recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Den ene av to varder på Rostafjellet. Varden på bildet står 1541 moh.
**Rostafjellet** (nordsamisk: *Skoŋggagáisi*) er et fjell i Balsfjord og Målselv kommune i Troms og Finnmark. Ifølge Kartverket er fjellets høyde 1 590 meter over havet. Toppen er dekket av en isbre, og isbreens tykkelse har minket vesentlig de senere årene. En GPS-måling fra 2008 gav høyden 1 558 moh.80 lengste i Skandinavia.

Det er to varder på fjellet. Den ene står på 1241 moh, ett par hundre meter unna fjellets høyeste punkt. Den andre varden står vest i fjellet, på den såkalte Rostakulen, 1274 moh.

De fleste som bestiger fjellet, starter turen ved Kongsvoldtunet ved Lille rostavatn. Mange velger å kun gå til Rostakulen. Det er også mulig å bestige fjellet fra sørøst, ved å følge ryggen opp fra Kvernelvskaret. Dette rutealternativet er imidlertid noe brattere.

Se også
-------

* Liste over fjell i Skandinavia
* Fjell i Troms

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 1. september 2015. Besøkt 8. oktober 2015.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 3. juli 2015.
3. ↑  «Rostafjellet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 8. januar 2017.
4. ↑  Rostafjellet, Turbeskrivelse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Elling Kvamme** (født 23. august 1918 i Hafslo, død 3. april 2016) var en norsk professor i medisin, kjent for sine arbeid innen nevrokjemi, spesielt innen hjernens stoffskifte (glutamin).

Under studiene ved Universitetet i Oslo ble han arrestert den 30. november 1943 (se Tysklandsstudentene) og deportert til Buchenwald.[*død lenke*]

Han virket ved Dikemark sykehus, Ullevål sykehus og Aker sykehus, ansatt som overlege ved nevrokjemisk laboratorium
(del av psykiatrisk institutt ved Vinderen, 1962). Han ble utnevnt til professor i nevrokjemi kjemi ved Universitetet i Oslo (1980–90).

Kvamme var leder for Buchenwald-foreningen. Han var en ivrig filmfotograf, og hans datter er filmskaperen Elsa Kvamme.

Utmerkelser
-----------

* St. Olavs Orden, ridder av 1. klasse (2004)

Bibliografi
-----------

* *Journal of Neurochemistry* (red. i lengre periode).
* *Glutamine and Glutamate in Mammals* (1988). Fagbok (red.).

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Elling Kvamme i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Elling Kvamme i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ICCU **·** CRIStin **·** Fangeregisteret

 |

Portal: Andre verdenskrig
Dønnes kirke
**Dønna prestegjeld**, inntil 1962 benevnt **Dønnes prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Nord-Helgeland prosti. Det omfattet sogn i Dønna kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Dønnes kirke.

Dønnas kirkesogn er nå en del av Dønna kirkelige fellesråd, og underlagt Nord-Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Dynjarnes sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. På den nordlige delen av Dønnes lå hovedgården til Dønnesgodset, og der stod det allerede på 1200-årene et kapell. Dønnes antas å være lagt under Alstahaug i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 lå Dønnes under Alstahaug prestegjeld som hadde seks kirker og to kapell betjent av fire prester. Nesna og Hemnes kirker og Dønnes kapell ble betjent av en residerende kapellan i Nesna.

Det vidløftige Alstahaug prestegjeld ble delt ved kgl.res. av 30. januar 1731 ved at Ytre Ranen og Indre Ranen ble utskilt som egne prestegjeld. Delingen skulle imidlertid ikke iverksettes så lenge sognepresten Anders Dass var i live. Først etter hans død i 1736, ble nye prester for de respektive sognekall ble utnevnt 17. august 1736 og delingen bekreftet ved kgl.res. av 12. desember 1738.

Det ble tillatt å vigsle et bedehus oppført på Husby i Dønna sogn til kirkelige forretninger ved kgl.res. av 16. januar 1905. Husby kapell skulle ha minst fire gudstjenester årlig, og kapellet fikk eget kirketilsyn. Ved kgl.res. av 18. mai 1962 ble Dønna sogn utskilt fra Nesna prestegjeld og Nordvik sogn fra Herøy prestegjeld for sammen å utgjøre et nytt *Dønna prestegjeld*.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Dønna
* Nordvik

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 109.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 120.
3. ↑  Haugen, Odd (2000). *Narvik og kirken*. Narvik menighetsråd. s. 14.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 75-77. ISBN 8270612960.
5. ↑  Jakobsen, Mikal (1922). *Alstahaug kanikgjeld*. no#: Eget forlag. s. 159.
6. 1 2  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Fletting:** Det er foreslått at denne artikkelen eller seksjonen blir flettet inn i *Vy*. (Diskusjon).

**NSB Kompetansesenter**, tidligere **NSB-skolen**, er Vys utdanningssenter for egne ansatte, og i beskjeden grad også noen eksterne kurs. De største enkeltaktivitetene ved skolen er grunnutdanning av konduktører til Vys tog, samt intern grunn- og etteropplæring av kjørende personale (konduktører og lokomotivførere).

Skolen har siden 2004 holdt til på området til det gamle Verkstedet Sundland i Drammen. I dag holder flere utdanningsinstitusjoner og andre bedrifter til i det samme bygningskomplekset, i tillegg til at Mantena driver vedlikehold av tog på samme område. I nordenden av området foregår det diverse annen jernbaneaktivitet, særlig innen godstrafikk.

NSB-skolen har siden 2004 hatt i drift en egen togsimulator, basert på selskapets motorvognsett type 72, som i 2010 ble supplert med en ny simulator basert på Stadler FLIRT (type 74 og 75). NSB-skolen flyttet 8. desember 2010 inn i et nytt stort bygg på Sundland, som også var Norges første næringsbygg i energiklasse A. Navnet ble samtidig endret til NSB Kompetansesenter. I nybygget er det blant annet plassert fullskalamodeller av vogner basert på materielltypene 73 og 74, for praktisk opplæring av personale.

Tidligere har NSB-skolen holdt til på i Blindernveien på Blindern i Oslo (til 1992) og på Tomtekaia ved Oslo S (1992–2004).

**Arkitekt:** alt.arkitektur as, www.alt.as, med Einar Lunøe som prosjektleder gjennom programmeringsfase fram til ferdig bygg.

Referanser
----------

1. ↑  «Åpner NSB-skolen på Sundland». Drammens Tidende. 7. desember 2010. Besøkt 2. februar 2017.
2. ↑  «Avduket nytt supertog». Drammens Tidende. 3. november 2010. Besøkt 2. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Eiendommer og prosjekter – NSB Kompetansesenter
* NSB Kompetansesenter Arkivert 3. februar 2017 hos Wayback Machine. – Norske arkitekters landsforbund

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon
 |
Hamarøy kirke
**Hamarøy prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Ofoten prosti. Det omfattet sogn i Hamarøy kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Hamarøy kirke.

Hamarøys kirkesogn er nå en del av Hamarøy kirkelige fellesråd, og underlagt Ofoten prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Hamareyjar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hamarøy antas å være lagt under Steigen i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 var Hamarøy et residerende kapellani under Steigen prestegjeld. Omkring opprettelsen av Hamarøy som eget prestegjeld råder det noe usikkerhet. Hamarøy ble kanskje eget pastorat ved kgl.res. av 1. april 1740, om at kapellanier som lå langt fra dem de var benefisert, skulle være egne pastorat, men det er usikkert om dette gjorde Hamarøy til eget prestegjeld. *[Hammerø] Præstegjeld hørte længe som et residerende Pastorat under Stegen, hvorfra det blev skilt ved [kgl.res. av] 9. juni 1809, og indbefatter eet Sogn med een Kirke.* Dette reskriptet har ingen slik bestemmelse, men sier at Hamarøy residerende pastorat ved den nåværende vakanse i Steigen sognekall må få tilbake de tiendeinntektene som lå til Steigen, men som før hadde ligget til Hamarøy. Hamarøy var vel et av de kapellanier som ble egne pastorat eller sognekall som følge av reskriptet 1. april 1740.

Hamerøe prestegjeld dannet grunnlaget for Hamerøe formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 28. oktober 1882 ble det bestemt å rive den eksisterende kirken og oppføre en ny Hamarøy kirke, og ved kgl.res. av 19. september 1885 ble det tillatt å flytte Hamarøy gamle kirke til gården Karlsøy som et kapell for Sagfjorden.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Hamarøy
* Sagfjord

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 263.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 122.
3. ↑  Haugen, Odd (2000). *Narvik og kirken*. Narvik menighetsråd. s. 14.
4. ↑  *Kongelige Rescripter, Resolutioner og Collegial-Breve for Norge i Tidsrummet 1660-1813*. Forlagt af J.W. Cappelen. Trykt i P.T. Mallings Officin. 1841. s. 742-3.
5. 1 2 3  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
6. ↑  Erlandsen, Andreas (1857). *Biographiske Efterretninger om Geistligheden i Tromsø Stift*. Chr. Tønsbergs Forl. s. 100.
7. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
8. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
9. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Bibelskolen i Grimstad** (BiG) eies av Normisjon. Skolen ble grunnlagt av Det norske lutherske Indremisjonsselskap og ble innviet 27. august 1982 av Kurt Hjemdal. Bibelskolens markedsføres under slagordet «Elsket, utrustet og sendt», og har et undervisningstilbud som fokuserer på bibel, personlig vekst og dagsaktuelle utfordringer.

Linjetilbud
-----------

BiG tilbyr fem linjer: Musikk, Veritas, World Wide Walk, Vekst og Idrett & Friluft. Linjeundervisningen tilsvarer ca. halvparten av undervisningen man får i løpet av en ordinær uke. I tillegg til undervisning i både felles- og linjefag, gjennomfører man flere turer i løpet av et år som hovedkullelev. På høsten reiser hovedkullet til Israel, og World Wide Walk reiser til sine respektive land (Israel, Cuba, Uganda, Ecuador, Tanzania, Japan og Thailand). I tillegg har hver linje en utenlandstur på våren.

TT
--

Dersom man er frivillig medarbeider på heltid i en menighet, organisasjon, ved skolen eller lignende, kan man velge å følge kurset Til Tjeneste (TT). En «ettåring» bruker ett år til en slik tjeneste. Kurset tilbyr undervisning som skal kunne brukes i tjenesten man står i.

Skolen har undervisningsplass til ca. 70 hovedkullstudenter samt 25 TT-studenter, der TT-studentene i hovedsak tilbringer seks uker i løpet av to semester på BiG.

Annet
-----

Bibelskolen brukes også som konferansesenter  og internatene fungerer som sommerhotell når det ikke bor studenter der.

Rektorer
--------

* Kurt Hjemdal
* Svein Lilleaasen
* Kjetil Glimsdal (1991–2011)
* Kjetil Vestel Haga (2011–2020)
* Ketil Jensen (2021–2022)
* Anne Mari Vadset (2022–nåværende)

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑   kff.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. desember 2017. Besøkt 21. november 2017.
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. november 2017. Besøkt 21. november 2017.
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Bibelskolen i Grimstad på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Bibelskolen i Grimstad på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Bibelskolen i Grimstad på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Parken** er en offentlig park på Bragernes i Drammen. Parken ble anlagt etter den store bybrannen i 1866, etter initiativ av ordfører Broch. Opparbeidelsen av Parken ble delvis bekostet av private givere, og driftet av det private selskapet «Selskabet til Drammens Forskjønnelse og Gavn» som fungerte som parkvesen frem til 1. januar 1946 da kommunen overtok. Parken har i en årrekke blitt benyttet for dans, underholdning, idrettsfester, festivaler, tivoli, karneval, friluftskonserter og utstillinger.

Parken inneholder store plenarealer med gamle trær, byens største lekeplass, treningsanlegg, skatepark, fotballbane, fontene, skulpturer, lysthus, musikkpaviljong, bordtennisbord, toalett, DJ-bås og badmintonnett.

Kart over Drammen park anno 1879.

Historie
--------

I 1881 fikk parken gassbelysning. 

I 1903 ble en friluftsscene oppført, denne ble fornyet til byens 175-års jubileum i 1986. 

I 1928 ble en paviljong oppført i parken, denne ble tatt ned i 1960-årene, lagret på Gulskogen gård og deretter gjenoppført i 1992. 

I 2011 ble det anlagt en lekepark for barn i parken mellom Øvre Strandgate og Hauges gate. Denne ble utvidet i 2016. 

I 2017 ble aktivitetsparken for ungdom tildelt Drammen bys byggeskikkpris. Parken ble etablert i 2016 og består av idrettsbaner, treningsanlegg og en 1500 kvadratmeter stor skatepark.

I 2019 ble det i den østlige delen av parken, mot gamle Park hotell, anlagt en hage tiltenkt byens voksne og eldre befolkning.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Kvæfjord kirke
**Kvæfjord prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Trondenes prosti. Det omfattet sogn i Kvæfjord kommune i Troms fylke, og hovedkirken var Kvæfjord kirke. 

Kvæfjords kirkesogn er nå en del av Kvæfjord kirkelige fellesråd, og underlagt Trondenes prosti i Nord-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Kviðjufjǫrðr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Kvæfjord antas å være lagt under Trondenes i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 omfattet det vidløftige *Trundenes Præstegjeld* hele Sør- og Midt-Troms, med fjorten kirker og kapeller, som ble betjent av ni prester. Av disse var Quedfiord et residerende kapellani. *Ved kgl.res. av 28. desember 1731 blev af Throndenæs' forskjellige sogne oprettet syv frie Sognekald, nemlig Hillesø, Ibbestad, herunder Dyrø, Lenvig og Tranø Sogne hørte, Midfjord, Qvedfjord, Sand, Throndenæs og Thorsken.*

Qvædfjord prestegjeld dannet grunnlaget for Qvædfjord formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Kvæfjord

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1911). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 1.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 124.
3. ↑  Haugen, Odd (2000). *Narvik og kirken*. Narvik menighetsråd. s. 14.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-instituFusikkerttt. s. 77-93. ISBN 8270612960.
5. ↑  Erlandsen, Andreas (1857). *Biographiske Efterretninger om Geistligheden i Tromsø Stift*. Chr. Tønsbergs Forl. s. 159.
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Troms, arkivverket.no
7. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
8. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
9. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
***Xarifa*** er en slekt av små, vedborende biller. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander.

Utseende
--------

Middelsstore, avlange biller, som oftest mørkbrune på farge mewd tegninger av lyse skjell. Kroppsformen er avlangt oval og litt flat. Oversiden er jevnt og noe åpent punktert. Beina er gulbrune, ganske spinkle. Antennene er forholdsvis lange, ledd nummer 5, 7 og 9-11 er fortykkede, de tre ytterste danner ein avlang klubbe.

Levevis
-------

De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

  

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Infraordenen Bostrichiformia
			* Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
				+ Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **mykborebiller**, Ernobiinae Pic, 1912
						* Slekten ***Xarifa*** Fall, 1905
							+ *Xarifa insularis* Fall, 1905
							+ *Xarifa lobata* Fall, 1929

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.
2. ↑  Fall, 1905: Revision of Ptinidae of boreal America. *Transactions of the American Entomological Society*, xxxi 1905: pp. 97-295

Kilder
------

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Ilson de Jesus Montanari** (født 18. juli 1959 i Sertãozinho i delstaten São Paulo i Brasil) er en brasiliansk katolsk geistlig og kurierkebiskop u {{Vatikanet]] som e visecamerlengo i Den hellige romerske kirke, og ved det stedfortreder for camerlengo Kevin Farell.

=Liv og virke
-------------

### Bakgrunn

Ilson de Jesus Montanari studerte opprinnelig jus og økonomi. Fra 1985 til 1988 studerte han filosofi ved Det brasilianske kolleg i Roma og teologi ved Det pavelige universitet Gregoriana. 

### Prest

Han ble presteviet for erkebispedømmet Ribeirão Preto den 18. august 1989. Etter pastoralt arbeid i hjembyen Sertãozinho, underviste han ved forskningssenteret til erkebispedømmet Ribeirão Preto og fra 1990 til 1994 ved bispedømmeseminaret til erkebispedømmet Uberaba. Han var kansellist fra 1993 til 2002, senere pastoral koordinator for bispedømmet Ribeirão Preto og generalvikar. 

Etter å ha fullført doktorgradsstudier i dogmatikk ved *Gregoriana*, ble kalt av pave Benedikt XVI i 2008. til arbeide i Bispekongregasjonen. 

### Kurieerkebiskop

Den 12. oktober 2013 utnevnte pave Frans ham til titulærerkebiskop av *Caput Cilla* og utnevnte ham til sekretær for Bispekomgregasjonen. Han ble ordinert til biskop av erkebiskopen av Ribeirão Preto, Moacir Silva, deb 7. november 2013. Medkonsekratorer var erkebiskopen av São Paulo, kardinal Odilo Pedro Scherer, og erkebiskopen av Belo Horizonte, Walmor Oliveira de Azevedo.

Den 28. januar 2014 utnevnte pave Frans ham også til sekretær for Kardialkollegiet.[1] Montanari fikk dermed ansvaret for den organisatoriske forberedelsen og gjennomføringen av kardinalmøter, de såkalte konsistoriene. Stillingen innebærer også at han er sekretær for pavevalg.[2] 1. mai 2020 utnevnte pave Frans ham også til visecamerlengo i Den hellige romerske kirke.[3]
Sortland kirke
**Sortland prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Vesterålen prosti. Det omfattet sogn i Sortland kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Sortland kirke.

Sortlands kirkesogn er nå en del av Sortland kirkelige fellesråd, og underlagt Vesterålen prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Svǫrtalǫnd sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Sortland antas å være lagt under Vesterålen i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 lå Sortland under det store Vesterålen prestegjeld med Hadsel som hovedsogn. Sortland og Sand kirker skulle betjenes av en *domestico sacellano*, dvs. en kapellan boende hos sognepresten.

Ved kgl.res. av 30. juli 1851 ble Sortland sogn skilt ut som eget sognekall, gjeldende fra 1. januar 1852. Ved kgl.res. av 28. april 1933 ble det tillatt å bygge Sigerfjord kapell og Indre Eidsfjord kapell ble oppført i 1970.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Sortland
* Sigerfjord
* Eidsfjord

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 393.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 124.
3. ↑  Haugen, Odd (2000). *Narvik og kirken*. Narvik menighetsråd. s. 14.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 77-93. ISBN 8270612960.
5. ↑  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
En svensk bil med personlig kjennemerke
Et personlig kjennemerke i den canadiske provinsen Ontario
Et **personlig bilskilt** (også kalt for **personlig kjennemerke**) er et ukonvensjonelt og selvvalgt bilskilt, der eieren av bilen eller motorkjøretøyet selv kan bestemme tegnkombinasjonen på bilskiltet innenfor fastsatte begrensninger. Tegnkombinasjonen skildrer ofte et tall, ord, setning eller forkortelse. I enkelte land, byer og områder er det også mulig å bestemme designet, detaljene, fargene og størrelsen på bilskiltet. Hovedregelen er at bilskiltet ikke på noen som helst måte skal krenke varemerker, støte, såre, forstyrre, forvirre eller være til ulempe for noen.

Norge
-----

Utdypende artikkel: Kjennemerke for motorkjøretøy i Norge

Fra 15. juni 2017 ble det tillatt for eiere av motorkjøretøy i Norge å endre til et valgfritt personlig bilskilt. Det er Statens vegvesen som utsteder (gir ut) og administrerer personlige bilskilt i Norge. Søknader til alle personlige bilskilt fungerer ved at den som først får sendt inn søknaden om et bilskilt, får det. Kravet til det personlige bilskiltet er at det består av to til syv tegn. Tegnkombinasjonen er begrenset til store bokstaver, tall og mellomrom. Bilskiltet kan ikke inneholde noe støtende, og kjennemerket kan ikke være reservert av noen andre.

Da Statens vegvesen åpnet for registrering av personlige bilskilt gikk nettsidene ned på grunn av stor pågang. Etter to uker hadde 11 000 søkt om personlige bilskilt, men bare 1000 hadde blitt innvilget. Ventetiden var på tre måneder.

Det er bileieren som er ansvarlig for at tegnkombinasjonen er i orden. Søkere av personlige bilskilt må ha fylt 18 år og må være eneste eier av bilen. Etter at betaling er fullført og søknaden er godkjent, får man enerett på bilskiltet i ti år. Dersom man ønsker enerett på bilskiltet etter dette, må man søke på nytt tre måneder (senest en måned) før ti år er gått. Etter at ti år er gått og eieren ikke har sendt inn ny søknad, blir det personlige bilskiltet tilgjengelig for andre.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om bruk av kjøretøy 1990-01-25-92 §2a tilføyd 12. juni 2017
2. ↑  «Personlig bilskilt». Statens vegvesen. 26. oktober 2018. Besøkt 13. februar 2019.
3. ↑  Ingrid Emilie Thoresen Bakker (12. februar 2019). ««TACO», «BADBOY» og «STYGGEN». Se bilskiltene nordmenn kjører rundt med.». *Aftenposten*. Besøkt 31. mai 2022.
4. ↑  Ingrid Emilie Thoresen Bakker (13. februar 2019). «Stor oversikt: Disse bilskiltene ble ikke godkjent av Vegdirektoratet.». *Aftenposten*. Besøkt 13. februar 2019.
5. ↑  Tommy H.S. Brakstad, Halvor Ripegutu (15. juni 2017). «Personlige bilskilt skapte trøbbel for Vegvesenet». *Nettavisen*. Besøkt 15. juni 2017.
6. ↑  Mats Brustad (30. juni 2017). «11.000 har søkt om personlig bilskilt - bare 60 skilt er levert». *TV2.no*. Besøkt 2. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Personlige bilskilt: Se hele listen og stem på dine favoritter hos *VG*
***The Grim Comedian*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Frank Lloyd.

Handling
--------

Den musikalske komedie-stjernen Marie Lamonte, elskerinnen til Harvey Martin, får datteren sin Dorothy, oppdratt ved en kloster-skole. Men når hun innser at datteren hennes snart skal komme hjem, gir Marie opp sin luksuriøse tilværelse sammen med Martin og trekker seg tilbake til en mer ydmykt liv. I mellomtiden blir Dorothy forelsket i den unge artisten Geoffrey Hutchins.

Martin gir imidlertid Dorothy presanger, og overtaler henne snart til å stikke av sammen med ham. Marie oppdager at Martin har fascinert Dorothy, og går til leiligheten hans for å trygle ham om avslutte forholdet hans til Dorothy - i mellomtiden har Dorothy gjemt seg i et annet værelse i nærheten. Martin nekter å gå med på Maries forespørsel, og i desperasjon skyter Marie mot ham. I beundring over motet hennes ombestemmer Martin seg endelig, og han forteller Dorothy at han egentlig aldri hadde tenkt å gifte seg med henne.

Skuespillere
------------

* Phoebe Hunt som Marie Lamonte
* Jack Holt som Harvey Martin
* Gloria Hope som Dorothy
* Bert Woodruff som Old Dad
* Laura La Varnie som Gracie Moore
* May Hopkins som Billie Page
* John Harron som Geoffrey Hutchins

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 23. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Grim Comedian* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Grim Comedian* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Grim Comedian* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Kroken kirke
**Kroken prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Tromsø domprosti. Det omfattet sogn i Tromsø kommune i Troms fylke, og hovedkirken var Kroken kirke. 

Krokens kirkesogn er nå en del av Tromsø kirkelige fellesråd, og underlagt Tromsø domprosti i Nord-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Kroken sognet til Tromsdalen sogn og sognekall. Ved kgl.res. av 26. januar 1979 ble Kroken sogn og prestegjeld utskilt fra Tromsdalen:

> 1. Fra den tid Kirke- og undervisningsdepartementet bestemmer blir områdene Kroken, Tomasjord nord til Tomasjordnes, Skittenelv og Oldervik i Tromsøysund sokn i Tromsøysund prestegjeld i Nord-Hålogaland bispedømme skilt ut som eget sokn og prestegjeld. Prestegjeldet skal betjenes av sokneprest.
> 
> 
> 2. Kirkedepartementet bemyndiges til å fastsette navn og grenser for det nye sokn og prestegjeld.
> 
> 
> 

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Kroken

Referanser
----------

1. ↑  Kroken prestegjeld, lovdata.no
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag**, forkortet **NKSS** og ofte bare kalt **Laget**, er en kristen ungdomsorganisasjon som driver arbeid på skoler og studiesteder i hele Norge. Den ble stiftet 12. mars 1924 av blant andre Carl Fredrik Wisløff og Ole Hallesby. Foranledningen var den lange og pågående kirkestriden. Studenter som tilhørte den mer konservative og pietistiske fløyen av Norges kristelige studentforbund brøt ut fordi forbundet hellet mot den liberale teologi.

I Norge er det rundt 200 registrerte skole- og studentlag på ungdomsskoler, videregående skoler og universiteter/høgskoler, med til sammen ca. 3 000 medlemmer. Laget er også en del av den internasjonale lagsbevegelsen International Fellowship of Evangelical Students (IFES). Generalsekretær er Karl-Johan Kjøde. Lagets visjon er: Vi vil gjøre Jesus kjent på alle skoler og studiesteder i Norge, så Han blir trodd, elsket og etterfulgt. Laget er en økumenisk organisasjon med en evangelisk-luthersk forankring.

Lagets arbeid er delt inn i seks regioner: 

* Region Nord (Finnmark, Troms, Nordland)
* Region Midt-Norge (Sør-Trøndelag, Nord-Trøndelag, Møre og Romsdal)
* Region Vest (Sogn og Fjordane, Hordaland)
* Region Sør-Vest (Rogaland)
* Region Sør (Aust-Agder, Vest-Agder)
* Region Øst (Østfold, Akershus, Oslo, Hedmark, Oppland, Buskerud, Vestfold, Telemark)

Lagets landssekretærer/generalsekretærer
----------------------------------------

* Carl Fr. Wisløff (1932-1933)
* Hans Høivik (1934-1943)
* Olav Egeland (1943-1947)
* Sverre Magelsen (1947-1954)
* Arthur With (1954-1961)
* Leif M. Michelsen (1961-1967)
* Einar Solli (1967-1975)
* Anfin Skaaheim (1975-1987)
* Jens-Petter Johnsen (1987-1998)
* Kåre Rune Hauge (1998-2010)
* Tor Erling Fagermoen (2011-2015 )
* Karl-Johan Kjøde (2016-)

Lagsbevegelsens litteraturarbeid
--------------------------------

Laget har gitt ut *Credo Studentmagasin* fra 1933 og samme år ble også Credo Forlag etablert.

Litteratur
----------

* Vidar Kristensen: *Lagsfolk – Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag 1924 – 1994*

Referanser
----------

1. ↑   www.nkss.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Ildkulen til Bravo
**Castle Bravo** var en prøvesprengning av en hydrogenbombe under Operation Castle. Detonasjonen ble utført på Bikiniatollen i Stillehavet 1. mars 1954. Bomben var på 15 megatonn (63 petajoule) og er den største hydrogenbomben som er blitt detonert av USA. Opprinnelig skulle bomben ha eksplodert med 6 megatonn, men en uventet utvikling av energi resulterte i at eksplosjonen ble over dobbelt så kraftig som den var planlagt å bli.

Ett minutt etter detonasjonen nådde den gigantiske soppskyen 15 000 meter, etter to minutter hadde den nådd 30 000 meter. Etter seks minutter nådde soppskyen toppen, ved 40 000 meter. På bakken etterlot den seg et 1 984 meter bredt og 76 meter dypt krater.

Bravo utløste det verste radioaktive nedfallet i amerikansk historie, som la seg over store områder og eksponerte en del innbyggere og militært personell på Marshalløyene for stråling. I tillegg ble også mannskapet på en japansk fiskeskøyte eksponert for strålingen da de hadde klart å komme seg usett inn i karantenesonen rundt nullpunktet. En av fiskerne døde senere av strålesyke.

Se også
-------

* Liste over prøvesprengninger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Stein i Hole
Stein, Halvdanshaugen, Steinsfjorden og Åsa i Ringerike
**Stein** er en gård i Hole kommune i Viken. Gården har gårdsnummeret 9. Navnet uttales tradisjonelt *stejjn*. Gården omfatter omtrent 1 000 dekar innmark og omtrent 4 000 dekar skog. Den tilhørte Mariakirken i Oslo på 1300-tallet. Ifølge kongesagaene ble det her reist en haug over Halvdan Svarte: Halvdanshaugen. På gården finnes også ruiner av en Olavskirke fra 1100-tallet, Stein kirkeruin. Kirken utgjorde i tidligere tider et eget kirkesogn og sorterte under Hole kirke. Det var også tilsatt egen prest ved kirken. Gårdsbygningen fra 1830-årene er fredet. Nå eier Henrik Hornemann gården.

Navn og beliggenhet
-------------------

Stein er en svært gammel gård i norsk sammenheng, men det er lite trolig at vi noen gang får rede på nøyaktig hvor gammel den er. Navn og beliggenhet kan imidlertid indikere at den opprinnelig ble dannet i hundreårene før Kristi fødsel. Man antar at de første gårdene i dette området ble bosatt for omkring 2 000–3 000 år siden.

Gården har trolig fått navnet etter stedet der den ligger, på et lite berg i nær tilknytning til den fruktbare jorden rundt gården og Steinsfjorden, som nok er oppkalt etter gården og ikke omvendt, som er en arm av Tyrifjorden. Distriktet rundt gården er også lokalt kjent som Steinsfjerdingen, og den store sletten som strekker seg nord og vest for gården som Steinssletta.

Like sørvest for gårdstunet ligger en nord-sørgående bergrygg som rager omkring 50 m over Steinsfjorden og er kjent som Hesthagaberget lokalt. På det høyeste punktet av denne bergryggen finnes rester etter en bygdeborg. Borgmuren er utrast og overgrodd med vegetasjon. Den ble fredet 19. juli 1968. Slike bygdeborger, som vanligvis dateres til ca. 200–600 e. Kr. var naturligvis viktige for samfunnet rundt, og noen har indikert at borgen kan ha sammenheng med gårdsnavnet.

Referanser og noter
-------------------

1. ↑  *Stein* er et såkalt usammensatt naturnavn av en type som tilhører Norges eldste gårdsnavn.
2. ↑  *Margit Harsson*, «Stein – en storgård på Ringerike», s. 9, ISBN 82-995481-0-1

Eksterne lenker
---------------

* (no) «KMID 28978-1, Halvdanshaugen / Gravminne». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* (no) «KMID 77169-1, Hesthagaberget / Forsvarsanlegg». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* (no) «KMID 38973-1, Stein kirkeruin - kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* (no) «KMID 59248-1, Gjøgraputten/Gygerpytten». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Ballblom** (*Trollius europaeus*) er en flerårig plante i soleiefamilien som vokser i fuktige og næringsrike enger og fjellier over det meste av Norden, i fjellområder i Europa for øvrig og i det vestlige Asia. 

Ballblomen var, før sammenslåing med Finnmark, fylkesblomst i Troms.

Utseende
--------

Blomst
Ballblomen har en rak, opptil 70 cm høy stengel, ofte med sidegrener. Den blomstrer i juni og juli med 3 cm brede og kuleformede blomster, med 12-15 sterkt gulfargede begerblad som dekker hverandre som bladene i et kålhode. Innenfor begerbladene ligger noen uanselige, egentlige kronblad.

Økologi
-------

Blomsteren er svakt velluktende og trekker til seg insekter, men kan bare bli pollinert av blomsterfluer av slekten *chiastocheta* («ballblomfluer»), og kan ikke formere seg uten disse fluene. Disse fluene er små og greier å krype mellom alle lagene av blomsterblad i ballblomen. Det er fire kjente *chiastocheta*-arter i Norden. Ballblomfluene er på sin side helt avhengig av at larvene får spise blomsterfrø fra ballblomen. Denne typen gjensidig avhengighet er kalt obligat mutualisme. 

På samme måte som bekkeblom inneholder ballblom giftstoffet anemonol, så ballblomen får stå i fred for beitedyr. 

Ballblomen hører til høystaudevegetasjonen i fjellbjørkeskogen. Under barskoggrensa kan den samme vegetasjonstypen bli dominert av storvokst, men glissen granskog.

Utbredelse
----------

Ballblom trenger frodig eng eller skogsmark, og siden slik mark mange steder er oppdyrket, finnes ballblomen i dag helst i fjellområde og nordover i Norden. Den mangler lengst sør og vest i Norge, øst i Sverige og i indre Finland. Arten forekommer ellers i Europa, sørover helst i fjellstrøkene, og i det vestlige Asia.

Referanser
----------

1. ↑  Robert Ekblom: Smörbollsflugornas fantastiska värld Arkivert 26. august 2014 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* Johannes Lid *Norsk og svensk flora* Det Norske Samlaget 1974 ISBN 82-521-0297-2
* C.A:M. Lideman *Nordens Flora* Gyldendal Norsk Forlag 1977 ISBN 82-05-08681-8
* Knut Fægri: *Norges planter* J.W. Cappelens Forlag 1958

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ballblom* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ballblom* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Ballblom* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Ballblom* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Ballblom* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Ballblom* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Ballblom* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Ballblom* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Trollius europaeus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Trollius europaeus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Trollius europaeus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Nettflora – ballblom

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
Bygningens beliggenhet ved Central Park (rød pil).
**Dakota**-bygningen, kjent som **The Dakota** i New York, er en monumental bygård i nyrenessansestil på Upper West Side på Manhattan. Bygningen ble oppført i årene mellom 1880 og 1884.

Bygningens navn
---------------

På 1880-tallet var ikke de øvre delene av Manhattan utbygd, og en myte vil ha det til at bygningen fikk navnet Dakota fordi beliggenheten på 72. gate ble ansett som like usentral som Dakota-territoriet i Midtvesten. I virkeligheten stammer navnet fra et møte i nabolagsforeningen *the West End Association* i 1880, der Clark – åtte måneder før han startet byggeprosjektet sitt – foreslo å oppkalle gatene i området «etter stater i USA med velklingende navn»: Montana Place for det som i stedet ble hetende Central Park West, Wyoming Place for Columbus Avenue, Arizona Place for Broadway, og Idaho Place for West End Avenue. Han fikk ikke gjennomslag for forslaget, men kunne i det minste bestemme navnet på sitt eget byggverk. På sydveggen, oppe under taket, skimtes en dakota-indianer.

Arkitekturen
------------

The Dakota er bygget etter modell av 1800-tallets franske bygårder, noe som var uvanlig i Amerika på denne tiden. Velstående borgere ville nødig bo så tett innpå hverandre, og foretrakk egne hus. Gården ble derfor bygget som et luksuriøs leilighetskompleks, med moderne fasiliteter som sentralvarme, flere heiser og eget elektrisk anlegg i bygningen. The Dakota ble raskt en populær adresse blant New York-sositeten, og dette førte til oppføringen av flere luksuriøse bygårder etter samme modell på Manhattan.

Beboere
-------

Mange berømte personer har bodd i The Dakota, og bygningen er i dag kanskje mest kjent som hjemmet til John Lennon og Yoko Ono, og stedet hvor Lennon ble skutt og drept på gaten 8. desember 1980.

Andre prominente Dakota-beboere:

* Lauren Bacall, filmdiva
* Leonard Bernstein, komponist og dirigent
* José Ferrer, skuespiller
* Judy Garland, filmdiva
* Judy Holliday, skuespiller
* Boris Karloff, skuespiller
* Sean Lennon, sanger, sønn av John Lennon og Yoko Ono

Bruk i film og litteratur
-------------------------

Roman Polański filmet mye av skrekkfilmen *Rosemary's Baby* i Dakota-bygningen, og huset spiller også en viktig rolle i Jack Finneys bok *Time and Again*. Tom Cruises rollefigur i filmen *Vanilla Sky* bor i The Dakota.

Referanser
----------

1. ↑  Christopher Cameron (5. januar 2017). **(engelsk)**. *The Real Deal* tittel=Board approved: Who lives at The Dakota? https://therealdeal.com/2017/01/05/board-approved-who-lives-at-the-dakota-2/ tittel=Board approved: Who lives at The Dakota? Sjekk `|url=`-verdien (hjelp). Arkivert fra originalen 9. juli 2023.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)CS1-vedlikehold: Manglende vertikalstrek (link)
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* City Review

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Braksøya naturreservat** ligger i Hole kommune i Buskerud og dekker et areal på ca. 40 dekar. Naturreservatet ble fredet 15. januar 1988 og inngår i Tyrifjorden våtmarkssystem IBA.

Braksøya er en øy i Steinsfjorden, like øst for Garntangen og omkring 1 km øst for kommunesenteret Vik. Det er i strandsonen på øya at man finner de geologisk verneverdige områdene. Øya består av skifere og kalkstein fra silur (440–395 millioner år siden). Berggrunnen på øya blir brukt som referanse for hele Oslofeltets silurlag. Av størst interesse er utviklingen av såkalte flekkrevstrukturer. Øya har dessuten verneverdig kalkfuruskog.

På Braksøya finner en også en verneverdig kalkfuruskog. Øya blir mye brukt til friluftsliv. 

Det er ikke tillatt å hakke eller plukke fossiler på øya.

Se også
-------

* Steinsfjorden biotopvernområde
* Steinsvika naturreservat

Referanser
----------

1. 1 2  Miljøverndepartementet (1988-01-15) «FOR 1988-01-15 nr 39: Forskrift om fredning for Braksøya naturreservat, Hole kommune, Buskerud.». *Miljøverndepartementet*, 15. januar 1988.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Cleophas Oseso Tuka** (født 26. november 1967 i Naivasha i Kenya) er en kenyansk katolsk geistlig og biskop av Nakuru.

Liv og virke
------------

### Prest

Cleophas Oseso Tuka studerte filosofi ved *St. Augustine*-seminaret i Mabanga og katolsk teologi ved *St. Matthias Mulumba*-seminaret i Tindinyo. Den 24. juni 1995 ble han presteviet for bispedømmet Nakuru.[1]

Oseso Tuka var først kapellan i Njoro (1995-1996) og i *Holy Cross* (1996-1997) før han ble bispedømmeprokurator i 1998 og bispedømmeøkonom i Nakuru i 1999. I 2004 ble han sendt til USA for videre studier, hvor han tok en Master of Business Administration ved Le Moyne College i Syracuse[1] og i 2012 doktorgrad ved Graduate Theological Foundation med avhandlingen *«Does Conflict Management Style and Team Effectiveness matter in Ministry Teams?»'.[2] I tillegg til studiene var han kapellan i* St. Ambrose *i Endicott (2004) og* Holy Family *og* St. Margaret *i Syracuse (2004-2013) i bispedømmet Syracuse.* 

I 2013 vendte Oseso Tuka tilbake til hjemlandet og ble sogneprest i *Mary Mother of God* i Kabarnet. Fra og med 2018 var han sogneprest i *St. Augustine Parish* i Bahati. Han var også generalvikar for bispedømmet Nakuru fra 2018 til 2022.[1]

### Biskop av Nakuru

Den 15. februar 2023 utnevnte pave Frans ham til biskop av Nakuru.[1] Den apostoliske nuntius til Kenya, erkebiskop Hubertus van Megen, bispeviet ham den 6. mai samme år på Boys High School i Nakuru; medkonsekratorer var hjelpebiskop i Nairobi, David Kamau Ng'ang'a, og erkebiskopen av Kisumu, Maurice Muhatia Makumba.

Skrifter
--------
**Unn Irene Aasdalen** (født 26. februar 1963) er en norsk-dansk filosofihistoriker og tidligere journalist og redaktør. Unn Irene Aasdalen er rektor ved Nansenskolen (Norsk Humanistisk Akademi) på Lillehammer. Hun tiltrådte 1. august 2013. 

Unn Irene Aasdalen er cand.phil. i filosofi fra Københavns Universitet og Ph.D. i italiensk renessansefilosofi fra Universitetet i London. Hennes faglige fokus er renessansens humanisme, nyplatonisme og politisk filosofi.

Unn Irene Aasdalen startet i 2010, sammen med professor Marianne Pade fra Universitetet i Aarhus, Nordisk Netværk for Renæssancestudier (NNRS). Hun ledet nettverket fra 2010 til 2016, da Marianne Pade tok over. I perioden ble det arrangert tre store internasjonale renessansekonferanser i regi av NNRS; i København i 2012, i Stockholm i 2014 og i Oslo i 2016. Unn Irene Aasdalen er nestleder av det danske Forum for Renæssancestudier (fra 2012). Hun underviste på og var med på å organisere forskersommerskolen Text-Memory-Monument, arrangert av Universitetet i Aarhus, i samarbeid med de nordiske institutter i Roma, fra starten i 2012 til 2016. Unn Irene Aasdalen var med på å stifte Norsk Nettverk for Renessansestudier i 2015, og er nestleder for dette nettverket, sammen med Gro Bjørnerud Mo. Leder er Unn Falkeid. 

Unn Irene Aasdalen underviste fra 2005 til 2010 i Renæssancekundskab ved Universitetet i København, og var fra 2008 til 2012 post. doc. samme sted ved Institut for Engelsk, Germansk og Romansk. Hun mottok Carlsbergfondets forskningsstipend for å skrive boka *Den gjenfødte Eros: Kjærlighetsteorier i den italienske renessanse* (utkom høsten 2013 på Scandinavian Academic Publishing).  I årene 2008 til 2013 underviste hun også ved Borups Højskole i København i internasjonal politikk, politisk filosofi og kunsthistorie.

Unn Irene Aasdalen var fra 1994 til 1996 kulturredaktør i *Arbeiderbladet*. Hun satt i 1994–1995 i styret i *Morgenbladet*. Fra 1986 til 1994 var hun tilknyttet *Dagbladet*, som journalist i henholdsvis kultur-, utenriks- og featureavdelingen. Hun arbeidet før den tid som journalist i *Ny Tid*, *Universitas* og *Friheten*, var redaktør for ungdomsmagasinet *Press* (fra 1984-1986) og av kulturtidsskriftet *Kontrast* (sammen med Christine Amadou) i 1985–1987. 

I 1988–1989 var Unn Irene Aasdalen politisk viseformann i Europæisk Ungdom i Danmark. Fra 1984 til 1987 satt hun i sentralstyret i Sosialistisk Ungdom i Norge. Hun var nestleder under Raymond Johansen, og internasjonal leder da Kristin Halvorsen ledet organisasjonen.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Her er den nye rektoren ved Nansenskolen», *Gudbrandsdølen Dagningen*, 21. mars 2013
3. ↑  «Carlsbergfondet. Bevillinger 2012»
4. ↑  «Spartacus forlag" Arkivert 20. desember 2014 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |