recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Derodontus*** er en slekt av biller i familien **Derodontidae**. Disse billene er skogsinsekter, og spiser enten ulike slags sopp eller disses nedbrytingsprodukter.

Utseende
--------

Små, ovale biller, 2–6 mm lange, brune eller blankt svarte. De kan særlig kjennes på at de har to punktøyne (eller punktøye-lignende knøler) i pannen. Oversiden er hvelvet, sterkt punktert og med oppstående hår, undersiden er flat. **Hodet** er kort og bredt med utstående fasettøyne. I pannen sitter det to knøler som ser ut som punktøyne (*ocelli*), men det synes litt uklart om de faktisk er dette. Antennene er 11-leddete, tynne, med en svak, tre-leddet kølle. **Brystskjoldet** (pronotum) er litt bredere enn langt. Sidene har tydelige tenner. **Dekkvingene** er noe bredere enn pronotum, med tydelige skuldre, bredest bak midten. De har tydelige rekker av punktgroper. **Beina** er forholdsvis korte, føttene fem-leddete, de tre innerste fotleddene to-lappede.

Levevis
-------

Forholdsvis lite er kjent om biologien til disse billene. Larver og voksne finnes gjerne sammen, av og til i store mengder. Artene i lever av sopp eller soppenes nedbrytingsprodukter. *Derodontus*-artene lever på fruktlegemer av *stilksporesopper* (Basidiomycetes).

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-Amerika og Palearktis (Europa, Øst-Asia).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien Derodontoidea – bare én familie
			* Familien Derodontidae, ca. 26 kjente arter fordelt på fire slekter
				+ Slekten ***Derodontus*** LeConte, 1861
					- *Derodontus esotericus* Lawrence, 1979
					- *Derodontus japonicus* Hisamatsu, 1964
					- *Derodontus longiclavis* Nikitskiy, 1987
					- *Derodontus macularis* (Fuss, 1850)
					- *Derodontus maculatus* (Melsheimer, 1844)
					- *Derodontus nepalensis* Háva 2009
					- *Derodontus ossetious* Nikitsky, 1993
					- *Derodontus raffrayi* Grouvelle, 1917
					- *Derodontus trisignatus* (Mannerheim, 1852)
					- *Derodontus tuberosus* Hisamatsu & Sakai, 1986
					- *Derodontus unidentatus* Lawrence, 1979

Kilder
------

Derodontidae på Tree of Life:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Derodontus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Derodontus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Derodontus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Derodontus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Derodontus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Derodontus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Derodontus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Stians Sport AS** var et norsk sykkelfirma som fra 1975 drev import, salg og sykkelverksted. Firmaet var lokalisert i Oslo, fra 2000-tallet også på Skarnes. I 2020–2021 ble selskapet omstrukturert til et datterselskap av Merida Bikes.

Historie
--------

Stians Sport ble etablert av Einar Steen-Olsen og Margareth Steen-Olsen i 1975. Selskapets startet med import av sykler fra Heidemann og solgte de første syklene fra butikk på kjøkkenet i Trosterudveien 25. I 1976 ble Stians Sport et aksjeselskap og utover 1970- og 1980-tallet drev Stians Sport AS sykkelbutikker, verksted og sportsbutikk flere steder i Oslo. 

I 1987 ble den første kontakten med Merida Industry etablert. Stians Sport AS ble i 1988 den første distributøren til Merida. Merida Industry kjøpte seg inn med 34 % av selskapet i 1995. I år 2000 ble virksomheten flyttet til Skarnes der hele bedriften ble drevet med hovedkontor og lager. 

Stian Steen-Olsen tok over som daglig leder av selskapet etter Einar Steen-Olsen i 2008. I 2010 ble datterselskapet Merida Sverige AB etablert i Gøteborg etter at Stians Sport kjøpte rettighetene til salg av Merida fra Grahns Motor försäljning AB i Motala. I 2014 flyttet Stians Sport igjen til nytt hovedkontor på Lysaker og etablerte samme år distribusjon av Merida-sykler på Island. Selskapet fikk Merida Industry ytterligere inn på eiersiden i desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Historien til Stians Sport AS i film på You Tube produsert av Stein Magne Os i samarbeide med Dag Erik Pedersen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Anders Sandøe Ørsted Bull** (født 13. september 1817 i Bergen, død 15. april 1907) var en norsk embetsmann og statsråd.

1835 ble han student med laud fra Bergen katedralskole, i januar 1840 juridisk kandidat med samme karakter. Han ble ansatt i armédepartementet 1837, ble fullmektig 10. januar 1846, byråsjef 12. juli 1850 og ekspedisjonssekretær 4. august 1854. Han ble utnevnt til generalkrigskommissær for land- og sjøetaten 25. februar 1860. I en årrekke fungerte han som ekstraordinær assessor i Høyesterett, og var flere ganger konstituert som statsråd, samt medlem av forskjellige kongelige kommisjoner angående militære forhold. I årene 1877 og 1878 var han ordfører i Kristiania kommunebestyrelse. I 1884 ble han utnevnt til minister i armédepartementet.

Bull ble 21. januar 1890 av kongen tildelt storkorset av St. Olavs Orden.

Han var sønn av justitiarius i Høyesterett Georg Jacob Bull (1785–1854) og Barbara Albertine Ørsted (1783–1865), en søster av brødrene A. S. og H. C. Ørsted. Han ble gift 8. mai 1848 med Caroline Elisabeth Dahl (f. 1822), datter av maleren J.C. Dahl.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, side(r) 3, type referanse dødsannonse, utgitt 19. april 1907[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   online-sammlung.hamburger-kunsthalle.de[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* J.B. Halvorsen: *Norsk forfatter-lexikon 1814–1880*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Anders Sandøe Ørsted Bull hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Josef Berg** (født 2. august 1917 i Wien, død 25. oktober 1994 i Oslo) var en norsk tolk og språklærer. Han var en av de vel 30 norske jødene som overlevde etter å blitt deportert til Auschwitz.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Berg kom som politisk flyktning til Norge i 1938 etter å ha kjempet mot nazistene i Østerrike. Berg var statsløs og kom til Norge på et falskt polsk pass.

### Andre verdenskrig

Han ble arrestert av okkupasjonsmakten i juni 1942 på grunn av motstandsarbeid, var på tvangsarbeid i Nord-Norge (Veiskaret) til 4. november 1942, og satt deretter på Grini til 26. november 1942 da han ble deportert til Auschwitz. Berg ble sammen med 25 jøder og 20 andre fanger fraktet med MS «Monte Rosa» til Århus, og med tog videre til Hamburg og kom til Auschwitz 11. desember 1942. Underveis måtte de gi fra seg all bagasje. I januar 1943 ble han sendt til underleiren Golleschau (den polske landsbyen Goleszów) der han var «kontorskriver». Han var på slutten av krigen med i «dødsmarsjen» ved evakueringen av Auschwitz. 

Sammen med andre overlevende i Auschwitz forlot han leiren 19. januar 1945 og kom til Loslau etter to døgns marsj. Deretter ble de sendt med tog til Ravensbrück og Sachsenhausen. Han var kjent for sin sangstemme og sentimentale vakter som ville høre ham syne wienersanger kan ha bidratt til å holde ham unna gasskammeret.

Berg ble som en av tre norske jøder reddet med de hvite bussene.

### Etterkrigstiden

Han vitnet i rettssaken mot Wilhelm Wagner etter krigen.

I Tyskland vitnet han i krigsforbrytersaken mot fangevokterne.

Etter krigen grunnla han foreningen for østerrikere i Norge og ble senere norsk statsborger (i 1940 ifølge Kristian Ottosen ved den rettslige forklaringen i 1946 ble han oppgitt som statsrettsløs). Han etterlot seg et upublisert manuskript om opplevelsene under krigen (offentliggjort av Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek). Tre ganger unnslapp han gasskammeret såvidt ifølge erindringene.

I 1946 ga han en rettslig forklaring til norske myndigheter om det som hadde skjedd. Han ble intervjuet av Marcus Levin i mai 1945 da han kom til Sverige.

Berg var far til juristen Jens Petter Berg.

Referanser
----------

1. ↑  Arkivverket, besøkt 22.09.15
2. ↑  Josef Berg, Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek.
3. ↑  Jens Petter Berg (15. mai 1998). «Juss og humanitære hensyn (kronikk)». *Dagbladet*: s. 30.
4. 1 2 3  Bruland, Bjarte: *Øyenvitner*. Lysaker: Dinamo forlag, 2012.
5. 1 2  Helle, Egil: «Josef Berg» (nekrolog). Aftenposten 7. november 1994, s. 11.
6. ↑  Ottosen, Kristian: Redningen - veien ut av fangenskapet våren 1945. Aschehoug, 1998.
7. ↑  VG 3. oktober 1946.
8. ↑  Ottosen, Kristian: Historien om nordmenn i tysk fangenskap 1940-45. Aschehoug, 1995.
9. ↑  Å marsjere inn i friheten eller døden? "Dødsmarsjene" i 1945, Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek.
10. ↑  Juss og humanitære hensyn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret

 |

Portal: Andre verdenskrig
**Walter Dürst** (født 28. februar 1927 i Davos, død 2. mai 2016) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz og 1952 i Oslo.

Dürst vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og Tsjekkoslovakia.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. 
Sveits vant seks kamper og tapte to, de tapte med 0-3 mot Canada og 1-7 til Tsjekkoslovakia. Sveits fikk tolv poeng og ble nummer tre i tabellen bak Canada og Tsjekkoslovakia som begge fikk femten poeng. Canada vant serien med to måls bedre målforskjell enn Tsjekkoslovakia.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Sveits’ flagg St. Moritz - Bronse Bronse i ishockey Sveits’ flagg Sveits

Referanser
----------

1. ↑   www.suedostschweiz.ch[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Walter Dürst – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Walter Dürst – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Dürst – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Henrik Hoff** (født 8. februar 1962 i Ålesund) er en norsk fotballeder.

Han var administrerende direktør i Aalesunds fotballklubb frem til 2016, etter å ha vært dette i tjuetre år og ble ifølge Sunnmørsposten hyllet etterpå av styremedlemmene Reidar Mjelde og Ivar Nesset.

Han er i 2018 styremedlem i blant annet Ålesund Storhall og Ålesund Fotballstadion A/S.

I september 2018 ble det kjent at han blir daglig leder for Brattvåg IL. Han ga seg etter ett år i jobben.

Den 14. april 2021 sprang nyheten om at Henrik Hoff hadde blitt fiskeagent i den lokale avisa Sunnmørsposten.

Referanser
----------

1. ↑   www.smp.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Henrik Hoff ferdig i AaFK fra smp.no den 1. desember 2016.
3. ↑  Henrik Hoff i proff.no, sist avlest den 8. august 2018.
4. ↑  Henrik Hoff ny daglig leder i Brattvåg i Sunnmørsposten den 27. september 2018.
5. ↑  Henrik gir seg, pressemelding fra Brattvåg Media den 23. oktober 2019.
6. ↑  Tidligere fotballdirektør har blitt lokal fiskeagent i Sunnmørsposten den 14. april 2021.

(no) Henrik Hoff – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
**Juho Rankinen** (også kjent som **Juho Ranginen** og **Iso-Ranginen**, født 30. august 1851, død 3. august 1884) var en finsk salmedikter og forfatter. Han har med to salmer i *Norsk salmebok 2013*.

Rankinen kom fra Luohua, som ligger i Siikajoki kommune i Norra Österbotten og var en flitig skribent i lokalaviser i perioden 1845-1882. Han kritiserte læstadianismen skarpt til han plutselig skrev en artikkel datert 16. mars 1880, med navnet «Bekännelsen». I artikkelen forteller han om sin omvendelse, og fra dette tidspunktet skrev han flittig åndelige dikt og sanger.

I løpet av sitt korte liv publiserte han fem sanghefter:

* *Matka Siioniin* (Reise til Sion)
* *Kaksi Hengellistä Laulua* (To åndelige sanger): De unges salme og De troendes frihet i Kristus
* *Kuoleman Owella* (Ved dødens port), en sørgelig fortelling om en manns død
* *Hengellisiä Lauluja* (Åndelige sanger); Å få syndenes forlatelse og oppmodning til takksigelse
* *Jumalan lasten Matka-Lauluja I* (Guds barns reisesanger), med 18 sanger

Litteratur
----------

* Lepopaikka Suloinen, ISBN 952-5179-18-4

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
**Autoball** var en «idrett» i Brasil på begynnelsen av 1970-tallet og hvor man spilte med en fotball med biler. Sporten sluttet av seg selv under energikrisen i 1974, som gjorde at motorsport ble forbudt.

For mer enn fem år var autoball en sport for Rio de Janeiros unge bedrestilte som kunne kjøpe og ødelegge biler slik andre kunne ødelegge et par sko. Autoball etablerte seg selv med regler, med en føderasjon og med lag som ble støttet av de store fotballklubbene som Flamengo, Fluminense, Botafogo, Vasco og América.

Den som oppfant autoball sies å ha vært lege Mário Tourinho, og som i to tiår var medisiner for América Football Club. Det fortelles at han en dag kom kjørende langs Copacabana da en ball plutselig kom hoppende mot bilen. Istedenfor å unngå den kjørte han rett mot den, og ballen spratt tilbake som et perfekt spark. Det var da han fikk sin eureka-opplevelse.

Autoball produserte sine egne stjerner. Ivan Sant’Anna skåret et mål i løpet av sin første opptreden i 1970 og ble autoballs mest profilerte angriper.

Eksterne lenker
---------------

* Alex Bellos
* From the Shelves: Latin America, Part One
UFFA-folk i 1. mai-toget i Trondheim i 2013.
**UFFA** eller **Ungdom For Fri Aktivitet** er et selvstyrt ungdomshus i Innherredsveien 69C i Trondheim.

UFFA ble startet i 1981 og holdt opprinnelig til i et okkupert hus i Kjøpmannsgata 28. Da dette huset brant i juli 1982, inngikk UFFA en kommunal driftsavtale, og fikk overta nedlagte Østbyen barnehage i Innherredsveien.

UFFA er og har vært tilholdssted for en rekke band i Trondheim, har og har hatt en viktig rolle i konsertlivet, huset anarkistavisen/magasinet Folk & Røvere samt diverse anarkistiske/radikale organisasjoner. På UFFA finner man byens billigste vegetarkafé: Kafe Knaillhard. Bokkaféen Ivar Matlaus har også en filial på UFFA.

UFFA-miljøet er politisk aktive og har blant annet deltatt i antirasistiske markeringer og demonstrasjonen mot NATOs toppmøte i Åre.

I motsetning til den marxist-leninistiske holdningen i Blitzmiljøet i Oslo har UFFA utad ønsket å framstå som anarkistisk og ikkevoldelig, og har i sin lokale praksis vært klart mindre militant. Denne linja ble mulig gjennom Trondheimspolitiets og – politikernes relativt pragmatiske holdning til fenomenet ungdommelig autonomi. Trøndelags lange og mangslungne radikale tradisjon informerte sosialdemokratenes takling av UFFA, og harde konfrontasjoner, som mellom den borgerlige kommuneledelsen i Oslo og UngMob (senere Blitz), ble unngått.

UFFAs flagging av anarkisme og autonomi utad står i klar kontrast til en markert indre vilje til politisk og administrativt samarbeid både når det gjelder UFFA-huset og i det nærliggende Svartlamo-området. I desember 2006 deltok folk fra både UFFA og Blitz i voldsomme demonstrasjoner i København, og flere ble arrestert.

Natt til 29. desember 2010 brøt det ut brann på UFFA, og bygningen ble totalskadd. Bystyret i Trondheim vedtok i februar 2011 at huset skal gjenoppbygges på samme tomt.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. januar 2011. Besøkt 29. desember 2010.

Litteratur
----------

* *UFFA 1981–2006: alternativ ungdomskultur i Trondheim* (Tapir Akademisk Forlag, 2006, ISBN 82-519-2164-3)

Eksterne lenker
---------------

* «Hard Rock Kafé og Uffa, Trondheim» spillelister fra Åge No (tidligere: Utnes) Arkivert 18. februar 2010 hos Wayback Machine.
* «Frihet i et bittelite hus – UFFA 25 år» av Frode Nikolaisen i Adresseavisen Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
* UFFA Ungdom for fri aktivitet privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
**Abdullah ibn Tahir** (arabisk: عبد الله بن طاهر الخراساني ) (født ca. 798, død 844/5) var tahiridenes guvernør i Khorasan fra 828 til han døde. Han er kanskje den mest kjente av tahiridene.

Abdullahs tidlige karriere var i tjeneste hos hans far Tahir ibn Husayn med å pasifisere landområdene til kalifatet etter borgerkrigen mellom al-Amin og al-Mamun. Han etterfulgte senere sin far som guvernør i Al-Jazira, og fikk oppdraget med å beseire opprøreren Nasr bin Shabath, og overbeviste Nasr til å overgi seg mellom 824 og 826. Han ble så sendt til Egypt hvor han lyktes i å gjøre slutt på et opprør ledet av Abdullah ibn al-Sari. Han tok også Alexandria tilbake, som ble tatt av andalusiske muslimske flyktninger syv år tidligere. Etter at de ble slått tilbake, dro flyktningene til Østromerrikets Kreta og etablerte muslimsk styre der for første gang.

Abdullah ble gjort til guvernør i Khorasan etter hans brors død i 828, men han ankom Neyshabur først i 830. I mellomtiden var han opptatt med å bekjempe flere opprør. En kort stund i 829 fikk han i oppgave å stoppe khurramittenes Babak, men fikk så nye ordrer av kalifen om å dra til Khorasan og stoppe kharijitene. Abdullahs bror Ali fungerte som viseguvernør av Khorasan til han var klar til å slå seg ned i Neyshabur. 

Under hans styre som guvernør var Abdullah opptatt med saker både i de østlige og vestlige delene av sine territorier. I øst styrket han samanidene, hans vasaller i Transoxiana. Samanidene var viktige siden de kontrollerte handelen mellom Sentral-Asia og det sentrale kalifatet, inkludert handelen med tyrkiske slaver. Alidenes Muhammad ibn al-Qasim gjorde opprør i Juzjan i øst i 834, men Abdullahs styrker klarte til slutt å ta ham til fange.

Imens kom Abdullah i konflikt med den lokale herskeren i Tabaristan i vest, Mazyar bin Qarin. Som hersker av de østlige delene krevde Abdullah Tabaristan som et avhengig område og insisterte på at skatten som Mazyar skyldte kalifen skulle passere gjennom ham. Mazyar hadde derimot som mål å utvide sitt rike og ønsket frihet fra tahiridenes innflytelse. Derfor nektet han å akseptere dette og krevde at han skulle få betale sin skatt direkte til kalifen. I denne maktkampen hadde Mazyar støtte av Afshin som det ble påstått å ha ønske om å kontrollere tahiridenes land selv. Abdullah klarte å vende kalifen mot Mazyar, og ble beordret i 839 om å stoppe Mazyar. Mazyar hadde nylig konvertert til islam, men var avhengig av zoroastrismens tilhengere i provinsen. Han ble til slutt tatt til fange, sendt til Irak og henrettet. Tahiridenes kontroll over Tabaristan var dermed sikret frem til alavidenes opprør i 864.

Abdullah døde i Nayshabur, enten på slutten av 844 eller i 845. Han ble etterfulgt av sin sønn Tahir.

Eksterne lenker
---------------

* C. E. Bosworth. «ʿAbdallāh b. Ṭāher» i *Encyclopædia Iranica*.
Ildringen i Stillehavet. Her finnes over 75 % av alle kjente vulkaner (aktive og sovende), og ca. 90 % av alle registrerte jordskjelv forekommer her.
**Ildringen i Stillehavet** (engelsk: *Pacific Ring of Fire*) er navnet på et 40 000 kilometer langt, hesteskoformet belte av dyphavsgroper, vulkanbelter og plategrenser som ligger langs randen av Stillehavet i Asia, Amerika og Oseania.

Vulkaner og jordskjelv
----------------------

Langs Ildringen ligger 452 vulkaner, vesentlig i subduksjonssoner. Over 75 % av verdens aktive og sovende vulkaner ligger i Ildringen.. Andelen av de kraftigste utbruddene er enda høyere, med 17 av de 18 kjente vulkanutbruddene med vulkaneksplosivitetsindeks (VEI) 5 eller mer siden 1800. Til dem hører Tambora 1815, Krakatau 1883 og Pinatubo 1991. Også de to siste supervulkanutbruddene har skjedd i Ildringen. Særlig utsatt for kraftige utbrudd (VEI 4 og mer) er Indonesia, Kamtsjatkahalvøya i Russland, Filippinene og Japan. Også ca. 90 % av alle registrerte jordskjelv og ca. 81 % av de største jordskjelvene har funnet sted i Ildringen.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 4. desember 2010 hos Wayback Machine..
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. januar 2012. Besøkt 8. januar 2014.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. juni 2012. Besøkt 8. januar 2014.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 4. oktober 2012. Besøkt 8. januar 2014.
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. januar 2012. Besøkt 8. januar 2014.
6. ↑
7. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. mars 2010. Besøkt 8. januar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maps of the Pacific Ring of Fire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Stigmella lappovimella*** er en sommerfugl som tilhører familien dvergmøll (Nepticulidae). Den har larver som minerer i bladene på krypvier. Den er funnet spredt over store deler av Norge.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 5-6 millimeter), brunlig møll. Denne arten er noe variabel i fargen. Hodet og kragen (fremste del av thorax) er kledt med oppstående, lysgule til lysbrune, hårlignende skjell, det forstørrede, innerste antenneleddet er hvitt. Kroppen og forvingen er gråbrune, med en nokså tydelig, bronseaktig glans. Forvingen har ikke alltid noe tydelig tverrbånd, men vingespissen er oftest markert mørkere enn resten av vingen. Bakvingen er lyst gråbrun. Denne arten kan ikke sikkert skilles fra *Stigmella zelleriella* på kjønnsorganene, noe som kan tyde på at de to bare er former av samme art.

Levevis
-------

Arten lever i kratt av lappvier (*Salix lapponum*), som er larvenes næringsplante. Den har én generasjon hver sommer, de voksne møllene flyr i juni-juli. Arten er vanskelig å skille fra *Stigmella zelleriella* på utseende, men de to artene eller formene har ulike vertsplanter og tilsynelatende ulike livshistorier. Finske undersøkelser tyder også på at minene larvene lager er noe ulike.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Skandinavia, i tillegg er det funnet individer som stemmer med denne arten nær byen Uljanovsk ved Volga. I Norge er det spredte funn fra Hordaland til Finnmark.

Systematisk inndeling
---------------------

Mange systematikere regner med at *Stigmella zelleriella* er identisk med denne arten, som i så fall bør hete *zelleriella*.

**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata – Homoneura
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Overfamilien Nepticuloidea
							+ Familien dvergmøll, Nepticulidae
								- Underfamilien Nepticulinae
									* Stammen Nepticulini
										+ Slekten *Stigmella* Schrank, 1802 – 45 arter i Norge
											- *Stigmella lappovimella* (Svensson, 1976)

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 175-176. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stigmella lappovimella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Stigmella lappovimella* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Stigmella lappovimella* hos NCBI Rediger på Wikidata
En PL-259 kontakt (hann-kontakt av UHF)
En **UHF-kontakt** er en gammel type koaksialkontakt som i dag ofte blir brukt for amatørradio på frekvenser under 30 MHz (såkalt kortbølge eller HF-radio). En UHF-kontakt har ingenting å gjøre med det som man i dag kaller UHF-båndet (frekvenser fra 300 MHz til 3 GHz). Kontakten vil i utgangspunktet ha dårlig ytelse ved UHF-frekvenser på grunn av en karakteristisk impedans som ikke er godt kontrollert gjennom kontakten. Den ukontrollerte impedansen skaper større problemer jo høyere frekvensen er. Den karakteristiske impedansen skal i utgangspunktet være 50 ohm, mens hunn-kontakten har vanligvis et lite stykke med ca 35 ohms impedans. Det finnes heller ingen eksakt offisiell definisjon på hvordan en UHF-kontakt skal konstrueres (som er vanlig å ha for alle andre koaksialkontakter), så de eksakte egenskapene kan variere noe fra produsent til produsent.

Utgangspunktet for designet av kontakten er at en ønsket en skjermet bananplugg. Dette kan være nyttig å vite siden man enkelt kan putte en bananplugg inni om man har behov for det.

Hunn-kontakten blir oftest kalt SO-239, mens hann-kontakten blir kalt PL-259. Det at de to kjønnene har egne navn er nokså unikt for en koaksialkontakt. Dette har historiske grunner. Kontakten ble først utviklet på 1930-tallet for bruk innen radio-bransjen. Den ble raskt populær siden det ikke fantes så mange skjermede alternativer. Senere har det blitt utviklet mange typer koaksialkontakter som elektrisk har mye bedre egenskaper (kontrollert karakteristisk impedans), men UHF-kontakten har blitt værende igjen i mange sammenhenger - spesielt for amatørradio. Dette kan ha med å gjøre at den er enkel å montere (lodde) på koaksialkabelen og at den er mekanisk ganske robust. Den har også en tykk senterleder som tåler mye strøm og som ikke tar så lett skade ved flere matinger. For amatørradio ved høyere frekvenser som 144 MHz, 430 MHz og mikrobølge brukes heller kontakter som SMA-kontakt, BNC-kontakt eller N-kontakt. På det amerikanske markedet blir ofte amatørradio-produkter for frekvenser helt opp til 430 MHz-båndet solgt med UHF-kontakter selv om dette ikke er helt optimalt. De samme produktene blir ellers i verden vanligvis levert med N-kontakter.

Referanser
----------

1. ↑  «UHF Connector: PL259 & SO239 » Electronics Notes». *www.electronics-notes.com*. Besøkt 22. desember 2020.

Se også
-------

* Amatørradio
* Kortbølge
**Dorisk skala** er en modal skala (kirketoneart) som brukes innen musikk. Hvis et verk, et stykke, en låt, en sang etc. går i dorisk med D som grunntone, sier vi at stykket/verket/låta/sangen har tonearten *D-dorisk*. Hvis man skal spille en dorisk skala på pianoet, kan man spille på bare de hvite tangentene fra tonen *D* til neste *D* oktaven over eller under.

Oppbygning
----------

Det som er spesielt for dorisk er at den har liten ters, stor sekst og liten septim. Dette gir den et mollpreg, men det som kjennetegner den mest er den store seksten. Tabellen under illustrerer forskjellen på dur, moll og dorisk ved å vise forskjellen i tonetrinn: 

Et halvt tonetrinn vil si at man går opp eller ned til tonen som er like over eller under. Eksempelvis C–C#. Et helt tonetrinn vil si at når man går opp eller ned, så går man to halve tonetrinn oppover eller nedover. Eksempelvis C–D.

| D-dur | D-E | E-F#/Fiss | F#/Fiss-G | G-A | A-H | H-C#/Ciss | C#/Ciss-D |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ***Størrelse på trinn mellom tonene*** | 1 | 1 | 1/2 | 1 | 1 | 1 | 1/2 |
| D-moll | D-E | E-F | F-G | G-A | A-Bb | Bb-C | C-D |
| ***Størrelse på trinn mellom tonene*** | 1 | 1/2 | 1 | 1 | 1/2 | 1 | 1 |
| D-dorisk | D-E | E-F | F-G | G-A | A-H | H-C | C-D |
| ***Størrelse på trinn mellom tonene*** | 1 | 1/2 | 1 | 1 | 1 | 1/2 | 1 |

Det er ikke kun D som egner seg som grunntone. Alle toner kan brukes som grunntone, men man må følge tonetrinnene. Her er et eksempel på hvilke toner som spilles i andre tonearter:

«A-dorisk»Play hjelp•info

| **Toneart** |
| --- |
| D | E | F | G | A | H | C | D |
| A | H | C | D | E | F#/FIss | G | A |
| C#/Ciss | D#/Diss | E | F#/Fiss | G#/Giss | A#/Aiss | H | C#/Ciss |

  


*Greensleeves*


---

*Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.*


| * v
* d
* r
Modal skala (kirketoneartene) |
| --- |
| Skalaer | Jonisk **·** Dorisk **·** Frygisk **·** Lydisk **·** Miksolydisk **·** Eolisk **·** Lokrisk |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Westcliff-on-Sea** er en forstad til Southend-on-Sea, et feriested og en enhetlig myndighet i Essex i sørøstlige England.. Den ligger på den nordlige bredden til Themsens elvemunning, omtrent 55 kilometer fra London. Forstaden blir betjent av c2c på London, Tilbury and Southend Railway-linjen.

Den viktigste handlegaten i Westcliff-on-Sea er Hamlet Court Road. Under den økonomiske nedgangen på 1980- og 1990-tallet fikk dette området en tilbakegang. Imidlertid gjennom gikk veien en opprustning 1 million pund tidlig på 2000-tallet og ytterligere regenerasjon i 2010. Gaten er i dag kjent for sine mange restauranter.

Det finnes to teatre: Cliffs Pavilion, som har utsyn over strandpromenade, og Palace Theatre.

Referanser
----------

1. ↑   Ordnance Survey: *Landranger map sheet 178 Thames Estuary* (Rochester & Southend-on-Sea) (Map). Ordnance Survey. 2014. ISBN 9780319229675.
2. ↑   «Southend Theatres», *Southendtheatres.org.uk*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Gary Cooper i filmen *Vera Cruz* (1954)
**Western** er en betegnelse på filmer og fortellinger som tar for seg livet i det ville vesten i Nord-Amerika. Handlingen er som regel hentet i fra 1800-tallet da kjente banditter som Butch Cassidy, Sundance Kid, Dalton brødrene, Frank og Jesse James og Billy the Kid regjerte i vesten. Filmene, som kan kalles western- eller cowboyfilmer, tar som regel for seg dagliglivet til en cowboy eller de lovløse. 

Western som filmsjanger har hatt flere storhetsperioder; senest på 1960- og 70-tallet med blant annet Sergio Leones filmer. Leones filmer er eksempler på subsjangeren «spaghetti-westerns», som har fått det navnet fordi filmene ble regissert av italienske regissører og ofte hadde italienske skuespillere. En forskjell mellom spaghetti-western og eldre amerikansk westernfilm er at handlingen er mer brutal og voldsom i spaghetti-western og den litt annerledes filmmusikken som blant annet komponist Ennio Morricone står for. 

Western har utviklet seg gjennom årene, tar man filmer fra 1930- og 1940-tallet har sang en stor betydning i filmen. Dette er sanger som ble tatt i bruk av cowboyer til sang rundt leirbål. Denne formen for sang har fått et eget navn som kalles hesteopera.

Litteratur
----------

En utgave av westerntegneserien *Billy the Kid*
Frem til 1960-tallet var western også en populær sjanger innenfor underholdningslitteraturen. En sen, norsk utløper av denne tradisjonen er Louis Mastersons bøker om Morgan Kane.

Film
----

### Kjente filmer

* Den gode, den onde og den grusomme
* For en neve dollar
* For en neve dollar mer
* Sheriffen (originaltittel: *High Noon*)
* A Fistful of Dynamite
* El Dorado
* Rio Grande
* Roy Rogers ordner opp (originaltittel: *The Yellow Rose of Texas*)
* The Last Days of Frank and Jesse James

### Kjente westernskuespillere

* Clint Eastwood
* Roy Rogers
* Tex Ritter
* John Wayne
* Bud Spencer
* Terence Hill
* Gene Autry
* James Arness
* Bronco Billy Anderson
* Tom Mix
* William S. Hart
* William Boyd
* Audie Murphy
* Walter Brennan

Se også
-------

* Spaghetti-western

Eksterne lenker
---------------

* (en) Westerns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Westernfilm; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
* Westernroman; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Sukkerrør** (*Saccharum*) er en tropisk gress-slekt som består av mellom 6 og 37 arter (det hersker uenighet om antallet) som kan bli inntil 7 meter høyt og med 5 cm tykke stengler.

Margsaften inneholder 18–20 % sukker som brukes i produksjonen av rørsukker (også kjent som sukrose). Arten stammer muligens fra Polynesia, men har vært dyrket i India siden før 510 f.Kr. da den persiske keiser Darius under en invasjon i India fant «et siv som gir honning uten bier». 

Dyrkingen av sukkerrør spredtes gjennom Nord-Afrika til Spania under den muslimske erobringskrigen, og sukker ble ført til Nord-Europa med korstogene.

Columbus plantet sukkerrør i Karibia, hvor plantene trivdes og ga grunnlag for en sterk økonomi. Senere var sukkerrør en svært viktig inntektskilde for Portugal på 1500-tallet, som dyrket planten i stor skala i Brasil.

Napoleonskrigene førte til at rørsukker ble mangelvare i en periode, noe som gjorde at man utviklet en metode for fremstilling av sukker fra andre planter (sukkerroe). Dette utgjør i dag omtrent 30 % av verdens forbruk.

Se også
-------

* Sukkerroe

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sukkerrør* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sukkerrør* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Sukkerrør* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Sukkerrør* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Sukkerrør* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Sukkerrør* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Sukkerrør* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Sukkerrør* hos GrassBase Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Saccharum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Saccharum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** NKC
 |
**Sukkerbjørk** (*Betula lenta*) er et løvfellende tre som vokser i østlige Nord-Amerika.

Den blir opptil 20 m høy med rett stamme og smal krone. Barken er matt purpurgrå eller mørkt brungrå. På eldre trær sprekker barken opp i grove, uregelmessige flak. Barken skaller aldri av som den gjør hos andre bjørkearter. Artsnavnet viser til at blad og skudd inneholder vintergrønnolje og har en sterk, søt duft når de knuses. Bladene er mørkegrønne, ovalt tilspissede, hjerteformede ved basis, 5–10 cm lange og 3–6 cm brede; de er dobbelttannede og har 12–18 par nerver. Undersiden er nesten snau, men har noen hår langs nervene og i nervevinklene. Hunnraklene er opprette og 1,5–4 cm lange og 1,5–2,5 cm brede. Arten er diploid med 2n = 28 kromosomer.

Sukkerbjørk vokser fra havets nivå i New England opptil 1220–1370 moh. i de sørlige Appalachene. Den vokser sammen med tulipantre, lind, kvitask, sukkerlønn, rødlønn, rødeik, papirbjørk, gråbjørk, hemlokk og weymouthfuru. Undervegetasjonen varierer fra sted til sted, men omfatter arter som stripelønn, blomsterkornell, tresøtmispel, amerikaagnbøk og virginiahumlebøk.

Arten vokser fra sørlige Maine vestover gjennom sørlige Québec, New Hampshire, Vermont, New York og sørøstlige Ontario til østlige Ohio. Den vokser sørover fra Pennsylvania langs Appalachene til nordlige Alabama og Georgia. Sukkerbjørk er mest tallrik i Massachusetts, Connecticut, New York og Pennsylvania.

Trevirket brukes på samme måte som gulbjørk, og det skilles ofte ikke mellom de to artene. Sukkerbjørk ble tidligere brukt til å fremstille vintergrønnolje, men den produseres nå syntetisk.

Galleri
-------

* Bark og stammeBark og stamme
* HunnrakleHunnrakle
* Blad og hunnrakle der frøene er sluppetBlad og hunnrakle der frøene er sluppet

Litteratur
----------

* A. Mitchell (1977). *Trær i skog og hage*. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 204. ISBN 82-10-01282-7.
* «*Betula lenta*». Flora of North America. Besøkt 21. august 2017.
* N.I. Lamsom. «Sweet Birch». *Silvics of North America*. Besøkt 21. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sukkerbjørk* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sukkerbjørk* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Sukkerbjørk* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Sukkerbjørk* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Sukkerbjørk* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Sukkerbjørk* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Betula lenta* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Betula lenta* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Betula lenta* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Kristiania norske Theater** ble startet i 1852 under navnet *Den norske dramatiske skoles Theater* i Møllergata 1 i Oslo. Initiativet kom fra premierløytnant i ingeniørvåpenet Johannes Benedictus Klingenberg etter at han hadde gjestet Det norske Theater i Bergen og blitt skuffet over det unorske repertoarvalget. I 1854 ble dramaskolen gjort om til fast teater.

Henrik Ibsen ble head-huntet fra teateret i Bergen, hvor han var sceneinstruktør og husdikter, for å bli *Kristiania norske Theater*s artistiske direktør. Ibsen overtok ansvaret for teaterdriften fra høsten 1857, og fungerte som teaterets leder frem til det gikk konkurs sommeren 1862.

Litteratur
----------

* Øyvind Anker 1956: *Kristiania norske Theaters repertoire 1852-1863*. Oslo: Gyldendal.
* Ragnvald Michael Raum Klingenberg 1852: «Den norske dramatiske Skole i Christiania og dens Theater. (Med Prospekt af Theatrets Indre)». I: *Illustreret Nyhedsblad* No. 58-1852.
* Audhild Lund 1925: "Henrik Ibsen og Det norske teater 1857-1863*. Oslo.*

Eksterne lenker
---------------

* Christiania Norske Theater hos Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** VIAF
 |
Looptroop på en svensk musikkfestival
**Looptroop** er en hiphop gruppe fra Västerås i Sverige. Bandet består rapperne Promoe (Mårten Edh), Supreme(Mattias Lundh-Isen) og Embee (Magnus Bergkvist).

Biografi
--------

Bandet ble startet av Promoe og Embee i 1992. De var 16 år da de møttes på skolen de gikk på, og bestemte sg for å starte en gruppe sammen. Året etter ble og Cosmic medlem, og de debuterte med kassetten *Superstar* som er for alderen og erfaringen veldig bra. Etter dette fulgte en del andre album, og etter *From The Wax Cabinet* (1996) ble Supreme et fast medlem.

  

I 1998 started Looptroop deres eget plateselskap David Vs. Goliath(som ofte blir hentydet til med *DVSG*), og ga ut, sammen med Burning Heart Records albumet «Modern Day City Symphony» i 2000. 
Albumet solgte ganske bra, selv om media foraktet CD-en grunnet sangen «Long Arm of Law» som ble sett på som et angrep mot den svenske politiet. Dette har etter hvert blitt en av Looptroops signatursanger.

I 2001 ga Promoe ut sitt eget solo album *Government Music* som den første i Looptroop. Og i 2002 ga Looptroop ut sitt andre album, *The Struggle Continues*.

Deres tredje album, *Fort Europa* ble gitt ut i 2005, og solgte over all forventning.

9. februar 2007 meldte Cosmic at han ville forlate gruppen. Han sa at det ikke hadde vært kranling inbyrdes i gruppen, men at han ikke fikk bruke nok tid på familien, fordi timeplanen til Looptroop var så tett.

Bandmedlemmer
-------------

### Nåværende

* Promoe – Mårten Edh (tidligere under navnet **Mc Mårten**)
* Supreme – Mathias Lundh-Isén
* Embee – Magnus Bergkvist (tidligere under navnet **Dj Mc Marshall**)

### Tidligere

* CosM.I.C – Tommy Isacsson (tidligere under navnet **Mellow T**)

Diskografi
----------

**Album**

* *Modern Day City Symphony* (2000)
* *The Struggle Continues* (2002)
* *Fort Europa* (2005)
* *Good things* (2008)

**Singler**

* *Ambush in the Night b/w Heed This Warning (f/ Freestyle of the Arsonists)* (1999)
* *Looptroopland b/w Heads Day Off* (2001)

**Kassetter**

* *Superstars* (1993)
* *Threesicksteez* (1995)
* *From the Waxcabinet* (1996)
* *Punx Not Dead* (1998)

  

**12" vinyl**

* *Don't Hate The Player* (xxxx)
* *Fly Away* (xxxx)
* *Looptroopland* (xxxx)
* *Ambush in the night (xxxx)*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Looptroop Rockers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Looptroop på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Looptroop på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Looptroop på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Looptroop på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Looptroop på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Looptroop på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Looptroop på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Looptroop på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Looptroop på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic **·** AllMusic
 |
**«Cara Mia»** er en populærmusikksang. Den ble publisert i 1954 og ble en hit for den engelske sangeren David Whitfield i 1954 og for den amerikanske popgruppen Jay and the Americans i 1965. Tittelen betyr *min elskede* på italiensk.

Whitfield spilte inn sangen på platen med the Mantovani orchestra i 1954. Den innspillingen nådde de amerikanske hitlistene og i Storbritannia var *Cara Mia* den første platen som tilbrakte ti sammenhengende uker på den britiske singelistens førsteplass. Whitfields andre nummer én-sang var én av de bestselgende britiske platene før rock and rollmusikken kom. Den solgte godt over én million eksemplarer verden over og Whitfield sluttet seg sammen med Vera Lynn til den vesle rekken av britiske stjerner som fikk en Top 10-hit i USA.

Sangens opphav var kreditert Tulio Trappani og Lee Lange. I virkeligheten var Lee Lange et psevdonym for Whitfields produsent Bunny Lewis og Tulio Trappani var et psevdonym for sangens arrangør Mantovani.

Jay and the Americans spilte den inn på plate i 1965.

Andre innspilte versjoner
-------------------------

* José Carreras
* Richard Clayderman
* Mario del Monaco (med Mantovani and His Orchestra)
* Joseph Locke
* Gordon Macrae
* The Johnny Mann Singers
* Matti ja Teppo (1976, finsk tekst)
* Frank Patterson
* Gene Pitney
* Nikolai Volkoff
* Slim Whitman

Norsk versjon
-------------

Jacob Hjelte har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den også tittelen «Cara Mia».

### Innspilling

* Thor Raymond med orkester. Innspilt cirka desember 1954. Utgitt på 78-platen Odeon ND 7240.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| David Whitfield | Storbritannias flagg Storbritannia | # 1 | 10 | 2. juli 1954 |
| Jay and the Americans | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 4 |  | 1965 |

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Rice, Jo (1982): *The Guinness Book of 500 Number One Hits* (1st ed.). Enfield, Middlesex: Guinness Superlatives. Side 14 ISBN 0-85112-250-7
**Kristian Ystehede** (født 24. februar 1940, død 23. september 2005 på Nesodden) var en norsk grafisk formgiver og illustratør.

Kristian Ystehede ble utdannet ved bokkunstlinja ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo. Etter en karriere som art director i reklamebransjen i samme by, og flere bokomslag og annet for blant annet Pax forlag, ble han designsjef i Aschehoug forlag i 1981. 

I 1968 var Kristian Ystehede med på å starte Kreativt Forum, en forening for dem som arbeidet aktivt med reklame. Han bidro dessuten til utviklinga som førte til at den faglige organisasjonen Grafill ble etablert i 1991.

I 1986 designet Kristian Ystehede logoen til Oslo Jazzfestival. Han var ansvarlig for Oslo Jazzfestivals grafiske profil i en årrekke, og han hadde en sentral plass i festivalen helt frem til sin død.

Kristian Ystehede spilte også kontrabass i jazzorkesteret Aspheim Oldtimers, og designet en rekke musikkplakater.

Referanser
----------

1. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 132453[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  *Kristian Ystehede*, Aftenposten, 29. september 2005

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Peter Haars | **Vinner av Bokkunstprisen**(1990) | Neste mottaker:De norske Bokklubbene |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Totti Bergh | **Vinner avElla-prisenOslo Jazzfestival**(1998) | Neste mottaker:Laila Dalseth |

Portal: Litteratur
***Carabus nitens*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) jordløpere i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Carabus nitens* finnes i Europa, nord for Alpene og er utbredt østover i Asia. Finnes i lengst sør i Norge.

Utseende
--------

*Carabus nitens* er omtrent 13-18 mm lang og har en grønn mettalisk farge, mens brystskjoldet ofte er mer gult (messing) eller kobberrødt. Slekten *Carabus* er slekten med de «ekte jordløperne». Beina er lange løpebein, kroppen er elegant bygd. Dekkvingene har langsgående ribber der ribbemellomrommet er mørkt (svart) og slett, uten knøler (opphøyninger) eller groper (fordypninger). Antennens tredje og fjerde ledd med en lang børste/børster i spissen, mens leddene ellers er bare (nakne) og helt uten fine korte hår. (Krever forstørrelse for å se).

Levevis
-------

*Carabus nitens* er ikke vanlig, men finnes ofte på fuktige lyngmarker. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. De voksne sees fra våren og helt til utpå høsten. De overvintrer som voksen (imago), nedgravd i et hulrom under en stein eller en rot.

Larvene er mørke og opptil 30 mm lange. De lever som predatorer, skjult i øverste laget av jorden.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 3. mars 2022. Besøkt 3. mars 2022.
2. ↑  Ødegaard F, Hanssen O, Laugsand AE og Olberg S (24. november 2021). «Biller. Vurdering av *Carabus nitens* som NT for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 29. mars 2023.
3. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Carabus nitens* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Carabus nitens* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Carabus nitens* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Carabus nitens* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Carabus nitens* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Carabus nitens* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Carabus nitens* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Carabus nitens* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Carabus nitens* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Carabus nitens* – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
* *Carabus nitens* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Carabus nitens* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk Entomologisk forening
Amerikansk julekort fra ca 1900
**Sukkerstang** er et sukkertøy formet som spaserstokk med avrundet grep. Stengene er vanligvis hvite med røde spiralstriper og har peppermyntesmak, men også andre farger og smakssetninger forekommer. Sukkerstenger (*candy canes*) er særlig knyttet til julen i USA, likeså til den hellige Nikolaus' dag 6. desember, men de har spredt seg både geografisk og hva gjelder årstid.

Man kjenner til hvite sukkerstenger såpass tidlig som 1600-tallet. Ifølge en legende var det en korleder i Kölnerdomen i Tyskland som bad folk om å bøye til slike staver så de kunne minne om hyrdenes gjeterstaver. Så gav ham dem til barna for å holde dem stille under de lange julegudstjenestene. Fargene har symbolsk betydning. Hvitt står for renhet, og rødt for Kristi blod.

De svenske polkagriser som produseres i Gränna har sitt eget svenska opphav; denne type sukkertøy produseres også i form av sukkerstenger.

Se også
-------

* Polkagris

Referanser
----------

1. ↑  «Candy Canes and Silver Lanes: The Invention of a Holiday Favorite». *inventhelp.com*. Besøkt 6. august 2010.
2. ↑  Garrison, Webb. *Treasury of Christmas Stories*. Nashville: Rutledge Hill Press, 1990. ISBN 1-55-853087-8.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Candy canes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata