recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**City News Bureau of Chicago** (CNB), ble opprettet på slutten av 1800-tallet og var et nyhetsbyrå i Chicago, USA, et av de første i landet eid i fellesskap av avisene i byen og kjent for sin hardkokte stil. Av de mange skribenter som har hatt sin første jobb i pressen ved City News Bureau of Chicago er kanskje forfatteren Kurt Vonnegut den mest kjente. Vonnegut jr beskrev sin tid der slik:

> Vel, Chicago City News Bureau var en snubletråd for alle avisene i byen når jeg var der, og det var fem aviser, tror jeg. Vi var ute døgnet rundt og hver gang vi kom over et riktig saftig mord eller skandale eller hva som helst, så sendte de ut de store gutta og fotografer, ellers brukte de våre rapporter. Så det var hva jeg gjorde og jeg gjorde det mens jeg studerte ved universitetet..
> 
> 
>

Eksterne lenker
---------------

* Minner om CNB, samlet av the Headline Club of Chicago
* Kronologisk oversikt over Kurt Vonneguts liv
* AP melding om stengingen av CNB Arkivert 1. juni 2021 hos Wayback Machine.
**Leiv Berulfsen** (født 27. mars 1928 i Tønsberg, død 9. oktober 2021 i Sandefjord) var en norsk organist og kantor.

Berulfsens far var glassmester, og det var meningen at han skulle gå i farens fotspor. I oppveksten fikk Berulfsen imidlertid piano- og orgelundervisning av Åge Myklegård, og han bestemte seg for å bli kirkemusiker. Han tok høyere organisteksamen ved Musikkonservatoriet i Oslo i 1950, etter å ha hatt Arild Sandvold som lærer.

Berulfsen markerte seg som dirigent for flere kor i Tønsberg, og han startet Tønsberg Sangforenings guttekor. Han var også en skattet akkompagnatør i Tønsberg-området frem til han i august 1956 startet som organist og kantor i Sandar kirke i Sandefjord. Dette var en av landets største menigheter, og arbeidsmengden var stor. Han var ansatt i Sandar sammenhengende fram til han ble pensjonist i 1995. Han ledet Sandar kirkes motettkor, og han arrangerte en mengde konserter og musikkandakter. Berulfsen var en ettertraktet klaver- og orgelpedagog, og han speidet etter kirkemusikktalenter. Mange av hans elever ble kirkemusikere, og enda flere fikk åpnet dørene inn til musikkens verden gjennom hans gode undervisning.

Berulfsen ga ut en cd med salmer av M.B. Landstad sammen med sangeren Gerd Eli Primberg.

Referanser
----------

1. ↑  «Leiv Berulfsen er død». *sandar.menighet.no*. Besøkt 3. februar 2022.
*For havneområdet til Edinburgh i Skottland, se Leith*
Den nedlagte hvalfangststasjonen i Leith Harbour.
Kart over Sør-Georgia med Leith Harbour avmerket.
**Leith Harbour** var en hvalfangststasjon på nordkysten av øya Sør-Georgia. Hvalfangststasjonen ble etablert av det skotske selskapet Christian Salvesen & Co 13. september 1909. Leith Harbour var sammen med Grytviken de eneste hvalfangststasjonene på øya som overlevde den store depresjonen som startet i 1929 og varte gjennom 1930-tallet. Hvalfangstvirksomheten i Leith Harbour var i drift frem til 1965, med unntak av årene 1932-33, 1940-41 og 1942-45. Selskapet bak Leith Harbour kjøpte etter hvert opp alle de øvrige anleggene på øya.

I "Et år på Syd-Georgia", Dybwad forlag 1944, gir Erling Bystrøm et nært og troverdig tidsbilde av livet i Leith Harbour på 1930-tallet.

Rett før utbruddet av Falklandskrigen kom en gruppe på 50 argentinere til Leith Harbour under dekke av å være arbeidere som skulle rydde opp i skrapmetall. Skipet de kom med var leid inn av argentinske myndigheter og etter kort tid ble Leith Harbour okkupert. 25. mars 1982 ble spesialstyrker fra den argentinske marinen satt i land i Leith Harbour fra skipet «Bahía Paraiso». 25. april 1982 gjenerobret britiske styrker Grytviken og dagen etter Leith Harbour uten at noen skudd ble avfyrt.

Christian Salvesen & Co eide Leith Harbour frem til overføringen til den britiske stat i 1992.

Referanser
----------

1. 1 2  «Landsstasjonene». Hvalfangstmuseet. Besøkt 9. april 2008. [*død lenke*]
2. ↑  
Arild Pettersen (1999). *Syd Georgia - eventyrernes øy*. Tønsberg. s. 251.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
*For kvinnenavnet, se Penelope (navn).*

**Penelope** (gresk: Πηνελόπη, hos Homer også **Penelopeia** (Πηνελόπεια)) er en figur i Odysseen av den greske dikteren Homer. Hun var gift med Odyssevs, kongen av Ithaka, og datter av Ikarios og Evrynome. Hun ventet i 20 år på at Odyssevs skulle komme hjem fra Den trojanske krig, mens hun stadig måtte avvise en rekke påtrengende friere da hennes mann ikke var vendt hjem etter krigen. Da Odyssevs kom hjem, forkledt som en gammel tigger, så han at Penelope hadde vært trofast mot ham; hun lot som hun vevet et likskrud til Odyssevs gamle far Laërtes, og sa hun ikke ville velge en frier før hun var ferdig. Men hver natt rekket hun opp det hun hadde vevet om dagen.

Fordi hun var så standhaftig i å motstå frierne, blir hun ofte regnet som et symbol på trofasthet. Imidlertid ble hun også utålmodig (delvis på grunn av Athenes innblanding), og ba tidvis Artemis om å slå henne ihjel, noen ganger vurderte hun også å gifte seg på ny. Til slutt kunngjorde hun at hun ville gifte seg med den som vant en bueskytterkonkurranse. Vinneren var den forkledte Odyssevs, som etterpå slo alle frierne ihjel med hjelp fra sønnen Telemakhos, gudinnen Athene og tjeneren Evmaios. Penelope ville først ikke tro at det virkelig var Odyssevs, og satte ham på en prøve ved å be ham få en tjener til å flytte sengen i soverommet deres. Odyssevs sa at det ville være umulig, fordi han hadde laget sengen selv, og et av bena var et levende oliventre. Penelope skjønte dermed at det virkelig var Odyssevs.

Etter Odyssevs' død giftet hun seg med han og Kirkes sønn Telegonos, og de fikk sønnen Italos.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
Don-2N radar (Pill Box) i Moskva
**Don-2N radar** (russisk: Дон-2Н, NATO: Pill Box) er et stort missilforsvars- og tidlig-varsling radar utenfor Moskva, og en viktig del av den russiske A-135 anti-ballistic missile system designet for forsvaret av hovedstaden mot ballistiske missiler. Ligger i Pushkino - distriktet i Moskva er det en firkantet frustum 33 meter (108 ft) høy med sider 130 meter (427 ft) lenge på bunnen, og 90 meter (295 ft) lenge på toppen. Hver av de fire retninger har en 18 meter (59 ft) diameter Ultra high frequency band radar gir 360 graders dekning. Systemet drives av en Elbrus-2 (Russisk: Эльбрус-2) superdatamaskin.

Den har en rekkevidde på 3,700 km til mål på størrelse med en typisk ICBM stridshode.

Ifølge ABM-avtalen fra 1972, måtte både Usa og Sovjetunionen utpeke ett område for å beskytte seg mot missilangrep. USA valgte Nord-Dakota og Sovjetunionen valgte Moskva. Don-2N radaren er designet for å være kontrollsentral for systemet og kan operere selvstendig, hvis sambandet til det nasjonale kommando og kontroll-systemet er brudt.

Referanser
----------

1. ↑ . RTI Mints. Arkivert fra originalen 23. januar 2012. Besøkt 18. februar 2012.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi» **(russisk)**. Russian Ministry of Defence. udatert. Arkivert fra originalen 13. mars 2012. Besøkt 18. februar 2012.
4. ↑   **(russisk)**. RTI Mints. udatert. Arkivert fra originalen 23. januar 2012. Besøkt 18. februar 2012.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp) «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. januar 2012. Besøkt 22. november 2019.
5. ↑  «Valdai Club 3: Touring the Don-2N Radar Facility». Russian Military Reform. 2. juni 2011. Besøkt 19. februar 2012.
**Stephan Görgl** (født 5. juni 1978 i Bruck an der Mur) er en østerriksk alpinist. Han er sønn av Traudl Hecher og bror av Elisabeth Görgl.

Görgl har hittil (per november 2008) vunnet to renn i verdenscupen, ett i hver av spesialdisiplinene hans, Super-G og storslalåm. Han ble østerriksk mester i storslalåm i 2005.

8. desember 2006 pådro han seg korsbåndskader i høyre kne etter et fall under trening foran Super-G-rennet i Altenmarkt im Pongau. Legene snakket om et treningsavbrekk på ett år, men allerede 29. mars 2007 spente han på seg skiene igjen. Etter skaden har han som best oppnådd to åttendeplasser i storslalåm.

Verdenscupseire
---------------

| Dato | Sted | Land | Disiplin |
| --- | --- | --- | --- |
| 2. desember 2004 | Beaver Creek | USA | Super-G |
| 12. mars 2005 | Lenzerheide | Sveits | Storslalåm |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stephan Görgl – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Stephan Görgl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Stephan Görgl – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Stephan Görgl – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Stephan Görgls hjemmeside
Nydannet snødrive, lett gjenkjennelig på det runde, bølgende snødekket (vindretning fra venstre)
En **snødrive** eller **snøfonn** er et dyneformet snødekt område som er blitt dannet ved at vindtransportert snø har hopet seg opp på lesiden, for eksempel i vindskyggen under en fjellside. 

Vinden kan på kort tid samle store snømengder i dype drivsnøfonner som bare er løst bundet til det gamle snøskiktet under. Snøkrystallene i snøfonna er derimot tett sammenbundet: i motsetning til i nysnø, der snøkrystallene ligger tilfeldig i forhold til hverandre, er krystallene deformert etter vindtransporten og haket inn i hverandre slik at snøen danner flak som lett kan gli oppå det gamle snølaget og utløse flakskred. 

For skiløpere er det viktig å kunne kjenne igjen drivsnø. Et kjennetegn er en dyneaktig bølgende overflate som viser at snøen har hopet seg opp lagvis. Den bratte siden av snødriven er lesiden, slik at man også kan lese vindretningen. Også snøskavler, sastrugi eller fjellkammer som vinden har blåst snøen av kan fortelle den erfarne fjellskiløper hvor snødrivene ligger. Særlig farlig er det når nysnø har dekt over snødrivene slik at de er vanskelig å oppdage.

Litteratur
----------

* (en) Munter, Werner (1999), *3x3 Lawinen - Entscheiden in kritischen Situationen*, Pohl & Schellhammer, Garmisch-Partenkirchen, ISBN 3000020608
Et glass pastis
**Pastis** er navnet på en type fransk brennevin smaksatt med anis. Det inneholder vanligvis 40–45 volumprosent alkohol.[] Ordet *pastis* kommer fra provençalsk oksitansk og betyr «deig» eller «blanding».[] Det kan også ha betydningen ergrelse, kjedelig, forvirret situasjon, som i uttrykket *quel pastis!*.

Beskrivelse
-----------

Pastis framstilles ved gjæring av fennikel og lakris, men fennikel har blitt erstattet av stjerneanis som er langt rikere på anetol. Den drikkes som aperitiff, vanligvis blandet med isvann i et forhold mellom 5 og 7 deler til 1.[]

Når pastis blandes ut skifter den farge og konsisens fra en nokså klar gyllen væske til en gul og melkeaktig. Dette skyldes en reaksjon som kalles opalisering. Anetol er lite løselig i vann og felles ut.

Den gyldne fargen til pastis skyldes en tilsatt fargestoff, vanligvis karamell. Det finnes også helt klare typer og spesielle typer tilsatt andre farger.

I middelhavsområdet finnes det flere typer tilsvarende brennevin:

* Hellas, Bulgaria og øvrige Balkan: ouzo
* Tyrkia: rakı
* Libanon: arak
* Italia: sambuca
* Spania: aguardiente, chinchon, cazalla.

Kjente merker er: Ricard, Pernod og Pastis 51. Ricard er på grunn av det store hjemmemarkedet blant verdens mestselgende brennevinsmerker.[]

Pastis inneholdt opprinnelig også malurt, men dette ble forbudt i Frankrike i 1915.[]

Litteratur
----------

* Stevan Paul: Bernstein zu Nebelwolken: Pastis, der elegante Rausch für Grenzenkenner, s.  (Letzter Aufruf am 6. August 2018)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas **·** GND
 |
**Max Peiffer-Watenphul** (født 1896 i Weferlingen, død 1976 i Roma) var en tysk maler og grafiker assosiert med Bauhaus.

Hans skolemessige karriere startet med medisinstudium. Dette ble oppgitt til fordel for juss, der han tok en doktorgrad i 1918 (München). Parallelt ble han kjent med Paul Klee og via ham, Bauhaus-bevegelsen. Han tok opphold i Weimar for å bli nærmere kjent med Gropius, Itten, Feininger og Kandinskij, før han dro til Saltzburg for å lære om emaljering.

Lærer ved Folkwangskolen i Essen 1927–31.

Han ble anerkjent nok til å få opphold i Villa Massimo i Roma (offisiell tysk kunstnerbolig) i 1931–32 – og moderne nok til å bli erklært entartet i 1937. I alt 14 verk ble inndradd. Han var imidlertid flyttet til Italia, hvor han bodde til 1942, da han ble lærer i tekstilforming i først Krefeld og deretter Salzburg.

Fra 1946 av, nærmest permanent opphold i middelhavsområdet. Han laget grafiske blad fra Venezia, som han skildret som en døende by i oppløsning. Han fikk ellers overta lederstillingen ved sommerakademiet i Salzburg etter Oskar Kokoschka og fast atelierplass der.

Fra 1964, var han medlem av det Bayerische Akademie für Wissenschaft und Künste, som anses som en meget prestisjefylt organisasjon, med flere mer kjente kunstnere på medlemslisten.

Referanser
----------

1. ↑   RKDartists, «Max Peiffer-Watenphul», RKD kunstner-ID 62405[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Salzburgwiki, Salzburgwiki ID 153090[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Le Delarge, oppført som Max PEIFFER WATENPHUL, Delarge-ID 17092\_artiste\_PEIFFER\_WATENPHUL\_Max[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id peiffer-watenphul-max[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6br99fg, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   RKDartists, rkd.nl, besøkt 26. august 2017[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500003009, utgitt 10. januar 2017, besøkt 25. oktober 2018[Hentet fra Wikidata]
9. ↑  Beslagene:

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN
 |

Portal: Andre verdenskrig
***I skolans våld*** er en svensk TV-dokumentar skapt av Evin Rubar og sendt på SVT i 2003. Dokumentaren handler om muslimske friskoler i Sverige.

Evin Rubar fikk Stiftelsen Staten och Rättens journalistpris for dokumentarprogrammet. Dokumentaren vakte en viss bestyrtelse i den svenske skoleverdenen.

I programmet fortelles det om Hanna som var livredd for sin pappa og søkte tilflukt på skolen. Men skolen tok pappas parti, og hun fikk ikke hjelp. Det er et problem med friskoler at foreldrene truer med å ta barnet ut av skolen og flyttet det til en annen skole. Da forsvinner pengene for barnet, noe som skolens budsjett ikke tåler. Derfor gjør skolen som foreldrene sier, også når det går ut over barnet. Hannas far fikk vite at hun hadde gått til noen utenfor familien med problemet sitt, noe som forverret situasjonen hennes. Hun måtte tåle mer mishandling selv om hun ba ham om tilgivelse. I programmet møter man også rektorer som ikke lar seg kue av foreldre i slike situasjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «Staten och Rättens pris - DN.SE». *DN.SE* **(svensk)**. 31. januar 2004. Besøkt 3. januar 2017.
2. ↑  Sidenbladh, Erik (2003). «Muslimska skolor anklagas för våld». *SvD.se*. Besøkt 3. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *I skolans våld* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Roman Dirge** (født 29. april 1972) er en kunstner, tegneserieskaper og illusjonist. Han er mest kjent for tegneserien om «Lenore, den lille, søte, døde piken», som gikk som biserie i tegneseriebladet Nemi.

Dirge fikk høre fra sine kunstlærere at han aldri ville kunne gjøre suksess som kunstner på grunn av hans vulgære tegnestil. Heldigvis ignorerte ham dem og startet å tegne *Lenore* for Xenophobe Magazine.

Etter å ha forsøkt å livnære seg som illusjonist, hvor han blant annet klarte å sette fyr på seg selv, vendte han tilbake som serieskaper med en hel Lenore-bok utgitt av Slave Labor Graphics.

Han har også skrevet bøker som «*Something At The Window Is Scratching*», «*The Monsters In My Tummy*» og *«The Cat With The Really Big Head, and One Other Story That Isn't as Good*», i tillegg til et par episoder av *Invader Zim*, den tegnede fjernsynsserien til hans gode venn Jhonen Vasquez.

Dirge har mer enn 75 tatoveringer.

Referanser
----------

1. ↑   Lambiek Comiclopedia, Lambiek Comiclopedia artist ID d/dirge\_r, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Roman Dirge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Roman Dirge på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Roman Dirge på Myspace Rediger på Wikidata

  

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Discogs
 |
**Mauricio Alejandro Molina Uribe** (født 30. april 1980 i Medellín, Antioquia i Colombia) er en colombiansk fotballspiller.

I en alder av 16 år debuterte Molina som profesjonell fotballspiller for den colombianske fotballklubben Envigado. Senere ble han overført til klubben Independiente Santa Fe. Etter en alvorlig skade kom ikke Molina tilbake på banen før i 2002, hvor han spilte for Independiente Medellín. Her ledet han klubben til dens første nasjonale mesterskap på 45 år. Sammenlagt ble dette det tredje mesterskapet for Independiente Medellín. 

I 2003 hjalp Molina klubben sin med å nå semifinalen under den søramerikanske fotballturneringen Copa Libertadores. Etter en vellykket karriere ved Independiente Medellín flyttet Molina til Mexico, hvor han var bosatt frem til 2004, og fortsatte sin karriere som fotballspiller. Etter å ha bodd i Mexico i ett år, flyttet Molina videre til De forente arabiske emirater (UAE) der han begynte å spille for klubben Al Ain FC. Dette pågikk bare for en enkelt sesong, ettersom han returnerte til sin gamle klubb i Colombia, Independiente Medellin, for den neste sesongen. 

Molina spilte deretter for den argentinske klubben San Lorenzo de Almagro fra 2005 til 2006. I 2007 signerte Molina en kontrakt med den paraguayanske klubben Club Olimpia de Asunción. Etter en meget vellykket sesong som toppscorer for denne klubben med 10 mål, ble Molina overført enda en gang. Denne gangen gikk overgangen til den store serbiske klubben FK Crvena Zvezda, også kjent som Røde stjerne Beograd, som er den største fotballklubben i Serbia. For denne klubben gjorde Molina sin debut innenfor europeisk fotball.

I juli 2009 ble Molina flyttet til den sørkoreanske fotballklubben Seongnam Ilhwa Chunma etter å ha signert en kontrakt verdt over en million kroner. Under hans første kamp i det sørkoreanske K-League spilte Molina og laget hans mot klubben Pohang Steelers, der Molino scoret et mål. Molina spilte for det meste som midtbanespiller for FC Seoul i K-League som er den øverste fotballdivisjonen i Sør-Korea.

Referanser
----------

1. ↑   Diario AS, oppført som Mauricio Alejandro Molina, AS.com athlete ID mauricio\_molina/34135[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som MAURICIO ALEJANDRO MOLINA, BDFA player ID 28122[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   FBref, FBref spiller-ID e6e11f33[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 53950, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mauricio Molina – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Mauricio Molina – K League database Rediger på Wikidata

* (en) Mauricio Molina – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Mauricio Molina – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Mauricio Molina – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Mauricio Molina – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Mauricio Molina – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Mauricio Molina – FBref Rediger på Wikidata

* (es) Mauricio Molina – as.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Kjedelinje på en sykkel med fastnav
På sykler med kjededrift er en **kjedelinje** eller **kjedevinkel** den vinkelen som sykkelkjedet danner i forhold til rammes midtlinje. Sykkelen sies å ha rett kjedelinje dersom kjedet er parallelt med rammens midtlinje, hvilket betyr at det bakre drevet ligger på linje med krankringen.

Sykler med skjev kjedelinje er litt mindre effisiente på grunn av friksjonstapet som oppstår ved å drive kjedet med en vinkel mellom det fremre krankdrevet og det bakre tannhjulet. Dette er hovedgrunnen til at en ettgirssykkel kan være mer effisient enn en sykkel med kjedegir. Ettgirssykler bør ha rettest mulig kjedelinje.

Effisiens
---------

Kjededrevne sykler får dårligere effisiens dersom kjedet er skittent eller brukes i dårlig vær. Nye og rene komponenter kan ha en effisiens på opp mot 97%, mens et skittent kjede med slitte komponenter kan komme ned til under 80% effisiens.

Se også
-------

* Sykkelgir

Referanser
----------

1. 1 2 3  Sheldon Brown, John Allen). «About Bicycle Chainline». Besøkt 16. mars 2013.
2. ↑  Sheldon Brown. «Fixed Gear Conversions». Besøkt 16. mars 2013.
3. ↑  Chester R. Kyle, Ph.D. & Frank Berto (sommeren 2001). «The mechanical efficiency of bicycle derailleur and hub-gear transmissions» (PDF). *Human Power, Technical Journal of the IHPVA* (52): 3–7.
**Operasjon Assured Response** var en amerikansk militær operasjon i Liberia mellom 9. april og 18. juni 1996. Hensikten var å evakuere amerikanere og andre utlendinger fra urolighetene i landet, og til sammen 2444 mennesker ble reddet ut. De fleste styrkene involvert var fra Special Operations Command Europe.

Operasjonen
-----------

Ettersom den liberiske borgerkrigen brøt ut på nytt, hadde omtrent 500 mennesker søkt tilflukt ved den amerikanske ambassaden, og 20 000 i et amerikansk boligområde i nærheten.

Spesialstyrker fra det amerikanske luftforsvaret ledet operasjonen. KC-135 tankfly og C-130 Hercules transportfly ble satt i beredskap i Europa, samtidig som andre transportfly begynte leveranser av medisiner, mat, vann, drivstoff og sambandsmateriell. 9. april, mindre enn 72 timer etter beslutningen om å sette inn amerikanske styrker hadde blitt tatt, landet det første MH-53-helikopteret i operasjonsområdet.

Evakueringsruten gikk gjennom Freetown i Sierra Leone, og så med MC-130 til Dakar i Senegal. 14. april var evakueringen i hovedsak gjennomført, men andre operasjoner fortsatte til august. De evakuerte var fra 68 forskjellige nasjoner.

Kilder
------

* GlobalSecurity.org (engelsk)
**Kjartan Hatløy** (født 16. februar 1954 i Hyllestad i Sogn og Fjordane) er en norsk rørlegger og forfatter som skriver på nynorsk. Hatløy er framfor alt lyriker; av hans hittil ni bøker er åtte diktsamlinger. Alle er utkommet på Oktober forlag i Oslo.

Hatløy gikk på Eid gymnas fra 1971 til 1973. Han gikk videre på skipsrøyrlegging i Førde i 1976. Han arbeidet i mange år som skipsrørlegger på Løland Verft (Havyard Leirvik) i hjembygda Hyllestad og drev småbruk ved siden av skrivinga. Han hadde en periode som hovedverneombud ved verftet. Hatløy tok mellomfag i filosofi ved Universitetet i Bergen i 1991. Hatløy gikk etter et par utgivelser over til å være heltidsforfatter.

Kjartan Hatløy ble i 2012 nominert til Brageprisen i gruppa skjønnlitteratur. I 2015 ble han tildelt Diktartavla.

Verk
----

### Lyrikk

* *Solreven*, 1996
* *Svarande pupill*, 1997
* *Svarte lyn*, 1999
* *Stasjon smale seng*, 2001
* *Steg frå klår himmel*, 2003
* *Riket er vårt, damti damti*, 2005
* *I kråkekrins*, 2006
* *Fjord*, 2011
* *Kjøkkendikt*, 2012
* *Mi meinings hus*, 2014
* *Den kvite vegen: stemningar frå Salbu*, 2016
* *Menneskedagar*, 2018

### Prosa

* *Nattsong og andre forteljingar* , 2002

Kilder
------

* Presentasjon av Kjartan Hatløy i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Om Kjartan Hatløy på kulturnett.no
* Om Kjartan Hatløy på oktober.no
* Digitaliserte bøker av Kjartan Hatløy i Nasjonalbiblioteket

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Operasjonssone Alpenvorland** (tysk: *Operationszone Alpenvorland* (**OZAV**), italiensk: *Zona d'operazione Prealpi*) var et tysk distrikt sør for Alpene etablert under andre verdenskrig i 1943. Distriktet bestod av de tidligere italienske provinsene Belluno, Sør-Tyrol og Trentino, og ble opprettet samme dag som Operasjonssone Adriaterhavskysten.

Administrasjon
--------------

OZAV ble styrt av høykommissær Franz Hofer og hovedstaden i regionen var Bozen. Sonen ble administrert som det var en del av Reichsgau Tirol-Vorarlberg. Hofer, som også var landeshauptmann i Tirol-Vorarlberg, ville slå sammen operasjonssonen med sitt reichsgau slikk at man kunne få en gjenforening av Tirol og vinne tilbake landområder som Østerrike-Ungarn tapte til Italia etter første verdenskrig. Denne sammenslåingen fant ikke sted ettersom Adolf Hitler ville vise hensyn til Benito Mussolini. Den italienske sosialrepublikk som ble styrt fra Salò hadde praktisk talt ingen innflytelse over operasjonssonene som var under tysk kontroll.

Tyskerne tvang den etnisk italienske Podestà i Sør-Tirol til å resignere. De ble erstattet av tyskspråklige borgere som ble rekruttert fra den tyske lokalbefolkningen og var vennlig innstilling til det tredje riket. I september 1943 ble det tyske språket gitt en formell lik status i distriktet som italiensk. Tyske og ladinske gate- og lokalnavn ble fremvist på lik linje med italiensk. Fascistiske og italiensk språklige aviser ble stengt og det ble forbudt å importere aviser fra den italienske sosialrepublikk. Det italienske fascist partiet ble forbudt og det ble innført lover som begrenset immigrasjon av italienere for å forsøke å stoppe de som prøvde å unnslippe militærtjenesten for den italienske sosialrepublikk. Disse tiltakene var en sterk motsetning til den sterke italieniserings prosessen som var blitt utført av den italienske regjeringen siden 1920-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  After the German surrender, Bozen was put under military occupation by the United Nations and given back to Italy only in 1947 when it had become a Republic.
2. ↑  
	* Steininger, Rolf (2003). *South Tyrol: a minority conflict of the twentieth century*. New Brunswick, N.J. U.S.A: Transaction Publishers. s. 68. ISBN 0-7658-0800-5.
3. ↑  Steininger 2003, s. 69
4. 1 2 3  Steininger 2003, s. 71

| * v
* d
* r
Den tyske administrasjonen av okkuperte områder 1939–1945 |
| --- |
| Understatlige enheter av det tredje riket | 
* Böhmen-Mähren
* Generalguvernementet
* Adriatisches Küstenland
* Alpenvorland

 |  |
| Militæradministrasjon | 
* Frankrike (1940/42–1944)
* Belgia og Nord-Frankrike (1940–1944)
* Serbia (1941–1944)
* Hellas (1941–1945)
* Polen (1939)

 |
| Reichskommissariat | 

|  |  |
| --- | --- |
| Grunnlagt | 
* Norwegen (1940–1945)
* Niederlande (1940–1945)
* Ostland (1941–1945)
* Ukraina (1941–1944)
* Belgien-Nordfrankreich (1944)

 |
| Planlagt | 
* Burgund
* Don-Wolga
* Moskowien
* Kaukasus
* Turkestan
* Ural

 |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Romsdals Amtstidende fra 1880. Printscreen fra Nasjonalbibliotektet.
**Romsdals Amtstidende**, som ble omtalt som *Amta*, var en avis som utkom i Kristiansund fra 1837 til midt på 1900-tallet. Avisen var i 1920 organ for høire og frisindede venstre.

Historie
--------

Romsdals Amtstidene var den første avisen som utkom i det som i dag er Møre og Romsdal fylke. Adresseavisen i Trondheim hadde på denne tid privilegium for avisutgivelse for Romsdals Amt og Selmer måtte betale avgift til denne avisen. Fra 1843 fikk Amta konkurranse fra fylkets andre avis Romsdals Budstikke i Molde. 

Det var boktrykker Johan Fredrik Selmer fra Halden som i 1837 opprettet et lite trykkeri i Kristiansund og utga avisen Romsdals Amtstidende. Første nummer kom ut 1.juli 1837. Avisen besto av fire små kvartsider og utkom hver lørdag. 

Selmer var avisens redaktør, setter og trykker. Trykksverte ble laget av sot som ble samlet i byen. En gutt tok seg av distribusjonen lokalt. 

Selmer døde i 1860 og da overtok enken avisarbeidet. Hun overlot i 1872 avisen til sønnen Hans Selmer.

Referanser
----------

1. ↑   Kristiansunds historie bind IV, Kristiansund 1962, s. 552
2. ↑   Kristiansunds historie bind IV, Kristiansund 1962, s. 106
3. ↑   Kristiansunds historie bind IV, Kristiansund 1962, s. 552
**Fredrik Norén** (født 21. april 1941, død 13. mai 2016) var en svensk jazzmusiker (trommer), kjent fra en rekke utgivelser.

På 60-tallet var han aktiv i Gyllene Cirkeln-miljøet og spilte med besøkende storheter som
Ben Webster og Dexter Gordon.
På 70-tallet var han med i Lars Gullins band.

Hans eget F.N. Band (1978) har fostret en rekke unge jazztalent og
gitt ut en mengde innspillinger, den første *Jazz in Sweden* (1980).
Videre utkom *The snake* (1984),
*Juan Carlos* (1988) og
*To Mr J* (1990).
På hans eget plateselskap fortsatte man med
*City Sounds*, live fra Fasching jazzklubb i Stockholm (1991),
*One day in May* med vokalist Lina Nyberg (1995),
*The pelican* (1997),
*T* (1999),
'*FNB Plays* (2002),
*Moon rush*
og *Live at Glenn Miller Café*.
Besetningen har variert noe, nå senest
Lars Ekman bass, Peter Fredman altsaksofon, Calle Bagge/Jonas Östholm piano og Nils Janson trompet.

Med Joakim Milder, Bobo Stenson og Palle Danielsson ga han ut *Sister Majs blouse* (1993) som ga Grammis – senere utkom *Epilogue* med musikk av Börje Fredriksson (1998).
I trio med Christian Spering og Joakim Milder utkom *Associations*.
I kvartett med Bernt Rosengren, Lars Sjösten og Palle Danielsson ga han ut *Late date* med musikk av Lars Gullin.
Selv ga han ut *Sweden Bahia connection – Coneccão Suecia Bahia* innspilt i Brasil med brasilianske artister (2004).

Han mottok Lars Gullin-prisen (2006) og Lars Färnlöf-prisen (2006).
Han driver også eget plateselskap, Mirrors.

En annen Fredrik Norén er en svensk jazztrompetist, leder av Stockholm Jazz Orchestra.

Referanser
----------

1. ↑   LIBRIS, SELIBR 303062, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Nationalencyklopedin, NE.se-ID fredrik-noren, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Fredrik Norén har avlidit fra digjazz.se.*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fredrik Norén på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Fredrik Norén på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Fredrik Norén hjemmeside

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Fredrik Lundin** (født 7. april 1963 i Helsingør, Danmark) er en dansk fløytist og tenorsaksofonist, kjent som utøver på den danske jazzscenen i København fra begynnelsen av 1980'åra. Han har spilt med kjente skandinaviske jazzmusikere som Jon Balke, Per Jørgensen, Marilyn Mazur, Bo Stief, Jonas Johansen, Lars Andreas Haug, Anders Jormin og Audun Kleive. Han er gift med sangerinnen Trinelise Væring (f. 1965).

Karriere
--------

Lundin vokste opp i Helsingør og fikk undervisning i fløytespill gjennom 5 år på musikkskolen der. Han gjorde seg tidlig bemerket i 1981, med egen kvartett, mottok i 1986 de danske jazzjournalisters æresbevisning, JASA-Prisen, og han har siden vunnet en lang rekke andre priser.

Han har gjennom årene spilt med en rekke ensembler på den skandinaviske jazzscene, og han har i de senere år latt høre fra seg med blant andre Jan Kaspersen, Bo Stief og Jonas Johansen Move, har videre samarbeidet hyppig med sin kone, sangerinnen Trinelise Væring, og i band som "Sound Of Choice", "Peter Danemo Kapell", "Bo Stief New Dreams" og "Michael Blicher Five Songs".

Lundin har også arbeidet med elektronikk og med komposisjon, blant annet til teaterforestillinger, og han har beveget seg i grenselandet mellom jazz og samtidsmusikk, blant annet gjennom prosjektet *Den 3. Vej*.

Blant Lundins egne orkestre er det store dansk-svensk-norske bandet han etablerte i 2001 under navnet *Fredrik Lundin Overdrive*, verdt å nevne. De spiller kontant og utadvendt musikk med klar inspirasjon fra bl.a. Charles Mingus, og deres album *Choose Your Boots* blev i 2002 kåret til *Årets Danske Jazzudgivelse*, både ved "Danish Music Awards" og ved en leseravstemning i tidsskriftet "Jazz Special".

I forbindelse med Copenhagen Jazz Festival i 2003 presenterte Lundin et nytt bemerkelsesverdig nordisk band, med navnet *Basalt*. Her medvirket Krister Jonsson (gitar), Lars Andreas Haug (tuba), Anders Jormin (bass) og Audun Kleive (trommer). Det var en engangsforeteelse, men resultatet ble foreviget på et liveopptak.

Den 1. august 2012 spilte han sammen med bl.a Jonas Johansen til Helsingør Lilleskoles 50-årsjubileum, der han selv var elev.

Diskografi
----------

* *Twilight Land* (1986)
* *The Cycle* (1987)
* *Music For Dancers and Dreamers* (1997)
* *Choose Your Boots* (2001)
* *Belly Up - Fredrik Lundin Overdrive Plays Leadbelly* (2004)

Referanser
----------

Portal: Jazz

1. ↑   MAK, PLWABN-ID 9811327040105606[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Frederik Lundin på DRs musikleksikon
* Fredrik Lundin Offisielle Hjemmeside

Mal:DR Musikkleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Fredrik Messel Olsen** (født 1814 i Christiania, død 24. april 1863), filolog og Drammens ordfører i 2 perioder, først 1851, deretter 1859. Han ble også valgt til ordfører i 1861, men frasa seg vervet og ble i stedet viseordfører.

Fredrik Messel Olsen hadde embetseksamen i filologi fra Universitetet i Oslo. Han ble ansatt ved Oslo katedralskole i 1840

Messel Olsen sluttet ved Oslo katedralskole i 1846, da han ble ansatt ved Drammen skole. Her var han overlærer fra 1846 til 1849 og senere rektor ved Latinskolen i Drammen fra 1849 til 1863. Hans ideer førte til at skolen ble omorganisert til Drammens lærde og realskole, og skolens første bygninger ved Tollbudgata ble oppført.

Messel Olsen var også Drammens ordfører i årene fra 1854 til 1856 deretter fra 1862 til 1964, han var en av Drammens tre stortingsrepresentanter.

Messel Olsen fikk i 1892 en gate oppkalt etter seg i Drammen, Rektor Olsens gate som en tverrgate mellom Tollbudgata og Tordenskiolds gate, øst for Langes gate.

Han døde 24. april 1863 i sitt bosted på Strømsø i Drammen, av tyfoidfeber som vi i dag vet at var forårsaket av bakterien salmonella typhi, som overføres mellom mennesker på basis av dårlig hygiene eller sanitære forhold.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 664[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   lokalhistoriewiki.no[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Drammen byleksikon[Hentet fra Wikidata]
4. ↑
5. ↑
6. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon
 |
**J3-klassen** var en japansk undervannsbåtsklasse.

Klassen var de største undervannsbåtene som ble bygget i Japan før utbruddet av krigen i Stillehavet. De var en videreutvikling av KD4-klassen med hangar- og flyarrangement som J2-klassen, og var klassifisert som *junsen* «krysserubåter» med høy overflatehastighet og god rekkevidde. De var utstyrt med vanntett hangar for ett sjøfly og katapult.

Størrelsen på undervannsbåtene i J3-klassen gjorde at de i overflatestilling var svært sjødyktige, hadde høy hastighet og god rekkevidde. J3-klassen var imidlertid samtidig selv sårbare da de brukte lang tid på å dykke og manøvrerte dårlig neddykket. De kunne heller ikke dykke spesielt dypt.

J3-klassen bestod av:

* «I7» – Bygget ved Kure marineverft. Sjøsatt 3. juli 1935. Senket 22. juli 1943.
* «I8» – Bygget av Kawasaki, Kobe. Sjøsatt 20. juli 1936. Senket 31. mars 1945.

Kilder
------

Robert Gardiner, red. (2006). *All the World's Fighting Ships 1922-1946*. London: Conway Maritime Press. s. 199-200. ISBN 0-85177-146-7. 

Mark Stille (2007). *Imperial Japanese Navy Submarines 1941-1945*. Oxford: Osprey Publishing. s. 13-14. ISBN 978-1-84603-090-1. 

Portal: Andre verdenskrig
**Fredrik Lund Nordkvelle** (født 13. september 1985) er en norsk fotballspiller som spiller for Urædd. 

Nordkvelle er fra Porsgrunn og spilte aldersbestemt fotball i klubbene Stridsklev, Eidanger og Urædd. Fra 2003 spilte han i Pors Grenland, men gikk sommeren 2007 til Strømsgodset. Strømsgodsets daværende trener Dag-Eilev Fagermo hadde tidligere trent Nordkvelle i Pors og inviterte ham på prøvespill. Der imponerte han såpass at han fikk kontrakt med klubben, som indreløper ble det ni seriekamper den første sesongen. 

TV2-sportens seere kåret Fredrik Nordkvelles mål for Strømsgodset i bortekampen mot Aalesund 1. juni 2008 til årets mål i Tippeligaen. Dette var det eneste eliteseriemålet han skåret den sesongen, mens i 2009 skåret han fem mål på 27 kamper. I 2010 spilte han 24 kamper og skåret fire mål. I tillegg ble han norgesmester for Strømsgodset. I 2012, hans første sesong for Brann, var han litt ut og inn av laget og spilte 15 kamper fra start og 9 som innbytter.

11. august 2013 signerte Nordkvelle for Odds ballklubb. Han skal med det være under ledelse av Dag-Eilev Fagermo for tredje gang. Etter en skade som satt han ute av spill resten av sesongen 2013, var han tilbake for fullt i 2014 og har spilt nesten samtlige kamper i sesongene 2014, 2015 og 2016.

Nordkvelle var også en av Odd sin målscorere i de berømte kampene mot Borussia Dortmund. I løpet av hans tid i Odd har han tatt to bronsemedaljer i Tippeligaen samt var med å tape cupfinalen i 2014.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikk fra 2003 mangler.
2. ↑  Erik Modal (11. juni 2007). «Nordkvelle klar for Godset». Drammens Tidende. Besøkt 23. november 2012.
3. ↑  «Dette er Årets mål». TV2.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fredrik Nordkvelle – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Fredrik Nordkvelle – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Fredrik Nordkvelle – FBref Rediger på Wikidata
* Profil på altomfotball.no
* Spillerprofil på brann.no
* Spillerprofil på godset.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Vladimir Ivanovitsj Beljajev** (russisk: Владимир Иванович Беляев, ukrainsk: Володимир Іванович Бєляєв – Volodymyr Ivanovytsj Bjeljajev; født 7. desember 1944) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by.

Beljajev ble olympisk mester i volleyball under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for menn foran Japan og Tsjekkoslovakia. Det ble spilt en enkeltserie med ti lag. Sovjetunionen vant ni og tapte en kamp. Beljajev spilte åtte kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Gull **Gull** i volleyball menn Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vladimir Beljajev – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Beljajev – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Beljajev – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vladimir Beljajev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
Ponnier D. III.

**Ponnier D. III** var et fransk monoplan, et racerfly, designet for å konkurrere i 1913 om Gordon Bennett troféet. Det kom inn på andreplass.

Utvikling
---------

I 1911 ansatte René Hanriot Alfred Pagny, tidligere i Nieuport som konstruktør. Etter Hanriots militære prototyper mislyktes i å få bestillinger på Concours Militaire i slutten av 1911 solgte han sine interessene til en annen av sine designere, Ludvig Alfred Ponnier Pagny som konstruerte to like enseters endekkere til Hanriot og Ponnier, *Hanriot D*og *Ponnier D*. Den siste var noen ganger referert til som *Hanriot D. III*. Hans konstruksjon reflekterte Nieuports praksis, spesielt med utskifting av Hanriots grasiøse båt-lignende skrog med et flatt, kasselignende skrog.

Ponnier D. III var et enseters, midtvinget monoplan konstruert  for 1913 Gordon Bennett Trophy konkurranse. Den hadde en 14-sylindret Gnome Lambda-Lambda roterende motor som drev en 2 meter diameter propell. Den ovale, åpne cockpit var plassert på midten av vingen. Det hadde høderor på den ekstreme bakre del av skroget og et rettkantet sideror montert på øvre del av skroget foran det. Høyderorene var aerodynamiske og separate, men likevel sammenhengende. D. III hadde et vanlig understell med hovedhjulene på en enkelt aksel festet til skroget av par av wire avstivede V-stag, pluss en enkel elliptisk haleski.

Referanser
----------

1. ↑  "The Ponnier Monoplane".

Litteratur
----------

* Fred Jane: *Jane's All the World's Aircraft*. Utgiver: David & Charles, London. ISBN 0-7153-4388-2
* Leonard E. Opdycke: *French aeroplanes before the Great War*. Utgiver: Shiffer Publishing. PA, USA ISBN 0-7643-0752-5
* Kenneth Munson: *The Pocket Encyclopedia of World Aircraft in Colour - Pioneer Aircraft 1903-14*. Utgiver: Blandford Press, London ISBN 0-7137-0500
Under følger en **liste over Brasils monarker**:

Bakgrunn
--------

Brasil var opprinnelig en portugisisk koloni. I 1808 hadde franske tropper under Napoleon I invadert Portugal. Kongehuset og hoffet hadde flyktet til Brasil. I 1815 ble Brasil oppgradert til kongedømme med den portugisiske kongen som monark. Den portugisiske staten fikk det offisielle navnet *Det forente kongedømmet Portugal, Brasil og Algarve*. I 1821 returnerte kongefamilien (under ledelse av Dom João VI) til Portugal. Året etter erklærte kronprins Dom Pedro I Brasil som selvstendig fra Portugal og lot seg krone til keiser. Keiserdømmet Brasil var et konstitusjonelt monarki som varte fra 1822 til 1889, da landet ble utropt til republikk.

Liste
-----

* **Huset Bragança**

| Nr. | Bilde | Navn(født–død) | Regjeringstid |
| --- | --- | --- | --- |
| Kongedømmet Brasil 1815–1822 |
| **1** |  | **Maria I**(1734–1816) | 16. desember 1815–20. mars 1816 |
| **2** |  | **Johan VI**(1767–1826) | 20. mars 1816–7. september 1822 |
| Keiserdømmet Brasil 1822–1889 |
| **1** |  | **Pedro I**(1798–1834) | 12. oktober 1822–7. april 1831(abdiserte) |
| **2** |  | **Pedro II**(1825–1891) | 7. april 1831–15. november 1889(avsatt gjennom et statskupp) |

Kilder
------

* «Brazil». World Statesmen.org. Besøkt 30. juli 2020.
**Echosmith** er et amerikansk indiepop/rock-band, stiftet i Chino, California i februar 2009. Bandet er en søskenflokk på fire: Graham, Sydney, Noah og Jamie Sierota. Echosmith ble signert til Warner Bros. Records i mai 2012. De er mest kjent får låten «Cool Kids», som nådde 13.-plass på den amerikanske topplisten. Foreløpig har sangen nådd en 37.-plass på norske VG-lista. I tillegg til «Cool Kids», har musikkgruppen gitt ut singlene «I Heard the Bells on Christmas Day», «Bright», «Come Together» og «Let's Love», tre EP-er og debutalbumet *Talking Dreams*.

Søskenflokken vokste opp i en musikalsk familie, og samtlige medlemmer ble opplært i flere instrumenter. Echosmith har latt seg påvirke av flere rockeartister gjennom barndommen, blant andre Coldplay, Echo & the Bunnymen, The Smiths, U2, Joy Division og Fleetwood Mac. Disse gruppene oppfordret dem også til å lage musikk sammen. Echosmiths yngste medlem, Graham (24 år), spiller trommer. Sydney (26 år) er det eneste kvinnelige bandmedlemmet, og vokalisten i gruppen. Hun kan også spille keyboard, tamburin og gitar. Noah (27 år) spiller bass, mens Jamie (30 år) spiller gitar. Både Noah og Jamie synger også i bakgrunnen.

Navnet kommer fra det engelske ordet for smed (*blacksmith*). De ville forme musikk på samme måte som smedene former metall.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en-US) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Echosmith – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Echosmith på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Echosmith på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Echosmith på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Echosmith på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Echosmith på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) Echosmith på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Echosmith på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Echosmith på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Echosmith på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Echosmith på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Sydney Sierota på Internet Movie Database
* (en) Jamie Sierota på Internet Movie Database
* (en) Noah Sierota på Internet Movie Database
* (en) Graham Sierota på Internet Movie Database

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Svetlana Anastasovska-Obućina** (født 26. april 1961 i Beograd), jugoslavisk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva, 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.

Anastasovska ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun spilte på det jugoslaviske laget som vant håndballturneringen for damer foran Sør-Korea og Vest-Tyskland. Hun spilte alle fem kampene og scoret 13 mål.

Fire år tidligere, under Sommer-OL 1980 i Moskva, kom Jugoslavia på andreplass bak Sovjetunionen. Anastasovska spilte alle fem kampene og scoret tolv mål.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i håndball damer Jugoslavias flagg Jugoslavia
* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i håndball damer Jugoslavias flagg Jugoslavia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Svetlana Anastasovska – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Svetlana Anastasovska – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Svetlana Anastasovska – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
Innendørs dyrking av salat
**Vertikalt landbruk** er en landbruksteknikk der dyrking av planter foregår i vertikale lag. Dette kan gjøres innendørs i et kontrollert miljø. Også dyrking av planter i urbane områder på hustak på fasader kan kalles vertikalt landbruk. Ved å bruke en del teknikker som er kjent fra drivhus er det mulig å dyrke fram planter med en langt høyere produksjon og lavere utslipp enn utendørs.

Teknikker
---------

Innendørs hydroponikk i Morus, Japan
### Hydroponikk

Dette refererer til dyrking av planter uten bruk av jord, jorda erstattes med næringsrikt vann. For å holde røttene på plass vokser plantene i et nøytralt medium, dette kan være grus, sagflis eller sand.

### Aeroponikk

Aeroponikk kan også kalles tåkeponikk, og med denne metoden droppes også vannet. I stedet dusjes røttene jevnlig med en vanntåke som inneholder de næringsstoffene plantene trenger.

Fordeler
--------

De viktigste fordelene med vertikalt landbruk er:

### Plassbesparende

I og med at plantene dyrkes vertikalt vil arealet som brukes bli sterkt redusert.

### Redusert forbruk av vann

Da dette er et lukket system vil ikke vann i samme grad fordampe vekk.

### Redusert transport

Da plantene dyrkes nær forbruker kan transportkostnaden reduseres.

### Mindre bruk av sprøytemidler

Systemet er lukket, så plantene utsettes i langt mindre grad for insekter, fugler og gnagere.

Ulemper
-------

### Energibruk

Ulempene er først og fremst knyttet til energibruken. Disse anleggene krever normalt kunstig lys og det er et energiforbruk knyttet til dette. Det kan også være behov for kjøling og oppvarming.

Referanser
----------

1. ↑  . Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
«**I sin ungdom**» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Alf Prøysen samlet den inn til sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1954-1955, og den er også tatt med i «De gamle visene med Alf Prøysen», utgitt på Forlaget For Alle i 1972.

Teksten
-------

**1.**Amanda var sorthåret så deilig og så rød,  

en løytnant kjekk hun elsket på bare liv og død, i sin ungdom.  

  

**2.**Amanda gikk i skogen sin løytnant møtte hun,  

der de plukket blomster som man dem plukker kun i sin ungdom.  

  

**3.**Men løytnanten ble plukket av kreditorer rett  

han giftet seg til penger som løytnanter gjør det i sin ungdom.  

  

**4.**Blameret gikk Amanda og satte seg på strand  

hun sagde: Fy for allting hvor får jeg nu en mann i min ungdom.  

  

**5.**Amanda averterte straks ut i en avis,  

sitt hjerterom til leie til ekstra billig pris til en ungdom.  

  

**6.**Og tenk der kom en skredder Amanda hun slo til,  

han har gebiss og måne og hadde været vill i sin ungdom.  

  

**7.**Og ville blomster trives de trives sammen best  

thi begge har de blomstret og lever på en rest fra sin ungdom.