recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ibrahim Hananu** eller **Ibrahim Hanano** (født 1869, død 1935) (arabisk: إبراهيم هنانو‎) var en osmansk kommunal myndighetsperson og senere en leder for Hananuopprøret (også kalt for Aleppo-opprøret) i tiden 1920–1921 mot den franske tilstedeværelsen i nordlige Syria. Han var utdannet i Istanbul, tilhørte en framstående landeierfamilie av kurdisk opprinnelse.

Opprøret fikk sitt navn etter Hananu som dens ledende kommandant. Opprørerne hadde rurale ledere og de gjennomførte i hovedsak geriljaangrep mot franske styrker og sabotasje mot infrastrukturen. Franske styrker overvant til sist Hananus siste forskansing i høylandsregionen Jabal Zawiya og tok ham til fange. Hananu ble ført for fransk domstol som kriminell, men ble frikjent for denne anklagen.

I 1933 var det et forsøk på myrde Hananu i hans landsby, Kafr Tkharem, men han ble kun rammet i beina og attentatmannen ble siden arrestert i Antiokia. Han døde to år senere, i 1935, i Aleppo. Stress og tuberkulose er oppgitt som årsak til hans død. Hans nevø, Omar Al Sibai, var en av de muslimske kommunistlederne i Syria.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Ibrāhīm Hanānū, BNF-ID 16613354q[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Ibrāhīm Hanānū, FAST-ID 345696, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gelvin, James L. (1999): *Divided Loyalties: Nationalism and Mass Politics in Syria at the Close of Empire*, University of California Press, s. 134
4. ↑   Kaddour, Mohammad (1. april 2012): ابراهيم هنانو «Ibrahim Hananu», اكتشف سوريا «Discover Syria».
5. ↑   Drysdale, Alasdair (Januar 1981): «The Syrian Political Elite, 1966-1976: A Spatial and Social Analysis» i: *Middle Eastern Studies*. **17** (1), s. 3–30. doi:10.1080/00263208108700455.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**St. Johanneslogen St. Nikolas til det gyldne Anker** er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 41), som ble grunnlagt den 5. desember 1995 i Sarpsborg. Logens valgspråk er «Forankret i troen».

Historie
--------

Sarpsborg St. Johannes broderforening ble grunnlagt den 3. september 1904, underlagt St. Johanneslogen St. Olaus til den hvide Leopard. 24. oktober 1951 ble søknad om å bytte moderloge til St. Johanneslogen St. Magnus sendt til Ordførende mester for St. Olaus. Dette ble godkjent av OSM den 14. januar 1952 og overføringsmøtet ble holdt i Fredrikstad 1. april samme år, da broderforeninges lokaler ikke var ferdig restaurert etter brann i 1950.[1]

Broderforeningen ble opphøyd til loge den 5. desember 1995 etter beslutning av Den Norske Frimurerordens Stormester i det Høye Råds møte den 13. oktober 1994.

Ordførende Mestere
------------------

| # | Navn | Levetid | Innsatt | Avgikk |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | GullsmedLeif Ragnar Olstad | 1935– | 5. desember 1995 | 17. januar 2006 |
| 2 | LensmannBjørn Kristen Mosseros | 1937– | 17. januar 2006 | 17. januar 2012 |
| 3 | TannlegeKarl Ivar Andersen | 1942 – | 17. januar 2012 |  |

Litteratur
----------

* Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 1996/97, Aktietrykkeriet i Trondhjem
* Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2007, Aktietrykkeriet i Trondhjem

Referanser
----------

1. ↑
**Mohammad Barkatullah** (bengali: মোহাম্মদ বরকতুল্লাহ; født i Patuakhali i det som i dag er Bangladesh, død 3. august 2020 i Dhaka) var en bangladeshisk fjernsynspersonlighet, regissør og producer.

Han var sjef for Bangladesh Television og kjent foe å ha dirigert og produsert de populære BTV-dramaseriene *Kothao Keu Nei*, *Shokal Shondha*, *Dhakay Thaki* og *Nokkhotrer Raat*. Han var også sjef for Channel One og Banglavision.

Barkatullah var gift med danseartisten Zeenat Barkatullah. De hadde to døtre, skusepillerinnen Bijori Barkatullah og Kajori Barkatullah.

Barkatullah døde 3. august 2020 på *Green Life Medical College and Hospital* i Dhaka av covid-19.

Verker
------

* *Kothao Keu Nei*
* *Nokkhotrer Raat*
* *Shokal-Shondha*
* *Dhakay Thaki*

Referanser
----------

1. ↑  «করোনায় মারা গেলেন অভিনেত্রী বিজরীর বাবা». *ittefaq*. 3. august 2020. Besøkt 4. august 2020.
2. 1 2 3  «Noted TV producer Md Barkatullah passes away with Covid-19». *The Daily Star* **(engelsk)**. 3. august 2020. Besøkt 4. august 2020.
3. ↑  «Former BTV producer Md Barkatullah dies of Covid-19». *Dhaka Tribune*. 3. august 2020. Besøkt 4. august 2020.
**Michael Knutsen** (født 12. oktober 1863 på Vigra, død 17. september 1948) var en norsk skipsreder, bystyrerepresentant i Ålesund og en av grunnleggerne til kullgruvedrift gjennom Kings Bay kullkompani i Ny-Ålesund.

Knutsen startet i 1901 fiskeriselskapet «AS Skjerva», et fiske- og selfangstrederi som også drev omfattende handel med fiske- og fangstprodukter. Han fikk stadig bygget flere fiskedampskip og selfangstskuter og i 1915 var «AS Skjerva» et av Ålesunds store fiske- og fangstrederier. På folkemunne i Ålesund ble han på den tiden omtalt som «Skjervakongen».

Michael Knutsen vokste opp og arbeidet på farsgården på Vigra. I 1883, i en alder av 19 år, utvandret han til Amerika hvor han bosatte seg i Tacoma og arbeidet på skipsverft i 12 år. I 1890 giftet han seg med Othilie Andersson fra Gullskogen ved Drammen. I 1895 var han blant pionerene som dro inn i Alaskas villmark som gullgraver. Etter tre år var han blant de få som fant gull. Høsten 1898 dro familien tilbake til Norge og Ålesund.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Bruno Reuteler** (født 2. april 1971 i Saanen) er en sveitsisk tidligere skihopper som representerte Skiclub Gstaad.

Han debuterte i verdenscupen med 54.-plass (av 59 deltakere) i St. Moritz 17. januar 1992. Hans beste plassering i verdenscupen var 2.-plass i Oslo 15. mars 1998. Sammenlagt i verdenscupen ble han som best nummer 20 i sesongen 1997-98. Hans siste verdenscuprenn var i Planica 18. mars 2000.

Han deltok i VM i 1993, 1995, 1997 og 1999. Hans beste plassering indivuelt i VM var 17.-plass i storbakken i Trondheim i 1997. I lagkonkurranse var han på det sveitsiske laget som ble nummer 5 i Thunder Bay i 1995.

Han var med i skiflygings-VM i 1994, 1996, 1998 og 2000, med 17.-plass i Oberstdorf i 1998 som beste resultat. I OL i Nagano i 1998 var han på det sveitsiske laget som ble nummer 6 i lagkonkurransen. I de individuelle rennene ble han nummer 18 i normalbakken og nummer 19 i storbakken.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bruno Reuteler – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Bruno Reuteler – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Bruno Reuteler – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Titus Welliver** (født 12. mars 1961 i New Haven i Connecticut) er en amerikansk skuespiller. Han er mest kjent for sine roller i TV-programmer som Lost og Deadwood.

Liv og virke
------------

Han studerte drama ved New York University tidlig på 1980-tallet før film- og TV-karrieren begynte. Welliver har hatt roller i mange filmer som f. eks. The Doors, Mulholland Falls, Twisted, Biker Boyz, og i 2005 var han med i en remake av Assault on Precinct 13. 

Han spilte også en liten rolle som Al Capone i en film om ham, og han hadde en tilbakevendende rolle som lege i TV-showet NYPD Blue. Welliver var kjent for rollen som Silas Adams på HBO-serien Deadwood og hans fremtredende rolle som Lionel McCready i Ben Afflecks film Gone Baby Gone. Han er en langvarig venn av skuespilleren Laurence Fishburne, og han dukket opp i Fishburnes regidebut en gang.[]

Welliver spilte i episode 15 og 16 i serien Prison Break, og hadde også rollen som Kyle Hollis (aka Pastor Orson Parker) i NBC-serien Life. Han dukket opp i sesong 6, under finalen av Lost som den navnløse nemesis Jacob. Han hadde også en gjesteopptreden på Supernatural sesong 5, episode 2 som het "War". I 2009 begynte han å spille rollen som aktor Glenn Childs i CBS sitt program 'The Good Wife, der han spilte mot Julianna Margulies og Chris North.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Titus Welliver på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Titus Welliver i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Titus Welliver på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Titus Welliver på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Titus Welliver på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Titus Welliver hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE
 |
Søndre Trondhjems Spellmannslag utenfor Melhushallen etter kvalifisering på Landsfestivalen i Gammaldansmusikk 2006.
**Søndre Trondhjems Spellmannslag (STS)** spiller norsk tradisjonsmusikk og ble startet i 1994, etter initiativ av Arild Hoksnes. Laget har navnet sitt fra Søndre Trondhjems Amt, som inntil 1918 var navnet på Sør-Trøndelag fylke.[] Søndre Trondhjems Spellmannslag samler musikere (ca 50 i 2008) i alle aldre fra flere kommuner i og rundt Gauldalen i Sør-Trøndelag, og har sine øvinger i Trondheim. Laget er medlem av FolkOrg, organisasjonen for folkemusikk og folkedans.[]

Laget ledes i 2017 av Jo Einar Sterten Jansen.[] Repertoaret til STS er i hovedsak fra tradisjonen i Gauldalen, og laget har gjennom sitt arbeid brakt til nytt liv mange gamle slåtter fra området. Laget legger stor vekt på å holde kontakten mellom spell og dans ved like.[] Hovedinstrument er fele, i tillegg til trekkspill, torader, bass og gitar, og dessuten fløyte, klarinett, nyckelharpe og trøorgel.[] Laget er etablert blant topp 10 spelemannslag i landet og har flere ganger plassert seg godt på Landskappleiken og Landsfestivalen. []

Søndre Trondhjems Spellmannslag har stor aktivitet, både på spilleoppdrag og egne aktiviteter. Første større arrangement var Trøndelagskappleiken i 1997 som ble arrangert i Budalen. I 2001 var laget arrangør for Landsfestivalen i gammaldansmusikk i Melhus, et arrangement som samlet mer enn 5 000 musikk- og danseglade fra hele landet. I 2006 arrangerte STS igjen Landsfestivalen på Melhus. I 2002 startet STS Nordisk Polsfestival som med suksess, men også underskudd, ble arrangert fram til arbeidet med Landsfestivalen 2006 tok all kapasitet. I 1995 startet Arild Hoksnes og Morten Often *Folkemusikkpuben i Trondheim*, i stor grad drevet av medlemmer i STS, og dette samlingspunktet for folkemusikk i trondheimsområdet er nå videreført i TrondheimFOLK.

Søndre Trondhjems Spellmannslag ga ut cd-albumet  *Den e grei, ja...*, som ble nominert til og deretter vant Folkelarmprisen[*død lenke*] i 2006,[] norsk folkemusikks høyeste utmerkelse, i klassen for gammeldans og tradisjonelt samspel.[]

Plateutgivelser
---------------

* 2001 *Gjenhør med...* Trondheim Audio Production (TAP). Digital remiks av opptak fra 1970-tallet med Hilmar Alexandersen og Petter A. Røstads kvartett.
* 2006 *Den e grei, ja...* Egen utgivelse. Finnes på Spotify.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

Facebook: 

 Arkivert 20. oktober 2017 hos Wayback Machine.
Kart over Søndre Hellerud
Gården **Hellerud** lå på hjørnet av dagens Oberst Rodes vei og Lambertseterveien i Nordstrand bydel i Oslo. Den ble etter hvert benevnt **Søndre Hellerud** da den nordre delen av gården senere ble fradelt og kalt Nordre Hellerud. Ved hjørnet av Bernt Knudsens Vei og Lambertseterveien kan man følge en allé rett fram, og kommer da rett inn på tunet til Søndre Hellerud. Bare hovedbygningen står igjen, og den er sterkt ombygget. Denne har i dag adressen Bernt Knudsens Vei 44 E.

Søndre Hellerud grenset i øst mot Abildsø gård (fra Brattlikollen til Karlsrud) og Lambertseter gård videre sydover. Mot syd grenset den mot Munkerud gård, i vest mot Nordseter gård og i nord Ekeberg gård (ved Brannfjell).

Nordgrensen for gården var Sandstuveien og sydgrensen lå mellom Sigurd Johannesens vei og Freidigveien.

Vestgrense var langs Nordseter terrasse og nordover mellom Vestbrynet og Nordseterskogen, videre langs vestsiden av Skogholtveien og mellom Dovresvingen og Granveien til Sandstuveien.

Østgrense var fra Sandstuveien sydover Tormodsvei og mellom Tormodsvei og Dovresvingen (østre del) videre Granstuveien, Frodes vei og midt mellom Radarveien og Oberst Rodes vei frem til Mylskerudveien, herfra sydover langs Radarveien og på østsiden av eiendommene i Kaptein Oppegårds vei ned til Mikrobølgen.

Av kjente eiere på Søndre Hellerud finner vi Oberst Hans Henrik Rode og Bernt Andreas Knudsen. Begge har fått veiene her oppkalt etter seg.

Ved utparsellering av eiendommen Søndre Hellerud til villatomter etter århundreskiftet, var det den nordre delen som først ble utparsellert. Her var jorden skrinn og det var mye fjellknauser. På vestsiden av Søndre Helleruds gårdsbygninger var det lenge en klausul om at den ikke skulle bebygges, fordi dette ville begrense utsikten mot sjøen fra glassverandaen på gården. Dette er grunnen til at utbyggingen av boliger startet så sent på den søndre og vestre delen av eiendommen. I nord startet utparselleringen for alvor fra og med 1912. Det var først eiendommer som ble brukt til hytter og etter hvert ble det villabebyggelse. Man kan fortsatt se rester av disse hyttene i en del av den eldre villabebyggelsen, hvor de ofte er ombygget til uthus eller garasje.

Kilder
------

* Bekkelagshøgda Lokalhistoriske forening om Søndre Hellerud gård Arkivert 2. februar 2014 hos Wayback Machine.
* Nordseter gård om dens historie

Eksterne lenker
---------------

* «Søndre Hellerud». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
«***Hanne Krogh***» er tittelen på debutplaten til artisten Hanne Krogh, og ble utgitt på blå vinyl på EMI i 1978. Etter å ha debutert som 14-åring med singelen «Lukk opp din dør», ga Hanne Krogh ut ytterlige fire singler i Norge, samt sang inn Grand Prix-bidraget «Lykken er», både på tysk og svensk, før hun tok en pause fra sangen. Ole Vidar Lien, som Hanne Krogh hadde jobbet med tidligere på plateselskapet Arne Bendiksen A/S, var ansatt hos EMI, og de overtalte Hanne til å gi ut en hel LP i 1978. «Du gir lys til mitt liv» og «Copacabana» ble valgt ut som singler fra dette albumet, hvor førstnevnte var en oversettelse satt på papiret av Hanne selv. Under Norsk Grand Prix 1978, jobbet Hanne Krogh som script for NRK, og der ble hun kjent med en av deltakerne, Anita Skorgan: Hun laget melodi til Hannes tekst «Se tilbake», som omhandlet det å flytte hjemmefra. Allerede da var Hanne opptatt av å synge på norsk. Andre bidragsytere på platen var Georg Keller, Nissa Nyberget, Philip Kruse og Andreas Diesen blant annet. Platen kom ut i desember 1978, og Hanne Krogh uttaler på sin egen hjemmeside, at i dag er det nok kun låten «Kjærleik er» av Janis Ian som hadde passet inn på hennes repertoar i dag. Platen kom aldri på noen VG-liste, og solgte ikke spesielt bra, og er vel en av Hanne Kroghs mer ukjente produksjoner. Våren 2011 valgte EMI å gi den ut i mp3-format, slik at den igjen er tilgjengelig på markedet.

Sporliste
---------

1. «Copacabana» (B.Manilow/B.Sussmann/L.Mjøen)
2. «Kjærleik er» («Love is blind») (J.Ian/M.Nielsen)
3. «Trøstemelodi» (N.O.Nyberget/H.Krogh)
4. «Se det som det er» (G.Keller/P.A.Kruse)
5. «Et lite tegn» («Little things means a lot») (C.Stutz/E.Lindeman/P.A.Kruse)
6. «Verden har plass» (P.A.Nyberget/A.Diesen)
7. «Du tok solen og forsvant» («I'll try not to cry») (Zesses/Fekaris/B.Müller)
8. «Se tilbake» (A.Skorgan/N.O.Nyberget/H.Krogh/M.Nielsen)
9. «Hvite løgner» («Don't make my brown eyes blue») (R.Leigh/A.Diesen)
10. «Du gir lys til mitt liv» («You light up my life») (J.Brooks/M.Nielsen/H.Krogh)
11. «Let me stay with yoy» (F.Brandt/T.Kjellsberg)
12. «Rare Lina» («Angie Baby») (A.O'Day/K.Diesen)

Andre medvirkende
-----------------

* Innspilt hos Scanax Studio
* Lydteknikere: Alf E. Eik, Christian Wille
* Produsent: Arne Schulze
* Produksjon: Fredrik Müller
* Design: Grafisk Studio A/S
* Foto: Ingarth Skjærstad
* Lito: Erik S. Johansen
* Trykk: Team Trykk OSLO

Utgivelser
----------

* 1978 LP/MC EMI NORSK A/S 8C06237373
* 2011 mp3 EMI NORSK A/S

Kilder
------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett, herrer |
| Konkurrerte for Brasils flagg Brasil |
| OL |
| Bronse | Montreal 1976 | Tresteg |
| Bronse | Moskva 1980 | Tresteg |

**João Carlos de Oliveira** (født 28. mai 1954, død 17. mai 1999) var en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerte i tresteg og lengdehopp.

Oliveira tilhørte verdenseliten i tresteg på 1970-tallet. 15. oktober 1975 hoppet han 17,89 i et stevne, hele 45 centimeter lengre enn den gjeldende verdensrekorden til Viktor Sanejev. Verdensrekorden stod i 10 år, til den ble slått av Willie Banks. Det var også brasiliansk rekord inntil Jadel Gregório hoppet 17,90 i 2007. I lengde var Oliveiras personlige rekord 8,36.

Oliveira deltok to ganger i OL. Under OL 1976 i Montréal kom han på tredjeplass i tresteg etter et hopp på 16,90. Sanejev tok gullet foran James Butts. I lengde kom Oliveira på femteplass. Han deltok også i OL 1980 i Moskva, der han fikk en ny bronsemedalje etter et hopp på 17,22. Denne gangen ble han slått av Jaak Uudmäe og Sanejev. Oliveira deltok også denne gangen i lengde, men gikk ikke videre fra kvalifiseringen.

I 1981 mistet Oliveira det ene benet etter en bilulykke. Deretter var han talsmann for funksjonshemmede.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 5532, oppført som Jo&#227;o Carlos de Oliveira[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) João Carlos de Oliveira – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) João Carlos de Oliveira – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) João Carlos de Oliveira – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) João Carlos de Oliveira – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) João Carlos de Oliveira – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pt) João Carlos de Oliveira – Brasils olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) João Carlos de Oliveira – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) João Carlos de Oliveira – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (sport)
 |
**Narayan Hemchandra Divecha** (gujarati: નારાયણ હેમચંદ્ર; født i 1855 i Diu i Portugisisk India. død i 1904), alment kjent som **Narayan Hemchandra**, var en indisk forfatter, oversetter og kritiker. Han reiste mye og skrev en selvbiografi, mange romaner, fortellinger og kritikker. Han var en flittig oversetter og introduserte bengalsk litteratur til Gujarat.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Divecha bodde for det meste i Bombay (nå Mumbai). Hav reiste til England fire ganger. I 1875 dro han til Allahabad med Navinchandra Roy og det var der han begynte med å oversette. Med dette begynte han å introdusere bengalsk litteratur til Gujarat.

Han påvirket Mahatma Gandhi. De to møttes i England. Gandhi beskrev ham som en mann som så underlig ut og som kledte seg merkelig. Han skammet seg ikke over sitt utseende, sin fremtoning og sin dårlige engelsk. Gandhi nevnte i sitt verk *Satyana Prayogo* hans evner i å tilegne seg nye språk og etterhvert bli i stand til å lese dets litteratur.

### Verker

Hemchandras produksjon kom opp i om lag 200 verker av varierende omfang. *Hu Pote* (1900) var den første selvbiografien på gujarati. Den er dels en reisejournal og beskrev 34 års reiser og livserfaringer, men omhandlet også Debendranath Tagore og Dayanand Saraswati.

*Panch Varta* (1903) er *Phooldani Ane Biji Vartao* (1903) består av fortellinger. *Vaidyakanya* (1895), *Snehkutir* (1896), *Roopnagarni Rajkunwari* (1904) er romaner. Hans kritiske verker er *Jivancharitra Vishe Charcha* (1895), *Sahitaycharcha* (1896), *Kalidas Ane Shakespeare* (1900). *Dharmik Purusho* (1893), publisert av Gujarat Vernacular Society omhandler tolv profeter og hellige som Chaitanya, Nanak, Kabir og Ramakrishna. Han skrev også om profeten Mohammed.

Han var en produktiv oversetter, med verker som *Doctor Samuel Johnson nu Jivancharitra* (om Samuel Johnson, 1839), *Malatimadhav* (1893), *Priyadarshika* og *Sanyasi*. Han oversatte meget fra bengali til gujarati, blant annet verker av Rabindranath Tagore. Han skrev også om litteratur, utdannelse og musikk.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Darji, Pravin. «સવિશેષ પરિચય: નારાયણ દીવેચા». *Gujarati Sahitya Parishad* **(gujarati)**. Besøkt 8. april 2019.
2. 1 2 3  Sisir Kumar Das (2000). *History of Indian Literature*. Sahitya Akademi. s. 230. ISBN 978-81-7201-006-5.
3. 1 2 3  Gandhi, M.K. *LETTER TO JAMNADAS GANDHI (Aug28,1911)*
4. ↑  Pandya, Kusum H (31. desember 1986). *Gujarati Atmakatha Tena Swarupagat Prashno. Thesis. Department of Gujarati, Sardar Patel University.* **(gujarati)**. s. 200–220.
5. ↑  «Contemporary Gujarati Literature - II: Teaching of Sri Ramakrishna in Gujarati». *Sri Ramakrishna Math, Chennai : The Vedanta Kesari*. Mars 2006. Arkivert fra originalen 27. september 2007. Besøkt 21. desember 2016.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. september 2007. Besøkt 27. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* About Hemchandra i *The Story of My Experiments with Truth* av Mahatma Gandhi Arkivert 13. januar 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Tomáš Goder** (født 4. september 1974 i Desná) er en tsjekkisk tidligere skihopper som konkurrerte for Tsjekkoslovakia og deretter det uavhengige Tsjekkia.

Han konkurrerte internasjonalt i årene 1991-1998. I 1991 tok han sølvmedalje individuelt i junior-VM i Reit im Winkl, og var på det tsjekkoslovakiske laget som ble verdensmestere i lagkonkurransen. Han debuterte i verdenscupen med 55.-plass (av 62 deltakere) i skiflygingsbakken i Planica 23. mars 1991. Sammenlagt i verdenscupen var 21.-plass i 1991/92 hans beste plassering; samme sesong ble han også nummer 30 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 4.-plass, noe han klarte tre ganger, alle i skiflyging: i Oberstdorf 25. og 26. januar 1992, og i VM i skiflyging i Harrachov 21. mars samme år, som også talte i verdenscupen. I VM i skiflyging i Planica i 1994 ble han nummer 20.

I OL i Albertville (Courchevel) i 1992 var han på det tsjekkoslovakiske laget som tok bronsemedaljer i lagkonkurransen. Individuelt ble han nummer 20 i storbakken og 48 (av 58 deltakere) i normalbakken.

Referanser
----------

Kilder
------

* Sports Reference: Tomáš Goder Arkivert 12. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 12. juli 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tomáš Goder – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tomáš Goder – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Tomáš Goder – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Tomáš Goder – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Mer eller mindre mann*** er en norsk spillefilm og et komisk drama fra 2012 med Henrik Rafaelsen og Janne Heltberg. 

Filmen handler om Henrik (35) som tviholder på livet slik det var da han var 20, da han kunne feste med gutta, bli dullet av mamma og drive med barnslige ironiske leker med kjæresten. Men så blir kjæresten gravid, de flytter inn i et rekkehus og han får seg en seriøs jobb. Plutselig vet ikke Henrik hvordan han skal være. Henriks forsøk på å finne en slags balanse i livet sender han inn i den ene kleine situasjonen etter den andre.

Regissør Martin Lund debuterte med *Knerten gifter seg* i 2010 og har stått bak flere prisvinnende reklame- og kortfilmer. Hans andre spillefilm *Mer eller mindre mann* vant den prestisjefylte hovedprisen for beste film i Karlovy Vary, en av Europas fire viktigste filmfestivaler. Her fikk også Henrik Rafaelsen prisen for beste hovedrolle. Ruben Thorkildsen er filmens produsent.

Skuespillere: Henrik Rafaelsen, Janne Heltberg, Tov Sletta, Per Kjærstad, Tore Sagen, Kim Eidhagen, Terje Ranes, Ågot Sendstad, Anne Ma Usterud.

Referanser
----------

1. 1 2   nmhh.hu[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mer eller mindre mann* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Mer eller mindre mann* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (en) *Mer eller mindre mann* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Mer eller mindre mann* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Mer eller mindre mann* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Mer eller mindre mann* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Mer eller mindre mann* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Mer eller mindre mann* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
**Oseaniamesterskapet i fotball for kvinner 1994** var det femte oseaniamesterskapet i fotball for kvinner. Mesterskapet ble arrangert i Papua Ny-Guinea mellom 14. og 20. oktober. Mesterskapet besto av en miniliga der tre lag møttes to ganger. Mesterskapet fungerte også som kvalifisering til VM. Vinneren ble kvalifisert. Ettersom det var få land med, er det også omtalt som bare en VM-kvalifisering til VM i 1995, og plasseres derfor feilaktig i 1995, i stedet for i 1994, da det ble arrangert.

Deltakerland
------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Australias flagg Australia | New Zealands flagg New Zealand | Papua Ny-Guineas flagg Papua Ny-Guinea |

| Lag | P. | K | V | U | T | + | - |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Australias flagg Australia | **9** | 4 | 3 | 0 | 1 | 13 | 2 |
| New Zealands flagg New Zealand | **9** | 4 | 3 | 0 | 1 | 10 | 2 |
| Papua Ny-Guineas flagg Papua Ny-Guinea | **0** | 4 | 0 | 0 | 4 | 0 | 19 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| New ZealandNew Zealands flagg | 2-1 | Australias flagg Australia |
| New ZealandNew Zealands flagg | 2-0 | Papua Ny-Guineas flaggPapua Ny-Guinea |
| AustraliaAustralias flagg | 7-0 | Papua Ny-Guineas flaggPapua Ny-Guinea |
| AustraliaAustralias flagg | 1-0 | New Zealands flaggNew Zealand |
| Papua Ny-GuineaPapua Ny-Guineas flagg | 0-4 | Australias flagg Australia |
| Papua Ny-GuineaPapua Ny-Guineas flagg | 0-6 | New Zealands flagg New Zealand |
|

|  | Oseaniamester 1994 |  |
| --- | --- | --- |
|  | Australia**Australia** |

Eksterne lenker
---------------

* Tabeller og resultat ved RSSSF.com

| * v
* d
* r
Oseaniamesterskapet i fotball for kvinner |
| --- |
| 
* 1983
* 1986
* 1989
* 1991
* 1994
* 1998
* 2003
* 2007
* 2010
* 2014
* 2018
* 2022
* *2026*

 |
MHV MB W109 300SEL6.3 01.
**300SEL 6.3** er en bilmodell fra tyske Mercedes-Benz, produsert i 6526 eksemplarer i perioden 1968–1972. Modellkoden hos Mercedes-Benz var W109.

Historie
--------

I 1966 fikk en ung ingeniør hos Mercedes-Benz, Erich Waxenberger, idéen til en rask sedanutgave av den allerede eksisterende S-klassen (W108/109). Den store 6.3-liters V8-motoren, som har kodenavn M-100 (6,3-literen og den senere 6,9-literen som satt i W116 går under dette kodenavnet), ble utviklet i 1963 for toppmodellen Mercedes-Benz 600. Mercedes-Benz 300 SEL 6,3 ble lansert i 1968, og ble mottatt med stor interesse.

Bilen var svært avansert for sin tid, og hadde ytelser på nivå med en rekke sportsbiler fra samme tidsperiode. Med sitt spesielle hjuloppheng og luftfjæring (luftbelger i stedet for vanlige fjærer, som får luft fra en egen kompressor), delt bakaksel og skivebremser på alle hjul oppnådde man langt på vei å kombinere komfort og spenstige kjøreegenskaper, noe som gjør 300 SEL interessant også blant dagens bilentusiaster.

Modellen gikk ut av produksjon i 1972.

Ytelser
-------

* Effekt: 300 hestekrefter SAE / 250 hestekrefter DIN
* 0-100 km/t: 6,5 sekunder
* Topphastighet: 222 km/t

Standardutstyr
--------------

Air condition, firetrinns automatgir, servostyring, elektriske vinduer, sentrallås, radio fra Becker, elektrisk antenne, luftfjæring med justering av bilens bakkeklaring med opp til fem centimeter, skivebremser på alle hjul.

Av tilleggsutstyr fant man bl.a. skinninteriør og elektrisk takluke.

Annet
-----

Da bilen var ny ble den markedsført under betegnelsen «Porsche-killer», fordi ytelsene overgikk Porsche 911.

Bilen er i dag regnet som en klassiker, mye takket være sine gode kjøreegenskaper kombinert med komfort, og sitt luksuriøse utseende. Det er få igjen av dem, og reparasjoner blir ofte kostbare, ettersom bilen er avansert for sin tid. Tilgangen på deler er god til å være en såpass sjelden bil (6,526 bygget), for mercedes produserer fremdeles mange nye deler til veteranmodellene sine, men da til høy pris. Tilgangen på brukte deler derimot er preget av at dette er sjeldne biler, og er derfor ikke god. Bilene har rent teknisk vist seg svært holdbare, men hovedproblemet er luftfjæringen, som krever en del tilsyn og vedlikehold.

Eksterne lenker
---------------

* International Association of M-100 Owners (engelsk)
**Haakon Stang Lund** (født 3. juli 1943 i Tønsberg) er en norsk høyesterettsadvokat. Pensjonert fra 2016. 

Etter examen artium i 1962 tok han juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo 1968 og jobbet ved Justisdepartementets lovavdeling 1968–69 og som dommerfullmektig ved sorenskriveren i Østre Bærum 1969–70. I tiden 1970–78 jobbet han for Wikbort, Rein & Co. stasjonert i Kobe 1973-76. Han var partner i samme firma 1980–2008). 2008 - 2015 var han intern advokat i Norwegian Hull Club. Hans spesialområde er sjørett og sjøforsikring, som han har skrevet bok om. Stang Lund var sentral i blant andre saken mot John Fredriksen sitt rederi Marine Management (Stang Lund representerte Assuranceforeningen Gard) i 1987, Happy Leader-utslippene utenfor Hellas i 1989 (for Gard), saken mot DnC-aksjemegleren Philippe Hecker (prosessfullmektig for Den norske Bank) i 1991, saken mot Empress-forliset i Milford Haven i 1996 (representerte Bergens Skibsassuranseforening), Rocknes-forliset utenfor Bergen i 2004 (representerte Norwegian Hull Club)

Hans bror Eilert Stang Lund (1939–) som var høyesterettsdommer (1995 - 2009), deres far Emil Stang Lund (født 1903) var advokat. Familien er i slekten Stang og Lundslekten som kom fra Farsund

Verv
----

* formann i Den norske sjørettsforening 1987–93
* i planleggingskomiteen for norsk sjøforsikring 1993 - 2015)
* sekretær i Gjensidige Skipsassuranseforeningers komite (1980 - 2000)
* 
* Styresekretær for CEFOR 2001–2008

Utgivelser
----------

* Haakon Stang Lund, Trond Eilertsen og Jon Heimseth (1999). *Handbook of Loss of Hire Insurance. Based upon the Norwegian Marine Insurance Plan 1996* **(engelsk)**. Bergens Skibsassuranseforening (*Norwegian Hull Club*).  143 s. Eneforfatter av 2. (2008) og 3. utgaven (2016) av boken.

Referanser
----------

1. ↑  «Haakon Stang Lund 50 år». NTB. 11.6.1993.
2. ↑  «International Maritime Conciliation and Mediation Panel: Norway». Arkivert fra originalen 5. oktober 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN
 |
Ujazdów-slottet sett fra Den kongelige kanal
**Ujazdów-slottet** (polsk *Zamek Ujazdowski*) er et slott i Warszawas historiske Ujazdów-distrikt, mellom Ujazdów-parken og Łazienki-parken. Slottets arkitektur er en blanding av nordeuropeiske trekk (tårn, skråe tak) med tidlig romersk barokk (symmetri, amfilader), og er et godt eksempel på tidlig polsk barokkstil.

Historie
--------

Det første slottet ble bygd til hertugene av Masovia i det 13. århundre. I det neste århundret flyttet hoffet imidlertid inn på Kongeslottet. I det 15. århundre ble en treherregård bygd her for Bona Sforza, Polens dronning. Ruinene etter det første hertugslottet ble innlemmet i en ny befestet herregård i mur påbegynt av Sigismund III Vasa i 1624 og bygd ferdig av hans sønn Vladislav IV. Herregården ble bygd i barokkstil etter tegninger av Matteo Castelli. Den var opprinnelig ment som en uoffisiell kongelig residens av typen *villa suburbia* med en loggia med tre arkader, med utsikt over Wisła-dalen. 

Under den svenske invasjonen av Polen på 1600-tallet ble slottet ødelagt og senere gjenoppbygd. I andre halvdel av det 17. århundre gikk slottet over til Stanisław Herakliusz Lubomirski, som ansatte Tylman van Gameren til å ombygge palassindret. I 1766 ble slottet kjøpt av Stanisław August Poniatowski, som ombygde det betraktelig. I 1784 ble palasset omgjort til brakke og ombygd i klassisistisk stil etter tegninger av Stanisław Zawadzki. Fra 1809 huset slottet et feltsykehus. Det ble brent ned under andre verdenskrig. Gjenoppbygningen startet i 1973, og slottet fikk samme form som det hadde i første halvdel av 1700-tallet. Siden 1985 huser slottet Sentret for Moderne Kunst.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zamek Ujazdowski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Rødalm** (*Ulmus rubra*) er et løvfellende tre i almefamilien som vokser i sentrale og østlige Nord-Amerika.

Det blir 18–35 m høyt med en åpen krone. Barken er dypt furet. Unge kvister er tett hårete, men blir etterhvert glatte. Bladene er eggformede til ovale, asymmetriske ved basis, 8–16 cm lange og 5–7,5 cm brede. Den ytre og midtre delen av bladet er dobbelttannet, men lengst inn er bladranden enkelttannet. De tvekjønnede blomstene sitter 8–20 sammen. Frukten er en samara, som er 12–18 mm i diameter.

Rødalm trives best på fuktig, næringsrik jord langs elver. Den kan vokse i mange skogtyper sammen med treslag som borreeik, kviteik, fargeeik, rødeik og andre eikearter, skihickory, bitterhickory, kvithickory, svinehickory, sukkerlønn, rødlønn, sølvlønn, asklønn, kvitask, kvitalm, sumptre, svartlind, romhegg, svartvalnøtt, amerikanesletre, korstorn, virginiapoppel og amerikaplatan. I undervegetasjonen finnes blant annet arter i bjørnebær- og ripsslektene, kornell, nebbhassel, amerikahassel, *Dirca palustris*, blærespirea, vanlig frøbusk, klatrevillvin, vin, hyll, virginiatrollhassel, giftsumak, *Staphylea trifolia* og vierhortensia.

Artens nordgrense går fra sørvestre Maine gjennom New York, aller sørligste Québec, sørlige Ontario, nordlige Michigan, sentrale Minnesota og østlige Nord-Dakota. Vestgrensa går gjennom østlige Sør-Dakota, sentrale Nebraska, sørvestlige Oklahoma og sentrale Texas, og fra Texas går sørgrensa østover til nordvestlige Florida og Georgia.

Innerbarken er rødbrun og klebrig. Den er blitt brukt til medisinske formål med drogenavnene *Ulmi fulvae cortex* og *Ulmi rubrae cortex*.

Galleri
-------

* BarkBark
* Hårete kvistHårete kvist
* BlomsterBlomster
* BladBlad
* FrøFrø

Referanser
----------

1. ↑  «*Ulmus rubra*». Flora of North America. Besøkt 30. september 2017.
2. 1 2  J.H. Cooley og J.W. Van Sambeek. «Slippery Elm». *Silvics of North America*. Besøkt 30. september 2017.
3. ↑  «Rødalm». Urtekildens planteleksikon. Besøkt 30. september 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rødalm* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Rødalm* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Rødalm* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Rødalm* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Rødalm* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Rødalm* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ulmus rubra* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Ulmus rubra* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Haakon Adelsten Høst** (født 6. mars 1905 i Oslo, død 27. februar 1948 i Oslo) var en norsk NS-mann og overrettssakfører. Han var styremedlem i Likvidasjonsstyret under andre verdenskrig og ble dømt til døden i landssvikoppgjøret etter krigen.

Høst meldte seg inn i NS fra 1. november 1940 og var styremedlem i Likvidasjonsstyret fra 1. august 1943. Han overtok formannsvervet etter Egil Reichborn-Kjennerud i februar 1945. I tiden i Likvidasjonsstyret bestyrte Høst 55 jødiske bo. Han ble dømt for sin deltakelse i jødeforfølgelsen i Norge og for bistand til fienden. Fra september 1944 hadde han en lederfunksjon i en spesialgruppe som var tilknyttet Statspolitiet som utførte drap og attentater. Høst var også ansvarlig for å beordre drapet på Kaare Shetelig i 1944. 

Han ble dømt til døden ved Høyesterett 3. september 1946 for blant annet medvirkning til drap. Han døde under en mageoperasjon ved Ullevål sykehus før dødsdommen kunne fullbyrdes.

Referanser
----------

1. ↑   da.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Mendelsohn, Oskar (1987). *Jødenes historie i Norge gjennom 300 år*. Oslo: Universitetsforl. s. 91, 326. ISBN 8200025241.
3. ↑  Eirik Veum: Nådeløse nordmenn - Statspolitiet. s. 334 - Kagge Forlag 2012. ISBN 978-82-489-1174-6
4. ↑  «Derfor var Stapo intenst forhatt». abcnyheter.no. 9. juli 2014. Besøkt 3. oktober 2016.
5. ↑  «Høst-banden for Høyesterett». *Verdens Gang*, 17. august 1946.
6. ↑  Notis i *Verdens Gang*, 26. februar 1948.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
Rød masaisau
**Rød masaisau** eller **tanganykasau** er en østafrikansk sauerase av hårsautypen og tilhører gruppen med tykkhalesau.[1] Den holdes først og fremst for kjøttproduksjon. Rasen er kjent for sin nære tilknytning til masaiene, men flere holder den. Den er utbredt i det nordlige Tanzania og det sentrale Kenya og Uganda.

Rød masaisau er en mellomstor til stor sau av tykkhaletypen. Den er hovedsakelig rød eller rødbrun, men ulike mønstre med hvite tegninger finnes. Det bestyr at rasen lagrer kroppsfett i haleregionen. Som følge av det tåler denne typen godt tørketiden, da den kan tære på fettreservene som er lagret i bakparten. Rasen er også kjent for å ha spesielt god motstandskraft mot visse typer parasitter, for eksempel *Haemonchus contortus*.

Det er uklart når rasen oppsto, men den har vært en del av bondekulturen i Riftdalen gjennom svært lang tid. Fra 1970-tallet og framover har rasen blitt krysset med dorpersau og flere andre betydningsfulle raser, for å finne fram til en økonomisk mer verdifulle typer. I dag dominerer derfor sau av crossbredtypen besetningene, mens rød masaisau taper popularitet.[2]

Referanser
----------

1. ↑  *Red Maasai*. Animal Genetics Training Resource. International Livestock Research Institute. Arkivert 1. april 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  P.M. Kiriro. *Estimate of genetic and phenotypic parameters for the Dorper, Red Maasai and their crosses*. Egerton College, Njoro, P. O. Box 536, Njoro, Kenya. Besøkt 2014-09-24
***Rød ørken*** (orig. *Il deserto rosso*) er en italiensk dramafilm av Michelangelo Antonioni fra 1964. Filmen handler om en gift kvinne som går igjennom en eksistensiell krise. Hun søker trøst hos en elsker som arbeider på fabrikken til hennes ektemann.

Filmen ble tildelt Gulløven ved Filmfestivalen i Venezia.

Handling
--------

I Ravenna, Italia, går Giuliana sammen med sin lille sønn, Valerio, mot et petrokjemisk anlegg som forvaltes av hennes ektemann Ugo. Giuliana passerer arbeidere som streiker, og kjøper nervøst og impulsivt en halvspist sandwich fra en av arbeiderne. De er omgitt av merkelige industrielle strukturer som skaper umenneskelige bilder og lyder. Inne i anlegget snakker Ugo med en besøkende forretningsforbindelse, Corrado Zeller, som ønsker å rekruttere arbeidere til en industriell virksomhet i Patagonia, Argentina. Ugo forteller Corrado at hans kone, Giuliana, nylig hadde en bilulykke, og selv om hun var fysisk uskadd, har hun fått mentale problemer. 

Den kvelden i leiligheten deres blir Giuliana svært opphisset og redd for en drøm hun hadde om å synke ned i kvikksand. Ugo klarer ikke å roe henne, eller forstå hva hun opplever. Helgen etter går Giuliana, Ugo og Corrado ved en forurenset elvemunning når de møter et annet par, Max og Linda, og sammen kjører de til et lite hytte ved Porto Corsini hvor de møter Emilia. Giuliana ser ut til å finne midlertidig trøst i disse distraksjonene. Et mystisk skip legger til kai rett utenfor hytta deres. Når en doktor ankommer skipet, forstår Giuliana at skipet er i karantene på grunn av en smittsom sykdom.

Medvirkende
-----------

* Monica Vitti - Giuliana
* Richard Harris - Corrado Zeller
* Carlo Chionetti - Ugo
* Xenia Valderi - Linda
* Rita Renoir - Emilia

Referanser
----------

1. ↑  «Rød ørken (Il deserto rosso) - 1964». *Filmweb.no*. Besøkt 27. oktober 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rød ørken* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Rød ørken* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Rød ørken* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Rød ørken* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Rød ørken* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Rød ørken* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Rød ørken* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Rød ørken* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Rød ørken* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Rød ørken* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Et stjernenettverk.
**Stjernetopologi** er den vanligste nettverkstopologien. I sin enkleste form har et stjernenettverk alle nodene koplet sammen i et felles punkt, som for eksempel kan være en svitsj (switch). Denne sentrale kommunikasjonssentralen og nodene som kobles til den vil kunne visualiseres som en stjerne.

Sentralen kan være enten aktiv (en switch) eller passiv (en hub). En passiv sentral videresender blindt data som mottas fra en node til alle andre noder, også tilbake til opprinnelsesnoden, noe som gjør at noden dermed må være i stand til å håndtere et 'ekko' av sine egne signaler. I en aktiv sentral styres trafikken til målnoden.

Med denne topologien vil en utstyrsfeil ved en node ikke påvirke tilkoblingen til de andre nodene, med mindre en feil oppstår med sentralen.

Fordeler
--------

* **Bedre effektivitet**: I et stjernenettverk med en aktiv sentral styres trafikken fra en node til den andre. De andre nodene trenger ikke å håndtere trafikken.
* **Isolasjon**: For å fjerne en node fra nettverket kan den ganske enkelt kobles fra, uten at andre noder påvirkes.
* **Sentralisert**: Da all trafikk går igjennom sentralen, er det enkelt å inspisere trafikk på nettverket.
* Det er lettere å finne feil i nettverket. En kabelfeil mellom node og sentral påvirker ikke andre noder.
* Å koble fra en node fra nettverket påvirker ikke de andre enhetene.

Ulemper
-------

* Systemet har ingen redundans. Hvis den sentrale enheten slutter å fungere, slutter nettverket å fungere.

Se også
-------

* Datanett
* Ringtopologi
* Busstopologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**TinDrum** er et norsk rockeband startet av Morten «Diesel» Dahl i 1987. De eksisterte i utgangspunktet til 1992, men har hatt flere konserter på 2010-tallet.

Bandet debuterte med albumet *Drums of War* og en single med samme navn i 1988. Etter albumet forlot vokalist Tove Teigberget bandet, og Dag Ingebrigtsen ble ny vokalist foran albumet *How about this* som ble gitt ut i 1989. Året etter kom samlealbumet *Cool, Calm And Collected*. TinDrum hadde også suksess i andre land, blant annet i Russland og i Japan. I 1992 var Frode Henriksen med som vokalist en kort periode og ble med på innspillingen av sangen «She'll Be Dancin'» til samlealbumet *Norwegian power ballads* før bandet ble oppløst. Bandet har hatt små sammenkomster innimellom i senere tid, blant annet i 2003 med Ida Haukland på vokal, og i 2009 under Morten «Diesel» Dahl sin 50-årsfest, hvor både Tindrum, TNT og Dag Ingebrigtsen opptrådte. Tindrum spilte da med Tove på vokal. TinDrum har nå gjenforent med ny line-up. De gjør for tiden show sammen med Kee Marcello, kjent fra bandet Europe. Line-up for 2015 TinDrum er Morten Diesel Dahl på trommer, Sid RIngsby på bass, Tore Moren på gitar, Miricam LaBreche på vokal og Peter Danielsen på keyboard.

Medlemmer
---------

* Morten «Diesel» Dahl – trommer
* Sid Ringsby – bass
* Tore Moren - gitar (2015-)
* Miriam LaBreche - vokal (2015-)
* Peter Danielsen - keyboard (2015-)
* Trond Øien – gitar
* Tove Teigberget – vokal (1987–1989)
* Dag Ingebrigtsen – vokal (1989–1992)
* Frode Henriksen – vokal (1992)
* Ida Haukland – vokal (2003)
* Baard Olsen - gitar (1992)

Diskografi
----------

* *Drums of War* (Plateselskapet, 1988)
* *How 'Bout This?!* (BMG, 1989)
* *Cool, Calm and Collected* (Starbeat Entertainment, 1990)

Eksterne lenker
---------------

* (en) TinDrum på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) TinDrum på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) TinDrum på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
Akbar Hydari (lengst til venstre) og visekansleren ved Osmania University i akademiske kapper ved innvielsen av Arts College i 1937. Nizam Osman Ali Khan til høyre med hånden på brystet.
**Akbar Hydari** (født 8. november 1869 i Bombay, død i september 1942 i New Delhi) var en indisk statstjenestemann, som var statsminister i staten Hyderabad fra 1937 til 1941.

Virke
-----

Hydari var utdannet ved St. Xavier's College i Bombay og arbeidet fra 1888 i statsforvaltningen i Britisk India. I 1905 kom han i tjeneste for nizamen av Hyderabad og tjenestegjorde i forskjellige ledende stillinger. Han ledet utbygging av skolevesenet og reform av statsfinansene. Hydari planla etableringen av Osmania University.

I 1920 var han en kort periode i Britisk India som sjefbokholder i Bombay. Etter å ha vendt tilbake til Hyderabad ledet han departementet for politi, rettsvesen og allmenne saker. I 1921 ble han leder for finansdepartementet. Hyderi ledet også det statlige jernbaneselskapet og Hyderabad (Deccan) Company. Han ledet 1930–1931 Hyderabads delegasjon til rundebordskonferansen om Indias framtid i London. Den 13. mars 1937 ble Hydari utnevnt til statsminister og leder for eksekutivrådet. Han overtok statsministerposten etter Kishen Pershad. I juli 1941 ble han utnevnt til medlem av visekongens av Indias utøvende råd. Han ble da etterfulgt av Sayyad Hafiz Mohammed Ahmed, nawab av Chhatari, som statsminister og flyttet til New Delhi.

Hydari var også arkeologisk interessert og var involvert i etableringen av Archaeological Department i Hyderabad. Samlingen han skaffet seg av miniatyrbilder ble testamentert til Prince Albert Museum i Bombay og State Archaeological Museum i Hyderabad.

Utmerkelser
-----------

Hydari hadde en rekke ærestitler og mottok mange utmerkelser. Han ble tildelt titlene *Nawab Hyder Jung Bahadur*. I 1928 mottok Hydari britisk adelskap ved utnevnelse til Knight Bachelor. Han kunne dermed føye tiltaleformen *sir* til sine mange titler. I 1936 ble han utnevnt til medlem av Det kongelige råd i Storbritannia. Hydari var æresdoktor ved Osmania University og University of Madras.

Familie
-------

Sønnen Muhammad Saleh Akbar Hydari var guvernør i Assam fra 1947 til 1948.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  J. C. Dua (red.): *Illustrated Encyclopaedia & Who's Who of Princely States In Indian Sub-Continent*, New Delhi: Kaveri Books, 2000, s. 269.
2. 1 2  *Hyderabad State List of Leading Officials, Nobles and Personages*, Hyderabad: Residency Government Press, 1937, s. 17.
3. ↑  Narendra Luther: *Hyderabad. A biography*, New Delhi: Oxford University Press, 2006, s. 229.
4. ↑  Luther, s. 230.
5. ↑  *London Gazette*, nr. 33390, 1. juni 1928, s. 3847.
6. ↑  *London Gazette*, nr. 34252, 4. februar 1936, s. 729.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |