recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
1962 Volvo B725 med Repstad-karosseri. Foto: Halvard Hatlen 
**Fyresdal-Vrådal-Nissedal Billag** L/L (FVN) var et rutebilselskap som ble stiftet i 1951. I 1972 gikk selskapet inn i Vest-Telemark Bilruter L/L.

Bakgrunn
--------

Dette var en fusjon mellom tre selskaper: 

* **Fyresdal Automobilselskap** (seinere **Fyresdal kommunale bilrute**), med historie fra 1910.
* **Tjøstov Fosslis Bilruter**, som i 1922 startet rutekjøring Treungen-Smeodden ved Bandak.
* **Straands Bilruter**, som i 1930 startet godsruter Smeodden-Vrådal og Vråliosen-Treungen.

Fyresdal var først ute med å etablere bilruter i Vest-Telemark. Det var først rute Fyresdal-Bandaksli i korrespondanse med rutebåten på Bandak. Fyresdal gikk dermed bedre forbindelse med Skien. Ruta til Bandaksli gikk først tre dager her uke, men etter hvert utvidet til daglige avganger.

Veinettet ble stadig bedre. Det ble mer aktuelt å kjøre ruter helt fram til Bø, korrespondanse med jernbanen, og videre til Skien. Samferdselsmyndighetene foreslo samordning eller sammenslåing av bilrutene. Det ble lagt press på selskapene om dette, hvis de fortsatt kunne regne med å få konsesjon for ruter. På møte i Skien 16. januar 1951 ble det vedtatt å opprette L/L Fyresdal-Vrådal-Nissedal Billag. 1. mars overtok det nye selskapet driften av rutene.

Rutebilselskapene i Vest-Telemark hadde samkjøring av bussrutene fra 1959. Det ble arbeidet for full sammenslutning, og det skjedde først i 1972. Da gikk Seljord Billag sammen med Fyresdal-Vrådal-Nissedal Billag og Vest-Telemark Billag og stiftet Vest-Telemark Bilruter L/L (VTB).

Litteratur
----------

* Henriksveen, H. Haugstøl, R. Åsen, K.(1997). Bakke opp og bakke ned : rutebildrift i Vest-Telemark. Seljord: Vest-Telemark bilruter.
* Johannessen, O. (1979). Norges rutebileierforbund, avdeling Telemark 50 år 18. jan. 1929 - 18. jan. 1979. Norges rutebileierforbund, Avdeling Telemark.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** VIAF
 |
Rugbrødgrensen forløper omtrent således, men grensen er diffus og ikke nødvendigvis nøyaktig som på kartet
**Rugbrødgrensen** er en imaginær og diffus grense som går tvers gjennom Europa i østlig–vestlig retning: I dag går den fra Den engelske kanal, midt gjennom Nederland, ca. midt i Tyskland og langs Tsjekkias og Slovakias grenser mot Ungarn og derfra gjennom Hviterussland og Ukraina til Uralfjellene. Syd for grensen er rugbrød ikke alminnelig utbredt; her finnes stort sett kun hvitt brød (hvetebrød), men nord for grensen er rugbrød alminnelig. 

Grensen skyldes i vidt omfang bitter nød: Etter klimaforringelsen i jernalderen var dyrkingen av hvete svært vanskelig og utbyttet usikkert. Derfor valgte man i stedet å dyrke rug, som er en langt mer hardfør kornsort. Rugbrødgrensen er i første omgang bestemt av de historiske klimaforhold i det nordlige Europa. I annen omgang er den dog også bestemt av kulturelle forskjeller.

Selv om man har funnet arkeologiske spor av rug som stammer fra de romerske provinser ved Rhinen, Donau og på De britiske øyer, avviser Plinius den eldre denne kornsorten og skriver at det «er meget dårlig føde og kun tjener til å unngå sultedøden». Videre nevner han at man blander hvete i rug, «for å mildne dets bitre smak, og selv i så fall er det ytterst ubehagelig for maven».

Gjennom forhistorisk tid og middelalderen var det de germanske og slaviske folk som dyrket og spiste rug, og enda i dag følger rugbrødgrensen i store trekk språkgrensen overfor de romanske folk. Det skal dog nevnes at rugbrød ikke lengre er alminnelig mat i Storbritannia, og at det kun er hos befolkningen i noen av de nederlandske provinser at rugbrød inngår i den daglige kost.

Referanser
----------

1. ↑  Merete Reinholdt i Weekendavisen: "... man kunne trække en kornfed streg gennem Europa, fra øst til vest. Her går nemlig dét, man kunne kalde rugbrødsgrænsen eller schnitzel-skellet – en opdeling der markerer forskellene på det tyskinspirerede nord og det middelhavs-påvirkede syd."
2. ↑  Charlotte Harder i Berlingske Tidende: "Bruxelles ligger vel nærmest sådan lidt syd for rugbrødsgrænsen, ..."
3. ↑  Milja van Tielhof: *The Mother of All Trades* (en)
4. ↑  s. 12 i Hansen, H.P. (1954), *Bondens Brød*, København: Ejnar Andersens Forlag : *"...hvede kræver en temmelig høj gennemsnitstemperatur om sommeren, 14 grader, og efter at klimaet i jernalderen var blevet både koldere og mere fugtigt, blev denne kornsort fortrængt af rug, der efterhånden blev vor vigtigste kornsort"*

Kilder
------

* Rugbrødsgrænsen omtales blant annet i
	+ Weekendavisen, 1. september 1996, 2. sektion Kultur, side 9, «Rugbrødsgrænse og kartoffelbælte» av Merete Reinholdt
	+ Berlingske Tidende, 29. april 2000, 1. sektion, side 11, «Syd for høflighedsgrænsen» av Charlotte Harder
	+ Kjersgaard, Erik (1978): *Mad og øl i Danmarks middelalder*, København: Nationalmuseet, ISBN 87-480-0082-5, pp. 128
**Seljord Billag** L/L var et rutebilselskap som ble stiftet 3. mai 1919. I 1972 gikk selskapet inn i Vest-Telemark Bilruter L/L.

Seljord Billag (opprinnelig Seljords Automobillag L/L) hadde fra starten av 23 andelseiere. De største var D/S Fjøllguten og Seljord Handelslag. Fjøllguten hadde ruter på Seljordsvatnet. Billaget hadde til formål å kjøre gods lokalt. Første bilen var en International lastebil. Neste bil, En Federal, ble kjøpt i 1923.

I 1925 ble ruta forlenget til Flatdal. I 1926 fikk billaget sin første buss med 12 plasser med lasteevne 1500 kg.

I 1925 kom jernbanen til Bø og veinettet ble bedre. I 1928 overtok laget en rutekonsesjon som Brødrene Sønstebø hadde mellom Bø og Kviteseid. I 1938 fikk billaget forlenget konsesjon for rute helt fram til Skien. Dermed hadde selskapet sammenhengende rute Skien-Bø-Seljord-Kviteseid.

Rutebilselskapene i Vest-Telemark hadde samkjøring av bilrutene fra 1959. Det ble arbeidet for full sammenslutning, og det skjedde i 1972. Da gikk Seljord Billag sammen med Fyresdal-Vrådal-Nissedal Billag og Vest-Telemark Billag og stiftet Vest-Telemark Bilruter L/L (VTB).

Litteratur
----------

* Henriksveen, H. Haugstøl, R. Åsen, K.(1997). Bakke opp og bakke ned : rutebildrift i Vest-Telemark. Seljord: Vest-Telemark bilruter.
* Johannessen, O. (1979). Norges rutebileierforbund, avdeling Telemark 50 år 18. jan. 1929 - 18. jan. 1979. Norges rutebileierforbund, Avdeling Telemark.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Grand-Bassam** er en by i Elfenbenskysten. Byen var den første hovedstaden i kolonistaten som fra 1895 het Fransk Vest-Afrika. Den er regionsenter i departementet Grand-Bassam.

Byen ble utpekt som hovedstad i 1893, men etter et utbrudd av gulfeber ble koloniadministrasjonen allerede i 1899 flyttet til Bingerville. De siste offentlige kontorene ble flyttet fra byen etter landets selvstendighet i 1960.

Det ble tidlig bygget et skipsverft her, og frem til det ble bygget et annet i Abidjan på 1930-tallet, var det en by i utvikling. Ved folketellingen i 2014 hadde byen 84 028 innbyggere. Byen er bispesete i den romersk-katolske kirke. 

Byen deles i to av Ébriélagunen, som har tilsig fra Comoéelven. Mellom byen på fastlandet og den lange tungen med sandstrender er det en bro. Gamlebyen, som ligger ut mot havet, har domkirken og de fleste bygningene fra kolonitiden. *Nouveau Bassam*, som ligger innenfor lagunen er dagens bykjerne og handelssentrum. Byen ble i 2012 et verdensarvområde på grunn av at «It bears witness to the complex social relations between Europeans and Africans, and to the subsequent independence movement».

Referanser
----------

1. ↑  «Côte d'Ivoire». *www.worldstatesmen.org*. Besøkt 13. mars 2016.
2. ↑  *Recensement Général de la Population et de l’Habitat 2014*, Secrétariat Technique Permanent du Comité Technique du RGPH, 2014, s. 14.
3. ↑  «Historic Town of Grand-Bassam». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 13. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Grand-Bassam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Solveig Leinan-Hermo** (født 18. juni 1952) er en norsk danser, koreograf og teatersjef.

Hun har blant annet arbeidet med frie grupper som Høvikballetten og Dans Design. I 1980, startet virksomhet i Hammerfest navnet Hammerfest Ballettverksted; som fra 2003 heter Stellaris DansTeater. Stellaris DansTeater er (per 2023) den eldste frigruppen innen dansekunst i Norge, og trolig den nordligste. Hermo har bidratt sterkt til å utvikle det sceniske miljøet i Nord-Norge og i Barentsområdet og har siden 2003 lagt ned en stor arbeidsinnsats i Barents DansRåd. Solveig Leinan-Hermo var i 2004 med å stifte Nordnorsk landsdelsscene for Dans, som var forløperen til Davvi - Senter for scenekunst.

Hun har blant annet laget oppsetningene *Dær fastlandet flyt* (2002) og *I hengende snøre* (2004). 

Leinan-Hermo var også en av stifterne til Forum for Nordnorske Dansekunstnere i 1989.

Hun har en treårig pedagogutdannelse fra Den Norske Operas ballettskole.

Priser og utmerkelser
---------------------

Hermo ble tildelt Finnmark fylkes kulturpris i 1990.

I 2003 mottok Solveig Leinan-Hermo Senter for Dansekunsts Ærespris.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Marianne (17. juni 2022). «Solveig Leinan-Hermo fyller 70 år – Gratulerer med dagen!». *Danseinformasjonen*. Besøkt 7. oktober 2023.
3. ↑  «Solveig Leinan Hermo». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 23. august 2023. Besøkt 7. oktober 2023.
4. ↑  «davvi». Besøkt 4. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Solveig Leinan Hermo hos Sceneweb Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
|  i skihopping: |
| Skihopp NM på ski |
| Sølv | Lillehammer 2020 | Laghopping |
| Sølv | Oslo 2021 | Laghopping |
| Sølv | Oslo 2022 | Laghopping |
| Bronse | Oslo 2019 | Laghopping |

**Sølve Jokerud Strand** (født 5. august 2000 i Ringerike) er en norsk skihopper som konkurrerer for Vikersund IF og Lillehammerhopp.

Strand har deltatt i flere renn i kontinentalcupen hvor hans beste plassering er en 4.-plass i Engelberg 28. desember 2021. I sesongen 2021/2022 deltok han i tre verdenscuprenn, to av de Raw Air i Lysgårdsbakken og Holmenkollen. 

Beste plassering i verdenscupen er en 41. plass fra Wisla sommeren 2022. 

Han har fire NM-medaljer, alle i laghopp for Buskerud 1. Bronse i Norgesmesterskapet på ski 2019, sølv i Norgesmesterskapet på ski 2020, Norgesmesterskapet på ski 2021 og Norgesmesterskapet på ski 2022. Med på laget alle fire årene var Anders Håre, Joacim Ødegård Bjøreng og Daniel-André Tande.

Referanser
----------

1. ↑   «STRAND Soelve Jokerud - Athlete Information», besøkt 7. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   FIS-databasen, FIS skihopper-ID 236223, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sølve Jokerud Strand – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Sølve Jokerud Strand – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**DS «Belridge»** var det første norske handelsskipet som ble torpedert under første verdenskrig.

Den 4. februar 1915 er Wilhelm Wilhelmsens DS «Belridge», under kaptein Ole O. Olsen fra Nøtterøy, på vei til Amsterdam lastet med 9 145 tonn med parafin fra New Orleans. Natt til fredag den 19. februar blir skipet truffet av en tysk torpedo i baugen. Skipet begynte så å synke i Den engelske kanal, nær Folkestone, og mannskapet på 40 gikk ut i livbåtene. Skipets los, som var fra England, kom seg med 17 mann til en ankerligger. Etter dette vendte de tilbake til «Belridge», grunnet at de øvrige 22 i mannskapet hadde gått ombord igjen og brakt skipet til anker ved The Downs. Man oppdaget siden en del av en tysk torpedo i baugen. Alle i mannskapet overlevde, og skipet kom seg velberget til havn uten å synke.

Se også
-------

* Uinnskrenket ubåtkrig
* Norge under første verdenskrig

Referanser
----------

1. 1 2 3  Gamlepostkort.no - «Torpederingen av Wilhelmsens oljetanker D/S Belridge» 19. februar 1915 Besøkt 11. juni 2015
2. 1 2  Tanangers maritime historie Arkivert 14. juni 2015 hos Wayback Machine. Besøkt 11. juni 2015

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av det torpederte skroget

Portal: Første verdenskrig
***Bembidion mannerheimii*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.

Systematikken innen slekten *Bembidion* er uavklart, enkelte deler slekten opp i flere slekter, mens andre plasserer artene i underslekter.

Utbredelse
----------

*Bembidion mannerheimii* finnes i nesten hele Europa, østover til Belarus. Den er også registrert fra Norge.

Utseende
--------

*Bembidion mannerheimii* er en liten løpebille med en ganske slank og litt flat kroppsform. Antenneleddene har lange hårbørster i spissen, antennens fjerde ledd har fine korte tilliggende hår. (Krever forstørrelse for å se), Fasettøynene er noe utstående. Maxillarpalpene har et lite og nålformet endeledd, dette skiller slekten fra de andre nordiske løpebillene, hvor dette leddet er mye større og mer økseformet. Mange av artene i slekten *Bembidion* er like hverandre og er vanskelige å artsbestemme.

Levevis
-------

*Bembidion mannerheimii* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Fauna Europaea Web Service - Bembidiina - www.faunaeur.org
2. ↑  Database Carabidae of the World Filter by country / Norway - www.carabidae.ru
3. ↑  Database Carabidae of the World Søk: Filter by country / Norway Arkivert 25. oktober 2008 hos Wayback Machine. (søkedato: 2. november 2008)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bembidion mannerheimii* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bembidion mannerheimii* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Bembidion mannerheimii* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Bembidion mannerheimii* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Bembidion mannerheimii* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bembidion mannerheimii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Bembidion mannerheimii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Bembidion mannerheimii* (Ground Beetles of Ireland) - engelskspråklig
* *Bembidion mannerheimii* (Database Carabidae of the World) – engelskspråklig
* *Bembidion mannerheimii* (Fauna Europaea) - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
Store Krone på gaten i Jylland i 1960-årene
Krone 11 foran Christiansborg
**Kongelige biler i Danmark** kjennes oftest på sine særlige nummerskilt, som først (ytterst til venstre) viser en lukket krone etterfulgt av opp til tre tall.

| Kjøretøy | Merke/modell | Årgang |
| --- | --- | --- |
| Store Krone | Rolls-Royce Silver Wraith | 1958 |
| Krone 1 | Daimler Majestic | 1970 |
| Krone 2 | Daimler Majestic | 1994 |
| Krone 3 | Buick Centurion Cabriolet | 1973 |
| Krone 4 | Volvo 960 | 1996 |
|
|
| Krone 11 | Volvo S90 Pullmann | 1999 |
| Krone 19 | Renault Grand Espace IV | 2004 |
| Krone 33 | Volkswagen Caddy TDI | 2013 |
| Krone 12 | Nilsson 300 | 2009 |

* Store KroneStore Krone
* Store KroneStore Krone
* Krone 11Krone 11
* Krone 19Krone 19

Store Krone
-----------

Store Krone med regentparet under besøk i Roskilde på vei til Roskilde domkirke
«Store Krone» er den populære betegnelse for den eldste og fornemmeste av kongehusets biler[], anskaffet av Frederik IX i 1958. Bilens populære betegnelse hentyder til dens nummerskilt, forsynt med en enkelt stor kongekrone.

Store Krone er en Rolls-Royce Silver Wraith, årgang 1958. Det er en syv-seters utgave, og det er den største av Silver Wraith-modellene, utstyrt med såvel servostyring som automatgir. Innvendig er bilen pyntet med blankpolert valnøttre og setene er trukket med lysegrått lær.

Modellen ble produsert i perioden fra omkring 1940 til 1959, og er som den største versjon forsynt med en sekssylindret rekkemotor på 4887 ccm med toppventil innsugning og sideventilt utstøtning. Topphastigheten angis til 190 km/t og bilen kan akselerere fra 0 til 100 km/t på 12,9 sekunder.

På tross av sin alder fremstår bilen alltid topptunet og velpolert[]. Den anvendes først og fremst under spesielle offisielle anledninger, hvor standsmessig transport foretrekkes. Etter 50 år i tjenesten hadde bilen således bare kjørt omkring 140000 km (tilsvarende knapt 8 km om dagen i gjennomsnitt).

Eksterne lenker
---------------

* Beskrivelse av kongehusets biler (herunder Store Krone) fra kongehusets offisielle nettsted
**Forening av Magikere i Trøndelag** (**FAMIT**) er en norsk  trylleforening. Det er den eneste trylleforeningen i Norge i tillegg til *Den Magiske Ring* (DMR) som *ikke* er underlagt Magiske Cirkel Norge (MCN). Foreningen erstatter det som ville vært *Magiske Cirkel Trondheim* dersom en slik underavdeling hadde eksistert for  trøndelagsområdet.

Historie
--------

FAMIT ble stiftet i 1949 av ivrige tryllesjeler i Trondheim og er med det den yngste av de tre norske trylleforeningene ( MCN 1928, DMR 1947).

Samarbeid med andre trylleforeninger
------------------------------------

FAMIT er ikke tilsluttet *Nordisk Magiunion* som er et samarbeidsorgan for  nordiske trylleforeninger, men har allikevel et tett samarbeide med Magiske Cirkel Norge og flere andre nordiske trylleforeninger.

 Foreningen er heller ikke tilsluttet FISM (Fédération Internationale des Sociétés Magicques), som er et internasjonalt  trylleforeningsnettverk med hovedansvar for å avvikle  Verdensmesterskapet i trylling hvert tredje år. Det betyr i praksis at dersom et FAMIT-medlem skal konkurrere i VM, må hen også være med i Magiske Cirkel Norge. For å konkurrere i NM holder det imidlertid å være medlem av en norsk trylleforening.

Møtevirksomhet
--------------

FAMIT har medlemsmøter den første mandagen i hver måned gjennom hele året, med unntak av i juli og August. Møtene finner sted i konferanserom på Hotel Augustin i Kongensgate i Trondheim. I tillegg gir FAMIT ut et medlemsblad med samme navn 3-4 ganger i året.

Kjente medlemmer
----------------

Mange av Norges største  magikere gjennom tidene har vært eller er medlem av FAMIT i dag.

* Rune Carlsen
* Hans Henrik Verpe
* Paul Rocks
* Hugo Dønjar
* Brian Hoseth

Æresmedlemmer
-------------

FAMIT har i dag tre  æresmedlemmer. Æresmedlemskap er et gratis, livsvarig medlemskap som mottas for særlig innsats for foreningen gjennom mange år. Æresmedlemmer vedtas av  styret.

* Ole Rian – Grunnlegger
* Lennart Green
* Paul Rocks

Referanser
----------

1. ↑  www.famit.no
2. ↑  www.fism.org
3. ↑  «Regelverk NM i trylling» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 4. mars 2016. Besøkt 15. september 2011.
4. ↑  famits blogg
5. ↑  famits blogg

Eksterne lenker
---------------

* FAMITs blogg
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* MCNs hjemmeside
* FISMs offisielle hjemmeside
Rafah på Gazastripen
*Over grensen ligger det egyptiske Rafah.*
**Rafah** (arabisk: رفح – *Rafaḥ*; hebraisk: רפיח – *Rafiaḥ*) er en by på Gazastripen, rett inntil den egyptiske grensen ved Sinaihalvøya. Gjennom årene er den blitt kalt *Robihwa* av de gamle egyptere, *Rafihu* av assyrerne, *Raphia* av grekerne og romerne, *Rafiach* av israelitter, og i dag Rafah. Her stod slaget ved Rafia i 217 f.Kr.

Det er den største byen i sørlige delen av Gazastripen, med en befolkning på om lag 96 000, hvorav ca. 44 000 bor i de to flyktningleirene som ligger rundt byen, *Canada*-leiren i nord og *Rafah*-leiren i syd. Gazastripens eneste flyplass ligger rett ved Rafah, og var i drift mellom 1998 og 2001.

Rafah har Gazastripens eneste grenseovergang il Egypt. Tidigere ble Rafah-overgangen kontrollert av israelske militære styrker, men den kom over til palestinsk overhøyhet i september 2005 i samband med Israels tilbaketrekning fra Gazastripen. En kommisjon fra EU begynte å kontrollere grensen i november 2005 etter at Israel stilte seg kritisk til sikkerheten ved grensen, og i april 2006 tok Mahmoud Abbas' presidentgarde ansvar for grensen.

Referanser
----------

1. ↑  Mitch Potter, Something that works: the Rafah crossing, *The Toronto Star*, May 21, 2006.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Lester Halbert Germer** (født 10. oktober 1896, død 3. oktober 1971) var en amerikansk fysiker. Sammen med Clinton Davisson beviste han bølge-partikkel-dualiteten av materie i Davisson–Germer eksperimentet, som var viktig for utviklingen av elektronmikroskop. Disse studiene støttet det teoretiske arbeidet til de Broglie. Han studerte også termisk elektronemisjon, erosjon av metaller, og kontaktfysikk.

Etter å ha tjenestegjort som jagerflypilot under første verdenskrig, jobbet Germer senere ved Bell Laboratories i New Jersey.

I 1945 (i en alder av 49 år), startet Germer en karriere som en fjellklatrer. Han klatret mye rundt det nordøstlige USA, og spesielt på New Yorks Shawangunk Ridge. Selv om *Appalachian Mountain Club* var dominerende i området på den tiden, og strengt regulert fjellklatring, ble Lester aldri knyttet til klubben, og fant seg selv i konflikt med den ledende klatreren i området, Hans Kraus, som var leder av AMC-sikkerhetskomite. Han ble en gang avvist for klatresertifisering med kommentaren «Liker folk altfor mye og altfor entusiastisk». Lester var kjent for å være sjenerøs og vennlig. Han ble en gang kalt «En én manns klatre skole».

I 1971, en uke før sin 75-årsdag, døde Lester Germer av et massivt hjerteinfarkt mens han klatret på Shawangunk Ridge (*Ewbank*, 5.6). Inntil da, hadde Germer en rekord på 26 år med sikkerhetsmessig feilfri fjellklatring; han hadde aldri tatt et ledefall.

Litteratur
----------

* Schwartz, Susan (2005) Into The Unknown: *The Remarkable Life of Hans Kraus*
* Waterman, Laura and Guy (1993) *Yankee Rock and Ice*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND
 |


1. ↑   www.fi.edu[Hentet fra Wikidata]
**Drangedal Bilruter** er et busselskap hjemmehørende i Drangedal i Telemark. Selskapet hadde fram til 2019 all rutetrafikk i Drangedal, og også noe i nabokommunene Bamble og Kragerø.

Den første rutebilen i Drangedal startet i 1909, og i tiden etter dette ble det startet flere mindre rutebilselskaper i de forskjellige delene av kommunen. I 1958 ble disse slått sammen til ett selskap; Drangedal Bilruter.

Selskapet hadde i 2006 totalt 126 ansatte, hvorav 3 i datterselskapet *Tele-Tur* og var Drangedal kommunes største private bedrift.

Bilrutenes opprinnelig ruteområde som omfatter ruter i Drangedal kommune og ruter til Kragerø ble i 2010 lagt ut på anbud, som selskapet vant. Kontrakten varte fra 28. juni 2011 og seks år fram i tid, med mulighet for opptil to års forlengelse. 1. juli 2012 overtok selskapet rutene i Kragerø og deler av Bamble fra Nettbuss Sør som opprinnelig hadde vunnet anbudskontrakten for området. 25. mars 2013 overtok selskapet også Kragerø Fjordbåtselskaps bussruter i sørlige deler av Kragerø og på øyene ved virksomhetsoverdragelse.

Fra og med 1. juli 2019 opphørte rutebilavdelingen i selskapet. Da hadde Vy Buss AS vunnet anbudet, og overtok rutekjøringen. Drangedal Bilruter beholder noen busser for lokal turkjøring, resten selges.

  

Drangedal bilruter har i dag (2020) følgende avdelinger:

* Sjekkpunkt Drangedal ( Verksted)
* Vianor Drangedal ( Partner)
* Circle K Bamble
* Helseekspress – Haugesund
* Helsebuss – Lillehammer
* Administrasjon

Referanser
----------

1. ↑  «Om oss». Drangedal Bilruter. Arkivert fra originalen 31. januar 2016. Besøkt 24. januar 2016.
2. ↑  «Drangedal bilruter tildelt seks års kontrakt». Drangedalsposten. 4. februar 2011. Besøkt 24. januar 2016.
3. ↑  «Overtar rutetransporten i Kragerø». Drangedalsposten. 14. mai 2012. Besøkt 24. januar 2016.
4. ↑  «11,6 mill. i minus på to år». Kragerø Blad Vestmar. 13. april 2013. Besøkt 24. januar 2016.
5. ↑  Om oss 2019

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Typiske A-, B- og C-stolpe-konfigurasjoner på en sedan, en stasjonsvogn og en kombicoupé-utgave av den samme bilen.
Audi A6 er et eksempel på en sedan
**Sedan** betegner en biltype med konvensjonelt, lukket karosseri med to eller fire sidedører og A-, B- og C-stolper som bærer taket. En sedan har dessuten bagasjerom med lokk (ikke topphengslet dør m/vindu) som er adskilt fra kupéen, og den er registrert for fire, fem eller seks personer. Enkelte sedaner kan ha bakseterygger eller armlener som kan felles ned slik at lange objekter kan føres inn i kupéen fra bagasjerommet. Betegnelsen kommer fra engelsk og betød opprinnelig en slags lukket bærestol, *sedan chair*, som i sin tur kommer fra de latinske ordene *sedes* ('sitteplass', 'stol') og *sedeo* ('sitte').

Se også
-------

* Coupé

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sedans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Tinn Billag AS** er et busselskap i Tinn kommune med hovedkontor på Rjukan rutebilstasjon og verksted og bussgarasje på Svadde industriområde. Selskapet kjører lokale bussruter i kommunen i tillegg til ekspressbussruta Rjukanekspressen til Notodden og Porsgrunn.

Historie
--------

Det første rutebilselskapet i Tinn ble stiftet 7. mai 1916 og het ⅍ Bil, men skiftet i 1919 navn til L/L Dølen. Det hadde rute fra Austbygde og oppover Tessungdalen. I 1924 startet Gauset Billag en rute i Gausetdalen som avhengig av årstid og framkommelighet gikk oppover mot Kalhovd. Året etter startet Tinnbuss A/S som hadde en rute som knyttet Rjukan sammen med bygdene i øst. Konkurransen mellom selskapene var hard, og etter langvarige forhandlinger ble selskapene slått sammen til Tinn Billag AS 1. oktober 1936. Da veien mellom Hovin og Kongsberg åpnet i 1935 tilfalt konsesjonen på den ruta til D/S Gausta og Tinn, men denne konsesjonen overtok billaget i 1939. I 1964 søkte selskapet om konsesjon for godsrute til Oslo, som ble innvilget i 1965. I 1968 ble Rjukan Drosjeeiere og Tågeruds Bilruter innlemmet. Og i 1973 ble også Rjukan Bybuss innlemmet, og med det hadde Tinn Billag alle bussrutene i kommunen.

Referanser
----------

1. ↑  *Norges Rutebileierforbund, avdeling Telemark 50 år 18. jan. 1929 – 18. jan. 1979*. Norges Rutebileierforbund, avdeling Telemark. 1979. s. 73–77.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Titlis Rotair** er en taubane i Obwalden, Sveits.

Taubanen ble bygget i 1992 og går fra 2436 meter over havet til Klein Titlis 3020 meter over havet, en strekning på 1513 meter som tar 5 minutter. Det er to vogner som roterer slik at alle passasjerene kan nyte utsikten.

En kabelbane fra Engelberg til Gerschnialp, Gerschnialp-banen, hadde blitt bygget allerede i 1913 og i 1988 var det bygget en taubane fra Trübsee på 1800 meter over havet opp til 2436 meter. Fire år senere ble den nye banen Titlis Rotair bygget med runde gondolen med roterende gulv. Den var verdens første taubane som roterte. Gondolene ble fornyet i 2014, i de nye vognene roterer ikke bare gulvet men hele gondolen roterer rundt sin egen vertikale akse.

Selv om navnet er Titlis Rotair går ikke banen til Titlis men til Klein Titlis. Herfra kan man gå gjennom en isgrotte og over Titlis Cliff Walk.

Referanser
----------

1. 1 2  «rotair, revolving cable car, glacier, cliff walk, TITLIS Engelberg». *www.titlis.ch*. Besøkt 24. oktober 2023.
2. ↑  Carril, Mariela (18. april 2017). «Titlis, den høyeste og mest fantastiske hengebroen i Europa». *Actualidad Viajes* **(norsk)**. Besøkt 24. oktober 2023.
***Glyphoderus*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. De finnes bare i et begrenset område i Argentina.

Utseende
--------

Middelsstore (10-15 millimeter), svarte, kraftige skarabider. Hodet er kort og bredt, hos hannen med et par fingeraktige horn på forkanten i midten og gjerne også et par horn på sidene. Pronotum er påfallende stort, mye bredere enn dekkvingene, med fint tannet (krenulert) ytterkant og gjerne med ulike utspring eller horn. Dekkvingene er eggformet rundete, ganske små, ved markerte punktstriper. Artene mangler flygevinger. Beina er nokså lange og kraftig gravebein.

Levevis
-------

Som andre gjødselgravere (Scarabaeinae) har disse artene larver som lever av møkk, men de er uvanlige ved at de lever i svært tørre områder og er spesialiserte på å leve av små, tørre møkk-kuler fra ulike ørkendyr. Billene løper omkring på de to bakerste beinparene, tilsynelatende tilfeldig i sik-sak, og plukker opp møkk-kuler som de måtte finne ved hjelp av frambeina.
Større møkk-kuler kan de transportere ved å skubbe dem framover med hodet, men de ruller dem ikke baklengs som de fleste andre møkkskarabider. Møkka transporteres til en gang som billene har gravd ut, der hunnen legger egg på den når den er gravd ned.

Utbredelse
----------

Slekten har en ganske begrenset utbredelse i tørre, høytliggende områder i det vestlige Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
					- Stammen Eucraniini Brullé, 1837
						* Slekten ***Glyphoderus*** Westwood, 1838
							+ *Glyphoderus centralis* Burmeister, 1873
							+ *Glyphoderus monticola* Burmeister, 1861
							+ *Glyphoderus sterquilinus* Westwood, 1838

Kilder
------

* Nettside om Eucraniini fra Nebraska State University
* Generic Key to New World Scarab Beetles - *Glyphoderus*
* Ocampo, F.C. (2004) Food relocation behavior and synopsis of the Southern South American genus *Glyphoderus* Westwood (Scarabaeidae: Scarabaeinae: Eucraniini). The Coleopterists' Bulletin 58: 295-305.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Glyphoderus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Glyphoderus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Glyphoderus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Glyphoderus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bilde av *Glyphoderus centralis*, hann
|  |
| --- |
|  |
| **Norgesdokumentarv** |

Bryggen i Bergen, 12. juni 1930
**Nordlandshandelarkivene på Bryggen** er en samling arkiver knyttet til Nordlandshandelen og Bryggen i Bergen i perioden 1702 til 1942. Arkivsamlingen ble i 2012 innlemmet i Norges dokumentarv, en nasjonal utgave av UNESCOs Verdensminne-program (*Memory of the World*). Samlingen består av flere forskjellige arkiver eid av Bergen byarkiv og Universitetsbiblioteket i Bergen.

Nominasjonen av samlingen var et samarbeid mellom Bergen byarkiv og Universitetsbiblioteket i Bergen. Byarkivet nominerte 30 arkiver på til sammen ca. 17 hyllemeter. Arkivene kan inndeles i fire hovedgrupper: arkiver knyttet til de spesifikke Nordlandshandlere, arkiver knyttet til handelsorganisasjonene på Bryggen, arkiver knyttet til enkelte gårder på Bryggen og arkiver med en løsere tilknytning til Bryggen. Fra universistetsbiblioteket var det sju større arkiv og «en rekke mindre arkiver og enkeltdokumenter, inkludert nord-norske samarbeidspartnere».

Ved innlemmingen i Norges dokumentarv uttalte kulturrådet: «De nominerte dokumentene knyttet til Nordlandshandelen er autentiske og unike, uerstattelige og av nasjonal og internasjonal betydning. Det tillegges vekt at arkivene er avgjørende kilder til Verdensarven Bryggen i Bergen.»  Bergen kommune skriver at «Nordlandshandelsarkivene er unike kilder til fiskehandelen i Bergen, til de tette handelsforbindelsene med Nord-Norge og interne forhold på Bryggen... ...Dokumentene har også estetisk, stilistisk og lingvistisk verdi. Skriften er gotisk og inneholder en del tekster skrevet på nedertysk. Nordlandshandelsarkivene er en kilde til bergensernes identitet, også som en følge av den språklige påvirkningen som den tyske tilstedeværelsen medførte. Arkivene har en stor kulturell og historisk verdi for Bergen og for landet forøvrig.»

Referanser
----------

1. ↑  «Norges dokumentarv er samlet». ntbinfo. 8. februar 2012. Besøkt 22. mai 2016.
2. 1 2  Nilsen, Anders (15. september 2011). «Nominasjon av Nordlandshandelarkivene på Bryggen». Kulturrådet. Besøkt 22. mai 2016.
3. ↑  «Nordlandshandelarkivene på Bryggen 1702–1942». Kulturrådet. Besøkt 22. mai 2016.
4. ↑  «Nordlandshandelsarkivene». bergen.kommune.no. 23. januar 2012. Arkivert fra originalen 8. juni 2016. Besøkt 22. mai 2016.
| Klassisk musikk |
| --- |
| Middelalderen (476–1400) |
| Renessansen (1400–1600) |
| Barokken (1600–1760) |
| Galant (1720–1770) |
| Klassisismen (1730–1820) |
| Romantikken (1815–1910) |
| Impresjonismen (1875–1925) |
| Nyklassisisme (1910–1960) |
| * v
* d
* r
 |

**Air** (kjent som *Air på g-strengen* når fiolindelen transponeres ned og spilles på solofiolin) er annen sats i Johann Sebastian Bachs Orkestersuite Nr. 3 i D-dur med verksbetegnelse BWV 1068. Ved siden av orgelverket Toccata og fuge i d-moll er dette kanskje Bachs mest kjente og spilte komposisjon. *Air* er en strykersats med continuo (orgel eller cembalo), men det ligger også godt til rette for å spille satsen på orgel, noe som er svært vanlig.

Lytteprøve
----------



Bachs *Air*

Opptak fra 1920, fremført av Joel Belov (fiolin) og Robert Gayler (piano)

---

*Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.*

Referanser
----------

1. ↑  *Orchestral Suite No. 3 in D major, BWV 1068* på Allmusic av John Keillor. Hentet 29. januar 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Noter til Air
* Noter til BWV 1068

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |

Portal: Tyskland
**Betzy Elisabeth Bianca Kofoed** (født *Betzy Elisabeth Bianca Schmidt* 14. oktober 1855 i Kristiansand, Norge, død 23. januar 1923 i Skive, Danmark) var en norsk-dansk skuespiller. 

Hun startet sin skuespillerkarriere som teaterskuespiller på forskjellige norske og senere københavnske teatre. Koefoed spilte i mer enn 70 stumfilmer i årene 1913-1919, utelukkende hos Nordisk Films Compagni. Hun var i slutten av femtiårene da hun filmdebuterte, men ble flittig anvendt i Lau Lauritzens sr.s komiske farser.

Betzy Kofoed var datter av skuespillerne Ferdinand Vilhelm Schmidt og Ida Sophie Nordaas.

Ekteskap
--------

Hun var gift første gang med skuespiller Carl Emil Petersen og andre gang med skuespiller og teaterdirektør Jens Kofoed.

Utvalg filmer
-------------

* Det spøker i villaen (*Det spøger i Villaen*) kort dansk stumfilm fra 1918 i regi av Oscar Stribolt. Rolle: enkefru Tulleberg.
* *Endelig alene* kort dansk stumfilmkomedie fra 1914 regissert av Holger-Madsen.

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm1539870, besøkt 20. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Betzy Kofoed på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Betzy Kofoed på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Betzy Kofoed på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Betzy Kofoed på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

* (en) Betzy Kofoed hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Elisabeth Egseth Hansen** (født 1968 i Trondheim) er en norsk teatersjef, dramaturg, produsent og kurator. Fra 1. januar 2019 er hun teatersjef ved Trøndelag Teater. Hun arbeidet tidligere som dramaturg ved teatret. Teatersjefstillingen er en åremålstilling på fire år. Hun etterfølger Kristian Seltun.

Hansen er kunstfaglig utdannet innen estetikk og visuell kommunikasjon. Hun er cand.philol. i filmvitenskap fra NTNU, der hun skrev hovedfagsoppgave om tidsopplevelsen i det fotografiske, med stor vekt på den franske filosofen Gilles Deleuze. 

Etter avsluttet utdanning har hun arbeidet innenfor det frie scenekunstfeltet, som kurator, konsulent, produsent og dramaturg. Hun har blant annet arbeidet som produsent- og informasjonsansvarlig (2001–2002), og senere som kunstnerisk og daglig leder (2004–2005) ved Teaterhuset Avant Garden. I perioden 2005–2006 var hun kunstnerisk koordinator og dramaturg for det norsk-iranske dansekompaniet Impure Company.

I 2008–2011 var hun scenekunstkonsulent i Norsk kulturråd. I 2017 er hun medlem av Kulturdepartementets ekspertpanel ved departementets periodiske evaluering av teatre og orkestre.

Hun har hatt flere verv, i hovedsak innen kulturlivet: 

* Nettverk for kunst og estetikk, NTNU – styremedlem (1999–2000)
* Teaterhuset Avant Garden – medlem i kunstnerisk råd (2005–2008)
* Heddakomiteen – medlem (2012–2013)
* Cinemateket i Trondheim – styremedlem (2013–2017)
* Teater Manu – styremedlem (oppnevnt av Kulturdepartementet) (2016– ).

Referanser
----------

1. ↑  Grann (27. september 2017)
2. ↑  Trøndelag Teater 27. september 2017
3. ↑  Kulturdepartementet om ekspertpanelet og evalueringen
4. ↑  Teater Manus oversikt over styremedlemmer

Kilder
------

* Grann, Annemona (27. september 2017). «Elisabeth Egseth Hansen blir ny teatersjef ved Trøndelag Teater». *Adresseavisen*.
* Trøndelag Teater om ansettelsen

Eksterne lenker
---------------

* (no) Elisabeth Egseth Hansen hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Elisabeth Egseth Hansen hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (no) NRK om Hansens ansettelse som teatersjef for Trøndelag Teater
* (no) NTNU-alumniportrett av Elisabeth Egseth Hansen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
*«Sumerisk» kan også referere til Sumer og sumerere.*

| Artikkelen inngår i serien om
**Mesopotamia** |
| --- |
|  |
|  |
| * Eufrat
* Tigris
* Assyriologi
 |
| **Byer / Imperier** |
| * **Sumer**: Uruk
* Ur
* Eridu
* Kisj
* Lagasj
* Nippur
* **Det akkadiske rike**: Akkad
* Babylon
* Isin
* Mari
* Susa
* **Assyria**: Assur
* Ninive
* Nuzi
* Nimrud
* Assyriske palassrelieffer
* **Babylonia**: Babylon
* Kaldea
* **Elam**
* **Amoritter**
* Ziggurat
* **Hurritter**
* **Mitanni**
* **Kassitter**
* Urartu
* **Hettittene**
 |
| **Kronologi** |
| * Den sumeriske kongeliste
* Konger av Assyria
* Konger av Babylonia
 |
| **Språk** |
| * Kileskrift
* Sumerisk
* Akkadisk
* Elamittisk
* Hurrittisk
* Amorittisk
* Hettittisk
 |
| **Mytologi** |
| * Enuma Elish
* Gilgamesj
* Marduk
 |

**Sumerisk** (endonym: *eme-ĝir*) var et språk som ble talt av oldtidsfolket sumererne i det sørlige Mesopotamia (dagens Irak) siden det 4. årtusen f.Kr.

Man har ikke kunnet påvise noe slektskap med noe annet kjent språk, så sumerisk betraktes derfor som et isolert språk.

Sumerisk hadde få språklyder, bare 4 vokaler og 16 konsonanter. Til gjengjeld hadde det en rik grammatikk med kasus, tidsbøyning og agglutinering. Det er påvist flere dialekter av sumerisk.

Mange forsøk på å finne slektskap med andre språk har vært foretatt, men ingenting sikkert kan sies. En lang rekke språkgrupper har blitt holdt frem som muligheter. Noen har ment at språket kan være beslektet med kaukasiske språk. Andre har for eksempel fremholdt et mulig slektskap til dravidiske språk, og noen har snakket om at det kan være beslektet med austroasiatiske språk og austronesiske språk.

Sumererne opplevde stor innvandring av akkadere, og gradvis ble talespråket akkadisk. Da de sumeriske bystatene ble innlemmet i Babylonia, ble sumerisk bare brukt av skriftlærde. Selv om språket døde ut allerede 2000 f.Kr. eller ikke så lenge etterpå, foreligger mye litteratur på språket. En del av det er faktisk skrevet av babylonere lenge etter at sumerisk var utdødd som talespråk. I Assyria leste Assurbanipal litteratur på sumerisk så sent som 600-tallet f.Kr.

Sumerisk bestod hovedsakelig av enstavelsesord. Mange av tegnene i kileskrift er egentlig sumeriske ord der selve ordet var glemt, ettersom sumerisk ikke lenger ble talt. Tegnene levde likevel videre i kileskriften med den betydningen de hadde hatt på sumerisk, fordi de var kjappe å rable ned og sparte skriveren for den tiden han ville brukt på å skrive det mye lengre hettittiske eller akkadiske ordet. Slik ble sumeriske tegn til ideogrammer som tjente som en slags stenografi for kileskrift på andre oldtidsspråk.

Referanser
----------

1. ↑  O.R. Gurney: *The Hittites* (s. 126), Penguin Books, revidert utgave 1961

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sumerian language – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**«Wolverton Mountain»** er en amerikansk sang som ble skrevet i 1962 av Claude King og Merle Kilgore. Det var denne sangen som satte fart på Kings karriere; i 1962 lå den ni uker i strekk på Billboard Hot 100-singlelisten i USA.

Sangen er basert på en sann historie om en ung mann som skulle dra på frieri til ei jente som bodde oppe på "Wolverton Mountains" (stavemåten er egentlig *Woolverton* Mountains) i Arkansas. Guttens store skrekk var jentas far, som var en meget habil skytter. Den unge mannen fryktet at han skulle bli drept av faren da han prøvde å nærme seg berget der jenta bodde.

Blant de mange artistene som har spilt inn denne sangen på plate er Nat King Cole. Hans innspilling av sangen fra 1962, med kor og orkester ledet av Belford Hendricks som også var ansvarlig for arrangementet, finnes på LP-platen *Ramblin' Rose* (Capitol ST-1743 (stereo), Capitol T-1743 (mono)). Produsent var Lee Gillette.

Olle Adolphson skrev en svenskspråklig versjon, «Skattlösa bergen», som lå på Svensktoppen i 1966.

Dansebandet Lasse Stefanz har også en versjon av «Skattlösa bergen» på sitt repertoar.

Norsk versjon
-------------

Steinar Storm Kristiansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «I villeste Toten». Sangen ble utgitt av Scandinavia på singlen Mariann Records MSN 156 i 1990. Arrangør var Pete Knutsen. Produsent var Steinar Storm Kristiansen.

Referanser
----------

1. ↑  Nat King Cole – Ramblin' Rose (LP) at Discogs
2. ↑  Information på Svensk mediedatabas
3. ↑  Scandinavia – På Villeste Toten (7", Single) at Discogs
|  |
| --- |
|  |
| **Norgesdokumentarv** |

**LOs stiftelsesprotokoll** er en håndskrevet protokoll fra forhandlingene som ledet til stiftelsen av Landsorganisasjonen i Norge i 1899. Protokollen ble i 2012 innlemmet i Norges dokumentarv, en nasjonal utgave av UNESCOs Verdensminne-program (*Memory of the World*). Protokollen er eid av Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek (Arbark).

Protokollen er en bok med 70 blad, på tittelbladet er det skrevet: «Forhandlingsprotokol. Det konstituerende møde i anl. den paatenkte landsorganisation i Norge 30te mars 1899 m. fl. dage». Med unntak av to sider hvor et trykket forslag til lover er limt inn er hele protokollen skrevet for hånd.

Arbark skriver om protokollen at den «er en reell og symbolsk markør for hele arbeiderbevegelsen i Norge og viser dagsorden i det møtet hvor arbeiderrepresentanter i 1899 trådte sammen for å danne en faglig landsorganisasjon i Norge.» I nominasjonen heter det at «LOs stiftelsesprotokoll er symbolsk viktig som dokumentasjon for dannelsen av den eldste, største og viktigste arbeidstakerorganisasjonen i Norge.»

Referanser
----------

1. ↑  «Norges dokumentarv er samlet». ntbinfo. 8. februar 2012. Besøkt 22. mai 2016.
2. ↑  «LOs stiftelsesprotokoll» (PDF). arbark. Besøkt 22. mai 2016.
3. ↑  «Arbark på Norges dokumentarv. LOs stiftelsesprotokoll». arbark.no. Besøkt 22. mai 2016.
4. ↑  «Nominasjon av LOs stiftelsesprotokoll fra 1899». Kulturrådet. 2. september 2011. Arkivert fra originalen 6. oktober 2015. Besøkt 22. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Stiftelsesprotokollen, avfotografert. arbark.no (PDF)
**Notre-Dame-skolen** eller *Notre-Dame-epoken* er en musikkhistorisk betegnelse på en gruppe komponister som arbeidet i eller ved Notre-Dame-katedralen i Paris i tidsrommet ca. 1160 til ca. 1250, og på den musikken de skrev. Notre-Dame-komponistene er representanter for den videre musikkhistoriske æraen som kalles ars antiqua.

De eneste Notre-Dame-komponistene fra denne tiden vi kjenner navnet på er Léonin og Pérotin. Begge nevnes av en anonym engelskmann som kalles *Anonym IV* og som enten studerte eller arbeidet i Notre-Dame senere på 1200-tallet. Anonym IV forteller at Léonin og Pérotin er «de beste organum-komponistene» og at de arbeidet med å samle materiale i en stor bok om organum som kalles *Magnus Liber Organi*.

Pérotin er den første kjente komponist av *organum quadruplum*, dvs fire-stemmers polyfoni. De tidligste motetter vi kjenner ble skrevet av Notre-Dame-komponistene på 1200-tallet. Motettene var polyfone med forskjellig tekst i de forskjellige stemmene. De utviklet seg fra *clausula* som var polyfone alternativer til den enstemmige gregorianske sangen den var ment å erstatte, og den musikkformen det er flest eksempler på i *Magnus Liber Organi*.

Selv om mye musikk er bevart kjenner man ikke til hvordan musikken ble framført, spesielt med hensyn til rytmen. 
I Notre-Dame-skolen synger de laveste stemmene med lange noteverdier mens overstemmen(e) synger ornamenterte linjer som ofte repeterer mønstre av lange og korte noter kjent som *rytmiske modi*. Notasjonen kalles *modalnotasjon*, og er de første eksempler på musikknotasjon som er i stand til å vise tonenes relative varighet innenfor og mellom stemmene.

Samtidskomponistene Steve Reich og Arvo Pärt nevner at de er påvirket av Notre-Dame-skolen.

Media
-----



Breves dies hominis

Breves dies hominis, Notre-Dame skolen.

---

*Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.*

Se også
-------

* Musikk i middelalderen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Tubfrim** var en veldedig stiftelse som var i drift fra 1928 til sommeren 2023. Stiftelsen ble opprettet på Nesbyen i Buskerud i 1928 som *Tuberkulosearbeidets Frimerkeforretning*. Initiativet til opprettelsen kom fra postmester Ditlef Frantzen, og formålet var å samle og omsette brukte frimerker til tuberkulosearbeid blant barn i Norge. 

Det ble senere Nasjonalforeningen for folkehelsen som overtok Tubfrim og fordelte overskuddet. Overskuddet skulle i henhold til vedtektene deles i to deler; den ene delen skulle gå til bekjempelse av tuberkulose, mens den andre delen skulle brukes til trivselsfremmende tiltak for funksjonshemmede barn og unge i Norge. Overskuddet i 1929 var på 1500 kr, mens det i 2005 var på 550 000 kr. I 2005 mottok 50 foreninger, grupper og lag bidrag i henhold til vedtektene.

Mot slutten av 1900-tallet og utover på 2000-tallet ble innsamlingen av frimerker supplert med andre samleobjekter, deriblant telekort.

Tubfrim mottok de siste årene vel 10 prosent av alle frimerkene som ble brukt i Norge, men fordi det ble sendt stadig færre brev ble tilfanget av frimerker stadig dårligere. I oktober 2022 vedtok Nasjonalforeningen for folkehelsen å legge ned Tubfrim, med endelig opphør sommeren 2023.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Tubfrim (24. oktober 2022). «Pressemelding: Tubfrim legges ned». Norsk Filatelistforbund. Besøkt 24. oktober 2023. «TUBFRIMs eier, Nasjonalforeningen for folkehelsen, har denne uken vedtatt å legge ned driften av Tubfrim fra sommeren 2023. | Den ordinære driften av TUBFRIM vil derfor opphøre fra og med 22. oktober 2022. | Samfunnet digitaliseres, og mengde innsamlede frimerker har gått drastisk ned. De siste fem årene, 2017-2021, viser at det vil bli vanskelig og produsere overskudd i årene fremover. Derfor er beslutningen om å avvikle driften nødvendig.»

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Tubfrim på Facebook Rediger på Wikidata