**Henri-Marie de Lubac** (født 20. februar 1896 i Cambrai i Frankrike, død 4. september 1991 i Paris) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var en ledende katolsk teolog.[]

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Henri de Lubac kom fra en gammel adelsfamilie fra Ardèche.[] Han var ett av seks barn. Hans far var bankier[] og moren husmor. Familien vendte tilbake til hjemstavnen i Lyon-området i 1898, og der gikk Henri på skole hos jesuittene. Han var en sann aristokrat av dannelse og utseende.[] Han studerte rettsvitenskap før han slo inn på den kirkelige løpebane.

### Jesuitt

Som 17-åring sluttet han seg til jesuittene i Lyon den 9. oktober 1913. På grunn av det politiske klima i et Frankrike som nettopp hadde vedtatt antikirkelige lover, hadde de franske jesuitter midlertidig lagt sitt novisiat til St Leonards-on-Sea i East Sussex. Der studerte de Lubac til han ble innkalt til den franske hær i 1914 ved utbruddet av første verdenskrig.

Han fikk et hodesår ved Les Éparges på Allehelgensdag i 1917 (en annen kilde sier det skjedde i 1916),[] noe som skulle plage ham resten av livet som episoder med svimmelhet og hodepine.

Etter demobilisering i 1919 fortsatte de Lubac sine filosofisake studier hos jesuittene, først ved Hales Place i Canterbury, og så fra 1920 til 1923 ved Maison Saint-Louis, jesuittenes filosofiskole som da var i St. Helier på Jersey. Det var her han ble kjent med Maurice Blondels og Pierre Rousselots tenkning. Særlig Blondel skulle få meget å bety.[] I 1932 skulle de Lubac skrive til Blondel og fortelle ham om sitt møte med *L'Action* tidlig i 1920-årene, og hvordan Blondels tenkning rundt integralismens problem ble til en av de sentrale sporer for de Lubacs egne bestrebelser for å forstå forholdet mellom natur og nåde.

De Lubac underviste på jesuittenes *college* i Mongré ved Rhônen fra 1923 til 1924, og så vendte han tilbake til England og begynte på fire års teologiske studier ved Ore Place i Hastings i East Sussex. I 1926 ble kolleget flyttet tilbake til Fourvière i Lyon, hvor de Lubac fullførte de gjenstående to år av teologiske studier.

### Prest

Han ble presteviet den 22. august 1927. Han ble universitetslektor i religionshistorie i Lyon. Han ble i Lyon til 1961, bortsett fra noen år under andre verdenskrig.

Han grunnla sammen med dominikanerpateren (og senere kardinal) Jean Daniélou samlingen  *Sources chrétiennes* i 1942. På grunn av sitt arbeide med den franske motstandsbevegelse under den tyske okkupasjon under andre verdenskrig ble han nødt til å forlate Lyon og ta tilflukt i Vals, nær Puy.

På slutten av 1940-tallet ble han et forbilde for Michel de Certeau som trådte inn i jesuittordenenen som en følge av de Lubacs eksempel.[]

Han var leder av tidsskriftet *Recherches de science religieuse*. Han ble beordret av Vatikanet til å stanse utgivelsen av sine arbeider på grunn av læremessige innvendinger mot hans bok *Surnaturel*.[] Senere ble han rehabilitert, og invitert til Annet Vatikankonsil som teologisk sakkyndig. At konsilet overhodet fant sted, er ofte tilskrevet de Lubac.[] Ved sine bøker om andre religioner og ateismen hadde han endret Den katolske kirkes holdning til disse saker.[] Han hadde allerede i slutten av 1950-årene vært medlem av Institut de France.

I 1972 grunnla han det teologiske tidsskriftet *Communio* sammen med Hans Urs von Balthasar og Joseph Ratzinger.

Radikalortodoksien er sterkt påvirket av hans skille mellom natur og nåde.[]

### Kardinal

Han ble kreert til kardinal i 1983 av pave Johannes Paul II.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

* *Catholicisme, les aspects sociaux du dogme*, Cerf, 1938
* *Corpus mysticum. L'Eucharistie et l'Église au Moyen Âge, étude historique*, Aubier-Montaigne, 1944
* *Le Drame de l'humanisme athée*, Spes, 1944
* *Proudhon et le christianisme*, Seuil, 1945
* *Surnaturel. Études historiques*, Aubier-Montaigne, 1946
* *Le Fondement théologique des missions*, Seuil, 1946
* *Aspects du bouddhisme*, Seuil, 1951
* *La rencontre du bouddhisme et de l'Occident*, Aubier-Montaigne, 1952
* *Méditation sur l'Église*, Seuil, 1953
* *Exégèse médiévale*, Aubier-Montaigne, 1959, 1961, 1964
* *Augustinisme et théologie moderne*, Aubier-Montaigne, 1965
* *Paradoxe et Mystère de l'Église*, Aubier-Montaigne, 1967
* *Teilhard et notre temps*, Aubier-Montaigne, 1968
* *L'Église dans la crise actuelle*, Cerf, 1969
* *La postérité spirituelle de Joachim de Flore*, Lethielleux, 1979 og 1981
* *Recherches dans la foi. Trois études sur Origène, saint Anselme et la philosophie chrétienne*, Beauchesne, 1979
* *La révélation divine*, Cerf, 1983
* *Entretien autour de Vatican II. Souvenirs et réflexions*, Cerf, 1985
* *Résistance chrétienne à l'antisémitisme. Souvenirs (1940–1944)*, Fayard, 1988
* *Théologie dans l'histoire*, Desclée de Brouwer, 2t, 1990.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   BeWeb, BeWeB person-ID 234, besøkt 14. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Proleksis Encyclopedia, oppført som Henri De Lubac, Proleksis enciklopedija ID 17016[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   AlKindi, oppført som Henri de Lubac, General Diamond Catalogue ID 52330[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  De Lubac 1993, s. 182–185

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |