recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Svein Førde** (født 17. september 1951 på Breim i Gloppen kommune) er en tidligere norsk friidrettsutøver som konkurrerte på mellomdistanseløp, med 1500 meter som beste øvelse. Han representerte idrettslaget Breim IL. Han er til daglig tilitsvalgt i TINE meierier, og sitter i styret for Tine Meieriet Vest på Byrkjelo. Haa har i en årrekke vært medlem av kommunestyret i Gloppen, for Arbeiderpartiet.

Idrettskarriere
---------------

Førdes personbeste på 1500 meter er på 3.44,52 fra et stevne på Bislett den 5. juli 1979. Han tok bronse under NM i 1978 på 1500 meter med tiden 3.47,9 min.

### NM-medaljer

| Plassering | Øvelse | År |
| --- | --- | --- |
| Bronse | 1500 meter | 1978 |

Se også
-------

* Liste over kjente personer fra Gloppen kommune

Referanser
----------

1. ↑  
«TINE Meieriet Vest styret». tine.no.  *med bilde*[*død lenke*]
2. ↑  
«Menn gjennom alle tider, sortert på navn - F». friidrett.no. Arkivert fra originalen 14. september 2005.  *statistikk*
3. ↑  
«NM-medaljer på 1500 meter, menn». friidrett.no. Arkivert fra originalen 28. september 2007.  *statistikk*
**Trygve Alexander Bagn** (født 29. januar 1877 i Kristiania, nå Oslo, død 31. mars 1946 i Aker) var en norsk skipsfører og forretningsmann.

Han var utdannet navigatør med styrmanns- og skipsførereksamen, førte ruteskipene DS «Hamburg» og DS «Bremen» for Det Søndenfjelds-Norske Dampskibsselskab i 17 år, og var en tid styremedlem i Norges Skibsførerforbund.

I 1915 etablerte han vaktselskapet Maritime Kontrol- & Vaktkontor, som ble børsautorisert året etter, og hvor Bagn var direktør i en årrekke. I de første årene drev selskapet etter forholdene en utstrakt virksomhet med opptil 200 vakter.

Trygve Bagn giftet seg i 1922 med lærerinne Julie Borchgrevink, datter av sogneprest Einar Borchgrevink og hustru Julie Regine Gløersen. Trygve Bagns datter Liv (Lulla) Bagn ble gift med Trygve de Lange.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Hoffstad, Einar, red. (1935). *Merkantilt biografisk leksikon. Hvem er hvem i næringslivet?*. Oslo: Yrkesforlaget. s. 40.
2. ↑  «Dødsfall». *Morgenbladet*: 7. 2. april 1946.
3. ↑  Høidahl, Jørgen L. red. (1984). *Vaktselskapenes virksomhet og tjenester m.v*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 16. ISBN 82-00-70904-3.  [NOU 1984: 24]
4. ↑  Bonde, Arne (2002). «Trygve de Lange». *Norsk biografisk leksikon*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Svein Fjellheim** (født 1. november 1945 i Sauda) er en norsk fagforeningsleder og var statssekretær for statsminister Jens Stoltenberg, fra Arbeiderpartiet fra 2005 til 2012. Han tok svennebrev i pølsemakerfaget i 1965, i 1981 begynte han i stillingen som faglig sekretær i Stavanger og omegns faglige Samorganisasjon. Han hadde permisjon fra stillingen som distriktssekretær i LO i Rogaland mens han var statssekretær.

Han ble innvalgt til bystyret i Stavanger første gang i 1975, der satt han frem til 1995. Han var også medlem av formannskapet fra 1979 frem til 1995.

Fjellheim er gift og har to barn. Han er også kjent i Arbeiderpartiet for å være dyktig med trekkspill.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Svein\_Fjellheim[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Biografisk informasjon om Svein Fjellheim , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Svein Fjellheim hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Regjeringen.no - CV

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Trygve Birkeland** (født 25. september 1961) er en norsk politiker fra Kristelig Folkeparti. Han kom inn i Bergen bystyre som vara i 1987, og som fast medlem i 1991. Fra 1999–2007 var han medlem av bystyrets finanskomite. Fra 2007 til 2009 satt han i bystyrets helse- og sosialkomite, og fra høsten 2009 til oktober 2011 var han kommunalråd, nestleder i bystyrets byutviklingskomite, og gruppeleder for KrFs bystyregruppe. Fra 2011-15 var han nestgruppeleder. Birkeland er gruppeleder for bystyregruppen til Bergen KrF fra 2015, og medlem i arbeidsutvalget i finanskomiteen.

Birkeland har vært pastor for pinsemenigheten Sion i Blomsterdalen siden 1996. Han er bussjåfør av yrke, men er i perioden 2015–2019 i folkevalgtpermisjon.

Birkeland har vært styremedlem i følgende selskaper: Bergen interkommunale renovasjonsselskap, Torgstyret, Bergen sentrum, Sudmanske stiftelse, Frøkenstiftelsen, Gullstølen kjøkken KF og HOG Energi.

Referanser
----------

1. ↑  Bergen kommune. «Bergen kommunes politikerregister». Arkivert fra originalen 12. april 2018. Besøkt 07.03.2018.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen KrF
* Hordaland KrF Arkivert 16. desember 2004 hos Wayback Machine.
* Sion Blomsterdalen Arkivert 5. mars 2010 hos Wayback Machine.
Animasjon: 6 syklister i en belgisk kjede
**Belgisk kjede** (også **belgisk rulle**) er den kanskje mest energieffektive form for gruppesykling dersom man skal holde stor fart over lang tid. Formasjonen består av to rekker ryttere hvor rekken som holder farten oppe sykler ca. 2 km/t hurtigere enn rekken med ryttere som avløses. Den førende rytteren skifter over til avløserrekken så snart bakhjulet er kommet foran framhjulet til sidemannen. Bakerst i formasjonen skifter den siste rytteren i avløserrekken over til den hurtige rekken så snart det er mulig. Slik sirkulerer hele formasjonen kontinuerlig.

Denne måten å organisere laget på deler den tunge lederjobben likt mellom deltakerne i rulla, og det er også formasjonens ulempe: Alle må lede like mye uansett innbyrdes styrke, derfor brukes ikke *belgisk kjede* så mye lengre. Men formasjonen kan gi fordeler ved svært høye hastigheter eller sterk motvind fordi det er hardt å holde det høye tempoet i front over lengre tid, og dessuten får også rytterne som avløses fordel av å ligge i vindskygge. 

En gruppe erfarne ryttere som sykler *belgisk rulle* tar hensyn til hvilken vinkel vinden kommer inn fra. Ved sidevind plasserer rytterne seg sideveis forskjøvet, slik at framhjulet befinner seg et sted mellom girøret og kranken til sykkelen foran. Rytterne i den hurtige rekka sykler i le slik at rytteren i front ikke må sykle «rundt» forhjulet til rytteren bak i det øyeblikket han veksler over til avløserrekka. I så fall måtte han akselerere et kort øyeblikk for så å bytte side i rett øyeblikk, og det er en teknikk som krever et godt samkjørt lag. 

Dersom sidevinden skifter underveis må om nødvendig rullas dreieretning endres.

Eksterne lenker
---------------

* Kolbotn Sykkelklubb, besøkt 23. november 2009
***Arion subfuscus*** er et bløtdyr og tilhører de landlevende lungesneglene i familiegruppen skogsnegler. Den er en av «nakensneglene» uten synlig skall.

*Arion subfuscus* (Draparnaud, 1805) er av enkelte entomologer i Tyskland og Tsjekkia, regnet som et synonym av Oransjeskogsnegl, *Arion fuscus*.

Utseende
--------

*Arion subfuscus* har to par tentakler. På det øverste paret finnes øyne ute på spissen. Det underste paret brukes til å registrere lukter eller kjemikalier. De har en kappehule som er en del av åndedrettet til sneglen, og den tjenestegjør som en lunge. Man kan lett se åpningen til kappehulen som et hull, normalt på høyre siden av kappen. Skogsnegler har åndehullet foran midten av kappa.
*Arion subfuscus* kan ligne på enkelte arter i familien kjølsnegler (Limacidae), men disse har åndehullet bak midten av kappa og en kjøl på den bakre delen av kroppen. Mange av artene inne skogsnegler ligner på hverandre. For å kunne artsbestemme disse med sikkerhet kan det kreves undresøkelse av de indre organene. (genitaliene).

Levevis
-------

*Arion subfuscus* lever for det meste av ulike plantedeler, som den spiser. Den har ikke tenner, men en raspetunge, som den kan raspe i seg maten med. Men den kan spise døde dyr (åtsler) eller mindre snegler som de kommer over.

*Arion subfuscus* finnes på fuktige steder med skygge. Den er aktive om natten når luftfuktigheten er høyere. Om dagen hviler den ofte undere steiner eller i tett vegetasjon. Om været blir for tørt og varmt, lukker den åpningen til kapphulen, mest mulig for å spare på fuktigheten.

*Arion subfuscus* er hermafroditter (tvekjønnet). For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre gjensidig. Den legger flere hundre egg i grupper på 20-30 egg, på skyggefulle fuktige steder. Etter noen uker klekker eggene. De nyklekkete sneglene ser ut som miniatyrer av de voksne individene. Utviklingstiden til et voksent individ kan variere etter arten, men mellom seks og sju måneder er vanlig.

Referanser
----------

1. ↑  «Arbeitskreis Mollusken NRW». Arkivert fra originalen 10. oktober 2007. Besøkt 12. februar 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Arion subfuscus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Arion subfuscus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Arion subfuscus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Arion subfuscus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Arion subfuscus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Arion subfuscus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Arion subfuscus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Arion subfuscus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Arion subfuscus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Økologisk feilslutning**, også kalt **aggregativ feilslutning**, betegner innen statistikk en logisk brist som følge av at det gjøres en slutning om et nivå basert på data fra et høyere (aggregert) nivå. 

Et eksempel: Hvis FrP går opp 10 prosentpoeng og SV går ned 10 prosentpoeng mellom to meningsmålinger, er det en økologisk feilslutning å hevde at dette skyldes at disse velgerne har gått fra direkte fra SV til FrP. Mer sannsynlig er det at det skyldes etappeforskyvninger mellom flere partier enn disse to, og de 10 prosentene er bare nettoeffekten. 

Det er viktig å påpeke at økologiske feilslutninger er en *logisk*, ikke praktisk, metodefeil. I teorien er det fullt mulig at disse velgerne faktisk går direkte fra SV til FrP. Skal en unngå økologiske feilslutninger må man følge de samme velgerne over tid gjennom panelundersøkelser. Vanlige meningsmålinger følger ikke enkeltvelgere over tid, ettersom det trekkes et nytt utvalg på ca. 1000 personer hver gang det foretas en måling. Sammenligninger mellom forskjellige meningsmålinger sier da ingen ting om hvordan den enkelte velger endrer stemmegivningen, bare hvordan hele populasjonen (velgermassen) endres (med mindre respondentene spørres om tidligere stemmegivning). 

Begrepet ble lansert i 1950 av William Robinson i en artikkel i *American Sociological Review*

Referanser
----------

1. ↑  Robinson, W.S. (1950). "Ecological Correlations and the Behavior of Individuals". American Sociological Review 15: 351–357.
**Belgisk fårehund** er en fellesbetegnelse for fire rasevarianter. Det eksisterer således ikke en enkelt hunderase med denne betegnelsen.

Man vet ikke sikkert hvilke hunder som regnes som stamfedre for belgisk fårehund. Noen mener at variantene nedstammer fra krysninger mellom ulike gamle sentraleuropeiske fårehunder, andre at de er et resultat av krysninger mellom lokale mastiffer og skotsk hjortehund. Sistnevnte ble importert fra England til blant annet Belgia på 1200-tallet.

På siste halvdel av 1800-tallet oppstod det i mange land en interesse for å skape nasjonale hunderaser. I Belgia fantes det på den tiden store saueflokker på landsbygdene. De ble gjetet av fårehunder, fulle av arbeidslyst og utholdenhet. Disse hundene hadde en nærmest identisk anatomi og størrelse, men store forskjeller med hensyn til eksteriøret.

I 1891 inviterte derfor *professor A. Reul*, ansatt ved veterinærinstituttet i Cureghem i Belgia, gjetere og eiere av slike hunder til et felles møte, for å danne seg et inntrykk av hundene med tanke på å etablere en felles nasjonal belgisk fårehundrase. I begynnelsen var det en del uenighet om de ulike variantene, men man endte til slutt opp med å dele inn hundene i tre definerte varianter, basert på pelstype. Dette var korthåret, langhåret og strihåret. Fargene fikk først betydning noen år senere. Samtidig ble *De Club du Chien de Berger Belge* opprettet.

I 1898/1899 ble det bestemt at rasen skulle ha definerte fargevarianter. Den langhårede helsorte varianten fikk da navnet Groenendael, etter slottet med samme navn. Eieren, en oppdretter ved navn *Nicolas Rose* var restauratør der. Samtidig ga det kongelige slottet i Laeken navn til den ruhårede askegrå/askeblonde varianten, som ble hetende Laekenois. Den er utvilsomt den mest sjeldne av dem. Den korthårede varianten, som kunne være både sort og rødgul tidligere, skulle nå bare være rødgul og ha sort maske. Den fikk navnet Malinois, etter byen Mechelen (Malines på fransk). Først noen år senere, i 1907 ble så den fjerde varianten godkjent, først av *Berger Belge Club*. Det var en langhåret rødbrun variant med sorte inntegninger og sort maske. Den fikk navnet Tervueren, etter stedet med samme navn. Der hadde nemlig en brygger i lang tid drevet med oppdrett av slike hunder.

Varietetene
-----------

* GroenendaelGroenendael
* LaekenoisLaekenois
* MalinoisMalinois
* TervuerenTervueren

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Belgisk Fårehund Klubb

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Bandet Sapphires på Club 7Kongen i 1966. Fra venstre Arild Wickstrøm (orgel), Knut Riisnes (tenor), Carl Magnus «Calle» Neumann (alt) og Hans Knudsen (Stan Nuts) (bariton).  
Foto: Henrik Ørsted, Oslo Museum
**Arild Wikstrøm** (født 26. november 1941 i Oslo, død 19. januar 1987) var en norsk blues- og jazzmusiker på piano, gitar og vokal.

Han spilte først mest bassgitar da han i sekstenårs alder ble kjent i hovedstadens jazzmiljø. Utover 1960-tallet drev han egne orkestre og ble sentral i jazzmiljøet rundt Gamlebyen skole. På 1970-tallet virket han i Club 7-miljøet der han årlig sang julen inn og kombinerte lyrikk og jazz ved flere anledninger. Han er med på jubileumsplaten *15 år* (MAI, 1988) med komposisjonen «I will be doggone». Han ledet Arild Wikstrøm Kvartett (1961–) med Jan Garbarek/Knut Riisnæs saksofon, Jon Christensen/Ole Jacob Hansen trommer, Torgrim Sollid trompet og Hans Marius Stormoen bass. I rhythm & blues-bandet Sapphires (1965–) spilte han orgel. Wikstrøm samarbeidet også med vokalist Karin Krog, saksofonist Bjørn Johansen og trombonist Erling Wicklund.

Han var bror til jazzvokalisten Torunn Wikstrøm.

Trivia
------

* Omtales i Åge Aleksandersens sang "Arild" på platen *Lirekassa*[]

Referanser
----------

1. ↑  Randi Hultin *Arid Wikstrøm*, nekrolog i Aftenposten den 21. januar 1987.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Nordvestterritorienes flagg
**Nordvestterritorienes flagg** er delt i blått, hvitt og blått på samme måte som i Canadas flagg, det vil si at det hvite midtfeltet er videre enn de to flankerende feltene. Midt i det hvite feltet står territorienes våpenskjold. Flagget er i forholdet 1:2. Det ble til ved avholdelsen av en nasjonal konkurranse. Denne ble vunnet av Robert Bessant fra Manitoba. Flagget ble innført ved territorialrådets vedtak av 1. januar 1969.

Fargene blått og hvitt symboliserer henholdsvis innsjøene og havet (blått) og is og snø (hvitt). Våpenskjoldet viser symboler for territorienes natur og ressurser. Det hvite feltet med den blå stripen øverst i skjoldet står for Nordvestpassasjen. Nedre del er delt diagonalt. Dette representerer tregrensen. Den grønne delen står for skogene i sør, mens den røde delen står for tundraen i nord. De gule brikkene står for mineralrikdommene i grunnen, mens revehodet står for pelsjakten. 

Etter at Nunavut i 1999 ble utskilt fra Nordvestterritoriene har flaggets symbolikk vært diskutert, da en del av natursymbolikken ikke lenger er dekkende for de gjenværende delene av territoriet.

Litteratur
----------

* *Symbols of nationhood*, 1991. ISBN 0-660-13833-6

Eksterne lenker
---------------

* Symbols

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Urban Franc** (født 5. juni 1975 i Bled) er en slovensk tidligere skihopper. Han representerte SK Triglav Kranj.

Han debuterte internasjonalt i kontinentalcupen sesongen 1991/92. I verdenscupen debuterte han med 54.-plass (av 60 deltakere) i storbakken i Planica 29. mars 1992. Hans beste enkeltplassering i verdenscupen var 2.-plass, som han klarte alt i sitt andre verdenscuprenn, i Falun 5. desember 1992. Sammenlagt i verdenscupen ble han som best nummer 22 i sesongen 1992/93.

Urban Franc deltok i VM i 1993 og 1995. Hans beste individuelle plassering var 27.-plass i storbakken i Thunder Bay i 1995. Samme år var han på det slovenske laget som ble nummer 9 (av 11 lag) i lagkonkurransen. Han deltok i OL i 1998, der han ble nummer 42 i normalbakken i Hakuba.

Han tok bronsemedalje i VM i skiflyging i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1996. I skiflygings-VM i Oberstdorf i 1998 ble han nummer 24.

Hans siste verdenscuprenn var i skiflygingsbakken i Planica 21. mars 1999. Han la opp som skihopper etter 2000/01-sesongen.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Urban Franc – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Urban Franc – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Urban Franc – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Davidson Don Tengo Jabavu** (født 20. oktober 1885 i King William's Town i Kappkolonien, død 3. august 1959 i East London) var en sørafrikansk professor, filolog og politisk aktivist. Han var av xhosa-folket.

Biografi
--------

Jabavu, var sønn av redaktøren John Tengo Jabavu, og ble født i King William's Town i Kappkolonien.

Han studerte ved Lovedale Institute, i Cape Town og Colwyn Bay i Wales, Storbritannia. Etter at han fikk sin Bachelor of Arts grad ved University of London og lærerutdanning ved University of Birmingham i Storbritannia, returnerte Jabavu til Sør-Afrika. Her ble han lærer, og den første sorte professor i afrikanske språk og Latin ved Universitetet i Fort Hare. Han ble ved universitetet i over 30 år, og etablerte i den perioden *Black teachers' association*, en fagforening for sorte lærere. Organisasjonen talte for et bedre landbruk, ytret verdien av manuelt arbeid og arbeidet for samarbeid mellom de ulik etniske gruppene. 

Han ble president for All-Africa Convention (AAC), en paraplyorganisasjon som samlet en rekke organisasjoner som var i mot segregeringslovene som ble fremmet av Hertzog-regjeringen i 1936. 

I 1954 ble Jabavu tildelt æresdoktorat fra Rhodes University. 

Davidson Don Tengo Jabavu er far til forfatteren Nontando «Noni» Jabavu

Bibliografi
-----------

* *The Black Problem* (1920)
* *The Segregation Fallacy and Other Papers* (1928)
* *The life of John Tengo Jabavu, editor of Imvo Zabantsundu* (1922)
* *IziDungulwana* (1958)

Kilder
------

* Dictionary sahistory.org.za: Davidson Don Tengo Jabavu

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Dankert Freilem** (født 15. august 1946) er en norsk jurist og journalist. Han var programsekretær i NRK på Marienlyst fra 1969 til 1988. 

Freilem er fra Bergen og har juridisk utdannelse fra Universitetet i Bergen. Som medarbeider i NRK arbeidet han først i Barne- og Ungdomsavdelingen (blant annet i Ungdommens radioavis og med Etter skoletid), og deretter i Nyhetsredaksjonen.

Han stiftet Den Norske Helsingforskomite i 1977 - der han nå[*når?*] er rådsmedlem. Han stiftet Norsk senter for flerkulturell verdiskaping i 2005 - der han nå[*når?*] er styreleder. Han har hatt mange sentrale verv i Norges Handicapidrettsforbund. Han var pressesjef under Paralympics på Lillehammer i 1994. Han har vært sentralstyremedlem i Norges Fri-idrettsforbund, vært kretsleder i Buskerud og vært leder av hovedstyret i Sturla Idrettsforening. Han har i flere år vært styreleder for sameiet Union Brygge i Drammen. Han var president i Drammen Rotary i perioden 2016/2017. 

Per 2020 er han strategisk rådgiver i Næringsforeningen i Drammensregionen. Han er ass. partner i det største kommunikasjonsbyrået utenfor Oslo, NOR PR i Bergen. Han har vært direktør i Rådet for Drammensregionen, kommunikasjonsdirektør i Statkraft og i NHO Transport samt vært Vice President for Communication og Public Affairs i amerikanskeide Concordia Bus BV. Han har vært politisk aktiv i Høyre i trettifem år, og blant annet vært representant i Buskerud fylkesting i 16 år. Han har også vært vararepresentant til Stortinget og hatt andre lederverv lokalt, regionalt og sentralt i Høyre. Han har vært medlem av flere statlige utvalg. Han var medlem av prosjektstyret som etablerte Nasjonale Turistveger.

Priser og utmerkelser
---------------------

Han ble tildelt Lytterprisen fra Riksmålsforbundet i 1987.

Referanser
----------

1. ↑   www.stortinget.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Jubilanter». *Aftenposten*. 15. august 2016. s. 32.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Dankert Freilem hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Dankert Freilem hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Stortinget
 |
Rettsbygningen til OGH i Justizpalast

|  |
| --- |
| Våpen |
| Østerriksk politikk |
| * Østerrikes forfatning
* President
* Regjering
	+ Kansler
	+ Visekansler
	+ Føderale ministre
* Parlament
	+ Nasjonalrådet
	+ Forbundsrådet
* Forbundsforsamlingen
* Forfatningsdomstolen
* Høyesterett

---

* Delstater
* Distrikter

---

* Valg
* Politiske partier:SPÖ • ÖVP • FPÖ Grønt alternativ • Team Stronach • NEOS
 |

**Østerrikes høyesterett** (tysk: *Oberste Gerichtshof (OGH)*) er i Østerrike den øverste instans i sivile saker og straffesaker. Domstolen er oppdelt i avdelinger kalt senater som er likeverdige. Domstolens avgjørelser er endelige.

OHG holder til i Justizpalast i Wien. Det ble opprettet 21. august 1848 som etterfølger av Obersten Justizstelle, opprettet i 1749 av Maria Theresia.

Likestilte høyesteretter i Østerrike
------------------------------------

Likestilte høyesteretter på det offentligrettslige område er Forfatningsdomstolen, Verwaltungsgerichtshof (forvaltningssaker) og Asylgerichtshof (asylsaker).

Eksterne lenker
---------------

* OGHs hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Peter Lukas** (født 1969 i Østerrike) er en kunstfotograf og forfatter bosatt i Lyngør.

Etter årtusenskiftet har han vist kunst i en rekke separat- og kollektivutstillinger i Norge, Tyskland og Østerrike. I 2016 var han en del av Sørlandsutstillingen. Han har bidratt til flere offentlige og private samlinger, blant annet til Statoil, Universitetet i Agder og U2 studio i Dublin.

En betydelig del av arbeidet de senere årene har vært fotobokserien *Forandring* , der kunstneren besøker de samme stedene som i nær hundre år gamle arkivfoto og dokumenterer forandringen ved å velge det samme utsnittet og lysforhold. Den første boken i serien kom i 2013. Forandring Grimstad Bøkene utgis på Forlag Peter Lukas AS.

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, NORAF-ID 13071144, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Forlag Peter Lukas: Møt kunstneren».
3. ↑  «PressReader.com - Connecting People Through News». *www.pressreader.com*. Besøkt 8. februar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Arusha** er en by i nordlige Tanzania. Den er hovedstad i regionen med samme navn, og hadde 416 442 innbyggere ved den offisielle folketellingen i 2012. Arusha er omringa av noen av Afrikas mest kjente landskap og nasjonalparker; byen ligger nedenfor Mount Meru på den østre kanten av Riftdalen, og ligger i nærheten av Serengeti, Ngorongoro-krateret, Manyarasjøen, Olduvai Gorge, Tarangire nasjonalpark og Kilimanjaro, samt at Arusha nasjonalpark ligger på Mount Meru.

Hovedkvarteret til Det østafrikanske fellesskap ligger i Arusha, og siden 1994 har den vært vertskap for Det internasjonale tribunalet for Rwanda nedsatt av FN. Det er en flerkulturell by med en afrikansk majoritet og store arabiske og indiske minoriteter, samt europeere og amerikanere.

Referanser
----------

1. 1 2  *Population Distribution by Administrative Areas*, 2012 Population and Housing Census, National Bureau of Statistics, United Republic of Tanzania, 2013, side 26, besøkt 26. september 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Arusha Times

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Dankortets logo
Dankortets bakside
**Dankort** er et dansk betalingskort som første gang så dagens lys i papirutgave i april 1983. I slutten av 1984 kunne pengeinstituttene dog også tilby deres kunder Dankort i elektronisk form (i plast med magnetstripe). Siden 15. januar 2006 er alle Dankort-avtaler blitt administrert av Nets, tidligere PBS.

Bruken av kortet er stadig økende: I 2013 blev Dankortet for første gang brukt mere enn 1 milliard ganger i ett kalenderår, hvilket skjedde 20. desember. I 2013 ble det foretatt i alt 1,032 milliarder betalinger med Dankort og det ble i alt handlet for 319 milliarder Dkr. Det tilsvarer et gjennomsnittsbeløp for ett kortkjøp med Dankort på 309,- Dkr.

Dankortet har i nesten hele dets levetid vært gebyrfritt, hvilket er et særtilfelle i et internasjonalt perspektiv. Dette skyldes hovedsakelig at kortet ble innført ved lov – den såkalte "dankortloven".

I 2013 inngikk dansk detaljhandelen, bankene og Nets en avtale som skal sikre fremtiden for Dankortet. Avtalen innebar at detaljhandelen skal gradvis dekke en større andel av omkostningene ved driften av Dankortet, frem til de i 2018 skal dekke alle kostnadene. Avtalen løper frem til 2020.

Utseende og funksjoner
----------------------

Dankort fra Lån & Spar bank (forside)
Det nye Dankortet, innført i løpet av sommeren 2004, har inkorporert en synlig mikrobrikke til venstre på kortets forside. På forsiden finner man som på stort sett alle slags betalingskort – oppe fra og ned – navnet på banken, de 4×4 – fysisk fremhevede – sifre som utgjør Dankortets kortnummer. De første fire sifre (som både er preget og trykt) forteller hvilken type kort det er tale om (5019 for Dankort og 4571 for Visa/Dankort), og de neste fire sifre forteller hvilken bank det er tale om (registreringsnummer). Man finner også utløpsdatoen, kortholders navn (kortets eier) og et hologram, forskjellig alt ettersom det er tale om et Dankort eller VISA/Dankort (i så fall er Visas logo også trykt på kortet).

På baksiden av Dankortet finner man Dankort-symbolet, den tilknyttede kontos registreringsnummer og kontonummer. Nedenunder dette finner man et felt hvor kortholderen skal plassere sin underskrift, dette felt inneholder dessuten noen sifre hvorav de siste tre er det som kalles «kontrollnummeret» (dette brukes for eksempel til visse internettbetalinger). Deretter følger den bevarte sorte magnetstripe og produsentens fabrikasjonsnummer i små typer.

### Synlige forskjeller på det nye og gamle kort

Den største forskjell på det nye og det gamle Dankortet er at det gamle kortet (1984–2003) ikke hadde en mikrobrikke (en teknologi som ikke var utviklet dengang kortet første gang ble tilbudt). Derutover er det på det nye kort ikke lengre et bilde av kortholder, og kortholders underskrift er ikke lengre laserinngravet, men skal manuelt tilføyes. Registreringsnummeret, kontonummeret og servicenummeret er dessuten – i motsetning til det gamle kortet – nå trykt utenpå kortets plastoverflate.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Peter Lorange** (født 17. april 1943) er grunnlegger av Lorange Institute of Business Zurich, der han er arbeidende styreformann og rektor. Tidligere var han *Kristian Gerhard Jebsen Professor of International Shipping* ved International Institute for Management Development (IMD) i Lausanne i Sveits. Han var rektor ved IMD fra 1993 til 2008, og har også vært rektor ved Handelshøyskolen BI (1989-1993) og professor ved Wharton School ved University of Pennsylvania.

Lorange er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole. Han tok senere mastergrad ved Yale University og ble deretter Doctor of Business Administration ved Harvard University.

Lorange har mottatt seks æresdoktorgrader, deriblant fra Lunds universitet. Han har forfattet en rekke bøker og vitenskapelige artikler. 

I tillegg til sin vitenskapelige aktivitet er Peter Lorange eier av S. Ugelstad Invest as. 

Lorange ble i 2010 av kongen utnevnt til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fortjenstfullt virke for fremme av norske næringslivsinteresser internasjonalt».

Referanser
----------

1. ↑  Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet, kongehuset.no.

Eksterne lenker
---------------

* IMD biography

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
Eugen (t.v) og Max Skladanowsky (t.h.) med deres Bioskop (1934)
**Bioskop** var en prosjektør utviklet i 1895 av brødrene Emil og Max Skladanowsky i Berlin-Pankow. Bioskopet brukte to sløyfer av 54 mm film uten sideperforering. Dette skapte dårlig kontroll over filmfremtrekket gjennom prosjektøren og kan ha vært en medvirkende grunn til den vellykkede utviklingen av kinematografen til de franske brødrene Lumiere. 

Den første offentlige fremvisning av en filmscener ved hjelp av bioskop ble organisert i restauranten «Feldschlößchen» i Berlin-Pankow på Berliner Straße 27. Tre av scenene ble ikoniske for den tidlige filmindustrien, «The boxing Kangoroo», «The Wrestler» og «The Serpentine Dance». De var alle filmet tidligere i haven til den samme restauranten. Ballsalen i restauranten «Felschlößchen» ble senere omgjort til den første permanente kinoen i Tyskland og tjente publikum under navnet «Tivoli» inntil den ble lukket i 1994 og revet for å gjøre plass til et supermarked.

Brødrene Skladanovsky brukte senere bioskopet for å vise filmer til et større publikum i Berlin Varieté teater «Wintergarden». Dette kan anses som det første filmprogram for et betalende publikum. 

I 1896 reiste de gjennom Nederland og Skandinavia hvor de presenterte sin oppfinnelse til et internasjonalt publikum. I Sverige er begrepet Bio (kort for biograf) fortsatt synonymt med kino.
**Kirkeveien videregående skole** er en videregående skole ved Ullevål sykehus i bydel St. Hanshaugen i Oslo. Skolen er tilrettelagt for elever med bakgrunn fra rusmisbruk eller elever som har sosiale eller psykiske problemer. Skolen, eller det som da var et tilbud, ble opprettet i 1968 som Psykiatrisk avdeling XVI på Ullevål sykehus. 

Skolen tilbyr undervisning i de seks grunnleggende fagene som gir studieforberedende studiekompetanse. Disse er norsk, engelsk, matematikk, naturfag, historie og samfunnsfag.

Kirkeveien er en av tre videregående skoler i Oslo som tilrettelegger for elever med sosiale og psykiske vansker. De andre er Eikelund videregående skole og Kongsskogen videregående skole.

Historie
--------

Kirkeveien videregående skole har en historie som begynner med Psykiatrisk avdeling XVI på Ullevål sykehus i 1968. Bakgrunnen for skolen var behovet for et behandlingstilbud til det økte narkotikaproblemet som oppstod i Oslo på den tiden. Lederen av avdelingen på Ullevål, Henrik Bauge, var også politioverlege. En del av ungdommene som ble brakt inn av politiet var i skolepliktig alder og det ble derfor ansatt to lærere ved avdelingen. 

Avdelingen fikk så nye navn, først 16. avdeling, og så Psykiatrisk avdeling C før den fikk navnet "Undervisning ved institusjoner for bl.a stoffmisbrukere". Etter ønske om et mindre belastende navn fikk skolen navnet Kirkeveien videregående skole på slutten av åttitallet.

Tilbudet var den første tiden samlokalisert med de psykiatriske avdelingene og skolens ansatte deltok på avdelingsmøtene. Det gjorde at kontakt mellom lærere og behandlere ble tett.

I 1992 ble avdelingen den psykiatriske avdelingen omorganisert. Skolen sto i fare for å bli hjemløs, men både fagmiljøet på Ullevål og Oslo kommune så at skolen var et viktig element i behandling. Kirkeveien videregående skole ble dermed relokalisert og ble en selvstendig enhet. Det ble det gamle våningshuset på Lille Ullevål gård. Denne sveitservillaen har siden grunnleggelsen av Ullevål sykehus fungert både som direktørens residens, sykepleierbolig og kurslokaler for ansatte ved sykehuset.

Hvert år avvikler skolen mellom 175 og 225 individuelle eksamener og mellom 15 og 25 elever fullfører og går videre i utdanningssystemet.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielle hjemmeside

| * v
* d
* r
Offentlige videregående skoler i Oslo |
| --- |
| 
* Blindern
* Bjerke
* Bjørnholt
* Edvard Munch
* Eikelund
* Elvebakken
* Etterstad
* Foss
* Fyrstikkalleen
* Hartvig Nissen
* Hellerud
* Hersleb
* Holtet
* Kirkeveien
* Kongshavn
* Kongsskogen
* Kuben
* Lambertseter
* Nordvoll
* Nydalen
* Oslo handelsgymnasium
* Oslo katedralskole
* Persbråten
* Stovner
* Ullern
* Ulsrud
* Valle Hovin
* Vika

 |  |

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
Eksempel på forskjellen mellom vektorgrafikk og punktgrafikk.**Vektorgrafikk** er motstykket til punktgrafikk hvor det visuelle uttrykket skapes ved hjelp av vektorer til geometriske figurer og fargeoverganger. Mens punktgrafikk i sin enkleste form er et rutenett med en bestemt fargekode i hver rute, er vektorgrafikkens tegn og figurer definert slik at skalering kan foretas ubegrenset uten tap av kvalitet, samtidig som informasjonsmengden på datafilen, som styrer hvordan bildet skal vises på skjermen, er relativt liten.

Vektorgrafikk benyttes ofte til strektegninger, illustrasjoner og symboler som skal tolkes entydig, spesielt hvor budskapet skal presenteres på flere medier. Derimot vil, for eksempel, et fotografisk bilde med alle sine nyanser ikke la seg representeres ved vektorisering.

For å skape vektorgrafikk kreves det spesielt tilpasset programvare, for eksempel Adobe Illustrator, CorelDraw eller Inkscape. Mange ordinære bildebehandlingsprogrammer har også mulighet for å lage vektorgrafikk, ofte henvist til som Bézier-kurver eller bare kurver.

Vanlige formater som lagrer vektorgrafikk er

* \*.PDF – *Portable document format*. Et mye brukt filformat som også kan inneholde punkt- vektorgrafikk samtidig. Mye brukt for å lagre arbeider som skal trykkes.
* \*.EPS – *Encapsulated post script*. Kan sammenliknes med .pdf, men gir generelt større filer.
* \*.WMF – *Windows meta file*. Vektorformat av Microsoft – brukes mye i clip-art.
* \*.AI – *Adobe Illustrator file*. Dokumentfiler for Adobe Illustrator.
* \*.SVG – *Scalable Vector Graphics*. Åpen standard for vektorgrafikk. Brukes av blant annet Inkscape.
* \*.VML – *Vector Markup Language*. Utviklet av Microsoft og Macromedia. Kan blant annet vises i Internet Explorer 5 eller nyere.

PostScript er en standard som bruker vektorgrafikk til å lagre eller overføre data. Mange papirskrivere har denne egenskapen og gir generelt et bedre utskriftsresultat.

Et annet eksempel på vektorgrafikk er skrifttyper eller *fonter*, og er et godt eksempel på fleksibiliteten til vektorgrafikk når man ser på detaljene på vanlige tekstutskrifter. Skrifttypene lagres ofte som TrueType (\*.TTF) eller PostScript (\*.PFM).

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
***Bionicle Heroes*** er et 3D-tredjepersonsskytespill.

Handlingens hovedtema er at Toa Inika skal redde øya Voya Nui fra de onde piraka, som har tatt over øya. Under spillet vil man samle legoklosser som kan brukes til å kjøpe lekeapparater til pirakaene i piraka-lekeplassen, samt oppgraderinger til toaene. «Bossene» er medium vanskelige å ta fordi de bruker skjold. Under spillet vil man også samle gull- og sølvhylstre. Hver gang man får 5/5 sølvhylstre, får man en spesialfigur, en Visorak, Borhok, Vaki og så videre. Vezons rolle er liten: Han skal finne og stjele livets maske som gjør brukeren udødelig.

Handling
--------

Spillere kontrollerer en anonym helt for å stoppe en ond Piraka, som har brukt kraften til "Mask of Life" for å forvandle dyrelivet på øya Voya Nui til aggressive, ondskapsfulle skapninger. Helten er i stand til å bære en maske av Toa Inika for å ta på seg utseende og krefter. Spillere kan veksle mellom masker som samles inn etter eget ønske. Men hvis disse maskene går tom for helse, går den masken tapt. Spilleren kan også samle Lego-brikker med forskjellige poeng-verdier. Å samle nok poeng kan aktivere "Hero Mode" som gir karakteren uovervinnelighet.

Etter å ha gjennomført et nivå kan innsamlede poeng også brukes til å kjøpe forskjellige produkter og oppgraderinger fra Lego Shop i spillet. Spredt over alle nivåene finnes det en rekke beholdere som kan gi bonus når de samles inn. Spillet inneholder 25 forskjellige nivåer I tillegg til alle nivåene og de synlige samleobjektene, kan spilleren også utforske et spesielt bonus-område kalt Piraka Playground, hvor Piraka kan sees vandre rundt etter at spilleren har beseiret skurken på hoved-nivåene. Spillere kan også kjøpe forskjellige ting til Piraka Playground fra butikken.

Referanser
----------

1. ↑  «Bionicle Heroes assembles new shots». Besøkt 27. august 2016.
2. ↑  Bozon (1. mai 2007). «Bionicle Heroes Review». *IGN* **(engelsk)**. Besøkt 27. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bionicle Heroes* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Bionicle Heroes* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Bionicle Heroes* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Bionicle Heroes* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Bionicle Heroes* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Bionicle Heroes* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Bionicle Heroes* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Bionicle Heroes* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Bionicle Heroes* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Bionicle Heroes* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Logo for Kirkevalget 2009  Foto: Kirken.no 
**Kirkevalget i Norge 2009** var et valg til flere av organene i Den norske kirke. Det fant sted 14. september 2009, i en del kommuner også 13. september. Valget var en følge av et politisk forlik som ble inngått i 2008 om Den norske kirkes stilling som statskirke, der blant annet en demokratireform var et sentralt moment. Det var første gangen det ble gjennomført et nasjonalt koordinert valg til alle kirkeorganene.

Det ble valgt menighetsråd for samtlige 1 280 menigheter i Den norske kirke. Dessuten var det for første gang direktevalg av lekmedlemmer til bispedømmerådene og delegater til Kirkemøtet. Kirkevalget fant sted samtidig med stortingsvalget 2009.

Det var omkring 3,2 millioner stemmeberettigede ved valget, det vil si alle registrerte medlemmer av Kirken som var født i 1994 eller tidligere. Ved forrige kirkevalg var valgoppslutningen 4,2 prosent.

Reglene for valget ble vedtatt av Kirkemøtet i november 2008, og den nødvendige lovhjemmel ble vedtatt i Odelstinget og Lagtinget våren 2009. Stortinget bevilget 68 millioner kroner til demokratireformen, herav 27 millioner kroner til lokal gjennomføring.

Bispedømmerådene
----------------

Ved valg av sju lekfolksrepresentanter til hvert bispedømmeråd ble det utprøvd ulike modeller. I Oslo, Hamar, Stavanger og Nord-Hålogaland bispedømmer ble samtlige sju valgt ved direkte valg. I Borg, Nidaros og Sør-Hålogaland ble tre av de sju (altså et mindretall) valgt direkte, mens det i Tunsberg, Agder og Telemark, Bjørgvin og Møre var fire av de sju (et flertall) som ble valgt direkte ved kirkevalget. De som ikke ble valgt direkte, ble valgt av menighetsrådene i bispedømmet. Valgperioden er som en overgangsordning satt til to år, slik at det blir nytt valg samtidig med kommunevalget 2011.

Kirkemøtet
----------

Kirkemøtet består av medlemmene av bispedømmerådene (pluss lederen av Samisk kirkeråd), og det er altså dermed delvis valgt ved kirkevalget. 

Kirkemøtet består nå av 59 menn og 56 kvinner. Gjennomsnittsalderen er 47,8 år.

Referanser
----------

1. ↑  Den kirkelige myndighetsalderen er 15 år, mens alder for valgbarhet er 18 år.

Eksterne lenker
---------------

* Kirkens nettsider om valget
* Nordisk nettverk for ekteskapet – om kirkevalget
**Biotin** (Også kalt **vitamin-B7** eller **vitamin H**)

Egenskaper
----------

medvirker til cellenes karboksyleringsprosesser og katalyserer syntesen av fettsyrer og hemoglobin. Det er også viktig for nedbrytning av glykogen og aktiverer bakteriekjempende enzymer

Vitaminet hjelper også til med evnen til å gro hår- og neglvekst.

Kilder
------

Biotin produseres av bakterier i tarmen, så en sunn og frisk bakterieflora i tarmen antas å dekke behovet. Men hvis bakteriefloraen ikke fungerer som den skal f.eks etter antibiotikakurer eller tarmsykdom så kan mangler oppstå.  
  

Andre kilder er:  

Eggeplomme  

Lever  

Melk  

Hvetekim  

Fullkornsprodukter  

Gjær

Mangelsymptomer
---------------

Tretthet, depresjon, kvalme, vekttap og muskelsmerter  


| * v
* d
* r
Vitaminer |
| --- |
| 
* Liste over alle B-vitaminer
* Liste over alle D-vitaminer

 |
| 
* Vitamin A
* Vitamin B
	+ 1
	+ 2
	+ 3
	+ 5
	+ 6
	+ 7
	+ 9
	+ 12
* Vitamin C
* Vitamin D
	+ 2
	+ 3
* Vitamin E
* Vitamin K

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Velbastaður** (IPA: [ˈvɛlbaˌstɛavʊɹ], dansk: *Velbestad*) er en bygd på sørvestkysten av Streymoy på Færøyene. Fra Velbastaður har man god utsikt til øyene Hestur og Koltur. Den 1. januar 2017 hadde Velbastaður 226 innbyggere, mot 92 i 1985. En del av veksten skyldes skole- og barnehagetilbud og nærheten til hovedstaden Tórshavn, hvis bykjerne er 8 km unna.

I Fossdalur ved Velbastaður er det avdekket hustufter fra vikingtiden. Bygden skal ha vært avfolket en tid etter svartedauden på 1300-tallet. Velbastaður er første gang nevnt skriftlig i jordeboken fra 1584. Velbastaður er det eneste bygdenavnet på Færøyene som ender på *-staður*, «stad». Navnet kan skrive seg fra landnåmet, og vise til et mannsnavn, som *Vilbjǫrn* eller *Valbjǫrn*. Eller så kan navnet ha samme, antatte opphav som gårdsnavnene Vebostad i Kvæfjord og Veibust på Sula, som i Aslak Bolts jordebok kalles *Vebolstad(um)*. Navnene skal vise til «et helligt Bosted eller en Gaard som paa en eller anden Maade er knyttet til en Helligdom», ifølge stedsnavnsgranskeren Karl Rygh.

Velbastaður har Ólavskirkjan i nabobygden Kirkjubøur, 5 km mot sør, som sognekirke. Med innføringen av det kommunale selvstyret i 1872 var sognet en del av Suðurstreymoyar prestagjalds kommuna. I 1930 ble sognet utskilt som en egen kommune. I 2005 ble Kirkjubøar kommuna innlemmet i Tórshavnar kommuna.

Siden 1986 har rehabiliteringsinstitusjonen Heilbrigdið vært drevet på Velbastaður.

Referanser
----------

1. 1 2  «IB01030 Fólkið skift á kyn, aldur og bygd 1. januar» **(færøysk)**. Hagstova Føroya. Arkivert fra originalen 4. august 2017. Besøkt 30. januar 2018.
2. ↑  Thorsteinsson, Arne (1978). «Forn búseting í Føroyum». *Fróðskaparrit* **(færøysk)**. 26: 64–65.
3. ↑  Joensen, Robert (1968). «Hvussu gomul er bygdin». *Varðin* **(færøysk)**. Heimabeiti. Arkivert fra originalen 15. juli 2015. Besøkt 18. desember 2014.
4. ↑  Ljunggren, Karl Gustav (1955). «Kirkjubøur, Velbastaður og Tórshavn». *Fróðskaparrit* **(færøysk)**. 4: 9–11.
5. ↑  Fossá, Jon. «Velbastaður» **(dansk)**. faroeislands.dk. Besøkt 19. desember 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Velbastaður – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Velbastaður – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Tórshavnar kommuna |
| --- |
| Tórshavns våpen | Sentrum | **Tórshavn** **·** Argir **·** Hoyvík | Færøyenes flagg |
| Omegn | Hestur **·** Hvítanes **·** Kaldbak **·** Kaldbaksbotnur **·** Kirkjubøur **·** Koltur **·** Kollafjørður **·** Mjørkadalur **·** Nólsoy **·** Norðradalur **·** Oyrareingir **·** Signabøur **·** Sund **·** Syðradalur **·** Velbastaður |

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Strekkmetall** er en form for metall som er laget av klippe- /maskemaskiner som presses ned i en metallplate. Metallet, enten plater eller rull, mates inn i en maskin med forskjellige klippekniver. Metallet kan være i tykkelse fra 0,08 mm til 6,0 mm. Klippekniven i maskinen kan variere i mønster og type, for eksemel diamanthull, firkanthull, sekskantet hull og rundt hull. Avhengig av klippeknivens størrelse, kan en plate strekkes (derav ordet strekkmetall) ut til ca 1,5 ganger opprinnelig størrelse. Etter at metallet er strukket ut vil platenens byggemål økes, men kan igjen flatvalses til opprinnelig tykkelse. Det foreligger ingen internasjonale koder for spesifisering, det er overlatt til den enkelte produsent. Den mest utbredte koden er: Først maskeåpningens lengde, så maskeåpningens høyde, så maskeavstanden mellom åpningene og til slutt platetykkelsen. 
Satt opp i kode: DL)lang vei) x DC(kort vei) – av(bredde) x sp(tykkelse).
Strekkmetall har et meget stort anvendelsesområde. Metallfilter, arkitekttur utvendig og innvendig, vindbeskyttelse, støyskjerming, trapper, gangveier, møbler, reklameskilt, bilindustri, solskjerming, for å nevne noen.
**William Howard Taft III** (født 7. august 1915 i Bar Harbor i Hancock County i Maine i USA, død 23. februar 1991 i Washington, DC) var en sønnesønn av den amerikanske president William Howard Taft og *First Lady* Helen Louise «Nellie» Taft. Han var USAs ambassadør til Irland fra 1953 til 1957.

Han var den eldste av fire sønner av Robert Alphonso Taft og Martha Wheaton Bowers. 

Hans oppgave som ambassadør ble enklere ved at han var personlig venn av John A. Costello, som var taoiseach i perioden 1954-57.[] Taft bidro vesentlig til organiseringen av Costellos vellykkede statsbesøk til USA i mars 1956.

Han var så amerikansk generalkonsul i Lourenço Marques 1960-62.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som William Howard III Taft, politicalgraveyard.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. august 2009. Besøkt 17. september 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Ei elgku i barskog, en typisk biotop for dette hjortedyret.
**Biotop** brukes i økologien om lokalitetstyper med karakteristiske plante- og dyresamfunn. 

På samme måte som habitat er stedet der en art finnes, er biotop stedet der et spesielt samfunn av arter finnes. Eksempler på biotoper kan være havstrand, strandeng, kystlynghei, oresump, lavfuruskog, kalkfuruskog, fukteng, høystaudemark, slåttemark, blåbærgranskog, edelløvskog, lavalpin, mellomalpin, høyalpin, sandørken, grotter. En biotop vil ofte ses på som synonymt med et økosystem.

EU har gående et biotopprosjekt som er en del av CORINE (CO-oRdinated of INformation on the Environment). Dette prosjektet publiserer en *CORINE Biotope Manual* som beskriver og definerer et stort antall europeiske biotoper.

Se også
-------

* Biom
* Økosystem
* Geotop

Referanser
----------

1. ↑  *CORINE Biotope Manual* – Corine (EU).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |