recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Heimdal kirke Foto: Morten Dreier 
**Heimdal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Heimdal prosti. Det omfattet sogn i Trondheim kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Heimdal kirke.

Heimdals kirkesogn er nå en del av Trondheim kirkelige fellesråd, og underlagt Heimdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Heimdal prestegjeld ble opprettet ved kgl.res. av 23. oktober 1970 ved at Leinstrand sogn i Melhus prestegjeld ble delt slik at områdene med tettbebyggelsen Heimdal ble utskilt som eget sogn med Heimdal kirke som sognekirke. Sammen med Tiller sogn av Klæbu prestegjeld skulle Heimdal sogn utgjøre *Heimdal prestegjeld*, betjent av sogneprest og residerende kapellan.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Heimdal

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Sør-Trøndelag, arkivverket.no
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Gaomi** (kinesisk: 高密 ; pinyin: *Gāomì*) er et byfylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Weifang.

Befolkningen var i 1999 på 845 140 innbyggere. Arealet er på 1.603 km².

Elven Jiaolai He, provinsens største elv, renner gjennom fylket.

Den lærde Zheng Xuan (127-200 e.Kr.), som på Handynastiets tid fikk utarbeidet en autoritativ versjon av Konfucius' *Analektene* og kommenterte verket utførlig, stammet fra Gaomi. Også forfatteren og nobelprisvinneren Mo Yan er fra Gaomi. De fleste av hans romaner utspiller seg der.

Gaomi, hvis historie er kjent tilbake til Qindynastiets tid, var del av et av de første områdene som Statsrådet åpnet for utenlandsk handel i samband med reformpolitikken i slutten på 1970-årene. Gaomi hadde fylkesstatus til 1994, men ble da oppgradert til byfylke.

Administrative enheter
----------------------

**Subdistrikter:**

* Chaoyang (朝阳街道), Liquan (醴泉街道), Mishui (密水街道)

**Storkommuner**:

* Baicheng (柏城镇), Xiazhuang (夏庄镇), Jiangzhuang (姜庄镇), Damoujia (大牟家镇), Kanjia (阚家镇), Jinggou (井沟镇), Chaigou (柴沟镇)

Samferdsel
----------

Den tyskbygde jernbanelinjen *Schantung-Bahn* (anlagt fra 1899 til 1904) førte gjennom Gaomi, og traseen er blitt oppgradert til bruk i det moderne kinesiske stamnett. 

Qingdao-Taiyuan høyhastighetstog stanser her på sin vei fra Qingdao til Taiyuan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City -
– 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  «2011年统计用区划代码和城乡划分代码：高密市» **(Simplified Chinese)**. National Bureau of Statistics of the People's Republic of China. Arkivert fra originalen 29. november 2012. Besøkt 13. oktober 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gaomi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Manuel Pinto da Costa** (født 5. august 1937 i Água Grande) er en saotomesisk politiker. Han var den første president i São Tomé og Príncipe (1975–1991) og var igjen president fra 2011 til 2016. 

Pinto da Costa fikk sin utdannelse i DDR, der avla doktorgrad i økonomi ved Humboldt-Universität zu Berlin. Han var politisk aktiv og ble i 1972 leder for Movimento pela Libertação de São Tomé e Príncipe (MLSTP), som kjempet for uavhengighet for São Tomé og Príncipe fra kolonimakten Portugal. Fra eksil ledet han São Tomé og Príncipe til uavhengighet og ble i 1975 landets første president. Under hans ledelse ble et autoritært ettpartistyre innført. Det ble lagt opp til en radikal sosialistisk politikk. Flerpartisystem ble innført i 1990 og MLSTP beholdt makten med Pinto da Costa som president til 1991, da han ikke stilte til valg som president.

Han gikk en periode ut av politikken, men stilte opp ved presidentvalgene i 1991 og 2001, begge ganger uten å lykkes. Det gjorde han i presidentvalget i 2011 og 3. september 2001 etterfulgte han Fradique de Menezes i presidentembetet. I 2016 ble han selv etterfulgt som president av Evaristo Carvalho.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000014432, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id pinto-da-costa-manuel, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.ordens.presidencia.pt[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  São Tomé & Principe Arkivert 23. november 2011 hos Wayback Machine. *Landguiden*, Utrikespolitiska Institutet.
5. ↑  Sao Tome picks new president, AFP, 7. august 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Presidentens nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Joachim Victor Birkeland Kjelsaas von Kwetzinsky-Stetzenkow** (født 8. april 1978 i Oslo), kjent som **Joachim Kwetzinsky**, er en norsk klassisk pianist.

Bakgrunn
--------

Kwetzinsky er sønn av forfatteren Oddbjørn Birkeland og pianisten Berit Kjelsaas Kwetzinsky. Etternavnet har han fra sin stefar, scenografen Truls Kwetzinsky.

Utdannelse og verk
------------------

Han er utdannet ved Norges musikkhøgskole, hvor han studerte med Einar Steen-Nøkleberg, og han har også vært student av Liv Glaser og Jiri Hlinka. Han har holdt konserter i over 20 land, har utgitt flere album og urfremført verker av en rekke komponister. Hans første album utkom i 2010 med musikk av Dmitrij Sjostakovitsj og Rodion Sjtsjedrin. Kwetzinsky har samarbeidet mye med David Arthur Skinner, Johannes Martens og med komponisten Marcus Paus, og utgav sammen med Martens portrettplaten *Marcus Paus* i 2013. I 2018 utgav Kwetzinsky og Julie Kleive platen *En hellig, alminnelig lek*, med sanger av Marcus Paus til dikt av André Bjerke.

Sammen med David Arthur Skinner har Kwetzinsky utforsket grensesnittet mellom komponert klassisk musikk og improvisert jazz. Ved å sette søkelyset på musikk fra det 20. og 21. århundret, og på strukturelle elementer og rytmer, ville de dekonstruere komponert musikk gjennom eksperimentering for å finne møtepunkter mellom ulike musikktradisjoner.

I tillegg til virket som frilanspianist, er Kwetzinsky høyskolelektor i akkompagnement ved Barratt Due musikkinstitutt, prosjektleder for The International Edvard Grieg Piano Competition i Bergen, og styreleder i Norsk Tonekunstnersamfund.

Priser
------

Han var prisvinner i Concours Grieg i 2002, vant konkurransen om Rikskonsertenes lanseringsprogram INTRO-klassisk i 2004 og mottok Robert Levins Festspillpris i Bergen i 2009.

Plateutgivelser
---------------

* *Polyphonic Dialogues*, 2L
* *Figments and Fragments*, 2L
* *Marcus Paus*, Aurora, 2013
* *En hellig, alminnelig lek*, Grappa Musikkforlag, 2018
* *Dypt i forledelsen*, 2020

Referanser
----------

1. ↑  Joachim Kjelsaas Kwetzinsky: Usentimental følsomhet Arkivert 11. juni 2018 hos Wayback Machine. *Ballade*
2. ↑  Joachim Kwetzinsky, mic.no
3. ↑  Joachim Kwetzinsky Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
4. ↑  Joachim Kwetzinsky: Marcus Paus: Trauermusik/4 Memento Mori/Sonata For Cello And Piano, Radio Ludo
5. ↑  To kjettere imellom i Vårt Land
6. ↑  «Interdisciplinary conversations between a classical pianist and a jazz pianist». Norges musikkhøgskole. Arkivert fra originalen 3. august 2019. Besøkt 3. august 2019.
7. ↑  Joachim K. Kwetzinsky tildelt Robert Levins Festspillpris, *Ballade*

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell side

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Kopi av Erikstenen ved Vedelspang
**Eriksteinen**, også kalt for **Hedebysteinen** (*DR 1*), er en runestein som ble gjenfunnet i 1796 ved Danevirke (den danske forsvarsmuren i norrøn tid), det vil si i nærheten av den store danske handelsbyen Hedeby, og flyttet til en park i Slesvig by. Originalsteinen oppbevares på Vikingmuseet i Hedeby, mens en kopi er oppsatt på funnstedet. 

På samme måte som de såkalte Danevirke runesteiner (*DR 3*) antar man Eriksteinen ble reist en gang rundt 995 i løpet av den tid da Danmark ble angrepet av den svenske kongen Erik Seiersæl som dro fordel av danskekongen Svein Tjugeskjegg var opptatt på hærtokt i England. Muligens var Hedeby en kort periode kontrollert av svensker. 

Eriksteinen har norske eller svenske runer som er litt forskjellige fra de danske, men kan også ha vært skrevet av dansker med en yngre utgave av deres runealfabet. Vi kjenner navnet på han som ristet runene, han navngir seg selv som Torulf og noe av teksten kan leses:

A **× þurlfr| × |risþi × stin × þonsi × ¶ × himþigi × suins × eftiR × ¶ erik × filaga × sin × ias × uarþ**
B **: tauþr × þo × trekiaR ¶ satu × um × haiþa×bu ¶ × i=a=n : h=a=n : u=a=s : s=t=u=r=i:m=a=t=r : t=r=e=g=R × ¶ × harþa : kuþr ×**
*ÞorulfR resþi sten þænsi, hemþægi Swens, æftiR Erik, felaga sin, æs warþ døþr, þa drængiaR satu um Heþaby; æn han was styrimannr, drængR harþa goþr*
*Torulf reiste denne steinen, en av Sveins huskarer, etter at Erik, våpenbroren hans, som døde da tapre menn omringet Hedeby, men han var båt...*

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 19. oktober 2014 hos Wayback Machine. Nationalmuseets database Danske runeinnskrifter

Eksterne lenker
---------------

* Fotografi av side A
* Fotografi av side B

  

Portaler: Danmark | Arkeologi
**Oksana Oleksandryvna Sjvets** (ukrainsk: Оксана Олександрівна Швець; født 10. februar 1955 i Kyiv i Ukrainske SSR i Sovjetunionen, drept 17. mars 2022 i Kyiv i Ukraina) var en ukrainsk skuespillerinne. Hun arbeidet for Kyivs akademiske unge teater fra 1980 til 2022, og var også å se på andre teater, på fjernsyn og i kinofilm. Hun fikk utmerkelsen meritert kunstner av Ukraina i 1996.

Biografi
--------

Oksana Sjvets ble utdannet ved teaterstudioet ved *Ivan Franko-teateret* i 1975 og ved fakultet for teaterstudier ved I. K. Karpenko-Kary-akademiet for teaterkunst i 1986. Sjvets arbeidet ved Ternopil musikk- og dramatreater og Kyivs satireteater.

Fra 1980 til 2022 var hun det av ensemblet ved Kyivs akademiske unge teater siden det ble grunnlagt Hun spilte i filmer som *Завтра буде завтра* (*Morgendagen vil bli morgendagen*), *Таємниця Святого Патріка* (*Den hellige Patricks mysterium*), og i serier som 'Дім з ліліями *(*Hus med liljer*) og* Повернення Мухтара *(*Mukhtar vender tilbake*).*

Sjvets døde under et russisk rakettangrep mot en boligblokk i Kyiv under Russlands invasjon av Ukraina i 2022.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Oksana Shvets death: Ukrainian actor killed in Russian rocket attack, aged 67». *The Independent*. 17. januar 2022.
2. ↑  Parsley, Aaron (17. januar 2022). «Ukrainian Actress Oksana Shvets Reportedly Killed in Russian Rocket Attack: 'No Forgiveness'». Besøkt 18. mars 2022.
3. 1 2  Tapp, Tom (17. mars 2022). «Revered Ukrainian Actress Oksana Shvets Killed In Russian Rocket Attack». *Deadline Hollywood*. Besøkt 18. mars 2022.
4. ↑  Малай, К. (17. januar 2022). «У Києві під час ракетного обстрілу загинула заслужена артистка України Оксана Швець». *news.obozrevatel.com*. Besøkt 18. mars 2022.
5. ↑  В Киеве во время ракетного обстрела погибла заслуженная артистка Украины Оксана Швец

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
* Швець Оксана molodyytheatre.com
**Bjørn Theodor Hesselberg** (født 24. mars 1949 i Trondheim, død 13. januar 2018) var en norsk sogneprest, skolemann og kommunepolitiker (KrF).

Han kom fra en presteslekt som sønn av Rolf Hesselberg. Han vokste opp i Tromsø og Målselv. Faren hadde sine siste kall som sogneprest i Nedre Stjørdal prestegjeld og prost i Stjørdal prosti.

Hesselberg var først lærer og menighetssekretær, senere undervisningsinspektør og rektor i Kjøllefjord. Han var formann i Finnmark KrF 1980–1982 og medlem av Lebesby kommunestyre 1980–1983.

Han ble lektor med hovedfag i spesialpedagogikk i 1985 og begynte som pedagog ved Aglo videregående skole i Stjørdal samme år. Som rektor og daglig leder utvidet han skolen og de tilknyttede virksomhetene betraktelig, og i 2010 hadde den 120 ansatte og 170 elever. Hesselberg var styremedlem i Blå Kors og leder i RUSfri (tidligere Kristenfolkets Edruskapsråd).

Han var medlem av Stjørdal kommunestyre 1988–2011, leder i KrFs kommunestyregruppe og medlem av formannskapet i flere perioder. Han hadde flere kommunale verv, slik som styreleder i Stjørdal Museum.

Han studerte teologi ved Universitetet i Tromsø gjennom ukessamlinger 2008–2010, og ble høsten 2010 sogneprest i Hommelvik.

Referanser
----------

1. ↑  Haugen, Martin (15. januar 2018). «Hesselberg er død: – Han var en fighter». *Bladet*. Besøkt 15. januar 2018.
2. 1 2  Haugen, Martin (6. mars 2010). «Guttedrømmen er oppfylt». *Stjørdalens Blad*: 2.
3. 1 2  Haugen, Martin (19. februar 2017). «– Jeg har lyst til å leve». *Bladet*. Besøkt 19. februar 2017.
4. 1 2  «Jubilanter». *Aftenposten* (morgen utg.). NTB. 24. mars 1999.
5. ↑  «Hesselberg blir prest». Stjørdalens Blad. 5. mars 2010. Arkivert fra originalen 3. juli 2013. Besøkt 15. oktober 2010.
6. ↑  «Bjørn Theodor Hesselberg». *Maktbasen*. NRK Brennpunkt. Besøkt 15. oktober 2010. [*død lenke*]

Portaler: Konservatisme | Trøndelag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
**Lee Frawley** (født 16. august 1954 i St. Croix) er en handicapidrettsutøver fra De amerikanske Jomfruøyer som konkurrerer i dressurridning. Hun konkurrerer i klassen *Grade IV*.

Bakgrunn
--------

Frawley har funksjonshemming i venstre fot, som hun fikk etter en rideulykke i 1998. Hun har begrenset bevegelighet i kneet, ingen fungerende muskler i leggen, og begrenset bevegelighet i ankel og tær. I 2012 ble hun den første idrettsutøveren noen sinne som representerte De amerikanske Jomfruøyer i paralympiske leker.

Idrettskarriere
---------------

2012
Hun deltok ved Paralympiske sommerleker 2012 i London. Som eneste deltaker fra De amerikanske Jomfruøyer var hun også flaggbærer ved åpningsseremonien. Hun deltok i dressur individuelt, med hesten Rhapsody og kom der på 14.-plass av 14 deltakere i Freestyle, med 63,750 poeng. Hun kom også på 14.-plass i Championship, med 60,097 poeng, og i Team Test med 61,750 poeng.

2014
Ved Verdensmesterskapet i hestesport 2014 (FEI World Equestrian Games) kom hun på 15.-plass individuelt.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Fédération Equestre Internationale - *Lee Frawley*, besøkt 18. oktober 2016.
2. ↑  London 2012 - *Ind. Freestyle Test - Grade IV*, besøkt 19. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside
* FEI - Lee Frawlei
* FEI Database - Lee Frawlei
* London 2012 - Lee Framley
*«Nordkapp» har vært navnet på flere fartøyer i den norske marinen, for en oversikt, se Nordkapp (skip).*

**«Nordkapp»**, sjøsatt den 18. august 1937, var navngivende fartøy til den første Nordkapp-klassen (1937). Hennes søsterskip var «Senja».

«Nordkapp»
----------

«Nordkapp» ble satt inn i tjeneste like etter sjøsettingen i 1937, og var ved krigsutbruddet den 9. april 1940 stasjonert i Nord-Norge, under 3. sjøforsvarsdistrikt. Fartøyet var her en del av Norges forsvar, inntil evakueringsordre ble gitt 7. juni samme år. «Nordkapp» lå da ved Svolvær, og ble liggende der til klokken 0300 natten 8. juni, for å vente på flyktninger og frivillige som ville ta seg over til Storbritannia. 12. juni kom «Nordkapp» frem til Thorshavn på Færøyene. Fartøyet ble siden oppgradert i Storbritannia, blant annet med flere og kraftigere våpen enn kun den éne kanonen hun i utgangspunktet hadde, og ble fra den 21. september 1940 stasjonert på Island.

Her var «Nordkapp» vaktfartøy, og det fortsatte hun å være frem til den 19. september 1943, da hun i stedet ble underlagt sjefen for Shetlandsgjengen.

«Nordkapp» deltok fra 20. juni til 11. september 1944 i Operasjon Neptune (Overlord), ved å eskortere konvoier langs kysten av og til invasjonsområdet, i tillegg til patruljetjeneste på vakt mot fiendtlige fartøyer. Fra 15. desember 1944, etter hovedettersyn i Aberdeen, ble «Nordkapp» stasjonert som vaktfartøy i Scapa Flow. Ved krigens slutt seilte «Nordkapp» den 18. mai mot Norge, hvor hun ankom Stavanger 20. mai 1945. Hun fortsatte å gjøre tjeneste frem til 1954, hvorpå hun ble solgt for å bygges om til fiskefartøy.

Til tross for intensiv tjeneste under hele 2. verdenskrig kom «Nordkapp» aldri i direkte kamp med fiendtlige enheter.

MS «Skarodd»
------------

* 1957: Solgt til P/r / v. Kars J. Skjong, Valderøy / Ålesund. Omdøpt «Skarodd» (fiskerinr. M-160-G). Ombygd til snurper. Ny motor: 2tev Wichmann 480bhk
* Ca.1965: Omrigget til ringnotsnurper.

MS «Tor Hugo»
-------------

* 3. mars 1971: Solgt til Torstein Johnsen, Havøysund / Hammerfest (fiskerinr. F-414-M).
* 2. november 1971: Omdøpt «Tor Hugo».
* Pr.høsten 1972: Deltok i «Astra»-ekspedisjonen sammen med en rekke andre norske ringnotsnurpere. Fisket for flytende sildolje- og sildemelsfabrikk «Astra» utenfor Afrika.
* 27. november 1972: «Tor Hugo» fisket hestmakrell utenfor Mauritania da lekkasje oppsto og båten sank.

Litteratur
----------

* Marius Thomassen: *90 år under rent norsk orlogsflagg*, s. 83.

Andre kilder
------------

* "Skipet" / Thor B. Melhus
* Trygve Eriksen jr.s arkiv

Eksterne lenker
---------------

* (no) Nordkapp – Krigsseilerregisteret Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Krigsseilerregisteret
 |
**Rastatt** er en by i Landkreis Rastatt, i den tyske delstaten Baden-Württemberg. Byen ligger ved Rhinens høyre bredd, med Frankrike på motsatt side av elven. 

Byen var fra 1770 til 1771 residensby for markgreven av Baden-Baden. I perioden 1844 til 1866 var den festningsby under Det tyske forbund, og fra 1871 også for Det tyske keiserrike. Rastatt har fra 1992 vært produksjonssted for Mercedes-Benz personbiler. 

Festningen under Det tyske forbund, hadde betydning under avslutningen av revolusjonen i Tyskland 1848-49. Badiske soldater gjorde fra 9. mai 1849 opprør med utgangspunkt i Rastatt slott. De bekjente seg til det de kalte *det tyske folkets grunnleggende rettigheter*, og til forfatningen fra Frankfurtparlamentet. Etter kapitulasjonen 23. juli 1849 ble de stilt for en prøyssisk standrett i det samme slottet.

Et museum, Erinnerungsstätte für die Freiheitsbewegungen in der deutschen Geschichte (Minnested for frihetsbevegelser i den tyske historie) finnes i Rastatt slott.

  

* Rastatt
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Zeno. «Lexikoneintrag zu »Rastatt«. Brockhaus' Kleines Konversations-Lexikon, fünfte ...». Besøkt 12. desember 2016.
2. ↑  Straßenburg, Marc. «Erinnerungsstätte für die Freiheitsbewegungen in der deutschen Geschichte in Rastatt». *www.bundesarchiv.de*. Besøkt 12. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rastatt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Våpenet til Belarus
**Parlamentsvalget i Belarus 2012** var et valg til Representantenes hus i Belarus, og fant sted 23. september 2012. Valgdagen var bestemt av president Aleksandr Lukasjenko. Det fantes ca sju millioner stemmeberettigete.

Valgreglene og gjennomføringen
------------------------------

Valgets vinner er den kandidat som oppnår absolutt flertall. Dersom ingen av kandidatene oppnår absolutt flertall, avholdes to uker senere et nytt valg mellom de to kandidatene med flest stemmer.

Valglokalene åpnet 18. september som var fem dager før den aktuelle valgdagen, og allerede første dag hadde etter det opplyste halvparten av de stemmeberettigete avgitt stemme. Dette gjorde det vanskelig for de internasjonale valgobservatørene å holde en effektiv kontroll.

Det forente borgerpartiet og Belarus' nasjonale front oppfordret til å boikotte valget. Det samme gjorde forfatteren Uladzimir Njakljajew.

Den statlige presse hadde ikke kunngjort partienes programmer.

En representant for OSSE uttalte at valget ikke var gjennomført på en demokratisk måte.

Valgutfallet
------------

Valget dreide seg om samtlige 110 plasser i Representantenes hus og det fantes 293 kandidater. Første valgomgang viste at kun fire av 110 valgte medlemmer til parlamentet kom fra andre grupperinger enn de som er knyttet til regjeringen. En ny valgomgang måtte arrangeres da ingen kandidater i valgkretsen oppnådde absolutt flertall.

Referanser
----------

1. ↑  faz.net Besøkt 23. september 2012
2. ↑  Internettside til Konrad Adenauer Stiftung Arkivert 17. oktober 2012 hos Wayback Machine. Besøkt 23. september 2012
3. ↑  Tagesschau.de Besøkt 23. september 2012
4. ↑  Spiegel.de Besøkt 23. september 2012
5. ↑  faz.net Besøkt 25. september 2012
6. ↑  faz.net Besøkt 23. september 2012
7. ↑  faz.net Besøkt 25. september 2012
***Adventure Rock*** (også kjent som ***CBBC World***) er en virtuell online verden for barn basert på Ketnetkick, og er laget av BBC i samarbeid med Ketnet. Spillet var opprinnelig belgisk, men ble rekonstruert av UK for barn i alderen 6-12 år. Spillet er trygt for barn og inneholder ingen chatterom eller andre muligheter for direkte kontakt med andre.

Leder for prosjektet (CBBC) Richard Deverell sier:

> *[Adventure Rock]* er et godt eksempel av veien vi trenger å gå. Tingen som interesserer meg er at barn er høyest prioritert. Og det er derfor vi lager Barnas BBC
> 
> 
>

Spillingen
----------

I *Adventure Rock* kan spilleren bruke tid på å samle gjenstander og personliggjøre sin spillefigur. Akkompagnert med Cody, en flyvende robot som guider og hjelper, kan spilleren oppleve en mystisk og spennende verden.

Spillet starter med en øvings-bane hvor Cody lærer spilleren å kontrollere sin spillefigur. Etter det blir spilleren 'sluppet' ned til Adventure Rock og kan der oppleve det utroligste på egen hånd. Det er flere ting du kan gjøre uforstyrret. Som å samle de viktige tannhjulliknende spillemyntene som gir poeng, eller ark som har falt ut av en bok. Grunnen til dette er foreløpig uvisst. Det er også en del forskjellige 'studioer' – et tegnestudio, et musikkstudio og et animasjonsstudio, – Hvor spilleren kan vise sine kreative sider og sende de til CBBC.

Det er mange områder som foreløpig (Juni 2008) er sperret, for eksempel Berg-og-dal-banen. Det er ventet at disse områdene vil bli åpnet over tid.

Historien
---------

Spillet er basert på historien som finnes og lages på *Adventure Rocks* webside. Historiedelen på hjemmesiden begynner med:

> For en kort stund siden, en merkelig sprekk åpnet seg på CBBC-Websidend. Denne sprekken førte til en ukjent verden. En avgjørelse ble tatt. Vi skulle sende inn to av våre ansatte for å utforske den merkelige verdenen. Dette er rapportene de har sendt tilbake fra en verden som har flere spørsmål enn svar...
> 
> 
> 

Historien bygges på videre i form av en blogg skrevet av de ansatte som ble sendt for å utforske verdenen. Det meldes stadig om farer og opplevelser som de ansatte har hatt. Senere skriver utforskerne at de trenger mer hjelp til å utforske. Derfor blir det sendt inn utvalgte CBBC-brukere for å hjelpe.

Norsk versjon
-------------

NRK utviklet en norsk versjon av spillet. Spillet gikk ut på det samme, men med noen forskjeller i historien og spillet generelt. På norsk het spillet Superia og det var brukere på NRKs barne- og ungdoms-sider – nrksuper.no – som ble sendt inn i den norske, mystiske verdenen.

Eksterne lenker
---------------

* *Adventure Rocks* Hjemmeside
* *Adventure Rock* FAQs
* *Superias* Hjemmeside

Portal: Videospill
**Transfinite tall** er kardinaltall eller ordinaltall som er større enn alle endelig tall, men allikevel ikke nødvendigvis absolutt uendelig. Begrepet *transfinite* ble skapt av Georg Cantor, som ønsket å unngå noen av implikasjonene til ordet *uendelig* i forbindelse med objekt, som uansett ikke var *endelige*. Få nåværende arbeider deler disse betrakningene; det er nå akseptert bruk å henvise til transfinite kardinaler og ordinaler som «uendelige». Men, begrepet «transfinite» er fortsatt i bruk til en viss grad.

Litteratur
----------

* Levy, Azriel, 2002 (1978) *Basic Set Theory*. Dover Publications. ISBN 0-486-42079-5
* O'Connor, J. J. and E. F. Robertson (1998) "Georg Ferdinand Ludwig Philipp Cantor, Arkivert 16. september 2006 hos Wayback Machine."
* Rubin, Jean E. 1967. "Set Theory for the Mathematician". San Francisco: Holden-Day.
* Rudy Rucker, 2005 (1982) *Infinity and the Mind*. Princeton Univ. Press.
* Patrick Suppes, 1972 (1960) "Axiomatic Set Theory". Dover. ISBN 0-486-61630-4.
Arbeid med høytørke utenfor felles torvgamme i Vestre Jakobselv i Nesseby sogn 1900  Foto: Ellisif Wessel / Preus museum 
En gamme er en enkel jordhytte som er bygd opp rundt et reisverk av stokker, og ofte formet på samme måte som samenes flyttbare lavvo-telt
**Gamme** eller **kåte** (nordsamisk *goahti*, lules. *goahte*, pites. *gåhte*, umes. *gåhtie*, sørsam. *gåetie*) er en eldgammel, enkel form for jordhytte. Den har reisverk av trevirke som er dekket med jord og/eller torv. Gammer forbindes i dag først og fremst med samer, men denne typen bolig har vært benyttet over hele landet, helt siden de første menneskene kom hit og langt opp i historisk tid.

Vanligvis hadde en gamme ett rom, men den kunne også være avdelt i flere rom. Ildstedet var gjerne på gulvet midt i hytta, med røykhull i taket (ljore).

Både i nordsamiske og sørsamiske områder ble gammer brukt som familieboliger hele eller deler av året helt opp til 1950- og 1960-tallet.

Noen steder fantes større gammer med eget rom til husdyra. Rekonstruksjon av en slik bolig- og fjøsgamme kan sees på Mortensnes i Nesseby kommune i Finnmark. Gamma hører til kulturminneområdet på Mortensnes som er bl.a. kjent for sine mange hellegraver og Transteinen (offerstein). Det er Varanger samiske museum som er ansvarlig for området og gamma.

I Finnmark hadde man på statens grunn laget egne regler om tomt til og utforming av gammer. Reglene var nedfelt i jordsalgsbestemmelsene § 17 som var gitt i medhold av jordsalgsloven av 1965.

Verdens lengste gamme ligger ved grensestasjonen i Svanvik i Pasvikdalen i Sør-Varanger. Den ble først bygget i 1921, men ble brent ned under krigen, den ble ikke gjenoppbygd før i 1998.

Se også
-------

* Lavvo, tradisjonelt samisk telt
* Tsjum, tradisjonelt, konisk telt hos nenetsere i Nordvest-Russland
* Jaranga, tradisjonelt telt hos visse nomadiske gruper i Sibir og Nord-Russland
* Hogan, tradisjonell jordhytte hos navahoer
* Wigwam (wickiup), kuppelformet hytte hos indianere i Nord-Amerika
* Jurt, tradisjonelt filttelt hos nomader i Sentral-Asia.

Eksterne lenker
---------------

* Den sørsamiske gåetien; tronderskbyggeskikk.no
* Om gamme, nordligefolk.no Arkivert 31. mars 2017 hos Wayback Machine.
* Gammetufter i Ytre Gamvik, nordligefolk.no
* Oppmåling av gammer og telt i Kautokeino - Artikkel av Erlend Lund NTNU Universitetsbiblioteket

* (en) Traditional Sami constructions – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Våpenskjoldet til den tidligere kommunen Hörde
**Hörde** er en bydel i Stadtbezirk Hörde i den sørlige delen av byen Dortmund. Frem til 1. april 1928 var Hörde også en selvstendig by innenfor grevskapet Mark og kretsbyen i Landkreis Hörde. Fra 1911 til 1928 dannet Hörde en egen bykrets.

Hörde er idag en modell på strukturell forvandling. Stedet har utviklet seg fra å være basert på I skyggen av nedleggelsen av stål- og jernverket Hermannshütte mellom 2003 og 2004, har stedet utviklet seg til å bli en moderne, fritidsorientert bydel med teknologiorienterte selskaper som har sin base i Dortmund. Phoenixsjøen er et fyrtårn for byutvikling og produksjonslokaler for mikrosystemteknikk av nasjonal betydning.

Til tross for denne positive utviklingen, lider Hörde av deindustrialiseringen og derigjennom nedleggelsene av tusenvis av industriarbeidsplasser. Tettstedet Clarenberg er fortsatt et sosialt brennpunkt, på tross av omfattende byfornyelse.

Bilder
------

* TorgetTorget
* HördeborgenHördeborgen
* Klokken «Schlanke Mathilde»Klokken «Schlanke Mathilde»
* Treppchen er Hördes eldste bygning fra 1763Treppchen er Hördes eldste bygning fra 1763
* Historiske boligerHistoriske boliger
* StiftskirkenStiftskirken
* LutherkirkenLutherkirken
* Alfred-Trappen-StraßeAlfred-Trappen-Straße
* PhoenixhallenPhoenixhallen
* Havnebassenget i PhoenixsjøenHavnebassenget i Phoenixsjøen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
***No More Heroes*** (ノーモア★ヒーローズ, *Nō Moa Hīrōzu*) er et actionspill til spillkonsollen Nintendo Wii.

Utviklingen ble ledet av Goichi Suda (kjent i Japan med kallenavnet Suda51), utviklet av Grasshopper Manufacture og utgitt av Marvelous Entertainment Inc. Spike, Ubisoft og Rising Star Games. Goichi Suda har sagt at *No More Heroes* fokuserer på sosiale problemer. No More Heroes inneholder mange referanser til populærkulturen, og navnet er blant annet hentet fra et The Stranglers-album med samme navn.

Handling
--------

Gjennom hele spillet kontrollerer spilleren karakteren Travis Touchdown, som bor i fattigdom ved et motell kalt "No More Heroes" i den fiktive byen Santa Destroy i California. Etter å ha vunnet en katana gjennom en internett-auksjon, går han tom for penger til å kjøpe flere videospill eller filmer. Karakteren kan bevege seg til fots, eller med sin modifiserte scooter. Spilleren må drepe forskjellige leiemordere, for å få historien til å gå videre. Det er mange deltidsjobber for å tjene penger som kan brukes på våpen, treningsøkter, klær og eller andre ting. Det kreves også penger for å konkurrere i en kamper.

Travis har også en sekundær modus kalt "Dark Side" hvor spilleren får tilgang et super-kraftig trekk avhengig av hvilke symboler som er stilt opp, alt fra en hastighetsøkning til å drepe alle fiender på skjermen umiddelbart. Etter å ha møtt Sylvia Christel, godtar Travis en kontrakt for å drepe Helter Skelter, også kjent som "the Drifter" og han kommer i kontakt med United Assassins Association, en organisasjon for leiemordere. Samtidig ønsker Travis å hevne seg på sin halv-søster, Jeane, som tidligere myrdet begge foreldrene hans.

Referanser
----------

1. ↑  GameZone. «No More Heroes Ships To Retailers». *www.gamezone.com*. Besøkt 4. mars 2016.
2. ↑  Robinson, By Martin. «UK Release Round-up: No More Waiting». *IGN*. Arkivert fra originalen 12. juli 2012. Besøkt 4. mars 2016.
3. ↑  «THE VT » Blog Archive » No More Heroes: The Sexual Education of Travis Touchdown». Arkivert fra originalen 7. mars 2016. Besøkt 4. mars 2016.
4. ↑  «Video Games, Cheats, Guides, Codes, Reviews | GamesRadar». *www.computerandvideogames.com*. Besøkt 4. mars 2016.
5. ↑  Hayward, rew; 05/20/2009. «Nordic Game Conference: No More Heroes' film influences: News from 1UP.com». *1Up.com*. Arkivert fra originalen 6. desember 2012. Besøkt 4. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *No More Heroes* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *No More Heroes* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *No More Heroes* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *No More Heroes* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *No More Heroes* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *No More Heroes* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *No More Heroes* hos VGMdb Rediger på Wikidata

* (en) *No More Heroes* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Videospill
**Antoinette Batumubwira** (født 23. mai 1956) er en burundisk politiker. Hun har mastergrad i informasjon og kommunikasjon, og var en menneskerettsaktivist før hun måtte flykte fra Burundi da landet lå i borgerkrig.

Hun har vært utenriksminister og minister for internt samarbeid i Burundi siden 30. august 2005. Hennes mann, Jean-Marie Ngendahayo, var utenriksminister fra 1993 til 1995 og innenriksminister fra 2005. De har to barn.

Fra flyktning til minister
--------------------------

Under borgerkrigen i landet bodde hun 11 år som flyktning i andre land, først i Sør-Afrika og deretter fra 2002 til 2005 i Finland. Hun bodde da i Vanda, som er naboby til Helsingfors og egentlig vokst sammen med den finske hovedstaden. I løpet av oppholdet der, lærte hun seg finsk på et fem måneders språk-kurs. Etter det hadde hun tre måneders praksisperiode og fikk så et engasjement som planlegger samme sted som hun hadde praksisperioden sin. I denne perioden gjennomførte hun et prosjekt om integrasjon av fremmedspråklige i den finske byen, noe som resulterte i rapporten *The route towards integration: the share of every one*, som ble publisert 30. september 2004. Få måneder etter at hun flyttet tilbake til hjemlandet i 2005, fikk hun tilbud om å overta som utenriksminister.

Besøk i Norge
-------------

8. og 9. februar 2007 var hun i Norge for å informere om situasjonen i Burundi, som i 2006 hadde store problemer med flom, og hvor FN har satt i gang et nødhjelpsprosjekt. I den forbindelse har Norge gitt 5 millioner kroner til nødhjelp. Under besøket møtte Batumubwira representanter for norske organisasjoner som har aktiviteter i Burundi og Stortingets utenrikskomité. Hun holdt også et foredrag på Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI).

Referanser
----------

1. ↑   Dictionary of African Biography[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Kvinnelige utenriksministere
* Batumbwira besøker Norge - også med bilde
* Intervju i Bistandsaktuelt 2-2007
* Om tiden som flyktning i Finland Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Intervju i forbindelse med besøk i Finland
* Artikkel i Aftenposten 9. februar 2007
**Friedrich Wilhelm Gutzeit** (født 29. september 1802 i Königsberg i Preussen, død 1871) var en norsk sagbrukseier og skipsreder. Han var opprinnelig fra Königsberg og utvandret som ung til Norge, hvor han ble en fremtredende forretningsmann i Drammen og senere i Fredrikstad. Han grunnla firmaet W. Gutzeit & Co. den ene av to forløpere til skogsindustrikonsernet Stora Enso.

Bakgrunn
--------

Wilhelm Gutzeit var sønn av skipskaptein og senere skipsbygger i Königsberg Benjamin Gutzeit (f. 1771) og Anna Juliane Crispin (ca. 1777–1814). Wilhelm Gutzeit var stefetter til industrimannen Benjamin Wegner, som også var fra Königsberg og senere flyttet til Norge. Benjamin Wegners mor Regina Dorothea Harder var i andre ekteskap gift med skipsbygger Philipp Gutzeit (f. 1773), som var yngre bror av Benjamin Gutzeit; Wegner- og Gutzeitfamilien synes også å ha hatt familierelasjoner tidligere. I eldre fremstillinger har Wilhelm Gutzeit feilaktig vært omtalt som Wegners halvbror.

Forretningsmann i Norge
-----------------------

Gutzeit flyttet rundt midten av 1820-årene til Norge, og som det fremgår av Blaafarveværkets forretningskorrespondanse opptrådte han som sekretær og fullmektig for slektningen Benjamin Wegner.

Gutzeit etablerte etterhvert egen virksomhet som skipsreder og brukseier i Drammen. I Drammen grunnla han og ble den første formann i Drammen Handelsstands Forening. Senere flyttet han virksomheten til Fredrikstad. Med sin kone Dorothea Gurine Holst, født i 1806, fikk han sønnen Hans Gutzeit. Far og sønn grunnla i 1860 selskapet *Wilhelm Gutzeit & Co.* i Fredrikstad, det første norske sagbruk som ble drevet med dampkraft. I 1854 hadde Stortinget vedtatt å oppheve sagbruksprivilegiene fra 1. januar 1860. Det åpnet for mange store tekniske forandringer innen sagbruksvirksomheten; de fleste vanndrevne oppgangsagene ble nedlagt og de nye dampsagene overtok.

Wilhelm Gutzeit ble Kongeriket Portugals visekonsul i Drammen; stefetteren Wegner var Portugals visekonsul i Christiania.

Sønnen Hans Gutzeit arvet firmaet W. Gutzeit & Co. i 1869. Under hans ledelse etablerte firmaet det store sagbruket i Kotka i Finland, som ble kjernen i den store treforedlingsbedriften *Enso Gutzeit OY*, nå fusjonert inn i det finsk-svenske konsernet Stora Enso.

Se også
-------

* Norsk Teknisk Museum
* Gutzeit i Fredrikstad - pdf-file

Referanser
----------

1. ↑  Plünneke, C. (1898). *Fredrikstad industri i tekst og billeder*.
2. ↑  Alsvik, Henning (1947). *Drammens handelsstands forening*. [Foreningen].
3. ↑  *Sveriges och Norriges Stats-Kalender för året 1850*, s. 628
***Nærmere Kanten*** (originaltittel: *Närmare Kanten*) er en svensk musikal med musikk og sangtekster av Patrick Rydmann & Martin Schaub, med manus skrevet av Mattias Palm og deltagere fra Stiftelsen Gyllenkroken. Musikalen omhandler psykisk helse og hva som skjer om man ikke snakker med hverandre. Den er basert på ekte historier fortalt av medlemmer av Stiftelsen Gyllenkroken.

Musikalen hadde premiere på Högskolan för scen og musik i 2019, etter å ha blitt jobbet med siden 2016. Musikalen er spilt i Göteborg, Stockholm & Oslo.

Produksjonshistorie
-------------------

### 2016–2018

Musikalen ble til under prosjektet *Musical Bridges* i Göteborg. Aktivitetssenteret *Stiftelsen Gyllenkroken* skulle være med å skape noe basert på alle de forskjellige tingene som gjøres der. Den kontaktet komponistene Martin Schaub og Patrick Rydmann og regissør og skuespiller Mattias Palm for å skrive musikalen. Manuset og sangtekstene ble basert på historier og opplevelser fortalt av medlemmer i stiftelsen. Etter hvert startet de samarbeidet med *Högskolan för scen og musik,* hvor det endelige verket skulle ha premiere.

### 2019

Premieren fant sted på Artisten i Göteborg i 2019, med studenter fra *Högskolan för scen og musik* og medlemmer fra Stiftelsen Gyllenkroken i rollene. Musikalen fikk god mottakelse og spilte til fulle hus.

### 2021

Musikalen ble oppført ved Ballettakademien i Stockholm i 2021 med studenter fra årstudium i musikal i rollene. Denne versjonen var noe omskrevet og benyttet seg av et mindre orkester.

### 2023

Musikalen ble oppført ved NSKI Høyskole i Oslo i 2023 som bachelorforestillingen til studentene ved musikalutdanningen. Musikalen ble spilt på Riksscenen. Denne versjonen var noe omskrevet igjen, og benyttet seg av en ny, alternativ orkestrering. Den norske oversettelsen er gjort av Christian Ranke.

Medvirkende i roller
--------------------

| Rolle | Göteborg | Oslo |
| --- | --- | --- |
| **Jonna** | Karoline Dons | Silje Marie Husebø/Erika Kristine Jamtøy Talset |
| **Gabriel** | David Lindell | Andreas Nodland/Finn Arne Ottesen |
| **Wilma** | Natasja Jean-Charles | Ina Skiftestad/Rikke Færø Breivik |
| **Sara** | Ester Hedlund | Ingvild Barstad/Celina Jakobsen |
| **Hugo** | Walfrid Lindsgård | Oddvin Andre Bruntveit Fosen/Christer Holmen Bakken |
| **Pepe** | Olof Åhman | Peder Myrbakken |
| **Isabelle** | Frida Linnell | Linda Johansen/Oda Isabella Smit Ødegaard |
| **Kim** | Alma Bengtsson | Malin Falla Røed/Karin Gisken Myran |
| **Ingvild** | Marie Gårseth Gathe | Anna Karina Kilen/Maine Eline Selander Solberg |
| **Anna** | Irina Sirén | Adriane Violetta Strand Simon/Martine Granheim Narten |
| **Sykepleier** |  | Mattea Zeuthen Liljan/Mia Tian Stenbro |
***Tekken*** (japansk: ***鉄拳*** «jernknyttneve») er et slåssespill utviklet av japanske Namco til arkademaskiner i 1994, og i 1995 gitt ut til PlayStation. Spillet er det første i *Tekken*-serien. *Tekken* var et av de første kampsportspillene i 3D. Spilleren blir plassert på en arena med én motstander, styrt av et menneske eller datamaskinen, og skal bekjempe denne. I enspillerdelen er det en historie knyttet til kampene, som hver gang leder spilleren videre til neste slåsskamp.

Særtrekk
--------

Spillet skiller seg ut fra andre kampsportspill fra den tiden særlig ved at hver knapp henviser til en lem på kroppen, og å kombinere knapperekkefølger for å utføre et spesialangrep blir dermed med intuitivt. Det samme gjelder for de senere spillene i serien. I kampsport-miljøer har *Tekken*-serien en tendens til å foretrekkes overfor andre kampspill, da mye av kampteknikken stammer fra virkeligheten.

Referanser
----------

1. ↑  «Tekken for Android (2012) - MobyGames». *MobyGames*. Besøkt 4. februar 2017.
2. ↑  «Tekken (2012) Android release dates - MobyGames». *MobyGames*. Besøkt 4. februar 2017.
3. 1 2  «How Tekken popularised the 3D fighter». *Digital Spy* **(engelsk)**. 20. desember 2014. Besøkt 4. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Tekkenpedia, en Tekken-wiki
* (en) *Tekken* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Tekken* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Tekken* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Tekken* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Tekken* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Tekken* hos VGMdb Rediger på Wikidata

* (en) *Tekken* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |
***I maktens skygge*** (orig. *Im Schatten der Macht*) er en tysk spillefilm i to deler laget for fjernsynskanalen ARD som handler om Guillaume-skandalen. Filmen tar for seg de siste fjorten dagene før Willy Brandt går av som kansler. Den ble en stor publikumssuksess, og har mottatt flere priser.

Handling
--------

Våren 1974 var Willy Brandt som forbundskansler i et spesialtog for å drive valg-kamp i Nord-Tyskland. Han blir ledsaget av journalister, livvakter og hans partisekretær Günter Guillaume, som på dette tidspunktet har vært mistenkt for å være østtysk spion i ett år. Willy Brandt kjenner til disse mistanken mot Guillaume, men han har fulgt rådene fra presidenten for Verfassungsschutz, Günther Nollau, og innenriksminister Hans-Dietrich Genscher, om å vente til de har funnet tilstrekkelige beviser i saken.

Men disse undersøkelsene har allerede dratt ut i lang tid men uten brukbare resultater, og derfor blir Hans-Dietrich Genscher mer og mer nervøs. Han setter Nollau under press for å endelig arrestere Guillaume og få ham dømt, eller stoppe hele etterforskningen. I likhet med Genscher frykter Nollau også for sin egen karriere, og overlater til tross for mangel på beviser saken til den føderale statsadvokaten. Han utsteder umiddelbart en ransakingsordre. Guillaume kommer tilbake til Bonn etter en ferie i Sør-Frankrike, og blir arrestert sammen med sin kone Christel. Guillaume ber om å få snakke med kansleren. Men fordi han blir nektet dette, forblir han taus fra da av. Detaljer fra saken blir snart lekket til den politiske opposisjonen og til tabloidene.

Medvirkende
-----------

* Michael Mendl som Willy Brandt
* Matthias Brandt som Günter Guillaume
* Cornelius Lehmann som Matthias Brandt
* Dieter Pfaff som Hans-Dietrich Genscher
* Barbara Rudnik som Rut Brandt
* Jürgen Hentsch som Herbert Wehner
* Michael Quast som Günter Nollau
* Rudolf Kowsomki som Egon Bahr
* Ulrich Mühe som Günter Gaus
* Markus Boysen som Helmut Schmidt
* Felix von Manteuffel som Walter Scheel
* Christiane Lemm som Mildred Scheel
* Ann-Kathrin Kramer som Geliebte
* Felix Eitner som Schrader
* Friederike Wagner som Anne Braun
* Jörg Gudzuhn som Manne Schacht
* Wolfgang Grindemann som Arno
* Jürgen Schilling som Klaus Kinkel
* Fabian Gerhardt som Wilke
* Michael Gahr som Wolfgang Mischnick
* Sebastian Urzendowsky som Pierre Guillaume
* Johanna Gastdorf som Christel Guillaume
* Martin Lüttge som Horst Herold
* Robert Giggenbach som Horst Ehmke
* Michael Brandner Holger Börner

Eksterne lenker
---------------

* (en) *I maktens skygge* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (de) *I maktens skygge* på filmportal.de Rediger på Wikidata
**Jan Ernst Fagerberg** (født 2. juli 1951) er en norsk økonom med støttestudier i statsvitenskap og historie, og en norsk innovasjonsforsker. Han ble uteksaminert som samfunnsøkonom fra Universitetet i Bergen i 1980, og er professor på Senter for teknologi, innovaskon og kultur (TIK) ved Universitetet i Oslo. Fagerberg har særlig forsket på innovasjonshistorie og på innovasjonsvirksomhetens vesen, samt forholdet mellom innovasjon og økonomisk vekst. Hans hovedfunn er blant annet at det ofte er svak sammenheng mellom et lands omfang av forskning og utvikling (input), og dets økonomiske veksttakt (output). Han har studert hvordan innovasjonen har endret seg fra «tradisjonell», teknologifokusert produktinnovasjon til mer innfløkt og prosessfokusert tjenesteinnovasjon. Fagerberg er også gjesteforsker ved Lunds universitet.

Fagerberg har arbeidet for OECD og FN, og ved en rekke universiteter i utlandet. Han har vært gjesteforsker ved blant annet University of California, San Diego, Aalborg Universitet, Universitetet i Maastricht, Université Paris-XIII og Københavns handelshøyskole. 

Fra 2010 leder han et ekspertutvalg – «Fagerbergutvalget» – som skal vurdere sammenhengene mellom ressurser, effekt og kvalitet i offentlig finansiert forskning i Norge. 2. mai 2011 la utvalget frem sin utredning: NOU 2011: 6 *Et åpnere forskningssystem*.

Litteratur
----------

* Fagerberg, Jan: Liste over publikasjoner.
* Fagerberg, Jan, Bart Verspangen og Nick von Tunzelman (1994). *The Dynamics of Technology, Trade, and Growth*, Aldershot.
* Fagerberg, Jan P. Guerrieri, og Bart Verspangen (1999). *The Economic Challenge for Europe: Adapting to Innovation Based Growth,*, Cheltenham.
* Fagerberg, Jan, David C. Mowery, og Richard R. Nelson (2004). *The Oxford Handbook of Innovation*, Oxford University Press.
* Fagerberg, Jan David C. Mowery, og Bart Verspangen (2009). *Innovation, Path Dependency and Policy: The Norwegian case*, Oxford University Press.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Jan Fagerberg i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Jan Fagerberg i BIBSYS
* Jan Fagerberg, ved Universitetet i Oslo.
* Fagerbergutvalget.
* NOU 2011: 6 Et åpnere forskningssystem.
* Blog med beskrivelse av Utvalget som skal vurdere offentlig finansiert forskning (2010).
* «Fagerbergutvalget – Et velfungerende forskningssystem»[*død lenke*], Abelia 27.mai 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
**Folkerepublikken Kinas utenriksministerium** (forenklet kinesisk: 中华人民共和国外交部; tradisjonell kinesisk: 中華人民共和國外交部; pinyin: **Zhōnghuá Rénmín Gònghéguó Wàijiāobù**) er det regjeringsorgan i Folkerepublikken Kina som har utøvende myndighet for anliggender vedrørende landets forbindelser til andre land i verden. Det er underordnet Folkerepublikken Kinas statsråd.

Ministeriets hovedkontorer er i bydistriktet Chaoyang i Beijing. Det forestår kontakten til andre lands ambassader og sender ut diplomater til andre land, det forestår forhandlinger og undertegner multilaterale og bilaterale avtaler. Det representerer landets interesser i FN og i andre internasjonale organisasjoner.

Folkerepublikken Kinas utenriksministre
---------------------------------------

1. Zhou Enlai (1949–1958)
2. Chen Yi (1958–1972)
3. Ji Pengfei (1972–1973)
4. Qiao Guanhua (1973–1976)
5. Huang Hua (1976–1982)
6. Wu Xueqian (1982–1988)
7. Qian Qichen (1988–1998)
8. Tang Jiaxuan (1998–2003)
9. Li Zhaoxing (2003–2007)
10. Yang Jiechi (2007-2013)
11. Wang Yi (2013-)

Eksterne lenker
---------------

* (zh) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ar) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ministry of Foreign Affairs of the People's Republic of China – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI
 |