recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stuxnet** er en Windows-spesifikk dataorm først oppdaget i juni 2010 av VirusBlokAda, et sikkerhetsfirma basert i Hviterussland. Den er bemerkelsesverdig fordi den er den første kjente dataormen som spionerer på og omprogrammerer industrielle systemer. Den ble spesielt skrevet for å angripe systemer for overordnet styring, kontroll og datainnsamling (SCADA). SCADA-systemer brukes til å styre, kontrollere og overvåke industrielle prosesser. Stuxnet har evne til å omprogrammere logiske styringer (PLS) og skjule endringer.

Stuxnet rammet det iranske atomprogrammet og ødela omtrent 20% av uran-sentrifugene i programmet.

For å ikke bli oppdaget spres Stuxnet via USB bare videre til tre andre Windows-maskiner og det originale ormen var programmert til å slette seg selv 24. juni 2012.  Dataormen angriper ved hjelp av fire forskjellige 0-dags sårbarheter, og bruker digitalt signerte nøkler stjålet fra JMicron og Realtek. 

Stuxnet angriper Siemens HMI- og PLC-systemer, og Siemens kom i januar 2011 med en oppskrift hvordan man oppdager og fjerner ormen. Stuxnet lager egne blokker i PLC-programmet som kan bli oppdaget manuelt. "Microsoft Patch KB2347290" sammen med en Simatic sikkerhetsoppdatering forhindrer ormen fra å gjøre skade.

Referanser
----------

1. ↑  Kelley, Michael B. «The Stuxnet Attack On Iran's Nuclear Plant Was 'Far More Dangerous' Than Previously Thought». *Business Insider* **(engelsk)**. Besøkt 9. juni 2022.
2. ↑  Nast, Condé (2. mars 2011). «A Declaration of Cyber-War». *Vanity Fair* **(engelsk)**. Besøkt 9. juni 2022.
3. ↑  «Wayback Machine» (PDF). *web.archive.org*. Archived from the original on 22. januar 2022. Besøkt 9. juni 2022. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. ↑  «SIOS». *support.industry.siemens.com*. Besøkt 9. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stuxnet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Sikkerhetseksperten Bruce Schneier om Stuxnet (engelsk)
* Rapport fra Antiy CERT om Stuxnet (engelsk)
* Zetter, Kim (11. juli 2011). «How Digital Detectives Deciphered Stuxnet, the Most Menacing Malware in History» *Threat Level Blog* (Condé Nast). Wired. Hentet 24. februar 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Universitetsbiblioteket i Agder** (UBA) er en del av Universitetet i Agder og er primært en *informasjonsressurs* for tilhørende studenter og forskere. UBA yter også tjenester til enkeltpersoner, næringslivet, kulturlivet og andre utdanningsinstitusjoner.

Bibliotekets samlinger er registrert i BIBSYS. 

Biblioteket hadde tidligere fem avdelinger lokalisert i Arendal, Grimstad og Kristiansand. 31. august 2010 ble det åpnet en ny campus i Grimstad og antallet bibliotekavdelinger er nå to, én i Grimstad og én i Kristiansand.

29 personer er ansatt ved Universitetsbiblioteket i Agder. Jesper Christian Mørch er bibliotekdirektør.

Referanser
----------

1. ↑  «Stor interesse for campus-åpningen». Universitetet i Agder. 25. august 2010. Arkivert fra originalen 23. januar 2022. Besøkt 11. mai 2015.
2. ↑  «Ansatte ved UBA». Arkivert fra originalen 18. mai 2015.

Se også
-------

* Kildekompasset
* Årsmeldinger fra UBA

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Universitetsbiblioteket på Facebook
* Bramseil - offisiell blogg
***Pacific Rim*** er en amerikansk action-, science-fiction- og eventyrfilm fra 2013. Den er regissert av Guillermo del Toro, skrevet av del Toro og Travis Beacham, og har Charlie Hunnam, Rinko Kikuchi og Idris Elba i noen av hovedrollene. Filmen handler om menneskestyrte gigantroboters kamp mot enorme, forferdelige stillehavsmonstre fra en fremmed dimensjon.

*Pacific Rim* er en engelsk betegnelse på Stillehavsregionen, det vil si landene som omkranser Stillehavet.

Handling
--------

Handlinga i filmen er satt til nær framtid. Drakeliknende kjempemonstre kalt *kaijuer* (japansk for «mystiske uhyrer») angriper verden fra en dyp forkastningssprekk i Stillehavet som fungerer som en portal til en fremmed dimensjon. Menneskene har konstruert *jaegere* (etter det tyske *jäger*, «jeger»), kolossale mechaer (menneskestyrte roboter), for å forsvare seg mot uhyrene. Filmen følger særlig to piloter (robotførere), veteranen Raleigh Becket (spilt av Charlie Hunnam) og nykommeren Mako Mori (Rinko Kikuchi), som ved hjelp av en foreldet jaeger-robot forsøker å sette en endelig stopper for monstrenes ekstreme ødeleggelser i byene rundt Stillehavet.

Den fantasifulle underholdningsfilmen er en lek med monsterfilmsjangeren. Historien blir fortalt med voldsom dramatikk og overveldende spesialeffekter, særlig avansert dataanimasjon.

|  |
| --- |
|  |

Rolleliste
----------

* Charlie Hunnam som Raleigh Becket
* Rinko Kikuchi som Mako Mori
* Idris Elba som Stacker Pentecost
* Ron Perlman som Hannibal Chau
* Charlie Day som Dr. Newton Geizler
* Burn Gorman som Dr. Herrmann Gottlieb
* Clifton Collins jr. som Tendo Choi
* Diego Klattenhoff som Yancy Becket
* Robert Kazinsky som Chuck Hansen
* Max Martini som Herc Hansen
* Robert Maillet som Aleksis Kaidanovsky
* Heather Doerksen som Sasha Kaidanovsky
* Ellen McLain som Jaeger Al (stemme)

Annet
-----

I rulleteksten etter filmen blir den tilegnet effektmakeren Ray Harryhausen (1920–2013) og regissøren Ishirō Honda (1911–1993), pionerer i monsterfilmsjangeren med titler som *Fortidsuhyret* (*The Beast from 20,000 Fathoms*) og *Godzilla (1954)*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Pacific Rim (film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Pacific Rim* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Pacific Rim* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Pacific Rim* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Pacific Rim* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Pacific Rim* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Pacific Rim* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Pacific Rim* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Pacific Rim* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Pacific Rim* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Pacific Rim* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
*For tidsskriftet, se Autofil (tidsskrift)*

***Autofil*** var et norsk forbrukerorientert bilprogram med Jan Erik Larssen som ble sendt på NRK1 fra 2001 til 2008. Programmet konsentrerte seg i hovedsak om personbiler, men tok også for seg båter og andre kjøretøyer. 

TV-programmet ledet til at det høsten 2002 ble etablert et tidsskriftet Autofil, i regi av Se og hør-forlaget, senere Aller Norge AS. Bladet har et opplag på 34 309 og et lesertall på 232 000. Autofil var også navnet på en bilmesse

(Autofilmessa) med konseptbiler og aktiviteter, basert på TV-programmet. Under Gullruten 2003 vant Larssen publikumsprisen for serien og var i tillegg nominert i klassen beste mannlige programleder, mens serien var nominert i klassen beste reportasjeprogram (underholdning).

Referanser
----------

1. ↑  «NRK vraker Autofil». *E24*. 2008. Besøkt 17. november 2016.
2. ↑  «Autofil». Allergruppen. Arkivert fra originalen 2. juni 2008. Besøkt 13. september 2008.
3. ↑  Online Magasinet - Rekord for Autofil-messe
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Portugals flagg Portugal |
| Boccia |
|  World cup |
| Gull | Belfast 2011 | BC2, individuelt |
|  EM i boccia |
| Sølv | Guimarães 2013 | BC2, individuelt |
| Sølv | Guimarães 2013 | BC1-2, lag |

**Abílio Valente** (født 19. august 1981 i Oliveira de Azemeis) er en portugisisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC2, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese.

Karriere
--------

Valtente fikk gull i World cup 2011 i Belfast, i klassen BC2. Her vant han 4-2 over Nigel Murray i finalen. Samme år kom han på 9.-plass ved Europa Cup i boccia som ble arrangert på Hamar. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 7 i verden i klassen BC2.

Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2012 i London, men fikk ingen medaljer. I lagkonkurransen (BC1-2) spilte han sammen João Paulo Fernandes, Fernando Ferreira og Cristina Goncalves, og Portugal kom her på 4.-plass, etter tap 5-7 for Storbritannia i bronsefinalen. Individuelt kom han på 5.-plass, etter å ha blitt slått ut i kvartfinalen av Yan Zhiqiang, men slo til slutt Hiu Lam Yeung 4-1 i kampen om 5.-plassen. 

Ved Europamesterskapet i boccia 2013 fikk han sølv individuelt i klassen BC2, etter tap 0-8 for Fernando Ferreira i finalen. I lagkonkurransen (BC1-2) fikk Portugal 2.-plass, etter finaletap 4-5 mot Storbritannia.

Referanser
----------

1. ↑  Sports Ulster - *CPISRA Boccia World Cup - 18-27 August 2011 - Fixtures & Results*[*død lenke*], besøkt 18. desember 2012.
2. ↑  CPISRA - *Boccia World Rank List - Friday, Dec 16 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 19. desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos Portugals paralympiske komité Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine.
* Profil hos IPC Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* London 2012 - Abilio Valente
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett |
| Konkurrerte for USAs flagg USA |
|  Paralympiske leker |
| Gull | Rio 2016 | 100 meter - T45/46/47 |
| Gull | Rio 2016 | 200 meter - T45/46/47 |
| Para-VM i friidrett |
| Gull | Doha 2015 | 100 meter - T47 |
| Sølv | Doha 2015 | 200 meter - T47 |

**Deja Young** (født 10. juni 1996 i Mesquite i Texas) er en funksjonshemmet friidrettsutøver fra USA, som konkurrerer i sprintløp, i klassen T46. Hennes fremste internasjonale meritter er gull på 100 meter (T47) fra Para-VM i 2015, og gull på både 100 og 200 meter fra Paralympiske sommerleker 2016 i Rio. 

Hun har medfødt skylderdystoki, som har gitt nerveskade (plexus brachialis) i høyre skulder, som begrenser bruken hennes av høyre arm.

Meritter
--------

2015
Young vant både 100 og 200 meter ved USA-mesterskapet i para-friidrett 2015. Hun deltok ved Para-VM i friidrett 2015, og vant der 100 meter i klassen T47, og fikk sølv på 200 meter, bak cubanske Yunidis Castillo. 

2016
Hun vant på nytt 100 og 200 meter ved det amerikanske uttaket til Paralympics (US Paralympic Trials), som også teller som USA-mesterskapet i para-friidrett. Hun ble dermed tatt ut til Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro. Der vant hun både 100 og 200 meter i klassen T46.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Deja Young*, besøkt 8. oktober 2016.
2. ↑  Team USA - *Deja Young* Arkivert 10. oktober 2016 hos Wayback Machine. besøkt 8. oktober 2016.
3. ↑  Team USA - *US Paralympic Trials - 6/30/2016 to 7/2/2016*, besøkt 8. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) IPC - Deja Young
* (en) Team USA - Deja Young Arkivert 10. oktober 2016 hos Wayback Machine.
* (en) Rio 2016 - Deja Young Arkivert 10. oktober 2016 hos Wayback Machine.
**Annikafiore**, artistnavn for **Annika Eva Ingegerd Kjærgaard** (født *Johansson* 18. mai 1971 i Hässleholm) er en svensk sanger. Hun var medlem i gruppen Alcazar fra januar 1998 til august 2005.

Biografi
--------

Annika er født i Hässleholm, men oppvokst i Bjärnum i nordre Skåne.

Hun har sin utdannelse fra Balletakademin i Göteborg, hvor hun gikk i 3 år. Annika har tidligere koret for artisten Bo Martin Erik Eriksson (kjent som «E-Type») og vært medlem i gruppene The Dreamettes og Primitive Cool.

Annikas store gjennombrudd kom med pop-disco-gruppen Alcazar, hvor hun var et av fire medlemmer. Deres første hit «Crying at the discoteque» (2000/01) ble en stor hit i de fleste land i Europa, i tillegg til latinamerikanske land. Med tre album og 13 singler, hvorav et flertall solgte til gull eller platina, fikk Annika mye suksess med Alcazar, ikke bare ute i Europa, men også i hjemlandet Sverige. Den 27. juni 2007 ble det allment kjent gjennom en artikkel i Aftonbladet at Annika hadde sluttet Alcazar. Idag er hun en av medlemmene i gruppen *Avatar versus Eve* sammen med Mitch.

Privat
------

Hun bor i Höllviken i Sør-Skåne sammen med sin mann Jeppe Kjærgaard. De giftet seg 25. september 2004. Annika og Jeppe fikk i desember 2007 en sønn. I mai 2014 fikk de en datter og en sønn.

Diskografi
----------

**Alcazar-album**

* 2000, 2001: *Casino*
* 2003, 2004: *Alcazarized*
* 2004, 2005: *Dancefloor Deluxe* (samlingsalbum)

**Alcazar singler**

* 1999: «Shine On»
* 2000: «Ritmo del Amor»
* 2001: «Crying at the Discoteque»
* 2001: «Sexual Guarantee»
* 2002: «Don´t You Want Me»
* 2003: «Not a Sinner nor a Saint»
* 2003: «Ménage à trois»
* 2003: «Someday»
* 2003: «Love Life»
* 2004: «This is the World We Live in»
* 2004: «Physical»
* 2004: «Here I Am»
* 2005: «Alcastar»
* 2005: «Start the Fire»

Referanser
----------

1. ↑  «Nu klyvs Alcazar». Arkivert fra originalen 29. juni 2007. Besøkt 15. juli 2007.
2. ↑  Kjærgaard på archive today

Eksterne lenker
---------------

* (en) Annika Kjærgaard på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Annika Kjærgaard på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* www.alcazarworld.com Arkivert 20. februar 2009 hos Wayback Machine.
* Glamourfiore.tripod.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Jean Pearce** (født **Jean Elizabeth Fassnacht** i South Bend, Indiana, 18. mars 1921, død 14. juni 2017 i Washington, D.C.) var en amerikansk journalist og forfatter.

Pearce studerte ved Purdue University og arbeidet i det amerikanske utenriksdepartementet etter at hun ble ferdig med studiene. Hennes mann var utplassert på en ubåt under andre verdenskrig, mens hun flyttet til Honolulu, Hawaii, der hun ble ansatt i en radiostasjon. Senere flyttet familien til Tyrkia, og i 1958 til Japan, der hun kom til å bli til 2000 da hun flyttet tilbake til USA.

Hun skrev artikler for The Wall Street Journal, South Bend Tribune og flere andre publikasjoner, og var aktiv i Foreign Correspondents’ Club of Japan. Gjennom mange år var hun spaltist i The Japan Times, der hun skrev *Readers’ Exchange* (1964-75) and *Getting Things Done* (1975-2000).

I 2000 giftet hun seg med William Sherman, som hadde vært ansatt ved den amerikanske ambassaden i Tokyo mellom 1977 og 1981.

Pearce hadde to sønner, Chris and Laer, med sin første mann.

Bøker
-----

* *Nikuhitsu ukiyo-e: a Matchless View of the Floating World*, Brookline, Mass. : Kushi Foundation, 1975
* *A Bouquet of Flowers*, dikt, 1985
* *Jean Pearce’s How to Get Things Done in Japan.* (to bind), Tokyo: Japan Times, 1975-1976
* *Foot-loose in Tokyo: the curious traveler's guide to the 29 stages of the Yamanote Line*, medforfatter, New York: Weatherhill, 1993
* *More foot-loose in Tokyo : the curious traveler's guide to Shitamachi and Narita*, medforfatter, New York: Weatherhill, 1993

Æresbevisninger
---------------

* Et møterom i Tokyo American Club er oppnevnt etter henne.

Referanser
----------

1. 1 2  «Jean Pearce, Japan Times columnist and author, 1921-2017 | The Japan Times». *The Japan Times* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 30. august 2017. Besøkt 30. august 2017.
2. ↑  «Thank you, Jean Pearce, for helping us get things done in Japan | The Japan Times». *The Japan Times* **(engelsk)**. Besøkt 30. august 2017.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Italias flagg Italia |
|  Paralympiske leker |
| Bueskyting |
| Gull | London 2012 | Recurve W1/W2 |
| Bronse | Beijing 2008 | Recurve, lag |
| Bronse | Sydney 2000 | Individuelt |
| Gull | Sydney 2000 | Lag |
| Skyting |
| Bronse | Atlanta 1996 | SH1 |
| Bronse | Barcelona 1992 | SH3 |

**Oscar de Pellegrin** (født 17. mai 1963) er en italiensk funksjonshemmet bueskytter, som konkurrerer i klassen W2. Han konkurrerte tidligere også i skyting.

Han er gift og har en sønn, og fikk sitt handikapp i en traktorulykke.

Meritter
--------

Han fikk bronse i skyting, i klassen *Mixed Olympic Match SH3*, ved Paralympiske sommerleker 1992. Han fikk også bronse i klassen *Mixed English match SH1* (50 m rifle liggende) ved Paralympiske sommerleker 1996. 

I 2000 fikk han bronse i bueskyting individuelt, og gull i lagkonkurransen, sammen Salvatore Carrubba og Giuseppe Gabelli. Dette året ble han også utnevnt til Kommandør av Republikken Italias fortjenstorden. Ved Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing fikk han igjen medalje, denne gang bronse i lagkonkurransen i recurve, sammen Mario Esposito og Marco Vitale.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han gull individuelt med buetypen recurve, i klassen W1/W2. I plasseringsrunden fikk han fjerde beste poengsum, med 625 poeng. De Pellegrin slo sørkoreanske Myeong-Gu Lee 6-4 i kvartfinalen og Lung Hui Tseng 7-3 i semifinalen. I finalen slo han malaysiske Hasihin Sanawi 6-5.

Han deltok også i lagkonkurransen, men Italia ble der slått ut av Kina i kvartfinalen.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Medallists - Sydney 2000 Paralympic Games - Archery*, besøkt 7. september 2012.
2. ↑  Beijing 2008 - *Archery* (WebArchive), besøkt 7. september 2012.
3. ↑  London 2012 - *Men's Individual Recurve - W1/W2*, besøkt 7. september 2012.
4. ↑  London 2012 - *Men's Team Recurve - Open*, besøkt 7. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* London 2012 - Oscar de Pellegrin
Den oldegyptiske faraoen Ramses III med rituelt, kongelig løsskjegg, nemes (hodetørkle) og schenti (lendeklede).
**Skjegg** er hårvekst hos menn som er vanlig å ha rundt munnen, haka og kinna oppover til ørene og nedover halsen. Skjeggvekst begynner vanligvis etter puberteten. Gutter i 14-15 årsalderen begynner å få dunbart og kinnskjegg. Antydninger til slik hårvekst i ansiktet kan også forekomme hos kvinner, særlig etter menopausen, men utvikler seg svært sjelden til skjegg. Kvinner med svært mye testosteron kan også få litt skjegg. På sirkus har det blitt vist frem såkalte «skjeggdamer». All hårvekst, også skjeggvekst, varierer fra person til person og mellom folkegrupper. 

Det lengste skjegget som er kjent hadde norskamerikaneren Hans N. Langseth som døde i USA i 1927, skjegget hans var 5,33 m langt. Den lengste barten er 339 centimeter lang og tilhører Kalyan Ramji Sainv fra India

Skjeggmotene har som hårmotene ellers, variert stort gjennom tidene. Det er forskjellige måter å ha skjegget på. Skjegg har ulik betydninger og statuser i kulturer og samfunn. Mer om moter også videre drøftes nærmere i artikkelen frisyrer.

Ordet *skjegg* kommer fra norrønt og betegner noe som stikker fram. *Barba* er latinsk og betyr også skjegg. Derfor heter skjeggsalonger "Barbershop".

Noen skjeggmoter og -frisyrer  

|  | norsk navn | tysk | engelsk | spansk | fransk |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ubarbert, ettermiddagsstubb, tredagers-skjegg | *3-Tage-Bart* | *stubble*, *five-o'clock shadow* | *barba de varios días* | barbe "de trois jours" |
| 2 | bart | *Schnurrbart* | *Moustache* | *bigote* | *moustache* |
| 3 | bukkeskjegg | *Kinnbart* | Goatee | *Barba de chivo o de mandarín* | *barbiche* |
| 4 | Henriquatre | *Henriquatre* | *Van Dyke* | *barba española* | *bouc* |
| 5 | kinnskjegg, bakkenbarter | *Kotelettenbart* | *whiskers*, *mutton-chops* | *patillas largas* | *les favoris* ou *cotelette* |
| 6 | keiserskjegg | *Kaiserlicher Backenbart* | *friendly muttonchops* | *patillas unidas por el bigote* | *souvarov* |
| 7 | Fippskjegg, knebelbart | *Knebelbart*, *osirischer Bart*, *Victor-Emanuel-Bart*, *Musketierbart* | *Spanish beard*, *Van Dyke beard* | *Estilo Van Dyke* | *impériale* |
| 8 | helskjegg | *Vollbart* | *full beard* | *barba completa* | *complète* |

Se også
-------

* Frisyre
* Bart
* Snurrebart
* Hår

Eksterne lenker
---------------

* (en) Beards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Beard – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Dagbladet 2006: *Klær skaper folk. Skjegg skaper menn.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things
 |
Utsikt over Wieluń
**Wieluń** (ˈvʲɛluɲ) er en by i det sentrale Polen med 24 453 innbyggere (2004). Den ligger siden 1999 i Łódź voivodskap, og var del av Sieradz voivodskap i årene 1975–1998.

Wieluń har en nesten 800-årig historie. Byen nevnes for første gang i den andre halvdel av 1200-tallet. Man anslår at den fikk byrettigheter i 1283. På 1300-tallet bygde Kasimir III den store et slott her, som senere er blitt ombygd flere ganger. I dag står et klassisistisk palass på dets fundamenter.

Byen var hovedstad i det historiske Wieluń-landet. Jøder bosatte seg i Wieluń fra 1500-tallet. I 1897 bodde 2 732 jøder (38 % av innbyggerne) i byen. Alle døde i den tyske konsentrasjonsleiren i Kulmhof an der Nehr under andre verdenskrig. Den 1. september 1939 ble byen omfattende bombet av Luftwaffe under luftangrepet på Wieluń, noe som de facto var starten på andre verdenskrig. Bombingen var klart rettet mot sivilbefolkningen, i og med at den polske hær ikke befant seg verken i byen eller i nærheten av den. Tyske fly la 75 % av byen i grus, blant annet et sykehus som var tydelig markert med et rødt kors og en historisk gotisk kirke. Bombingen tok livet av 1 200 sivile.

Vennskapsbyer
-------------

Adelebsen, Letterkenny, Osterburg

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 4. oktober 2022; filformat: JSON.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Wieluń – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Wieluń – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Band Aid** var en britisk supergruppe bestående av britiske og irske artister innenfor popeliten som før julen i 1984 spilte inn den nyskrevne julesangen «Do They Know It's Christmas?», på initiativ av Bob Geldof. Inntektene av denne gikk til ofre for sultkatastrofen i Etiopia.

Fem år senere spilte en ny samling stjerner inn en ny versjon av samme sang, denne gangen under navnet Band Aid II, og til 20 års jubileet for den første utgivelsen ble det en tredje innspilling med en ny samling artister, denne gangen under navnet Band Aid 20. Det ble laget en fjerde versjon i 2014 Band Aid 30.

Se også
-------

* Live Aid
* Live 8

Referanser
----------

1. ↑  Aune, Oddvin (5. juli 2020). «En katastrofe i Etiopia skapte en utskjelt musikksjanger». *NRK*. Besøkt 5. juli 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Band Aid på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Band Aid på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Band Aid på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Band Aid på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Band Aid på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Band Aid på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Helen Mollers danseforestilling. Foto av Arnold Genthe, tidlig på 1900-tallet.
**Performance** eller *performance art* (fra engelsk *performance*, «forestilling», avledet av *perform*, «utføre, framføre») er en engelskspråklig betegnelse for en uttrykksform i grenselandet mellom billedkunst og scenekunst. 

Begrepet slik det er brukt i kunstnerisk sammenheng betegner generelt et billedkunstverk som har utstrekning i tid og rom, og som i tillegg utføres av billedkunstner/personer på stedet, etter kunstnerens idé. En performance kan inneholde elementer fra andre kunstformer som musikk, teater, dans eller litteratur, men skiller seg gjerne fra disse idet den ikke viser frem hendelser som *illusjoner*, men presenterer virkelige hendelser som kunst. Performance skiller seg også fra andre kunstformer som maleri eller skulptur hvor et fysisk objekt utgjør verket. 

Performance som en billedkunstnerisk praksis har sin opprinnelse i det tidlige 1900-tallets europeiske avant-garde, og kunstretninger som futurisme og dadaisme. Futuristenes anti-borgerlige og samfunnskritiske handlinger, presentert som kunst, blir ansett å være den første presentasjonen av ideen om performance i en kunstnerisk sammenheng. I 1960-årene fikk denne uttrykksformen fornyet aktualitet blant amerikanske kunstnere som arbeidet med interdisiplinære uttrykk, som Allan Kaprows happenings, eller John Cages arbeid ved Black Mountain College. 

Utover i 1970-årene ble performancekunsten assosiert med kunstnere som bruker sin egen kropp som utgangspunkt for kunstnerisk handling. Performancekunsten har også vært nært knyttet til politiske diskurser som feminisme.

Referanser
----------

1. ↑  Moller, Helen; Dunham, Curtis (1918): *Dancing with Helen Moller*. New York: John Lane company.
2. ↑  «Dancing with Helen Moller, 1918», *Unregardoblique.com*
3. ↑  «performance», NAOB

Eksterne lenker
---------------

* (en) Performance art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Live Action Gothenburg, internasjonal performance-festival
* Artikkel om norsk performance, *Kunst.no*
* Performence, *Guggenheim Museum*

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Tone Åse** (født 24. februar 1965) er en norsk sanger fra Bergen. Hun er ansatt som professor ved Institutt for musikk (NTNU).

Etter endt lærerutdanning studerte hun klassisk sang ved Trøndelag musikkonservatorium og i Tromsø, og tok hovedfag ved Jazzlinja (NTNU) (2007).

Hun ble med i Kvitretten (1991) som ga ut to plater, og med Eldbjørg Raknes har hun fortsatt samarbeidet derfra. Åse overtok Sosialistisk Kor i Trondheim (1994), er også delaktig i Trondheim Voices, samt har opptrådt med Trondheim Jazzorkester. I Live Maria Roggens «Liveband» har hun medvirket (2006), og med Ingrid Storholmen fremførte hun «Samtalen» på Olsokdagene 2006.

Hun leder kvartetten BOL med ektemannen Ståle Storløkken (piano), Tor Yttredal (saksofon) og Tor Haugerud (trommer) (*Silver sun*, Curling Legs, 2001); i ny trioform (Yttredal forlatt) laget de bestillingsverk til Trondheim kammermusikkfestival 2003. Senest opptrådte de på Varangerfestivalen 2006.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1198255, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Kjell Håve, Eksamen frå jazzfestivalens scene fra Universitetsavisa (29.5.07)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tone Åse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Tone Åse på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Tone Åse hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Tone Åse på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Tone Åse på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Privat Internet Access** (**PIA**) er et amerikansk selskap som utvikler og distribuerer virtuelt privat nettverk (VPN)-tjenesten med samme navn bygget på åpen kildekode. Den støtter flere VPN-teknologier som PPTP, L2TP/IPsec, SOCKS5, WireGuard og OpenVPN.

Selskapet
---------

Den administrerende direktøren i Private Internet Access (og morselskapet, London Trust Media, Inc.) er Ted Kim. London Trust Media eier også IRC-nettverket Freenode. I 2018 ble tidligere adminstrerende direktør Mark Karpelès i Mt. Gox utnevnt til *Chief Technology Officer* i PIAs daværende morselskap, London Trust Media.

18. november 2019 kunngjorde Private Internet Access at selskapet ville slå seg sammen med Kape Technologies, som driver to konkurrerende VPN-tjenester, Cyberghost og Zenmate. Noen brukere protesterte mot oppkjøpet, siden Kape (under sitt tidligere navn, Crossrider) tidligere hadde utviklet verktøylinjer i nettleseren som kom med potensielt uønskede programmer.

### Programvare

PIA har flere funksjoner, inkludert beskyttelse mot DNS-lekkasje og IPv6-lekkasje. Det inkluderer en nødstopp (kill switch) for å hindre trafikk andre steder når VPN blir frakoblet. Det er mulig å få tilgang til tjenestene via UDP og TCP. PIA har ubegrenset båndbredde og viderekobling av porter. Firmaet driver VPN-gatewayer i 54 regioner i 33 land.

### Kryptering

Private Internet Access støtter AES (128-bit eller 256-bit) spesifikasjoner, SHA1 og SHA256 godkjenning, og RSA (2048, 3072, 4096) eller elliptic curve kryptografi (ECC) (256R1, 256K1, 521), men standardinnstillingene er AES-128, SHA1, RSA-2048.

Se også
-------

* NordVPN

Referanser
----------

1. 1 2   www.kape.com, besøkt 10. april 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑  «How one small American VPN company is trying to stand up for privacy». *Ars Technica* **(engelsk)**. Besøkt 2. august 2017.
4. ↑  «PIA and freenode joining forces - freenode». Arkivert fra originalen 20. mai 2021. Besøkt 21. desember 2017.
5. ↑  Goldman, Joshua. «Former Mt. Gox bitcoin exchange CEO Karpeles lands new job». Besøkt 16. mars 2019.
6. ↑  Lee, Andrew. «Bellum Omnium Contra Omnes ("The War of All Against All")». Besøkt 18. desember 2019. [*død lenke*]
7. ↑  Van Der Sar, Ernesto. «Private Internet Access to Be Acquired by Kape». Arkivert fra originalen 28. november 2019. Besøkt 28. november 2019.
8. ↑  London Trust Media, Inc. «Private Internet Access Anonymous VPN».
9. ↑  «Private Internet Access Anonymous VPN». London Trust Media. Besøkt 3. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Private Internet Access – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**De russiske gammeltroende** er betegnelsen på flere religionssamfunn som siden 1600-tallet har brutt med Den russisk-ortodokse kirke. Noen av dem følger en lære som ligner den ortodokse kristendom, mens andre i større grad adskiller seg fra den. De representerer en arkaisk form for ortodoks kristendom, og praktiserer etter eget syn mer opprinnelig form for ortodoksi.

Bruddet skjedde på den tiden Nikon var patriark. Det ble gjort flere reformer i gudstjenesten så den skulle ligne mer på gudstjenesten i den gresk-ortodokse kirke. Det var flere som ikke ville godta disse forandringene. En av personene som gjorde seg bemerket var Avvakum Petrov, som ble henrettet i 1682. De ble ved flere anledninger utsatt for forfølgelser, og flyktet derfor til avsidesliggende deler av landet. Noen av dem flyktet etter Petrovs henrettelse til landsbyen Tiheda på estisk side av innsjøen Peipus. Andre slo seg ned øst i Romania, i det store og fiskerike deltaet av elva Donau hvor de fortsatt lever av fiske.

I dag regner man med at de gammeltroende har omkring en million tilhengere i Russland. Det fins også grupper andre steder, som for eksempel Sør-Amerika, som består av folk som har utvandret. 

De viktigste grupper av gammeltroende er de som har prester (*Popovtsy*) og de presteløse (*Bezpopovtsy*). Sistnevnte har også forlatt alle sakramentene, unntatt dåpen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Old Believers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Googles selvkjørende bil er utrustet med svak kunstig intelligens (weak AI).
En **selvkjørende bil**, også kalt **ubemannet kjøretøy**, **autonomt kjøretøy**, **førerløs bil** og **robotbil**, er et autonomt kjøretøy som kan oppfylle de viktigste transportfunksjonene i en tradisjonell bil. En selvkjørende bil er i stand til å avkjenne sine omgivelser og navigere uten menneskelig påvirkning. I oktober 2015 slapp Tesla Motors en «*over the air*»-oppdatering til sine Modell S-biler som tillater «nivå 2-autopilot». Selvkjørende biler er utrustet med svak kunstig intelligens.

Den 19. mars 2018 ble en kvinne overkjørt og drept av en selvkjørende bil i Tempe i Arizona, dette er sannsynligvis den første fotgjengeren drept av en selvkjørende bil.

Referanser
----------

1. ↑  Thrun, Sebastian. []
2. ↑  Nelson, Gabe (14. oktober 2015). «Tesla beams down 'autopilot' mode to Model S». *Automotive News*. Besøkt 19. oktober 2015.
3. ↑  «Google self-driving car patent reveals how you’ll let AI take the wheel». *The Verge*. Besøkt 15. desember 2015.
4. ↑  «Selvkjørende biler: Vi har bare kommet til nivå 2 av 5». *Teknisk Ukeblad*. 8. oktober 2016. Besøkt 16. november 2016.
5. ↑   «Self-Driving Uber Car Kills Arizona Pedestrian». Besøkt 19. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* lovdata.no Lov om utprøving av selvkjørende kjøretøy
Naturreservatet ved lavvann.
**Nesseby naturreservat** er et naturreservat utenfor bygda Nesseby i Nesseby kommune i Finnmark. Naturreservatet omfatter Løkholmen, tidevannsbukta innenfor og neset sør for Nesseby kirke. Det har et samlet areal på 753 dekar, hvorav 660 dekar utgjør sjø.

Naturreservatet ble etablert i 1991 for å bevare et viktig rasteområde for våtmarksfugler. Ved fjære sjø tørrlegges store mudderbanker som er rike på bløtbunnsdyr som gir næring til vadefugler som blant annet sandlo, myrsnipe, dvergsnipe, tundrasnipe, polarsnipe, brushane, lappspove, svømmesnipe og andefugler.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Nesseby i Miljødirektoratets naturbase. Besøkt 27. mai 2017.
2. ↑  Norsk institutt for skog og landskap. Markslagstatistikk Arkivert 2017-08-20, hos Wayback Machine. for Nesseby naturreservat. Besøkt 27. mai 2017.
3. ↑  Lovdata. Forskrift om vern av Nesseby naturreservat i Unjargga, Nesseby kommune, Finnmark. Besøkt 27. mai 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
**Johan Lea Thorsen** (født 29. mars 1829 i Stavanger, død 15. mai 1914 i Vikebygd) var en norsk handelsmann og skipsreder. 
Via sildetilvirking bygde han opp et av landets største seilskipsrederier på 1890-tallet i Haugesund. Han var også med i bystyret i Haugesund og hadde andre verv. Johan Thorsen sto også bak en del større gaver og legater, blant annet ble både Hauge skole i Skåre og arbeidsskolen ved Breidablik skole bygd på grunnlag av midler fra Thorsen. Han var gift med Eli Rød fra Sveen (Sveio). De hadde ingen barn.

Thorsen mottok borgerdådsmedaljen i gull i 1907 for stor og uegennyttig samfunnsinnsats. Dette var da landets høyeste utmerkelse, men han avslo først den norske regjerings anmodning om å ta imot medaljen. Han mente seg ikke fortjent til utmerkelsen, men tok senere imot medaljen «for ikke å fornærme Norges nye konge Haakon VII».

Thorsen trakk seg tilbake i 1894 og overlot driften av rederiet til nevøen og fostersønnen Sigvart Tinney Rasmussen.

I Stavanger er han hedret med *Johan Thorsens gate* på Våland.

Referanser
----------

1. ↑  Johan Lea Thorsen hos SNL
2. 1 2 3  Aftenposten aften - Nekrolog (15. mai 1914, s.4)
3. ↑  Borgerdådsmedaljen – liste over mottakere

Eksterne lenker
---------------

* Rederne og byen
* Johan Thorsen og hustrus legat for eldre ugifte kvinner[*død lenke*]
* Skipsreder Johan Thorsen - Tekst: Erling Jensen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Stormyra (Lapphaugen) naturreservat** ligger sørøst for Fossbakken i Lavangen i Troms, ca. 500 meter sør for Lapphaugvatnet.

Naturreservatet strekker seg nesten fem kilometer sørover fra hvor Spanselva (*Ruŋgujohka*) svinger østover og ned gjennom den flate dalbunnen mellom Sølvfjellet (*Silbavárri*) og Storsteinaksla i vest og Melkefjellet (*Mielkevárri*) i øst.  

51% av arealet i reservatet er myr; i norddelen er det bakkemyrer, og lenger sør gressmyr med starr og jordvannsbetinget vegetasjon. Det fins nesten ikke nedbørsmyrer i reservatet. Videre består 38% av arealet av  lauvskog, mens 105 daa er vann, hovedsakelig Spanselva, sideelvene og meandersjøer langs elva. I sør er det også områder med dødis.

Dette er et viktig vinterbeiteområde for elg, og et hekkeområde for ender, vadere og spurvefugl.

Truslene for naturreservatet er militære øvelser og spor i marka etter militære kjøretøy, samt at det er noe infrastruktur i forbindelse med skogsdrift. Det er en hytte innenfor området.

Formålet med fredningen er «å bevare et særpreget myrområde med rikere vegetasjon i den  subalpine sone, og et viktig hekkeområde for vadefugl.»

Referanser
----------

1. ↑  (no) Stormyra (Lapphaugen) naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase: Stormyra (Lapphaugen) naturreservat
2. ↑  Database for økologiske forhold i Stormyra (Lapphaugen)[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Miljøstatus i Troms
* Lovdata: Forskrift om fredning for Stormyra (Lapphaugen).
* Markslagstatistikk for Stormyra (Lapphaugen)[*død lenke*]
* Direktoratet for naturforvaltning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Bonkholmen** (også kalt **Bunkholmen, Bonken**) er ei holme i Lyngenfjorden i Troms.

Navnet
------

Holmen har fått navn etter samen Bonki, den siste hedning i Lyngenfjorden, som bodde der på 1700-tallet.

Den folkelige tradisjonen sier at da Bonki kjente at han snart skulle dø var det ingen i Lyngen som kunne eller ville begrave ham etter hans egen tros ritualer. Bonki innredet da selv sin grav, og da han kjente døden nærme seg, la han seg i graven og ble liggende der.

I 1961 fant arkeologen Povl Simonsen en hule på holmen, der det lå et skjelett av en mann sammen med skjelettet av en bjørn. En sannsynlig forklaring, som er i tråd med førkristen tro og forestillingsverden, er at Bonki selv hadde drept bjørnen inne på fastlandet. Han hadde så fraktet bjørnen til holmen og lagt den i hulen, slik at han selv – da døden nærmet seg – kunne gå og legge seg hos den.

Det må tilføyes at Bonki neppe er personens egentlige navn, men et økenavn. «Bonki» kommer av det finske «Punki» som betyr utøy (lus og lopper) og som i mange egner av Finland har vært brukt som en nedsettende betegnelse på samene, særlig de av dem som var hedninger. Finnene innvandret til Lyngen i tiåret 1710–1720 og fortrengte sjøsamene fra de indre fjordstrøk og utover i fjorden, hvor også Bonkholmen ligger.

Referanser
----------

1. ↑  «Kartsøk: Bunkholmen, Bonken». *www.norgeskart.no*. Statens kartverk. Besøkt 17. juli 2022.

Kilder
------

* Simonsen, Povl (1981). «Historien om Bonki». *Fuglene på Kjerringa og andre nordnorske folkefortellinger*. Nordnorsk forfatterlag - Tiden Norsk Forlag. ISBN 82-10-02094-3.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Kjæsdalen** er et et lavt eid som går i retning sørvest-nordøst mellom bygda Kjæs ved Porsangen i vest og Lille-Porsangen, en arm av Laksefjorden, i øst. Eidet danner et markant dalføre gjennom det omkringliggende viddeplatået. Avstanden fra Kjæs til Lille-Porsangen er 14 kilometer og høyeste punkt på eidet er ca. 55 meter over havet ved Eidevannan.

Kjæsdalen er U-formet og har et dypt morenedekke. Dalbunnen er meget flat med store og vidstrakte myrer. Gjennom dalen renner Lille-Porsangerelva og sideelva Fauskeelva mot øst og Kjæselva mot vest. Elvene har liten høydegradient og meanderer gjennom myrområdene.

Fylkesvei 8060 går gjennom hele dalen og en kraftlinje går parallelt med veien. Eneste faste bosetning er i bygda Kjæs. Ellers er det noe hyttebebyggelse ved Kjæs og også ved Lille-Porsangen.

Referanser
----------

1. ↑  Kjæsdalen på Norgeskart.no fra Statens kartverk, besøkt 19. november 2021
2. ↑  «Lille Porsangerelvas utløp i Laksefjorden». *miljodirektoratet.no*. Miljødirektoratet. Besøkt 19. november 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Gatemagasinet ASFALT*** er et gatemagasin utgitt av Stiftelsen Gatemagasinet i Rogaland.

Første utgave kom for salg 1. april 2009. Gatemagasinet har per februar 2014 et opplag på ca. 30 000 eksemplarer, og selges på gaten i hele Rogaland. Det er salgskontorer, der selgerne møter opp og kjøper blader i Stavanger, Sandnes, Haugesund, Egersund, Sola og Strand. Magasinet kommer ut seks ganger i året, og redigeres etter redaktørplakaten.

Formålet med magasinet er å fremme engasjement og selvhjelp blant mennesker med ruserfaring eller som er i en vanskelig livssituasjon. Stiftelsen som utgiver av magasinet er politisk og religiøst uavhengig og har eget styre. Gatemagasinet skal sette fokus på mangfoldet i sosiale, kulturelle og samfunnsmessige forhold. Videre skal det bidra til verdighet og forståelse, og fremme like rettigheter for alle. Eventuelt overskudd fra salget brukes til å finansiere arbeid blant vanskeligstilte.

Ansvarlig redaktør er Helle Aasand. *ASFALT* er tilsluttet International Network of Street Papers (INSP).

Magasinet bygger på samme prinsipp som andre norske gatemagasiner, som for eksempel *=Oslo* (Oslo), *Megafon* (Bergen), *=Norge* (selges på Østlandet og utgis av Stiftelsen Erlik), *Sorgenfri* (Trondheim), *Virkelig* (Tromsø), *Ekko* (Bodø), *Klar* (Kristiansand) og *Gatemagazinet* (Fredrikstad). De norske gatemagasinene har for øvrig hentet inspirasjon blant annet fra publikasjonen *The Big Issue*, som selges i engelsktalende land verden over.

ASFALT fikk Menneskerettighetsprisen for Nordjæren-regionen i 2011 og Aftenbladets statuett i 2010.

De ulike salgskontorene drives av ulike organisasjoner:

* av Kirkens Bymisjon i Stavanger og Haugesund
* av Byprestene i Sandnes
* av de kommunale myndigheter i Sola og Egersund
* av Foreningen for Mental Helse i Strand kommune

Eksterne lenker
---------------

* *Gatemagasinet ASFALT*s hjemmeside
* International Network of Street Papers (INSP)
Hjemmelaget gjærekasse.
En **gjæringskasse**, også kalt **gjærkasse** eller **gjærekasse**, er en innretning brukt i trearbeid for å styre en håndsag til presise kutt, ofte gjæringskapp med 45 graders vinkel. Tradisjonelt har gjæringskasser vært enkle konstruksjoner i tre. En gjærekasse tar som regel form som en enkel U-formet lang kassett der det er spor for en vanlig håndsag som gir vinkelrett flate på emnet som trykkes mot to av flatene i gjærekassen og sages med en bakksag. Det er også spalter for sagen som gir 45 grader vinkel i begge retninger mens det andre planet skjæres i 90 grader.

Sammenlignet med kapp- og gjærsag
---------------------------------

Det finnes også andre verktøy for å gjæringskutt, og gjærkasser har i stor grad blitt erstattet av gjærsager, og i de senere årene av den mer allsidige kapp- og gjærsagen. Til tross for at gjæringskasser er mer tidkrevende å bruke en de forannevnte maskinsagene, så har gjæringskasser likevel enkelte fordeler som at de er tryggere, mer stillegående, billigere og tar mindre lagringsplass enn maskindrevne sager.

Se også
-------

* Kappsag
* Kapp- og gjærsag

Referanser
----------

1. ↑  Salaman, R. A. *Dictionary of tools used in the woodworking and allied trades, c. 1700-1970*. Internet Archive. New York: Scribner. ISBN 978-0-684-14535-8.
2. ↑  «mitre | miter, n.2». Arkivert fra originalen 17. november 2020. Besøkt 10. november 2020.
3. ↑  Schwarz, Christopher. *The Anarchist's Tool Chest*. Fort Mitchell, Kentucky, USA: Lost Art Press LLC. ISBN 978-0-578-08413-8. OCLC 875304703.
| Angrepet på Morast skanse |
| --- |
| Konflikt: Hannibalsfeiden |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 24. mai 1645 |
| Sted | Morast skanse ved Morast mellom Magnor nordover og Eda sydover i Värmland |
| Resultat | Svensk seier |

 |
| Stridende parter |
| Sverige | Danmark-Norge |
| Kommandanter og ledere |
| generalmajor Gustaf Stenbock | kaptein Thomas Leon |
| Styrker |
| 300 ryttere, 2500 infanterister og mange væpnede bønder | 140 mann |
| Tap |
| små | små |

**Angrepet på Morast skanse** var en ublodig affære med strategiske konsekvenser. De norske erobringene under vinterfelttoget inn i Värmland og Dalsland ble satt i revers av generalmajor Gustaf Stenbock under en svensk motoffensiv fra Karlstad. 

Etter det norske felttoget hadde de norske kommandantene, med generalmajor Achim von Bredow i spissen, fått logistiske problemer. Troppene hadde vært i felten i lang tid, og det var falne, sårede og syke soldater. Bredow hadde bare 1300 mann til rådighet og kunne ikke annet enn å yte et energisk forsvar, som svenskene fant uoverkommelig i januar-februar. Stenbock hadde derimot mulighet til å få forsterkninger og kunne stille opp om lag 2800 mann. Et tidlig angrep i mars var slått tilbake, men i mai vendte svenskene tilbake og satte skanseverket under beleiring. På pinseaften overga den skotske kapteinen seg mot fri avmarsj for sin besetning. Etter dette hadde svenskene sikret Värmland mot fremtidige angrep. 

Dermed kunne svenskene konsentrere styrkene sine mot Bohuslãn, hvor Hannibal Sehested lanserte en offensiv mot Gøteborg. Sehested krysset Göta-elven med sin hæravdeling på 1400 mann, men ble stoppet av svenskene under en strid på Gullberget den 30. mai. I tillegg kom det meldinger om at den danske hæren som skulle slutte seg til ham fra Varberg, var stoppet av svenskene ved Landvetter 27. mai. Sehested hadde dermed ikke annet valg enn å avblåse offensiven, og han brøt opp flytebrua ved Lärje til Hisingen. Det skulle ta to måneder før det neste angrepet på Gøteborg, men da hadde store styrker kommet fram fra øst, så generalmajor Lars Kagg kunne stille opp 3000 mann i juli. Da Sehested realiserte den reelle styrken i forsvaret, ble den andre offensiven i året 1659 avblåst uten at det kom til strid.

Litteratur
----------

* Tore Hiorth Oppegård; *Østfold regiment* Elanders Forlag 1996 ISBN 82-90545-59-2
**Olga Biskopstø** (født 1957 i Klaksvík) er en færøysk samfunnsforsker og politiker (Tj.).

Hun har arbeidet i skoleverket og forvaltningen. Fra 2000 til 2001 ledet hun utredningen av Útoyggjar på oppdrag fra Færøyenes regjering. Hun har også vært virksom i interesseorganisasjonen for Útoyggjar. Siden 2004 har Biskopstø vært ansatt ved senteret for samfunnsforskning ved Fróðskaparsetur Føroya i Tórshavn.

Biskopstø meldte seg inn i Tjóðveldisflokkurin (nå Tjóðveldi) i 1998. Hun møtte fast på Lagtinget for fiskeriminister Tórbjørn Jacobsen fra februar til september 2008. Biskopstø var nestleder i Lagtingets justiskomité.

Referanser
----------

1. 1 2  «Olga Biskopstø» **(færøysk)**. Tjóðveldi. 2011. Arkivert fra originalen 1. juli 2013.
2. ↑  «Olga Biskopstø» **(færøysk)**. Fróðskaparsetur Føroya. Arkivert fra originalen 23. september 2016. Besøkt 29. august 2016.
3. ↑  «Gerðabók hjá rættarnevndini, 20. februar 2008» **(færøysk)**. Løgtingið. Arkivert fra originalen 11. september 2016. Besøkt 29. august 2016.

Portal: Færøyene
***Mubrianax*** er en slekt av biller med larver som lever i rennende vann. Det er larvene som er best kjent i denne gruppen – de er flate og hele oversiden er dekket at brede ryggplater som danner et skjold. Sett ovenfra kan de minne om mynter, og de er kjent som "water pennies" på engelsk.

Utseende
--------

Små til middelsstore (1,5 – 8 mm), ovale, mer eller mindre flate biller. Kroppen er lite sklerotisert (myk) og de voksne dyrene er temmelig skjøre. Antennene er ganske lange og sagtakkede eller kamformede. **Hodet** er ganske lite og gjerne ikke synlig ovenfra. Fasettøynene er utstående, med fine fasetter, uten hår. Antennene er 11-leddete og når minst til midten av brystskjoldet, hos noen arter er de lengre enn kroppen. De fleste av leddene har et side-utskudd slik at antennen blir mer eller mindre sagtakket eller kamformet. **Brystskjoldet** (pronotum) er ganske lite og kort, sterkt tilsmalnet framover. **Dekkvingene** er brede og flate, ofte med dype punktstriper. **Beina** er slanke, føttene er tynne og fem-leddete. **Larvene** ("water pennies") er flate med ovalt omriss. Oversiden er fullstendig dekket av brede, overlappende ryggplater, glatt og jevn. På undersiden sitter tre par kraftige bein. Bakkroppen har en del lange hår.

Levevis
-------

Artene finnes helst på treverk som ligger under vann.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Asia (Malaysia, Indonesia, Filippinene).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien Psephenidae – ca. 210 arter fordelt på 29 slekter
				+ Underfamilien Eubrianacinae
					- Slekten ***Mubrianax*** Lee, Satô & Yang, 1999
						* *Mubrianax basipennis* (Pic, 1913)
						* *Mubrianax robustior* (Pic, 1928)

Eksterne lenker
---------------

* Larve, «water penny»

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*