recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Museum i Huaibei
Huaibei i Anhui
**Huaibei** (kinesisk: 淮北; pinyin: *Huáiběi*) er en by på prefekturnivå i provinsen Anhui i det sentrale Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2004) til 808 000.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Huaibei har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 *qū*) og ett fylke (县 *xiàn*). 

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2007 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Xiangshan | 相山区 | Xiàngshān Qū | 400 000 | 145 | 2 759 |
| 2 | Duji | 杜集区 | Dùjí Qū | 330 000 | 240 | 1 375 |
| 3 | Lieshan | 烈山区 | Lièshān Qū | 340 000 | 388 | 876 |
| **Fylker** |
| 4 | Suixi | 濉溪县 | Suīxī Xiàn | 1 060 000 | 1 968 | 539 |

Samferdsel
----------

I Huabei stanser Longhaibanen, Kinas viktigste jernbanelinje i øst-vest-retning, som løper fra Lianyungang til Lanzhou via blant annet Xuzhou, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** GeoNames
 |
**Generalguvernør** er en betegnelse for den fremste tjenestemann i et territorium. 

Betegnelsen ble tidligere brukt i britiske kolonier. Den benyttes fortsatt om kronens øverste representant i samvelderikene, landene som deler statsoverhode med Storbritannia. I disse landene utøver generalguvernøren monarkens fullmakter og plikter som statsoverhode.

Tittelen er historisk også benyttet i Sverige, der den første generalguvernør over Finland ble utpekt i 1594. Det ble også utnevnt generalguvernører i andre svenske besittelser, Estland, Livland og Pommern. Tidvis kunne tittelen også benyttes i det egentlige Sverige. I Finland ble tittelen videreført etter at landet ble avstått til Russland. I 1814 var Hans Henrik von Essen tiltenkt rollen som generalguvernør i Norge, men ble i stedet formelt kalt stattholder.

Betegnelsen generalguvernør er også benyttet for den øverste administrative og eller militære leder for belgiske, danske, franske, nederlandske, portugisiske og spanske kolonier. 

Etter at USA overtok Filippinene fra Spania i 1898 ble landet i årene 1905 til 1935 styrt av en generalguvernør. Japans øverste leder på Taiwan fra 1895 til 1945 og i Korea fra 1910 til 1945 var også generalguvernør. Etter at Tyskland okkuperte deler av Polen i 1939 ble Generalguvernementet etablert, med en generalguvernør i spissen.

Referanser
----------

1. ↑  G. R. Berridge og Alan James: *A dictionary of diplomacy*, 2. utgave, Basingstoke: Palgrave Macmillan, 2003, s. 116–117.
2. ↑  Roald Berg: *Den svenske generalguvernörtiden i Norge, 1814-1829*, Oslo: Institutt for forsvarsstudier, 1999, s. 6, 8.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
***Chelobasis*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Middelsstore, avlange, blanke, gule eller røde og svarte bladbiller, ikke typisk utseende til skjoldbiller å være. Hodet er lite, med et smalt, neseaktig fremspring mellom antennene, pronotum rektangulært og dekkvingene nokså jevnbrede med tydelige punktrader. Antennene er ganske tynne, omtrent så lange som hode + pronotum.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene lwever på slekten *Heliconia* (Heliconiaceae) og bananplanter.

Utbredelse
----------

Slekten lever i Mellom- og Sør-Amerika, fra Guatemala i nord til Bolivia i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Arescini** Chapuis, 1875
						* slekten ***Chelobasis*** Gray, 1832
							+ *Chelobasis aemulus* (Waterhouse, 1881)
							+ *Chelobasis bicolor* Gray, 1832
							+ *Chelobasis laevicollis* (Waterhouse, 1879)
							+ *Chelobasis perplexa* (Baly, 1858)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Hispines of the World - *Chelobasis*
* (en) *Chelobasis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Chelobasis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Chelobasis* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Chelobasis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Chelobasis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Lena Treschow Torell** (født **Bergström**; 27. august 1946) er en svensk professor i fysikk.

Treschow Torell var administrerende direktør for Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) 2001–2008. Etter dette ble hun preses i akademiets styre. Hun er også styremedlem i flere selskaper. Mellom 1998 og 2001 var hun programdirektør i Europakommisjonens felles forskningssentrum (Joint Research Center). Tidligere har hun vært professor ved Uppsala universitet og Chalmers tekniska högskola hvor hun også var viserektor 1995–1998. I juni 2006 fikk hun Konungens medalj i 12:e storleken i serafimerordens band.

Treschow Torell er medlem av IVA fra 1995.

Hun er søster til Gunilla Bergström, og har siden 2005 vært gift med Michael Treschow.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Medaljförläningar 2006-06-06» **(svensk)**. Kungahuset. Arkivert fra originalen 19. mai 2017. Besøkt 27. august 2017.
2. ↑  «Kungl. Ingenjörsvetenskapsakademien: Treschow Torell, Lena». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. , läst 19 juli 2009
**Generalsekretær** er tittelen på den «overordnede sekretæren», det vil si den daglige lederen, i en stor organisasjon eller institusjon, for eksempel en interesseorganisasjon eller et vitenskapsakademi. Generalsekretæren er som regel ansatt, til forskjell fra organisasjonens styreleder som ofte blir valgt på et landsmøte eller en generalforsamling. 

Generalsekretær brukes også om den øverste lederen i administrasjonen av internasjonale organisasjoner som for eksempel FN, NATO, OPEC, Interpol og Europarådet. Ordet tilsvarer da det engelske *secretary general*.

Generalsekretæren i politiske partier kan også kalles partisekretær.

Se også
-------

* Administrerende direktør
* Daglig leder
* Formann
* Leder (funksjon)
* Organisasjon
* President

Eksterne lenker
---------------

* (en) General secretaries – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) General Secretary – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Lenauheim** er en landsby i Banat i Romania. Den ligger i fylket Timiș, ca. 45 km. fra provinshovedstaden Timișoara. Landsbyen ble grunnlagt av tyske (banat-schwabiske) nybyggere i 1767, og het frem til 1926 offisielt *Csatád*. Fra 1920 ble navnet Lenauheim, etter poeten Nikolaus Lenau som var født i landsbyen, brukt på tysk. Dette navnet ble offisielt i Romania i 1926.

I 1865 hadde landsbyen ca. 3 200 innbyggere, i 1940 var folketallet 2 400, derav 95 % tyskere. Som følge av utvandring etter annen verdenskrig sank antallet tyskere først til ca. 50 %, og i 1992 bodde det bare rundt 100 tyskere av en befolkning på 1 400.

Lenaus fødehus huser *Heimatmuseum Nikolaus Lenau*, som omfatter et minnesmerke for Lenau og en etnografisk avdeling, i tillegg til en dukkesamling, hvor dukker vises i banat-schwabiske folkedrakter.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |

1. ↑   *2021 Romanian census*, Romanias statistikkbyrå, Wikidata Q106566382,
**Charles Clore-parken** (hebraisk: פארק צ'ארלס קלור, *Gan Charles Clore*) er en offentlig plenlagt strandpark sørvest i Tel Aviv i Israel. Parken er 0,120 kvadratkilometer stor, ligger langs Middelhavet og er oppkalt etter den britiske forretningsmannen og filantropologen Charles Clore. Parken ble åpnet i 1974 og gjennomgikk en to år lang opprustning i 2007. Terrenget rundt parken er flatt, og den er omgitt av tettbebyggelse mot øst og av Middelhavet mot vest. Nærmeste større bosetning er Jaffa, rundt 1,8 kilometer sørvest for parken.

Begivenheter
------------

I juni hvert år avsluttes Tel Aviv Pride med en stor fest i parken.

I mai 2019 var Tel Aviv vertsby for Eurovision Song Contest 2019, og Charles Clore-parken huset den såkalte *Euro Village* med restauranter, konserter og suvenirboder. Rundt 20 000 delegater, journalister og turister besøkte parken i løpet av de ni dagene *Euro Village* pågikk.

Referanser
----------

1. ↑  «Charles Clore Garden | Attractions in Tel Aviv Beach , Tel Aviv». *Time Out Israel* **(engelsk)**. Besøkt 27. januar 2019.
2. ↑  «אירוויזיון 2019 - כל מה שצריך לדעת עד כה». *כאן-תאגיד השידור הישראלי*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charles Clore Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Lendlease Group** (offisielt **Lendlease Corporation Limited**) er et internasjonalt eiendoms- og infrastrukturselskap med hovedkontor i Sydney i Australia. Selskapet ble etablert av Dick Dusseldorp i 1958 for å finansiere byggekontrakter for offentlige bygg og anlegg. I 1961 overtok selskapet Civil and Civic fra Bredero's Bouwbedrijf.

Virksomhet
----------

Selskapet opererer i mer enn 40 land hvor Lendlease Project Management & Construction Division konstruerer og bygger på store prosjekter. Selskapet driver også med blant annet bygging og utleie av leiligheter, administrasjon av investeringer i fond, salg, utleie, utvikling av infrastruktur og investering i nyskapende teknologi.

Referanser
----------

1. ↑   [*dead link*]
2. ↑  «About». Lendlease. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 21. april 2014.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 3. februar 2012. Besøkt 20. juni 2015. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

Eksterne lenker
---------------

* Lendlease corporate site
* Primelife site

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Trentino Volley** er et profesjonelt volleyballag fra Trento-regionen i Italia. Klubben har spilt i øverste divisjon siden 2000. Trentino har to seriegull, ett cupgull og ett supercupgull, i tillegg til at de fra 2009 til 2011 vant Champions League tre ganger på rad, og også vant klubb-VM tre ganger. Under nasjonale konnkurranser heter laget Itas Diatec Trentino, mens det under internasjonale konkurranser heter Trentino PlanetWin653.

Historie
--------

Trentino ble stiftet 23.mai 2000, og kjøpte seg da en plass i øverste serie. Laget åpnet med en 10.-plass i serien, før de året etter ble nr 9.
Et vesentlig skille i klubbens historie finner sted i 2007. Sommeren 2007 går laget inn for en ny strategi, der de ønsker et ungt lag med store talenter. Den sommeren hentet klubben for eksempel inn serbiske Nikola Grbic, bulgarerne Matey Kaziyski og Vladmir Nikolov, samt italienske Emanuelle Birarelli. Dette ga raskt resultater, og i 2008 kunne klubben feire sitt første seriegull. Klubben vant også serien i 2011, mens de vant Champions League og klubb-VM i 2009, 2010 og 2011.

Meritter
--------

Fansen stormer banen etter gull i 2008.
* Italiensk eliteserie (4)
	+ Vinner: 2007–2008, 2010–2011, 2012-2013, 2014-2015
	+ 2.-plass: 2008–2009, 2009–2010, 2011–2012
* Italiensk cup (3)
	+ Vinner: 2009–2010, 2011–2012, 2012-2013
	+ 2.-plass: 2010–2011, 2014-2015
* Italiensk supercup (2)
	+ Vinner: 2011, 2013
	+ 2.-plass: 2008, 2010, 2012
* Champions League (3)
	+ Vinner: 2008–09 , 2009–10, 2010–2011
	+ 3.-plass: 2011–12
* KlubbVM (4) *(record)*
	+ Vinner: 2009, 2010, 2011, 2012
Anderton båtheis var verdens første båtheis.
**Trent og Mersey-kanalen** forbinder elven Trent ved Shardlow i Derbyshire med elven Mersey ved Runcorn i Cheshire. Den er 140 km lang, og gir en transportoforbindelse fra Nordvest-England til Øst-Midlands. Kanalen ble åpnet i 1777.

Idéen kom fra kanalingeniøren James Brindley, og planen ble godkjent av parlamentet i 1766. Det første spadestikket ble tatt av Josiah Wedgwood i juli samme år. Mindre enn 11 år senere var hele kanalen ferdig, inkludert 70 sluser og fem tunneler. 

I Cheshire ligger Anderton båtheis, som var verdens første båtheis, og den eneste i Storbritannia inntil Falkirk Wheel i Skottland ble bygget. 

Harecastletunnelen er mer enn 2,5 km lang. Det er faktisk to tunneler, da en nyere avløste den opprinnelige. Den eldste ble bygget av Brindley. I den ble lektere trukket gjennom av menn som lå på ryggen og skjøv fra mot taket med bena. Dette var en svært tung jobb, som skapte store forsinkelser. Derfor ble Thomas Telford bedt om å konstruere en ny tunnel i 1827. Denne går parallelt med Brindleys tunnel, men er omkring 100 meter lenger. Den har en gangvei langs siden, slik at lekterne kunne trekkes på vanlig måte. Begge tunneler var i bruk i en periode, men tidlig i det 20. århundre måtte den eldste stenges da den begynte å sige sammen. Det samme problemet har også oppstått i Telfords tunnel, men der har man funnet løsninger på det. Den er fortsatt i bruk, og er den fjerde lengste farbare kanal i Storbritannia. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Gasspak i førerkabinen på en Boeing 747 Classic: De midtre og bakre hendlene brukes under flyving, mens de fremre hendlene styrer reversering av motorkraft
En **gasspak** er et håndstyrt grensesnitt for å styre pådraget til et fartøy. De brukes blant annet i fly og båter. På fartøy med flere motorer kan det være egne spaker for individuell styring av hver av motorene. Spakene er ofte i midtkonsollen på store fly eller instrumentpanelet på mindre fly. En del fly med stempelmotor har vriknapp(er) i stedet for gassspak(er). På fly med reversering av motorkraft (jetmotorer) kan dette vanligvis styres med en spak i umiddelbar nærhet av gasspaken.

Se også
-------

* Autopilot
* Gasspedal er vanlig på biler, mens gasshendel på styret er vanlig på motorsykler, snø- og vannskuter
* Rorpedaler
* Hendene på gass og stikke (HOTAS)

Referanser
----------

1. ↑  «- Wow, jeg dro tilbake feil gasspak!». *www.aftenposten.no*. 2. juli 2015. Besøkt 24. juli 2023.
2. ↑  «De beste jagerne fra 2. verdenskrig». *Nettavisen* **(norsk)**. 23. april 2012. Besøkt 24. juli 2023.
3. ↑  «Les pilotenes dødskamp». *Nettavisen* **(norsk)**. 1. august 2007. Besøkt 24. juli 2023.
4. ↑  Skogen, Pål Andre (24. juli 2011). «Enkel og velfungerende bowrider». *www.klikk.no* **(norsk)**. Besøkt 24. juli 2023.
**Sjøveisreglene** (fullt navn: **forskrift om forebygging av sammenstøt på sjøen**) er en norsk forskrift fastsatt av Sjøfartsdirektoratet 1. desember 1975. Den trådte i kraft 15. juli 1977.

Forskriften er basert på regelverk utarbeidet av International Maritime Organization (IMO) og er et sett med regler for hvordan skip, fartøyer og andre farkoster som ferdes på havet skal forholde seg til hverandre.[] Flere land, blant de Norge og USA har utfyllende regler som kompletterer de internasjonale reglene.[]

Den internasjonale konvensjonen som angir sjøveisreglene – konvensjonen om internasjonale regler til forebygging av sammenstøt på sjøen – ble vedtatt av IMOs medlemsstater den 20. oktober 1972 og trådte i kraft 15. juli 1977 og erstattet da en eldre konvensjon om samme forhold vedtatt i 1960. Bestemmelsene har blitt revidert flere ganger, senest i 2001.

Se også
-------

* Kappseilingsreglene

Eksterne lenker
---------------

* Forskrift om forebygging av sammenstøt på sjøen, fra Lovdata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
Gatelampe med gass i Stockholm, 1953. På dette tidspunktet var gasslamper blitt et sjeldenhet.
En **gasslampe** eller **gasslykt** er en type lyskilde som er drevet av naturgass, propan, butan eller acetylen. Slike lamper ble vanlige på 1800-tallet, særlig som gatebelysning og innendørs belysning i store byer med utbygget gassnett, slik som London. Gasslamper lager mindre lukt og avgir mindre sot enn parafinlamper. Lyset er også kraftigere enn tilsvarende oljelamper, og gass ble brukt i enkelte fyr. Gasslampene fikk en rensesanse på slutten av 1800-tallet med innføringen av glødenett og var vanlige fram til mellomkrigstiden. Etter dette ble de i stor grad erstattet av elektriske glødelamper.

Mindre gasslamper som drives på propan har vært vanlige til turbruk, som et alternativ til fjøslykta. En annen type gassdreven lampe er karbidlampe som ble brukt i gruvedrift. Disse var drevet av kalsiumkarbid løst i vann, som avgir acetylen (sveisegass). Slike lamper blir fortsatt brukt i grottevandring, siden lampen ikke har metaller som påvirker kompasser, ikke trenger batterier og dessuten varmer.

En ulempe med gasslamper var at gass lekket ut hvis flammen på en eller annen måte sluknet. Når det skjedde mistet ofte løvtrærne i umiddelbar nærhet bladene, fordi etylen i naturgass er et plantehormon som fører til modning.

Referanser
----------

1. ↑  «Karl Auer Dead. Noted Lamp Inventor; Welsbach Incandescent Gas Mantel Made Him Wealthy. A Leading Chemist». *The New York Times*. 6. august 1929. Besøkt 8. oktober 2010. «Karl Baron Auer von Weisbach, famous Austrian inventor of the incandescent gas mantle, died in his seventy-second year at his castle in Corinthia yesterday ...»
2. ↑  «Lights». Primus. Arkivert fra originalen 5. september 2015. Besøkt 16. september 2015.
3. ↑  Caving equipment and culture Te Ara Encyclopedia of New Zealand
4. ↑  Lin, Z.; Zhong, S.; Grierson, D. (2009). «Recent advances in ethylene research». *J. Exp. Bot*. 60 (12): 3311–36. PMID 19567479. doi:10.1093/jxb/erp204. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Randi Schmidt Grude** (født 5. april 1945 i Mandal) er en norsk billedkunstner, bosatt i Grimstad. Hun arbeider i hovedsak med malerier i akryl og olje, tavler i ulike teknikker, keramikk og tre og ikoner etter orotdoks tradisjon.

Grude ble antatt i Unge Kunstneres Samfund i 1978 og er medlem i Norske billedkunstnere Agder (NBK-Agder). Hennes uttrykk er kjent som en fargesterk palett som ofte kombineres med symboler og fragmenter. Hun har studert ikonmaling hos en gresk ikonmaler, og man kan se spor av dette i maleriene og i tablene i tre, fiberbetong og keramikk. Hun har en rekke separatutstillinger bak seg, både i kunstforeninger og kirker. Av separatutstillinger kan nevnes Fjære kirke (1996 og 1999), Strømmen kirke (1997) og Brevik kirke (1998), Høgskolekapellet, Kristiansand (1999) og Grimstad kunstforening (2000, 2006 og 2014). I november 2014 åpnet en stor adventutstilling med Grude i Reimanngården i Grimstad, i regi av Grimstad kunstforening. Utstillingen hadde tittel «Lux», og besto av 32 malerier. Nettavisa *ablikk.no* sa følgende om utstillingen:

> Mange av bildene er abstrakte, i andre finnes fragmenter fra østkirkens ikontradisjon med kjente figurer som Maria og erkeengler. Kunstnerens bruk av sommerfugler som motiv og symbol er også representert og er kjent fra hennes bilder de senere år. Utstillingen preges av en lys og glad fargepalett.
> 
> 
> *ablikk.no* 13. november 2014 «Randi Schmidt Grude i Grimstad kunstforening».
> 
> 

Randi Schmidt Grude har også deltatt i en rekke gruppe-/kollektivutstillinger lokalt og i andre fylker i landet. Hun deltok blant annet på Sørlandsutstillingen (1978), Telemarksutstillingen (1979) og Unge Kunstneres Samfunds vårutstilling (1979). Hun har utsmykket dåpssakristiet i Grimstad kirke (1996). I forbindelse med 100-årsjubileet for kvinners stemmerett, deltok Randi Schmidt Grude på jubileumsutstillingen «Med kunsten som stemme» på Lindvedske hus i Arendal i mai 2013.

Randi Schmidt Grude er blant annet innkjøpt av Mandal videregående skole (1979), Universitetet i Agder (1980) og Strømmen kirke (1997).

Referanser
----------

1. ↑  Minge, Hans Otto (1999): *Norske billedkunstnere Agder*, s. 146.
2. ↑  Kulturnett Aust-Agder: «Månedens kunstner i november 2012» Arkivert 13. februar 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 16. januar 2015).
3. ↑  Heidi Arild: «Motstand og mykhet» i *Agderposten*, s. 16-19, 3. mai 2013
4. ↑  Randi Schmidt Grudes hjemmesider (besøkt 16. januar 2015).

Eksterne lenker
---------------

* Randi Schmidt Grudes hjemmesider
**Jon Tørset** (født 8. juli 1940 i Skaun) er en norsk skoleleder og lokalpolitiker fra Senterpartiet som har sittet som fylkesordfører i Nordland.

Tørset har vært leder for Nordland Senterparti i flere 12 år, han har vært fylkestingsrepresentant siden 1991, og han har møtt som vararepresentant i Stortinget i kortere perioder i tidsrommet 1997-2001. Han var fylkesordfører i Nordland i to påfølgende perioder, fra 1999 til 2007.

Opprinnelig er Tørset fra Børsa i Skaun i Trøndelag. Han har lærerutdanning fra Bodø, teknisk befalsskole fra Kjevik og ellers studier i samfunnsøkonomi, historie og spesialpedagogikk. I yrkeslivet har han være rektor i Vestvågøy og skolesjef og kommunaldirektør i Bodø.

Referanser
----------

1. ↑  «Historikk fylkesrådet i Nordland» (PDF). Nordland fylkeskommune. 19. september 2017. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jon Tørset hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Jon Tørset hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Alf Ivar Samuelsen** | **Fylkesordfører i Nordland**(1999–2007) | Etterfølger:**Mariette Korsrud** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Randi Skaug** (født 8. november 1959 i Hønefoss) er en norsk eventyrer, forfatter, foredragsholder og inspirator. Hun ble første norske kvinne som besteg Mount Everest, 20. mai 2004.

Hun fullførte Seven Summits, det høyeste fjellet på hvert kontinent, nyttårsaften 2007 og har reist i mer enn 75 land. Fra 2009 til 2014 har hun brukt Norge som ekspedisjonsland. Kajakkturen Sakteruta langs Nord-Norgekysten er del av dette prosjektet. 

I tillegg til å være profesjonell eventyrer har hun et humanitært engasjement, gjennom mikroprosjektet WHY (World's next Heroes are still Young) som støtter utdanningsrettede formål for Bhotefolket i Nepal. Tidligere har hun i sambeid med Danish Demining Group finansiert minerydding i Mazaar i Nord-Afghanistan.

Skaug er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI og har i tillegg et bachelorstudium i kommunikasjon i organisasjoner. Hennes yrkeskarriere startet i 1980 med logistikk i Norsk Texaco Oil, fortsatte med IT og ledelse i KPMG Data-Plan, VG, TBK og IBM, for deretter å svinge over til kommunikasjonsfaget i selskapet Kommunikator.

I dag lever og arbeider hun, som en av få kvinner i Norge, som profesjonell eventyrer. Hun er en mye benyttet foredragsholder både i Norge og utlandet.

Referanser
----------

1. ↑  Bergsli, Gaute (29. august 2015). «– Vi er stolte av å presentere årets program». *vol.no*. Besøkt 5. oktober 2021.

Bibliografi
-----------

* *Mot toppen* (Larsforlaget 2008). ISBN 9788292708200
* *Drømmeturer i Norge – 11 ekspedisjoner for vanlige folk* (Kagge 2010)
* *Finn kongefølelsen* (Cappelen Damm 2013)

Eksterne lenker
---------------

* Randi Skaug
* Drømmeturer i Norge
* Verdens vakreste skitur
* Sakteruta Arkivert 9. juni 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Estiske folkedrakter:  
1. Kadrina 2. Mihkli 3. Setukesere 4. PaistuEstiske folkedrakter:  
5. Muhu 6. Karja 7. Tõstamaa 8. Pärnu-Jaagupi
**Estlands nasjonalmuseum** (estisk: *Eesti Rahva Muuseum*) ble grunnlagt i 1909 i Tartu er et museum som bygger på den estiske folkloristen, teologen og lingvisten Jakob Hurts samlinger, og dokumenterer Estland s etnografi. 

Museets første gjenstander ble samlet i siste del av 1800-tallet. En av initiativtakerne til opprettelsen var den etniske diplomaten, folkloristen og lingvisten Oskar Kallas (1868-1946).

Museet dokumenterer det estiske folkets historie, liv og tradisjoner og presenterer kulturen og historien til andre finsk-ugriske folk og minoriteter i Estland. Det har en utfyllende samling av tradisjonelle estiske folkedrakter fra alle regionene. En samling med utskårne ølseidler illustrerer de tradisjonelle landsens fester og fritid. Samlingen inkluderer også et spekter av annet håndverk, fra håndvevde tepper til lintøy.

Museets hovedbygning ble ødelagt under Tartu-offensiven under andre verdenskrig. I 2005 utlyste det estiske kulturdepartement og den estiske arkitektforening sammen med museet en internasjonal konkurranse for en ny bygning. Denne ble vunnet av et internasjonalt samarbeid av arkitekter, kalt *Memory Field*: Lina Ghotmeh (Paris), Dan Dorell (Paris) og Tsuyoshi Tane (London).

Referanser
----------

1. ↑  Raun, Toivo (2001). Estonia and the Estonians. Hoover Press. s. 92. ISBN 9780817928520.
2. ↑  Bousfield, Jonathan (2001). *Baltic States*. Rough Guides. s. 385. ISBN 9781858288406.
3. ↑  «The Estonian National Museum’s New building». 24. juli 2005. Arkivert fra originalen 17. juli 2009. Besøkt 25. september 2008.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 17. juli 2009. Besøkt 23. januar 2012. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. ↑  «Multi national collaboration provides winning formula». 27. januar 2006. Besøkt 25. september 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Museets engelske nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC
 |
Smart Club på Slependen i Asker.
**Smart Club** var en grossist/varehuskjede etablert i 1995 av Atle Brynestad, og kjøpt opp av Coop Norge SA i 2008. Smart Club hadde fire (Alnabru, Råde, Slependen og Tiller) varehus i Norge. Ved oppstarten måtte kundene tegne egne medlemskap for å handle på Smart Club, men denne ordningen ble opphevet etter noen år.

Selskapet var opprinnelig en del av CG Holdingkonsernet som omfatter blant annet Christiania Glassmagasin, Porsgrunds Porselænsfabrik, Hadeland Glassverk, Steninge slott i Sverige og Fotballklubben Lyn. I juli 2008 inngikk Coop Norge SA en avtale om å kjøpe Smart Club.

I november 2013 åpnet Obs! og Obs! Bygg i Smart Clubs gamle lokaler på Alnabru, og EXTRA ble åpnet på Slependen. Smart Club i Råde er stengt. Smart Clubs mindre forretninger på Bislett, Skedsmokorset og Sofiemyr er også omprofilert til Coop.

Eksterne lenker
---------------

* Satser på forbruker og proff, Byggfakta.no, 28. november 2013[*død lenke*]
* Og så rykket Coop Obs! inn, Dagligvarehandelen.no, 29. november 2013[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
**Landsbanki** (**Landsbanki Íslands**, også kjent som **Landsbankinn** på Island), er den eldste og nest største av de tre store private bankene på Island. 

Banken ble grunnlagt i 1885, og fungerte som sentralbank på Island inntil 1961. Den gang var utstedelsen av penger en viktigere del av sentralbankens oppgaver enn pengepolitikk. Islands sentralbank tok over sentalbankrollen etter et vedtak på Alltinget. Banken er fortsatt eid av Staten, men gikk gjennom en sammenslåing med Samvinnubanki (Samvirkebanken). Landsbanki ble gjort om til et allment aksjeselskap 1. januar 1998. Senere ble banken mer og mer privatisert i perioden 1998 til 2003. 

Landsbanki har pr 2006 52 filialer på Island. Pr 2001 hadde banken den største andelen av de private innskuddene på Island, foran Glitnir og Kaupthing Bank. Under den internasjonale finanskrisen fra 2008 fikk banken betydelige gjeldsproblemer etter involvering i det internasjonale finansmarkedet.

I juli 2009 hadde Landsbanki eksisterende og solgte/nedlagte datterselskaper og filialer i følgende land:

* Landsbanki, Oslo – nedlagt
* Landsbanki, Helsingfors – nedlagt
* Landsbanki, London
* Heritable Bank, London – i gjeldsforhandlinger
* Landsbanki Securities, London – i gjeldsforhandlinger
* Merrion Capital, Dublin – solgt i oktober 2006
* Kepler Equities, Paris – solgt i oktober 2006
* Landsbanki, Amsterdam
* Landsbanki, Madrid – nedlagt
* Landsbanki, Halifax, Canada
* Landsbanki, Luxembourg – i gjeldsforhandlinger
* Landsbanki, Hongkong – nedlagt
* Landsbanki US, New York – nedlagt

Referanser
----------

1. ↑  *Fréttablaðið, 25. juli 2009, side 10.[*død lenke*]*

Eksterne lenker
---------------

* (is) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Landsbankinn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell hjemmeside (engelsk)[*død lenke*]

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Szeklernes tradisjonelle flagg med solen og månen.
**Szekler** (ungarsk: *Székely*, rumensk: *Secui*, tysk: Szekler) er en ungarsk folkegruppe som hovedsakelig lever i Transilvania i Romania og enkelte områder i Vojvodina i Serbia.

Hjemland
--------

| Szekler oppdelt på fylker |
| --- |
| Fylke | Antall | Andel |
| Hargita | 275 841 | 84,61% |
| Kovászna | 164 055 | 73,81% |
| Mureș | 227 673 | 39,26% |

Til forskjell fra de fleste andre etniske minoritetene i Romania er szeklerne konsentrert i ètt geografisk område som kalles for Székelyföld (*Szeklernes land*). Ifølge gjeldende rumensk statistikk bor det omkring 670 000 szekler i hovedsak i fylkene Hargita, Kovászna og deler av Mureș. Szeklerne utgjør en vesentlig del av den ungarske minoriteten i Romania. Det har vært diskusjoner om å danne en autonom region av Székelyföld.

Språk
-----

Den ungarsken som szeklerne snakker er noe forskjellig fra standardungarsk, både hva gjelder ordforråd, grammatikk og intonasjon. I visse tilfeller har szeklerne bevart hva som i dagens standardungarsk er arkaismer. Dette er enda tydeligere i Romania enn i Serbia, ettersom standardungarsk i høy grad har blitt påvirket av slaviske språk.

Historie
--------

Under middelalderen var szeklerne del av *Unio Trium Nationum* ("De tre folkenes union"); en koalisjon av de tre transilvanske stendene, hvilket unntatt szeklerne bestod av den (hovedsakelig ungerske) adelen og de saksiske (det vil si tyske) borgerne. Disse tre folkeslagene styrte Transilvania, enten i samforståelse eller konflikt med hverandre. De rumenske innbyggerne var i hovedsak livegne, som selv mange ungarere var. De rumenerne som var ortodokse hadde ikke noen politiske rettigheter. 

Den meste omfattende beskrivelsen av szeklernes land og tradisjoner ble skrevet mellom 1859-1868 av Balázs Orbán i verket "Székelyföld leírása" (*En beskrivelse av szeklernes land*).

Genetikk: Moderne genetisk forskning tyder på at ungarerne til en viss del stammer fra hunerne.

Referanser
----------

1. ↑   **(engelsk)**. 2018-01-19. doi:10.1101/250688 .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Nyheter om szeklerne (ungarsk)
* Linkliste om szeklerne (ungarsk)
* G. Popa Lisseanu, Originea secuilor så secuizarea romanilor, Editura Romania Pur si Simplu, Bucuresti, 2003, http://www.slideshare.net/FrescatiStory/gheorghe-popalisseanu-originea-secuilor-så-secuizarea-romanilor

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Meng Jianzhou** (kinesisk: 孟建柱, pinyin: *Mèng Jiànzhù*, født i 1947 i Suzhou i provinsen Jiangsu i Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker. Han ble i desember 2012 leder for Det kinesiske kommunistiske partis sentralkomites kommisjon for politikk og rettsvesen.

Under kulturrevolusjonen ble Meng sendt for å arbeide på en jordbrukskommune utenfor Shanghai, der han begynte å arbeide seg opp i hierarkiet. Han ble medlem av Kinas kommunistiske parti i 1971 och ble sjef for jordbrukskommunen i 1981. I 1990-årene innehadde han lokale partiposisjoner i Jiangsu-provinsen.

I 1997 ble Meng innvalgt som supplant i Sentralkomitéen for Kinas kommunistiske parti og i 2002 ble han ordinært medlem. I 2001 ble Meng utnevnt til partisekretær i provinsen Jiangxi og til ordfører i den stående komite i provinsens folkekongress. Det ble spekulert at utnevnelsen fant sted som erstatning for at han tapte for Chen Liangyu i konkurransen om å bli partisekretær i Shanghai. 

I 2007 ble han utnevnt til minister for offentlig sikkerhet, en post han innehadde til desember 2012. Han ble også politisk kommissar for Folkets bevæpnede politi og medlem av partiets utvalg for rettslige og politiske spørsmål. Meng har også innflytelse over Kinas politikk i Tibet, idet han er medlem av partiets samordningsgruppe for Tibet. I Tibet har Meng blant annet gått inn for intensifisert patriotisk skolering av regionens buddhistiske munker.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Meng Jianzhu hos China Vitae Rediger på Wikidata
Første side av Mendoza-kodeksen
**Mendoza-kodeksen** er en aztekisk kodeks som ble skrevet på 1500-tallet, om lag tjue år etter spanjolenes erobring av Mexico. Formålet med den var at å overrekke den til Karl V, konge av det tysk-romerske riket og Spania. Den inneholder en fortelling om de aztekiske herskerne, ei liste over skattene som blei betalt til koloniherrene, samt en beskrivelse av det aztekiske dagliglivet, alt skrevet med aztekiske skrifttegn supplert med spanske forklaringer og kommentarer.

Kodeksen er oppkalt etter Antonio de Mendoza, visekonge av Ny-Spania, som kan ha vært den som bestilte den. Siden 1659 har den vært oppbevart på Bodleian Library i Oxford.

Litteratur
----------

* Anonymous. «Codex Mendoza (russisk utgave).» (PDF). www.bloknot.info (A.Skromnitsky). Besøkt 7. juni 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Codex Mendoza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Codex Mendoza – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Galleri av bilder, Digital Bodleian
* Review of *The Essential Codex Mendoza*
* A description of the Codex, beskrivelse
* Details of public exhibition, utstilling

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Lofotodden sett fra nord. Over det mørke skjæret til venstre for midten sees inngangen til Kollhellaren
**Kollhellaren**, også kalt **Refsvikhula**, er ei grotte i Moskenes kommune i Nordland. Den ligger ved det fraflyttede fiskeværet Refsvika, på vestsida av den sørvestlige delen av Moskenesøya. I grotta finnes hulemalerier som kan være mellom 2500 og 4000 år gamle. Til sammen er det funnet 33 figurer på veggene i den 115 meter lange grotta. Inngangen til Kollhellaren er ca. 50 meter høy og 12 meter bred.

Selve hula har vært kjent lenge. Da Refsvika var bebodd, søkte gjerne kyrene fra bygda inn i hula når det var dårlig vær, og om nødvendig ble gjerne melkingen gjort der også. Men maleriene i hula ble først oppdaget sommeren 1987, da arkeologistudenter fra Tromsø Museum gjorde undersøkelser i forbindelse med utarbeidelse av økonomisk kartverk. Det er litt usikkert om hulemaleriene er malt eller skrapt fram. Førstekonservator Kristen Michelsen ved Historisk Museum i Bergen mente i en rapport i 1989 at figurene er skrapt fram, men konservator og forsker Terje Norsted ved Norsk institutt for kulturminneforskning (NIKU) holder i sin rapport fra 1998 på at de må være malt.

I 1994 ble Kollhellaren vernet i henhold til kulturminneloven, og det er kun tillatt å besøke den sammen med godkjent guide.

Kilder
------

* Lofotodden nasjonalpark - Forstudium til konsekvensanalyse (s. 51-54) (2012)
* Rapport fra Terje Norsted, NIKU (1998)
* Georg Blichfeldt: Hulemalerier i midnattssol Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. (i Lofotboka -90, s. 9-13)
* Norsk Fiskeværsmuseum: Hulemaleriene i Refsvika (skrevet av Gro Røde, besøkt 23. september 2012)
* NRK: Steinalder-kunst i særklasse (26. august 2008, besøkt 23. september 2012)

| * v
* d
* r
Hulemaleri i Norge |
| --- |
| 
* Fingalshula
* Solsemhula
* Skåren-Monsen hulen
* Troillhåle
* Reshålet
* Brusteinhola
* Trenyken («Helvete»)
* Sandenhula
* Kollhellaren

 |
Origo Gentis Langobardum
Den langobardiske jernkrone
**Audoin** (*Alduin*, død ca. 565) var konge i Det langobardiske kongerike fra 546 til ca. 565. Han hadde fungert som regent i langobardenes kongerike under den forrige kongen Waltari som var et lite barn da hans far Wacho døde. Barnekongen Waltari døde i 546 etter bare sju år, muligens ble han myrdet av Audoin for at denne kunne overta som konge selv. Med den unge og barnløse Waltaris død opphørte herredømmet til det letingiske dynasti som hadde styrt langobardene i sju generasjoner. Audoin var fra Gausi-slekten.

Langobardene var et germansk folkeslag som var på vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok *Germania* fra 98 e. Kr. og de ble av ham betegnet som dyktige krigere. Langobardenes historie er fortalt i de to skriftene *Origo gentis Langobardum* fra ca. 650 og *Historia Langobardum* skrevet av Paulus Diaconus rundt 790.

Audoin var gift med Rodelinda, datter av Hermanfrid, konge over thüringene, og Amalaberga, en ostrogotisk (østgotisk) prinsesse som var oppvokst i Bysants. De hadde sønnen Alboin som senere ble konge.

Audoin førte sitt folk over elva Donau til regionen Pannonia og kom der i konflikt med den annen germansk folkestamme, gepidene. I et slag mellom de to stammene ble Turismod, sønn av gepidenes kong Turisind, drept av Audoins sønn Alboin.

Langobardene allierte seg med den østromerske keiser Justinian I den store og deltok i kampen mot østgoterne i Italia under ledelse av den østromerske general Narses. Audoin døde under kamper ved Vesuv i 563 eller i 565.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Germania*, kap 40
3. ↑  *Langobardenes historie*, første bok, kap. 23

Eksterne lenker
---------------

* *Origo Gentis Langobardum*, engelsk og latinsk tekst
* Paulus Diaconus, *Historia Langobardum*, engelsk tekst


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Waltari** | **Konge i Det langobardiske kongerike**(546–565) | Etterfølger:**Alboin** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Solveig Pauline Tweet Zempel** (født 1939 i Roseau i Minnesota) er en professor emeritus i norsk ved St. Olaf College i Minneapolis i USA.

Zempel studerte norsk og skandinaviske språk ved St. Olaf College og University of Minnesota. Hun oppnådde graden Master of Arts fra University of Minnesota i 1971 på en masteroppgave med tittelen *Letters from America translated from the Norwegian of O.E. Rølvaag with an Introduction*. Dette gradsarbeidet omhandlet det litterære verket til Zempels, den norsk-amerikanske forfatteren Ole Rølvaag. I 1980 avla hun phd-graden ved University of Minnesota på avhandlingen *Language Use in the Novels of Johannes B. Wist: A Study of Bilingualism in Literature*.

Hun var fra 1971 til 1976 tilknyttet University of Minnesota. Deretter arbeidet Zempel som norsklærer ved St. Olaf College. Etter oppnådd phd-grad fortsatte Zempel arbeidet med norsk språk, litteratur, historie og kultur og har en omfattende liste publikasjoner innen disse feltene. Hun ble professor ved St. Olaf College i 1995. Zempel var instituttleder fra 1995 til 2001 og fra 2009 til 2010. Fra 2002 til 2008 var hun visedekan for tverrfaglige og allmenne studier ved St Olaf College.

Zempel har gjort en betydelig innsats for forsknings- og universitetssamarbeid mellom USA og Norge. Kongen utnevnte i 2008 Zempel til ridder 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fremme av kunnskap om norsk språk og kultur i USA».

Referanser
----------

1. ↑  «Solveig Zempel» Arkivert 30. mars 2013 hos Wayback Machine. St. Olaf College.
2. 1 2  «Solveig Zempel. CV» Arkivert 5. desember 2012 hos Wayback Machine. St. Olaf College.
3. ↑  «Solveig Zempel», kongehuset.no.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Menelaos fra Alexandria** var en gresk astronom og matematiker som man tror levde ca. 70 - 140 e.Kr. Ikke mye er kjent om han. Men han er omtalt i verker av både Pappos og Proklos som skriver at han kom opprinnelig fra Alexandria. På samme måte er han omtalt av Plutark som en matematiker som befant seg i Roma. Det er derfor alminnelig antatt at han sannsynligvis slo seg ned der.

Vitenskapelige bidrag
---------------------

En viktig del av hans vitenskapelige arbeid er blitt overlevert oss i verket *Spaerica*. Det består av tre bøker hvor for første gang sfærisk geometri og trigonometri ble omhandlet. Dette var den første utvidelse av euklidsk geometri og behøvdes for astronomiske obervasjoner og beregninger på himmelkulen. I første bok blir sfæriske trekanter klart definert. Han viste her at i slike trekanter er summen av de indre vinklene større enn summen av to rette vinkler som ville være tilfelle i euklidsk geometri.

I tredje bok er det berømte Menelaos' teorem bevist. Det omhandler en trekant som gjennomskjæres av en linje. Teoremet var sannsynligvis allerede kjent fra euklidsk geometri, men Menelaos utvidet det til også å gjelde for sfæriske trekanter på en kuleflate.

Det går frem av dette verket at Menelaos også var klar over at når en linje skjærer fire andre linjer som går gjennom samme punkt, vil dobbeltforholdet for skjæringspunktene være det samme for alle skjæringslinjer. Dette teoremet spiller en viktig rolle i projektiv geometri og blir vanligvis forbundet med den senere Pappos. Igjen kunne Menelaos utvide dette teoremet til å gjelde på en kuleflate, hvor de rette linjene erstattes med storsirkler.

Den opprinnelige, greske utgaven av dette verket til Menelaos finnes ikke lenger, men innholdet overlevde i arabiske oversettelser som senere var grunnlaget for mer moderne utgaver på latin.

Menelaos arbeidet også som astronom. I sitt store verk Almagest skriver Ptolemaios at Menelaos i år 98 e.Kr. observerte en måneokkultasjon av stjernen Spica samt *Beta Scorpii* i stjernebildet Skorpionen. Disse obervasjonene benyttet Ptolemaios til å bekrefte presesjonen av jevndøgnspunktene som var påvist av Hipparkos flere hundre år tidligere.

Litteratur
----------

* D.E. Smith, *History of Mathematics*, Vol. I, Dover Publications, New York (1958). ISBN 0-486-20429-4.
* C.B. Boyer, *A History of Mathematics*, Princeton University Press, New Jersey (1985). ISBN 0-691-02391-3.

Referanser
----------

1. 1 2   AlKindi, oppført som Menelaus Alexandrinus, General Diamond Catalogue ID 13919, besøkt 19. april 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Menelaus of Alexandria, St. Andrews University, Scotland.
* Menelaus of Alexandria, Encyclopedia.com.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** MacTutor **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU **·** BNE **·** BNE
 |
**John Hadley** (født 16. april 1682 i Bloomsbury i London, død 14. februar 1744 i East Barnet i Hertfordshire) var en engelsk matematiker, oppfinneren av oktant, forløperen til sekstanten, omkring 1730.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn, familie

John Hadley var den eldste av seks barn til George Hadley (fra Enfield Chase nær East Barnet) og Katherine Fitzjames. John Hadley var storebror til meteorologen George Hadley, som oppdaget Hadley-cellene i den atmosfæriske sirkulasjon. John Hadley giftet seg i 1734 med Elizabeth Hodges (datter av Thomas Hodges, tidligere *Attorney General* av Barbados). De fikk ett barn, sønnen John (1738).

### Forskning

John Hadley samarbeidet med Edmund Halley om emnet passatvinder. Han ble medlem av Royal Society i London i 1717 (og senere viseordførende).

Han fant måter til å slipe asfæriske teleskopspeil, og kunne dermed i 1721 bygge det første effektive Newtonteleskopet. Med sitt presise 15 centimeters parabolspeil viste det seg overlegent et like stort linseteleskop. Han bygde også Gregoryteleskoper.

Den oktanten (først kalt *kvadrant*) som han utviklet, ble benyttet for å måle den høyde som solen og andre himmellegemer har over horisonten til sjøs. En flyttbar arm med et speil, som flyttes langs en gradert bue, viser et speilbilde av himmellegemet overlappende horisonten, som observatøren ser direkte. Dersom himmellegemets posisjon på himmelen og tiden for observasjonen er kjente, er det enkelt for brukeren å beregne sin egen latitude. Oktanten viste seg å være meget brukbar for navigasjon og erstattet eldre instrumenter. Han ble under utviklingen og byggingen av oktanten assistert av sine brødre George (1685−1768) og Henry (født 1687).

En amerikaner, Thomas Godfrey, oppfant oktanten uavhengig av John Hadley ved omtrent samme tid.

Hadley forbedret også reflektorteleskopet, han bygde det første gregorianske teleskop i 1721.

Mons Hadley og Rima Hadley på månen har fått navn etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, «John Hadley», Encyclopædia Britannica Online-ID biography/John-Hadley[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6h526w3, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   MacTutor History of Mathematics archive, besøkt 22. august 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   catalogues.royalsociety.org[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana, side(r) 494, bind 27[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi fra School of Mathematics and Statistics at the University of St Andrews, Skottland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MacTutor **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |