recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Møhlen-seddel
**Møhlen-sedler** er et navn på de første norske pengesedlene, som ble lansert i 1695 av den norske forretningsmannen Jørgen Thor Møhlen. Sedlene ble gitt ut med kongelig godkjennelse av Christian V. Året etter at sedlene ble lansert, gikk Møhlen konkurs.

Bakgrunn
--------

Møhlen hadde i lang tid opparbeidet seg en rikdom gjennom handel og produksjon av varer. I 1690 var han på toppen av sin makt, da han hadde sikret seg handel med den danske øya St. Thomas i Karibia. Imidlertid tapte han mange penger da kong Christian V bestemte seg for å gi brandenburgere retten til et varelager som oppveielse for urett. Møhlen måtte da sende skipene tilbake uten last, og tapte ifølge egne beregninger 100 000 riksdaler. Kong Christian gikk med på å finansiere tapet. Det ble enighet om at finansieringen skulle skje med utstedelse av sedler.

Sedlene
-------

Sedlene besto av to deler, selve seddelen og en talong. Når sedlene ble utstedt, ble talongen revet av og oppbevart av Rentekammeret i København. Banken tok vare på talongen, og når folk skulle fått innløst seddelen i mynter eller metall, kunne den betales inn. Sedlene var autorisert av Jacob Sørensen og Lauritz Mouritzen, begge ansatt ved Rentekammeret. I tillegg hadde sedlene kong Christian Vs monogram på midten av seddelen, og hver side hadde et kontrollnummer. Slik måtte en seddel passe med talongen både på kontrollnummeret, monogrammet og i selve rivemønsteret. Sedlene hadde pålydende verdi 10, 20, 25, 50 og 100 riksdaler.

Etterspill
----------

Møhlen hadde som ambisjon å la sedlene sirkulere i fem år før de ble innløst. Dessverre for ham hadde ikke pengesedlene tiltro i den norske befolkningen. De fleste løste inn sedlene med en gang. Til slutt gikk Møhlen konkurs da han ikke kunne løse inn alle sedlene. Man regner med at Møhlens sedler til sammen kostet rundt 20 000 riksdaler for staten og omtrent like mye for privatpersoner.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Marianne Herfindal Johannessen: De første norske pengesedlene - Bergens Tidende, 26. mai 2014, hentet 13. september 2018
2. ↑  Jørgen Thor Møhlen - Norsk Biografisk Leksikon
3. ↑  Talong Arkivert 13. september 2018 hos Wayback Machine. - Samlerhuset.no
4. ↑  Ord og begreper i mynthistorien - Samlerhuset.no
**Dølafe** er en tradisjonell norsk storferase med opprinnelse fra Gudbrandsdalen, Østerdalen og Hedmarken.

Historie
--------

I de nevnte områder var det gode forutsetninger for å ha husdyr med lett tilgang på rikt fjellbeite. Det var imidlertid langt til tettsteder med avsetning for ferske melkeprodukter, og det var tradisjon for å fôre opp dyr til slakt i dølafeets distrikt. Derfor ble dølafeet avlet som et kombinasjonsfe for melk og kjøtt.

Rundt århundreskiftet (1900) ønsket en å lage en felles uniform på dølafeet. Da skulle dyret ha horn og være ensfarga svart med brun ål (stripe) etter ryggen. En stamme som ble foredla på Jønsberg landbruksskole i 1880-åra hadde denne uniformen som mal.

Dølafeet ble regnet for å være det tyngste feet i landet rundt århundreskiftet med ca. 350 kg levendevekt. Ei dølaku i dag veier ca. 500 kg, mens ei NRF-ku veier 550 kg i gjennomsnitt.

Beskrivelse
-----------

Noe av det mest karakteristiske ved rasen er fargevariasjonen med farger som svart, brunt, rødt, hvitt og brandet. Tegningene kan være ensfarget, flekket, sadlet og sidet. Langt de fleste dyra har store horn, men det finnes også dyr som er født kollet. På slutten av 1800-tallet var dølafeet enda mer fargerikt. Det kunne være grå-, svart- og rødsidet, brandet eller ensfarget – og det var både kollete og hornete dyr.

Det meste av dølafeet som finnes i dag kommer fra én besetning i Fåvang i Gudbrandsdalen. Siden 1990-tallet har aktiviteten for rasen økt og antallet dyr har økt betraktelig. Norsk landbruksmuseum (Universitetet for miljø- og biovitenskap, Ås) fører stambokregister over alle kjente dyr av dølafe. Dette registeret er et svært viktig redskap i arbeidet for å ta vare på rasen. Det var i 2000 registrert cirka 150 kyr av rasen og den regnes i dag som utrydningstruet. I regi av GENO, som formidler oksesæd til inseminering, formidles det også sæd av dølafeet til interesserte bønder.

Andre norske kuraser
--------------------

* Sidet trønder- og nordlandsfe
* Telemarksfe
* Østlandsk rødkolle
* Vestlandsk fjordfe
* Vestlandsk raudkolle
* Målselvfe
* Norsk rødt fe

Eksterne lenker
---------------

* 
* 
* 
* Om rasen på NordGen
* Agraria (it)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Opp med Norge!*** var en norsk underholdningsserie med Alf Tande-Petersen som gikk på NRK-TV i 1994. Tanken bak programmet var ikke bare at seerne skulle få underholdning, men også stimulere til økt kreativitet. Tande-P uttalte selv at programmet skulle skape inspirasjon og at dette på sikt kanskje kunne skape flere arbeidsplasser. Programkonseptet ble utviklet på en tid da Norge var nede i en økonomisk bølgedal. Ideen til programmet kom fra Erik Bye, og var langt på vei en revitalisering av hans program *Idébanken* på 1960-tallet.

Serien gikk på lørdagskveldene og ble regnet som NRKs storsatsing den høsten. I tillegg ble en mer debattpreget del av programmet sendt på torsdagene. Denne delen ble ledet av Steinar Mediaas.

Premieren av programmet hadde i overkant av 1,2 millioner seere.

Referanser
----------

1. 1 2 3  VG - Tande premiere (3.9.1994)
2. ↑  «STØRRE ENN OL». *VG*. 8.6.1993. «Da Tande-P. hadde sendt pressen på dør, fikk han «audiens» hos forbildet, Erik Bye, for å få moralsk støtte og gode råd. Tande-P. s nye show henter ideen fra 60-årenes «Idebanken», skapt av TV-nestor Erik Bye.»
3. ↑  VG - TV-toppen (06.09.1994, s.50)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Opp med Norge!* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Opp med Norge!* hos Filmfront Rediger på Wikidata
***Oppdag Groruddalen! En kulturhistorisk guide*** er ei bok utgitt av Byantikvaren i Oslo. Boken ble finansiert av Groruddalssatsingen, og er skrevet av Gry Eliesen og Thomas Overvaag Lie fra Byantikvaren i Oslo, Lars Emil Hansen fra Oslo Museum, Bjørn Henry Syversen fra *Groruddalen historielag* og Jørn Linnerud fra bydel Grorud. Boka tar for seg Groruddalens historie og utvikling, samt kjente og mer ukjente severdigheter.

Boka ble lansert av miljøvern- og utviklingsminister Erik Solheim den 17. mars 2010 på Veitvet senter. Veitvet er omtalt som den første komplette drabantbyen i Groruddalen, og valget av sted kom derav. Boka gikk gratis ut i posten til alle 63 ooo husstander i Groruddalen.

Innhold
-------

Groruddalen sett fra Kolsås i vest  Foto: C. Hill, 2007 
Boka er delt i fem kapittel som omtaler ulike geografiske områder i Groruddalen innenfor de fire bydelene Alna, Bjerke, Grorud og Stovner. Bokens har en form av oppslagsverk, med korte presise tekster fra de ulike områder og severdigheter. Mellom forord og første kapittel er det lagt til femten sider med historisk gjennomgang. Boken er utstyrt med et alfabetisk søkeregister.

Bakgrunn
--------

Boken er ment som et av flere tiltak i arbeidet med å bedre dalens omdømme og historieforståelse, men også ment å styrke den lokale stedsidentiteten.

Omtale
------

* lokalavisen.no: *Hårfin boklansering*[*død lenke*] (18. mars 2010)

Digital utgave
--------------

*Oppdag Groruddalen - En kulturhistorisk guide* er også lansert med nettutgave på www.oppdaggroruddalen.no.

Referanser
----------

1. ↑  lokalavisen.no: *Gratis bok til 63 000*[*død lenke*] (11. mars 2010)
2. ↑  regjeringen.no: *Erik Solheim lanserte Kulturhistorisk guide for Groruddalen* (18. mars 2010)

Eksterne lenker
---------------

* *Oppdag Groruddalen - En kulturhistorisk guide*
***Mødrekupé*** er en norsk novellefilm regissert av Magne Bleness. Manuset ble skrevet av Hans Magnus Ystgaard. *Mødrekupé* ble sendt i *Fjernsynsteatret* 21. januar 1969.

Handling
--------

To unge mennesker, som har fått en første nølende kontakt med hverandre, setter seg i en folketom mødrekupé for å være i fred og bli kjent. Mannen og kvinnen har en uklar skepsis overfor de rollene som de skal spille i «voksensamfunnet». Filmen antyder i kjappe glimt kløften mellom de to og de voksne som allerede har funnet sine «roller».

Syn
---

Jo Ørjasæter skrev følgende om filmen i boka *Fjernsynsteatret : til glede og forargelse*:

> Med de begavede ungdommene Anne Marit Jacobsen og Svein Sturla Hungnes i rollene hadde Magne Bleness fått til en intim, velformet og ekte følt skisse med en sterk, bærende stemning i seg.
> 
> 
>

Rolleliste
----------

* Anne Marit Jacobsen
* Svein Sturla Hungnes
* Gisle Straume
* Else Heiberg
* Arne Lie

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *Fjernsynsteatret* 21. jan. 1969 - *Mødrekupé* på tv.nrk.no
2. 1 2   Ørjasæter, Jo: *Fjernsynsteatret : til glede og forargelse* Oslo, Ad notam Gyldendal, 1994, s. 192, ISBN 8241704224

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
Bora i Kroatia
**Bora** er en katabatisk vind fra mellom nord og nordøst i Adriaterhavet, Hellas, Russland og Tyrkia. Navnet kommer av figuren Boreas fra gresk mytologi, som betyr *Nordavinden*. 

Boravinden oppstår ofte i Kroatia og langs resten av østkysten av Adriaterhavet, og kommer ofte i form av vindkast. Boraen er vanligst om vinteren, og er kraftigst når det er et høytrykk over de snødekte dinariske alpene på grensen mellom Kroatia og Bosnia-Hercegovina og et lavtrykk over Adriaterhavet. Når luften blir kaldere og tyngre om natten øker boravinden. I tillegg deler man vinden inn i to forskjellige typer, «klarværsbora» eller «mørk bora» (når det er overskyet). 

Området som oftest får den kraftigste boravinden er Velebitfjellene i Kroatia. Denne fjellrekken som går langs kysten fungerer som et værskille mellom et kontinentalt klima i de indre områdene og Adriaterhavskysten som har middelhavsklima. For uerfarne seilere kan boravinden være farlig i dette området, siden vinden brått kan starte på natten etter en klar og rolig dag. Vindstyrken kan komme opp i over 100 m/s, det er nok til at folk mister fotfestet eller at kjøretøy blir veltet. På grunn av boravinden er noen øyer i Kroatia blåst tørre og bare. Dette er spesielt synlig på øya Pag under Velebitfjellene.

Vinden utgjør også en stor del av klimaet på Karstplatået i Slovenia og i Trieste i Italia. Bygninger i dette området er ofte solide, og byene har ofte smale gater på grunn av vinden. Kraftig boravind finner vi også i Novorossijsk i Russland, der vinden kan komme opp i 60 m/s.

Referanser
----------

1. ↑  «Bora | wind». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 9. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bora (wind) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Alexandre Dimitri de Knorré** (født 5. mai 1894 i Sankt Petersburg, død 1985 i Nice) var en russiskfødt fransk offiser med en mangslungen militær karriere. Han utmerket seg under andre verdenskrig i slaget om Narvik og ble tildelt det norske Krigskorset.

De Knorré tjenestegjorde i den keiserlige russiske livgarde og var også i tjeneste for sjahen av Iran. Han gikk inn i den franske Fremmedlegionen og ble i 1927 fransk statsborger.

Etter at Tyskland angrep Norge 9. april 1940 ble de Knorré sendt nordover med Fremmedlegionens 13. halvbrigade i det fransk-polske ekspedisjonskorps. I slaget om Narvik var han kompanisjef og utmerket seg i kamp: «Kompanikommandør i 1ste echelon under kampene ved Elvegårdsmoen, bemektiget han sig alle sine mål trods fiendens voldsomme motstand. Ved sine rekognoseringer kunne han gi nøiaktige oplysninger til tanksene om de motstandscentre som fantes og bidrog således til den heldige gjennemførelse av kampen.» På bakgrunn av denne innstillingen ble de Knorré i norsk statsråd 20. mars 1942 tildelt Krigskorset.

Etter at de allierte styrkene i juni 1940 ble evakuert fra Norge sluttet han seg til De frie franske styrker under general Charles de Gaulles ledelse.

I 1946 ble de Knorré sjef for fyrsten av Monacos *Garde des Carabiniers*. Han tjenestegjorde under fyrstene Ludvig II og Rainier III til han gikk av i 1954.

Referanser
----------

1. 1 2  Biografiske opplysninger[*død lenke*] knyttet til auksjonsobjekt hos firmaet Éric Pillon Enchères - PVE i Versailles.
2. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Grøndahl og Dreyers Forlag, 1995, s. 47.
3. ↑  *Journal de Monaco*, nr. 4614, 21. mars 1946, s. 1.

Portal: Andre verdenskrig
**Mølen** er ei øy i Ytre Oslofjord i Asker kommune, tidligere i Hurum kommune i Buskerud. Den ca. 200 dekar store øya er eid av Oslofjordens Friluftsråd siden 1933. Øya ligger like sør for Hurumlandet i fjordområdet Breiangen. Sørvest for Mølen ligger Horten.

Hele Mølen, unntatt ei båthavn i sørvest på ca. 30 dekar, er siden 1977 verna som Mølen naturreservat. Øya har en svært verneverdig edelløvsskog, med særlig store innslag av lind, og mange varmekjære arter av karplanter. Den er en kjernelokalitet for den norske bestanden av misteltein. Øya er også et viktig hekkeområde for flere sjøfuglarter, og det er ferdselsforbud på deler av øya i hekkesesongen mellom 15. april og 15. juli. Telting og bålbrenning er begrensa til et lite friområde ved båthavna. Det er båndtvang for hunder hele året på hele øya.

På de to høyeste punktene på øya ligger det gravrøyser fra bronsealderen.

|  |  |
| --- | --- |
| Mølen sett fra nord med Horten i bakgrunnen. | Annonse fra Aftenposten oktober 1933, Mølen til salgs |

Referanser
----------

1. ↑  «Oslofjordens Friluftsråds første årsberetning. Fra november 1933 til desember 1934» (PDF). *oslofjorden.org*. Oslofjordens Friluftsråd. Arkivert fra originalen (.pdf) 21. desember 2016. Besøkt 12. februar 2016.
2. ↑  (no) Mølen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Slovenias flagg Slovenia |
|  i skihopp: |
| De olympiske ringer Vinter-OL for ungdom |
| Gull | 2016 Lillehammer | Skihopp mixlag |
| Gull | 2016 Lillehammer | Skihopp, ind. |

**Bor Pavlovčič** (født 27. juni 1998) er en slovensk skihopper, som har gull individuelt og i laghopp ved Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer som fremste internasjonale meritt.

Idrettskarriere
---------------

2015/15
Ved European Youth Olympic Festival i januar 2015 vant Slovenia laghoppkonkurransen. Pavlovčič deltok der sammen med Tine Bogataj, Urban Rogelj og Domen Prevc. Individuelt kom han på 7.-plass, og i mix-lagkonkurransen kom Slovenia på 6.-plass.

2015/16
Pavlovčič debuterte i kontinentalcupen i Engelberg den 27. desember, der han kom på 10.-plass. Han kom på 5.-plass ved kontinentalcuprennet i Planica i februar.

Han debuterte i verdenscupen i Sapporo 30. januar 2016, med en 26.-plass. Hans beste plassering i verdenscupen er en 16.-plass i det andre rennet 31. januar 2016.

Han deltok ved Vinter-OL for ungdom 2016, der han fikk to gullmedaljer. I skihopp individuelt vant han, foran norske Marius Lindvik og tyske Jonathan Siegel. I tillegg deltok han i lagkonkurransen i skihopp, der Slovenia vant sammenlagt, sammen med Ema Klinec og Vid Vrhovnik.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bor Pavlovčič – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Bor Pavlovčič – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Bor Pavlovčič – skijumping.pl Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos ungdoms-OL 2016 Arkivert 16. februar 2016 hos Wayback Machine.
**Näkten**, staves også noen ganger **Näckten**, er en innsjø på grensen mellom Östersund kommune og Berg kommune sør i Jämtland, Sverige. Innsjøen, som er Sveriges 30. største innsjø, har et overflateareal på 83 km², og ligger i en høyde på 324 meter over havet. Innsjøen er over 40 km lang fra sør til nord, og har mange øyer, spesielt i den nordlige delen ved Näcksta. Men innsjøen er også smal, flere steder bare tre kilometer bred. Innsjøen kan enkelte steder minne om Stockholms skjærgård, mens på andre steder om trolske tjern. Näkten dreneres til Storsjön via en kort elv, Billstaån, som munner ut ved Hackås.

Näkten er kjent for å være en bra innsjø for edelfisk. Fiske skjer for det meste av året, men unntak av bestemte tidsperioder for å verne om den spesielle Näcktenrøya.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Skandinavia

Referanser
----------

1. 1 2  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 11. oktober 2016.
2. 1 2 3  «Sjödjup och sjövolym» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 11. oktober 2016.
3. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 24. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Näktenbygden

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Bommars** er en gård i Letsbo, Ljusdal kommune, Hälsingland, og en av de sju Hälsingegårdar som den 1. juli 2012 kom med på Unescos liste over verdensarven. Bommars anses representativ for hvordan de velstående bøndene i Ljusdal bygde sine gårder på 1800-tallet. Gården er i privat eie.

Historie
--------

Bommars historie kan spores helt tilbake til 1542 års jordebok, da under navnet Oppigården. Men det er på 1800-tallet som den i stor grad får sin form slik vi kan se den i dag. Nemndmannen Sven Johansson og hans kone Gölin Jonsdotter fikk i 1848 oppført de to bolighusene, men det var først i 1887 gården ble permanent bolig da deres datter flyttet inn. Navnet Bommars fikk gården på 1900-tallet fra Enno og Lars Johansson som kjøpte gården i 1931, de ble kalt Bommapojkarna.

Interiører
----------

Gården har påkostede innredninger med både veggmalerier og tapeter med mønstre som også finnes representert på svenske slott og herregårder, en på den tiden uvanlig kombinasjon. *Klädstugan* ble dekorert med stockholmsaviser fra midten av 1850-tallet.

Galleri
-------

* «Sommarstugan» og «Vinterstugan»*«Sommarstugan»* og *«Vinterstugan»*
* «Vinterstugan» og «Härbret»*«Vinterstugan»* og *«Härbret»*
* BislagBislag
* Detalj «Sommarstugan»Detalj *«Sommarstugan»*
* Kjøkkenet på BommarsKjøkkenet på Bommars

Referanser
----------

1. ↑  *whc.unesco.org* .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  *www.regiongavleborg.se*. Arkivert fra originalen 18. august 2016.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  *www.bebyggelseregistret.raa.se* .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Bebyggelsesregistrets anläggningspresentation - Bommars
**Wencke Anna Thora Slomann** (født 7. desember 1918, død 23. mars 1990) var en norsk arkeolog. 

Slomann var født i København, men hadde det meste av sin oppvekst i Oslo, med faste sommerbesøk hos familie i Tønsberg. Som student måtte hun flykte til Sverige under krigen, og skrev sin magistergradsavhandling om svensk materiale; avhandlingen heter *Medelpad og Jämtland i eldre jernalder*. Magistergraden tok hun ved Universitetet i Oslo i 1945. 

I 1946 fikk hun stilling som konservator ved Bergen Museum der hun ble fram til 1951. Da fikk hun ansettelse som konservator og senere førstekonservator ved Universitetets Oldsaksamling i Oslo. Her ble hun fram til pensjonsalder i 1986. Slomann var den første kvinnelige arkeologen som ble ansatt i en fast konservatorstilling. 

Slomann arbeidet som distriktsansvarlig for Oppland fylke, og som ansvarlig for samlingene av eldre jernalders oldsaker ved museet. Hennes vitenskapelige produksjon bærer preg av at hun behandler det norske materialet mot en europeisk bakgrunn, og hun var på mange måter en pioner i å fronte en slik vinkling.

Slomann var en aktiv feltarkeolog, med stor reisevirksomhet både på Vestlandet og i Oldsaksamlingens distrikt. På Oldsaksamlingen hadde hun ansvaret for museets eldre jernalderavdeling og i tillegg for biblioteket, frem til det ble tilsatt egen bibliotekar. I sitt forskningsarbeid hadde hun hovedinteressen i eldre jernalder. Hun har levert viktige bidrag til kunnskapen om perioden, både som tidsskriftartikler og monografier. Artikkelen *Folkevandringstiden i Norge* fra 1956 er en generell oversikt, mens boken om Sætrangfunnet fra Buskerud og artikler om funnene fra Avaldsnes på Karmøy og Åker ved Hamar, tar for seg sentrale enkeltfunn fra eldre jernalder/merovingertid. Hun arbeidet også mye med Einang- eller Gardbergfeltet i Vestre Slidre. Hun gjennomførte også viktige kronologiske arbeider med utgangspunkt i materiale fra eldre jernalder. Også utenfor Norge arbeidet hun med dette tidsrommet. Et lengre opphold i Italia resulterte i et større arbeid om Langobardene. Det er aldri blitt publisert.

Referanser
----------

1. 1 2   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, besøkt 25. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, «Dødsfall: Wencke Slomann», utgitt 28. mars 1990[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Avisa Valdres, type referanse dødsannonse, utgitt 31. mars 1990[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Wencke Wencke Slomanns verk i Bibsys

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Nälden** (jemtsk: *Närdda*, IPA [ˈnæɖːɐ]) er et tettsted i Krokom kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 873 innbyggere.

Nälden ligger i en dal ved Näldsjöns utløp, cirka 30 kilometer nordvest for Östersund. Elva Faxån mellom Näldsjön og Alsensjön, renner gjennom tettstedet. *Länsväg Z 666* passerer forbi stedet, i likhet med Mittbanan, som er Meråkerbanens fortsettelse i Sverige.

Näldens næringsliv er basert på industri og tjenesteyting. Stedet er mest kjent for sine ullspinnerier på midten av 1900-tallet og *Hallströms verkstäder* som bl.a. produserer rør til ventilasjonssystemer. Nälden er en gammel stasjonsby, men siden 2000 stopper ikke lenger togene i byen.

I Nälden finnes i dag en ICA-forretning, en ishall (Näskottshallen, bygd rundt 1990) og en relativt ny idrettshall (bygd rundt 2000). *Näldens Idrottsförening (NIF),* ble grunnlagt i 1908, og driver mest med ishockey og fotball, men også med langrenn.

Kjente personer fra Nälden
--------------------------

* Adolf Jahr – skuespiller på 1930-tallet
* Erika Wiklund – Sveriges første junior-Europamester i høydehopp, i junior-EM 2007 med 182 cm.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 17. april 2016.

  


| * v
* d
* r
Krokom kommune i Jämtlands län i Sverige |
| --- |
|  | Aspås **·** Dvärsätt **·** Föllinge **·** Krokom **·** Nälden **·** Trångsviken **·** Vaplan **·** Ytterån **·** Ås **·** Änge **·** Östersund (del av) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** GeoNames
 |
**Rolf Fäs** (født 18. oktober 1916, død 24. oktober 1983) var en sveitsisk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Fäs vant en olympisk bronsemedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i håndballturneringen bak Tyskland og Østerrike. Det var første gang som håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Sveits vant to av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, tapte de mot Østerrike med 6-11 og mot Tyskland med 6-16 men de vant over Ungarn med 10-5. Fäs spilte alle fem kampene i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Bronse Bronse i håndball (Sveits)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rolf Fäs – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Fäs – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Fäs – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Fäs – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Fäs – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Freden i Karlowitz** (serbisk: *Karlovci*) var en fredsavtale signert den 26. januar 1699 i Sremski Karlovci (en by i dagens Serbia). Den avslutta den østerriksk-osmanske krigen (1683–1697) der osmanene ble slått i slaget ved Zenta. Det markerte slutten på den osmanske kontrollen i det meste av Sentral-Europa og starten på stagnasjonsfasen, samt at den etablerte Habsburgmonarkiet som den dominerende makten i Sentral- og Sørøst-Europa.

Etter en to måneder lang kongress mellom Det osmanske riket på den ene siden og Den hellige liga, en koalisjon av Det tysk-romerske riket, Det polsk-litauiske samveldet, Republikken Venezia og Peter I av Russland, ble en avtale signert 26. januar 1699. Habsburgmonarkiet fikk kontroll over Donau og erobret store deler av sentral-Ungarn (den osmanske provinsen Egir, provinsen Varad, det meste av provinsen Budin, den nordlige delen av provinsen Temeşvar), samt deler av provinsen Bosnia.

Fyrstedømet Transilvania forble nominelt selvstendig, men var underlagt det direkte styret til østerrikske guvernører.

Venezia fikk det meste av Dalmatia i lag med Morea (Peloponneserhalvøya i Sør-Hellas). Polen fikk tilbake Podolia, mens osmanene fikk beholde Beograd.

Kart og bilder
--------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Kart over det nordlige Balkanområdet i slutten av 1560-årene. | Kart over den nordlige Balkan i 1699 etter avtalen. | Kapellet som ble bygd på stdet der fredsavtalen ble undertegnet. |

Se også
-------

* Den store tyrkiske krig

Referanser
----------

1. ↑  «Freden i Karlowitz | Gyldendal - Den Store Danske». *www.denstoredanske.dk* **(dansk)**. Besøkt 26. september 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
Avtalesteinen i Limerick hvor fredsavtalen ble undertegnet
**Freden i Limerick** avsluttet Vilhelmskrigen i Irland mellom jakobittene og støttespillerne til Vilhelm av Oranien. 

Avtalen kom i stand etter beleiringen av Limerick. Avtalen bestod i praksis av to avtaler og ble undertegnet 3. oktober 1691, angivelig på *Avtalesteinen* (*Treaty Stone*), en stein som hadde blitt benyttet til å stige på hester. Denne steinen står nå på en sokkel i Limerick. Denne avtalen gjør at Limerick i blant blir kalt *Treaty City*.

Fredsavtalen hadde som vilkår at de sivile innbyggerne i Limerick skulle respekteres, den katolske religionen i Irland skulle tolereres, de katolsk-eide områdene i Irland fikk en garanti mot konfiskasjon og de jakobittiske styrkene skulle få fritt leide. Vilkåra i fredsavtalen ble senere ignorert av protestantene som dominerte det irske parlamentet.

Referanser
----------

1. ↑  University College Cork – The Treaty of Limerick, 1691
2. ↑  Limerick City: A Bit of History – The Treaty of Limerick Arkivert 3. november 2004 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Et moderne stetoskop.
**Stetoskopet** er et akustisk redskap for å lytte etter kroppslyder, det være seg fra hjerte, lunge, buk eller blodårer. Stetoskop brukes også ved måling av blodtrykk.

Stetoskop består av de to greske ord stethos (bryst) og skopos (undersøkelse). Hermed er stetoskopets funksjon også gitt - en undersøker av brystregionen. Stetoskopet ble utviklet av den franske lege René Laennec i 1819.

På stetoskophodet er det ofte to sider, en side med plastmembran som er velegnet for høyere lydfrekvenser, og en «klokke» som er mer velegnet for lavere frekvenser.

Hjertebilyder
-------------

Ved lytting på hjertet, høres første og andre hjertetone som representerer lukking av hjerteklaffene. Systole er den fasen da hjertet trekker seg sammen og sender blod ut i hovedpulsåren, aorta og lungepulsåren. Diastole er det fasen da blodet strømmer fra forkamrene til hjertekamrene. Systoliske bilyder er lyder av turbulens i blodet på grunn av dårlig åpning av klaffene mot pulsårene, eller lekkasje i ventilene mellom hjertekamre og forkamre. Diastoliske bilyder er oftest lekkasje tilbake i ventilene mot hovedpulsåra og lungepulsåra.

Referanser
----------

1. ↑  
	* John R. Scherer: *Before cardiac MRI: Rene Laennec (1781–1826) and the invention of the stethoscope.* i *Cardiology Journal.* Bd. 14, Nr. 5, 2007, ISSN 1897-5593, S. 518–519, PMID 18651515.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Causantín av Fife** er den første vi[*hvem?*] kjenner navnet på som vi[*hvem?*] vet med sikkerhet var mormaer (*jarl*) av Fife i Skottland. Han opptrer på en opptegnelse for første gang i 1095. Han er nedtegnet i 1128 som mormaer av Fife i en fransk oversettelse som *Comes de Fyf* og som *Justiciar av Scotia*. Justicar var en tittel fra middelalderens England og Skottland som innbar en øverste juridiske myndighet. Han går også igjen i et charter som er datert til 1095 som *Constantinus filius Magduffe*.

Historikeren Bannerman foreslår at det siste representerer en latinsk oversettelse av *Causantín mac meic Duib*. Her betyr *mac meic* sønnesønn, eller stamfar på samme måte som irlenderne benyttet *Ua*. Oppskriften *mac meic* ble også stundom benyttet på Irland. Ulster-annalene (s.a. 1028) benyttet denne oppskriften hvor de senere ville benytte *Ua*. Om forslaget over er korrekt, da kaller charteret Causantín for «etterkommer av Dub» enn en sønn av en mann med navnet MacDuib (= Clan MacDuff). Tilsvarende eksempler kan bli sett på Irland. Eksempelvis Ulster-annalene (s.a. 1118) kalte Tadg sønn av Muiredach *Mac Carthaig*, men det var Tadgs bestefar (og Muiredachs far) som ble kalt *Carthach*. Til sammenligning, Inisfallen-annalene kalte samme mann for *mac meic Carthaig*. Ved å forbli i Irland, kongene av Cenél nEògain kalte seg selv for *Meic Lochlainn*. En var kalt for *Conchobar mac MeicLochlainn*, det samme folket var også kjent som *Ui Lochlainn* (AU, s.a. 1102 & 1109).

Bortsett fra opptegnelsene i annalene er det lite som historikerne vet om Causantín. Bortsett fra hans posisjoner kan hans tidsepoke settes vagt til at han var mormaer allerede før 1095 og var det fortsatt etter 1128.

Kilder
------

* John Bannerman, *MacDuff of Fife,* in A. Grant & K.Stringer (eds.) *Medieval Scotland: Crown, Lordship and Community*, Essays Presented to G.W.S. Barrow, (Edinburgh, 1993), pp. 20–38
***Poetry*** er et amerikansk litteraturmagasin som ble grunnlagt av Harriet Monroe i Chicago i 1912. Det er det eldste litteraturtidsskrift i den engelsktalende verden med hovedformål å utgi poesi. *Poetry* utga de første diktene til forfattere som T.S. Eliot, Ezra Pound, Marianne Moore, Wallace Stevens, H.D. (Hilda Doolittle), William Carlos Williams og Carl Sandburg. Magasinets første navn var *Poetry: A Magazine of Verse*.

*Poetry* assosieres med Chicago-renessansen i litteraturen (1912–1925), karakterisert ved en rå, lokalpreget poesi, representert ved Carl Sandburg, Edgar Lee Masters, Vachel Lindsay og Sherwood Anderson. Den ble også tidlig knyttet til imagisme-bevegelsen, gjennom sin europakorrespondent Ezra Pound og T.S. Eliot.

Referanser
----------

1. ↑   www.newyorker.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Foundation, Poetry (7. mars 2021). «About Us». *Poetry Foundation* **(engelsk)**. Besøkt 7. mars 2021.
3. ↑  «Poetry | American magazine». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 8. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Poetry (US magazine) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISSN **·** ISSN
 |
Axel Vennersten i full uniform som Sveriges riksmarskalk i 1942.
**Sveriges riksmarskalk** er den høyeste embedsmannen ved Det kongelige hoff i Sverige. Riksmarskalken utnevnes av den svenske monarken. Riksmarskalken er ansvarlig for hoffets virksomhet for Riksdagen og regjeringen. Riksmarskalken tituleres eksellense.

Ved høytidelige anledninger bærer riksmarskalken hoffuniform og en lang stav med kongelig krone. Staven støtes i gulvet ved Riksdagens høytidelige åpning for å signalisere at monarkens trontale skulle begynne.

Organisasjon
------------

Riksmarskalken leder Riksmarskalksembedet, som omfatter en ekspedisjonssjef og et kanselli som håndterer juridiske og konstitusjonelle spørsmål. I Riksmarskalksembedet inngår også hoffets personalavdeling, økonomiavdeling samt presse- og informasjonsavdeling. Under riksmarskalken sorterer dessuten *Läkarstaten* og *Kleresistaten*, samt hoffauditøren og overhoffmesterinnen.

Nære medarbeidere til riksmarskalken er første hoffmarskalk, som leder Hoffmarskalksembedet og har ansvar for forberedelser og gjennomføring av kongefamiliens offentlige program, audienser og reiser samt statsbesøk.

Historikk
---------

Ordet marskalks opprinnelige betydning er *stallmester* og har forekommet i Sverige siden middelalderen i sin sammendragne form, *marsk*. Riksmarskalksembedet ble opprettet i Sverige i 1607 da riksråd Göran Claesson Stiernsköld ble utnevnt av Karl IX. I 1634 ble det bestemt at riksmarskalken skal være en riksråd, tilhøre de lavere riksembedene og være sjef for hoffet. I 1680 ble tittelen endret til *överstemarskalk* hvoretter den i 1722 ble endret tilbake til riksmarskalk. Frem til 1844 var riksmarskalken formann i *borgrätten*. Riksmarskalken ble fra begynnelsen rekruttert fra høyadelige slekter og den første på posten som ikke tilhørte adelen var Axel Vennersten (1936–1946).

Se også
-------

* Reichsmarschall
* Riksmarsk (Danmark)
**Lisa Williams** (født 19. juni 1973 i Birmingham i England) er en selverklært klarsynt, reikihealer, krystallhealer og medium.

Hun har et eget TV-show på Lifetime som kalles *Lisa Williams: Life Among the Dead*, som sendes i Norge på kanalen FEM, og TV Norge. Her følges Williams på en vanlig dag, der hun hevder å kommunisere med de døde, undersøker hjemsøkte hus, og andre åndelige aktiviteter. Hun hevder hun har snakket med bl.a. Bob Hope, Prinsesse Diana, Natalie Wood, Marilyn Monroe og Ray Charles etter at de døde. 

Kritikerne hennes mener hun bedriver cold reading og hot reading for å gi inntrykk av at hun vet mer om menneskene hun snakker til, enn hun egentlig gjør.

Hennes show på Lifetime gikk i to sesonger (Sesong to kalt "Lisa Williams: Voices from the Other Side"), og hun har hatt et annet show som het "Lisa Williams Live ", og de gikk i Storbritannia på tre forskjellige kanaler. Da Williams besøkte Norge i september 2010, ble det laget et TV-show av hennes show fra Oslo Konserthus kalt "Lisa Williams live i Oslo". Williams er barnebarn av Frances Glazebrook, et kjent britisk medium.

Williams også dukket opp på den engelske versjonen av *Deal or No Deal* på NBC 31. mars 2008. Hun hadde også en gjesteopptreden som dommer i et av Lifetimes andre programmer: *America's Psychic Challenge*, samt i *Sesame Street*. 

Williams var tidligere gift med Kevin Harris og har en sønn som heter Charlie. På hennes Hay House-radioprogram 9. desember 2009 annonserte hun at hun og ektemannen skulle skilles. I mars 2011 stod hun fram som lesbisk, og hun var en periode samboer med Holly Riddel.

Referanser
----------

1. ↑   Babelio, Babelio forfatter-ID 254302[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  The Sun – *I see and hear dead people*

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell nettside – Lisa Williams
* Profil på IMDB
* Life Among the Dead – nettside på Lifetime

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Thimpu** er hovedstad i Bhutan og ligger vest i den sentrale delen av landet, fra 2247 til 2648 meter over havet. Den omkringliggende dalen og fylket (*dzongkhag*) har også samme navn. Byen har 98 676 innbyggere (2020), og er uten sammenligning den største befolkningskonsentrasjonen i landet.

Byen strekker seg ut langs vestsiden av **Wang Chhu**-elvens dalføre. Byen har som mange andre hovedsteder vokst kraftig som følge av flukten fra landsbygda. Utviklingen har ført til renovering i bykjernen og paddehattaktig fremvekst av forsteder flere steder.

Dechenchoeling, den offisielle kongeboligen, ligger nord for byen. Det samme gjelder klostrene **Dechenphu**, **Tango** og **Cheri**.

Tashichoedzong i bakgrunnen
Tashichoedzong, hovedstadens dzong, med flere nasjonale funksjoner, ligger også på nordsiden av byen. Dette palasset/borgen ble bygd i 1641, og har vært sete for regjeringen siden 1952. Hvert år, på sensommeren, er Tashichoedzong stedet for en fargerik maskedansfestival kalt tsechhu. Dette er en populær turistattraksjon. 
I hovedgata **Norzim Lam** finnes butikker, restauranter, kjøpesentre og offentlige bygninger. 
Overalt finnes en blanding av boligblokker, mindre boliger og familiedrevne butikker. Myndighetene praktiserer en streng kontroll med byggeskikken: Alle boliger skal utsmykkes i tradisjonell stil, med buddhistiske malerier og motiv. Dette håndheves meget strengt og brudd på eksteriørforskriftene kan føre til at bygg rives.

Nede ved elven arrangeres et livlig marked i helgene. Her selges kjøtt, grønnsaker og souvenier. Det meste av byens beskjedne småindustri ligger sør for den største broen.

Thimpu er verdens eneste hovedstad uten trafikklys.

Gewog
-----

Thimpu fylke er delt inn i ti underdistrikt (*gewog*):

* Bapbi Gewog
* Chang Gewog
* Dagala Gewog
* Genyekha Gewog
* Kawang Gewog
* Lingzhi Gewog
* Mewang Gewog
* Naro Gewog
* Soe Gewog
* Toepisa Gewog

Eksterne lenker
---------------

* Kart over byen Fra RAO online
* Femårsplanen 2002-2007
* Dzongkhag profil med kart over gewog[*død lenke*]

| * v
* d
* r
Dzongkhag (fylker) i Bhutan |
| --- |
| Bumthang **·** Chukha **·** Dagana **·** Gasa **·** Haa **·** Lhuntse **·** Mongar **·** Paro **·** Pemagatshel **·** Punakha **·** Samdrup Jongkhar **·** Samtse **·** Sarpang **·** Thimpu **·** Trashigang **·** Trashiyangtse **·** Trongsa **·** Tsirang **·** Wangdue Phodrang **·** Zhemgang | Bhutans flagg |
| ISO 3166-2:BT |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
En midd avbildet sammen med mikrotannhjul. Bildereferanse: *Sandia National Laboratories*, www.mems.sandia.gov
**Mikroelektromekaniske systemer (MEMS**), på norsk også **mikrosystemteknologi**, er mikroskopiske systemer som har både elektriske og mekaniske funksjoner. MEMS kan betraktes som en utvidelse av mikroelektronikk, som i dag finnes i nærmest alle elektriske apparater. 

I mikroelektromagnetiske systemer kombineres mikroelektroniske elementer med mikroskopiske mekaniske elementer som tynne bjelker (eng. *cantilevers*), mikroskopiske tannhjul, kanyler med mer. MEMS kan også inneholde mikroskopiske kanaler til håndtering av væsker, som f.eks. blod eller kjemikalier.

Norske bedrifter/forskningsinstitutter som arbeider med MEMS
------------------------------------------------------------

* Sensonor
* Norspace
* OSI Optoelectronics
* Høgskolen i Vestfold
* SINTEF MiNaLab

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Trebregner trives i en beskyttet dal i Cornwall i England
Et **mikroklima** er en lokal atmosfærisk sone hvor klimaet er annerledes enn i det omkringliggende området. Uttrykket kan referere både til små områder som for eksempel et blomsterbed, og til større områder på flere kvadratkilometer (for eksempel en dal eller et byområde). Mikroklimaer finnes for eksempel nær vann, som kan kjøle ned den lokale atmosfæren, eller i tettbebygde byer, hvor betong og asfalt absorberer solas energi, varmes opp, og gjenutstråler den varmen til lufta rundt. Den resulterende urbane varmeøya er en type mikroklima. 

En annen faktor som bidrar til mikroklima er hellingen og retningen på et område. Sørvendte hellinger på den nordlige halvkule er eksponert for mere direkte sollys enn nordvendte hellinger, og er derfor varmere lengre. Klimaet i et utbygd industriområde kan også variere sterkt fra en trebevokst park like ved, ettersom floraen i parker absorberer lys og varme i bladene, mens en bygning eller en parkeringsplass bare utstråler varmen tilbake til lufta. 

Et mikroklima kan gi muligheter for dyrking av vekster som ikke kan vokse i det omkringliggende området. Dette konseptet brukes ofte innen permakultur i nordlige tempererte klimaer. Mikroklimaer brukes også av gartnere ved omhyggelig valg av plantetyper og voksested. Et beskyttet sted kan redusere de klimatiske påkjenningene om vinteren. 

Mikroklima kan også referere til menneskeskapte miljøer som et rom eller andre avsperrete områder. Mikroklimaer blir skapt og omhyggelig vedlikeholdt i for eksempel museumsutstillinger og -lager.

Eksterne lenker
---------------

* Termiske fingeravtrykk for å detektere et bestemt mikroklima.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Plantegning 1893
**Sabbatsbergs sjukhus** ligger mellom Torsgatan, Vasaparken, Tegnérgatan på Barnhusbron og Dalagatan i Vasastaden, Stockholm sentrum.

Historie
--------

Bystyret i Stockholm bestemte seg 2. desember 1872 for å bygge sykehuset. Sykehuset ble designet av arkitekt Ernst Jacobsson og ble bygget i henhold til paviljongsystemet. Det åpnet 21. januar 1879 med 340 plasser, delt inn i tolv avdelinger. I andre halvdel av 1884 ble elektriske lys installert, og i år 1900 ble Sabbatsberg det første sykehuset i Stockholm til å ha et røntgenapparat. Sykehuset ble utvidet og modernisert i flere stadier. På slutten av 1960-tallet ble flere av de gamle sykehusbygningene revet og erstattet med nye som ble åpnet rundt år 1970.

Mordet på Olof Palme
--------------------

I 1986 ble Sveriges daværende statsminister, Olof Palme og hans kone, Lisbet, fraktet til dette sykehuset etter å ha blitt skutt på åpen gate midt i Stockholm. Olof Palme døde rett etter ankomsten. Lisbet Palme ble skrevet ut dagen derpå.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sabbatsbergs sjukhus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Stockholms läns landsting[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** ISNI
 |
**Thina Nilsine Thorleifsen** (født 17. januar 1885 i Hokksund, død 8. september 1959)
var en norsk politiker, kjent for sin kamp for kvinnesaken.

Etter å ha tjent i Drammen hos Per Sivle, dro hun i 1904 til Kristiania og ble i 1910 medlem i *Den kvindelige tjenerstands forening*, en av de første organisasjoner for kvinnesak, ikke lite inspirert av Rachel Grepp som engasjerte henne som hushjelp. For styret i Arbeiderpartiets Kvindeforening satt hun 1919–52, siden 1923 fast ansatt
kvinne-sekretær. Mellom 1918 og 1923 var hun i styret for Arbeiderpartiet. Som Grepp var hun i Oslo bystyre 1932–34, redaktør i Arbeiderkvinnen, og hun engasjerte seg i sosiale forhold og avholdssaken. Hun ble da også i styret for Oslo Forsikringskasse og Arbejdernes Afholdsavdeling.

Utgivelser
----------

* *Kvinder i strid* (1934). Med Sigrid Syvertsen, om kvinnebevegelsen innad i partiet

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Thina Nilsine Thorleifsen, Norsk biografisk leksikon ID Thina\_Thorleifsen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Artikkel med bilde i leksikon.org
3. ↑  (no) Thina Thorleifsen i Store norske leksikon
4. ↑  bilde på 50-årsdagen i 1934

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Cavallo di fuoco** er en gjenskapelse av en historiske begivenhet som hendte i byen Ripatransone, i provinsen Ascoli Piceno, som ligger i sentral-Italia. Det er et underlig fyrverkeri-show, som ifølge tradisjonen forekommer åtte dager etter påske. I bokstavelig forstand, betyr det *Ildhest*.

Historie
--------

Showet dateres tilbake til 1682 da de lokale beboerne ansatte en pyroteknikk i anledning en fest for jomfru Maria, og han begynte å skyte opp fyrverkeri fra ryggen av en hest. Denne uventede handlingen gjorde et stort inntrykk på innbyggere, som begynte å gjenta den hvert år. I det 18. århundre skiftet de ut den ekte hesten med en falsk en.

Festen
------

Festdagen begynner med messen i katedralen i Ripatransone, så fortsetter den med en tradisjonelle prosesjon, og slutter med fyrverkeri-showet. Rundt klokka 21.00 vises den falske hesten i byens gater, sammen med et musikkorps og en gruppe av lidenskapelige mennesker utstyrt med kubjeller og fløyter. Et stort publikum venter på dem på katedraltorget og når de kommer gjør hesten en oppvarmingsrunde. Hesten, som er fylt med fyrverkeri av noe slag, kjører flere runder og skyter i lufta og mellom folk. De flotteste fyrverkeri heter på italiensk Baffi, som betyr bart, og Girella, som betyr hjulet og utgjør det viktigste tidspunktet i festen. Selv om showet noen ganger kan frembringe panikk (spesielt fra mennesker som ikke er vant med det), og at mange blir beruset på den typiske rødvinen som produseres i området, har ulykker eller skader aldri skjedd.

Eksterne lenker
---------------

*
**Samuel McGhee** (født mai 1940, død 8. april 2020 i New Jersey) var en amerikansk politiker.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Samuel McGhee arbeidet som historielærer ved en High School, og var i tilv år *dean of admission* for studentopptak ved New Jersey City University.

### Politisk karriere

I 1984 stilte McGhee uten fremgang som kandidat til det demokratiske partis *primary* for å bli kandidat til *Board of chosen freeholders* for Union County. I 1986 ble han valgt til *Hillside Township Committee* i Hillside i New Jersey.

I 1988 ble Samuel McGhee borgermester i Hillside. McGhee var dermed den første afroamerikaner i dette verv i denne byen. Han ble to ganger gjenvalgt.

Han var også medlem av *Union County Improvement Authority* og formann for *Board of Trustees* for radiosenderen WBGO i Newark.

I april 2020 døde Samuel McGhee i en alder av 79 år av covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2   www.nj.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ‘Be Still Mondays’ Begin in Newark to Combat COVID-19, 20. april 2020, *www.njisj.org*
3. 1 2 3  Former Hillside Mayor and Former WBGO Board of Trustees Chair Sam McGhee Dies at 79, 10. april 2020, *www.wbgo.org*
4. ↑  Sam McGhee, former Hillside mayor, dies of coronavirus-related illness, 9. april 2020, *New Jersey Globe*

Eksterne lenker
---------------

* Samuel McGhee, former Hillside mayor, dies from coronavirus, 10. april 2020, *www.nj.com*
**Frøydis Walstad** (født 12. februar 1954 i Trondheim) er en norsk jazzvokalist. 

Hun startet sangkarrieren 16 år gammel, og vant Trøndersk mesterskap i 1970.[] I 1971 kom hun på annenplass i NRKs konkurranse Talentkonkurranse. På det tidspunktet var hun vokalist i bandet *Fuge*. Senere var hun i ett års tid med i trønderbandet *Vikings*, før hun flyttet til Ålesund i desember 1972. I Ålesund var hun først vokalist i bandet *Combos*, deretter i åttemannsbandet *West Coast Swing* som turnerte landet rundt med originale storbandarrangementer arrangert for åtte musikere. *West Coast Swing* hadde flere tv-opptredener og spilte flere ganger på Moldejazz og Sildajazz. I 1994 sang Frøydis Walstad med *Blue Horn Jazzband* på et jazzcruise på Nilen.

I 2004 ga hun ut debutplata *In the wee small hours*. Etter platedebuten turnerte hun i Midt- og Sør-Norge med sitt band *Frøydis & Møre Jassforsyning.* Andreas Lunnan spilte piano på denne turneen.

I tillegg til sangkarrieren skriver Frøydis Walstad sangtekster som hun også tonesetter selv.