suir. Neset ligger derfor i grevskapet Wexford, selv om det ligger nært byen Waterford og 50 km fra Wexford. Neset er en del av Hook-halvøya og ligger ved siden av det historiske bydistriktet Loftus Hall. Det ligger på regionsveien R734, 50 kilometer fra Wexford by.

Navn
----

På irsk var navnet opprinnelig *Rinn Dubháin*, «Dubháns nes», oppkalt etter en britonisk helgen fra 400-tallet med dette navnet (som bokstavelig talt «liten svart [håret]»). Det engelske navnet er muligens et oversettelseslån av navnet hans, feilaktig lest som å være *dubán*, «fiskekrok».

Fyrtårn
-------

Odden og fyrtårnet
Området er kjent for å ha et av verdens eldste fyr i fortsatt drift, (*Teach Solais Rinn Duáin*). I følge tradisjonen etablerte sankt Dubhán et fyrtårn på Hook Point som antagelig har vært en fyrfat på toppen av en haug eller steinrøys som brenner enten tømmer eller annet lokalt brennbart brensel. Det var et verdifullt navigasjonslys for skip som kom inn i den trygge havnen i Waterford.

Den normanniske hærføreren Raymond LeGros skal ha bygd det første reelle fyrtårnet, ca. 1172, for å erstatte det tidligere brannvarden og som også fungerte som et borg for å vokte inngangen til havnen. Nyere forskning har derimot tilskrevet fyrtårnet til William Marshal, 1. jarl av Pembroke, i 1245. Tårnet, og fyrtårnet på toppen, var deretter i varetekt av munkene som var tilknyttet klosteret i New Ross.

Tilgang til det dagens fyrtårn er kun med guidede turer som er tilgjengelig hele året. Ved foten av fyret er det en kafé, gavebutikk og en maritim utstilling. Fyret er et reisemål på Irlands Ancient East turistrute.

Referanser
----------

1. ↑  «Rinn Duáin / Hook Head», *Placenames Database of Ireland*
2. ↑   «Rinn Duáin / Hook», *Placenames Database of Ireland*
3. ↑  Colfer, Billy (1. august 2004): «The Hook Peninsula: County Wexford». Cork University Press. ISBN 9781859183786
4. ↑   Ireland, Royal Society of Antiquaries of (1. august 1856): «Journal»
5. ↑   «dubán», *eDIL - Irish Language Dictionary*
6. ↑  *The Journal of the Royal Historical and Archaeological Association of Ireland*, 1 August 1873. s. 559, 572
7. ↑  «Hook Head Lighthouse», *Commissioners of Irish Lights*
8. 1 2  History, *Hook Head Lighthouse*
9. ↑   «Hook Head», *Yourdaysout.com*

Litteratur
----------

* Colfer, Billy (2004): *The Hook Peninsula, County Wexford*. Cork University Press. ISBN 978-1-85918-378-6.

Eksterne lenker
---------------

(en) Hook Head – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Official Hook Lighthouse and visitor center website
* Hook Tourism

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Roar Fredriksen** (født 30. november 1970) er en norsk tidligere fotballspiller. Han har spilt for Varegg, Sportsklubben Brann, Fyllingen Fotball, Åsane Fotball, Sogndal fotball, Radøy/Manger, Skogsvåg Idrettslag og HFK Landsås. Fredriksen er nå spillende trener for Sædalen IL i 4. divisjon.

Fredriksen ble hentet til Brann fra Varegg foran 1990-sesongen. Han spilte to sesonger for Brann i Eliteserien. Hans daværende trener Teitur Thordarson beskrev ham som en kraftfull og arbeidsom spiller. I 1992 avtjente han førstegangstjenesten i Harstad, der han spilte fotball for Landsås i 3. divisjon. Han returnerte så til hjembyen Bergen, hvor han spilte fire sesonger for Åsane og to sesonger for Fyllingen, før han ble hentet til Sogndal. Han spilte tre sesonger for Sogndal, hvorav de to første ble tilbragt i 1. divisjon og den siste i Eliteserien.

Fredriksen var en allsidig spiller som spilte både back, midtbane og i angrep. Han har vært på prøvespill hos Notts County, York, Hull og Bohemians uten at noen av utenlandsoppholdene endte med kontraktsinngåelse.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 243280, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.transfermarkt.com, besøkt 15. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Tommy Duesund (1. november 2000). «Roar returnerer til eliteserien». *Bergensavisen*. s. 22.
4. ↑  Jan Gunnar Kolstad (9. desember 2001). «Skal prøve seg i Dublin». *Bergensavisen*. s. 22.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Roar Fredriksen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Roar Fredriksen – FBref Rediger på Wikidata
* (no) Profil hos Norges Fotballforbund
Et frittstående tørkeskap.
Integrert tørkeskap til hjemmebruk.
Et **tørkeskap** er et skap laget for at klær skal tørke raskere. Tørkeskap kan være et supplement til en tørketrommel, og kan særlig være et godt alternativ for klær som ikke tåler tørketrommel.

Tørkeskap regnes som en hvitevare, og modeller til hjemmebruk kan for eksempel være på størrelse med et kjøleskap.

I industrien kan tørkeskap være spesielt nyttige for nødetater som brannvesen, ettersom de kan gi rask tørking av våte klær. Klær kan for eksempel tørkes iløpt av én time. En skotørker kan også monteres som en integrert del av tørkeskapet.

Et tørkerom er et helt værelse som har lignende funksjon som et tørkeskap, det vil si å tørke klær. Et tørkerom bør enten har god ventilasjon eller en luftavfukter, men ikke begge deler ettersom det er lite hensiktsmessig å avfukte luft som skal byttes ut med omgivelsene.

I 2011 utførte den svenske Energimyndigheten (tilsvarende norske Enova) en test som viste at nye tørkeskap var like effektive som 30 år gamle tørkeskap. En mulig årsak som ble nevnt er at tørkeskap ikke er omfattet av de samme kravene om energimerking som andre hvitevarer.

Se også
-------

* Luftavfukter
* Vaskemaskin
* Tørketrommel
* Klesbrettemaskin
* Klessnor
* Skotørker

Referanser
----------

1. ↑  Sørdal, Kristin (19. november 2011). «Disse er et strømsluk». *dinside.no* **(norsk)**. Besøkt 25. juli 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Rosenborg** er en bydel i Trondheim, sørøst for Møllenberg, sør for Lademoen, nord for Tyholt og vest for Persaunet. Kommuneorganisasjonsmessig er den en del av Østbyen bydel.

Innenfor Rosenborg ligger blant annet:

* Bispehaugen barneskole
* Rosenborg skole

Tidligere universitetsområde
----------------------------

På Rosenborg lå også campus for biologi og kjemi ved Den allmennvitenskapelige høgskole, som var en del av Universitetet i Trondheim. De gamle universitetsbygningene på Rosenborg er revet, og noen år etter dannelsen av NTNU ble leilighetskomplekser oppført på store deler av det gamle universitetsområdet.

Hagebyen Øvre Rosenborg
-----------------------

Norges nest eldste borettslag, Trondhjem Kooperative Borettslag, stiftet i 1922, ligger på Rosenborg. Borettslaget består av 16 firemannsboliger og 11 tomannsboliger, og er en av flere hagebyer fra første halvdel av 1900-tallet i Norge.

Fotballklubber
--------------

Fotballklubben Rosenborg Ballklub kommer opprinnelig herfra, men har for lenge siden flyttet til Lerkendal stadion. Det var hjemmearenaen til Trondheims-Ørn, kjent for sitt damefotballag, som flyttet til Dalgård før de ble omdømt til Rosenborg Ballklubb Kvinner den 13. februar 2020 og flyttet sin hjemmebane til Koteng Arena.

Referanser
----------

1. ↑  Eli Støa (5. september 2014). «The Garden City Movement» (PDF). NTNU. Besøkt 10. februar 2017.
2. ↑  «Boligprosjekter i Norge». *apps.husbanken.no*. Arkivert fra originalen 11. februar 2017. Besøkt 10. februar 2017. «I 1921 stiftet Arbeiderpartiet og Leieboerforeningen i Trondheim "Trondheim Kooperative Bolig og Byggeselskap". På samme måte som "Bygningsarbeidernes Boligproduksjon" var intensjonene både å bygge og forvalte boligene. I 1925 blir produksjonskooperativet nedlagt, da det ble like billig å innhente priser fra private entreprenører. Selskapet skiftet navn til Trondheim Kooperative Boligselskap. På Rosenborg finner vi flere typer firemannsboliger, en rasjonell boligtype som er mye brukt i Trondheim.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Tamil-saken** var en politisk skandale og straffesak for Rigsretten i Danmark som handlet om familiegjenforeninger for tamilske flyktninger fra det borgerkrigsherjede Sri Lanka. Saken fikk den konservativt ledede regjeringen til å gå av etter en granskningsrapport av Mogens Hornslet i januar 1993. 11. juni 1993 ble en riksrettssak mot daværende justisminister Erik Ninn-Hansen innledet gjennom en beslutning av Folketinget.

Saken begynte i 1987 da mulighetene for å holde igjen på antallet av familiegjenforeninger for tamilske flyktninger ble diskutert på et ministermøte. Et par måneder etter ministermøtet presenterte Ninn-Hansen en plan om blant annet repatriering, som regjeringens flyktningeutvalg var positiv til. Denne planen ble dog aldri realisert, Ninn-Hansen gav umiddelbart etter muntlig ordre om å berostille behandlingen av saker om familiegjenforening med tamilske flyktninger, på tross av rettskravet om familiegjenforening.

Ordren gav god mening hvis det var begrunnet formodning om en snarlig bedring av forholdene på Sri Lanka, men lovligheten var diskutabel akkurat som embedsmennenes manglende reaksjon. Ninn-Hansens muntlige ordre berørte 5–6000 tamilske flyktninger, og det var opptil 16 måneders ventetid på saksbehandling. Sakene ble dog behandlet i Direktoratet for Udlændinge – man unnlot simpelthen å orientere søkerne om avgjørelsene før Ninn-Hansen gikk av som justisminister i 1989.

Sakens meget snirklede forløp, skissert i de vesentlige offentlige bidrag,

* Folketingets Ombudsmand gir 1. mars 1989 en betenkning (FOB 1988.100ff).
* S og SF foreslår 25. april 1989 nedsettelse av kommisjonsdomstol, hvilket blir avvist.
* I Alex Frank Larsen fjernsynsdokumentar *Blodets bånd* sendt den 23. april 1990 på DR blir Ninn-Hansen beskyldt for lovbrudd.
* Advokat Kristian Mogensen gir 6. desember 1990 en 14 sider lang klage til Menneskerettigskommisionen, på vegne av Ninn-Hansen – som følge av de spesielle undersøkelser vedrørende ham.
* I løpet av januar 1991 oppnår saksfremleggelsen stor mediedekning.
* Den 14. januar 1993 er høyesterettsdommer Mogens Hornslets 6000 siders granskningsrapport klar, og forelegges statsministeren, Ninn-Hansens partifelle Poul Schlüter.
* Den 14. januar 1993 kl. 18 meddeler statsministeren regjeringens fratredelse.

Regjeringen trakk seg tilbake som direkte følge av saken og kritikken herav, og det ble dannet en sosialdemokratisk regjering. Justisministeriet ble fratatt utlendingsområdet, som ble lagt under Indenrigsministeriet. I 1995 ble Ninn-Hansen idømt fire måneders betinget frihetsberøvelse, med ett års prøvetid.

Se også
-------

* Statsløse-saken

Referanser
----------

1. ↑  Flemming Rønø, muis.skysite.dk Arkivert 30. juli 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  Alex Frank Larsen (18. juni 2011). «Tøgers falske fremstilling af tamilsagen». Politiken.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
***Din kamp er min kamp*** er en norsk selvbiografi av Arbeiderpartiet-politiker Kamzy Gunaratnam, utgitt på Aschehoug i 2021. Journalist og forfatter, Martine Aurdal er medforfatter til boka. 

I selvbiografien forteller Gunaratnam sin historie fra hennes tamilske røtter og familiens flukt fra krigsherjede Sri Lanka til Norge. Hun beskriver klassereisen fra oppveksten i blokk på Rødtvet i Groruddalen til livet som politiker, varaordfører og festmiddager på Oslo rådhus. I boka beskriver hun også tiden som Utøya-overlevende etter 22. juli 2011. Hun kobler 22. juli-hendelsen til en slags samtale med terroristen Anders Behring Breivik.

Omtale
------

Litteraturkritiker og journalist Sindre Hovdenakk kastet vurderingsterningen til 5 og skrev i VG at «Kamzy Gunaratnam er på mange måter en suksesshistorie, og en fremstående representant for den såkalte 22. juli-generasjonen: En Utøya-overlevende som ti år etter det groteske terroranslaget slåss videre for de verdiene og den politikken arbeiderbevegelsen representerer.»

I anmeldelsen i avisen Vårt land vektla de Gunaratnams beskrivelse av sosial kontroll i det tamilske miljøet og hvordan hun viser til parallellene til fordommene hun møter som ung, kvinnelig politiker med innvandrerbakgrunn.

Referanser
----------

1. ↑  *Din kamp er min kamp*. Aschehoug. 2021.
2. ↑  VG (8. april 2021): Kamzy svarer Behring Breivik i ny bok. Bokanmeldelse: «Din kamp er min kamp», hentet 16. september 2023
3. ↑  vl.no (16. april 2021): Kamzy formidler levende om fordommer og sosial kontroll, hentet 16. september 2023

Se også
-------

* Bøker knyttet til terrorangrepene 22. juli 2011

Eksterne lenker
---------------

* aschehoug.no: Din kamp er min kamp av Kamzy Gunaratnam og Martine Aurdal
**Kuttainen** er et gammelt tettsted i Kiruna kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. I 2020 hadde tettstedet 211 innbyggere.

Stedet Kuttainen i nordligste Lappland ligger ved Muonioälven ved finskegrensen i Kiruna kommune i Norrbottens län, ca. 20 km sydøst for Karesuando og ca. 200 km nord for polarsirkelen. I Kuttainen har det vært mye jordbruksdrift og det er sterkt preget av kristne idealer der gamle tradisjoner fortsatt lever. 

Stedet ble grunnlagt i 1660 av Per Hindersson Aasa fra Juoksengi og bar da navnet **Tullinkisuando**. Per Eriksson Kuttainen fra Haapakylä, som ble husbonde på nybygget ved 1660-tallets slutt, ga stedet sitt nåværende navn. En stor del av stedets befolkning nedstammer fra Per Eriksson Kuttainens svigersønn, namndsmannen Anders Andersson Karist-Kuttainen.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 23. april 2016.

| * v
* d
* r
Kiruna kommune i Norrbottens län i Sverige |
| --- |
|  | Jukkasjärvi **·** Karesuando **·** Kiruna **·** Kuttainen **·** Svappavaara **·** Vittangi **·** Övre Soppero |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |