recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Raúl Vicente Villarreal** (født 29. oktober 1909) var en argentinsk bokser som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Villarreal vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1936 i Berlin. Han kom på tredjeplass i mellomvekt, opp til 72,6 kg. Villarreal vant de to første kampene, men tapte i semifinalen til Jean Despeaux fra Frankrike, som siden vant finalen mot Henry Tiller fra Norge. Villarreal beseiret Henryk Chmielewski fra Polen i bronsefinalen. Det var 19 boksere fra 19 nasjoner som stilte i den tredje tyngste vektklassen, som ble avviklet i perioden 11. til 15. august 1936.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse boksing, mellomvekt Argentinas flagg Argentina

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Raúl Villarreal – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Raúl Villarreal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Raúl Villarreal – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Raúl Villarreal – BoxRec Rediger på Wikidata
**Lancia Dedra** (1989–2000) var en familiebil fra italienske Lancia. Den fylte "hullet" mellom småbilen Lancia Prisma og den romslige Lancia Thema. Den ble erstattet av Lancia Lybra.

Den var tegnet av Ercole Spada på I.DE.A. (*Istituto Designo Automotivo*) og fikk Fiat-motorer på 1.6, 1.8 og 2 liter, samt samme chassis som Fiat Tipo. **Dedra Integrale** fra 1991 hadde samme 171 hk turbomotor og firehjulsdrift som i Lancia Delta Integrale. Stasjonsvognen **Dedra SW** kom i 1994. Serie 2 og 3 kom i 1994 og 1997, og innebar både kosmetiske og tekniske endringer, blant annet en 1.9 liter diesel. Total produksjon var rundt 418 000.

På grunn av eksosfeil tilbakekalte Fiat om lag 40 000 Dedra i 2000. Det var den gang registrert 54 Dedra i Norge, på tross av at landet ikke hadde hatt offisiell Lancia-importør siden 1988.

Referanser
----------

1. ↑  *Lancia med ny mellom-modell* i Dagens Næringsliv den 14. januar 1989.
2. ↑  *Kreftfare i kupeen* i Dagbladet den 22. september 2000.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lancia Dedra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 

* (en) Internet Movie Cars Database: Lancia Dedra i film- og tv-serier
***Coporxenus*** er en slekt av stumpbiller.

Utseende
--------

Små til middelsstore (1-5 millimeter), bredt til avlangt ovale, ganske flate stumpbiller, gjerne mørke med metallisk glans, men kan også være rødlige. Dekkvingene har tydelige punkstriper over hele overflaten og dekker nesten hele bakkroppen. Antennene har et forstørret første ledd og en én-leddet klubbe, denne har fire runde sansegroper på hver side.

Levevis
-------

Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.

Utbredelse
----------

Slekten forekommer i det sørlige Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
			* Familien **stumpbiller**, **Histeridae**
				+ Underfamilien **storstumpbiller**, **Histerinae** Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
					- Stammen Exosternini Bickhardt, 1914
						* Slekten ***Coproxenus*** Lewis, 1897
							+ *Coproxenus marshalli* Lewis, 1897
							+ *Coproxenus opacipennis* Lewis, 1897

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. november 2020. Besøkt 12. november 2020.

Kilder
------

* Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Coproxenus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Coproxenus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Coproxenus* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Ra'zak** er noen merkelige vesener fra trilogien *Arven* av Christopher Paolini. I første bok *Eragon* støter Eragon på dem Karvahall, der de snakket med Slogum om den blå «steinen» Eragon hadde funnet noen måneder tidligere. Senere etter en grusom flytur med Safira, kommer Eragon hjem og finner onkelen sin Garmann død, drept av Ra'zakene. Etter dette sverger Eragon hevn, og drar sammen med Brom på en reise tvers gjennom Alagesia. Etter en lang stund møter Eragon og Brom på Ra'zakene på nytt. De kommer inn i en hard kamp og blir tilslutt reddet av Murtagh, men Brom fikk alvorlige skader og døde.

I andre bok *Den eldste*, kommer Ra'zakene tilbake til Karvahall for å finne Eragons fetter Roran, Karvhalls innbyggere gjør opprør og det blir voldsomme kamper og strider. Roran drar opp og gjemmer seg i fjellkjeden ryggen, i mens tar Ra'zakene hans kjære Katarina og Slogum til fange i Helgrind.

I tredje bok *Brisingr* drar Eragon og Roran til Helgrind, for og drepe Ra'zakene og de fryktelige ridedyrene (og samtidig foreldrene)deres Lethrblakaene. Eragon, Roran og Safira finner veien inn i Helgrind. Først dreper Safira Lethrblakaene. og så dreper Eragon og Roran de to Ra'zakene og så befrir de Katarina.
**Coppermine Peninsula** er en klipperik halvøy helt nordvest på Alfatar Peninsula og Robert Island i Sør-Shetlandsøyene i Antarktis. 
Halvøya er 1,7 kilometer lang, 500 meter bred og har en høyde på 105 meter over havet. Halvøya ligger mellom English Strait i vest og Carlota Cove i øst. Den er landfast med Alfatar Peninsula mot sørøst via et smalt eide som grenser til Carlota Cove i nord og den 1 kilometer brede og 460 meter dype Coppermine Cove i sør. Coppermine Peninsula har status som særskilt verneområde under Antarktistraktaten.

Hun fikk navn i forbindelse med Coppermine Cove, et skildrende navn som selfangere benyttet rundt 1821 på grunn av det kobberfargede berget i området, fargen av lavene og tuff.

Kilder
------

* SCAR Composite Antarctic Gazetteer.
* Management Plan for Specially Protected Area Nå. 16 Coppermine Peninsula. Secretariat av Antarktistraktaten.
* ASPA 112: Coppermine Peninsula på Robert Island, Sør-Shetlandsøyene. Secretariat av Antarktistraktaten.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Llandudno** er en kystby i Conwy i det nordlige Wales. Den ligger på nordkysten, mellom Bangor og Rhyl, og har omkring 20 000 innbyggere (2004). Den mest populære stranden ligger mellom Great Orme og Little Orme.

Piren ble bygget i 1878, og er over 670 m lang. Den ble skadet av brann i 1994, men har blitt restaurert og er nå listet som bevaringsverdig (Grade II).

*Great Orme Tramway* er en kabelvognbane som ble åpnet i 1902 for å frakte passasjerer fra Llandudno til toppen av Great Orme. De originale vognene har blitt hold vedlike, og er fortsatt i bruk. 

Det har vært gruvedrift under Ormefjellene siden bronsealderen, og flere av de eldste gruvene har blitt utforsket. En del av en bronsealdergruve har blitt gjort tilgjengelig for publikum.

Llandudno var vertskap for den nasjonale Eisteddfod i 1864, 1896 og 1963.

Eksterne lenker
---------------

* Welcome to Llandudno

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GeoNames **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
Tsentralna rada holdt sine møter i bygningen som i dag er kjent som *Kyiv-lærernes hus* og som også huser et museum for den ukrainske revolusjonen 1917 til 1921.
Generalsekretariatet for Tsentralna rada, avbildet 5. juli 1917. Volodymyr Vynnytsjenko sentralt i første rekke.
**Tsentralna rada** (ukrainsk: Центральна Рада; norsk: *Sentralrådet)* var det øverste politiske organet i Den ukrainske folkerepublikk fra 1917 til 1918. 

Tsentralna rada ble etablert 17. mars 1917, etter initiativ fra *Det progressive ukrainske selskap* og andre politiske partier*.* Mykhailo Hrusjevskyj ble in absentia valgt som leder. Innledningsvis besto Tsentralna rada av politiske, sosiale og profesjonelle organisasjoner. Etter nasjonalkongressen (*Vseukrainskyi Natsionalnyi Kongres*) 17.–21. april 1917, besto rådet av 150 personer, valgt fra politiske, kulturelle og profesjonelle organisasjoner, og representanter fra provinsene (gubernija). Fra 21. til 28. september 1917 holdt Tsentralna rada en *russisk folkekongress* i Kyiv. Under kongressen møtte hviterussere, burjater, georgiere, estere, jøder, latviere, krimtartarer, moldovere, donkosakker og kosakker.

Tsentralna rada vedtok i løpet av perioden det eksisterte, fire universelle erklæringer:

1. I den første erklæringen fra 23. juni 1917, krevde forsamlingen ukrainsk autonomi i Russland. Det ble fremsatt krav om et eget parlament valgt av det ukrainske folk.
2. Den andre erklæring ble gitt 16. juli 1917 og inneholdt regler om at minoritetene i Ukraina skulle være representert i parlamentet. Ukraina skulle opprette egne, militære enheter, med tillatelse fra Russlands militære ledelse.
3. Den tredje erklæringen ble gitt 30. november 1917. I denne ble Den ukrainske folkerepublikk proklamert, men innenfor en russisk føderasjon.
4. Den fjerde erklæringen kom 22. januar 1918, og dermed etter utbruddet av den ukrainsk-sovjetiske krig 17. desember 1917. I erklæringen ble det proklamert en selvstendig, ukrainsk stat.

Etter inngåelsen av fredstraktaten i Brest-Litovsk 9. februar 1918 mellom Den ukrainske folkerepublikken og Sentralmaktene, overtok den tyske armeen de områdene som bolsjevikene hadde kontrollert. Tyskerne kom imidlertid raskt i konflikt med ukrainerne. Den 28. april brøt tyske tropper inn i Tsentralna rada og arresterte to ukrainske regjeringsmedlemmer. Dagen etter, 29. april, ble det med tyskernes bistand gjennomført et kupp, der Pavlo Skoropadskyj ble innsatt som hetman. Deretter ble Tsentralna rada erklært for opphevet, sammen med lovene som det hadde vedtatt.

Referanser
----------

1. 1 2  «Central rada». *www.encyclopediaofukraine.com*. Besøkt 13. april 2022.
2. ↑  «Congress of the Peoples of Russia». *www.encyclopediaofukraine.com*. Besøkt 13. april 2022.
3. ↑  «Universals of the Central rada». *www.encyclopediaofukraine.com*. Besøkt 13. april 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
Blomberg
**Blomberg** (ca. 450 moh) er en fraflyttet fjellgård ved Geirangerfjorden. Bygningene er restaurert av Storfjordens venner i samråd med Riksantikvaren.

Fra gården har man utsikt over fjorden og fossene Brudesløret, De syv søstrene og Friaren. Det er en av flere gårder i og under utsatte fjellheng i Geiranger; med gårder som Megardsplassen, Horvadrag, Matvik, Knivsflå og Skageflå.

Sightseeingbåten MS «Geirangerfjord» går fra Geiranger sentrum. Fra fjorden tar turen opp 60 minutter til Blomberg, noe kortere er det opp til Knivsflå med en fottur på 40 minutter, og enda litt kortere er det til Skageflå med en fottur på ca. 25 minutter. Det er også mulig å ringe etter taxibåt om en ombestemmer seg og turen blir for bratt.

Referanser
----------

1. ↑  Søvik, Helge: Storfjordens Venner 1975-1995. Trykt av Sunnmørsposten i Ålesund

Eksterne lenker
---------------

* «Blomberg». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Llanos i Colombia og Venezuela.
Llanos ved Puerto Gaitán i Colombia.
Fedrift i Venezuela.
**Llanos** (spansk: *Los Llanos*; uttales: *yä'nōs*), «sletteland, prærie», er en vidstrakt tropisk gresslette i Colombia og Venezuela. Den ligger mellom Andesfjellenes østkjeder (Cordillera Oriental og Cordillera de Mérida) og elven Orinoco.

Llanos er en stor, varm region med bølgende gressletter brutt av lavtliggende platåfjell, krattskog og spredte palmer. Høyden over havet varierer mellom 100 og 300 meter. I den tørre årstiden (november-april) er gresset sprøtt, gulnet og uspiselig. I regntiden er mye av området oversvømmet. Regionen er tynt befolket, og fedrift er dominerende næringsvei. Med flomkontroll og vannlagringsprosjekter i regionen, har deler av Llanos blitt omgjort til fruktbart jordbruksland. Det er også funnet olje. Områdets eksperter på fedrift, *llaneros*, som tilsvarer pampaens *gauchos*, er av blandet spansk, indiansk og afrikansk herkomst.

Referanser
----------

1. ↑  «llanos facts, information, pictures | Encyclopedia.com articles about llanos». *www.encyclopedia.com*. Besøkt 16. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Llanos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Llanos* – Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
Ordensinsignier for graden storbånd av Thailands krones orden.
**Storbånd** er betegnelsen på den øverste og fornemste grad i ordener, særlig i slike som har fem trinn, men også i en del andre. Betegnelsen har sitt opphav i ordensbåndet innehavere bærer skrått over brystet. Graden storbånd tilsvarer storkors i andre ordener. Den benyttes også der en ønsker å unngå den religiøst pregede betegnelsen kors. Storbånd benyttes for øverste grad i den jordanske Gjenfødelsesordenen og i thailandske ordener som Chula Chom Klao-ordenen, Den hvite elefants orden og Thailands krones orden.

I oversettelser benyttes betegnelsen storkors likevel enkelte ganger også om øverste grad i ordener som benytter annen terminologi, da for å indikere likeverdighet med hensyn til rang.

Referanser
----------

1. ↑  Scharfenberg, Gerd og Günter Thiede: «Großkordon», *Lexikon der Ordenskunde. Von Adlerschild bis Zwieselskreuz*, Regenstauf: Battenberg, 2010, s. 200.
2. ↑  Laslo, Alexander J.: *A Glossary of Terms Used in Phaleristics – The Science, Study, and Collecting of the Insignia of Orders, Decorations, and Medals*, Albuquerque, NM: Dorado Publishing, 1995, s. 23.
**Lancia Artena** (1931–36 og 1940–42) er en familiebil fra italienske Lancia. Den ble lansert samtidig med den luksuriøse V8-motoriserte Lancia Astura som erstatning for Lancia Lambda og laget i 5 567 eksemplarer over fire serier.

I likhet med Astura kommer navnet av en gammel by, her Artena i Lazio der volskere holdt til i århundrene før Jesus ble født.

Serie I hadde smalvinklet (19 grader) V4 på 55 hk og kom med 4 eller 6 seter, eller som ferdig understell levert til karosseribyggere som Battista Farina og Carrozzeria Touring. Serie III fikk skråsatt grill i front og understell som *corto* (3 m) eller *lungo* (3.2 m). Serie IV kom under den andre verdenskrig og hadde nytt chassis hvorpå man bygde militære kjøretøy som **Ministeriale** (limousin for offiserer), **Militare** (stabsbiler), ambulanser og slikt.

* 1931, serie I, svensk falso cabriolet av Carrozzeria Brianza, Milano 1931, serie I, svensk *falso cabriolet* av *Carrozzeria Brianza*, Milano
* Berlina Berlina
* 1933, serie III politibil 1933, serie III politibil
* 1934, serie III 1934, serie III

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Lancia Artena*** 
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑
«***Blomman***» er en svensk vise med melodi og tekst av Martin Koch. Den er spilt inn på en rekke plater, og er velkjent også i Norge

Teksten
-------

**1.**När vår Herre gör en blomma  

gör Han stängeln mjuk och fin,  

sedan sätter Han små bladen där uppå.  

Sedan tar Hans starkhets hand  

all jordens färg och dunkla must  

och se'n blåser Han sin ande däri.  

Då står blomman där och lyser   

med de kärleksrika färger klara,  

kommen ur Guds egen hand att vara oss till fröjd.  

Blomma! Blomma! Var mitt hjärtas fröjd!  

  

**2.**När vår Herre gör en flicka,  

gör Han nog på samma vis:  

först en vacker, liten kropp, så mjuk och len.  

Sedan tar Hans starkhets hand  

från jord och himmel färg och ljus,  

och Han blandar dem ock skapar hennes själ.  

Då står flickan där och lyser  

blant de andre Herrens blomster klara,  

kommen ur Guds egen hand  

att vara oss till tröst.  

Flicka! Blomma! Var mitt hjärtas tröst.

Kilder
------

* «Den røde store viseboka», Revidert utgvave, Cappelen 2003
* «Våra vackraste visor och ballader», Notfabriken, 2003
**Rape** var en tradisjonell betegnelse for inndeling og måling landområder i fylket Sussex i England i middelalderen. Hver *rape* var delt inn flere hundreder, altså herred.

Etymologi
---------

«Rape» betyr voldtekt på moderne engelsk, men det moderne ordet har ingenting med det tradisjonelle betegnelsen som går tilbake til før den normanniske erobringen i det angelsaksiske England. En foreslått betydning av ordet er det islandske områdebetegnelsen *hreppr*, men det ble avvist i *New English Dictionary*. En mer sannsynlig forklaring er fra det angelsaksiske begrepet *rap*, moderne engelsk *rope*, norsk *reip* (tau), ettersom reip ble benyttet for å måle opp landområder.

Ved tiden rundt *Dommedagsboken*, ca. 1080, var Sussex delt inn i *rapene* Arundel, Bramber, Chichester, Hastings, Lewes og Pevensey. Hver av disse var sentrert rundt en borg eller festning som hadde en enkel sheriff og gikk som en landstripe, nord-sør, fra grensen av Surrey ned til Den engelske kanal. Festningene Arundel, Bramber og Lewes var lokalisert på steder med utsikt over elvene respektiv Arun, Adur og Ouse, mens ved Chichester, Hastings og Pevensey hadde utsikt over kysten. Denne formasjonen ble opprettet av Vilhelm Erobreren, antagelig for å beskytte ankomsten fra Normandie.

Referanser
----------

1. ↑  *Rape* = voldtekt kommer fra anglo-normannisk *raper*, fra latin *rapere*, tatt med makt. *Rape* finnes også i en tredje betydning som plantenavn, lånt fra latin, *rāpa* eller *rāpum*, se oppslagsord i ayto, john: Dictionary of Word Orgins, Bloomsbury 1999, side 431

Eksterne lenker
---------------

* The Victoria History of the County of Sussex (organisert ved *rape*)
Fra forhandlingene, den tyske rikskansler Joseph Wirth (andre fra venstre) med Krassin, Georgij Tsjitsjerin og Adolf Ioffe fra den russiske delegasjonen, fotografi tatt i april 1922 av Bernhard Hossner, Deutsches Bundesarchiv, Bild 183-R14433 / CC-BY-SA
Rapallotraktaten (uten det hemmelige tillegg) i det tyske Reichsgesetzblatt, Teil II, av 28. juli 1922.
**Rapalloavtalen** var en traktat underskrevet 16. april 1922 i Rapallo nær Genova i Italia, mellom Tyskland og Sovjet-Russland (som ble en del av Sovjetunionen senere samme år).

Beskrivelse
-----------

I Rapalloavtalen sa begge land fra seg sine territorielle krav på hverandre fra Brest-Litovsk-traktaten. Dessuten innebar avtalen en formalisering av forholdet mellom Tyskland og Sovjetunionen. 

Fundament for traktaten var at de to statene anerkjente hverandre som likeberettigede. Diplomatiske forbindelser mellom landene ble innledet. Alle krav vedrørende krigen mellom det tidligere keiserriket Russland og Tyskland ble betraktet som avklarte.[] Blant annet avstod Sovjetunionen fra å ta opp artikkel 116 i Versaillestraktaten, som forutsatte at Tyskland skulle betale Russland krigsskadeerstatninger. Rapallotraktaten var uten tvil en følge av Storbritannias og Frankrikes negative politikk overfor både Tyskland og Sovjetunionen.[] Dette brakte de to landene nærmere hverandre.

Tyskland var det første landet i Europa som med Rapallotraktaten opprettet diplomatiske forbindelser med Sovjetunionen, og allerede ett år tidligere hadde man inngått en handelsavtale som gjorde Tyskland til Sovjetunionens største handelspartner.[]

Hemmelig tillegg
----------------

Et hemmelig tillegg, signert 29. juli innebar at tyske styrker fikk adgang til å trene og forske i Sovjetunionen med moderne våpen som panservogner, fly og giftgass. Senere er Geheime Fliegerschule und Erprobungsstätte der Reichswehr ved Lipetsk i Sovjetunionen blitt kjent som et sted for slik trening. Dette var et direkte brudd på Versaillestraktaten.

På tross av en ny traktat i Berlin i 1926 ble forholdet mellom de to maktene gradvis svekket av Tysklands gradvise tilnærming til Storbritannia og Frankrike.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Treaty of Rapallo (1922) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* German-Russian Agreement; April 16, 1922 (Treaty of Rapallo) (engelsk)
* Supplementary Agreement to the German-Russian Agreement (Treaty of Rapallo, April 16, 1922); November 5, 1922 (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**Tauno Johannes Luiro** (født 24. februar 1932 i Rovaniemi, død 29. oktober 1955 i Muurola, Rovaniemi) var en finsk skihopper. Han representerte klubben *Ounasvaaran Hiihtoseura*.

2. mars 1951 satte han verdensrekord i Oberstdorf med 139 m. Rekorden ble ikke slått før i 1961. Han vant som første utenlandske hopper juniorklassen i Holmenkollen i 1951. Tauno Luiro sa i et intervju med Aftenposten etter rennet at klubben hans Ounasvaaran Hiihtoseura hadde hatt en hopptrener fra Nord-Norge i 4 uker i vinter. Han sa de lærte mye av nordmannen. Han var innom Harstad i 1950 og hoppet da i *Ravnebergbakken*, tatt i bruk samme vinter.

Tauno Luiro var bror av kombinertløper Erkki Luiro og onkel til skihopper Tauno Käyhkö, som begge deltok i OL. 

Luiro døde av tuberkulose i 1955, bare 23 år gammel.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Tauno Luiro – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Tauno Luiro – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Tauno Luiro – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Tauno Luiro – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tauno Luiro – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
* British Pathé: Skiing at Oberstdorf 1952[*død lenke*] (filmklipp, med bl.a. Tauno Luiros rekordhopp) (feil årstall, eller forveksling med svenske Toivo Lauren?)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** Munzinger (sport)
 |
**Peder Bjørn Kristvik** (født 15. juni 1862 i Kornstad, død 10. april 1921 i Bud) var en norsk lærer, gårdbruker og politiker for Venstre.

Kristviks far var lærer og gårdbruker, og sønnen utdanna seg i samme retning. Han tok eksamen ved Klæbu seminar i 1883. Samme år blei han lærer og kirkesanger i Hustad i Romsdal. Fra 1885 var han lærer på Harøya i Sandøy, og fra 1897 til sin død var han lærer og kirkesanger i Bud. Med lærerstillinga fulgte gården Inderhaug, som han drifta.

Kristvik hadde ei rekke verv, både lokalt og regionalt. Han var med i herredsstyret i Sandøy, da han bodde der. Fra 1902 til sin død var han så medlem av herredsstyret i Bud. Han var ordfører her fra 1911 til 1913. Han var i perioder også formann i skolestyret og i likningsnemnda og medlem av overformynderiet. Fra 1919 til 1921 var han formann i fylkesskolestyret i Møre og Romsdal. Videre hadde han verv i Norges Lærerlag og i Noregs Ungdomslag.

Kristvik var vararepresentant til Stortinget for Søndre Nordmør krets i Romsdals amt i perioden 1906–09, og han møtte da noen måneder i 1908. De påfølgende tre valgperiodene, fra 1910 til 1918 var han fast representant for samme krets. Han var medlem av næringskomiteen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 421[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 510[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 421.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Peder Bjørn Kristvik hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
Molekylstrukturen til taurin
**Taurin** (**C2H7NO3S**) eller **2-aminoetanesulfonsyre** er en organisk syre (avledet av aminosyren cystein) som mennesker og dyr danner i bukspyttkjertelen. Navnet kommer fra latinsk *taurus* (*tyr*), ettersom stoffet først ble oppdaget i gallen til en okse (*Bos taurus*). Stoffet finnes i alle animalske næringsmidler. Opptil 0,1% av kroppen består av taurin, den er spesielt rikt distribuert i gallen og tykktarmen.

Taurin har mange fundamentale biologiske roller, som å konjugere (flektere, forbinde, føye sammen) gallsyrer, antioksidere, osmoregulering (opprettholde et bestemt osmoisk trykk i kroppsvæskene), membran stabiliserende effekter, og modulering av kalsiumsignaleringen. Det er dessuten essensielt for hjertefunksjonen og utvikling av for funksjonen til skjelettmuskulaturen, netthinnen og sentralnervesystemet.

Taurin er essensielt for katter, som ikke kan danne dette selv. Taurinmangel hos katter kan føre til alvorlige sykdommer, blant annet sviktende syn og blindhet, hjerteproblemer, og nedsatt fertilitet. Derfor må taurin tilføres i kommersiell kattemat. Ved forekomst av vitamin B6 dannes taurin i kroppen for mennesker.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel om taurin på Aminosyrer.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** BNE
 |
**Peder Christensen Løken**, også skrevet **Per Chr. Løken**, (født i Elverum 3. mars 1855, død i Elverum 11. juni 1932) var gårdbruker på gården Nedre Løken i Heradsbygd og ordfører i Elverum 1895–1897. Han var Høyremann, og satt i kommunestyret i 33 år fra 1893.

Løken var både politisk, kulturelt og kristelig engasjert. Han var med på å stifte Elverum Høyreforening og var formann en årrekke. Han var også medstifter av Høyreavisen *Østerdalens Avis* (1911–29) og Østerdalens Skoveierforening, deltok i arbeidet med å reise Heradsbygd kirke, var engasjert i arbeidet med Glomdalsmuseet og med Finne-Grønns bygdebok for Elverum. Som ordfører deltok han også i diskusjonene omkring Trysilbanens trasé.

Han var gift med Gyda Marie Bodding (1871–1947), søster av misjonæren Paul Olaf Bodding. Ekteparet Løken var barnløse og gården gikk etter deres død til slektningen Asbjørn Løken. Hans sønn Johan C. Løken overtok senere gården.

Han ble tildelt Medaljen for borgerdåd i 1925.

Referanser
----------

1. ↑  Finne-Grønn, S.H. (1921). *Elverum : en bygdebeskrivelse. 2 : Bygdens almindelige historie, institutioner og embedsmænd*. Kristiania: Cammermeyer. s. 353.
2. ↑  Finne-Grønn, S.H. (1909). *Elverum : en bygdebeskrivelse. 1 : Gaardhistorie med ættetavler*. Cammermeyer. s. 152f.
3. ↑  Skrede, Magne (1958). *Elverum : en bygdebeskrivelse. 4 : Tillegg til Finne-Grønns bok om Elverum*. Elverum: kommune. s. 253d.
4. 1 2 3  Stener, Magne (1988). *Elverum bygdebok 5. Heradsbygd 2*. Kommunen. s. 358ff. ISBN 8299134293.
5. ↑  Gyda Marie Bodding, Folketelling 1885 for Gjøvik; Digitalarkivet
Heliaia ved antikkens agora i Athen.
**Heliaia** (gresk: **Ἡλιαία**) eller **Halia** (gresk: **ἁλία**) var høyesteretten i antikkens Athen. Forskere mener at den fikk sitt navn fra det gammelgreske verbet *ἀλιάζεσθαι* som betyr συναθροίζεσθαι, «samle seg». En annen forklaring er at domstolen tok sitt navn fra det faktum at høringene fant sted utendørs, under solen. Heliaia var også kalt for store ekklesia. Opprinnelig var dette stedet hvor høringene ble gjennomført, men senere dekket denne benevningen også selve domstolen.

Dommerne ble kalt *heliaster* (*ἡλιασταί*) eller *dikaster* (*δικασταί*, *ὀμωμοκότες*, «de som sverger på», det vil si jurymedlemmene). Selve dømmingen ble kalt *ἡλιάζεσθαι* (*δικάζειν*).

Sammensetningen av Heliaia
--------------------------

Det er ikke klart om Heliaia ble opprettet av Kleisthenes eller Solon, men det synes som sistnevnte innførte en funksjon for rådsforsamlingen om sitte som en ankedomstol. Retten hadde 6 000 medlemmer, valgt årlig ved loddtrekning blant alle mannlige borgere over 30 år, unntatt om de hadde gjeld til byen eller om de var fratatt stemmeretten, det vil si fratatt sine borgerrettigheter gjennom en ydmykende straff ved *atimia* (ἀτιμία). De som led av intellektuelle eller legemlig mangler ble også unntatt. Om noen som ikke var kvalifisert for deltagelse i en jury, likevel satt der ville vedkommende selv bli ført for Heliaia. Om vedkommende ble dømt, kunne domstolen gi ham hvilken som helst straff eller bot som den mente vedkommende fortjente. Om straffen var pengebot, da måtte den dømte gå i fengsel inntil vedkommende hadde betalt både den tidligere boten, og i tillegg den pengeboten som domstolen påla ham.

Referanser
----------

1. ↑  I byen Argos var stedet hvor dets rett ble holdt også kalt for ἁλιαία.
2. ↑  Sol = ἥλιος og verbet ἡλιοῦσθαι (passiv stemme) = nyte solen.
3. ↑  Oppslagsord "Heliaia" (på gresk) i: *Helios New Encyclopedic Dictionary*
4. ↑  Aristoteles: *Constitution of Athens*, 9.1
5. ↑  Fornara, Charles W. (1983): *Archaic Times to the End of the Peloponnesian War*, Cambridge University Press, s. 209
6. ↑  I henhold til Hansen, Mogens Herman (1989): *The Athenian Ecclesia: A Collection of Articles*, s. 260, sitat: «apart from Plutarch, who quotes the *Ath. Pol.*, there is no other evidence that the heliaia was a court of appeal, and the scanty contemporary sources indicate that it was a court of first instance.»
7. 1 2  Aristoteles: *Constitution of Athens*, 63.3

Litteratur
----------

* Hansen, Mogens Herman (1989): *The Athenian Ecclesia: A Collection of Articles 1983-1989*.
* Sinclair, R.K (1991): *Democracy and Participation in Athens*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aiakeion (Athens) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Athenian Democracy in Action: The Pnyx, the Bouleuterion, the Prytaneion, and the Heliaia
* Criminal Procedure in Ancient Greece and the Trial of Socrates
* Historical Overview

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin
 |
**Peder Einar Pedersen Spilling** (født 19. januar 1870 i Vigmostad, død 1. juli 1920 samme sted) var en norsk gårdbruker og politiker for Venstre.

Spilling fikk utdanning ved Kongsberg skogskole. Fra 1891 til 1898 oppholdt seg i Amerika. Fra 1899 var han gårdbruker og skogassistent.

Han var medlem av Vigmostad herredsstyre og kommunens første ordfører fra den blei oppretta i 1911 til 1919. Han var kommunens første ordfører. Han hadde ei rekke verv i daværende Lister og Mandals amt. Han var innvalgt på Stortinget fra Mandalen krets i nevnte amt i periodene 1916–18 og 1919–21. Han møtte ikke i sesjonen i 1916, og han døde halvvegs inn i den andre perioden. Han var medlem av henholdsvis gasje- og pensjonskomiteen og vegkomiteen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 657[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 657–658.
3. ↑  Tore Bergstøl: *Vigmostadboka*, bind 2, Mandal 1960, side 363–364. Her omtales han som Per Einar Person Spilling.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Peder Einar Pedersen Spilling hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
Tankar fyr 
**Tankar** er ei øy sør i Bottenvika. Den ligger ved Kvarken, i skjærgården i Öja i Karleby kommune i Österbotten, Finland. Avstanden til Karleby havn er 15 km. Vinterstid går det en vei over isen til fastlandet.

Øya er 900 meter lang og 500 meter bred, og inneholder fiskevær, losstasjon og fyret Tankar fyr.

På 1200-tallet dukket øya opp fra havet som en følge av landheving, og ble på 1500-tallet kjent som «Klippan». Det nåværende navnet kommer av finsk *tankokari*, «stangskjær». Dette viser til et gammelt sjømerke som ble satt opp på øya, ei steinrøys med ei stang med ei tønne i toppen.

Tankar fungerte i århundrer som base for fiskere og seljegere. Det ble også et viktig landemerke for sjøfarere. Et lyktehus hvor fiskerne gjorde tjeneste på skift, ble avløst av Tankar fyr som ble tent for første gang i 1889. Losstasjonen på Tankar stammer fra 1770-tallet, da magistratet lønna tre loser og fikk bygget ei losstue på øya. Stasjonen er fortsatt i drift, og den nåværende losbygningen ble bygget i 1975.

Som en hjelp til fiskerne i det gamle fiskersamfunnet på øya, ble det i 1754 bygget et lite kapell på øya. Kirkeplikten gjorde nemlig at fiskerne før dette måtte ro inn til Karleby soknekirke hver søndag. Kapellets ytre mål er 8,2 meter ganger 6,25 meter, og rommer ca. 100 personer.

Tankar er Finlands mest besøkte fyrøy. Om sommeren går det daglige ruteavganger med båt fra Karleby. For turistene på øya finnes det gjestebrygge, selfangstmuseum, kafé, gjestestue og røykbadstu. Kapellet, hvor det om sommeren arrangeres konserter og holdes andakter og vigsler, kan også regnes som et turiststed.

På øya er det tilrettelagt en natursti, og det er satt opp en stasjon for ringmerking og telling av fugler. Det er et førtitalls fuglearter som hekker på øya. Lyset fra fyret lokker til seg mange fugler i trekketida. Tankar er en av Finlands meteorologiske institutts kyststasjoner.

Eksterne lenker
---------------

* Tankars nettside, Karleby stads turistinformasjon
* Bilder fra Tankar[*død lenke*]
* Finlands sjøfartsverks nettside: om Tankar fyr

Kilder
------

* *Tankar: opas/guide*. Brosjyre utgitt av Karleby Turism.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Pseudomastinocerus*** er en slekt av biller som bare finnes i den Nye Verden (Nord-, Mellom- og Sør-Amerika). Hunnene er larviforme, det vil si de ser ut som larver hele livet. Hunnene og larvene, av og til også hannene, har lysorganer og lyser i mørket, men dette lyset er permanent på og kan ikke reguleres. De kalles "glow-worms" eller "railroad worms" på engelsk, det siste fordi de ledd-delte hunnene med et lysorgan på hvert ledd kan minne om en nattog-vogn med opplyste vinduer. Larvene og hunnene er rovdyr som særlig angriper tusenbein, hannene tar trolig ikke mat til seg som voksne.

Utseende
--------

Hannene er nokså små (gjerne 3-4 millimeter), spinkle, lysbrunlige biller. Antennene er fjærformede, fasettøynene middelsstore, rundet utstående. Dekkvingene er forkortede og dekker ikke bakkroppen eller flygevingene.

Levevis
-------

Larvene og de voksne hunnene kryper rundt på bakken, mellom løvstrø og under bark, og fanger ulike slags leddyr. De synes ha en spesiell forkjærlighet for tusenbein. Hannene tar sannsynligvis ikke næring til seg som voksne. Hunnene sender ut feromoner, som de flyvende hannene med sine store antenner lett fanger opp. Det er etter alt å dømme feromonene, og ikke lyset hunnene sender ut, som leder hannene til dem. Man antar at lysets funksjon er som en advarsel overfor rovdyr om at disse dyrene er uspiselige. Phengodidene inneholder forskjellige slags giftstoffer. Dette er et eksempel på aposematisme, der et påfallende utseende (i dette tilfellet lys) advarer om gift.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
			* Familien **Phengodidae** LeConte, 1861
				+ Underfamilien Mastinocerinae
					- Slekten ***Pseudomastinocerus*** Wittmer, 1963 , 8 arter
						* *Pseudomastinocerus chiriquiensis* Wittmer, 1963
						* *Pseudomastinocerus costaricanus* Wittmer, 1988
						* *Pseudomastinocerus freyi* Wittmer, 1963
						* *Pseudomastinocerus laticeps* (Pic, 1937)
						* *Pseudomastinocerus panamensis* Wittmer, 1976
						* *Pseudomastinocerus ruficeps* (Pic, 1925)
						* *Pseudomastinocerus tinalandicus* Wittmer, 1976
						* *Pseudomastinocerus vicinus* Wittmer, 1986

Referanser
----------

1. ↑  Wittmer, W. (1963) Zur Kenntnis der Phengodidae (Coleoptera) (25. Beitrag zur Kenntnis der neotropischen Malacodermata) , *Mitteilungen der Schweizerischen Entomologischen Gesellschaft* vol. 36, no. 1-2

Kilder
------

* Branham, M. Glow-worms, Railroad-worms (Insecta: Coleoptera: Phengodidae). University of Florida, IFAS Extension nettside.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pseudomastinocerus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Pseudomastinocerus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Pseudomastinocerus* hos ITIS Rediger på Wikidata
Tankar fra Trøndelag med innskrift Anders Anderssen Fugleaas 1841. Høyde 46 cm. Foto: Anne-Lise Reinsfelt, Norsk Folkemuseum, NF.1992-2894.
Tankar fra Hovin i Horg i Trøndelag. Tankaren er lagget av staver i furu, høyde 37,5 cm. Foto: Haakon Harriss, Norsk Folkemuseum, NF.1922-1159.
**Tankar (drikkekar)** er en skjenkekanne for øl. Med tankaren kunne man hente øl fra tønnen i kjelleren og helle det over i ølboller, staup, kjenger eller andre drikkekar. Betegnelsen *tankar* har vært brukt over store deler av Europa og svarer til det gammelfranske *tanquart*, det gammeltyske *tanckaert* og har trolig kommet til Norge med det engelske ordet *tankard*.

Tankaren er lagget og laget av tre. Den har konisk eller sylinderformet korpus med tut og hank. Betegnelsen har hovedsakelig vært brukt om kanner som har et innfelt, fast toppstykke. I dette toppstykket er det et hull og ofte med en tilhørende spuns. Tankaren kan være trehvit og har da ofte svidd dekor, eller den kan være malt. Det finnes to hovedtyper; én med en stav som er formet som hank i siden og én der en stav er forlenget slik at den utgjør et skaft til å holde i. Den siste typen er særlig vanlig i Trøndelag. Tilsvarende kanner med lokk kalles gjerne tutekanner, men betegnelsene har vært bruk noe om hverandre.

Noen synonymer: dankar, pipekanne, tutekanne, tånkar, tånkår, øldankar og øltankar.

Litteratur
----------

* Gjærder, Per (1975): Norske drikkekar av tre. Bergen – Oslo – Tromsø. ISBN 82-00-02229-3
* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for drikkestell*, med tegninger av Torill Sand. Oslo[*død lenke*]

Referanser
----------

1. ↑  Gjærder (1975) s. 339.

Eksterne lenker
---------------

* Tankar i DigitaltMuseum
**Mário Coelho Luís** (født 25. mars 1936 i Vila Franca de Xira i Lisboa i Portugal, død 5. juli 2020) var en portugisisk tyrefekter og *banderillero*.

Biografi
--------

Coelho var *banderillero* i mannskapene til Manuel Dos Santos, José Julio, Antonio Dos Santos, Diamantino Vizeu, Francisco Corpas og Andrés Vázquez inntil han ble *novillero* den 17. mars 1967 i Cartagena i Spania og debuterte 4. mai 1967 i Las Ventas i Madrid. Den Badajoz valgte han den 25. juli 1967 alternativet og ble *matador de toros*, med Julio Aparicio Martínez som gudfar og Manuel Cano *El Pireo* som vitne. Han ble alvorlig spiddskadet i Zafra den 5. oktober 1973. 

Etter en fremgangsrik tyrefekterkarriere i Portugal, trakk han seg tilbake den 20. september 1990.

Han døde 5. juli 2020 i en alder av 84 år i sin hjemby av covid-19, etter å ha vært behandlet på sykehus der siden 26. juni.

Referanser
----------

1. 1 2   www.publico.pt[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.ordens.presidencia.pt[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «El matador de toros Mario Coelho fallece a causa de la COVID-19». *Toros en el mundo* **(spansk)**. 5. juli 2020.
4. ↑  «Muere por Covid-19 Mario Coelho, el único banderillero que salió a hombros de Pamplona». *El Mundo*. 5. juli 2020.
5. ↑  «Matador de toiros Mário Coelho morreu vítima de covid-19». *Público*. 5. juli 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** NKC
 |
**Fabritiusalléen** (5-9, 6-14) i Oslo er oppkalt etter boktrykker og forlegger Wilhelm Christian Keilhau Fabritius, født 1816. 

Fabritius eide gården Lille Borgen fra 1856 og til sin død i 1887. Han var med på stiftelsen av Den norske bokhandlerforening i 1851. Fabritius begynte som faktor i Guldberg & Dzwonkowskis boktrykkeri, et trykkeri han overtok i 1844. Fra 1848 hadde han forlagsretten til *Skillings-Magazinet*, Norges første illustrerte ukeblad. Det største ønsket for mange boktrykkere var å eie en egen avis, for på denne måten å ha et fast og regelmessig trykkeoppdrag. Fabritius oppnådde dette ønsket i 1860. Da overtok han forlagsretten til *Aftenbladet*, som tidligere hadde vært utgitt av Schibsted. 

Bjørnstjerne Bjørnson hadde vært politisk redaktør i Aftenbladet, men hadde akkurat gått av etter en del bruduljer. Han fortsatte imidlertid å skrive *En glad gutt*, som føljetong i avisen. Denne fortellingen vakte stor oppstandelse, noe som ga avisen en god økonomi. Men, aviser kom og gikk på den tiden og i 1878 var det så dårlig stilt at Fabritius måtte selge Aftenbladet. Etter hans død fortsatte virksomheten med hans sønn og svigersønn i ledelsen. Forlagsvirksomheten hadde tidligere ikke spilt noen særlig rolle. Det som kom fra forlaget var av ubetydelig karakter, men dette tok seg etter hvert kraftig opp, takket være samarbeidet med Albert Cammermeyers forlag. Alléen ligger ved Borgen T-banestasjon. Bystyret vedtok navnet 7. mars 1919.

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Kilder
------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fabritiusalléen». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 161. ISBN 978-82-573-1760-7.
* Arild Svensgam (1999). «Fabritiusalléen». *De er døde - men lever fortsatt i Oslo! Gateskiltene i Oslo oppkalt etter avdøde personer* (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 65. ISBN 82-992894-2-4.  [Versjon på Bokhylla.no, tilgjengelig for norske IP-adresser]

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**TETs-26** (russisk: ТЭЦ-26), også kjent som ***Moskva Juzjnaja kraftverk***, er et både varme- og dampbasert, og kombinasjonssyklus (CCGT) varmekraftverk beliggende i Tsjertanovo Sør-området ved den store ringveien, sør i Moskva. Det eies og opereres av kraftselskapet Mosenergo, og har en effekt på 1.840 MW i kraftproduksjon, og 4.656 MWth effekt i produksjonen av fjernvarme. Produksjonen kan nå helt opp i 5.970 GWt elektrisitet og 3.200 GWt lokal fjernvarme. Brenselstypen er naturgass, og mazut.

Byggingen av kraftverket begynte omkring 1975, og første byggetrinn stod ferdig i 1979. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet ved en rekke anledninger, senest i 2010 da en ny enhet på 420 MW kom på plass. Anlegget har 7 *Elektrosila* varme- og dampbaserte enheter, og en nyere kombinasjonssyklys gassturbin (CCGT) på 420 MW, levert av franske Alstom.

Eksterne lenker
---------------

* TEP-26 CHP - *Global Energy Observatory*. Besøkt 1.oktober 2017.
* Omtale på Mosenergos nettsider
**Linda Christian** (født 13. november 1923 i Tampico i Mexico, død 22. juli 2011 i Palm Springs i California i USA) var en skuespiller som opptrådte på meksikansk kino og i Hollywood som hadde sitt høydepunkt på 1940-og 1950-tallet.

Christian var datter av en nederlandsk ingeniør og hans mexicanske-fødte kone. Hun var av spansk, tysk og fransk avstamming. Familien flyttet mye da Christian var ung, noe som førte til at hun var bosatt i flere land i Sør-Amerika, Europa, Midtøsten og Afrika. Som en følge av dette nomadelivet, lærte hun seg å snakke flytende fransk, tysk, nederlandsk, spansk, engelsk, italiensk, og til en viss grad arabisk og russisk. Christian hadde tre yngre søsken, skuespiller Ariadna Gloria (1930–1998), og to brødre, Gerardus Jacob (født i 1924) og Edward Albert (født i 1932). 

Christian gjorde sin film-debut i 1944 i den musikalske komedien Up In Arms, med Danny Kaye og Dinah Shore i hovedrollen. Christian spilte rollen som Mara i siste Tarzan-filmen Tarzan og The Mermaids (1948) som regissør Johnny Weissmuller har produsert. Hun er også kjent som den første James Bond-jenta i TV-tilpasningen (1954) av Ian Flemings roman *Casino Royale*. Mye av hennes tidligere berømmelse kommer av at hun giftet seg og senere skilte seg fra skuespilleren Tyrone Power (1949–1956). Paret giftet seg i Roma i Italia. Bare en måned etter at hun skilte seg fra Tyrone Power, ble Christian oppdaget sammen med den spanske sportsutøveren Alfonso de Portago, som på dette tidspunktet var gift med Carroll de Portago.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1061481646, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Roglo, Roglo person ID p=blanca+rosa;n=welter, oppført som Blanca Rosa Welter[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 177040698[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   filmportal.de, Filmportal-ID 2ff263c024e04b3f914711097ed78480, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Find a Grave, Find a Grave 73787480, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Linda Christian på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Linda Christian i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Linda Christian på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (fr) Linda Christian på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Linda Christian på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Linda Christian hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
**Søregata** er en gate i Stavanger sentrum. Den går fra Arneageren til Østervåg. Et gammelt navn på gata er Vevergata. Navnet Subakanalen er også brukt som klengenavn. Navnet uttales *Søragadå*.

Gata ligger i grensen til middelaldergården Arnegård, og kan være gammel. Det ble i 1947 gjort funn av hodeskaller øverst i gata, men alderen på disse er uviss. Dagens hus har trolig vært bygget bybrannen i 1684. I 1801 bodde det 81 personer i gata og i 1865 var antallet blitt 252.

Søregata er omtalt i flere bysanger, der ««*Anna Malena på kallosjene sprang, ner jønå Søragadå itte an Johan*..»» er den mest kjente, og danner også grunnlag for det årlige Anna Malena-løpet i Stavanger sentrum.

På 1700-tallet var det i stor grad håndverkere, arbeidsfolk og sjøfolk som bodde her. Søregata hadde på 1800-tallet svært mange spise- og skjenkesteder. Wettelands brennevinsbrenneri lå nederst i gata og var lenge tilholdssted for byens lasaroner. På kafeene var det utstilt dagens retter i vinduene. Rundt dem svermet det store mengder fluer. I dag er det butikker av ulikt slag som dominerer gatebildet, og er blitt en av de mest populære gågatene i byen. 

Med unntak av O. Olsens betongbygg, er de fleste husene fortsatt trehus, selv om mange har blitt ombygd og påbygd gjennom årene. Gata har også vært spart for de bybrannene som ellers har herjet byen på 1700- og 1800-tallet.

*Stavanger Aftenblad* hadde sine første lokaler i Søregata fra 1893 til 1908.

Jakopsens hotell holdt også til i gata.

Øverst i gata lå Cederbergfamiliens hus, som ble brukt til blant annet teater og politiske møter – Cederbergsalen. Det er revet og er en del av Arneageren.

Referanser
----------

1. ↑  Stavanger Aftenblad, 12. juni 1947

Kilder
------

* Rasin Bjelland: Det hender litt i Stavanger og. Visergutten, 1934.
* Stavanger Aftenblad: Rester av hodeskaller funnet under graving i Søragata. Ble de gravlagt under svartedøden i Martinskirkens kirkegård? 12. juni 1947.
* Stavanger Aftenblad: Høybygg – Søragadå, motsetningene tiltrekker hverandre! 25. juli 1959.
* Ingolf Øvregaard: Vektere i den gamle by, Stavanger Aftenblad, 22. januar 1966.
* Ørnulf: Gaten med kafeene, Stavanger Aftenblad, 13. april 196x.
* Arne Kvitrud: Huseiere i Stavanger på 1700-tallet, Stavanger, 2006.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |