recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nylig avdød:** Artikkelen handler om en person som døde nylig. Slike biografier kan bli hyppig endret og oppdatert. Les som vanlig Wikipedia med kritisk sans.

**Olav Elias Sønderland** (1942–2023) var en norsk jurist og politiembetsmann.

Sønderland var født i Bodø og avla juridisk embetseksamen (cand.jur.) ved Universitetet i Oslo i 1968. Etter embetseksamen arbeidet han ved Politiavdelingen i Justisdepartementet før han i 1964 gikk over i politiet som politifullmektig i Sandefjord. I 1978 ble han politimester i Sør-Varanger politidistrikt og i 1985 politimester i Bodø, der han også ledet Hovedredningssentralen for Nord-Norge. I 1992 ble Sønderland utnevnt til politimester i Stavanger, senere Sør-Rogaland politidistrikt. Sønderland var leder for observatørgruppen Temporary International Presence in Hebron (TIPH) i 1999.

Etter terrorangrepet i 2011 ledet han et utvalg nedsatt av politidirektør Øystein Mæland, med mandat til å evaluere politiets innsats og håndtering av hendelsene.Sønderland-rapporten ble lagt frem 20. mars 2012.

I 2007 ble Sønderland tildelt Politiets hederskors.

Sønderland ble i 2008 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for embetsfortjeneste og hans innsats for redningstjenesten».

Sønderland var frimurer. Han hadde graden X («Høyt opplyst St. Johannesloges betrodde broder, ridder av Purpurbåndet«).

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   www.abcnyheter.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Hans Vik: *Olav Sønderland (1942-2023)* - Minneord i Aftenposten 14. desember 2023
6. ↑  Olav Elias Sønderland - Store norske leksikon
7. ↑  Handlet så raskt som det var mulig - NRK 16. desember 2011
8. ↑  «Disse har fått Politiets Hederskors», *Politiforum*, 26. april 2012.
9. ↑  Tildelinger - Olav Elias Sønderland - kongehuset.no
10. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 4. januar 2009. Besøkt 12. oktober 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Den Kongelege Norske St Olavs Orden til Olav Elias Sønderland. Tale ved utdeling 24.06.08.[*død lenke*] *Fylkesmannen i Rogaland*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Konrad Nielsen-rettskrivinga** var ei rettskriving som ble brukt i Konrad Nielsen og Asbjørn Nesheims monumentale ordboksverk Lappisk ordbok I–IV 1932–1938 og i trebindsverket *Lærebok i lappisk*.

Ut over disse to verka ble rettskrivinga bare brukt i en håndfull publikasjoner. Rettskrivinga har likevel en sentral rolle i utviklinga av nordsamisk. Så godt som alle vitenskapelige publikasjoner om nordsamisk på hele 1900-tallet brukte Nielsens rettskriving når de siterte nordsamisk språkmateriale.

Karakteristiske trekk ved Konrad Nielsen-rettskrivinga
------------------------------------------------------

Rettskrivinga ble primært laga for å gjøre det mulig å lære nordsamisk som fremmedspråk. Ortografien la vekt på å representere uttalen i de nordsamiske dialektene i så nøyaktig som mulig, og la mindre vekt på å skape ei rettskriving som skulle være lett å bruke for morsmålstalere i det daglige.

Lydhistorisk er rettskrivinga konservativ. Den opprettholder blant annet distinksjonen mellom final *m* og *n*, og mellom final *p*, *t* og *k*; allerede på den tida rettskrivinga ble laga var disse distinksjonene borte i Kautokeino (som hadde henholdsvis final *n* for nasalene og *t* for plosivene), men var fremdeles opprettholdt både i sørligere og østligere dialekter.

Nielsens rettskriving i bruk
----------------------------

I den grad samer skrev samisk i tida fram til 1979 brukte de verken Konrad Nielsen-rettskrivinga eller Bergsland-Ruong-rettskrivinga (fra 1948), men Friis-rettskrivinga, som de kjente fra bibeloversettelsen og fra det religiøse bladet Nuorttanaste.

Litteratur
----------

* Nielsen, Konrad 1932–1938: *Lappisk ordbok Lapp dictionary* (med Asbjørn Nesheim)
* Nielsen, Konrad 1926–1929: *Lærebok i lappisk*
**Lars Harry Vorland** (født 4. oktober 1949 i Bergen) er en norsk lege og helseleder.

Han har en cand.med. fra Brussel 1975, var distriktslege i Kvæfjord i 1976–77, og tilsatt som assistentlege ved Universitetssykehuset Nord-Norge i Tromsø 1978–81. Videre ble han cand.real. 1982 ved Universitetet i Tromsø og spesialist i medisinsk mikrobiologi. Mens han var overlege ved Nordlandssykehuset i Bodø 1983–86, ledet han Forening for medisinsk mikrobiologi 1985–87, og ble i 1986 avdelingsoverlege ved mikrobiologisk avdeling på Universitetssykehuset Nord-Norge i Tromsø.

Så tok han en mastergrad i folkehelsevitenskap i 1989, den også ved Universitetet i Tromsø. Efter å ha ledet helseprosjekter i Vadsø 1991–92, ble han amanuensis ved Universitetet i Tromsø i 1993, forfremmet til førsteamanuensis i 1999 da han fikk sin dr.med. 1999 samme sted. Efter et forskeropphold ved University of California, Irivine, 2000–01 ble han i 2002 professor i Tromsø, han står oppført med tre journalartikler.

Han hadde et kortere opphold i Oslo, som divisjonsdirektør ved Smittevernsdivisjonen ved Nasjonalt folkehelseinstitutt 2002–03. Men så ble han fra 2004 sjef for Helse Nord, der han etterfulgte Marit Eskeland (1953–) på dagen, hun hadde fått seg jobb som direktør ved medisinsk divisjon på Sykehuset Asker og Bærum. Han gikk av i 2020.

Vorland ble i 2014 leder for det nyopprettede Beslutningsforum for nye metoder som blant annet avgjør hvilke nye medisiner som skal inngå. Fra 2019 til 2022 satt han på styret for Norges Forskningsråd. I 2021 ledet han et utvalg som vurderte Covid-19-vaksiner.

Premier
-------

* Pasteurlegatet 1981 fra Det norske medicinske Selskab, det gis til "norske vitenskapsmenn og kvinner som akter å studere et emne vedrørende smittestoffene, kjemien eller gjæringsindustrien".
* Abbottprisen 1999. Ukjent pris.
* Schering-Ploughprisen 2000, fra et amerikansk farmasøytisk selskap
* Bayer-Doma CQK prize, 2000. Ukjent pris.

Referanser
----------

1. 1 2 3  En del av karrierens detaljer er hentet fra en biografi lokalisert den 8. desember 2017 i prabook.com, et sted der man fritt kan legge inn biografier. Der fremkommer det også at Vorland er fra Bergen og at han har mottatt en del priser, som ikke er nevnt ellers.
2. ↑  Lars H. Vorland Arkivert 10. desember 2017 hos Wayback Machine. en biografi fra nettstedet prioritering.no.
3. ↑  Lars Vorland i forskningsdatabasen CRIStin, sist avlest den 11. desember 2017.
4. ↑  Fra mikrobiologi til makrojobb i helse Nord i Tidsskrift for den norske legeforening, juni 2003.
5. ↑  Frøydis Braathen, *Fortsatt nei til en av verdens dyreste medisiner* i Aftenposten den 8. desember 2017.
6. ↑  Forskningsrådets nye styre er klart i Forskerforum den 20. desember 2018.
7. ↑  Lars Vorland tar vaksineoppdraget med knusende ro i Dagens Medisin den 16. april 2021.
8. ↑  Pasteurlegatet Arkivert 10. desember 2017 hos Wayback Machine. sist lest den 8. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Vorland Lars Arkivert 9. desember 2017 hos Wayback Machine. jobbe siden fra helse-nord.no
Trefoldighetskirken
**Trefoldighet menighet** var en menighet i Oslo domprosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke, med Trefoldighetskirken som menighetskirke.

Historikk
---------

Trefoldighet(s) menighet ble opprettet ved kgl.res. av 22. mars 1858, og besto dels av et område som hadde hørt til Vår Frelsers menighet, og dels av et område av Bymarken, tilhørende Aker prestegjeld i geistlig henseende. Grensen mot Vår Frelsers menighet i syd og øst gikk fra Grünerbrua gjennom Møllerveien, Møllergata og Kongens gate. Grensen for menigheten i nord og øst gikk fra Grünerbrua gjennom Møllerveien og Fredensborgveien visstnok så langt som til Damstredet, så over til krysset av Ullevålsveien og Nordahl Bruns gate, ned til Pilestredet og oppover Pilestredet til Adamstuen. Nord og øst for denne avgrensningen lå Aker prestegjeld, fra 1861 Gamle Aker menighet. Grensen for menigheten i vest fulgte den daværende bygrensen fra Fagerborg i nord til sjøen der nå Niels Juels gate begynner, i sør.

Ved kgl.res. av 10. juli 1874 ble den søndre delen av menigheten skilt ut under navnet Johannes menighet. Området mellom Pilestredet og Fagerborggata må være skilt ut og lagt til Gamle Aker menighet samtidig med at Uranienborg menighet ble opprettet i 1880. Iflg. kgl.res. av 28. september 1897 skulle grensene for menigheten følge Parkveien fra krysset ved Observatoriegata, Drammensveien, Karl Johans gate, Universitetsgata, Kristian IVs gate, Rosenkrantz gate, Pilestredet, Apotekergata, Hospitalsgata, Møllergata, Rosteds gate, Fredensborgveien, Kroken, Akersveien, sørenden av Vår Frelsers gravlund, Nordahl Bruns gate, Pilestredet, Oscars gate, Frognerveien og Observatoriegata til Parkveien.

Den sørvestre delen av menigheten ble skilt ut ved kgl.res. av 17. november 1916 og lagt til Vår Frelsers menighet. Et strøk begrenset av Holbergs gate, Stensberggata, Ullevålsveien, Nordahl Bruns gate og Pilestredet ble skilt ut fra Markus menighet ved kgl.res. av 11. februar 1938 og lagt til Trefoldighets menighet.

Kilder
------

* Historikk for prestegjeld og sogn i Oslo, arkivverket.no
**Unia Pracy** («Arbeidets forbund», *UP*) er et sosialdemokratisk parti, til venstre for SLD. Partiet har vært splitta når det gjelder forholdet til SLD. Blant de ledende personene i UP fra første halvdel av 1990-tallet var det flere som hadde vært fengsla i kommunisttida. Ved parlamentsvalget i 2001 inngikk imidlertid partiet en avtale om fellesliste med SLD, der UP skulle ha hver tiendeplass. Dette var med på å få en del tidligere framstående partimedlemmer til å melde seg ut. Etter 2001-valget fikk UP valgt inn 16 medlemmer til Sejm på felleslista, men oppretta sin egen fraksjon. Foran parlamentsvalget i 2005 inngikk UP en avtale om å stille under lista til Socjaldemokracja Polska (SdPl), en utbrytergruppe fra SLD. Denne lista kom imidlertid ikke inn i parlamentet. 

I 2006 danna UP sammen med SLD, SDPL og PD en valgallianse under navnet *Lewica i Demokraci* (*LiD*). Alliansen stilte første gang ved lokale valg og deretter ved parlamentsvalget i 2007. LiD kom da på tredjeplass, med 53 kandidater til Sejm. Uheldigvis for UP, var de det eneste av de tre partiene i alliansen som ikke fikk inn noen av sine kandidater.

Referanser
----------

1. ↑   Internetowa encyklopedia PWN-ID 3991325[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (pl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Partido Social Democrata (PSD)** er et sentrum-høyre-orientert, liberal-konservativt politisk parti i Portugal.

Historie
--------

Partiet ble stiftet i 1974, to uker etter nellikrevolusjonen. I 1979 allierte partiet seg med andre høyreorienterte partier for å danne det senere nedlagte Demokratisk Allianse. Partiet vant det portugisiske parlamentsvalget i både 1979 og i 1985. Partiets daværende leder Anìbal Cavaco Silva var statsminister i ti år da store økonomiske reformer ble gjennomført i landet. Da han trakk seg i 1995 tapte PSD det årets parlamentsvalg. I 2002 vant José Manuel Durão Barroso tilbake embetet for PSD og tjenestegjorde som statsminister fram til 2005. 

Selv om partiet bruker det sosialdemokratiske navnet, plasserer de seg på høyresiden. PSD er medlem av Det europeiske folkeparti. Dette skyldes at partiet dreide seg mot høyre med politiske og økonomiske reformer på 80-tallet.[]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Partido Popular Democrático – Partido Social Democrata – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Partido Social Democrata på Twitter Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Partidul Democrației Sociale din România** («Partiet for Romanias sosialdemokrater», *PDSR*) var et rumensk sosialdemokratisk parti som eksisterte mellom 1992 og 2000. 

PDSR hadde sitt utspring i *Den nasjonale redningsfronten* (*Frontul Salvării Naționale*, *FSN*). En splittelse i FSN mellom Iliescu-fløyen og en mer reformvennlig fløy rundt Petre Roman førte til at Iliescu-fløyen i april 1992 forlot FSN for å danne *Den demokratiske nasjonale redningsfronten* (*Frontul Democrat al Salvării Naționale*, *FDSN*), som i juli 1993 etter å ha blitt slått sammen med tre mindre partier blei til partiet PDSR. 

FSDN hadde vunnet parlamentsvalget i 1992 og FSDN/PDSR satt med regjeringsmakta fram til 1996. PDSR måtte gi fra seg regjeringsmakta etter at de tapte parlamentsvalget i 1996, men fikk den tilbake etter valget i november 2000. I januar 2001 slo PDSR seg sammen med *Partidul Social Democrat Român* (*PSDR*), det historiske rumenske sosialdemokratiske partiet med røtter tilbake til 1910. Det nye partiet tok navnet *Partidul Social Democrat* (*PSD*). 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Henrik Andreas Tønder** (1696–1773) var en dansk-norsk offiser. Han deltok i slaget i Dynekilen i 1716.

Bakgrunn
--------

Tønder var født på Stadsbygd prestegård ved Trondheim, som sønn av premierløytnant Raphael Andersen Tønder (1663–1700) og Margrethe Henrichsdatter Tønder (1670–1712) født Bull. Faren var av slekten Tønder.

Sønnen Raphael Henrich Tønder (1740–1814) ble kontreadmiral i den dansk-norske marinen.

Militære virke
--------------

Tønder ble underoffiser i 1711. I 1715 fulgte han med i 1. Trondhjemske infanteriregiment, senere ble han kommandert til den dansk-norske flåten. I flåten deltok Tønder i slaget utenfor Stralsund under admiral Sehersted.

Som secondløytnant deltok han under slaget i Dynekilen i 1716. Tønder ble kommandert med arméen til Pommern i 1716. Han ble fra 1718 premierløytnant og deltok i kampen mot Carl Gustaf Armfeldt nordenfjells i Norge.

I slutten av karrien var Tønder oberst og sjef for det Vesterlenske nasjonale infanteriregiment. Han døde i Kristiansand i 1773.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Kavli, Guthorm (1990). *I Tordenskiolds kjølvann*. Schibsted. s. 128. ISBN 8251613523.
2. ↑  Lange, Christian Christoph Andreas (1860). *Norske samlinger* **(dansk)**. Feilberg & Landmark.
3. ↑  Ovenstad, Olai (1948). *Militærbiografier - den norske hærs officerer 1628-1814*. s. 512–513.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Tom Hermann Kristensen** (født 1. desember 1960) er en norsk vokalist, gitarist og forfatter, som var med å starte Backstreet Girls sammen med broren Pål «Krisa» Kristensen i 1984. Han er for tiden[*når?*] aktuell med Balladen om Gary Holton og Casino Steel , den offisielle biografien som ble sluppet i mai 2015. Kristensen har tidligere skrevet om det norske rockebandet Titanic, som ble utgitt i 2008. Våren 2014 ble en rekke av hans essays utgitt i Sverige, i Oskar Ohlsons fotobok Rock `n` Roll People. Han har skrevet og bidratt på flere bøker om den norske musikkscenen. Han har også skrevet nærmere hundre artikler, som har blitt utgitt i forskjellige magasin over hele Europa. Kristensen har spesialisert seg på å skrive om klassisk rock'n'roll.

I 2009 var han involvert i Dvd-lanseringen av Arne Philip Fraas' konsertfilm «Ragnarock» fra 1973. I 2010 satte Kristensen sammen samlingen *Anthology* med den norsk/engelske duoen Gary Holton og Casino Steel. Det tredoble settet ble sluppet av Universal og mottok velvillige anmeldelser hjemme og på kontinentet. Tom Kristensen har også fungert som pr-rådgiver for artister som Stevie Klasson og Neon Leon. I tillegg har han gjort en del presse[*klargjør*] i Skandinavia og England for artister som Andrew Matheson, Henry McCullough, Willy DeVille, Johnny Winter, Freddy Lindquist, Svein Finjarn, The Boys og Andy McCoy.

Backstreet Girls med Kristensen som vokalist gikk i studio og spilte inn 5–6 låter. Utdrag fra to av dem, demoversjoner av *Gypo* og *Poor Ol' Sam*, ble brukt i filmen X. Backstreet Girls spiller også i en scene i filmen. Kristensen forlot bandet i 1985. Bandet ga aldri ut noe plate med ham som vokalist, men det ble senere utgitt en sang (*Jailbreak Opera*) på Backstreet Girls-tributeplata *Never Too Loud.*

Diskografi
----------

### Backstreet Girls

#### Samleplate

* 2006 *Never Too Loud, Tribute to BSG* , («Jailbreak Opera» 1985 demo)

### Suicide Pilots

* 1989 *Can't Take It* (7" flexi disc) kom med *Rock Furore* nr. 5 1989. Det ble også utgitt femti eksemplarer med bildecover.

### Cosmic Messiah

* *Cosmic Messiah*

#### Samleplater

* 1994 *Completely Rock'n'Roll* («Bolivian Blues»)
* 1994 *Completely Rock'n'Roll - the Ballads* («Baby Talk»)

Bøker
-----

* 2008 *Titanic. Historien – fortalt av dem selv*. Rockarkivet. 171 pp. ill. Oslo 2008. ISBN 978-82-997310-2-7
* 2015 *Balladen om Gary Holton og Casino Steel*

Referanser
----------

1. ↑  casinosteel.com
2. ↑  Balladen om Gary Holton og Casino Steel
3. ↑  «ballade.no». Arkivert fra originalen 23. desember 2008. Besøkt 29. juni 2012.
4. ↑  bilde av Tom fra boka Rock `n` Roll People
5. ↑  rockandrollcentral.com
6. ↑  filmarkivet.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
**Svartskog landskapsvernområde** ligger mellom Bunnefjorden og Gjersjøen i Nordre Follo kommune, Viken fylke. Området er et kulturlandskap preget av store åkerflater og mindre åkerlapper mellom skogkledte koller. Her er elementer fra tidligere tiders jordbrukslandskap, med store hagemarksarealer med edellauvtrær og eikeskogsholt. Skogen i området er for en stor del tidligere beitemark og havnehager, samt brakklagt åker. Et kalkrikt jordsmonn og gunstig klima gir grunnlag for et stort mangfold av planter. Her er også flere dammer med både storsalamander og småsalamander.

Vinterstid prepareres skiløype av Svartskog IF

Det finnes parkeringsplass ved Solheim langs fylkesvei 126 Bekkenstenveien, som går gjennom området.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Svartskog landskapsvernområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
2. ↑  Markadatabasen om rundløypa på Svarskog

Eksterne lenker
---------------

* Opplysningsark, Fylkesmannen i Oslo og Akershus
* Røsok, Ø (28. februar 2011). «Forvaltningsplan for Svartskog landskapsvernområde, Oppegård kommune» (PDF). Fylkesmannen i Oslo og Akershus. s. 110. Arkivert fra originalen (PDF) 2. februar 2017. Besøkt 19. januar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Naturbase
 |
**Blefjell** er et fjellområde på grensen mellom Buskerud og Telemark. Blefjell omfatter deler av de fem kommunene Rollag, Flesberg og Kongsberg i Viken og Notodden og Tinn i Vestfold og Telemark.

Store Ble
---------

Villrein under Åklinuten på Storeble.
Store Ble (også skrevet Store-Ble og Storeble) er det høyestliggende området på Blefjell. Dette området ligger som en rygg i nord-sør retning og strekker seg fra Blenuten (1213 moh.) (også kalt Viermyrnuten og Sørkjenuten) i nord til Sigridsfjell (1194 moh.) i sør og inkluderer alle de høyeste toppene på Blefjell. Den høyeste toppen er Bletoppen (1342 moh.). Det går merkede T-stier mellom Nordstul og Numedalen Kro på Store Ble, og turistforeningen har to turisthytter beliggende der som heter Sigridsbu og Eriksbu. Det går stilinker mellom Blefjell og Vegglifjell fra Åkliskardet. Området ligger stort sett over tregrensen og er hjem for Blefjells reinstamme.

Vesle Ble
---------

Landskapet rundt Vesleble, Store Blefjell i høyre hjørne.Vesle Ble (også skrevet Vesle-Ble og Vesleble) er området rundt Krøkla og østover. De lavereliggende områdene av Vesle Ble er populære hytteområder som Blestølen, Fagerfjell, Blåberg, Blestua og Liatoppen. Vesle Ble er vinterstid populært blant skigåere og er mer tilgjengelig og mindre værhardt enn Store Ble.

Enkelte regner Vesle Ble som en del av Store Ble, men det er ikke i tråd med den lokale tradisjonen.

Referanser
----------

1. ↑  Blefjell på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* (en) Blefjell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Flora of Store Ble – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Turforslag til Blefjell og Vegglifjell på DNT og NRKs nettsted ut.no
* Kjentmannsmerkets venners sider om Blefjell Arkivert 8. april 2011 hos Wayback Machine.
* Turistforeningens sider om Blefjell
* Blefjell villreinområde
* Blefjell Utvikling BA


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Brattværet** er en øygruppe på vestsiden av Smøla i Møre og Romsdal. Øya var i sin tid et av de største fiskeværene på Nordmøre, og på det meste bodde det i underkant av 300 mennesker på den lille øya. Nå er det ikke flere fastboende igjen på Brattværet, men øygruppa brukes av feriefolk nesten året rundt.

Tidligere hadde Brattværet egen butikk, fiskemottak, melfabrikk, tranbrenneri, skole, bedehus og sagbruk. Av de, er det bare melfabrikken, skolen, bedehuset og butikken som står igjen, og kun bedehuset er i drift. Melfabrikken og butikken er i privat eie og brukes mest som lager og lignende, mens skolen er blitt omgjort til hytte.

Skolen på Brattværet ble nedlagt i 1959, da Bakkamyra barneskole på Råket på «fastsmøla» ble åpnet.

Brattvær Bedehus ble bygd i 1895 og er vigslet til kirke, og der har det ofte vært både dåp, bryllup og begravelser. En gang hver sommer, arrangerer Smøla menighetsråd gudstjeneste i bedehuset.

«Skagastua» eller «Skaget» er det eldste huset som fortsatt står på Brattværet. Huset ble bygget i 1750.
Øya består av fem «deler»: Mokkeløya, Aukan, Rottøya, Holmen, og Været. Været er stedet med flest hus, inkludert «væreierboligen» og bedehuset.

I 1978 var det en storbrann på øya etter at det begynte å brenne i væreierboligen og som førte til at seks hus tok fyr. Fem av husene brant helt ned, mens ett ble slukket. Væreierboligen på Brattværet var i sin tid Nordmørets største tømmerbygning, men etter brannen, ble et litt mindre hus satt opp.

Slik så «Været» ut før brannen. Det største huset i midten er Væreierboligen.
Ruinene av væreierboligen. Huset i bakgrunnen er bedehuset (t.v) og «Storstua» (t.h). På 50- og 60-tallet, begynte folk å flytte fra øya. Hovedsakelig til Råket og Kristiansund. Noen tok med seg husene, andre solgte de, mens noen bare forlot de. I 1970, hadde nesten alle flyttet fra øya, bortsett fra noen få stykker. Den siste som flyttet fra Brattværet, bodde der nesten fram til 90-tallet.

Etter det ble Brattværet kun brukt av feriefolk helt fram til 2009, da den gamle brattværing Leif Birger Hagen eller «Leifen» som han var kjent som, bestemte seg for å flytte tilbake til barndomshjemmet sitt. Han bodde der fram til 2013, da han igjen flyttet tilbake til Råket på «fastsmøla». Etter det har det kun blitt brukt av feriefolk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**A/L Øybuss**, senere **Rutebilene Øybuss AS**, var et rutebilselskap som hadde passasjertrafikk mellom Tønsberg, Nøtterøy og Tjøme i Vestfold fra 1941 til 1996.

Historie
--------

Rutebiltrafikken på Tjøme og Nøtterøy begynte i 1913 med den første rutebilforbindelsen på strekningen Kjøpmannskjær-Tønsberg. Noen år seinere Torød- Tønsberg og Tenvik-Tønsberg. 

I 1941 slo rutebilene på øyene seg sammen til busselskapet *Rutebilene, Nøtterøy-Tjøme A/L Øybuss*. Andelslaget bestod av elleve andelshavere som drev med buss, ferje og godstrafikk på Nøtterøy, Tjøme og Hvasser. Selskapet hadde 23 biler, tre garasjer og to ferjer. Øybuss trafikkerte øyene fram til 1996 da selskapet ble kjøpt opp av Norgesbuss, som samtidig også overtok Tønsberg-selskapet Rutebilene Farmand. Rutebilstasjonen for Øybuss i Tønsberg lå først i Storgata, der Vestfold fylkesbibliotek ligger i dag, seinere på tomta der Oseberg Kulturhus ble oppført i 2002. 

Flere av bussene til Øybuss var levert av Vestfold Bil & Karosseri (VBK) i Horten.

Mellom 2010 og 2013 opererte det også et rent turbusselskap på Nøtterøy under navnet *Øybuss AS*.

Litteratur
----------

* Norland, Andreas (1961). *Rutebiltrafikken på Nøtterøy og Tjøme gjennom 50 år*. Øybuss.

Eksterne lenker
---------------

* Nedlastbart dokument om kollektivtrafikken i Vestfold
* To bilder fra Øybuss-stasjonen i 1940-åra

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Buekorps**

**Markens Bataljon**
3. juni 1854

Markens Bataljon
Markens Bataljon
**Markens Bataljon** er et bergensk buekorps (gutter) stiftet 3. juni 1854

Buekorpset er et *søndagskorps*, som betyr at det var et buekorps for allmuen og hadde eksersis på søndager.

Marken, som er en bydel i Bergen, avgrenses av Nygaten, Kong Oskarsgate, Strømgaten, Kaigaten og Peter Motzfelts gate. For å bli kalt en ekte Markegutt må en være født innenfor dette området og aller helst på en *tinntallerken*. Dette er Markens Bataljons territorium. Korpsets grunnlegger var Herman Falck som bodde i området. 

Buekorpset er i allianse med Mathismarkens Bataljon. Korpsets farger er rødt og blått.

Litteratur
----------

* Gjerstad, Jo. *Buekorpsene i Bergen*, (Bergen kommune 2005) ISBN 82-7128-383-9 (*hefte*)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Historie finnes i Nygaardsnytt s.8 pdf.
* Bilder av Markens bataljon Arkivert 24. desember 2005 hos Wayback Machine.

Portal: Bergen

| * v
* d
* r
Buekorps |
| --- |
| 
* Dræggens Buekorps
* Fjeldets Bataljon
* Laksevågs Bueskyttere
* Lungegaardens Buekorps
* Løvstakkens Jægerkorps
* Markens Bataljon
* Mathismarkens Bataljon
* Nordnæs Bataillon
* Nygaards Bataljon
* Sandvikens Bataljon
* Skansens Bataljon
* Skutevikens Buekorps
* Sydnæs Bataljon
* Vågens Bataljon
* Wesselengens Bataljon

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** VIAF
 |
**Romerike Jujutsu Klubb** er en jujutsu-klubb som holder til på Strømmen i Lillestrøm kommune, i Akershus fylke.

Klubben ble opprettet i 1982, og startet med stilen «mykt selvforsvar». I 1986 byttet klubben til «Yawara Ryu», og fikk samtidig en ny mentor: Soke Jimmy Keido Yamaue. I 1994 fikk klubbens stil nytt navn: «Kei Wa Ryu Jujutsu» som oversatt betyr «Utforskning av harmoni», mens «Kei» også henspiller også på det nære samarbeide med Keido Yamaue.

I 1982 startet klubben å trene på skoler på Skjetten, men flyttet senere til leide lokaler først i Lillestrøm, så på Strømmen Storsenter.

Grupper
-------

Treningen deles inn i tre alderstrinn:

* Panda (barn) (5-9 år)
* Tiger (ungdom) (10-14 år)
* Voksne (15 år og oppover)

Medlemskap
----------

Klubben er medlem av:

* Norges Kampsportforbund (NKF)
* Norges Idrettsforbund (NIF)
* Scandinavian Budo Association (SBA)
* International Bujutsu University (IBU)

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted: www.jujutsu.no
* International Bujutsu University (IBU)
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

Missalets førsteside med pProprium for første søndag i advent.
**Missale Slesvicense** («den slesvigske messebok»), fullstendig: *Missale secundum ordinarium ecclesie Slesvicensis*, er en inkunabel fra den lybekkske boktrykker Steffen Arndes. Den utkom i 1486 i Schleswig og er den annen bok som ble trykket i Danmark (området var da dansk), og den første bok trykket i det som senere ble den tyske forbundsland Schleswig-Holstein.[] Den regnes for å være høydepunkt for den tidlige danske boktrykkerkunsterkunst.[]

Detaljer
--------

*Missale Slesvicense* ble finansiert av dem Staller Laurens Leve og hans sønn domherren Levo Leve, i rundt 300 eksemplarer[], hvorav fire er blitt bevart for ettertiden.

Den er en messebok for den katolske kirke i bispedømmet Slesvig og inneholder bønner, bibslse salmer og tekster for messeliturgien. Omfanget er på 265 blad i format 35,6 × 23,8 cm. Innbindingen er i rødt og svart. Skrifttypene er gotisk, de store initialene på hver side ble malt for hånd.

Bevarte eksemplarer
-------------------

To av de bevarte eksemplarer av *Missale Slesvicense* befinner seg på Det danske kongelige bibliotek i København. Et tredje eksemplar er på museet på Schloss Gottorf i Schleswig. 

Det fjerde eksemplaret ble i 1935 funnet i et gammelt skap i den daværende evangelisk-lutherske pastor på nordsjø-øya Amrum. Det ble oppbevart i lengre tid i menigheten der. Årene 2000 til 2002 ble dey grundig restaurert og overlatt for oppbevaring i det landeskirkelige arkiv i Kiel. Av og til utstilles det i Amrums St. Clemens-kirken i Nebel.

Ingen av de fire eksemplarene er fullstendige.

Referanser
----------

1. ↑   Abruf am 31. August 2009
2. ↑  «Kurzfassung des Restaurierungsberichts». Arkivert fra originalen 29. juni 2012. Besøkt 10. september 2018.
3. ↑  Arkivert [Date missing] hos amrum-kirche.de [Error: unknown archive URL], lest 27. januar 2011

Litteratur
----------

* Dieter Lohmeier, Gert Wilhelm Trube, Michael Brüchmann, Annette Göhres, Anke Metz: *Missale Slesvicense 1486. Ein Meisterwerk des Frühdruckers Steffen Arndes*. Schleswig-Holsteinische Landesbibliothek, Kiel 2001, ISBN 978-3-9806013-4-4

Eksterne lenker
---------------

* Eintrag (mit Bestandsnachweisen) im Incunabula Short Title Catalogue

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND
 |
Kampen kirke (Stavanger)
**Kampen menighet** var et prestegjeld tilhørende Stavanger domprosti. Det omfattet sogn i Stavanger kommune i Rogaland fylke, og hovedkirken var Kampen kirke.

Kampen menighet er nå en del av Stavanger kirkelige fellesråd, og underlagt Stavanger domprosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

På begynnelsen av 1950-tallet fikk den såkalte småkirketanken sitt gjennombrudd både i Danmark og Norge. Hovedårsaken til opprettelse av *småkirkemenigheter* var å møte mennesker i mindre kirkelige enheter, mens de formelt hørte til den menigheten de var utgått fra. Følgende småkirkemenigheter ble i årene 1955-63 opprettet innenfor distriktet:

* Kampen småkirkemenighet i Domkirkens menighet
* Varden småkirkemenighet i St. Johannes og St. Petri menigheter
* Hillevåg småkirkemenighet i Hetland prestegjeld

Ved kgl.res. av 25. mars 1955 ble Kampen småkirkemenighet opprettet, gjeldende fra 1. juli 1955. Første byggetrinn av Kampen kirke ble innviet 25. august 1957, og annet byggetrinn 16. november 1969. Etter 15 år som småkirkemenighet, fant menighetsrådet tiden inne for å bli en ordinær menighet. Ved kgl.res. av 7. april ble således Domkirkens prestegjeld delt, ved Kampen småkirkemenighet ble utskilt som selvstendig menighet og sognekall, gjeldende fra 1. mai 1972.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Kampen
* Stokka

Referanser
----------

1. 1 2  *Menigheter og endringer i menighetsgrenser i perioden 1800-1989*. xx#: Stavanger kommune. 1989. s. 10-11,17.
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Hillevåg kirke
**Hillevåg menighet** var et prestegjeld tilhørende Stavanger domprosti. Det omfattet sogn i Stavanger kommune i Rogaland fylke, og hovedkirken var Hillevåg kirke.

Hillevåg menighet er nå en del av Stavanger kirkelige fellesråd, og underlagt Stavanger domprosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

På begynnelsen av 1950-tallet fikk den såkalte småkirketanken sitt gjennombrudd både i Danmark og Norge. Hovedårsaken til opprettelse av *småkirkemenigheter* var å møte mennesker i mindre kirkelige enheter, mens de formelt hørte til den menigheten de var utgått fra. Følgende småkirkemenigheter ble i årene 1955-63 opprettet innenfor distriktet:

* Kampen småkirkemenighet i Domkirkens menighet
* Varden småkirkemenighet i St. Johannes og St. Petri menigheter
* Hillevåg småkirkemenighet i Hetland prestegjeld

I Hetland formannskap var spørsmålet om utskilling av Hillevåg oppe for første gang 15. mai 1961, og ved kgl.res. av 25. januar 1963 ble Hillevåg småkirkemenighet opprettet, gjeldende fra 1. juli 1963. Ved brev fra Kirke- og undervisningsdep. av 16. mai 1966, ble Hetland prestegjeld delt, slik at Hinna sogn ble skilt ut som eget Hinna menighet med Hillevåg småkirkemenighet, gjeldende fra 1. juni 1966. Ved kgl.res. av 25. desember 1969 ble Hillevåg småkirkemenighet utskilt som eget sogn og prestegjeld, gjeldende fra 22. desember 1969.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Hillevåg

Referanser
----------

1. 1 2  *Menigheter og endringer i menighetsgrenser i perioden 1800-1989*. xx#: Stavanger kommune. 1989. s. 10-12,15,17.
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Centerpartiets ungdomsförbund** (**CUF**) er en ungdomsorganisasjon som er knyttet til Centerpartiet i Sverige.

Svenska landsbygdens ungdomsförbund ble stiftet i 1919 som en landsdekkende ungdomsorganisasjon for de to daværende bondepartiene i Sveriges riksdag: Bondeförbundet og Jordbrukarnas Riksförbund. Partiene ble slått sammen i 1921. Ungdomsorganisasjonen tok i 1962 navnet Centerns Ungdomsförbund, og i 2004 Centerpartiets Ungdomsförbund.

Ungdomsorganisasjonen dreide ideologisk mot venstre i 1960- og 1970-årene (se sekstiåtterne), men tok uttalt avstand fra sosialisme så vel som liberalisme og konservatisme. I løpet av 1970- og 1980-årene ble miljøvern en hovedsak for organisasjonen. Centerpartiets ungdomsförbund har siden gått i en klar liberal retning, men fortsatt preget av miljøsak og desentralisering.

Centerpartiets ungdomsförbund er, sammen med blant andre den norske Senterungdommen, knyttet til Nordiska Centerungdomens Förbund. På europeisk plan og verdensplan samarbeider Centerpartiets ungdomsförbund med liberale partier.

Referanser
----------

1. ↑  «Stort medlemstapp i ungdomspartierna "Vill inte skriva upp sig på åsiktspaket"». Sveriges Television. 5. juli 2022. Besøkt 4. juli 2023.
2. 1 2 3  «Idéprogram» **(svensk)**. Centerpartiets ungdomsförbund. Besøkt 4. juli 2023.
3. ↑  Jørgensen, Thomas Ekman (2008). *Transformation and Crises: The Left and the Nation in Denmark and Sweden, 1956–1980* **(engelsk)**. New York og Oxford: Berghahn Books. s. 194. ISBN 978-1-84545-366-4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
Hundvåg kirke
**Hundvåg menighet** var et prestegjeld tilhørende Stavanger domprosti. Det omfattet sogn i Stavanger kommune i Rogaland fylke, og hovedkirken var Hundvåg kirke.

Hundvåg menighet er nå en del av Stavanger kirkelige fellesråd, og underlagt Stavanger domprosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Hinna og Hillevåg sognet "fra gammelt av" til Hetland kirke og sognekall. Hetland formannskap hadde spørsmålet om utskilling av Hillevåg som egen menighet oppe for første gang 15. mai 1961, og ved kgl.res. av 25. januar 1963 ble Hillevåg småkirkemenighet opprettet, gjeldende fra 1. juli 1963. Ved kgl.res. av 15. mai 1964 inngikk Hetland kommune i Stavanger storkommune, med unntak av av Riska sogn og Dale krets, som ble lagt til Sandnes kommune. Ved brev fra Kirke- og undervisningsdep. av 16. mai 1966, ble Hetland prestegjeld delt, ved at Hinna sogn ble utskilt ut som eget Hinna menighet, gjeldende fra 1. juni 1966, og skulle "inntil videre" omfatte Hillevåg småkirkemenighet, for hvilket delingstidspunkt skulle bestemmes senere.

Ved kgl.res. av 26. november 1975 ble prosessen med delingen av Hetland prestegjeld og sogn avsluttet, ved opprettelsen av to selvstendige menigheter, Hundvåg og Tasta, gjeldende fra 1. januar 1974. Hundvåg og de øvrige byøyene inkluderte Austre Åmøy ble Hundvåg menighet. Det betød at Buøy, Engøy, Sølyst og Grasholmen som siden 1910 hadde tilhørt Sankt Petri menighet, også ble lagt under Hundvåg.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Hundvåg

Referanser
----------

1. 1 2  *Menigheter og endringer i menighetsgrenser i perioden 1800-1989*. xx#: Stavanger kommune. 1989. s. 14,19.
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Ekholt** er en plass i Rygge, i Moss kommune i Østfold. Stedet er en del av tettstedet Moss, i området som også med betegnelsen Høyden (skrives ofte og uttales Høyda).

Stedet har en blanding av store eneboliger, rekkehus og mindre blokker. Navnet kommer etter en meget gammel gård som ligger i området. Navnet kommer også fra ekeblad.

Ekholt har også et fotballag som spiller i 5. divisjon.

I løpet av de senere år er området blitt i stor skala utbygget med boligfelt og kjøpesentre.

Ekholt grenser til kulturlandskap mot syd, og her er flere golfanlegg, turterreng og gode rekreasjonsmuligheter. Nærmeste badestrender er Feste-strendene.

Forøvrig har tettstedet egen kirke, barneskole og ungdomsskole.

Hageby
------

I gjenreisningstiden etter andre verdenskrig var det stor boligmangel i Norge. Det ble oppgangstider for industrien i Østfold, og bedriftene søkte etter arbeidskraft utenfor fylket. De tilreisende industriarbeiderne og deres familier trengte boliger. På Ekholt ble det på begynnelsen av 1960-tallet anlagt et boligfelt etter modell av den såkalte «hagebyen».

Halden Arbeiderblad beskrev i 1962 den nye hagebyen slik:

> „Sin nye tilværelse i Moss deler denne familien med mange andre, som for en stor del kom fra Møre og Trøndelag. Like før jul flyttet i alt 11 familier, vesentlig fra disse landsdeler, inn i A.S. Moss Glasværks nye boliger på Ekholtfeltet. Dette er første etappe av et byggeprosjekt på i alt 18 firemanns-boliger, hvorav bedriften har engasjert seg i 45 leiligheter for å skaffe hus til arbeidere den henter fra landsdeler med overskudd av arbeidskraft. Ikke bare i Moss, men i hele Østfold, er det mangel på arbeidskraft til industrien, og derfor har man funnet å ville ordne seg på denne måten.
> 
> 

> (---) Boligfeltet er organisert som et borettslag, og hver enkelt står som eier av sin leilighet. Bedriften har imidlertid ordnet med finansieringen og ydet betydelig nedskrivningsbidrag. Ekholt ligger i landlige omgivelser. Her er bondegårder og skog, en deilig innsjø og ikke langt til Oslofjorden heller, så det er ideelt på alle måter både til hverdag og ferie. Det er 10-12 minutters sykkeltur til fabrikken, og gode kommunikasjoner for dem som eventuelt ikke ønsker seg den daglige mosjon på sykkel. (---) En ny barneskole er bygd like i nærheten av Ekholt, og om ikke lenge skal Rygge kommune også bygge en ungdomsskole i dette strøket."
> 
> 

I dag (2017) bærer en gatestrekning på Ekholt navnet *Ekholt Hageby*.

Referanser
----------

1. 1 2  *Halden Arbeiderblad 1962.02.19*. Halden. 19. februar 1962. Besøkt 12. februar 2017. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
2. ↑  «Ekholt Hageby i Moss - NorskeGater.com». *www.norskegater.com* **(norsk)**. Besøkt 12. februar 2017. «Vælkommen till gaten Ekholt Hageby i Moss som ligger i nærheten av gaterne Vestre Ekholtvei og Ekholtveien. Ekholt Hageby ligger i Rygge kommune i Østfold fylke. Alle adresser på Ekholt Hageby har postnummer 1526.»
**Valentine Kalumba** O.M.I. (født 17. januar 1967 i Mufulira i Zambia) er en zambisk ordensgeistlig og katolsk biskop av Livingstone.

Liv og virke
------------

### Prest

Valentine Kalumba studerte ved seminarene i Mpima og Lusaka fra 1994. I januar 2001 gikk han inn i novisiatet hod *Hünfeld-oblatene* og avla evige løfter den 20. februar 2002. Den 22. oktober 2005 ble han presteviet.[1]

I tillegg til forskjellige oppgaver i ordenen og i menighetssjelesorgen, var han fra 2011 til 2014 direktør for ordenens egen radiostasjon i Mongu. Deretter arbeidet han som økonom ved filosofiopplæringssenteret i Ouagadougou i ett år. I tillegg har han vært visedelegat for de zambiske oblatene siden 2011, og sogneprest i bispedømmet Kabwe siden 2014.[1]

### Biskop av Livingstone

Pave Frans utnevnte ham til biskop av Livingstone den 18. juni 2016.[1] Han ble bispeviet av sin forgjenger Raymond Mpezele den 3. september samme år. Medkonsekratorer var biskopen av Chipata, George Cosmas Zumaire Lungu, og biskopen av Kabwe, Clement Mulenga.
**Blank sumpbukk** (*Plateumaris discolor*) er en bille i gruppen sivbukker og tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er en av de aller vanligste sivbukkene i Norden, og er registrert i Norge.

Utseende
--------

Blank sumpbukk er mellom 6,5-9 mm lang. Kroppen er langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er. Den er sterkt metallisk farget i ulike nyanser av grønn, blå, rød eller messingfarge. Halskjoldet er nakent, uten en kort og fin behåring. Bakkroppen smalner bakover. Hodet er fremover-rettet. Beina er svarte og forholdsvis lange.

Den er svært lik den noe mindre vanlige variabel sumpbukk *Plateumaris sericea*, men er litt mindre elegant (slank). Den kan helst skilles fra denne på de første antenneleddene (nærmest hodet), som er lengre hos *P. sericea*. Mange av artene i slekten *Plateumaris*, er svært like hverandre og sikker artsbestemmelse kan bare skje ved undersøkelse av genitaliene.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene finnes nær ferskvann hvor de lever av å spise blad på næringsplanten. Særlig arter i planteslekten *Carex*. Larvene lever under vannoverflaten. De voksne er særlig aktive i solskinn.

Blank sumpbukk tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 7. oktober 2020. Besøkt 7. oktober 2020.
2. ↑  Fauna Europaea - besøksdato: 27. februar 2010
3. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 7. oktober 2020. Besøkt 7. oktober 2020.

Litteratur
----------

* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *blank sumpbukk* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *blank sumpbukk* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *blank sumpbukk* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *blank sumpbukk* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata
* Blank sumpbukk *Plateumaris discolor* - Fauna Europaea
* Norsk entomologisk forening
Suldal kirke
**Suldal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Ryfylke prosti. Det omfattet sogn i Suldal kommune i Rogaland fylke, og hovedkirken var Suldal kirke.

Suldals kirkesogn er nå en del av Suldal kirkelige fellesråd, og underlagt Ryfylke prosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Súladalr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Suldal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Suldal med Sauda og Røldal annekssogn.

Prestegjeldet er i 1620 omtalt i Graagaas som *Soledall Præstegjeld* under Ryefølckes Prouistij, tilhørende Stavanger stift. Ved kgl.res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.

Soledal prestegjeld dannet grunnlaget for Soledal formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 18. desember 1848 fikk Røldal sogn egen prest. Ved kgl.res. av 24. april 1858 ble Sauda sogn overført til det nyopprettede Sand prestegjeld. Ved kgl.res. av 22. mai 1885 ble Røldal sogn utskilt fra Suldal prestegjeld, opprettet som eget sognekall og overført til Hardanger og Voss prosti, med virkning fra 1. september 1885.

Prestegjeldet inngikk i det nye Stavanger bispedømme fra 1. januar 1925.

I 2003 ble Jelsa prestegjeld avviklet og dets sogn Jelsa og Ervik ble overført til Suldal prestegjeld.

Ved avviklingen bestod Suldal prestegjeld av menighetene i Suldal, Sand, Erfjord og Jelsa.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1915). *Norske Gaardnavne*. Fabritius. s. 363.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 68.
3. 1 2  Prestegjeld og sogn i Rogaland, arkivverket.no
4. ↑  Lassen, P.B. (Paul Brodahl) (1883). *Beretning om Stiftsstaden Christianssand*. no: Grøntoft. s. 89-90.
5. ↑  *Stavanger 1125-1425-1925*. Dreyer. 1925. s. 84.
6. ↑  «Suldalsposten 2003.11.07». Norge;Rogaland;;Suldal;;;;. 20031107. s. 2.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.