recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Patrick Stump** (født **Patrick Martin Stumph** 27. april 1984 i Glenview, Illinois) en amerikansk musiker, komponist og produsent. Han er vokalist og gitarist i bandet Fall Out Boy. Stemmen hans er rangert som ren tenor. Han byttet navn fra Stumph til Stump for å unngå forvirring om hvordan det skulle uttales.[]

Barndom
-------

Patrick Stump kommer fra en musikalsk familie. Faren hans, Dave Stumph, er folkesanger, og hans eldre bror, Kevin, er fiolinist. Patrick har spilt trommer i flere band i løpet av High School, blant annet Public of Infection, Xgrinding processX og Patterson.[]

Han var også med i Paradox, et teaterstykke som studenter framførte på Glenbrook South fra 2001–2002.[]

Karriere
--------

Da Stump ble med i Fall Out Boy, hadde han verken sunget i et band før, eller tatt sangtimer. Han, Joe Trohman, Andy Hurley og Pete Wentz utgjør bandet. Da Stump ble med i bandet spilte han trommer, men etter at resten av bandet fant ut at han kunne synge, overtalte de han til å bli hovedvokalist istedet. 

Selv om Stump har vokalen i Fall Out Boy, er det Pete Wentz som fungerer som frontfiguren i bandet. Pete Wentz og Patrick Stump skriver det meste av musikken til bandet. Wentz e-mailer store filer med sangtekster til Stump, og så setter han det sammen til musikk. "Jeg antar at Patrick er et musikalsk geni" sier gitaristen Joe Trohman.

Som produsent har Stump jobbet med The Hush Sound og Gym Class Heroes.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 435856, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Encyclopedia of Popular Music, besøkt 19. januar 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Stump – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Stump – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Patrick Stump på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Patrick Stump på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Stump hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Patrick Stump på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Stump på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Stump på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Stump på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Stump på AllMusic Rediger på Wikidata
* Patrick Stump på Twitter Rediger på Wikidata

* Patrick Stump på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Halvard Hoff** (født 4. oktober 1884 på Gjøvik, død 11. januar 1925) var en norsk skuespiller som blant annet spilte Kongen i den aller første oppsetningen av *Reisen til Julestjernen*.

Hoff debuterte ved Ludovica Levys teaterselskap i 1907, som Bratt i Bjørnstjerne Bjørnsons *Over Ævne*. I 1908 hadde han et kort gjestespill i *Vildanden* ved Nationaltheatret, før han arbeidet ved Fahlströms teater, Den Nationale Scene og Trøndelag Teater. I 1916 fikk han fast engasjement ved Nationaltheatret. Her debuterte han som Johan Tønnesen i Ibsenstykket *Samfundets støtter*, og gestaltet mange mindre roller i klassikere som *Halte-Hulda*, *Peer Gynt* og *Medeia*. Hans siste oppgave ved Nationaltheatret var som Kongen i tidenes første oppsetning av *Reisen til Julestjernen* (1924). Rundt 1920 var han i de to første stumfilmene den danske Carl Theodor Dreyer regisserte.

Filmer
------

* 

* 1919 – *Præsidenten*
* 

* 1921 – *Blade af Satans bog*

Referanser
----------

1. 1 2   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Se profil på Internet Movie Database

Eksterne lenker
---------------

* (en) Halvard Hoff på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Halvard Hoff hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (da) Halvard Hoff på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Halvard Hoff på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Halvard Hoff på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

* (en) Halvard Hoff på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Halvard Hoff hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Halvard Hoff hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Halvard Hoff i Scenewebarkivet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**Calliopa *Pearlette* Louisy** (født 8. juni 1946 i Laborie) var generalguvernør i Saint Lucia fra 19. september 1997 til 31. desember 2017.

Liv og virke
------------

Louisy studerte engelsk og fransk ved University of the West Indies på Barbados og tok bachelorgrad i 1969. Hun studerte deretter i Canada og avla i 1975 mastergrad i lingvistikk ved Université Laval. I 1994 tok hun doktorgrad i pedagogikk ved University of Bristol i Storbritannia.

Louisy arbeidet i skolen som lærer og rektor og som dekan og rektor ved Sir Arthur Lewis Community College.

Den 17. september 1997 ble hun innsatt som generalguvernør og representerte dermed dronningen av Saint Lucia og utøvde funksjonene som statsoverhode i landet. 

I 1997 mottok hun storkors av Saint Lucia-ordenen. Louisy ble i 1999 utnevnt til storkorsdame av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden. Hun ble dermed adlet og har rett til å føre tiltaleformen *dame* foran sitt navn. Hun ble i 1999 utnevnt til æresdoktor ved University of Bristol.

Referanser
----------

1. ↑  Saint Lucia hos worldstatesmen.org
2. 1 2  Curriculum Vitae of Her Excellency Dame Pearlette Louisy, GCSL, Government of Saint Lucia, arkivert hos Internet Archive.
3. 1 2 3  Governor General – Biography of Her Excellency Dame Pearlette Louisy Arkivert 4. juni 2012 hos Wayback Machine. Government of Saint Lucia.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Innen fiberoptisk kommunikasjon er **bølgelengdemultipleksing** en teknologi for multipleksing av flere optiske signaler med forskjellige bølgelengder (farger) inn i en enkelt fiber. Dette gjør det mulig å øke overføringskapasiteten på en enkelt fiber. 

Bølgelengdemultipleksing forkortes WDM etter engelsk *Wavelength-division multiplexing*.

WDM deles inn i tre hovedtyper, WDM, CWDM og DWDM:

WDM:
De to bølgelengdene 1310 og 1550 nm sendes samtidig over en fiber, i samme eller hver sin retning.

CWDM:
(Coarse Wave Division Multiplexing)
En eller begge bølgelengdene 1310 og 1550 nm deles opp i delbånd med en kanalseparasjon/båndbredde på 20 nm. Dette gir for den mest vanlige (1550) følgende delbånd:
1470, 1490, 1510, 1530, 1550, 1570, 1590, 1610. Legg her merke til at 1550 enten kan beskrive en normalbølgelengde med 100 nm båndbredde eller en CWDM-bølgelengde med 20 nm båndbredde. Det er viktig å holde forskjell på disse ved bestilling av transmisjonselektronikk.

DWDM:
(Dense Wave Division Multiplexing)
Ytterligere fortettet kanalstruktur. Innen DWDM benyttes frekvenser, ikke bølgelengder, som beskrivelse. Tre systemer er definert, med hhv. 200, 100 eller 50 GHz kanalseparasjon. Også her er det viktig å holde forskjell på de forskjellige. Ved 50 GHz separasjon er det definert 320 kanaler som kan overføres samtidig.

For transmisjoner med lave båndbreddekrav, som f.eks. telefonsamtaler, kan antallet som overføres på en fiber samtidig ytterligere økes ved å benytte andre multipleksingsteknikker sammen med WDM, f.eks. TDM – Time Division Multiplexing.

Det er idag systemer som kan bruke både CWDM og DWDM samtidig på samme fiber. Dette gir muligheter for å starte med CWDM utstyr og seinere bruke DWDM når behovet øker. Kanalene kan deles i tre bånd: 

| Bånd | Beskrivelse | Nominell bølgelenge (nm) |
| --- | --- | --- |
| S | Kort bølgelengde | 1460 til 1530 |
| C | Normal bølgelengde | 1530 til 1565 |
| L | Lang bølgelengde | 1565 til 1625 |

ITU definerer i sine standarder de forskjellige kanalene og bånd. En oversikt over hvilke som gjelder finnes her.

Se også
-------

* Gigabit Ethernet
* Single-modus fiber
* Mørk fiber

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
En Amédée BOLLÉE modell Fils Type F med girspake på rattet (innerste ring).
En **halvautomatisk girkasse**, også kjent som **semiautomatisk overføring**, **kløtsjfri manuell overføring**, **dobbel kløtsjoverføring**, **automatisk manuell overføring**, **e-gir**, eller **rattgir** (engelsk *paddle shift*), er et system som bruker elektroniske sensorer, prosessorer og klemmer til å skifte gir fra kommandoen fra bilføreren. Dette fjerner behovet for en pedal til å kløtsje med som føreren vanligvis trenger til å trykke ned før man skifter gir, siden kløtsjen trykker seg selv ned ved hjelp av elektronisk utstyr som kan synkronisere timingen og vridningsmomentet nødvendige til å lage girskiftet raskt og behagelig. Systemet er designet av "European automobile manufacturers" for å forbedre kjøreopplevelsen, spesielt i byer hvor køer ofte fører til at man må krypekjøre og bruke kløtsjen veldig ofte.

Referanser
----------

1. ↑  Aabakken, Jogrim (28. mai 2003). «Den halvautomatiske girkassen». *dinside.no* **(norsk)**. Besøkt 7. juli 2021.
**Halvard Roald** (født 8. januar 1913 på Vigra, død 20. september 1968 i Oslo) var en norsk kjemiingeniør og byråkrat. Roald var en markant generaldirektør i Norges vassdrags- og elektrisitetsvesen (NVE) 1960–1968.

Roald gikk ut fra NTH i 1937 og begynte i Handelsdepartementet. Senere ble han byråsjef i Industridirektoratet og statssekretær i Industridepartementet. I 1955 ble han administrerende direktør i NVE og i 1960 utnevnt til generaldirektør. Han var også i en periode leder av kringkastingsrådet. 

Roald gikk av som direktør i 1968 på grunn av helseårsaker og døde etter et kort tids sykeleie samme år. Han ble etterfulgt av Vidkunn Hveding.

Referanser
----------

1. ↑  «Generaldirektør Roald død», *Aftenposten* 21. september 1968
2. ↑  Thue, Lars (1996). *Strøm og styring : norsk kraftliberalisme i historisk perspektiv*. Oslo: Ad notam Gyldendal. s. 67. ISBN 82-417-0746-0.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Halvard Roald hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
Termene **empatogen** og **entaktogen** er ulike begreper brukt til å beskrive en gruppe av psykoaktive stoffer som gir uttalt emosjonelle og sosiale virkninger, de fleste er fenetylaminer. De reflekterer mer de sosiologiske sidene ved bruk av psykoaktive droger og likheter i kjemiske strukturer enn det gjenspeiler psykologiske eller farmakologiske mekanismer.

Termen «**empatogen**» ble lagd i 1983 av Ralph Metzner for å angi kjemiske midler som innga følelser av empati.

«**Entaktogen**» ble lagd av David E. Nichols som et alternativ til «empatogen» i et forsøk på å unngå de potensielt uriktige assosiasjonene av det sistnevnte med negative konsepter knyttet til den greske rota «pathos» (*lidelse*). Nichols mente også at ordet var innsnevrende og ikke ga dekning for andre terapeutiske anvendelser av drogene som går utover det å kunne gi empatiske følelser. Ordet «entaktogen» er avledet fra rota «en» (gammelgresk for *inni*), «tactus» (latin for *berøre*) og «gen» (gresk for *produsere*). Ingen av begrepene er dominante i bruk og er til tross for ulikhetene i konnotasjon i bunn og grunn ombyttbare siden de viser til nøyaktig de samme kjemikaliene.

Det best kjente stoffet i denne kategorien er MDMA (virkestoffet i ecstasy og molly). Andre inkluderer MDA, MDEA og MBDB. 

Disse stoffene synes å framkalle et ulikt spektrum av psykologiske virkninger sammenliknet med stimulanter som metamfetamin og amfetamin eller fra serotonerge psykedelika som LSD og psilocybin. Som kategorinavnene antyder sier brukere av entaktogener at stoffene ofte framkaller følelser av empati, kjærlighet og følelsesmessig nærhet til andre. Det har riktignok bare vært utført svært innledende sammenlikninger av disse stoffene anvendt på mennesker i behørig kontrollerte laboratorieforsøk. 

Dersom MDMA antas å være et representativt entaktogen, synes de farmakologiske mekanismene i denne gruppen å likne på dem man finner hos metamfetamin. Ekstracellulært dopamin, serotonin og norepinefrin blir alle forøket av både MDMA og metamfetamin. Andre entaktogener enn MDMA har imidlertid mottatt lite oppmerksomhet fra forskningsmiljøene, noe som har gjort det vanskelig å trekke konklusjoner om mekanismene til entaktogener generelt. Det er dessuten ukjent hvorfor entaktogener kan skape følelsesmessige effekter som skiller seg fra stimulantene.

Se også
-------

* Fenetylamin
* Enteogen

Kilder
------

* Nichols, D.E. Hoffman, A.J. Oberlender, R.A. Jacob P 3rd & Shulgin A.T. *Derivatives of 1-(1,3-benzodioxol-5-yl)-2-butanamine: representatives of a novel therapeutic class* 1986 J Med Chem 29 2009-15
* Nichols, D.E. *Differences between the mechanism of action of MDMA, MBDB, and the classic hallucinogens. Identification of a new therapeutic class: entactogens* 1986 J Psychoactive Drugs 18 305-13

Eksterne lenker
---------------

(på norsk)

* Forskning.no Ecstasy: Historien starter
* Forskning.no – Rangerer narkotiske stoffer

(på engelsk)

* Nichols 1986: Sammendrag og full tekst online
* The Great Entactogen – Empathogen Debate fra MAPS sitt nyhetsbrev
Portrett av N.N. Demidov malt av Salvator Tonci, i Det russiske museum i St. Petersburg.
**Nikolaj Nikititsj grev Demidov** (russisk: Николай Никитич Демидов, født 1773 i Tsjirkovitsy nær St. Petersburg, død 22. april 1828 i Firenze) var en russisk forretningsmann, kunstsamler og kunstmesén.

Han tilhørte den innflytelsesrike adelsslekten Demidov, som slo seg opp i forretningslivet. Han forvaltet sine store gruvebedrifter og støttet seg på mange tyske gruvearbeidere og ledere. Han utmerket seg under tyrkerkrigen i 1791, og i krigen i 1812 stilte han opp et regiment på egen bekostning.

Etter freden bodde han i lenger tid i Paris og Firenze, samlet på begge steder rundt seg kretser av intellektuelle og kunstnere, og brukte av sin betydelige formue til veldedighet og til kunstens fremme.

Demidov var gift med baronesse Jelisaveta Aleksandrovna Stroganova (1779–1818), og de fikk to sønner: Pavel Nikolajevitsj Demidov (1798–1840) og Anatole Demidoff di San Donato (1813–1870).

Referanser
----------

1. ↑   RKDartists, rkd.nl, besøkt 3. september 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage person ID p939.htm#i9382, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Valentin Janin m.m: *Otetsjestvennaja istorija: Istorija Rossii s dreveistsjitsj vremen do 1917 goda : Tom 2*. Bolsjaja Rossijskaja enziklopedija, Moskva 1996, s. 15. ISBN 5-85270-049-5.

Eksterne lenker
---------------

* Princely House Demidov de San Donato

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** ULAN
 |
**Magnes** (gresk: Μάγνης) var antikk gresk komedieforfatter i Athen på 400-tallet f.Kr. Sammen med sin samtidige Khionides var han blant de eldste komedieforfatterne som er nedtegnet med navn i de litterære tevlingene i festivalen Dionysia. Han tilhører således den gamle komedie innenfor gresk drama, og de bevarte fragmentene etter ham er på kun rundt 12 linjer.

Magnes' reelle periode som dramatiker synes å falle senere enn rundt 460 f.Kr. Biografisk kunnskap om hans liv er sparsommelig. Det bysantinske oppslagsverket *Suda* forteller at som ung mann angrepet han dramatikeren og filosofen Epikharmos som da var en gammel mann. Ettersom Epikharmos døde antagelig en gang rundt 450 f.Kr. er det innenfor tidsrommet av Magnes' liv og karriere. Aristofanes nevner i sitt skuespill *Ridderne* (424 f.Kr.) om den gamle mannen Magnes' død som en nylig hendelse. Fra disse fakta, kombinert med et avsnitt fra Aristoteles, er det antatt at hans virketid var i tiden rundt den 80. olympiade, det vil si rundt 460 f.Kr. og framover.

En skolia (kommentar) indikerer indirekte at en stor del i hans skuespill synes å inneholde mimiske aspekter. Det er også indikasjoner på at han måtte tåle at publikums gunst ikke alltid var på hans side ettersom han fikk restriksjoner i sin dikteriske lisens, skjønt det betyr ikke nødvendigvis at hans komedier ble oppfattet som fornærmende, kun en indikasjon på at han på sine gamle dager rett og slett ikke var morsom nok for smaken i Athen: han skal ha blitt pepet av scenen da han hadde mistet sin evner for å drive grovkornet ablegøyer.

I henhold til *Suda* og andre kilder oppførte Magnes ni skuespill, og fikk to seier. En anonym skribent har derimot tilskrevet elleve skuespill til hans navn og at ingen av dem er bevart.

Titlene på hans komedier
------------------------

* Βαρβίτιδες (Barbitides), «Barbiton-musikerne»
* Βάτραχοι (*Batrakhoi*), «Froskene»
* Γαλεομυομαχία (*Galeomyomakhia*), «Slaget mellom katter og mus»
* Διόνυσος (*Dionysos*), «Dionysos»
* Λυδοί (*Lydoi*), «Lydierne»
* Ὄρνιθες (*Ornithes*), «Fuglene»
* Πιτακίς ή Πυτακίδης (*Pitakis* eller *Pytakidis*, beslektet med *Pita, Pytia* eller *Pittakion*), «Vokstavelen»
* Ποάστρια (*Poastria*), «Bondekvinnen»
* Ψῆνες (*Psenes*), «Fikenvepsene» eller «Larvene»

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Magnes», *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*
2. 1 2 3 4  «Magnes», *Theatre History*
3. ↑  Aristoteles: *Poetikken* III, se engelsk oversettelse
4. ↑  Musikere som likte en spesiell form for lyre som ble kalt for *barbiton*
5. ↑  Muligens et angrep på de såkalte vellystige dansene til lydierne.
6. ↑  En henvisning til en form insekt som påførte galle på fiken.

Portaler: Litteratur | Antikkens Hellas

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND
 |
I elektrokjemi er en **halvcelle** en struktur som inneholder en ledende elektrode og en omgivende ledende elektrolytt atskilt av et naturlig forekommende Helmholtz dobbeltlag. Kjemiske reaksjoner i dette laget pumper øyeblikkelig elektriske ladninger mellom elektroden og elektrolytten, noe som resulterer i en potensiell forskjell mellom elektroden og elektrolytten. Den typiske anodereaksjonen involverer et metallatom i elektroden oppløst og transportert som et positivt ion over dobbeltlaget, noe som får elektrolytten til å få en netto positiv ladning mens elektroden får en netto negativ ladning. Den voksende potensialforskjellen skaper et intenst elektrisk felt i dobbeltlaget, og potensialet stiger i verdi til feltet stopper nettoladepumpingsreaksjonene. Denne selvbegrensende handlingen skjer nesten umiddelbart i en isolert halvcelle; i applikasjoner er to forskjellige halvceller riktig koblet til å utgjøre en galvanisk celle.

En standard halvcelle består av en metallelektrode i en 1 molar (1 mol/l) vandig løsning av metallets salt, ved 298 kelvin (25 °C). Den elektrokjemiske serien, som består av standard elektrodepotensialer og er nært beslektet med reaktivitetsserien, ble generert ved å måle potensialforskjellen mellom metallhalvcellen i en krets med en standard hydrogenhalvcelle, forbundet med en saltbro.

Standard hydrogenhalvcelle:

2H+(aq) + 2e− → H2(g)
Halvcellene til Daniellcellen:

Opprinnelig ligning
Zn + Cu2+ → Zn2+ + Cu
Halvcelle (anode) av Zn
Zn → Zn2+ + 2e−
Halvcelle (katode) av Cu
Cu2+ + 2e− → Cu

| * v
* d
* r
Galvaniske celler |
| --- |
| Typer | 
* Voltasøyle
* Batteri
* Konsentrasjonscelle
* Brenselcelle
* Termogalvanisk celle

 | Galvaniske celle |
| Engangsbatteri | 
* Alkalisk
* Aluminium – luft
* Bunsen
* Kromsyre
* Clark
* Daniell
* Tørr
* Edison–Lalande
* Grove
* Leclanché
* Litium
* Litium-luft
* Kvikksølv
* Metall-luft
* Nikkel oksyhydroksid
* Silisium-luft
* Sølvoksid
* Weston
* Zamboni
* Sink-luft
* Sink-karbon

 |
| Oppladbart batteri | 
* Bilbatteri
* Bly-syre
	+ gel / VRLA
* Litium-luft
* Litium-ion
	+ Litiumpolymer
	+ Litiumjernfosfat
	+ Litium-titanat
	+ Litium-svovel
	+ Dobbelt karbon
* metall-luft
* Smeltet salt
* Nanopore
* Nanotråd
* Nikkel-kadmium
* Nikkel-hydrogen
* Nikkel-jern
* Nikkel-litium
* Nikkel-metallhydrid
* Nikkel-sink
* Polysulfidbromid
* Kaliumion
* Oppladbart alkalisk
* Sølv-sink
* Sodium-ion
* Natrium-svovel
* Vanadium redox
* Sink-brom
* Sink-cerium

 |
| Andre celler | 
* Solcelle
* Brenselcelle
* Kjernefysisk batteri

 |
| Deler av cellen | 
* Anode
* Bindemiddel
* Katalyse
* Katode
* Elektrode
* Elektrolytt
* Halvcelle
* Ioner
* Saltbro
* Semipermeabel membran

 |
**Anthony John Robinson** (født 22. juli 1925, død 24. juli 1982) var en britisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Robinson vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1952 i London. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Nederland. I kvartfinalen vant Storbritannia over Belgia med 1-0 og siden tapte de semifinalen til India med 1-3 som siden vant finalen og ble olympiske mestere. Bronsefinalen mot Pakistan vant de med 2-1.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse Bronse i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anthony John Robinson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anthony John Robinson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Anthony John Robinson – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Nikolaj Stepanovitsj Davydkin** (russisk: Николай Степанович Давыдкин; født 11. juli 1958 i Moskva i Sovjetunionen nå Russland) er en russisk tidligere ishockeyspiller. Han spilte for moderklubben Khimik Voskresensk fra 1978 til 1988. Deretter dro han til den svenske Elitserien i ishockey, hvor han spilte for Brynäs IF fra 1988 til 1990, og så til Mölndal Hockey i Division 1(1990–1991), og tilbake i Brynäs fram til 1992. Han var også Storhamar Dragons’ første russer og ble en skikkelig publikumsfavoritt på sine to sesonger på Hamar. Davydkins brede erfaring fra sovjetisk hockey brakte en ny dimensjon til Storhamar. Davydkin la opp som aktiv i 1994.

Meritter
--------

* To ganger seriemester for Storhamar.
* Årets lag 92/93 for Storhamar.

Bestenoteringer i Storhamar.
----------------------------

* Flest mål i en kamp: 2 2 ggr, sist april 94 mot Lillehammer IK
* Flest ass i en kamp: 2 5 ganger
* Flest poeng i en kamp: 3 jan. 94, mot Viking
* Sluttspill
* Flest mål i en kamp 2 3. finale mot LIK, april 94
* Flest ass i en kamp: 1 2 ganger
* Flest poeng i en kamp: 2 3. finale mot LIK, april 94
* Diverse
* Matchavgjørende mål 3
* Mål i sudden death 1

Eksterne lenker
---------------

* 
*
**Anthony Holborne** (ca. 1545 – 1602) var en engelsk renessansekomponist av lutt-, cister- og consortmusikk fra Elisabeth Is tid.

Holborne studerte ved Cambridge University fra 1562 og ble tatt opp i *Inner Temple Court* (en sammenslutning av jurister) i 1565. Han nøt stor respekt blant samtidige komponister, f.eks. dediserte John Dowland den første sangen i *Second Booke*, «I saw my lady weepe», til ham.

*Cittarn Schoole* fra 1597 er Holbornes første kjente bok. I 1599 kom *Pavans, Galliards, Almains and other short Aeirs, both grave and light, in five parts, for Viols, Violins, recorders or other Musicall Winde Instruments*. Samlingen inneholdt 65 av hans egne komposisjoner og er den største bevarte samlingen i sitt slag. De fleste stykkene er pavane-galliard kombinasjoner, en del allemander og resten er uklassifisert.

«The Fairie Round» fra denne samlingen er med på de amerikanske romsondene Voyager 1 og Voyager 2 som ble sendt opp i 1977.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 124509800, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Liber Liber, Liber Liber author ID h/anthony-holborne, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Holborne,\_Anthony, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Anthony Holborne i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
* *Anthony Holborne [Olborner] (1545?–1602)*, hoasm.org
* (en) Fritt tilgjengelige noter av Anthony Holborne i International Music Score Library Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Magne Rydland** (født 14. mai 1949) er en norsk politiker (KrF). I Stortingsvalget 2017 var han Kristelig Folkepartis førstekandidat i Hedmark.

Rydland tok lærerutdannelse ved Hamar offentlige lærerskole og bygget på med studier i kristendomskunnskap og spesialpedagogikk ved NLA i Bergen og Oppland distriktshøgskole i Lillehammer. Han tok også hovedfag i kristendomskunnskap ved Universitetet i Bergen 1982. Rydland var tilsatt i Stange kommune frem til 1995, og ble tilsatt som høgskolelektor ved Høgskolen i Hedmark i 1994. Han har vært tillitsvalgt i mer enn 30 år på lokalt, regionalt og nasjonalt nivå, det siste innen høgskole- og universitetssektoren. De siste tre årene av yrkeslivet var han innvalgt i Utdanningsforbundets sentralstyre og medlem i forhandlingsutvalget i Unio stat.

Politisk arbeid
---------------

Han har ledet Hamar KrF siden våren 2016. I kommunevalget 2015 ble han valgt inn som 1.vara i kommunestyret. 

På KrFs nominasjonsmøte i november 2016 ble Rydland valgt som partiets førstekandidat ved stortingsvalget 2017. Martine Havnen Tønnessen (28) fra Hamar står som nummer to og Jonatan Faraasen (18) fra Stange som nummer tre på lista.

Referanser
----------

1. ↑  valg.no Valglister og kandidater 2017
2. ↑  Arbeiderblad, Hamar. «Her er stortingslista fra Krf i Hedmark». *www.h-a.no*. Arkivert fra originalen 15. november 2016. Besøkt 15. november 2016.
***Ark Angel*** er den sjette boka i serien om Alex Rider. Den er skrevet av Anthony Horowitz og kom ut i 2005 i Storbritannia og 2006 i USA og Norge.

Sammendrag
----------

Alex Rider er på sykehus etter et snikmordforsøk og har bestemt seg for å legge spionkarrieren sin på hylla. Men atter en gang tvinges Alex inn i tjeneste når en gruppe Øko-terrorister slår til. Plutselig befinner Alex seg i en krig som på en eller annen måte leder mot Ark Angel, et romfartshotell som er under konstruksjon. Denne gangen må han presse seg selv til det ytterste - og langt lenger enn det.

Handling
--------

Alex Rider våkner på sykehuset etter et snikmordforsøk som nesten drepte han. Han hviler ut, men blir fort rastløs. Den siste natten klarere han ikke å sove så han går en tur ut av rommet han ligger på. Når han kommer ned i resepsjonen på sykehuset blir han forskrekket over å se fire menn som har tenkt å kidnappe Paul Drevin, sønnen til Nikolai Drevin som er verdens rikeste mann, som ligger på rommet ved siden av Alex. Alex redder gutten med å late som om det er han de er ute etter. Etter mye strev får kidnapperne tak i Alex og bringer han til en forlatt boligbygging hvor de krever å få løsepenger av guttens far. Da innser de at de har feil gutt. De setter fyr på boligblokken de har bortført Alex til. Alex unnslipper med ett nødskrik. Som takk for at Alex redder Paul Drevin blir han invitert på ferie til en av deres hærskapsboliger. Han innser raskt at alt ikke er som det skal. Når CIA blander seg inn og vil at Alex skal jobbe for dem skjønner han at noe virkelig galt er på ferde. NIkolai Drevin viser seg å være kriminell og har selvfølgelig store onde planer. Han har tenkt å sende opp en rakett som får hele Ark Angel til å falle ned fra verdensrommet og treffe Washington D.C. hvor blant annet uvurderlig informasjon om Nikolais kriminalitet ligger. Milliardæren er desperat etter å renvaske seg og er villig til å ofre alt. Kanskje til og med sin egen sønn.

priser boken/serien om Alex Rider har fått
------------------------------------------

Serien om Alex Rider vant "red House Cildren`s Book Award" i 2003.

Ark Angel vant "children`s Book of the Year" i 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Seriens offisielle hjemmeside
* Omtale hos bokkilden.no


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Arjeplog kommune** (umesamisk: *Árjiepluövvie*, pitesamisk/lulesamisk: *Árjepluovve*) er en kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. Kommunen har grenser mot de svenske nabokommunene Jokkmokk, Arvidsjaur og Sorsele og grenser også mot kommunene Fauske, Saltdal og Rana i Norge. Kommunens administrasjonssenter ligger i Arjeplog. Arjeplog er Sveriges fjerde største kommune i utstrekning med et areal på 12 944 km².

Geografi
--------

Det finnes over 8700 innsjøer og vassdrag i kommunen. De største vassdragene er Piteälven, Skellefteälven og Laisälven (sideelv til Vindelälven). Sveriges dypeste innsjø, Hornavan, ligger i kommunen. En annen innsjø i kommunen er Tjålmiejávrrie, kjent for sitt rike fugleliv. Nasjonalparken Pieljekaise, 13 naturreservater og et område for faunavern ligger i kommunen. 

Riksväg 95 mellom Skellefteå og grensa til Norge går gjennom kommunen.

Befolkning
----------

Arjeplog er Sveriges femte minste kommune målt i folketall med 3116 innbyggere og er den svenske kommunen med lavest befolkningstetthet, kun 0,24 innbyggere/km².

Befolkningsutvikling 1810–1990.

Samisk språk
------------

Samisk har status som offisielt minoritetsspråk i kommunen og kommunen inngår i forvaltningsområdet for samisk språk i Sverige.

Tettsteder
----------

Arjeplog kommune hadde kun et tettsted i 2010. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.

| # | Tettsted | Innbyggere |
| --- | --- | --- |
| 1. | **Arjeplog** | 1 977 |

Bilder
------

* Arjeplog kirke.Arjeplog kirke.
* IggesjávrreIggesjávrre
* Arjeplog eldste bro, over Dainaksundet.Arjeplog eldste bro, over Dainaksundet.

Referanser
----------

1. ↑  Befolkningsstatistik kvartal 3 2011 Arkivert 13. desember 2011 hos Wayback Machine.. Statistiska centralbyrån (30. september 2011). Besøkt 7. januar 2012.
2. ↑  Det svenske Språkrådets hjemmesider, om minoritetsspråk Arkivert 6. februar 2014 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Folkmängd i tätort och småort per kommun 2010». Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (.xls) 3. mars 2016. Besøkt 20. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Arjeplog Municipality – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Offisielle hjemmesider for Arjeplog kommune

  


| * v
* d
* r
Kommuner i Norrbottens län |
| --- |
|  | Arjeplog **·** Arvidsjaur **·** Boden **·** Gällivare **·** Haparanda **·** Jokkmokk **·** Kalix **·** Kiruna **·** Luleå **·** Pajala **·** Piteå **·** Älvsbyn **·** Överkalix **·** Övertorneå | Sveriges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Funn fra Dianriket gjort i Shizhaishan i Jinning.
**Shizhaishan** (kinesisk: 石寨山; pinyin: *Shízhàishān*) i den kinesiske provins Yunnan er et arkeologisk funnsted bestående av en rekke graver og en kongenekropol. Stedel ligger i Shizhaishan i Jinning, i provinsen Yunnan. 

Under betegnelsene **Gruppen av gamle graver i Shizhaishan i Jinning** (pinyin: *Jìnnìng Shízhàishān gǔmùqún*) og **Dian-gravene i Shizhaishan i Jinning** (pinyin: *Jìnnìng Shízhàishān Diānmù*) forstår man i Kina dette gamle gravsted for kongen av riket Dian (pinyin: *Diān*), hans slekt og hans embedsmenn og tjenere. I perioden 1955–1960 ble det utgravd 50 graver her, som stammer fra den senere del av De stridende rikers tid (475–221) til den første del av det østlige Han-dynasti (25–220).

De utgravde kulturartefakter er på flere tusen i tallet. Man har funnet mange bronsevåpen, bronsetromler, skattbeholdere for kaurisnegler (med bilder på lokket) og våpen av jern i en særegen stil. 
Også det berømte gyldne Dian-kongens segl (*Diān wáng zhī yìn*) med den inngraverte innskrift 滇王之印 i liten seglskrift er blant funnene, likeså bronsespeil, lakkskatoller og mynter i det vestlige Han-dynastis stil (-206 til +8) ble funnet. Funnene gav viktig materiale for forståelsen av Dian-folket og dets kultur. 

Funnstedet ble i 2001 oppført på listen over verneverdige kulturminner i Folkerepublikken Kina.

Vestlig litteratur
------------------

* Michèle Pirazzoli-t’Serstevens: *La civilisation du royaume de Dian à l’époque Han d’après le matériel exhumé à Shizhaishan (Yunnan).* Paris 1974 (Publications de l’École Francaise d’Extrême-Orient 94)
* Lutz Albert (utg.): *Dian. Ein versunkenes Königreich in China. Kunstschätze aus dem Museum der Provinz Yünnan in Kunming, Volksrepublik China.* Zürich, Rietberg, 1986

Kinesisk litteratur
-------------------

* Yunnan sheng bowuguan [Museum der Provinz Yünnan] (Hrsg.): *Yunnan Jinning Shizhaishan gumuqun fajue baogao* [Bericht über die Ausgrabung der Gräbergruppe von Shizhaishan, Jinning, Yunnan]. 2 Bde. Beijing: Wenwu chubanshe, 1959.
* *Zhongguo da baike quanshu*: *Kaoguxue* [Große chinesische Enzyklopädie, Band: Archäologie], Beijing: Zhongguo da baike quanshu, 1986
* Wang Ningsheng: *Yunnan kaogu* [Archäologie von Yunnan]. Yunnan renmin chubanshe, 1980
* Wang Dadao: *Dianchi quyu de tongqi wenhua* [Die Bronzekultur im Gebiet des Dian-Sees]. Wenwu chubanshe, 1981 (*Yunnan tongqi luncong*)

Eksterne lenker
---------------

* Det gamle Dian-kongedømmes bronsekultur
* Yunnan Provincial Museum in Kunming: Treasures from the Kingdom of Dian (Lijiashan og Shizhaishan)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Johannes Hans Ueberschaar** (født 4. mars 1885 i Meißen, død 21. januar 1965 i Kobe) var en tysk japanolog, og den første tyske professor for japanologi ved Universitetet i Leipzig.

Biografi
--------

Sine studier av historie og østasiatiske sprog avsluttet Ueberschaar i 1913, da han tok en filosofisk doktorgrad i japansk statsrett ved Universitetet i Leipzig med avhandlingen *Die staatsrechtliche Stellung des Kaisers in Japan. Staatsrechtlich-historische Skizze*. Fra 1911 til 1914 underviste han som tysk lektor ved Universitetet i Osaka. Under første verdenskrig tjenestegjorde han som tolk i kommunikasjonsavdelingen i Kiautschous, et område som Tyskland den gang forpaktet av Kina. Han ble omsider tilfangetatt av japanske styrker og satt i krigsfangenskap.

Fra 1925 til 1932 underviste han som amanuensis ved det keiserlige Universität Kyoto. Den 1. april 1932 han i Leipzig utnevnt til førsteamanuensis for «Sprache und Kultur des modernen Japan» og fikk ansvaret for Japan-instituttet, som ble grunnlagt året efter. Etableringen av Japan-instituttet ved Universitetet i Leipzig ble muliggjort med finansielle bidrag fra en stiftelse eid av den japanske mediamogulen Motoyama Hikoichi (1853–1932). Grunnen til at avgjørelsen falt på Leipzig, kan sees i sammenheng med Ueberschaars langvarige virksomhet i Japan.

I oktober 1932 ble han medlem av NSDAP.

I april 1937 måtte han grunnet en anklage om homofili fratre sin stilling. Kort efter dette reiste han tilbake til Japan. Til tross for sin senere rehabilitering dro han aldri tilbake til Tyskland.

Bibliografi
-----------

* *Die Eigenart der Völker*, Leipzig 1923
* *Die deutsch-japanischen Kulturbeziehungen der jüngsten Vergangenheit und Gegenwart*, Deutsche Akademie München 1937

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Otto Georg Johannes Ueberschaar, research.uni-leipzig.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Professorenkatalog der Universität Leipzig - Die Professoren-Datenbank für Leipzig». *research.uni-leipzig.de*. Besøkt 21. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Hans Ueberschaar i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
* Hans Ueberschaar i professorkatalogen til Universitetet i Leipzig
* «Das Japan-Institut 1933–1945», nettstedet til det østasiatiske instituttet ved Universitetet i Leipzig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
***Bananer i pyjamas*** (orig: *Bananas in Pyjamas*) er en australsk barneserie som gikk på ABC fra 1992 til 2001 og igjen fra 2011 til 2013. Serien handlet om to bananer, kledd i stripete pyjamas, som het B1 og B2. Bananene levde sitt enkle liv i vanlige omgivelser, og hadde som alle andre sine problemer som skulle løses. Programmet blandet tegnefilm og realfilm.

I Norge ble serien sendt på TV 2 fra 1999. Den gikk primært på kanalens morgensendinger. De norske stemmene var ved Håvard Bakke (B1) og Tommy Karlsen (B2).

Bananer i pyjamas er opprinnelig en sang. Sangen, som ble skrevet av Carey Blyton i 1970, ble så populær blant små barn at det ble laget en animasjonsfilm til den. På lik linje med *Teletubbies* ble det laget mange produkter av Bananer i pysjamas, og det ble en stor salgssuksess i andre land. Serien blitt vist i over 30 land, deriblant USA, Japan, Canada, New Zealand, Sør-Afrika og England.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Hverdagslige problemer». *Nettavisen*. 6.5.2004. Besøkt 21. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bananas in Pyjamas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Ragnhild Arnestad Mønness** (født 18. september 1980) er en norsk skuespiller som er tilknyttet Rogaland Teater. Hun fikk sin eksamen ved The Liverpool Institute For Performing Arts i Liverpool i 2003. Hun spilte sin første rolle ved The Unity Theatre i Liverpool som «Veronika» i *Fusion*.
I Norge debuterte hun som Bianca i *Folkeutrydning* på Trøndelag Teater. Etter det har hun turnert med Akershus Teater, arbeidet ved Hedmark Teater, samt spilt i egne produksjoner ved Det Åpne Teater, ved Drammens Teater  og på Teaterbåten Innvik.

Hun startet sin karriere ved Rogaland Teater i rollen som Kristin i *Frøken Julie* av August Strindberg i 2006. I 2007 hadde hun rollen som Dolly i Leo Tolstojs Anna Karenina og som Fru Gottwald i Alexander Kiellands *Gift*. Våren 2008 spilte hun Agnes i Jon Fosses *Barnet*. Under teaterets storsatsing Eventyr i landskap hadde hun rollen som Ung kvinne i forestillingen *Desse auga* av Jon Fosse.

Referanser
----------

1. ↑  aftenposten.no: Synger for en ny verden

Kilder
------

* rogaland-teater.no: Ragnhild Arnestad Mønness

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**Georgios Tsitas** (gresk: Γεώργιος Τσίτας; født 1872 i Smyrna, død 1940) var en gresk bryter som deltok i de første moderne olympiske leker 1896 i Athen.

Tsitas kom på andreplass i bryting gresk-romersk stil under sommer-OL 1896 i Athen. Han beseiret sin landsmann Stefanos Khristopoulos i semifinalen. I finalen møtte han Carl Schuhmann fra Tyskland. Dommeren avbrøt kampen etter 40 minutter på grunn av det ble mørkt. Kampen fortsatte dagen etter og Schuhmann vant. Det var 5 deltakere i konkurransen som ble avviklet 10. april og avslutningen av den avbrutte finalen den 11. april 1896.

OL-medaljer
-----------

* 1896 Hellas’ flagg Athen - Sølv Sølv i bryting

Referanser
----------

1. 1 2 3   Olympedia[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georgios Tsitas – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Georgios Tsitas – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Georgios Tsitas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Georgios Tsitas – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (gr) Georgios Tsitas – Hellas olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Georgios Tsitas – FILA Rediger på Wikidata
**Jan Schaffrath** (født 17. september 1971 i Berlin, Tyskland) er en tidligere tysk proffsyklist og nåværende sportslig leder i Team High Road.

Den 1,87 meter høye Schaffrath ble proff i Deutsche Telekom i 1997, og var en trofast hjelperytter for laget i ni sesonger. Sammen med Erik Zabel, Jan Ullrich, Rolf Aldag og Steffen Wesemann, var han en av de store kontinuitetsbærerne i Telekom i denne perioden. Schaffrath var ofte en av Zabels viktigste hjelpere, og gjennom å kjøre inn brudd og holde feltet samlet inn mot oppløpet bidro han til mange av Zabels utallige seire i den rosa trøyen. 

Schaffrath deltok 3, 2 og 1 gang i henholdsvis Vuelta a España, Giro d'Italia og Tour de France. I Touren endte han på en 139.-plass sammenlagt i 1999. Han går ofte under kallenavnet Schaffi.

Etter sesongen 2005 la Jan Schaffrath overraskende opp og fulgte med sin gode venn Zabel til Team Milram, hvor han 1. januar 2006 ble sportslig leder. 17. oktober samme år, ble Schaffrath løst fra kontrakten på grunn av personlige årsaker. Bare en dag senere ble det offentliggjort at han hadde fått ny jobb som sportslig leder i T-Mobile Team, en stilling han har hatt siden.

Viktigste resultater
--------------------

### Som amatør

* 1994: Andreplass i Rad-Bundesliga
* 1994: Tredjeplass i verdensmesterskapet i 100 km lagtempo
* 1994: Militærverdensmester
* 1996: Militærverdensmester

### Som proff

* 1999: Seier i Rund um Rügen
* 2000: Tredjeplass i Rund um die Nürnberger Altstadt
* 2001: Femteplass i Ruta del Sol

Profflag
--------

* 1997 – Team Deutsche Telekom
* 1998 – Team Deutsche Telekom
* 1999 – Team Deutsche Telekom
* 2000 – Team Deutsche Telekom
* 2001 – Team Deutsche Telekom
* 2002 – Team Deutsche Telekom
* 2003 – Team Telekom
* 2004 – T-Mobile Team
* 2005 – T-Mobile Team

Referanser
----------

1. ↑  «Schaffrath goes back to T-Mobile». [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Jan Schaffrath – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Jan Schaffrath – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Jan Schaffrath – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Jan Schaffrath – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Jan Schaffrath – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Tjoflot** er en grend og en grunnkrets i Voss herad i Vestland fylke og ligger i landskapet Hardanger. 1. januar 2020 ble den overført til Voss fra Ullensvang kommune, sammen med grunnkretsen Djønno.

Tjoflot ligger ved sjøen på Oksenhalvøyen med Hardangerfjorden i front og fjellet Oksen (1241 meter høyt) i bakgrunnen. Bygden fikk bilvei i 1984.

Opphavet til bygdenavnet Tjoflot slik stedsnavnet skrives i dag, er usikkert. Etterkommere fra hovedbruket, **Garen,** skriver som regel navnet sitt som Tjoflot eller som Tjoflaat.

Fra ættebøker er det kjent at navnet tidligere har vært skrevet som Þiodaflar i 1378, som Thiodhaflar i 1427, som Tiodaaflaa i 1463, Tyofflo i 1521 og Thioflodt i 1667. Lokalfolk mener at Tjod (Þjod) betyr folk og navnet skriver seg fra et gammelt tingsted i form av en flate en kunne samles til slikt på.

* Fra naustmiljøet innerst i vika på Tjoflot. Foto: G.K.TjoflotFra naustmiljøet innerst i vika på Tjoflot. Foto: G.K.Tjoflot
* Utsikt fra Tjoflot utover Samlafjorden i Hardangerfjorden en fin sommardag i juli 2006. Foto: G.K.TjoflotUtsikt fra Tjoflot utover Samlafjorden i Hardangerfjorden en fin sommardag i juli 2006. Foto: G.K.Tjoflot
* Utsikt fra Tjoflot inn mot Kinsarvik og Lofthus i Hardangerfjorden. I front deler fjorden seg i Sørfjorden og Eidfjorden. Foto: G.K.TjoflotUtsikt fra Tjoflot inn mot Kinsarvik og Lofthus i Hardangerfjorden. I front deler fjorden seg i Sørfjorden og Eidfjorden. Foto: G.K.Tjoflot

Kjente personer fra Tjoflot
---------------------------

* Nils Tjoflot

Referanser
----------

1. ↑  «Tekniske endringer ved sammenslåing og grensejustering». Kartverket. 13. januar 2020. Arkivert fra originalen 20. februar 2020. Besøkt 6. mars 2020.
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Georgios Karaiskakis** (gresk: Γεώργιος Καραϊσκάκης; født 23. januar 1780 eller 1782 i et kloster nær landsbyen Mavrommati, død 23. april 1827) var en gresk militærleder.

Han ble under den greske uavhengighetskrigen mot Det osmanske riket, utnevnt til øverstkommanderende for de greske patriotiske styrkene i Rumeli. Som øverstkommanderende oppnådde han en blandet respons både blant sine underordnede og blant andre ledere.[] Han unnlot ofte å samarbeide effektivt med andre ledere innen den greske uavhengighetsbevegelsen eller med utenlandske sympatisører som slåss på samme side som grekerne.[] Han fikk flere militære suksesser i krigen mot osmanene. 

Han var en berømt gresk militær kommandant som ble utropt til nasjonal helt av den greske revolusjonen og uavhengighetskrigen mot Det osmanske riket. Mens han tjenestegjorde i den greske hæren utmerket han seg som smidig, slu, modig og hensynsløs.[] Han steg raskt i gradene, ble etter hvert utnevnt til løytnant. 

Han ble dødelig såret av en rifle i kamp og døde den 23. april 1827. Han har fått Georgios Karaiskakis Stadion oppkalt etter seg. Det er på denne banen grekerne spiller landskampene sine.

Referanser
----------

1. ↑   International Standard Name Identifier, Deutsche Nationalbibliothek[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   books.google.gr[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   books.google.gr[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.ethnos.gr[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Système universitaire de documentation, besøkt 2. januar 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Autorités BnF, besøkt 2. januar 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Lunckeryggen på kartet over AntarktisLunckeryggenLunckeryggenLunckeryggen på kartet over Antarktis
**Lunckeryggen** er en fjellrygg i Sør-Rondane i Dronning Maud Land. Høyeste topp er **Bernhardtinden** (2727 moh.), beliggende lengst sør i fjellryggen. Lunckeryggen strekker ca. 18 km sørover fra Brattnipene mellom Jenningsbreen i vest og Gjelbreen i øst.

Fjellområdet ble flyfotografert under Operasjon Highjump i 1946–47. Kart over området, basert på de amerikanske flyfotografiene, er utarbeidet av Norsk Polarinstitutt.

Lunckeryggen og Bernhardtinden er navngitt etter den norske kartografen Bernhard Luncke (1894–1963).

Referanser
----------

1. ↑  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 1242
2. 1 2 3  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 8725
3. ↑  Lunckeryggen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

Portal: Antarktis

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |