**Annibale Bugnini** (født 14. juni 1912 i Civitella del Lago i Umbria i Italia, død 3. juli 1982 i Roma) var en italiensk katolsk ordensgeistlig som var medlem av *Misjonskongregasjonen* (C.M. kalt lasaristene eller vincentinerne).

Liv og virke
------------

Bugnini ble presteviet den 26. juli 1936. Fra 1946 var han en redaktør for det liturgiske tidsskrift *Ephemerides liturgicae* og var fra 1948 til 1960 sekretær for den kommisjon som pave Pius XII hadde nedsatt for en generalreform av kirkens liturgi. I 1957 ble han professor for liturgi ved Lateranuniversitet og fra 1959 til 1962 var han sekretær for den liturgiske forberedelseskommisjon forut for Annet vatikankonsil. Bugnini ble i 1964 sekretær for det råd som pave Paul VI nedsatte for liturgien (presidenter: Først kardinal Giacomo Lercaro, fra 1968 Benno Gut). Fra 1969 til 1975 var han sekretær og drivende kraft (Kardinalprefekt Gut døde i 1970, og etterfølgeren Arturo Tabera var i embede bare fra 1971 til 1973) i Kongregasjonen for Gudstjenesten, helt til den under kardinal James Robert Knox ble forent med kongregasjonen for sakramentene.[] Det var Consilium og denne etterfølgerorganisasjonen på kongregasjonsnivå som gjennomførte den liugireform som fulgte Annet vatikankonsil. 

Bugnini fikk også motstandere, men nøt pavens gunst helt til reformene var på plass i 1975.[] Hans heftigste motstandere fant man innenfor tradisjonalistiske katolske kretser, som hevdet at han var en frimurer og at han hadde som mål å «ødelegge Kirken».[] Disse påstandene var så kraftige at Vatikanet fant å måtte dementere dem i sin avis *L'Osservatore Romano* (10. oktober 1976).[]

Den 6. januar 1972 ble Bugnini titulærerkebiskop og den 4. januar 1976 ble han utnevnt til apostolisk pro-nuntius i Iran. Den overraskende kombinasjon av gudstjeneste- og sakramentskongreasjonene sommeren og utnevnelsen av dens sekretær til en post utenfor Vatikanet ble av flere tolket som en følge av at Bugnini angivelig kunne være egenrådig.[]

I Iran engasjerte erkebiskop Bugnini seg med stor kraft, og ble av stor betydning for Vatikanet under den iranske revolusjon.[] Han forfattet også verket *La Chiesa in Iran*. 

Den 3. juli 1982 døde Bugnini i en romersk klinikk.

Verk om liturgireformen
-----------------------

* *La riforma liturgica 1948-1975*. CLV-Ed. Liturgiche, Roma 1983 (oversatt til flere språk)

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) \*1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) \*1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) \*1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) \*1777
* Kardinal  Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) \*1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) \*1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) \*1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) \*1871
* Pave Pius X (1835-1914) \*1884
* Pave Benedikt XV (1854-1922) \*1907
* Pave Pius XII (1835-1958) \*1917
* Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) \*1937
* Pave Paul VI (1897-1978) \*1954
* Erkebiskop *Annibale Bugnini* (1912-1982) \*1972

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   BeWeb, BeWeB person-ID 630, besøkt 14. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  www.catholic-hierarchy.org bugnini, lest 29. november 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |