recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bojan Mitic** (født 27. august 1985) er en sveitsisk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T34, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. 

Han er bosatt i Hochdorf, og fikk cerebral parese på grunn av for tidlig fødsel.

Karriere
--------

Ved Paralympiske sommerleker 2004 i Athen deltok han på 100 og 200 meter. På 100 meter ble han slått ut i innledningsheatet, og fikk niende beste tid totalt. Også på 200 meter ble han slått ut i innledningsheatet, og fikk niende beste tid totalt.

Mitic deltok ved EM i friidrett for handikappede 2005, i Esbo i Finland. Dette var et åpent EM, så også ikke-europeiske land deltok. På 200 meter fikk han nest beste tid i innledningsheatene, med 30,85, og nådde finalen. I finalen ble han imidlertid diskvalifisert. På 4 x 400 meter stafett (T53/54) kom Sveits på 3.-plass, bak USA og Canada, men ble med det beste europeiske lag, og vant EM-gull.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London kom han på 4.-plass på 100 meter, med tiden 16,69 sekunder. Dette var 28 hundredeler bak Mohamed Hammadi, som tok bronsen. På 200 meter kom han også på 4.-plass, med tiden 30,35.

Referanser
----------

1. ↑  Den sveitsiske paralympiske komité - *Paralympics London 2012 Team Guide* Arkivert 28. august 2012 hos Wayback Machine. (PDF), besøkt 29. september 2012
2. ↑  IPC - *ATHENS 2004 Paralympic Games - Athletics - Men's 100 m T53*, besøkt 29. september 2012.
3. ↑  IPC - *ATHENS 2004 Paralympic Games - Athletics - Men's 200 m T53*, besøkt 29. september 2012.
4. ↑  SK Moravia Brno - *IPC Athletics Open European Championships Espoo 22.8.2005-27.8.2005* Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 29. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* London 2012 - Bojan Mitic
* London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
**Kombinasjon** i sjakk er en trekksekvens som medfører at motspilleren gis få eller ingen valgmuligheter (trekktvang), ikke sjelden ved hjelp av et offer.

Hensikten er å oppnå taktiske mål, eksempelvis sjakkmatt, materiell gevinst, forbedret stilling, patt, evig sjakk etc. Til forskjell fra strategi, der langsiktige posisjonelle fordeler etterstreves, er de vanligste kombinasjonene unnagjort etter to eller tre trekk, selv om enkelt mer spektakulære kombinasjoner kan foregå i atskillige trekk; gode eksempler på dette kan finnes i «det udødelige partiet» og i «det eviggrønne partiet», begge fra hvits 19. trekk .

Alekhin betegnet kombinasjoner som «sjakkspillet hjerte».

Eksempler
---------

 **Zukertort – Blackburne**  
 *London 1883*
 **Hvit i trekket**

Steinitz holdt denne kombinasjonen som den vakreste i sjakkhistorien, «Zukertorts udødelige»:

**26. g6xh7+ Kg8-h8**
**27. d4-d5+! e6-e5**
**28. Dd2-b4!!**
Dette er det egentlige poenget med kombinasjonen: å ofre egen dronning for fra svart dronning muligheten til å kontrollere e5. Etter 28. ... De7xb4 settes svart matt i sju trekk fra og med 29. Lb2xe5+.
**28. … Tc8-c5**
**29. Tf1-f8+ Kh8xh7**
**30. Db4xe4+ Kh7-g7**
**31. Lb2xe5+ Kg7xf8**
**32. Le5-g7+! Kf8-g8**
**33. De4xe7** og svart resignerte.
 **Ortueta – Sanz**  
*Madrid, 1933*
 **Svart i trekket**

  

Denne svært kjente kombinasjonen dreier seg om det sentrale temaet bondeforvandling.

Etter opplysninger av J. P. de Arriagaha skal dette partiet ha blitt spilt i *Centro Cultural de los Ejercitos y la Armada de Madrid*, i sjette runde av det kastiljanske mesterskapet 1933, men Ortueta selv hevdet at det var snakk om et treningsparti. På grunn av dårlig kildebelegg blir partiet ofte feilaktig framstilt uten bønder på e6 og g5.

**30. … Td8-d2**
**31. Sc3-a4 Td2xb2!!**
**32. Sa4xb2 c4-c3**
**33. Tb7xb6! c5-c4!**
Fratar springeren feltet d3, som trengs for å kontrollere c1 (bondens omvandlingsfelt).
**34. Tb6-b4 a7-a5!!**
**35. Sb2xc4 c3-c2**
Også 35. Tb4xc4 c3xb2 leder til at den svarte fribonden når forvandlingsraden. Hvit ga opp her, eller noen trekk senere.

Referanser
----------

1. 1 2  Johannes Zukertort vs Joseph Henry Blackburne, London (1883) · engelsk åpning, agincourtforsvaret (A13) · 1-0, chessgames.com
2. 1 2  Martin Ortueta vs Jose Sanz Aguado, Madrid (1933) · Fransk forsvar, kongeindisk angrep (C00) · 0-1, chessgames.com
3. ↑  *The «Ortueta vs Sanz» position*. Etter opplysninger av J. P. de Arriaga, Madrid. I tidsskriftet EG 62, s. 353–354 (EGs olinearkiv Arkivert 3. desember 2017 hos Wayback Machine.)
4. ↑  Tim Krabbé: *Strangest coincidence ever – or hoax? The case of the Polish Rxb2*

Litteratur
----------

* Isaak und Wladimir Linder: *Schach. Das Lexikon*. Sportverlag, Berlin 1996, ISBN 3-328-00665-6.
* Ernst und Uwe Bönsch: *Schachlehre, Schachtraining. Methodisches Handbuch für Lehrende und Lernende*. Sportverlag, Berlin 2000, ISBN 3-328-00869-1.
Blu-ray Disc
**Blu-ray Disc** (**BD**) er et optisk lagringsmedium utviklet av en gruppe elektronikkselskaper for lagring av store mengder data og avspilling av høyoppløselig film gjennom organisasjonen Blu-Ray Disc Association. Blu-ray konkurrerte med HD DVD om å bli den neste standarden for optiske medier, det vil si etterfølgeren til DVD. Etter at Toshiba den 19. februar 2008 kunngjorde at de avsluttet sin satsing på HD DVD, er det Blu-ray som seiler opp som denne etterfølgeren.

Navnet
------

Navnet Blu-ray Disc kommer fra den blåfiolette laseren som benyttes til lesing av og lagring til platene. En Blu-ray Disc kan lagre mye større mengder data enn en tradisjonell DVD-plate, på grunn av laserens bølgelengde (405 nm), som er kortere enn i DVD-lesere og -brennere. (DVD-brennere bruker en bølgelengde på 650 nm, CD-brennere 780 nm.) Dette gjør det mulig å lagre større mengder data på den samme fysiske størrelsen.

Marked
------

Man kan få kjøpt filmer på Blu-ray i de alle fleste butikkene, og markedsandelen øker stadig. Mange vil si PlayStation 3 har hatt mye å si for Blu-ray diskens suksess, da spillene benytter seg av Blu-ray-disker, i tillegg til at den kan spille av Blu-ray-filmer.

Lagringsplass
-------------

Sammenlignet med HD DVD, kan Blu-ray lagre større mengder data per lag. Dagens plater (2008) kan inneholde opp til 25 gigabyte med data på ett lag og 50 på to (henholdsvis 23,3 og 46,6 GiB), mens testplater kan inneholde opp til 200 gigabyte.

Regioner
--------

Regioner
Regionskodingen på Blu-ray er delt i tre regioner:

* Region A: Amerika, Sørøst-Asia, Taiwan, Japan, Hongkong, Macao og Korea.
* Region B: Europa, Afrika og Sørvest-Asia, Australia og New Zealand
* Region C: Sentral-Asia, Sør-Asia, Kina og Russland

Nytt format
-----------

I 2016 begynte de første filmene i det nye formatet, 4K Ultra HD Blu-ray, å komme på markedet. Disse 4K-filmene trenger en egen spiller, men kan i tillegg også spille av gamle DVD og Blu-ray disker. I motsetning til de to sistnevnte er det nye 4K-formatet også sonefritt.

Se også
-------

* DVD
* HD DVD
* HDTV
* HDMI

Referanser
----------

1. ↑  HD-DVD er offisielt død, *Dagbladet*, 2008-02-19. Besøkt 2008-02-19.
2. ↑  Dette er de første filmene i 4K-Blu-ray

Eksterne lenker
---------------

* The Authoritative Blu-ray Disc (BD) FAQ av Hugh Bennett
* Blu-ray vs. HD-DVD, cdfreaks.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Imre Gellért** (født 24. juli 1888, død 10. mai 1981) var en ungarsk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.

Gellért vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det ungarske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Italia. Det var fem lag fra fem nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion. Det var mellom 16 og 40 deltakere på hvert lag. Gellért kom på 17.-plass i den individuelle konkurransen i mangekamp og fire år tidligere, under OL 1908 i London kom han på 39.-plass.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv Sølv i turn, mangekamp lagkonkurranse (Ungarn)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Imre Gellért – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Imre Gellért – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Imre Gellért – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Nullhypotese** er en hypotese som beskriver en antatt virkelighet hvor et observert resultat skyldes tilfeldige variasjoner snarere enn en definert sammenheng. Innen forskning prøver man å avvise nullhypotesen til fordel for en alternativ hypotese i en hypotesetest, hvilket vil tilsi at resultatet har statistisk signifikans.

Nullhypotesen tjener som et referansepunkt for den alternative hypotesen, og representeres normalt som *H0*. Signifikansnivå defineres for å beskrive hvor sikker man skal være for å kunne forkaste nullhypotesen, normalt angitt som p-verdi.

I medisinsk forskning testes ofte et legemiddel opp mot det som allerede er tilgjengelig i medisinsk praksis. Dersom motivasjonen er å finne ut om et rimeligere legemiddel kan gi lik effekt, vil nullhypotesen være at det nye legemiddelet har dårligere effekt, og studien vil defineres som en ikke-underlegenhetsstudie. Hvis den alternative hypotesen er å finne ut om det nye legemiddelet har bedre effekt, vil nullhypotesen være at det har lik effekt i det som vil kalles en overlegenhetsstudie.

I rettslære har nullhypotesen sin parallelle analogi i uskyldspresumsjonen, altså at den tiltalte er uskyldig inntil det motsatte er bevist.

Tre eksempel på nullhypoteser
-----------------------------

* «Jenter og gutter er like flinke til å lese og skrive» («Null forskjell»)
* «Det er ingen endring i andelen ungdommer som prøver narkotika fra 1990 og frem til 2020» («Null endring»)
* «Hvitløk har ingen effekt mot influensa» («Null effekt»)

Referanser
----------

1. ↑  Pripp, Hugo (8. september 2015). «Hvorfor p-verdien er signifikant». *Tidsskrift for Den norske legeforening*.
2. ↑  «Null Hypothesis». Physio Tutors.
3. 1 2  «Type I-feil og type II-feil». *Tidsskrift for Den norske legeforening*. 21. juni 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld
 |
**Jaenisch-gambit** i spansk åpning Stilling etter *1.e4 e5 2.Sf3 Sc6 3.Lb5 **f5***
**Carl Ferdinand (Andrejevitsj) Jaenisch** (1813–1872) var en finsk-russisk sjakkmester, problemkomponist og sjakkteoretiker som på 1840-tallet var blant verdens beste sjakkspillere.

Liv
---

Carl Jaenisch var av finsk opphav. Han studerte verktøymakeri, først i Moskva, deretter St. Petersburg. Etter å ha vært ansatt ved finansministeriet, ble han professor i klassisk mekanikk i St. Petersburg. 

I 1830-årene ble Jaenisch regnet som Russlands beste sjakkspiller ved siden av Aleksandr Petrov. I 1838/39 ledet han et lag fra St. Petersburg som tapte en korrespondansesjakkturnering mot et lag fra Dorpat ledet av Lionel Kieseritzky.

Jaenisch ble invitert til den internasjonale sjakkturneringen i London 1851, men måtte melde avbud. I stedet reiste han til London etter at turneringen var avviklet. Han ble da slått av Howard Staunton med 2,5;7,5 (+2, -7, =1), men beseiret Augustus Mongredien i to oppgjør. I 1854 vant Jaenisch over Ilja Sjumov med resultatet 7:5 (+5, -3, =4).

Jaenischs høyeste historiske ELO-rating er 2456 fra juni 1851. På den tiden var han nummer ti på verdensranglista.

Jaenisch fikk større betydning som teoretiker enn som praktisk sjakkspiller. Han publiserte en rekke viktige skrifter: i 1837 i St. Petersburg
*Découvertes sur le cavalier (aux échecs)* [«studier over springeren i sjakk»], i Dresden/St. Petersburg 1842/1843: *Analyse nouvelle des ouvertures du jeu des échecs* [«Nye analyser over sjakkåpninger»], ei bok som to ganger ble oversatt til engelsk). Mest betydning fikk trebindsverket *Traité des applications de l'analyse mathématique au jeu des échecs* [«Traktat over bruken av matematiske analyser i sjakkspillet»], St. Petersburg 1862–1863.

Fra 1856 hadde Jaenisch ansvaret for en sjakkspalte i avisa *Sankt-Petersburskie vedomosti* – den første i en russisk avis. Han ble regnet som en av de dypeste analytikerne i Europa og sto i kontakt med en rekke ledende sjakkpersonligheter, både personlig og via korrespondanse. 

Til hans viktigste bidrag til åpningsteorien regnes i dag undersøkelser rundt russisk forsvar, og ikke minst Jaenisch-gambit i spansk åpning (*1.e4 e5 2.Sf3 Sc6 3.Lb5 **f5***).

Referanser
----------

1. ↑  Adriano Chicco, Giorgio Porreca: *Dizionario enciclopedico degli scacchi*, Mursia, Milano 1971
2. ↑  Carl Ferdinand Jänisch i *Erik-Amburger-Datenbank*
3. ↑  A. Kentler: *Rossijskaja schachmatnaja schule*, e3e5.com (russisk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carl Jaenisch – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Carl Jaenisch – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* Sjakkproblemer signert Jaenisch, pdb.dieschwalbe.de

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Satellittbilde av Ludašsjøen
**Ludaš** eller **Ludošsjøen** (serbisk *Ludaško/Ludoško jezero*, ungarsk *Ludas*) er en grunn innsjø i provinsen Vojvodina, nord i Serbia, i nærheten av Subotica. Den er en del av et naturreservat og siden 1977 vært beskyttet som Ramsar-område. Navnet kommer fra det det ungarske *ludas* som betyr gås.

Geografi
--------

Innsjøen ligger om lag 12 km sørøst for Subotica, 10 km fra motorveien E75, i nærheten av landsbyene Šupljak og Hajdukovo. Innsjøen er om lag 4,5 km lang og strekker seg fra nord til sør. Den ligger i sandfylt terreng mellom elvene Donau og Tisza, mot løssplattået Bačka. Den nordlige delen er bredere og myrlendt, mens den sørlige delen er omgitt av tre til fire meter høye bredder av løss. Bunnen av innsjøen består av hvit leire dekket av mudd. Vannet er grunt; gjennomsnittsdybden er bare en meter, og innsjøens dypeste punkt er på 2,5 meter. Innsjøen fyser over om lag tre måneder om vinteren, og kan nå så høy en vanntemperaturer som 30 °C om sommeren.

Innsjøen har eolisk opprinnelse, og sjøbunnen ble dannet for om lag en million år siden, da vind skapte sanddyner langs leirplatået. Før området ble regulert, var innsjøen ei myr som fikk vann fra flere små, naturlige kilder. Vannet renner fra innsjøen og ut i elven Kereš, som er en sideelv av Tizla. I dag får innsjøen også tilført vann fra kanalene Palić-Ludaš og Bega.

Biologisk mangfold
------------------

Innsjøen og omgivelsene inneholder et mangfoldig habitat (akvatisk, myrlendt, enger og stepper) med mange plante- og dyrearter. Det finnes mye av en bestemt orkidé, *Anacamptis laxiflora*, på engene rundt innsjøen. Flere andre sjeldne planter finnes her, som mjeltarten *Astragalus exscapus*, kubjelle, salvie og gravmyrtarten *Vinca herbacea*. Det er registrert 214 forskjellige fuglearter her, hvorav 140 er vernet. De fleste av artene er trekkfugler. Det er det rike fuglelivet her som er hovedårsaken til at området er vernet. Skjeggmeis er den mest sjeldne av fugleartene man finner her, mens andre truede fuglearter er hvithodeand, hvitøyeand og tamarisksanger.

Av landdyr finner man om lag 20 arter, hvorav oteren er nær en utryddelse i området.

Kilder
------

* «25th Ramsar anniversary for Ludas Lake in Serbia». Ramsar Convention. 1. mars 2002. Arkivert fra originalen 27. september 2007. Besøkt 3. august 2007.
* «Ludas Lake». Visit Vojvodina. Arkivert fra originalen 28. september 2007. Besøkt 3. august 2007.  Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
* «Special Nature Reserve "Lake Ludas"». Etnolife Association. Arkivert fra originalen 13. juli 2007. Besøkt 3. august 2007.  Arkivert 13. juli 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Magnus Brenna-Lund** (født 16. desember 1965 i Fredrikstad) er programleder og journalist (NRK).

Han arbeidet i TV Fredrikstad på 80-tallet som på den tiden var en av de første kabelfjernsynskanalene i Norge.

Fra 1993 har han arbeidet i NRK, hovedsakelig ved distriktskontoret i Fredrikstad. Han har også arbeidet for *Dagsrevyen*, *Forbrukerinspektørene*, *Norge Rundt* og *Sommeråpent*. I 2013 og 2015 var han med på NRKs to store sommerbåt-reiser langs norskekysten, både som programleder og reporter.

Brenna-Lund er en pionér innen videojournalistikk[] og utviklet tidlig sin egen stil. Han har to ganger blitt nominert til beste videojournalist blant regionale TV-stasjoner i Europa. Han har også vunnet Østfold journalistlags multimediepris.

Høsten 2016 var han programleder for NRKs tv-serie «Alt For Dyra».

Han har også vært aktiv amatørskuespiller og musiker.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 331702[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Prix CIRCOM 2011». European Association of Regional Television. 2. februar 2010. Besøkt 25. august 2016.
3. ↑  «Pris til «Betongmalerane»». Norsk rikskringkasting. 16. oktober 2011. Besøkt 25. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Magnus Brenna-Lund på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Trio de Janeiro** (etablert i januar 1988) er en norsk musikkgruppe innen jazz og bossa nova. Originalbesetning var Anne-Marie Giørtz (vokal), Sveinung Hovensjø (cavaquinho) og Tom Steinar Lund (gitar og arrangement); Hovensjø har siden trådt tilbake. Midlertidig medvirkende har vært blant annet Rita Eriksen, Célio de Carvalho (perkusjon), Andreas Aase (cavaquinho), Tor Yttredal (sax) Marius Müller (gitar) Stein Inge Brækhus (trommer). De senere år har trioen variert med Frøydis Grorud (sax), Roy Nikolaisen (trompet) og Knut Riisnæs (sax), sammen med Tom Steinar Lund og Anne-Marie Giørtz. Trioen har vært og er fortsatt svært populær og har høstet glitrende kritikker opp gjennom årene. 

Trioen har turnert og turnerer fortsatt landet rundt, og har spilt på en rekke festivaler i Norge. Med Tore Brunborg på saksofon fremførte de også på Moldejazz i 2006, såvel som i NRKs «Studio Sokrates». Et lignende band i samme periode, med samme navn, fantes i Danmark.

Utgivelser
----------

* *Brazilikum* (1993)
* *Amoregano* (1995)

Utmerkelser
-----------

* Spellemannprisen 1993 i kategorien 'underholdning og dansemusikk' for *Brazilikum*

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på Rockipedia.no Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine.
* Presentasjon på MajorStudio.no

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Anita Kåss** (født 1979 i Liverpool) er en norsk-britisk lege og forsker, kjent for sin forskning på leddgikt og andre autoimmune sykdommer.

Forskning
---------

Kåss disputerte i mars 2015 på en avhandling om effekten av kjønnshormonet gonadotropin på betennelse ved leddgikt, med Øystein Førre som veileder. I en studie med 99 leddgiktspasienter viste hun at en medisin som hemmet gonadotropinfrigjørende hormon førte til redusert sykdomsaktivitet og betennelse hos pasientene. Behandlingsprinsippet vakte internasjonal oppsikt, og i 2017 ble rettighetene kjøpt av japanske Astellas i det som av Inven2 ble beskrevet som «den største lisensavtalen gjort av et norsk sykehus noensinne». I 2018 ble et klinisk fase 2 studie av ASP1707 (gonadotropin-releasing hormone antagonist), for behandling av revmatisme, avsluttet uten suksess, og Astellas har ikke lenger noen pågående studier av ASP1707 til behandling av revmatologi. I 2020 ble det publisert en vitenskapelig artikkel som viser at ASP1707 ikke har noen positiv klinisk effekt på pasienter med revmatisme.

Kåss har sitt virke ved revmatologisk avdeling på Betanien hospital i Skien og ble i 2017 kåret til årets lege av Telemark legeforening.|url=

Biografi
--------

Kåss ble født i Liverpool i 1979 av indiske foreldre. Moren fikk leddgikt og døde til slutt av sykdommen da datteren var 13 år. Hun bestemte seg tidlig for at hun ønsket å forstå mer av sykdommen som hadde tatt livet av moren. Etter endt skolegang studerte hun medisin ved University of Liverpool og fikk praksisplass på Royal University Hospital. I studietiden møtte hun og ble gift med Robin Kåss, og de flyttet etterhvert til hjembyen hans, Porsgrunn og var gift fra 2000 til 2017.

Høsten 2018 ga hun ut boka *Mamma er en gåte* sammen med Jørgen Jelstad.

Referanser
----------

1. 1 2   www.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Disputas: Anita Kåss - Revmatologi». UiO. mars 2015. Besøkt 28. oktober 2018.
3. ↑  Anne Lise Stranden (27. januar 2017). «Medisin som hemmer kjønnshormon virker mot revmatisme». Forskning.no. Besøkt 28. oktober 2018.
4. ↑  «Gigantavtale for norsk lege». Finansavisen. 24. januar 2017. Arkivert fra originalen 28. oktober 2018. Besøkt 28. oktober 2018.
5. ↑  NTB (24. januar 2017). «Tidenes lisenssalg - drar inn 800 millioner». Hegnar. Besøkt 28. oktober 2018.
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Tom Erik Holland (24. august 2017). «Anita Kåss er kåret til årets lege.». Telemarksavisa. Besøkt 28. oktober 2018.
9. 1 2  Lisbeth David-Andersen (programleder) (28. oktober 2018). *P2-portrettet* (radiosending). NRK.
10. ↑  Per Magnus Riseng (21. september 2018). «Moren døde da hun var 13 år. Siden har Anita Kåss jaktet på en ny behandling for sykdommen som preget oppveksten.». *Aftenposten A-magasinet* (38): 18–26.
11. ↑  Kåss, Anita 1979- (2018). *Mamma er en gåte når kroppen angriper seg selv*. Oslo: Cappelen Damm. ISBN 978-82-02-56763-7. OCLC 1090572709.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ResearchGate
 |
**Sellanrå turisthytte** er en hytte i Nordmarka i Oslo kommune. Hytta drives av Friluftsklubben i Oslo og er Nordmarkas eneste selvbetjente turisthytte. Dvs. at hytta i tillegg til overnatting, tilbyr forsyninger av proviant.

Historie
--------

Hytta var bygget til arbeiderforeningen ved Tiedemanns Tobaksfabrik. Sellanrå var navnet fra hytta var bygd og er hentet fra Knut Hamsuns roman Markens Grøde. Hytta eies nå av tobakksfabrikkens etterkommer, Ferd eiendom, men leies til Friluftsklubben for kr. 0,- per år mot vedlikehold av hytta.

Beliggenhet
-----------

Utsikt vestover fra Raudløkkollen. Vannene er Øyungen i forgrunnen, Rottungen i bakgrunnen og Gåslungen mellom dem nær høyre billedkant
Sellanrå ligger på Raudløkkollen i «Maridalsalpene» nord for Maridalsvannet i Nordmarka.
Enkleste adkomst er fra Skar i Maridalen, via umerket sti opp Furumokollen og videre mellom Øyungskollen og Raudløkkollen til Sellanrå. Alternativ nås hytta fra Movatn via Tømte gård.
Sellanrå ligger 460 meter over havet, på toppen av en ås og har eventyrlig utsikt mot vest. En ser Jonsknuten, Gaustatoppen og Norefjell på en klar dag.

Posisjonen for Sellanrå angitt i WGS84 datum er 6658340 N 597850 E i UTM sone 32 eller 60° 3’ 2" nord, 10° 45’ 25" øst.

Bruk av hytta
-------------

Hvem som helst kan overnatte på hytta, men en må bestille på forhånd og folk som ikke er medlemmer av Friluftsklubben må betale et depositum for å få nøkkel.

Eksterne lenker
---------------

* Sellanrå turisthytte

Portal: Oslo
**Forventet framtidig banestrekning:** Det kan forekomme spekulativ informasjon, og innholdet kan forandre seg betraktelig når banestrekningen lanseres og mer informasjon blir tilgjengelig.

**Kokstad depot** er en del av byggetrinn tre av Bybanen i Bergen. 

Dagens depot på Kronstad har ikke kapasitet utover det antall vogner som det er behov for i byggetrinn en og to. Når Kokstad depot er etablert, vil Kronstad depot sannsynligvis reduseres til å være oppstillingsområde for de vognene som skal starte fra sentrum om morgenen.

Kokstad depot omfatter ca. 80 mål oppstillings- og verkstedsområde. Arealplan for området ble kunngjort januar 2012. Kapasiteten vil være ca 64 vogner, det er langt over behovet til linjen Byparken til Flyplassen Terminal.[] Det er planlagt at kapasiteten på anlegget skal dekke behovet for alle Bybanens fremtidige utvidelser. 

Av driftsmessige årsaker kan det bli etablert depot i Åsane når banen forlenges dit.

Fremdrift
---------

Fylkestinget vedtok 12. mars 2013  å starte på arbeidet med å tilrettelegge tomten i mai 2013. Fylkeskommunen forskutterte 40 millioner kroner til arbeidet ettersom utvidelsen av Bergensprogrammet fortsatt ligger til behandling i Samferdselsdepartementet. Tilretteleggingsarbeidene startet i 2013 for at man skal nå målet om åpne å byggetrinn tre i 2016 samtidig med åpningen av ny terminal på Bergen Lufthavn Flesland.

Referanser
----------

1. ↑  «Arealplan for depot-verksted Flesland». Bergen kommune. Arkivert fra originalen 20. desember 2012. Besøkt 8. januar 2012.
2. ↑  «Bybanen byggetinn 3 - oppstart av grunnarbeid for verkstad og depot». Hordaland fylkeskommune. Arkivert fra originalen 4. mars 2014. Besøkt 29. mars 2013.
Zhoushan
**Zhoushan** (kinesisk: 舟山; pinyin: *Zhōushān*) er et byprefektur i provinsen Zhejiang i det østre Kina, som omfatter Zhoushanøyene utenfor provinsens nordøstre kyst. Det sentrale Zhoushan, før kjent som Dinghai, hadde 169 761 innbyggere ved folketellingen i 2000, med totalt én million innbyggere i hele byprefekturet som administreres. Byprefekturet er provinsens minste, både av areal og innbyggertall.

Administrativ inndeling
-----------------------

Zhoushans byprefektur er inndelt i to bydistrikter og to fylker.

| Område | Kinesisk (Hanzi) | Areal (km²) | Innbyggertall 1. november 2000 |
| --- | --- | --- | --- |
| Bydistrikter |  |  |  |
| Dinghai | 定海 | 569 | 369 448 |
| Putuo | 普陀 | 459 | 346 237 |
| Fylker |  |  |  |
| Daishan | 岱山 | 326 | 197 483 |
| Shengsi | 嵊泗 | 86 | 88 362 |
| **TOTALT** |  | **1 440** | **1 001 530** |

Zhoushans to bydistrikter hadde totalt 715 685 innbyggere i år 2000, på et areal på 1 028 kvadratkilometer.

Zhoushans byprefektur omfatter ikke bare det sentrale Zhoushan, men også et antall andre større eller mindre byer. Det sentrale Zhoushan er inndelt i fire gateområder (*jiedao*) som hadde totalt 169 761 innbyggere i år 2000. Andre større steder er Shenjiamen (også kjent som Putuo) med 146 788 innbyggere samme år, og Gaoting (71 863 innbyggere).

Historie
--------

Zhoushan har lenge vært et viktig handelssted i Kinas sjøhandel. Under første opiumkrig (1839–1842) ble øya okkupert av admiral Charles Elliot og ble ikke tilbakelevert før i 1846, da Qing-regjeringen hadde utbetalt krigsskadeerstatning i pakt med Nanjingtraktaten.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 329 går gjennom området, fra Hangzhou via Shaoxing og Ningbo til Putuo på Zhoushanøyene.

Den lange hengebroen Xuhoumenbroen (riksvei 329) er i byprefekturet. Den var Kinas lengste hengebro da den ble åpnet for trafikk i 2008, og inngår i en serie på fem broer som – når de alle er ferdige – gir Zhoushanøyene fastlandsforbindelse.

Referanser
----------

1. 1 2  National Bureau of Statistics, China (**på kinesisk**) Arkivert 12. november 2017 hos Wayback Machine. Zhejiang; innbyggertall i gateområder (*jiedao*), småbyer (*zhen*) og bydistrikter (*xiang*) ved folketellingen 1. november 2000.
2. 1 2 3  Geohive; China, Zhejiang
3. ↑  Innbyggertall de facto, som adskiller seg fra registrert (de jure) befolkning. Andre kilder kan derfor angi andre tall.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NLA **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Kommuneforlaget AS** leverer elektronisk baserte innholds- og kunnskapstjenester for kommunal og fylkeskommunal sektor, men utgir også faglitteratur bl.a. innen organisasjon og ledelse, helse og sosial og oppvekst og utdanning. Kommuneforlaget arbeider tett med kommunene i utviklingen av nye produkter, kvalitetssikring og oppdatering av eksisterende produkter.

Forretningsideen er å vedlikeholde, kvalitetssikre og gjøre tilgjengelig den informasjon og kunnskap som er grunnleggende felles for alle kommuner. Kommuneforlaget kombinerer innholdskompetanse med teknologi, og målet er å være kommunenes samarbeids- og fornyingspartner. 
Kommuneforlaget er heleid av KS og har rundt 35 ansatte (2014).

  

**Historie**  

Kommuneforlaget endret navn fra Kommunalforlaget til Kommuneforlaget i 1986, da forlaget undergikk en stor omlegging under ledelse av Trygve G. Nordby i retning en mer uavhengig og profesjonell forlagsdrift. I 1992 kjøpte Universitetsforlaget seg inn i Kommuneforlaget med 34,3 %. Denne eierandelen ble så overtatt av Gyldendal i 1999 og solgt tilbake til KS i 2004.  

  

**Direktører i Kommuneforlaget**  

* 1986-1990: Trygve G. Nordby
* 1990-2001: Børge Hofset
* 2001-2014: Ove Monsen
* 2014-  : Thor Jørgen Kristiansen

Eksterne lenker
---------------

* Kommuneforlagets hjemmeside
* Kommuneforlaget på Twitter: @Kommuneforlaget
* Kommuneforlaget på Facebook
**Aanon Aanonsen** (født ca. 1654, død 1732 i Arendal) var en norsk skipsreder og trelasthandler i Arendal, som var en byens ledende kjøpmenn tidlig på 1700-tallet. Han er nevnt i 1698 som skipper på det store skipet St. Anna på 217½ kommerselester. I 1709 og 1723 var han blant de henholdsvis seks og tolv prominente borgerne i Arendal som opptrådte på byens vegne. Ved sin død i 1732 er han titulert *negotiant* i kirkeboken, en betegnelse som betyr (en større) kjøpmann/grosserer, og oppgis å være 78 år gammel.

Aanon Aanonsen var gift med Anne Abrahamsdatter Falck (f. 1670 i Skien, d. 1724 i Arendal), datter av trelasthandler i Risør Abraham Falck.

Referanser
----------

1. ↑  Scheel, Fredrik (red.) (1923), *Arendal fra fortid til nutid*, s. 190, s. 228 og s. 224, Gyldendalske Bokhandel
2. ↑  SAK, Arendal sokneprestkontor, Trefoldighet, F/Fa/L0001: Ministerialbok nr. A 1, 1703–1815, s. 411
3. ↑  Finne-Grønn, S.H. (1897). *Arendals geistlighed*. S.H. Finne-Grønn. s. 42ff.
**Gjord Andersen** (født 5. mars 1651 i Jylland, død 19. april 1720 i Christiania) var en norsk godseier.

Han ble rik på trelast i byen Christiania, og eide mange sager. Etter å ha giftet seg i 1678 med ei jente fra Nes på Romerike av slekta Thrane, ble han året efter borger av Christiania. Han drev mye med import og eksport av alskens varer. Fra 1692 var han stadshauptmann, det vil si at han ledet byens borgervæpning som skulle holde orden i byen og forsvare den.

På 1690-tallet ervervet han seg Nordmarka-godset. Fra 1703 var han generaltollforvalter sønnafjells, og havnet i rettssak, mistenkt for tollsvindel. Han ble frikjent fra mistanke i 1708. Senere ble han justisråd og dommer i Overhoffretten.

Han ble bare 69 år. Etter hans død i 1720 var det Peder Grøn som kjøpte skogene i Nordmarka.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Gjord Andersen i Norsk Biografix Leksikon.
3. ↑  Gjord Andersen i lokalhistoriewiki.no, en omfattende artikkel.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Gjord Andersen på NLIs Lokalhistoriewiki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Valentin Stanzel** eller **Stansel** (født i 1621 i Olmütz i Mähren, død 18. desember 1705 i Salvador i Brasil) var en tsjekkisk jesuitt som virket i Brasil.

Biografi
--------

Valentin Stanzels familie tilhørte den tysktalende minoritetsbefolkning i Mähren/Moravia. Han trådte inn i jesuittordenen den 1. oktober 1637, og underviste i retorikk og matematikk ved universitetet i Olomouc og ved Karlsuniversitetet i Praha. 

Etter at han ble presteviet anmodet han om å for reise ut til jesuittenmes misjoner i India. Han fikk dra til Portugal og Colégio de Santo Antão i Lisboa for der å vente på skipsleilighet fra Lisboa og til misjonsmarken. Imens underviste han dessuten i astronomi ved jesuittenes kollegium i Évora. Mens han var der etterkom han kravet om å tilpasse sitt navn til portugisisk, om således tok han etternavnet **Estancel**, som er det som fremstår på tittelsidene på de fleste av hans publiserte verker.

Han var ikke i stand til å sikre seg reiseplass til India, og ble da istedet sendt til Brasil. Der ble han tilknyttet jesuittenes kollegium og seminar i Salvador, som professor i moralteologi. Han ble senere institusjonens superior. Samtidig fortsatte han sine astronomiske arbeider, og studerte i særdeleshet kometer, og resultatene sendte han til Europa for publikasjon der. Blant hans oppdagelser er en særlig klar komet (senere kalt *Estancel-Gottignies' komet*), oppdaget 5. mars 1668. Hans observasjoner av 1668 års komet nevnes i Isaac Newtons *Principia* (1687).

Valentin Stanzel døde i Salvador i Bahia i Brasil den 18. desember 1705.

Hovedverker
-----------

* *Dioptra geodetica* (Praha 1652 eller 1654)
* *Propositiones selenegraphicæ, sive de luna* (Olmütz, 1655)
* *Orbe Affonsino, horoscopio universal* (Évora, 1658)
* *Mercurius brasilicus, sive de Coeli et soli brasiliensis oeconomia*
* *Zodiacus Divini Doloris, sive Orationes XII* (Évora, 1675)
* *Legatus uranicus ex orbe novo in veterum, h. e. Observationes Americanæ cometarum factæ, concriptæ et in Europam missæ* (Praha, 1683)
* *Uranophilus coelestis peregrinus, sive mentis Uranicæ per mundum sidereum peregrinantis ecstases* (Antwerpen og Gent, 1685)
* *Mercurius Brasilicus, sive Cœli et soli brasiliensis oeconomica*

Referanser
----------

1. ↑   Bibliography of the History of the Czech Lands, BHCL UUID be061a6d-9699-401e-8dcf-ec32c09ec371[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator jo20000073701, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Early Modern Letters Online, oppført som Valentine Stansel, Early Modern Letters Online person ID c38b37fd-69a9-4509-9d62-6743a03d3976, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 70699, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Journal of the British Astronomical Association, vol.112, no.1, p. 21

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |
**Indre Breim Idrettslag (IBIL)** er et tidligere fleridrettslag fra Byrkjelo i Gloppen kommune. Idrettslaget ble stiftet i 1911, og hadde aktive grupper innen friidrett, fotball og orientering og alpin. I 1989 slo IBIL seg sammen med Breim IL og skipet Breimsbygda IL.

Historie
--------

Reed hadde et idrettslag etablert i 1900, ved navn *Breim Idrætsforening*, men det er uvisst hvor lenge dette laget eksisterte. I 1911 ble Indre Breim Idrettslag etablert for området rundt Byrkjelo. Seks år senere, i 1917 ble Breim IL skipet i for innbyggerne rundt Reed.

I 1963 gikk IBIL i samarbeid med Utvik Idrettslag i Stryn om å bygge et alpinanlegg på Utvikfjellet. Senteret har senere fått navnet Breimsbygda Skisenter. Alpinbakken var opprinnelig 600 meter lang, men er senere utvidet, sist i 2008.

Begge klubbene hadde markante utøvere, og spesielt fra 1970-tallet kom flere utøvere til gode resultater. Fra Indre Breim IL var alpinisten Even Hole den største, men ca. ti NM-titler, og deltakelse i en rekke verdenscuprenn fra siste del av 1970-årene og fremover. Klubben hadde også håndballag som spilte kvalifisering til toppdivisjonen på 1970-tallet, og hadde fem sesonger i andre divisjon. 

*Byrkjelo stadion*  
 Foto: LK. Gloppestad, 2005 
I 1981 fikk Byrkjelo stadion kunstdekke (Spurtan), og året etter etablerte idrettslaget friidrettsstevnet Byrkjelo Games. I flere år trakk stevnet verdensstjerner til den vesle bygda. Merlene Ottey, Mary Slaney og Steve Cram er blant navnene som deltok. I 1988 stod IBIL som arrangør for Hovedmesterskapet i friidrett. 

I 1987 slo friidretten i bygda seg sammen i navnet **Breimsbygda friidrettslag** (Breimsbygda FIL (BBFIL)). Samme året vant Bård Sandal junior-NM på 400 meter hekk, og BBFIL vant gull på 1000 meter stafett i det samme mesterskapet. Året etter kvalifiserte Arne Indrebø seg for junior-VM i friidrett i Canada.

Den vellykkede sammenslåelsen av friiidretten og det tette samarbeidet mellom klubbene i forbindelse med Byrkjelo Games og NM 1988 gjorde at idrettslaga slo sammen all aktivitet under navnet Breimsbygda idrettslag i 1989. 

BBIL har senere fått tildelt NM i friidrett i 1999, og søker nå nytt NM-arrangement i 2011. 2011 vil være 100-årsjubileum for Indre Breim IL, den eldste av moderklubbene. Byrkjelo Games ble siste gang arrangert i 1998, og det foreligger ikke planer om å ta opp igjen arrangementet.

Kjente utøvere
--------------

* Astri Mæhre Førde (f. 1933), håndballspiller
* Arne Førde (f. 1967), fotballspiller
* Even Hole (f. 1957), norsk mester og verdenscupdeltaker i alpin
* Magnus Kleppe (f. 1965), lengdehopper

Eksterne lenker
---------------

* NRKs fylkesleksikon om klubben

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Roy Nettum Wetterstad** (født 1963) er en norsk organisasjonsmann og politiker fra Kongsberg.

I 1983, 20 år gammel, ble han valgt inn i kommunestyret på Kongsberg og fylkestinget i Buskerud, som representant for Fremskrittspartiet. Han var også fylkessekretær i Buskerud FrP fra 1987 til 1993.

Wetterstad var stortingsrepresentant for Buskerud fra 1993 til 1997. Han var blant liberalistene som brøt med Fremskrittspartiet etter landsmøtet på Bolkesjø i 1994. Han sluttet seg til FRIdemokratene, men satt formelt som uavhengig representant ut stortingsperioden.

Fra 1999 til 2003 satt han i kommunestyret og formannskapet på Kongsberg, som representant for Høyre.

Wetterstad har siden han gikk ut av Stortinget vært ansatt som generalsekretær i Norges Motorsykkelforbund og Norges Motorsportforbund og som regionsjef i Norges Lastebileier-Forbund.

Referanser
----------

1. 1 2   www.stortinget.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Biografi: Wetterstad, Roy N.». *Stortinget* **(norsk)**. 9. mars 2008. Besøkt 22. august 2021.
3. ↑  «FrP-utbrytere danner Fridemokratene». NTB. 19. juni 1994.
4. ↑  «Høyres liste blir ikke offentliggjort». *Laagendalsposten*. Kongsberg: 4. 16. januar 1999.
5. ↑  «Roy Wetterstads profil». LinkedIn. Besøkt 6. september 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Roy N. Wetterstad hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Roy N. Wetterstad hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Anna Serafima S. Kvam** (født 15. juni 1995 i Oslo) er en norsk politiker og forsker. Hun er tidligere talsperson for Grønn Ungdom, Miljøpartiet De Grønnes ungdomsorganisasjon. Hun var talsperson fra 2015 til 2017.

Kvam vokste opp i Stavanger, har skolegang fra Steinerskolen der og fra Stavanger katedralskole. Hun har studert filosofi, idéhistorie og litteraturvitenskap ved Universitetet i Oslo og er per 2023 stipendiat ved Institutt for lingvistiske og nordiske studier.

Politiske verv
--------------

Kvam meldte seg inn i Miljøpartiet De Grønne i 2013, og ble valgt til nestleder i Grønn Ungdom Rogaland i januar 2013. I oktober samme år ble hun i et suppleringsvalg valgt til medlem av Grønn Ungdoms arbeidsutvalg. Hun ble valgt til ny nasjonal talsperson for ungdomspartiet sammen med Lage Nøst i mars 2015, og satt til 2017.

I 2017 var Kvam 1. kandidat til Stortinget for Miljøpartiet De Grønne i Rogaland. I 2019 ble hun valgt som vara til Oslo bystyre.

Referanser
----------

1. ↑  Stavanger Aftenblad Lokal & Kultur: "Ung ordfører med meninger", 11. oktober 2011 s.12.
2. ↑
3. ↑  «Arbeidsutvalget». Grønn Ungdom. 11. november 2016. Arkivert fra originalen 6. mars 2016. Besøkt 10. november 2016.
4. ↑  Nominasjonskomitéens innstilling
5. ↑  «Vararepresentanter». *Oslo kommune* **(norsk)**. Besøkt 27. november 2019.
**Castlewellan** (irsk: *Caisleán Uidhilín*, «Hugelins borg») er en liten by i grevskapet Down, sørøst i Nord-Irland nær Irskesjøen. Det ligger ved siden av Castlewellan Lake og Slievenaslat-fjellet, 18 km sørvest for Downpatrick. Det ligger mellom Mournefjellene og fjellet Slieve Croob. Den hadde en befolkning på 2782 mennesker ved folketellingen i 2011.

Castlewellan har en bred hovedgate som går gjennom to hovedtorg med kastanjetrær. Byen ble designet av en fransk arkitekt for familien Annesley. Annesley-familien eide ikke alltid landet da de kjøpte det fra familien Maginess, den gang eiere av det som nå er Castlewellan Christian Conference Centre og parkanlegget Forest Park, som er kjent for sitt rike planteliv, og har turstier, et aviarium (fuglehus) og muligheter for ørretfiske. Byen er unik i Irland på grunn av sine trekantede torg både i gamlebyen (øvre torg) og nye bydel (nedre torg) også med sin veldig brede hovedgate. Det gamle markedshuset på det øvre torget ble bygget i 1764 og huser nå folkebiblioteket.

Bilder
------

* Hovedgata i Castlewellan, mai 2010Hovedgata i Castlewellan, mai 2010
* Old Market House i desember 2009Old Market House i desember 2009

Referanser
----------

1. 1 2  «Census 2011 Population Statistics for Castlewellan Settlement», *Northern Ireland Statistics and Research Agency (NISRA)*
2. ↑  «The Ins, Outs and Whereabouts of Castlewellan», *Castlewellan.org*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Castlewellan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**François-Xavier Dumortier** (født 4. november 1948 i Levroux i Frankrike) er en fransk katolsk prest og teolog tilhørende jesuittordenen. Han var rektor for Det pavelige universitet Gregoriana fra 1. september 2010 til 1. september 2016.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Dumortiers foreldre kom fra det nordlige Frankrike; faren fra Comines og moren fra Hazebrouck i fransk Flandern.

Han studerte fra 1967 rettsvitenskap ved Institut d'études politiques de Paris. Parallelt med et virke i en bank i Paris tok han mastergrad i finansforvaltning.

### Jesuitt

I 1973 trådte han inn i jesuittordenen og avla ordensløfter der i 1975. Fra 1975 til 1979 studerte han filosofi og katolsk teologi ved jesuittenes høyskole Centre Sèvres i Paris, deretter teologi ved Weston Jesuit School of Theology i Cambridge i Massachusetts. Han tok doktorgrad i rettsfilosofi ved Université Paris II.

### Prest

Etter sin prestevielse i 1982 arbeidet han til 1985 for tidsskriftet *Études* under Paul Valadier, og forsket på Hannah Arendts livsverk. I 1991 ble han stedfortredende rektor, og i 1997 rektor for Centre Sèvres. Han etterfulgte René Marlé. Han er professor for filosofi, og filosofisk etikk ved Centre Sèvres og ved Institut Catholique de Paris. I 2003 ble han provinsial for jesuittenes franske ordensprovins.

Pave Benedikt XVI utnevnte François-Xavier Dumortier til rektor for det pavelige universitet Gregoriana, og overtok etter pater Gianfranco Ghirlanda den 1. september 2010. Han forble i denne stillingen til 1. september 2016, og ble da avløst av den portugisiske jesuittpater Nuno da Silva Gonçalves.

Pave Frans utpekte pater Dumortier til deltagelse ved bispesynoden i oktober 2016.

Skrifter
--------

* *Science et présence jésuites entre orient et occident: Journée d'études autour de Fronton du Duc.* Médiasèvres 2004, ISBN 2-900388-65-1.
* *Henri de Lubac: Carnets du Concile Coffret en 2 volumes: Tome 1 et 2.* Cerf, 2007 (nytt opplag), ISBN 978-2-204-08447-5, sammen med Jacques de Larosière.

Referanser
----------

1. ↑   NOR PREX1330291D[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Neuer Rektor für „Die Greg"*, Radiovaticana, 27. april 2010
3. ↑  «Fourteen Married Couples Among 253 Participants at Synod on the Family». *America*. 9. september 2014. Besøkt 11. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* *Francois-Xavier Dumortier – Provincial de France Interview*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
Snartemosverdet

**Snartemofunnene** er en rekke rike gravfunn fra gården Snartemo i Hægebostad kommune, Vest-Agder.

*Snartemo I* kom for dagen i 1847, det oppgis å være funnet i en gravrøys, på *Svartemoen* i Hægebostad – antakelig er dette en feilskrift for Snartemo. Funnet inneholder bare en beinkam av ganske uvanlig form og et bronsebeslag.

Gjenstandene fra *Snartemo II* ble kjøpt av Stavanger museum i 1878 av en lokal oppkjøper. Sommeren etter var Oluf Rygh på feltarbeid i Holum, og han fikk da samtidig samlet inn en del opplysninger om dette funnet. Det kom fra en stor gravhaug som var ødelagt ved at det var hentet masse i den for veianlegg. Graven har ligget i sørkant av haugen, den var orientert øst-vest og skåret ned i undergrunnen under haugfyllen. Den hadde inneholdt et tveegget sverd, tre spydspisser, skjoldbule og øks, og en del andre smågjenstander. Det var også to bronsekjeler og et glassbeger og draktutstyr, samt en betalingsring av gull.

*Snartemo III* ble levert til Bergens Museum året etter. Funnet kom fra en gravhaug på omtrent 10 m i diameter. Et leirkar, en
jernspenne og brente bein hadde ligget i et brannflak, en tykk konsentrasjon av trekull og brente bein.

*Snartemo IV* ble funnet i 1916 i en stor gravhaug. I den hadde det vært et kammer bygd av rullestein, dekket av en helle. I det sto en bronsekjele som inneholdt en del brente bein og et ødelagt kvartsbryne.

*Snartemo V* ble funnet like sør for Snartemo II. Det var den 30. oktober 1933 at brødrene Olav og Rikard Killingland holdt på å dyrke opp et nytt jordstykke på stedet. Da kom det for dagen en stor steinhelle under flat mark. Ved nærmere ettersyn fant de at den dekket et gravkammer. Her fant de deler av et rikt gravgods, før de stanset arbeidet og varslet Universitetets Oldsaksamling. Resten av graven ble da undersøkt av preparant Louis Smedstad. Denne graven inneholdt blant annet det gulldekorerte Snartemosverdet, kniver, spydspisser, en glasskrukke, en beltespenne og gullringer. Funnet er datert til folkevandringstiden.

Litteratur
----------

* Hougen, Bjørn (1. januar 1935). «Snartemofunnene : studier i folkevandringstidens ornamentikk og tekstilhistorie». Norske oldfunn (trykt utg.). Universitetets oldsaksamling. Arkivert fra originalen 13. januar 2022. Besøkt 23. desember 2015.
* Dedekam, Hans (1872-1928) (1925). *To tekstilfund fra folkevandringstiden: Evebø og Snartemo : med et tillæg om hegtespænders anvendelse i dragten*. Bergen. s. 36–48.

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Snartemofunnene». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Artikkel i Aftenposten 05.09.99
* Arkeologi i nord
* *Frå alliansar med ringsverd til kongemakt*, artikkel hos Norgeshistorie.no om Snartemofunnet og Avaldsnesfunnet
**Otto Zdansky** (født 28. november 1894 i Wien, død 26. desember 1988 i Uppsala) var en østerriksk paleontolog utvandret til Sverige, og er mest kjent for sin oppdagelse av Pekingmennesket.

Lov og virke
------------

### Bakgrunn

Otto Zdansky, av jødisk opprinnelse, kom til Uppsala etter første verdenskrig der han ble tatt vare på av studentorganisasjonen ved Uppsala universitet. Ved studier i sin hjemby og ved kontakter med professoren i paleontologi ved universitetet, Carl Wiman, lykkes han å fullføre sine studier og disputerte i 1921. 

### Paleontolog, *pekingmennesket*

Wiman var en bekjent av forskeren Johan Gunnar Andersson som på tiden da Zdansky disputerte, ledet utgravninger i Kina. Gjennom disse kontaktene fikk Zdansky hjelpe til ved utgravningene og en dag fant han en kinntann fra en hominid i en grotte ved Chou Kou Tien ( *Zhoukoudian*) ikke langt fra Beijing (Peking). Da han siden vendte tilbake til Uppsala og gikk igjennom forskningsmaterialet, som var sendt dit, oppdaget han ytterligere to tenner. Han gjemte funnet unna og publiserte ingenting før i 1926, etter at han hadde rukket å undersøke grotten nøyere. 

Han publiserte sine forskningsresultater i *Nature*, og fikk året etter et professorat ved universitetet i Kairo som han ble til 1950 før han vendte tilbake til Sverige og Uppsala.

Utforskningene i Kina ble fortsatt av den canadiske paleontologen Davidson Black og franskmannen Teilhard de Chardin, delvis i samarbeide med Otto Zdansky og Johan Gunnar Andersson. Ytterligere funn ble gjort og den fossile menneskeslektningen ble døpt *Sinanthropus pekinensis*.

Otto Zdansky er også kjent for sine utgravninger av pattedyrfossiler i Baode fylke i provinsen Shanxi.

Referanser
----------

1. ↑   www.zobodat.at[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Svenskagravar.se, «Zdansky, Otto Karl Josef», besøkt 11. november 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Hipparion Clay».

Litteratur
----------

* Tore Frängsmyr (2006). *Pekingmänniskan - en historia utan slut*. Stockholm: Natur och kultur. ISBN 91-27-11427-9.
* Nils Uddenberg, *Idéer om livet, II*. En biologibok (2003)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** KulturNav
 |