recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Le claqueur* (1842) av Honoré Daumier.
**Klakør** er en person i et publikum som får betaling for å gi applaus.

I Paris på 1800-tallet bredte det seg en praksis med å leie personer for å klappe på teaterforestillinger, og eventuelt le på de rette stedene i en komedie, for å gi inntrykk av at stykket ble bedre mottatt enn det som var tilfelle. En slik gruppe ble kalt *claque* på fransk («klakk» på norsk), og den enkelte person i gruppa ble kalt *claqueur* på fransk. På norsk finnes også ordet klakkfører om lederen i en klakk.

Ordbakgrunn
-----------

Det franske ordet *claque* betyr egentlig et «smell» eller «slag», og kommer opprinnelig fra germansk. Det er beslektet med norske ord som *klapre* og *klappe*, og med engelske ord som *clap* og *slap*. Det kommer ifølge Falk og Torps *Etymologisk ordbog over det norske og danske sprog* fra den indogermanske roten (*s*)*klep* eller *glep*. 

Hovedbetydningen til *claque* er som nevnt en gruppe innleide klappere i et teater, men det kan også bety en flat, trekantet hatt beregnet på å bæres i hånden eller under armen. Slike klapphatter kunne også kalles *chapeau bras* («armhatt»). Ordet finnes også i *chapeau claque*, en type flosshatt der hattepullen kan slås flat med et lite smell.

### Overført betydning

Begrepet har, spesielt i venstreradikale kretser, også fått en politisk betydning som nedsettende betegnelse på noen som hyller, applauderer, støtter eller taler varmt for en tredjepart, underforstått at det skjer i egen vinnings hensikt. Det er i den betydningen ordet oftest brukes på norsk, selv om den fremdeles tidvis brukes i betydningen betalt teaterklapper.

Liknende beskjeftigelser
------------------------

Det engelske begrepet *astroturf lobbying* eller *astroturfing* betyr en lobbyistgruppe eller organisasjon som er rekruttert mot betaling men utad fremstår som en grasrotbevegelse som er drevet av overbevisning. Ordet kommer av Astroturf, et varemerke for en produsent av kunstgress.

Andre grupper som uttrykker følelser mot betaling, er for eksempel gråtekoner.

Referanser
----------

1. 1 2   «Klakør»[*død lenke*], *Bobmålsordboka*
2. ↑  Skår, Astrid (2004). *Utrydningstruede ord. 1*. Messel forlag. s. 63. ISBN 9788276310788.
3. ↑  «Klapre»[*død lenke*], *Bokmålsordboka*
4. ↑  «Claque», *Merriam-Webster*
5. ↑  «Chapeau-bras», Dictionary.com
6. ↑  «Astroturfing», The Dictionary

Eksterne lenker
---------------

* Claqueur, Wiktionary (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Den saudiarabiske supertankeren MT «AbQaiq» på 303 000 dvt
**Supertanker** er et tankskip som har en lasteevne på over 100.000 dødvekttonn (dvt).

Slike fartøy brukes ofte til transport av olje og naturgass.

Historikk
---------

I 1959 var MT «Universe Apollo» på 114.356 dvt det første tankskipet som med en lastekapasitet på over 100 000 dvt. Det første til å passere 200.000 dvt var japanske «Idemitsu Maru» på 213.000 tonn i 1966. Dette var også verdens første skip med benevnelsen Very Large Crude Carrier (VLCC).

I 1969 ble tankeren T/T «Kong Haakon» VII levert til Rederiet Hilmar Reksten som det første skipet i norsk eie over 200.000 dvt. Skipet ble bygget ved Stord Verft, og var på 219.000 dvt. I 1972 ble skipet T/T «Fabian» levert fra samme verft, til samme rederi. Skipet var på 285.700 dvt og var ved leveringen verdens største skip.

Senere ble stadig større skip bygget. 

Den største tankeren til da ble kontrahert like før oljekrisen i 1973. Skipet fikk mange eiere og skiftet navn en rekke ganger («Happy Gigant», «Happy Viking», «Jahre Viking» og «Knock Nevis»), og var også i norsk eie i lengre tid. Tankskipet hadde en lasteevne på 564.736 dvt og en lengde (LOA) på 458,45 meter. Skipet ble hugget opp i 2009 etter å ha blitt brukt som lagerskip de siste fem årene.

I dag[*når?*] er de fleste supertankere i størrelsen 250.000–370.000 dvt.

Verdens største oljetanker (per 2021) er fire søsterskip; TI «Africa», TI «Asia», TI «Europe» og TI «Oceania». Disse fire skipene er 380 meter lange, 68 meter brede og 34 meter høye. De har dobbeltskrog og kan romme 3,1 millioner fat med olje, eller 503.409.900 liter.

Referanser
----------

1. ↑  «Verdens Største Oljetanker - Verdens Største Skip». *xn--verdensstrste-jnb.no*. Besøkt 12. mai 2021. «Verdens største oljetanker er supertankerene fra TI klassen. Det er bygget 4 skip i denne klassen - fire søsterskip. De har dobbelskrog. En av disse fire er TI Europe.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oil tankers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Cristiano Guilherme Borro Barbosa** (født 11. oktober 1976 i Adamantina i delstaten São Paulo i Brasil) er brasiliansk-amerikansk katolsk prelat og utnevnt hjelpebiskop i erkebispedømmet Boston i USA.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Cristiano Borro Barbosa er sønn av Antonio Dias Barbosa and Maria do Carmo Borro. Han oppnådde lisensiatsgrad i filosofi fra Universidade do Sagrado Coração i Bauru og gikk på Pontificia Universidade Catolica de Minas Gerais i Belo Horizonte og oppnådde der mastergrad i psykologi.

### Prest

Han ble ordinert til prest for bispedømmet Bauru 22. desember 2007 av biskop Luiz Antônio Guedes av Bauru. Han ble i 2008 sendt til erkebispedømmet Boston som prest for den brasiliansk-portugisiske nasjonalsjelesorg.

Han ble inkardinert for erkebispedømmet Boston i 2021.

Han har i erkebispedømmet Boston hatt følgende stillinger og utført videre studier: Kapellan for det brasiliansk-portugisiske samfunn i erkebispedømmet Boston (2008-2019); sokneprest for *Saint Anthony av Padua* og *Saint Francis of Assisi* i Cambridge (2019); lisensiat og doktorgrad i teologi fra Boston College med en dissertasjon om *«Speaking rightly about Christian hope and the resurrection of the body»*.; sokneprest for *Holy Family*, for *Immaculate Conception* og for *Saint Anthony of Padua* i Lowell (2019-2020); fakultetsmedlem ved *Pope John XXIII National Seminary* i Weston og *Saint John Seminary* i Brighton (2020-2023); siden 2023 har han vært biskoppelig vikar i sentralregionen i erkebispedømmet, og sekretær for evangelisering og disippelskap.

### Hjelpebiskop i Boston

Den 9. desember 2023 utnevnte Pave Frans Cristiano Guilherme Borro Barbosa til titulærbiskop av *Membressa* og til hjelpebiskop i Boston. Hans bispevielse er berammet til den 3. februar 2024.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  O'Grady, Robert M. (18. mars 2022). «Two new priests for the archdiocese». *Boston Pilot*.
2. 1 2  «Resignations and Appointments, 09.12.2023» (pressemelding). Holy See Press Office. Besøkt 9. desember 2023.
3. ↑  «Speaking Rightly about Christian Hope and the Resurrection of the Body». *Boston College Libraries*. April 2019. Besøkt 10. desember 2023.
4. ↑  Tracy, Gregory L. (30. mai 2023). «Cardinal names Father Cristiano Barbosa Central Region episcopal vicar». *Boston Pilot*.
5. ↑  Allen, Bailey (9. desember 2023). «Pope Francis names priest from Brazil as Boston auxiliary bishop». *Boston Globe*. Besøkt 9. desember 2023.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
Ylvingen på kartet
**Ylvingen** er ei øy i Vega kommune på Helgeland i Nordland. Øya er på 7,6 km² og har om lag 30 fastboende. Det er ferjeforbindelse til fastlandet og til Vega samt hurtigbåtforbindelse til Brønnøysund og Sandnessjøen. Under andre verdenskrig bodde det om lag 200 mennesker på øya. I disse årene opparbeidet om lag 250 krigsfanger fra Russland, Serbia og Polen tyske festningsanlegg på øya. På Tyskhåjen finnes minnesmerker fra krigens dager.

Ylvingen blir av de fleste på Helgeland kalt *Ulvingen*, mens beboerne selv og de nærmeste naboene kaller øya *Ølvinje*.

Maleren Even Ulving oppkalte seg etter øya familien hans kom fra.

Ylvingen ble valgt som lokalitet da NRK spilte inn dramaserien Himmelblå i 2007–2009. Øya har beholdt navnet i serien, og flere av de fastboende var statister. TV-seriens første åtte episoder ble sendt på NRK1 høsten 2008, mens åtte nye episoder ble sendt vinteren 2009. De siste episodene ble sendt i mars og april 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Faktaside om Ylvingen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Chawanmushi i Tokyo.
Chawanmushi i japansk restaurant i Honolulu.
**Chawanmushi** (茶碗蒸し) er en japansk slags eggestand som i regelen spises som forrett.

Grunnlaget for den dampkokte retten er en krydret og pisket eggeblanding med soyasaus, dashi (suppe), katsuobushi (fiskestykker) og mirin (søt risvin). Som regel benyttes hønseegg, men vaktelegg er også populære. Før kokingen i en skål eller fat tilføyes det dessuten hønsekjøttstykker eller reker foruten sopp og persille.

Den ferdige eggekremen spises som regel med skje i Japan. Den kan spises både varmt og kaldt. Som kaldmat kalles den også for *tamago tofu*. Tilføyes det udon-nudler, kaller man retten *odamaki mushi* eller *odamaki udon*.

Eksterne lenker
---------------

(en) Chawanmushi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Tilberedelse av chawanmushi (tysk) Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Arkivert 2016-03-04 hos Wayback Machine
* Chawanmusushi med sopp (tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
***Men of the Desert*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av W.S. Van Dyke.

Handling
--------

Noen av de mest blodige feidene i Amerika har blitt utkjempet, i ørkenene i det ville vesten. En slik feide pågår når Jack, en nomadisk cowboy, kommer til området. Han er frittalende mot lovløsheten, og en sheriff gir ham som en spøk sheriff-merket sitt og spør ham om han kan gjøre en bedre jobb til å håndheve lovverket. Jack aksepterer utfordringen, og arresterer snart en av de siste drapsmennene.

Men denne gjerningsoersonen har følgesvenner som umiddelbart stormer fengselet, for å redde kameraten deres. I kampen blir Jack kraftig såret. May, en ung kvinne som arbeider på en ranch, finner cowboyen halv-død. Hun forsøker å gjemme ham ved en isolert hytte i området, samtidig som hun pleier alle skadene hans. Men fienden oppdager imidlertidig Jacks skjulested, og angriper dem igjen.

Rolleliste
----------

* Jack Gardner som Jack.
* Ruth King som May.
* Carl Stockdale som Mason.
* Bert Woodruff.

Referanser
----------

1. ↑  MEN OF THE DESERT

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Men of the Desert* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Men of the Desert* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Men of the Desert* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Lappvier** (latin: *Salix lapponum*) er en liten busk av pilefamilien (vierfamilien) av maksimalt 1,5 meters høyde, hvor bladene er nærmest sølvfargede og iøynefallende.. Arten vokser i nesten hele landet bortsett fra kysten av Sørlandet. Den foretrekker fuktig torvjord, sumpeng, veikratt, fjelltrakter, fjell- og skogsmyr, kildedrag og grøfter. 

Lappvier er en busk på normalt 50-150 cm meters høyde. Bladen er sølv-hvitt lodne over det hele og gir busken et karakteristisk, hvit-sølvfarget preg. Årskvistene er tett lodne og ellers brune, men etterhvert blir de mer rødbrune og lite lodne. Bladskaftene er 2-20 mm lange, og bladene er lansettformede og 3-8 cm lange. Lansettformen er avrundet, ikke minst nede mot bladstilken. Bladet er mellomgrønt oppå og hvitt-grått under med tett hårdekke, og bladranden er brettet ned. Det har under om lag 8-13 par av sidenerver fra den gul-grønne midtnerven. Arten har ikke øreblad. Blomstring i mai-juni, starter like før løvspretten. 

Raklene er 2-5 cm lange og står på svært korte og knapt synlige skaft. Raklene har brunsvarte og spisse skjell, og er hårete. Den tett hårete og grønn-grå kapselen er 5-7 mm lang, og har lang og lodden griffel og smale arr. Kapselen er ytterst synlig rød.

Utbredelse
----------

Lappvier vokser i Eurasia og er i Norden utbredt i nesten hele Finland og Norge, og i Sverige nordlig fra omkring Vänern og Mälaren. Den vokser i Norge nesten overalt unntatt kystbeltet av Sørlandet. 

### Hybrider

Lappvier kan danne hybrider med ørevier og lappvier:

* Lappvier-blokkevier *(Salix myrtilloides x lapponum)*
* Lappvier-ørevier *(Salix aurita x lapponum)*
* Lappvier-selje *(Salix caprea x lapponum)*
* Lappvier-musøre *(Salix herbacea x lapponum)*
* Lappvier-grønnvier *(Salix phylicifolia x lapponum)*
* Lappvier-sølvvier *(Salix glauca x lapponum)*
* Lappvier-krypvier *(Salix repens x lapponum)*

Kilder
------

* Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), *Gyldendals store nordiske flora*, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lappvier* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Lappvier* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Lappvier* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Lappvier* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Lappvier* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Lappvier* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Lappvier* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Lappvier* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Salix lapponum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Salix lapponum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Salix lapponum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Maudheim på kartet over AntarktisMaudheimMaudheimMaudheim på kartet over Antarktis
**Maudheim** var en overvintringsstasjon på Kronprinsesse Märtha Kyst i Dronning Maud Land, Antarktis. Stasjonen ble brukt av en norsk-britisk-svensk ekspedisjon i 1949-52, den første internasjonale forskningsekspedisjonen til Antarktis. Maudheimstasjonen bestod av to beboelseshus, lager, radioanlegg med antenne og diverse meteorologiske installasjoner og var beliggende på isbremmen Quarisen.

Deltakerne i ekspedisjonen fikk Maudheimmedaljen, en spesialutgave av Kongens fortjenstmedalje i sølv. 

Maudheim ble besøkt av en norsk antarktisekspedisjon åtte år senere. Stasjonen var da helt dekket av is. Kun to meter av det ti meter høye meteorologiske tårnet stakk opp av isen.

Referanser
----------

1. ↑  «Norsk Polarinstitutts side om Maudheim-ekspedisjonen til Antarktis 1949-1952». Arkivert fra originalen 18. november 2007. Besøkt 1. mai 2007.

Litteratur
----------

* John Giæver (1952). *Maudheim : to år i Antarktis*. Oslo: Gyldendal.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
«Kassett» omdirigeres hit. For videokassettformatet, se VHS.  For en samling av drev på en sykkel, se Kassett (sykkel).
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Lydkassett** (forkortet **CC** og **MC** etter de engelske uttrykkene for lydkassetten *Compact Cassette* og *Musicassette*), oftest bare kalt **kassett** er et lagringsmedium spesielt beregnet på innspilling og gjengivelse av lyd. Kassettene ble introdusert i 1963. I 1965 begynte masseproduksjon av kassetter og ferdiginnspilte kassetter som inneholdt musikk. Til å begynne med var det flere typer lydkassetter, blant annet Stereo 8, men etter hvert ble den såkalte kompaktkassetten (Compact Cassette) fra Philips enerådende. Den ble siden avløst av CD-plater som ble stadig vanligere i bilspillere og i bærbare musikkanlegg. Nest etter LP-platen var kompaktkassetten det viktigste lagringsmediet for musikk frem til de digitale mediene overtok.

Kassetten består av et magnetbånd som beveger seg mellom to spoler. Spolene blir drevet av en motor i avspilleren. Båndet er beskyttet av et plastikklokk, bortsett fra på bunnen av kassetten, der båndet blir avlest av spilleren.

Det er viktig at båndet blir trukket forbi lydhodet med jevn og riktig hastighet. En capstan er en metallstang festet i et svinghjul. Capstan går inn i ene hullet i kassetten og en gummirulle presser båndet mot capstan.

Båndet har fire spor, to for hver side, slik at man har mulighet for stereolyd. Sporet lengst til høyre er for venstre kanal. Spor nummer to fra høyre er til høyre kanal. Ved monoinnspilling blir høyre halvdel av båndet benyttet. Med denne teknikken kan stereo og monoinnspilte bånd spilles av både på stereo og monomaskiner. Når båndet er spilt til enden, vendes kassetten horisontalt og den andre halvdelen av båndet kan spilles.

Kassetter med varierende spilletid og kvalitet
Innsiden av en kassett. «Matehjul» og «Opptakshjul» er fra spillerens synspunkt på baksiden av kassetten. Sett fra fremsiden, spilles båndet fra venstre til høyre (men i en auto-reverserende spiller kan båndet spilles i begge retninger). Båndet blir presset opp til lesehodet av trykkputen, og lederuller sørger for at båndet ligger i riktig posisjon. En glatt liner holder båndet unna skallet til kassetten – i dette bildet er lineren transparent. Det magnetiske skjoldet forhindrer opptak av støysignaler fra spillehodet.

Andre kassettmedier
-------------------

* ADAT – lyd
* Betamax – video
* DAT (Digital Audio Tape) – lyd
* VHS (Video Home System) – video

Eksterne lenker
---------------

* (en) Compact Cassette – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Compact Cassette – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** BBC Things
 |
**Stray Kids** (**SKZ**, koreansk: 스트레이 키즈; uttales «**Seuteurei Kijeu**») er et sørkoreansk gutteband etablert av JYP Entertainment gjennom et realityprogram i 2017 med samme navn. Gruppen består av åtte medlemmer: Bang Chan, Lee Know, Changbin, Hyunjin, Han/Jisung, Felix, Seungmin og I.N. 

Deres ekte navn er: Christopher Bang (bang chan), Lee Minho (lee Know), Seo Changbin (Changbin), Hwang Hyun-jin (Hyunjin), Han Ji-sung (Han/Jisung), Lee Yongbok (Felix), Kim Seungmin (Seungmin), Yang Jeongin (I.N) 

Gruppen bestod av ni medlemmer inntil sangeren Kim Woojin sluttet i oktober 2019. Det ble oppgitt at han forlot gruppen av personlige grunner.

SKZ ga ut albumet *Mixtape* i januar 2018, og hadde sin offisielle albumdebut den 25. mars 2018 med albumet *I Am Not.*

Bang Chan
---------

Bang Chan er det eldste medlemmet av Stray Kids. Han ble født 3. oktober 1997 i Sør-Korea, men flyttet til Sydney, Australia i en ung alder. Der gikk han på Newtown HIgh School of Performing arts. I 2011 dro han på en audition for å bli med i JYP Entertainment. Bang Chans engelske navn er Christopher, men han blir ofte kalt Chris. Han er lederen av Stray Kids. Han og to andre fra Stray Kids (Han Jisung og Seo Changbin) har navnet 3racha og produserer alle sangene deres.

Referanser
----------

1. ↑   Billboard, «BTS Wins Top Prize at 28th Seoul Music Awards», arkiveringsdato 15. januar 2021, arkiv-URL web.archive.org, verkets språk engelsk, utgitt 16. januar 2019, besøkt 7. februar 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stray Kids på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Stray Kids på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Stray Kids på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Stray Kids på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) Stray Kids på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Stray Kids på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Stray Kids på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Stray Kids på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Stray Kids på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Kart over verneområdene på Svalbard, hvor fuglereservatet er oransje sirkel nr 11.
**Kongsfjorden fuglereservat** er et naturreservat på en gruppe øyer i indre del av Kongsfjorden på Vest-Spitsbergen, like ved Ny-Ålesund på Svalbard. Naturreservatet har siden 1985 status som ramsarområde, på grunn av sin betydning for trekkfugler. Like innenfor på fastlandet i øst ligger Ossian Sars naturreservat.

Reservatet ble opprettet ved kongelig resolusjon 1. juni 1973, for å sikre et viktig hekke- og oppholdsområde for fugl, spesielt ærfugl og gjess. Fredningen var en del av en større vernepakke for Svalbard, som omfattet tre nasjonalparker (Sør-Spitsbergen nasjonalpark, Forlandet nasjonalpark og Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark), to ordinære naturreservat (Nordaust-Svalbard naturreservat, Søraust-Svalbard naturreservat) og 15 fuglereservater langs vestkysten av Spitsbergen.

Reservatet omfatter Mietholmen, Prins Heinrichøya, Lovénøyane og Eskjeret. Det er rik gressvegetasjon på øyene, noe som gir grunnlag for en betydelig hekkebestand av hvitkinngås og i noe mindre grad av ærfugl. 

Man skal holde lang avstand fra fuglereservatene i hekketiden for å unngå at fugleforeldre blir skremt bort og rovfugl eller fjellrev tar eggene. Fuglene kan forstyrres selv på flere hundre meters hold.

Se også
-------

* Liste over ramsarområder i Norge
* Verneområder på Svalbard

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Verneområdene på Svalbard*, brosjyre fra Direktoratet for naturforvaltning, side 11. ISBN 978-82-7072-779-7

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kongsfjorden fuglereservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* sabima.no: Ramsarområdene i Norge

| * v
* d
* r
Verneområder på Svalbard |
| --- |
| *Områdene er definert ved Svalbardmiljøloven* |
| Fuglereservater | 
* Blomstrandhamna
* Boheman
* Dunøyane
* Forlandsøyane
* Guissezholmen
* Gåsøyane
* Hermansenøya
* Isøyane
* Kapp Linné
* Kongsfjorden
* Moseøya
* Olsholmen
* Plankeholmane
* Skorpa
* Sørkapp

 |
| Naturreservater | 
* Bjørnøya
* Hopen
* Moffen
* Nordaust-Svalbard
* Ossian Sars
* Søraust-Svalbard

 |
| Nasjonalparker | 
* Forlandet
* Indre Wijdefjorden
* Nordenskiöld Land
* Nordvest-Spitsbergen
* Nordre Isfjorden
* Sassen-Bünsow Land
* Sør-Spitsbergen

 |
| Andre | 
* Festningen geotopvernområde

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase **·** Norsk polarinstitutt
 |
Kart over verneområdene på Svalbard, hvor fuglereservatet er oransje sirkel nr 3.
**Isøyane fuglereservat** er et naturreservat som utgjør Isøyane på sørvestkysten av Spitsbergen, like nord for Hornsund, på Svalbard. Naturreservatet ligger innenfor Sør-Spitsbergen nasjonalpark, og har siden 1985 status som ramsarområde, på grunn av sin betydning for trekkfugler.

Reservatet ble opprettet ved kongelig resolusjon 1. juni 1973, for å sikre et viktig hekke- og oppholdsområde for fugl, spesielt ærfugl og gjess. Fredningen var en del av en større vernepakke for Svalbard, som omfattet tre nasjonalparker (Sør-Spitsbergen nasjonalpark, Forlandet nasjonalpark og Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark), to ordinære naturreservat (Nordaust-Svalbard naturreservat, Søraust-Svalbard naturreservat) og 15 fuglereservater langs vestkysten av Spitsbergen.

Isøyane består av to øyer og en rekke mindre holmer og skjær. På den største øya er det rik gressvegetasjon og flere små ferskvannsdammer. Isøyane er et viktig hekkeområde for hvitkinngås og ærfugl.

Man skal holde lang avstand fra fuglereservatene i hekketiden for å unngå at fugleforeldre blir skremt bort og rovfugl eller fjellrev tar eggene. Fuglene kan forstyrres selv på flere hundre meters hold.

Se også
-------

* Liste over ramsarområder i Norge
* Verneområder på Svalbard

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Verneområdene på Svalbard*, brosjyre fra Direktoratet for naturforvaltning, side 11. ISBN 978-82-7072-779-7

Eksterne lenker
---------------

* (no) Isøyane fuglereservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* sabima.no: Ramsarområdene i Norge

| * v
* d
* r
Verneområder på Svalbard |
| --- |
| *Områdene er definert ved Svalbardmiljøloven* |
| Fuglereservater | 
* Blomstrandhamna
* Boheman
* Dunøyane
* Forlandsøyane
* Guissezholmen
* Gåsøyane
* Hermansenøya
* Isøyane
* Kapp Linné
* Kongsfjorden
* Moseøya
* Olsholmen
* Plankeholmane
* Skorpa
* Sørkapp

 |
| Naturreservater | 
* Bjørnøya
* Hopen
* Moffen
* Nordaust-Svalbard
* Ossian Sars
* Søraust-Svalbard

 |
| Nasjonalparker | 
* Forlandet
* Indre Wijdefjorden
* Nordenskiöld Land
* Nordvest-Spitsbergen
* Nordre Isfjorden
* Sassen-Bünsow Land
* Sør-Spitsbergen

 |
| Andre | 
* Festningen geotopvernområde

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Lysnet**  er en høyde i Danmark cirka ti kilometer sydvest for Randers på grensen mellom Favrskov kommune og Randers kommune. Toppen når 131 meter over havet, og er begge kommuners høyeste punkt. På toppen står et postament med følgende tekst på en metallplate:

*Denne Sten*  

*og Grunden om den*  

*i 5 Al. Afstand er fredet.*  

*Navnlig forbydes det*  

*at tænde Ild paa*  

*eller ved den.*  

*GM*  

Postamentet er brukt som trigonometrisk punkt, og inngår i Danmarks 1.ordens nett.

Grunnen består av sterkt forstyrret leire, opprinnelig avsatt på havbunnen i paleogen tid, for om lag 50 millioner år siden. Terrenget er antakelig en erosjonsrest fra nest siste istid, som bare stedvis er dekket av avsetninger fra siste istid. På sørsiden av toppen er en grop som er dannet ved at man tidligere har hentet ut plastisk leire. Her er det mulig å danne seg et inntrykk av høydens indre oppbygning.

Lysnet er utpekt som «Nationalt Geologisk Interesseområde», og Danmarks Naturfredningsforening har i 2016/17 foreslått fredning av området.

Se også
-------

* Liste over Danmarks høyeste topper

Referanser
----------

1. ↑  Avstand til samme høyde på Sorring Loddenhøj
2. ↑  «SDFE kortviser». Geodatastyrelsen. Besøkt 6. juli 2018.
3. ↑  «Trigonometriske Stationer og Triangulationsnet». Sammenslutningen av Danske postamentsøgere. Besøkt 6. juli 2018.
4. ↑  Lysnet Bakken geus.info (tidl. side fra Århus Amt) hentet 8. januar 2017
5. ↑  «Fredningsforslag i Favrskov og Randers kommuner, Lysnet» (PDF). Danmarks Naturfredningsforening. Besøkt 6. juli 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
Selvlysende sopphyfer på råtten bark.
**Lysved** er et bioluminescensfenomen, der trevirke angripes av sopp med hyfer som skiller ut lys, slik at selve trevirket fremstår som selvlysende. Lyset som skilles ut er blågrønt og normalt relativt svakt.

Den eldste omtalen av fenomenet er fra Aristoteles som i 382 f.Kr. nevnte at lyset, i motsetning til ild, var kaldt å ta på. Den romerske filosofen Plinius den eldre omtalte lysved i en olivenlund. Den første vitenskapelige beskrivelsen av årsaken til lyset kom i 1823, da det ble oppdaget at lys fra støttebjelkene av tre i gruver skyldtes en sopp.

På grunn av det svake lyset har lysved begrenset bruk. Det kalde lyset ble forsøkt brukt til å lyse opp viserne i kompasset og barometeret på den eksperimentelle undervannsbåten «Turtle» under den amerikanske uavhengighetskrigen. Under første verdenskrig festet enkelte soldater lysved på hjelmene sine i skyttergravene for kunne se hverandre i nattemørket. Under andre verdenskrig hendte det at lysved i tømmerstabler lyste så sterkt at de ble dekket til av frykt for at fiendtlige bombefly skulle oppdage dem.

Norge
-----

I Norge vil slike hyfer stort sette være honningsopp, som er en av flere arter med bioluminescens. Lyset skilles ut ved at enzymet luciferase får det svovelholdige stoffet luciferin til å oksidere.

Referanser
----------

1. 1 2  «Foxfire: Bioluminescence in the Forest». Warnell School of Forest Resources. Arkivert fra originalen 19. juli 2011. Besøkt 18. juli 2011.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 19. juli 2011. Besøkt 3. juli 2020. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  «The Submarine Turtle: Naval Documents of the Revolutionary War». Navy Department Library. Arkivert fra originalen 17. september 2008. Besøkt 9. juli 2020.
3. ↑  Stewart, T.B. (2013). «IT’S A TASTY TREAT! IT’S A DEADLY PARASITE! IT GLOWS IN THE DARK! IT’S… IT’S A HONEY MUSHROOM?!» (PDF). *Mycophile* (6): 5-6. Arkivert fra originalen (PDF) 4. juli 2020. Besøkt 3. juli 2020.
4. ↑  Purtov, K. V. (20. juli 2017). «Why does the bioluminescent fungus Armillaria mellea have luminous mycelium but nonluminous fruiting body?». *Doklady Biochemistry and Biophysics*. 474 (1): 217–219. doi:10.1134/S1607672917030176. Besøkt 3. juli 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Finnfjord smelteverk i Finnfjordbotn i Lenvik.
**Finnfjordbotn** (nordsamisk: *Vuotnabahta*), på folkemunne Finnsnes Øst, i Lenvik, Troms har i en årrekke vært en viktig del av Finnsnes by og ligger 4 km øst for sentrum ved veikrysset hvor fylkesvei 86 og fylkesvei 855 møtes. Bydelen, som har ca. 600 innbyggere (med Finnfjord 783 innbyggere, 2009), omfatter noen boligfelter fra 70- og 80-tallet, men det er spesielt industrien som er dominerende. På Botnhågen finnes flere små industrier og andre næringsbygg, deriblant bakeri, avfallsforbrenningsanlegg, bilforhandlere og biltilsyn. 1,5 km sørover mot Sørreisa ligger Finnfjord smelteverk.

Finnfjord smelteverk ligger i Finnfjordbotn og produserer omtrent 100 000 tonn ferrosilisium i året.

Finnfjordbotn har også kirkegård, campingplass, videregående skole, fotball- og friidrettsstadion, idrettshall og gode skiløyper. Idrettslaget Pioner holder til i bydelen og har avdeling både for fotball, friidrett og ski.

Bydelen hører stort sett med under Fagernes skolekrets på Aspelund, men har noe flytende grenser mot Finnsnes skolekrets, spesielt i området Lunde/Stormyra.

Grunnkretser
------------

Det er to grunnkretser i området Finnfjordbotn-Finnfjord:

* Finnfjord
* Stormyra

Referanser
----------

1. ↑  «Finnfjordbotn». *Fakta om stedsnavn*. Kartverket. Besøkt 7. oktober 2016.
2. ↑  *Aftenposten*, 27. april 2013
3. ↑  Finnfjord smelteverks nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Korsfjorden** (nordsamisk: *Ruossavuotna*) er et sund mellom Bøkfjorden og der Kjøfjorden og Neidenfjorden møtes. Sundet ligger sør for Varangerfjorden i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Sundet går mellom fastlandet og sørsida av Skogerøya, det har sitt østlige innløp mellom Svenskesteinneset og Tømmerneset, det vestlige innløpet er mellom Skogerøyneset og Buholmen.

E6 Strekker seg langs en del av sundet på fastlandssida, langs veien ligger de bebodde stedene Lonkuselv og Tusenvik. Tusenvik er også i nyere tid, kalt Pesosbukta. Den lille grenda Høybukt ligger også ved sundet, og i umiddelbar nærhet til den; Kirkenes lufthavn. Skogerøya er i sin helhet ubebodd i dag, men det fraflytta stedet Steinskjærnes ligger ved sundet. Deler av fastlandssida har militære restriksjoner i tilknytning til Garnisonen i Sør-Varanger.

Referanser
----------

1. ↑  Korsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Skiidrett** omfatter en rekke idretter som hovedsakelig foregår på vinterstid, bruk av ski er et sentralt moment i idretten. En ski er et redskap som kan brukes som et fremkomstmiddel til bruk på snø. Skiene har trolig vært i bruk i tusenvis av år, i vinterlige/alpine miljøer. Vanligvis går konkurransene ut på å komme seg fortest fra et punkt til et annet, men det kan også gå ut på å få best mulig stilkarakterer, gitt av flere dommere. 

De norske skiløperkompaniene på 1700-tallet utviklet konkurranseidretten. Det ble arrangert konkurranser for å skape gode soldater på ski, det var viktig at soldatene var utholdende, at de kunne hoppe over hinder og skyte på ski i nedoverbakke. De ble trent opp i dette, som i dag er blitt disiplinene langrenn, skihopp og skiskyting.

Den norske offiseren Henrik Angell opprettet den først skiskolen i Montenegro og medvirket til opprettelsen av den første skiskolen i de franske alpene i 1903.

Skiidretter
-----------

### Nordiske grener

Utdypende artikkel: Nordiske grener

* Langrenn
* Skihopp
* Kombinert

### Alpint

Utdypende artikkel: Alpin skiidrett

* Slalåm
* Storslalåm
* Super-G
* Utfor
* Speedskiing
* Parallellslalåm
* Sprintutfor

### Annet

* Freestyle
* Jibbing
* Boardercross
* Skicross
* Skiorientering
* Skiseiling
* Skiskyting
* Langrennscross
* Telemarkskjøring
* Skiballett
* Den Norske Skiskole

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**M/F Columbus** er en bil- og passasjerferge som seiler mellom Kulhuse på Hornsherred til Sølager i Halsnæs på Sjælland i Danmark.

Fergen er bygget av stål som en av tre på Fredrikstad Mekaniske Verksted med nybyggingsnummer 334. Den ble døpt *Go'vakker Maren* etter et skuespill av Oskar Braaten fra 1927, og gikk i rute mellom Østre og Vestre Fredrikstad over Glomma. I 1962 ble den solgt til Danmark hvor vakre Maren ble ombygget på Nordhavnsværftet i København og satt i seilads mellom Kulhuse og Sølager. Omdøpingen til M/F Colombus – oppkalt etter skipsbygger Molichs gamle grevlingehund av samme navn – foregikk i Hundested.

I 2002 ble fergen solgt til seilas mellom Fænø og Fyn, men Jægerspris kommune kjøpte den tilbake igjen i 2005 hvor Colombus ble gjeninnsatt på ruten mellom Kulhuse og Sølager. M/F Colombus seiler fra den 1. april til 30. september.

Referanser
----------

1. ↑  «Lever godt i Danmark». *www.f-b.no* **(norsk)**. 29. mars 2014. Besøkt 13. august 2018.
2. ↑  «Columbus». *www.holbaekbeddinger.dk* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 14. august 2018. Besøkt 13. august 2018.
3. ↑  «Om Columbus - M/F Columbus». *www.mfcolumbus.frederikssund.dk*. Besøkt 13. august 2018.

Portal: Danmark
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2024-01}}* etter påstanden. *2024-01*

Entrecôte
**Entrecôte** (uttales *angtrekåt>t* eller *angtrekå>t*) er en stykningsdel, fortrinnsvis av storfekjøtt, som sitter mellom ribbena på dyret. Ordet kommer fra fransk *entre côte*, «mellom ribbenene». Ordet *entrecôte* uttales med hørbar **t** på slutten av ordet (og ikke lang å).

Entrecôte er en noe fetere stykningsdel som anvendes helstekt til roastbeef eller tillaget i skiver som biff. Entrecôte er blant de fem møreste stykningsdelene fra kjøttfe, disse er i rekkefølge etter mørhetsgrad: Indrefilet, ytrefilet, entrecôte, mørbrad og flatbiff. Entrecôte er det eneste av disse stykkene som hentes fra forparten, de øvrige hentes fra bakparten

Slik franskmennene vil ha det, er kjøttstykket gjerne inntil tre centimeter tykt og har en vekt på mellom 400 og 500 gram. Engelsk roastbiff lages fortrinnsvis av entrecôtekam som helstekes med ben til en saftfull rett med rik marmorering.

Dette kjøttstykket går ikke overalt internasjonalt under sitt franske navn. Andre navn for denne stykningsdelen er for eksempel *Porterhouse steak* (som er det begrepet man benytter i Storbritannia, Australia og New Zealand). I USA har stykningsdelen mange navn, som *strip steak*, *striploin steak*, *ribeye steak*, *wing steak*, *club steak*, *Delmonico steak*.

Referanser
----------

1. 1 2  Bokmålsordboka

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Otto Wessel von Porat** (født 29. september 1903 i Pjätteryd i Sverige, død 14. oktober 1982 i Bærum) var en norsk bokser. Han er med sitt gull i 1924 den eneste nordmann som har vunnet OL-gull i boksing.

I en alder av 20 år, med en høyde på 1,90 meter og en tyngde på 90 kg ble han OL-mester i tungvekt (over 79,4 kg) i OL i 1924. I finalen beseiret han danske Søren Petersen. Det var femten boksere fra 11 nasjoner som stilte i den tyngste vektklassen som ble avviklet i perioden 16. til 20. juli 1924.

Han var med i Oslo Atletklub og ble også norgesmester i samme klasse årene 1924 og 1926, foruten å bli nordisk mester i 1923. I 1926 innledet han en proffkarriere i USA, hvor han vant 38 av drøyt 50 kamper. Porat ga seg som proffbokser i 1934. Porat hadde flere oppvisningskamper i Norge på begynnelsen av 1930-tallet for å fremme boksesporten.
Etter han la hanskene på hylla drev sommerskoler for barn i mange år, sammen med kona Gerd. Han jobbet også som lærer i gymnastikk ved Oslo handelsgymnasium, og underviste boksing ved politihøgskolen etter at han hadde lagt opp.

Porat var på morssiden av slekten Wessel, fetter av filosofen, forfatteren og fjellklatreren Peter Wessel Zapffe. Han var på farssiden etterkommer i 7. ledd av Dietrich von Porat, fektemester ved det svenske hoff på 1600-tallet.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** boksing, tungvekt Norges flagg Norge

Utgivelser
----------

* Porat, Otto von (1936). *Mine erfaringer fra ringen: boksingens teknikk og trening*. Oslo: Aschehoug.
* Porat, Otto von (1942). *Kamp-år: minner fra mitt liv som bokser*. Oslo: Cappelen.
* Porat, Otto von (1946). *Olympia-medaljen*. Oslo: Børrehaug & Remen.
* *Gullmedaljen* (1954, ungdomsroman)

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no, besøkt 4. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Begravde i Oslo, www.begravdeioslo.no, besøkt 21. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Olympedia[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  *Porat tok olympisk gull i 1924 — i dag er han 50* i Aftenposten den 29. september 1953.
5. 1 2 3  *Otto von Porat*, nekrolog i Aftenposten den 18. oktober 1982.
6. ↑  Boksefeber i Arendal, *avtrykk.no*, 15.07.2021

Eksterne lenker
---------------

* (en) Otto von Porat – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Otto von Porat – BoxRec Rediger på Wikidata
* (no) Otto von Porat i Norsk biografisk leksikon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Lorenzo Piretto** O.P. (født 15. desember 1942 i Mazzè i Italia) er en italiensk katolsk ordensgeistlig og emeritert erkebiskop av Izmir.

Liv og virke
------------

### Prest

Lorenzo Piretto sluttet seg til dominikanerordenen i Fiesole i 1958 og avla sine evige løftrer den 16. desember 1963. Han ble presteviet den 4. august 1966.[1] Etter videre studier skaffet han seg en lisensiat i teologi i Bologna i 1967 og en doktorgrad i filosofi i Torino i 1972. Fra 1967 til 1974 underviste han ved dominikanernes ordensskole i Chieri og underviste deretter i filosofi i Torino. Fra 1976 til 1983 var han også novisemester i Chieri.[1]

Han virket i Tyrkia fra 1983. Ved Marmarauniversitetet underviste han i italiensk fra 1986 til 1996 og latin fra 1992 til 2005. Han var prior for klosteret i Istanbul fra 1987 til 2007. Fra 1993 til 2010 var han provinsial i ordensprovinsen Tyrkia og fra 2014 prior i Izmir. Fra 1988 til 2014 var han sogneprest i Istanbul og fra 1992 til 2014 generalvikar for det apostoliske vikariat Istanbul.[1]

### Erkebiskop av Izmir

Den 7. november 2015 utnevnte pave Frans ham til erkebiskop av Izmir.[1] Den armenske katolske erkebiskop av Istanbul, Lévon Zékian, ordinerte ham til biskop den 19. desember samme år. Medkonsekratorer var den apostoliske vikar av Anatolia, Paolo Bizzeti [[jesuittene|S.J.}}, og den apostoliske vikar av Istanbul, Louis Pelâtre A.A.

Den 8. desember 2020 innvilget pave Frans sin aldersbetingede avskjedssøknad.[2] 

Fra 24. desember 2020[3] til 18. desember 2021 var Lorenzo Piretto apostolisk administrator for det apostoliske vikariat Istanbul og det apostoliske eksarkat i Istanbul i den tiden de var vakante.
**Paolo Bizzeti** S.J. (født 22. september 1947 i Firenze i Italia) er en italiensk ordengeistlig, katolsk biskop og apostolisk vikar av det apostoliske vikariat Anatolia i Tyrkia.

Liv og virke
------------

### Prest

Paolo Bizzeti sluttet seg til jesuittordenen den 22. november 1966 og ble presteviet den 21. juni 1975 i Bologna. Han tok doktorgraden med en humanistisk avhandling om Visdom. Den 12. juni 1982 avla han Bizzeti sine siste løfter. 

I 1993 grunnla han AMO *(Amici del Medio Oriente)*, som tar for seg religiøse spørsmål i Midtøsten. Han var den første rektorefor *Villa San Giuseppe*, et av spiritualitetssentrene i Bologna.

Han var rektor for *Patavina Residentia Antonianum*, et jesuittdrevet studiesenter for folk som vurderte å bli prester, og ble direktør for *Centro Giovanile Antonianum*, et formasjonssekter for lekfolk i Padova.[1]

### Apostolisk vikar av Anatolia, biskop

Den 14. august 2015 utnevnte pave Frans ham til titulærbiskop av *Tabae* og utnevnte ham til apostolisk vikar of Anatolia.[2][3] Han ble ordinert til biskop av sekretæren for Kongregasjonen for østkirkene kurieerkebiskop Cyril Vasiľ S.J. den 1. november samme år. Medkonsekratorer var erkebiskopen av Ravenna-Cervia, Lorenzo Ghizzoni, og biskopen av Padova, Claudio Cipolla. Innsettelsen i embedet fant sted fire uker senere.

Bizzeti har publisert flere arbeider om ungdomsspørsmål og bibelsk spiritualitet.
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

***Reisen til Malacandra*** (engelsk tittel: *Out of the Silent Planet*) er en science fiction-roman av den britiske forfatteren C.S. Lewis, utgitt i 1938 av det britiske forlaget The Bodley Head, som den første i *Perelandra-trilogien*.

Romanen ble oversatt av Randi Brun Mannsåker og første gang utgitt på norsk i 1948, og deretter som en del av *Lanternebøkene* i 1975.

Opphav
------

Trilogien ble inspirert av David Lindsays *A Voyage to Arcturus* (1920).

Ifølge A.N. Wilson, skrev Lewis boka etter en samtale med J.R.R. Tolkien hvor de ble enige om at hver av dem skulle skrive en science fiction-roman. De ble enige om at Lewis skulle skrive en rom-reise-fortelling, og Tolkien ville skrive en tidsreise-historie. Tolkiens ble ikke annet enn fragmenter, publisert i *The Lost Road and other writings* (1987) redigert av hans sønn Christopher.

Et notat sto før historien: "Visse referanser til tidligere historier av denne typen som vil bli funnet i de følgende sidene har blitt satt der for rent dramatiske formål. Forfatteren vil synes det er synd hvis noen lesere mener han var for dum til å ha hatt Mr. H.G. Wells s fantasier eller altfor utakknemlig å erkjenne sin gjeld til dem."

Plot
----

Ransom er på en vandringstur over det engelske landskapet. Da han prøver å finne et sted å sove for natten kommer han over sin gamle skolevenn Weston og hans kollega Devine. Weston og Devine får vite at Ransom ikke har fortalt noen om turen og har ingen slektninger annet enn en søster i India. Ransom blir dopet av et glass Wiskey og våkner opp et romskip på vei til Malacandra. Han er nå en fange av Weston og Devine, men vet ikke hva de ønsker å gjøre med ham.

Malacandra er en dødende kald planet hvor livet kun overlever i dalene. Ransom får vite at Weston og Devine har tenkt å overgi ham som et offer til en menneskelignende rase kalt Sorner. Han unnslipper og kommer seg langt vekk i det rødrosa landskapet. Han møter på en vennlig oterlignende skapning som kaller seg selv Hyoi.

Ransom lærer at Malacandra er en verden hvor syndefallet aldri skjedde. De har vanskelig for å forstå konsepter som grådighet, egoisme, hovmod, begjær, misunnelse, fråtseri. Det nærmeste ordet de kommer til er en "forvrengt" handling.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  David C. Downing, C.S. Lewis Blog, "Out of the Silent Planet: Cosmic Voyage as Spiritual Pilgrimage Arkivert 19. april 2017 hos Wayback Machine.", February 23, 2016

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MusicBrainz
 |
**Skipsfjord landskapsvernområde** ligger i Karlsøy kommune i Troms. Landskapsvernområdet har plantelivsfredning og ble opprettet i 1978. Det er på 54,1 km² landareal og 10,7 km² sjøareal. 

Formålet med vernet er å «bevare et vakkert naturområde med kulturlandskap som er typisk for de ytre kyststrøkene i Troms med et upåvirket vassdrag, vitenskapelig interessante geologiske forekomster og et karakteristisk og til dels rikt plante- og dyreliv.» Verneområdet omfatter Skipsfjorden innenfor en linje mellom Skotallneset og Kvalkjeften, samt Skipsfjorddalen og den delen av fjellene på Vanna som har avrenning til Skipsfjord. 

Skipsfjorddalen har et relativt flatt terreng med rike moltemyrer. Dalen er også kjent som et godt område for rypejakt. Gjennom dalen renner den lakseførende Skipsfjordelva. På strandflata innerst i fjorden ligger tre fraflyttede gårder: Røyrnes ligger lengst vest, ved munningen av elva ligger Skipsfjord, og nord for denne igjen ligger Nygård. Gårdene har ikke vært i drift siden 1967, og benyttes i dag til fritidsformål. Det finnes også et antall hytter av nyere dato i området. 

Det ble i 2004 registrert til sammen 72 fuglearter og 12 arter pattedyr i Skipsfjord landskapsvernområde, og 13 av fugleartene og et av pattedyrene (oter) har rødlistestatus.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   GeoNames, besøkt 7. april 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Forskrift om Skipsfjord landskapsvernområde
4. ↑  Karl Otto Jacobsen, Trond Vidar Johnsen: *Ornitologiske registreringer i Skipsfjorden, Vannøya, Troms*[*død lenke*], Norsk institutt for naturforskning (NINA), 2004

Eksterne lenker
---------------

* Norsk rødliste, Direktoratet for naturforvaltning, 2009.
* Markslagsstatistikk, Skipsfjord landskapsvernområde med dyrelivsfredning[*død lenke*], Norsk institutt for skog og landskap, 2007
* (no) Skipsfjord landskapsvernområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase, Direktoratet for naturforvaltning. Faktaark med kart over området.
* *Biologisk mangfold i Karlsøy kommune*, NINA rapport 208, Norsk institutt for naturforskning, 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Maserati A6** var en rekke sportsbiler laget av italienske Maserati fra 1946 til 1956. 

Alle hadde seks sylindre. Først ut var **A6 Sport**, en toseters løpsbil fra 1946. 

Dernest kom **A6 1500** som var to eller fireseters små familiebiler formet som coupe av Pinin Farina. Den 1,5 liter store motoren hadde seks sylindre og utviklet 65 hestekrefter. Det ble laget 47 av disse fra 1947 til 1950.

Samtidig laget de løpsbilen **A6GCS** fra 1947 til 1953. Den hadde sykkelskjermer og en eller to seter (monoposto eller biposto), samt en toliters motor på omkring 130 hestekrefter.

Fra 1951 til 1953 laget de **A6G** med varierte karosseri, blant annet av Zagato. Disse hadde toliters-motoren nedjustert til 100 hestekrefter.

I 1952 kom løpsbilen **A6GCM** med en 190 hestekrefters toliters motor. Med den vant fabrikken flere løp.

En videreføring var **A6GCS/53** som hadde barchetta karosseri bygget av Fantuzzi. Disse ble laget i 52 eksemplarer, hvorav tre var spesiallagde coupe laget av Pinin Farina.

A6-serien ble avsluttet med **A6GCS/54** som var toseters coupe og spyder sportsbiler med grand tourer preg. Det ble laget seksti slike med karosseri fra varierte karosserimakere. Her var hestekraften nedjustert til 150.

Referanser
----------

1. ↑  The Maserati A6 fra maserati-alfieri.co.uk, sist lest den 15. februar 2024.
2. ↑  The A6 years, part II fra maserati-alfieri.co.uk, sist lest den 15. februar 2024.