recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Fremstilling av stikkpiller på Norsk Farmasihistorisk Museum 
**Stikkpiller**, eller **suppositorier** (fra latin, *supponere*: erstatte) som de også kalles, er en legemiddelform beregnet til rektal bruk (rektal stikkpille), vaginal (vaginal stikkpille eller vagitorier) eller til bruk i urinrøret.

Innhold
-------

Stikkpiller er faste, doserte legemidler beregnet til innføring i endetarmen. De blir fremstilt ved pressing, støping eller komprimering. Hjelpestoffet i rektale stikkpiller er vanligvis hardfett (*adeps solidus*). Kakaosmør (*oleum cacao*) ble mye brukt tidligere, men på grunn av ustabilitet ved oppvarming og nedkjøling brukes det lite. Hardfett smelter raskt ved kroppstemperatur og virkestoffet blir raskt frigjort.

Stikkpiller er kjent fra egyptisk medisin. Da brukte en honning eller såpe som grunnmasse. Fra omkring år 1800 ble de laget på fettbasis.

Bruk
----

Siden stikkpiller smelter raskt i endetarmen og det er god apsorbsjon der blir legemiddelet fort overført til blodbanen. Det tar vanligvis lenger tid enn ved intravenøs administrasjon, men omtrent like lang tid som ved intramuskulær injeksjon. Virkestoffet trenger lenger tid for å komme ut i kroppen ved peroral og subkutan administrasjon enn ved stikkpiller.

Et alternativ til stikkpiller er miniklyster som plasserer medikamentet i væskeform i endetarmen.

Stikkpiller og miniklyster er spesielt hensiktsmessige ved kvalme, oppkast og kramper siden medikamentet da kan komme opp igjen, eller i tilfeller hvor svelging er vanskelig eller umulig.

Andre betydninger
-----------------

**Stikkpille** brukes også om ord og uttrykk som avsender er klar over vil kunne oppfattes som sårende ment av den det siktes til. Slike kan lett skjules i vanlig kommunikasjon.

Referanser
----------

1. ↑  Semisyntetisk produkt, består av: mono-, di-, triglycerider
2. ↑  Det er også ustabilt ved oppbevaring, og det på grunn av dette dyrt å oppbevare.

Eksterne lenker
---------------

* Om suppositorieapparater (svensk)

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**John Charles Field-Richards** (født 10. mai 1878 død 18. april 1959) var en britisk sportsutøver som deltok under OL 1908 i London.

Field-Richards ble olympisk mester to ganger i vannmotorsport under OL 1908 i London. Han var med på den britiske båten *Gyrinus* som vant både klasse B, båter under 60 fot og klasse C, 6,5- 8 meter. 

Konkurransen i Klasse B ble avholdt den 28. august. Det var kun to båter i den klassen, *Gyrinus* og *Quicksilver*, begge britiske. *Quicksilver* brøt racet og *Gyrinus* var den eneste båten som kom i mål i B-klassen. 

Konkurransen i Klasse C ble avholdt den 29. august og også i denne klassen var det kun to båter, *Gyrinus* og *Sea Dog*, begge britiske. *Sea Dog* fikk motorproblemer og ble nødt til å bryte og *Gyrinus* var ennå en gang eneste båten som kom i mål. 

OL 1908 var første og siste gang motorsport var med på det olympiske programmet.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i vannmotorsport; klasse B Storbritannias flagg Storbritannia
* 1908 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i vannmotorsport; klasse C Storbritannias flagg Storbritannia

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Field-Richards – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) John Field-Richards – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Field-Richards – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
På maleriet «Gule rølliker, hvide skærmplanter og brombær ved en mark» fra 1896 kombinerte hun to sjangre: Blomster- og landskapsmaleriet.
**Emma Augusta Løffler** (født 19. april 1843 i København, død 11. desember 1929 på Hotel Jons Kapel på Bornholm) var en dansk maler.

Emma Løffler var datter av Carl Løffler og Wilhelmine Louise Ludovica Hacke, og ble maler som flere i sin slekt. Dette var ikke noe moren ønsket. Hun ble likevel elev hos maleren Frederik Ferdinand Helsted, og senere hos en av Danmarks ledende blomstermalere på den tiden, professor Otto Diderich Ottesen. Læretiden hos Ottesen kom til å prege hennes stil. Spesialiseringen innen blomstermaleri var et bevisst valg, fordi den sjangeren var en av få som kvinner kunne utfolde seg fritt innen. Løffler var opptatt av hvordan blomstene ble seende ut i de ulike årstiders vekslende lyssettinger. 

Løffler oppholdt seg i Italia i 1905 til 1907, blant annet i Sienna. Den første utstillingen hun deltok på var Charlottenborgs Forårsudstilling i 1873, men videre også i Kunstnerforeningen af 18. November i 1882, på Nordisk Kunstudstilling i København i 1883 og på Kvindernes Udstilling i København i 1895.

Da hun døde i 1929 etterlot hun seg 69 landskaps- og blomstermalerier.

Hun ble begravet på Assistens Kirkegård.

Referanser
----------

1. 1 2   Benezit Dictionary of Artists, oppført som Emma Augusta Løffler, Benezit-ID B00111053, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, oppført som Emma Auguste Löffler, RKD kunstner-ID 464482, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 9120, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500154183, utgitt 14. november 2017, besøkt 21. mai 2021[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* (da) Emma Løffler på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
* «Emma Løffler» på gravsted.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** ULAN
 |
**Stikomyti** (gresk: Στιχομυθία, *Stikhomythia*, «linjetale») er en teknikk i poetisk drama hvor sekvenser av vekslende (alternerende) enkeltlinjer, eller halvlinjer (*hemistikhomythia*) eller to-linjers tale (*distikhomythia*) er til to alternerende figurer. Det har vanligvis gjentagelse og antitese, Begrepet har sitt opphav for teateret i antikkens Hellas, men mange dramatikere har siden benyttet teknikken. Etymologisk kommer det av det greske *stikhos* («rad, verselinjer») og *muthos* («tale»). 

Teknikken ble hyppig brukt av dramatikeren Sofokles og Evripides og passer særlig i avsnitt med dramatisk dialog, hvor to rollefigurer er i voldelig krangel. Den rytmiske intensiteten i altererende linjer kombinert med raske, bitende fektinger i dialogen kan skape en kraftfull effekt. Også Shakespeare er kjent for å benytte teknikken i enkelte av sine verker.

Referanser
----------

1. 1 2   Cushman, Stephen et al (2012): *The Princeton Encyclopedia of Poetry and Poetics*, Princeton University Press, s. 1359
2. ↑   Brown, Lesley, red. (1993): *New Shorter Oxford English Dictionary*. Oxford University Press. ISBN 0-19-861271-0. s. 3056

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin
 |
**t:kort** er et elektronisk reisekort som brukes på kollektivtransporten i Trøndelag. Kortet ble introdusert i juni 2008, og fra januar 2009 er alle periodebilletter overført til t:kort. Det elektroniske billettsystemet er et samarbeidsprosjekt mellom fylkene Nord- og Sør-Trøndelag og de daværende involverte kollektivselskapene: Gauldal Billag, Klæburuten, Nettbuss Trøndelag, Steinkjerbuss og Team Trafikk, Veolia Transport Bane (som driver Gråkallbanen) samt ferjeselskapene Fosen Trafikklag, Kystekspressen og Namsos Trafikkselskap. t:kort periode kan også benyttes på Vys tog innenfor «sone Stor-Trondheim». AtB er ansvarlig for systemet.

Kortet kan bestilles over internett eller på et kundesenter. Billetter legges i kortet over internett via reisekonto, ved et av kundesentrene eller på bussen (sistnevnte gjelder ikke AtBs ruter i Trondheim). Billetten aktiveres ved å holde kortet foran en kortleser («validator»). Systemet har mottatt en del kritikk, blant annet for at det tar lang tid fra man setter inn penger på reisekonto til pengene faktisk er inne på reisekontoen. Systemet er levert av det norske IT-selskapet FARA. Samme system benyttes også i Troms, Nordland, Møre og Romsdal, Rogaland, Hedmark, Oppland, Vestfold, Telemark, Aust-Agder og Vest-Agder.

I 2010 benyttet 3 av 4 reisende i Trondheim t:kort. Kundetilfredshet blant de som bruker t:kort var i april 2010 totalt på 83. Over halvparten av kundene som benytter t:kort er under 30 år, og over 9 av 10 kunder befinner seg i Trondheim og Trondheimsregionen.

Produkter
---------

* t:kort periode
* t:kort autoreise
* t:kort verdi

Se også
-------

* Flexus (Oslo og Akershus)
* Kolumbuskort (Rogaland)
* Oyster (London)

Referanser
----------

1. ↑  Odd Ragnar Myhr (7. oktober 2008). «Tar opp tull med T:kort». Byavisa. Besøkt 28. mars 2011. [*død lenke*]
2. ↑  «Årsrapport 2010» (PDF). AtB. s. s. 13. Arkivert fra originalen (PDF) 29. november 2014. Besøkt 6. august 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**TAPS** eller **Transport Services** er en spesifikasjon for et programmeringsgrensesnitt for dataoverføring mellom applikasjoner på internett som er ment å erstatte programmeringsgrensesnittet Berkeley sockets. En av forbedringene over Berkeley sockets er at applikasjonen ikke trenger å låse seg til en bestemt protokoll. I stedet sier utvikleren hva som er viktig, for eksempel hastighet, sikkerhet eller stabilitet, og grensesnittet
velger så en passende protokoll.

Spesifikasjonen benytter asynkron kommunikasjon. I motsetning til Berkeley sockets har den ikke mulighet for blokkering, det vil si å la applikasjonen vente til det har blitt sendt eller mottatt data. Den er i stedet hendelsesdrevet, som betyr at programmereren må implementere kode for tilbakekall for forskjellige hendelser. Siden moderne datamaskiner gjerne har flere nettverksenheter, for eksempel har mobiltelefoner både Wi-Fi og mobildata, og datamaskiner har mulighet for både protokollene IPv4 og IPv6, benytter spesifikasjonen en algoritme kalt Happy Eyeballs for raskt å velge rett enhet.

TAPS ble foreslått som standard i 2022 av Internet Engineering Task Force. Den er implementert i Apples programmeringsgrensesnitt Network.framework, samt noen andre eksperimentelle implementasjoner. Forskere ved Universitetet i Oslo foreslo i 2020 å benytte TAPS-programmeringsgrensesnittet sammen med nettverksarkitekturen RINA.

Referanser
----------

1. ↑  Eivind Torgersen (20. juni 2022). «Snart i mål med nytt transportsystem for internett». Titan.uio.no. Besøkt 7. september 2022.
2. ↑  Kristjon Ciko; Michael Welzl; Marcel Marek (2020). «TAPS and RINA: Do they fit together?». *2020 23rd Conference on Innovation in Clouds, Internet and Networks and Workshops (ICIN)*: 35–40. doi:10.1109/ICIN48450.2020.9059406.

Eksterne lenker
---------------

* Philipp S. Tiesel (23. august 2019). *TAPS Transport Services API*. media.ccc.de.
* «Transport Services (taps)». IETF Datatracker.
**Fran Leeper Buss** (født 1942) er en amerikansk historiker, sosialarbeider og forfatter. 

Siden 1960-tallet har hun arbeidet med å dokumentere kvinneliv. Hun startet *Women's Crisis and Information Center* i Fort Collins, Colorado i 1971; og har undervist ved University of Wisconsin, Whitewater, and the University of Arizona.

Hun har skrevet bøkene *La Partera, Story of a Midwife* (1980) og *Dignity: Lower Income Women Tell of Their Lives and Struggles* (1985); *Journey of the Sparrows* (1991) og *Forged under the Sun: The Life of Maria Elena Lucas* (1993). 

Ungdomsboken *Journey of the Sparrows*, som skildrer livene til latinamerikanere som migrerer ulovlig til USA, er oversatt til norsk som *Spurvenes reise*. Mona Lange ble tildelt Kultur- og kirkedepartementets oversetterpris for barne- og ungdomslitteratur for oversettelsen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Eguzon-demningen** er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt ved Creuse, ei sideelv Vienne, som igjen er ei stor sideelv til vasdraget Loire. Demningen leverer kraft til eget vannkraftverk knyttet direkte til damanlegget. Installert effekt er 71 MW, med inntil 105 GWh årlig produksjon av elektrisk kraft.

Demningen er en 61 meter høy og 300 meter lang buedam i betong, og reservoaret som demmes opp er på 312 hektar (3,1 km²). Vannmassene har et volum på maksimalt 58 millioner m³. Reservoaret kalles ***Lac de Chambon***.

Anlegget ligger øst for storbyen Poitiers, og sør i departementet Indre, i Centre-Val de Loire-regionen. 

Elva Viennes øvre løp (med Maulde og Taurion) har 17 demninger ovenfor byen Limoges, og ytterligere 4 nedenfor. Dessuten er det 7 damanlegg i sideelva Creuse i øst. I alt har de beskjedne damanleggene i Limoges-regionen en installert, samlet kapasitet på 262 MW, og mange av dem er fra første halvdel av 1900-tallet. De eies av Electricite de France (EDF). I tillegg er det også en uavhengig eid demning i sideelva La Couze mellom Vienne- og Creuse-vassfarene.

Se også
-------

* Liste over verdens største vannkraftverk

Eksterne lenker
---------------

* Demningene i Limoges – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
* Rapport om flomrisiko fra demninger[*død lenke*] – lokalregjeringen i Haute-Vienne dept. Besøkt 14. januar 2012.

| * v
* d
* r
Anlegg i Vienne-elva |
| --- |
| Kildeelva Vienne | Servierès **·** Chammet  **·** Bussy |
| Kildeelva Maulde | Faux-la-Montagne  **·** Vassivière  **·** Mont Larron  **·** Martineix  **·** Fleix  **·** Bujaleuf  **·** Langleret  **·** Villejoubert  **·** L'Artige |
| Kildeelva Taurion | Lavaud-Gelade  **·** (La-Roche) Talamie **·** L'Etroit  **·** Saint-Marc **·** Chauvan |
| Vienne nedenfor Limoges | Jousseau  **·** La Roche  **·** Chardes  **·** Chatellerault |
| Sideelva Gartempe-La Couze | Saint-Pardoux **·** Mazeaud |
| Sideelva Creuse | Confolent  **·** Champsanglard  **·** (Les) Chezelles  **·** L'Age  **·** Eguzon  **·** (Roche au) Moine  **·** (Roche) Bat L'Aigue |
Elektrisk stikksag.
Hånddrevet stikksag, også kalt «**rotterumpe**».
Stikksagblader til elektrisk stikksag
En **stikksag** er en sag med smalt blad som er spesielt egnet til å sage ut hull og buer. En stikksag kan være håndsag eller elektrisk drevet. En stikksag som håndsag har et smalnende blad. Når en stikksag brukes til å skjære ut hull og åpninger, må det først bores et hull slik at stikksagen kommer til.

Historie
--------

Den elektriske stikksagen så dagens lys da Albert Kaufmann i det sveitsiske selskapet Scintilla AG ble inspirert av konas symaskin. Han så at synålen gikk veldig fort da han så hans kone sydde med symaskinen og han fant på å klemme et sagblad i symaskinen. Sagen ble kalt for "Lesto jigsaw". Albert Kaufmann ble spurt av sjefen sin om han skulle få fast sum av patentet eller å få betaling etter hvor bra salget av stikksagen ble. Han trodde salget ikke ville bli så bra men han tok feil. Selskapet ble solgt til Bosch i 1954 og fikk et godt resultat av salget.

Elektrisk stikksag
------------------

Elektrisk stikksag er en sag som kan sage figurer, rette snitt, sirkler, hull og buer. Elektrisk stikksag kan man både få tak i både elektrisk og på batteri. Stikksag bladet kan byttes å finnes med både med t og u festet og det finnes blader til både tre og metall i både finere og grovere blader. Sagen har en pendel funksjon så man kan sage fortere men gir litt dårligere resultat og kan sage mellom 0-45 grader. Farten på sagen kan innstilles men jo høyere fart gir dårligere presisjon når man sager. Sagen har opptil 3000 omregninger i minuttet og fås mellom 200-850 watt eller 12 volt batteri.

Se også
-------

* Bajonettsag

Eksterne lenker
---------------

* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Forest Gate** er et boligområde i bydelen Newham i det østlige London. Området har aldri vært en administrativ enhet og har således aldri hatt formelle grenser, men uformelt blitt forstått som å ha felles grenser med postområdet E7 og ligger da på begge sider av grensene mellom West og East Ham. Området ligger rundt 11 km nordøst for Charing Cross og grenser til Manor Park i øst og til sentrum av Stratford i vest. Stedet har blitt beskrevet som et virkelig flerkulturelt område ettersom ingen etnisk andel av befolkningen er i flertall eller dominerende.

Historie
--------

Navnet Forest Gate, «skogsporten», er første gang dokumentert i registeret til sognet West Ham på slutten av 1600-tallet. Navnet beskriver en port som ble plassert på den moderne veien Woodford Road for å forhindre at krøtter kom fra de åpne beitemarkene i området Wanstead Flats innenfor Epping Forest. Denne skogen strakte seg tidligere hele veien fra Epping til Forest Gate. Deler av skogen finnes fortsett på forskjellige steder i det nordøstlige London, for eksempel i Wanstead Flats som grenser til Forest Gate. Porten sto nær det tidligere vertshuset Eagle & Child. Porten var aldri en tollstasjon og ble revet i 1881.

Woodgrange Estate er et område som er dominert av viktorianske hus. Det har fire gater (Windsor, Claremont, Osbourne og Hampton), som alle er forbundet med Woodgrange Road. Den viktorianske arkitekturen er så godt bevart at denne delen av Forest Gate er vernet. Det meste av Forest Gates viktorianske hus har blitt bevart intakte, men utviklere har på 2010-tallet presset inn nye bygg. Det er liten sone med hoteller på motsatt side av politistasjonen.

Sport
-----

Clapton FC hadde tidligere sin hjemmebane, Spotted Dog Ground, i Forest Gate. Banen hadde navn etter distriktets eldste pub, The Old Spotted Dog, som nå er nedlagt. I området finner man West Ham Park.

Referanser
----------

1. 1 2   «Forest Gate, Newham», *Hidden London*
2. ↑   Hibbert, Christopher; Weinreb, Ben; Keay, Julia (2010): *The London Encyclopaedia*, 3. utg. London: Macmillan

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**George Kennedy Young** (født i 1911 i Dumfriesshire, død i 1990 i London) var en visedirektør for den britiske etterretningstjenesten Secret Intelligence Service (SIS), og senere var han involvert innen britisk politikk på høyresiden. Han satt også bankmann for en kortere periode. 

Young ble utdannet ved St. Andrews University, Dijon University, University of Giessen, og Yale University. I 1940 fikk han et militært oppdrag som offiser i kongens regiment, men ble senere overført til britisk etterretning. Han har en lavere akademisk grad fra hans studier i Skottland. Han har for hans tjenester til landet sitt blitt tildelt en Order of the British Empire. Han har også fått The Most Honourable Military Order of the Bath (Order of the Bath).

Før utbruddet av den andre verdenskrig var han en del av redaksjonen i avisen *Glasgow Herald*, og etter at krigen var avsluttet meldte han seg til utenriksdepartementet i Storbritannia, og han tjenestegjorde som diplomat i Wien, Midtøsten og fra 1953, arbeidet han i Whitehall, der han spesialiserte seg på forsvars-etterretning. Hans misnøye med Macmillan og hans regjering ledet ham til å trekke seg fra rollen som nestleder for SIS i 1961.

Etter den andre verdenskrigen, arbeidet Young for en kortere periode innen journalistikken, før han returnerte til SIS der han ble ansatt som sjef for den britiske etterretnings-stasjonen i Wien, hvor han var involvert i de fleste hemmelige agentene og deres operasjoner i det sørøstlige Europa under den kalde krigen. 

I 1953 ble Young tilbakekalt til London for å ta over som direktør for Secret Intelligence Service og i 1956, under Suez-krisen, ble han igjen satt til å lede Storbritannias operasjoner i Midtøsten. I 1959 ble han utnevnt til visesjef for det britiske Secret Service. Han forlot endelig etterretningstjenesten og pensjonerte seg i 1961.

Referanser
----------

1. 1 2   «George Kennedy Young», Identifikator for National Portrait Gallery (London) mp148156[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Oxford Dictionary of National Biography, oppført som George Young, Oxford Biography Index Number 40179[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som George K. Young, FAST-ID 1433094, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w62j6vxp, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Tibor Andrew Nyilas** (født 3. juni 1914 i Budapest, død 19. mai 1986) var en amerikansk fekter som deltok i de olympiske leker 1948 i London, 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.

Nyilas vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn og Italia. De andre på laget var Norman Armitage, George Worth, Dean Cetrulo, Miguel de Capriles og James Flynn.

Han vant gull i den individuelle sabelkonkurrasen under de Panamerikanske leker 1951 i Buenos Aires i Argentina.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i fekting, sabel lagkonkurranse USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tibor Nyilas – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tibor Nyilas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tibor Nyilas – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Rhynchophorus ferrugineus
**Rhynchophorus ferrugineus** (**den røde palmesnutebillen**) er en art i snutebillefamilien, som er en underart av biller. Den kan bli fra 2,5 cm til 4 cm lang, og har en rustrød farge med gråbrunt mønster. Dens larver tar bolig i palmetrær, der den huler ut stammen og til slutt tar livet av verten sin. Det kan ta opptil 6 måneder fra en palme blir angrepet til den dør. Palmesnutebilen kommer opprinnelig fra tropisk Asia, og har spredd seg til middelhavseuropa ved eksport av palmer. Særlig i Spania utgjør billen en trussel mot palmebestanden. Enkelte områder av Spania, som Costa Blanca og Costa del Sol, er særlig utsatt. Palmesnutebillen ble første gang observert i Spania i 1994, og i Frankrike i 2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rhynchophorus ferrugineus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Rhynchophorus ferrugineus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Rhynchophorus ferrugineus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rhynchophorus ferrugineus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Rhynchophorus ferrugineus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rhynchophorus ferrugineus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Max Tundra** er artistnavnet til den engelske elektroniske musikeren, sangeren og musikkprodusenten **Ben Jacobs**.

Som ung lærte han å spille piano. Han fattet interesse for elektronisk musikk da han kjøpte seg en Amiga 500 med et musikkprogram. Jacobs sendte etterhvert ut en demo til 50 plateselskaper. De eneste interesserte var Warp Records, som ga ut maxi-singelen *Children At Play* i 1998.

Max Tundra har så langt gitt ut to album: *Some Best Friend You Turned Out To Be* fra 2000 og *Mastered By Guy At The Exchange* fra 2002. Begge disse fikk god omtale av Pitchfork Media. Det sistnevnte albumet var den første Max Tundra-utgivelsen hvor nesten alle sporene inneholdt vokal, av Jacobs selv og hans søster Becky. Hans tredje album er planlagt utgitt i oktober 2008.

Max Tundra var en av de siste artistene som spilte inn en «Peel session» for John Peels radioprogram før Peels død i 2004. Max Tundra er selv programleder for et ukentlig radioprogram på den ikke-kommersielle radiokanalen Resonance FM, kalt «Max Tundra's Rotogravure».

Albumliste
----------

* 2000 Some Best Friend You Turned Out To Be
* 2002 Mastered By Guy At The Exchange

Referanser
----------

1. ↑  Max Tundra – Some Best Friend You Turned Out To Be
2. ↑  Max Tundra – Mastered By Guy At The Exchange
3. ↑  Dominop Records – Max Tundra

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Gamle jernutvinningssteder i Burkina Faso** (*Ancient Ferrous Metallurgy Sites of Burkina Faso*) er en samling av kulturminner som i 2019 ble innskrevet på UNESCOs verdensarvliste. Dette er det tredje verdensarvområdet i det vestafrikanske landet Burkina Faso.

Verdensarvområdet består av fem elementer som ligger i forskjellige provinser i landet. Det omfatter femten stående ovner med naturlig trekk, flere andre ovnsstrukturer, gruver og spor etter boliger. Douroula, som dateres tilbake til 700-tallet f.Kr. er det eldste vitnesbyrdet om tidlig jernproduksjon i Burkina Faso. De andre lokalitetene - Tiwêga, Yamané, Kindibo og Békuy - er kulturminner fra den mer omfattende jernproduksjonen fra år 1000 til vår tid.

Referanser
----------

1. ↑  Ancient Ferrous Metallurgy Sites of Burkina Faso; africanexplorermagazine.com, 2019

Eksterne lenker
---------------

* The Age of Iron in West Africa; The Metropolitan Museum of Art, 2002
* Striking Iron: The Art of African Blacksmiths; The Fowler Museum at UCLA, 2018
**George John Tenet** (født 5. januar 1953 i Flushing i Queens i New York i USA) er en amerikansk professor i anvendt diplomati, og var tidigere direktør for CIA. Den sistnevnte tjeneste innehadde han fra juli 1997 til juli 2004, noe som innebærer at han var en av dem som så langt hadde vært CIA-sjef lengst.

Biografi
--------

George Tenet ble født i Queens av to immigranter. Hans mor Evangelina kommer fra Albania men er etnisk gresk, og hans far kommer fra Hellas. Han studerte internasjonal politikk ved Georgetown University og Columbia University. Hans far drev en liten spiserestaurant i Little Neck. Hans tvillingbror ble døpt William.

Etter en tid ved American Hellenic Institute, ble han ansatt av John Heinz ved USAs senat. På 1980-tallet ble han vervet til Bill Clintons nasjonale sikkerhetsgruppe, og ble av samme president utnevnt til sjef for *National Security Council*. I 1995 ble han undersjef ved CIA, og ble 11. juli 1997 enstemmig bekreftet av senatet til posten som organisasjonens toppsjef. Selv om denne posten vanligvis er politisk besatt og sjefsskifte skjer når et annet parti får presidenten, forble han i stillingen etter at George W. Bush etterfulgte Bill Clinton som president.

Lenge før 11. september-angrepene påpekte Tenet den økende trussel fra terrorismen. Den 15. september 2001 presenterte han *Worldwide Attack Matrix*, en antiterrorismekampanje for 80 land. 

Den 3. juli 2004 fratrådte Tenet fra posten som sjef for CIA «av personlige grunner». Han mottok i desember samme år Presidential Medal of Freedom.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, oppført som George Tenet, Munzinger IBA 00000022253, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, oppført som George Tenet, SNAC Ark-ID w6v44jdg, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.independent.co.uk[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «George John Tenet — Central Intelligence Agency». *www.cia.gov*. Arkivert fra originalen 6. mars 2019. Besøkt 14. februar 2019.
5. ↑  «George Tenet - Munzinger Biographie». *www.munzinger.de*. Besøkt 14. februar 2019.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**John M. Deutch** | **Direktør for CIA**(1997–2004) | Etterfølger:**Porter J. Goss** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ICCU **·** CiNii **·** Munzinger (iba)
 |
**«Gamle furutrær»** er et maleri av Lars Hertervig fra 1865 som regnes som et av hans hovedverk.

Lars Hertervig malte maleriet i Stavanger i en alder av 35. På det tidspunktet hadde han akkurat flyttet tilbake til byen og begynt å arbeide ved Aanensens malerverksted, etter flere år på fattigkassen og et opphold ved Gaustad sykehus.

Motiv
-----

Maleriet viser tre forkrøplede furutrær i en urskog tidlig en blå-grå morgen. Det ene treet har veltet og lener seg mot det andre treet. I bakgrunnen er det morgendis. Den mørke jorden står i sterk kontrast til den lyse himmelen, og de snødekte fjellene i bakgrunnen.

Inger M. Renberg analyserer motivet i hovedoppgaven sin fra 2002. Hun ser blant annet en fremstilling av en dødsprosess i ulike stadier som er nødvendig for urskogens fornyelse, og dermed et spenningsforhold mellom forgjengelighet og evighet.

Bildets historie
----------------

Petra Aanensen (1858-1950), datter av malermesteren Peder Aanensen (1821-?), etterlot i 1940 familiens kunstarv til Stavanger kunstforening. Denne inkluderte «Gamle furutrær», som hadde vært i familiens eie siden 1865. I 1992 gikk bildet inn i nye Rogaland Kunstmuseums permanentutstilling.

Maleriet *Gamle furutrær* ble i 1976 gjengitt på et norsk frimerke i serien *Malerkunst II*, NK 781.

Andre malerier av Lars Hertervig med trær som motiv
---------------------------------------------------

* Skog, 1853Skog, 1853
* Fra Skånevik, 1854Fra Skånevik, 1854
* Rullestadjuvet, 1855Rullestadjuvet, 1855
* Skogtjern, 1865Skogtjern, 1865
* Landskap, 1902Landskap, 1902

Referanser
----------

1. ↑  «Gamle furutrær». *Stavanger kunstmuseum*. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 16. mai 2016.
2. ↑  «Lars Hertervig». *Norsk kunstnerleksikon*. Besøkt 16. mai 2016.
3. ↑  Inger M. Renberg. *Stanse tiden. Temporale aspekter i Lars Hertevigs landskapsmalerier. Gamle furutrær og Borgøya belyst ved Walter Benjamins allegoribegrep*.  Masteroppgave i kunsthistorie, Univ i Oslo 2002
4. ↑  «Frk Petra Aanesen død». *Stavanger Aftenblad 2. okt 1950*. 1950.
5. ↑  «Folketelling 1875 : Nygade 369k, Stavanger». Arkivert fra originalen 6. mai 2016. Besøkt 16. mai 2016.
6. ↑  Inger M.L. Gudmundson: *Nå bør vi snakke om etikken* i Arkivert 5. juni 2016 hos Wayback Machine. *Aftenbladet*, 26. juni 2014

Litteratur
----------

* Tommy Sørbø *Norges nasjonalmalerier* 1995 ISBN 8251615801
* Holger Kofoed: *I Lars Hertervigs skog*, Gyldendal Tiden 1991, ISBN 9788205191693
* Inger M. Renberg, Holger Koefoed og Kari Greve: *Lars Hertervig – fragmenter*, Labyrinth Press 2005, ISBN 9788273930316
**Engelskbukta** er en 1,5 kilometer bred bukt eller liten fjord på sørkysten av Brøggerhalvøya på Svalbard. Den ligger helt nordøst i Forlandsundet, nordvest i Oscar II Land på Spitsbergen. Et tidligere navn på bukta var Cove Comfortless.

To større isbreer, Uvêrsbreen og Comfortlessbreen, munner ut ved Engelskbukta. De to breene gikk tidligere sammen like før bukta, men er nå adskilt. Brefronten på Comfortlessbreen går fremdeles helt ned til sjøen, mens Uvêrsbreen har trukket seg så langt tilbake at den er adskilt fra Engelskbukta og Comfortlessbreen med et to-tre kilometer langt morenefelt.

10 kilometer lengre nord, på nordkysten av Brøggerhalvøya, ligger tettstedet Ny-Ålesund.

Referanser
----------

1. ↑  «Engelskbukta». *Place names in Norwegian polar areas*. Norsk Polarinstitutt. 10. februar 2017. Besøkt 10. august 2019.
2. ↑  «Comfortlessbreen». *Place names in Norwegian polar areas*. Norsk Polarinstitutt. 10. februar 2017. Besøkt 10. august 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**L&L SA** (Lafragette & Legier) er et konjakkhus. De ligger i byen Cognacs historiske sentrum. De vektlegger sin økologiske konjakk.

Historie
--------

Selskapet L&L ble stiftet i 1984, for å produsere og distribere **Alizé**, deres blanding av konjakk og fruktsaft. Det ble stiftet av Jean-Paul og Marie-Claude Lafragette. Marie-Claude het Legier før de møtte hverandre, derav navnet. 

Huset har i dag ansvaret for den franske presidentens offisielle gave når han mottar statsbesøk. 

1. april 2005 kjøpte de aksjemajoriteten i konjakkhuset A. de Fussigny. 

I 2007 har det vært en del stridigheter i L&L. Huset eies av to familier; franske Lafragette (eier 49%) og amerikanske Kopf (51%), og Kopf ønsker å overta hele selskapet. Den ene familien har anklaget ledelsen for uregelmessigheter, og selskapet er under etterforskning.

Utvalg
------

### Konjakk

* Eirik Blodøks VSOP
* Harald Haarfagre XO
* Haugesund Jubileums XO Cognac
* Lafragette Bons Bois XO
* Lafragette Grand Champagne XO
* Lafragette Fins Bois XO
* Lafragette Petite Champagne XO
* Lafragette Borderies XO
* Font-Borne Réserve Familiale
* Font-Borne Tres Vieux

De 5 Lafragette konjakkene representerer hvert sitt områder i regionen, og serien kalles «Les Crus de Cognac». 

### Andre drikker

* XO Beer – Øl iblandet 5% konjakk (XO), total alkoholprosent 8%
* Alizé – en blanding av pasjonsfrukt, appelsin, sitrusfrukt og konjakk (Alize Gold Passion, Alize Red Passion, Alize Wild Passion og Alize Bleu)
* Pineau des Charentes – rød og hvit

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside – L&L
* Offisiell hjemmeside – Lafragette
**Danny Bungard** (født 2. juli 1976) er en nordmann dømt for narkotikakriminalitet.

Han ble regnet som hovedmann i den såkalte Wonderboy-saken. Han ble dømt til 14 års fengsel i Borgarting lagmannsrett i 2008. Han anket til Høyesterett der straffen ble skjerpet til 15 års fengsel. Sammen med 13 andre personer ble Bungard dømt for innførsel og omsetning av til sammen 762 kilo hasj, til da norgeshistoriens største hasjbeslag. Bungard var bosatt i Marbella i Spania, og hadde et nettverk av personer i Norge som solgte hasj og overførte penger til ham i Spania. Hans kjæreste ble også blitt trukket inn i narkotikavirksomheten, og ble dømt for heleri. David Toska var også involvert.

Referanser
----------

1. ↑  Furberg, Kristoffer (19. september 2008). «Skjerper straffen i Wonderboy-saken». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 1. november 2020.
2. ↑  
Anders Fjellestad (28. mars 2008). «Fikk 14 års fengsel i Wonderboy-saken». NA24. Arkivert fra originalen 18. juni 2009. Besøkt 21. november 2010.
3. ↑  
Kjetil Mæland (26. mars 2008). «Klesdesigner nektet for narkotiltale». Nettavisen. Arkivert fra originalen 23. august 2009. Besøkt 21. november 2010.
4. ↑  
Kjetil Mæland (31. mars 2008). «Kjendisdesigner dømt for narko». Nettavisen. Arkivert fra originalen 26. oktober 2010. Besøkt 21. november 2010.
**Mario** «**the Shadow**» **Gigante** (1923–2022) var en amerikansk gangster og et høytstående medlem av Genovese-familien. Han var broren til den nå avdøde mafiabossen Vincent Gigante. Mario Giganto var boss i Genovese-familien mellom 2004 og 2008.

I 1988 ble Gigante dømt for omfattende lånehai-virksomhet og han fikk en dom på åtte år i fengsel. Men den tidligere New York-senatoren Alfonse D'Amato var angivelig involvert i lobbyvirksomhet med det høytstående mafia-medlemmet Rudolph Giuliani og han reduserte Marios fengselsstraff.[]

Da han var i slutten av 1970-årene fikk Mario en kort fengselsstraff på grunn av gjentatt pengeutpressing. Det er blitt antatt at Mario Gigante pensjonerte seg fra yrket som mafialeder.

Referanse
---------

1. ↑  Hinchey, Maurice D.; Miller, Paul; Conservation, New York (State) Legislature Assembly Committee on Environmental (1986). *A Report from Chairman Maurice D. Hinchey to the New York State Assembly Environmental Conservation Committee on Organized Crime's Involvement in the Waste Hauling Industry* **(engelsk)**. The Committee.
**FREW Publications** er et australsk tegneserieforlag som utgir *The Phantom* (*Fantomet*). Forlaget ble starta i 1948 av Ron Forsyth, Jim Richardson, Jack Eisen og Peter Watson. Navnet består av forbokstavene i hver grunnleggers etternavn. Eisen og Watson slutta imidlertid før selskapet hadde starta ordentlig, men navnet ble beholdt. FREW eies og drives i dag av Jim Shepherd.

Den første serien FREW ga ut var *Fantomet*, i 1948, og per 2006 er det den eneste serien de gir ut. FREWs storhetstid var på 1950-tallet, da de ga ut flere titler, de fleste australskproduserte. Eksempler på titler de ga ut er *The Shadow*, *Sir Falcon* og *Phantom Ranger*.

FREWs *Fantomet*-utgivelse var den andre faste *Fantomet*-utgivelsen i verden, kun slått av italienske *L'Uomo Mascherato* fra 1938. FREWs *Fantomet*-utgivelse er den lengste sammenhengende utgivelsen av *Fantomet* noensinne.

Se også
-------

* Fantomet i Australia

Kilder
------

* Bryan Shedden (1997–2006). «Frew Publications Pty. Ltd.». Besøkt 8. juli 2006.
* Steffen Hope (21. august 2005). «Intervju med Jim Shepherd». Arkivert fra originalen 23. juni 2010. Besøkt 26. mars 2006.

Portaler: Litteratur | Kunst
**Trollhättefallene** er en foss- og strykstrekning i Göta älv i Sverige. Fallene begynner ved Malgöbroen i det sentrale Trollhättan, og har en samlet fallhøyde på 32 meter, noe som utgjør mesteparten av den totale høydeforskjellen på 44 meter mellom Vänern och Kattegat. Da elva ennå var uregulert var vannføringen i fallene 900 m³/s, og fallene strekte seg ned til Olidehålan, der den nederste delen ble kalt Helvetesfallet.

Vannføringen utnyttes idag til kraftproduksjon i de to kraftverkene Hojum og Olidan, som ligger på østsiden av elva. Imidlertid tillates elva fra tid til annen å følge sitt opprinnelige løp gjennom fallene, enten for å regulere vannstanden i Vänern eller som en turistattraksjon. I sommermånedene slippes vann i fossen i 10-15 minutter om ettermiddagen hver dag. Vannføringen er da rundt 300 m³/s, og Trollhättefallene er i dag en av Vest-Sveriges fremste turistattraksjoner.

Vannkraften i fallene har gjennom århundrene blitt brukt som drivkraft til kverner og sager. På 1700- og 1800-tallet ble virksomhetene langs elva større i omfang, og i 1800 ble de første slusene forbi fossen bygget. I 1910 sto Olidan kraftverk ferdig, og da Hojum kraftverk kom til i 1943 ble hele vannføringen i elva ført gjennom turbinene, og Trollhättefallene stilnet. Ruiner fra den tidligere industrien som lå langs elva er fremdeles synlig nedenfor demningene.

Referanser
----------

1. ↑  «Trollhättefallen, Trollhättan». *vastsverige.com*. Turistrådet Västsverige. Besøkt 27. august 2018.
2. ↑  «Trollhättans historia». *trollhattan.se*. 14. juni 2018. Besøkt 27. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trollhättan Falls – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Macromphalinae** er en gruppe av sommerfugler som tilhører familien ekte spinnere (Lasiocampidae). Disse spinnerne forekommer bare i den Nye verden, men det er tallrike arter i Sør-Amerika. De er gjerne hvite eller grå på farge og kan kjennes på at beina er kledt med lang, tett «pels» og virker dermed meget kraftige. Noen arter i slektene *Euglyphis* og *Tolype* har larver som er kledt med neslehår som kan gi utslett eller hudskader om man kommer i kontakt med dem. Det er kjent ca. 15 ulike slekter.

Utseende
--------

Små til middelsstore (vingespenn 24 – 60 mm), tettbygde, hvite, grå eller brunlige spinnere, kroppen er kledt med tette, lange, pelsaktige hår. Særlig er beina påfallende hårete, gjerne i hvitt. Som hos andre Lasiocampidae er munndelene redusert. Hannen har nokså korte, fjærformede antenner. Vingene er forholdsvis små og avrundede. Der er kledt med temmelig løstsittende skjell, og det er vanskelig å håndtere dem uten at mange av skjellene faller av.

Levevis
-------

Larvene lever på forskjellige busker og trær, også bartrær. De er vanligvis såpass fåtallige at de ikke blir regnet som skadedyr, men kan i enkelte tilfeller gjøre litt skade på frukttrær og prydbusker. De voksne spinnerne flyr om natten, i tempererte strøk ofte langt utpå høsten. De kommer gjerne til lys og blir da sittende stille rundt lyset hele dagen. De er da svært passive og man kan plukke dem opp tilsynelatende uten at de reagerer i det hele tatt, men siden noen arter har irriterende neslehår bør man være forsiktig med å gjøre dette. Som de fleste andre spinnere tar de ikke næring til seg som voksne, men fly bare for å pare seg og legge egg.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Gruppen Apoditrysia
									* Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
										+ Overfamilien Lasiocampoidea
											- Familien ekte spinnere, Lasiocampidae
												* Underfamilien Macromphalinae – Amerika, ca. 15 slekter, bl.a.:
													+ Slekten *Apotolype* Frandemont, 1973
													+ Slekten *Artace* Walker, 1855 – 30 arter
													+ Slekten *Euglyphis* Hübner, 1820 – ca. 390 arter
													+ Slekten *Hypopacha* Neumoegen & Dyar, 1893
													+ Slekten *Macromphalia* Felder – 22 arter
													+ Slekten *Mesera* Walker, 1855
													+ Slekten *Nesara* Walker, 1855 – 35 arter
													+ Slekten *Sphinta* Schaus, 1904
													+ Slekten *Titya* Walker, 1855
													+ Slekten *Tolype* Hübner, 1820 – 115 arter
													+ Slekten *Tytocha* Schaus, 1924

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* Med foto av noen nordamerikanske arter: John Davis's Moths of the Pacific Northwest
* Jim Vargo's Moths of North America: [*død lenke*]
| FNs sikkerhetsrådsResolusjon 83 |
| --- |
| Dato: | 27. juni 1950 |
| **Møte nr.** | 474 |
| **Kode:** | S/1511 (dokument) |
| 

---

 |
| Avstemning: | For: 7 Avh: 0 Imot: 1 |
| **Tema:** | Angrepet på Republikken Korea |
| Resultat: | Vedtatt |
| 

---

 |
| Sikkerhetsrådets medlemmer i 1950: |
| *faste medlemmer:* |
| Taiwans flagg CHN Frankrikes flagg FRK Russlands flagg RUS Storbritannias flagg GBR USAs flagg USA |
| *rullerende medlemmer:* |
| Cubas flagg CUB Ecuadors flagg ECU Egypts flagg EGY Indias flagg IND Norges flagg NOR Jugoslavias flagg YUG |
| 

---

 |
| Russisk kart som viser den 38. breddegrad som mellom andre verdenskrig og Koreakrigen var grensa mellom de to koreanske statene. De røde pilene viser den nordkoreanske framrykningen sørover på Koreahalvøya.. |
| 

---

 |
| ← forrige     **1973**     neste → |

**FNs sikkerhetsråds resolusjon 83** (kode: **S/1511**) er en FN-resolusjon som ble vedtatt 27. juni 1950 av sikkerhetsrådet angående Nord-Koreas militære angrep på Sør-Korea.

Resolusjonen slo fast at angrepet på Sør-Korea, gjennomført av militære styrter fra Nord-Korea representerte et brudd på freden. Rådet forlangte en stans i alle krigshandlinger og at Nord-Korea skulle trekke sine styrker tilbake til den 38. breddegrad. Rådet bemerket ellers rapporten fra United Nations Commission on Korea som slo fast at Nord-Korea ikke hadde oppfylt FNs sikkerhetsråds resolusjon 82 og at umiddelbare militære tiltak var nødvendig for å gjenopprette internasjonal fred og sikkerhet.

Rådet anbefalte deretter FNs medlemsland å stille slik assistanse til rådighet for Republikken Korea (Sør-Korea) for å slå tilbake det militære angrepet.

Resolusjonen ble vedtatt mot stemmen til Jugoslavia. Egypt og India var til stede, men deltok ikke i avstemningen, mens Sovjetunionen ikke deltok i møtet.

Eksterne lenker
---------------

* Teksten til resolusjonen (på UNHCR.org)

Wikisource har originaltekst relatert til denne artikkelen:
***UNs Security Council Resolution 83***

Portal: Korea
**Trollhegg** (*Frangula alnus*) er en løvfellende busk i trollheggslekten innenfor trollheggfamilien.

Beskrivelse
-----------

Trollhegg blir fra 2 til 6 meter høy. Barken er først grå og fint håra med lyse barkporer på langs. Senere blir den mørk brun med mer tydelige porer. Gamle grener kan få oppspukket, grå bark. Bladene er oftest skruestilte, ovale med hel rand. Oversiden er skinnende blank friskt grønn, mens underside er mer matt og lysegrønn. Høstfargen er klart gul. Blomstene, som kommer fram fra begynnelsen av juni, sitter samla i kvaster i bladhjørnene. Blomstene er tokjønna, og gulgrønne og bittesmå. Fruktene er ertestore bær som skifter farge fra grønt over rødt til svart. Blomster og bær kan sees i alle grader av modenhet samtidig. Frøene spirer villig. Rotnettet er kun litt forgreina, men når langt ut og djupt ned. Alle deler av planta har ei spesiell, ram lukt. Hele planta er giftig og framkaller kraftige oppkastninger. Biene trekker gjerne etter trollhegg, som yter god nektar.

Utbredelse og habitat
---------------------

Planta opptrer som underskog i nesten alle jordtyper, men især på fuktig jordbunn. Dessuten danner den kratt ved bredden av dammer, sjøer og vannløp sammen f. eks svartor, vanlig bjørk, pors og selje. Trollhegg er vanlig i nesten hele Europa, med mangler nordlige deler. Den går også inn i den asiatiske delen av Russland, samt Kaukasus og Lilleasia. Den er innført i Nord-Amerika. I Norge vokser den i lavlandet nord til Grane i Nordland.

Bruk
----

I folkemedisinen har trollhegg et ry som avførende middel. Det var viktig at man skrellet av barken på riktig måte, ovenfra og ned. Ellers ville man få brekninger av barken hvis man drar den av motsatt vei. Brekningen skyldes et atranol-derivat, som etter langvarig lagring omdannes til antrakin-glyoksid som virker avførende. Barken blir også brukt til plantefarging, og gir en grønn farge.

Referanser
----------

1. ↑  Norges planter bind II s. 133

Eksterne lenker
---------------

* (en) *trollhegg* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *trollhegg* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *trollhegg* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *trollhegg* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *trollhegg* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *trollhegg* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *trollhegg* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *trollhegg* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Frangula alnus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Frangula alnus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Frangula alnus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Urtekildens planteleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN
 |