recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The pit*** er en kanadisk grøsser fra 1981 regissert av Lew Lehman. Filmen handler om en 12 år gammel gutt som oppdager et stort hull i skogen bebodd av kjøttetende monstre. Ved hjelp av disse kvitter han seg med dem som forakter og plager ham. Hovedrollen spilles av Sammy Snyders. 

Filmen er også kjent under tittelen *Teddy*.

Handling
--------

12 år gamle Jamie Benjamin er en spesiell gutt bosatt i en amerikansk småby. Både klassekameratene og flere av naboene trakasserer ham fordi de synes han er rar. Hans eneste venn er en teddybjørn som han kommuniserer med – og som kommunisere med ham, og gir ham råd. En dag han er ute å tusler alene i skogen kommer han over noe helt ekstraordinært: Et stort hull i jorden hvor det lever fryktinngytende apelignende vesener. Han begynner å mate disse skapningene med kjøtt fra den lokale slakteren, men etterhvert går han tom for penger. Teddybjørnen «forteller» ham deretter at han kan kvitte seg med sine fiender ved å kaste dem ned i hullet til disse skapningene. En etter en rydder han sine plageånder av veien, men en dag går han for langt.

Om filmen
---------

*The pit* ble innspilt i Beaver Dam, Wisconsin høsten 1979, men ble ikke utgitt før 1981.

Den ble satt opp på norske kinoer i 1982 under tittelen *Døden i avgrunnen*. Den hadde ordinær premiere den 18. juni, men ble satt opp som nattkino allerede den 14. mai i Oslo. Den fikk dårlig omtale av *Aftenpostens* filmanmelder Per Haddal. VG gav den terningkast tre.

Den ble utgitt på video av CCV (Club Consult Video) allerede sommeren 1982 under originaltittelen.

Annet
-----

En bokversjon skrevet av John Gault ble utgitt i 1980 under tittelen *Teddy*.

I rollene
---------

(utvalg)

* Sammy Snyders .... Jamie Benjamin
* Jeannie Elias .... Sandy O'Reilly
* Sonja Smits .... Mrs. Lynde
* Laura Press .... Mrs. Benjamin
* Richard Alden .... Mr. Benjamin
* Laura Hollingsworth .... Marg Livingstone
* John Auten .... Vaktmester ved bibliotek
* Paul Grisham .... Freddy
* Wendy Schmidt .... Christina
* Allison Tye .... Alicia

Referanser
----------

1. ↑  «The Pit (1981) - IMDb». Besøkt 22. mars 2021.
2. ↑  Aftenposten morgen – Nye filmer (19.6.1982, s.16)
3. ↑  «Nye filmer - Dette mener VG». *VG*. 21. juni 1982.
4. ↑  «The Pit». photobucket.com. Besøkt 16. mai 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Pit* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Pit* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *The Pit* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *The Pit* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Pit* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Cinemachine (et lengre intervju med manusforfatter. Mange bilder)
Lapin Kulta  Foto: Tommi Nummelin 
**Lapin Kulta** (norsk: *Lapplands gull*) er et finsk ølmerke. 

Ølet produseres av det finske bryggeriet Hartwall, som i 2013 ble kjøpt av den danske bryggerigruppen Royal Unibrew. Lapin Kulta har blitt brygget siden 1873, opprinnelig ved eget bryggeri i Torneå i Lappland, idag ved Hartwalls bryggeri i Lahtis. Selve navnet *Lapin Kulta* har blitt benyttet siden 1963.

Ølet finnes med ulik alkoholstyrke og eksporteres til en rekke land, herunder er Lapin Kulta å finne på det norske markedet. 

Lapin Kulta er et lagerøl og forholdsvis lyst.

Referanser
----------

1. ↑  History Arkivert 8. februar 2013 hos Wayback Machine.. Hartwall.(side besøkt 12. mars 2015) (engelsk)
2. ↑  Tooted. lapinkulta.ee (side besøkt 12. mars 2015) (estisk)
3. ↑  Lapin Kulta Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine.. Vinmonopolets vareutvalg. (side besøkt 12. mars 2015)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lapin Kulta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
 – varemerket Lapin Kulta
* Oy Hartwall Ab – bryggeriet
**Ribeira Brava** er en av de elleve kommunene i den sjølstyrte portugisiske regionen Madeira. Det er også navnet på byen som er administrasjonssenter i kommunen og på elva som renner ut ved byen. Navnet betyr «den ville elva».

Kommunen
--------

Kommunen Ribeira Brava ligger sentralt på sørsida av øya, vest for Câmara de Lobos. Arealet er ca. 65 kvadratkilometer og folketallet 13 040 (i 2011). Kommunen blei oppretta i 1914 ved utskilling av arealer fra nabokommunene.

De viktigste næringsveiene er jordbruk og fiske.

I nord ligger blant annet fjelltoppene Pico Grande og Pico do Cerco på henholdsvis 1675 og 1586 meter.

Byen
----

Utsikt over bysenteret
Byen Ribeira Brava ligger ved utløpet av elva. Den daterer seg tilbake til 1400-tallet, da den var et viktig stopp på vegen mellom Funchal og nordsida av øya. Området var også viktig i dyrkinga av sukker, Madeiras viktigste plante de første hundreåra.

Kirka *Igreja de São Bento* er opprinnelig fra 1500-tallet, men blei kraftig ombygd på 1800-tallet. Rådhuset er fra 1765.

I byen ligger Madeiras etnografiske museum som åpna i 1996 og har omfattende framstillinger av øyas tradisjonelle næringer. Byen har også et museum som legger særlig vekt på hesten som motiv i kunst og kunsthandverk.

Elva
----

Elva Ribeira Brava er nærmere 12 kilometer lang og kommer fra fjella i det sentrale vest. Et reservoar i høyden bidrar med både drikkevann og strømforsyning.

Kirkesogn
---------

Kommunen består av fire kirkesogn: Campanário, Ribeira Brava (byen), Serra de Água og Tabua.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 19. september 2018; utgiver: Det nasjonale statistikkinstituttet.
2. ↑  Folketall fra Det portugisiske statistikkbyrået; besøkt 10. august 2012.

| * v
* d
* r
Kommuner på Madeira |
| --- |
| Madeiras flagg | Kommuner | Funchal **·** Câmara de Lobos **·** Santa Cruz **·** Machico **·** Ribeira Brava **·** Calheta **·** Santana **·** Ponta do Sol **·** São Vicente **·** Porto Santo **·** Porto Moniz | Portugals flagg |
| Øygrupper | Selvagensøyene **·** Desertasøyene |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
En eldre par i Caçarelhos, Portugal.**Gerontologi** er læren om den friske alderdommen, den medisinske spesialiteten som behandler helse hos gamle mennesker. Er forskjellig fra geriatri som behandler aldersrelaterte sykdommer. Gerontologi er vitenskapen som studerer hvordan og hvorfor individer aldres. Ordet er sammensatt av de greske ordene geron (gamling) og logia (kunnskap). Det er en relativt ung vitenskap, bare omkring 100 år gammel. 

Den nordiske gerontologiske foreningen (NGF) antok følgende definisjon av gerontologi: «Gerontologi är läran om åldrandet och studiet av åldersrelaterade förändringar i livsprocesser från uppnådd mognad och till individens död. Gerontologi omfattar basalbiologiska och klinisk–medicinska, humanistiska och samhällsvetenskapliga discipliner.»

De forskningsområdene som i hovedsak konsentrerer seg om den normale aldringsprosessen er den biologiske, psykologiske og sosiale gerontologien.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gerontology – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Biologiens fagområder |
| --- |
| Anatomi **·** Astro **·** Atferd **·** Kjemi **·** Psykologi **·** Teknologi **·** Botanikk **·** Cytologi **·** Etno **·** Evolusjon (teori) **·** Fysiologi **·** Genetikk **·** Genteknologi **·** Gerontologi **·** Immunologi **·** Limnologi **·** Marin **·** Mikro **·** Molekylær **·** Morfologi **·** Mykologi **·** Paleontologi **·** Systematikk **·** Toksikologi **·** Utvikling **·** Zoologi **·** Økologi |
|  **Kategori** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Canadian Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
Lomonosovfjella på kartet over AntarktisLomonosovfjellaLomonosovfjellaLomonosovfjella på kartet over Antarktis
**Lomonosovfjella** er en rekke med mindre fjelltopper lengst øst i Fimbulheimen i Dronning Maud Land. Den strekker seg om lag 29 kilometer fra nordøst til sørvest og ligger mellom Mušketovbreen og Entusiastbreen, 32 kilometer øst for Wohlthatmassivet.

Fjellpartiet ble oppdaget og fotografert fra fly av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Detaljert kartlegging ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Breen ble navngitt etter den russiske vitenskapsmannen Mikhail Lomonosov (1711–1765) av en sovjetisk ekspedisjon som gjennomførte kartlegging av området i 1960–61.

Kilder
------

* Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 8597

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
***Behind the Stockade*** er en amerikansk stumfilm fra 1911, regissert av George Loane Tucker og Thomas H. Ince.

Handling
--------

Major Williams sysselsetter mange innfødte ved ranchen hans. Datteren hans, Florence, har tiltrukket seg oppmerksomheten til Pedro, en tilsynsmann. Men Billy Thompson er allerede forlovet med Florence, og blir invitert til å oppholde seg ved familie-ranchen. Etter at Billy har kommet frem til plantasjen, legger han snart merke til grusomhetene til Pedro. Han har blant annet festet en innfødt til en vogn, frem til Billy tvinger Pedro til å løslate den torturerte innfødte.

en dette gjør Pedro opprørt, og han bestemmer seg for å legge en liten hevn mot Billy og familien hans. Han går til sjefen for en vill indianer-stamme som også holder til i området, og forteller ham at major Williams mishandler de innfødte som holder til ved ranchen. Han oppfordrer høvdingen til å planlegge et opprør mot nybyggerne. Det blir derfor opp til Billy å redde dagen, før det er for sent.

Skuespillere
------------

* Mary Pickford - Florence Williams
* Owen Moore - Billy Thompson

Referanser
----------

1. ↑  Behind the Stockade
2. ↑  Behind the Stockade

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Behind the Stockade* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Behind the Stockade* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Behind the Stockade* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Behgjet Pacolli** (født 30. august 1951 i landsbyen Marec, Prishtina kommune, Kosovo) er en kosovoalbansk forretningsmann og politiker. Han ble valgt til Kosovos president 22. februar 2011, men valget ble annullert av grunnlovsdomstolen og Atifete Jahjaga ble valgt i stedet.

Pacolli er født i landsbyen Marec i nærheten av hovedstaden Prishtina. I meget ung alder dro han fra Kosovo og opparbeidet seg en formue innen byggebransjen. Hans sveitsisk-baserte selskap, Mabetex Group, fikk flere kontrakter til oppussing og bygging av store bygg i Russland og tidligere sovjetiske republikker. 

Blant albanere er han mest kjent for å være en av de rikeste, med en formue som overstiger 1 milliard euro.

I 2006 stiftet han sitt eget politiske parti, Alliansen Nytt Kosovo (albansk: Aleanca Kosova e Re). Ved valget i november 2007 fikk partiet drøye 12 % av stemmene.

Se også
-------

* Kosovos forsamling

Referanser
----------

1. ↑  «Kosovo Parties Agree On New President To Avert Crisis», Radio Free Europe/Radio Liberty, 7. april 2011.

Eksterne lenker
---------------

* akr-ks.info Nettsidene til partiet Alliansen Nytt Kosovo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Rue de Sèvres** er en gate som krysser gjennom 6. arrondissement, 7. arrondissement og 15. arrondissement i Paris. Den begynner i Latinerkvarteret, og navnet vitner om at dette er en gammel landevei som førte til Sèvres, en landsby som nå er en av Paris' store forsteder i sørvest.

På 1200-tallet ble denne veien tidvis kalt «veien til maladeriet» (*maladeriet* var en institusjon for spedalske, i det som nå er Boulogne-Billancourt); på dette steder er det nå filmstudioer. 

Siden 1355 har betegnelsene vekslet mellom *voie de Sèvres*, *grand chemin de Sèvres*, *chemin de Meudon*, *chemin des Charbonniers*, *chemin du Boullouer* (1568-1658), tildels *rue des Petites-Maisons* i 1624, og *rue de l'Hôpital-des-Petites-Maisons*. Det dreier seg tildels om varierende navn på forskjellige avsnitt an den lange landeveien ut av byen. Andre avsnitt er blitt kalt *rue du Boullouer*, så *rue du Boullaier*, *rue du Boulloy*, *rue du Bouloir-Saint-Germain*, *rue des Petites-Maisons* og *rue de l'Hôpital-des-Petites-Maisons*.

Litteratur
----------

* Nomenclature officielle des rues de Paris : Rue de Sèvres.

Referanser
----------

1. ↑  *Dictionnaire historique des rues de Paris*, Jacques Hillairet, éditions de Minuit, s.518-522
***The Place of Honeymoons*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Kenean Buel. Filmen er basert på en roman fra 1912, av Harold MacGrath.

Handling
--------

Nora Harrigan er veldig populær på opera-scenen, til stor misunnelse av hennes konkurrent Flora Desimone. Edward Courtlandt finner seg tiltrukket av Nora, men hun avviser ham til fordel for Herr Rosen. Når Nora på mystisk vis blir bortført, fordømmer hun Courtlandt som hennes bortfører - selv om han aldri blir arrestert for denne forbrytelsen. For å komme seg etter disse prøvelsene, oppholder Nora seg i Sør-Frankrike sammen med foreldrene sine.

Der møter hun igjen Edward Courtlandt, hos oberst Wester. Faren hennes blir snart gode venner med ham, men Nora forblir motvillig - selv om hun har mistet interessen for Herr Rosen. Deretter oppdager Courtlandt at Rosen var ansvarlig for Noras bortføring, og han beordrer Rosen ut av landet.

Skuespillere
------------

* Emily Stevens som Nora Harrigan
* Frankie Mann som Celeste Furnier
* Joseph Selman som Michael
* Mabel Bardine som Flora Desimone
* Herbert Evans som Herr Rosen
* Montagu Love som Edward Courtlandt
* Charles Coleman som Jimmie Harrigan
* Edward Cullen som Donald Abbott
* Harry Guy Carleton som Wester
* Mlle. Nila Devi
* Anonia Petrucelli som Barone Galli
* Mabel Whitcomb

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 1. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Place of Honeymoons* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Place of Honeymoons* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Et vanlig brettet papirfly
Verdens største papirfly i 1992
Et **papirfly** er et lite lekefly laget av papir. Papirfly har egenskaper som et glidefly, og lages gjerne som den enkleste form for origami, den japanske papirbrettekunsten. Bruken av papirfly som leketøy har antatt opprinnelse i Kina for 2000 år siden, der drager var populære leker. Leonardo da Vinci er også av og til antatt som oppfinneren av papirfly, selv om dette er omstridt da kineserne oppfant både papir og draken. Da Vinci skrev imidlertid om å lage modellfly av pergament.

Den tidligste kjente datoen et papirfly ble laget er sagt å være i 1909. Den mest anerkjente versjonen er imidlertid to tiår senere i 1930 av Jack Northrop. Northrop brukte papirfly som modeller for sine ideer om ekte fly.

Verdensrekorden i papirflykast er 69,14 meter, satt i februar 2012.

Referanser
----------

1. ↑  VG.no - *Her seiler papirflyet inn til ny verdensrekord*, besøkt 29. februar 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NDL
 |
Paolo Monti, 1980
**Papirindustri** utfører masseproduksjon av cellulose, papir og papp, og er en den yngste bransjen innenfor treforedlingsindustrien. Papirindustrien avløste et papirhåndverk som i oldtiden og middelalderen ikke maktet å utbre papir og bøker utover en smal elite av brukere. Først med industrialiseringen av papirproduksjonen på 1800-tallet ble papir et produkt som nådde de brede lag av befolkningen, og revolusjonerte kommunikasjonen. 

Papirindustrien er kraftkrevende og regnes som prosessindustri. Den har oftere enn andre skogsbaserte industrier (skipsbygging, møbelindustri) vært etablert nær råstoffkilden av vesentlig barskog. Langtransport av råvaren er plass- og kostnadskrevende og har derfor ikke svart seg økonomisk. Derfor ble industrien stor i det nordlige og sørlige barskogbeltet representert ved Norge, Sverige, Finland, Estland, Russland, Japan, Canada, USA, og New Zealand. 

I Norge ha papirindustrien vært konsentrert til Østlandet og Trøndelag, med de store skogeierforeningene som pådrivere og etter hvert eiere av fabrikkene. Selskapet Norske Skog er etablert av de regionale skogeierforeningene, mens den norske industrigründeren Wilhelm Gutzeit etablerte private anlegg i Drammen, deretter ved Glomma, i Finland og Russland. Han grunnla det norsk-finske selskapet som senere bar navnet *Enso-Gutzeit*, dagens Stora Enso. Norske Skog og Stora Enso er i dag blant verdens største papirprodusenter.

Norsk papirindustri har historiske produksjonsanlegg nær utløpene av Otra (Hunsfos), Skiensvassdraget (Union), Drammensvassdraget (Follum, Hurum, Tofte), Haldenvassdraget (Saugbruksforeningen) og Glomma (Peterson), samt i Nord-Trøndelag (Skogn). Lokaliseringen har vært styrt av behovet for tømmerfløting og utskiping.

Eksterne lenker
---------------

* Papirindustri, global informasjonsside
* «Pulp and Paper News»
* Papirindustri-selskaper i verden
* Paper-Machinery.com «Paper Machinery» – webside for maskinutstyr til papirindustrien.
* Historien om norsk papirindustri

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Rue du Faubourg Saint-Antoine
**Rue du Faubourg Saint-Antoine** er en gate i Paris. Den løper fra Place de la Bastille til Place de la Nation og er samtidig grense mellom 11. arrondissement og 12. arrondissement.

Historie
--------

Rue du Faubourg-Saint-Antoine er en av de eldste gater i Paris,[] skjønt den lenge befant seg utenfor bymurene, noe som allerede gis av navnet; *Faubourg* betyr *forstad*. Den var viktig, ikke minst fordi den som ville fra sentrum i Paris og østover for å komme til Vincennes og slottet der måtte benytte denne veien.

Faubourg Saint-Antoine vokste i middelalderen opp rundt klosteret Saint-Antoine-des-Champs, som ble opprettet mot slutten av 1100-tallet.

Forstaden Saint-Antoines sterkere vekst begynte på 1400-tallet, ettersom kongen bestemte at håndverkerne her skulle slippe å bli skattlagt. Dette særlige privilegium så vel som nærheten til elven Seinen, som var transportåren for alle tømmertransporter til Paris, gjorde Rue du Faubourg-Saint-Antoine til den viktigste hovedgate for tre- og møbelhåndverkere i Paris. Mange av dem holdt til i bakgårder der og i sidegatene.

Referanser
----------

1. 1 2  Alleys and passageways of the Faubourg Saint-Antoine (englisch; Artikel mit Update vom 27. November 2013)
2. ↑  *Discover Paris by metro*. Éditions du Chêne, 2012, S. 234f ISBN 978-2-81230-552-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rue du Faubourg-Saint-Antoine (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
***Papilio saharae*** er en dagaktiv sommerfugl i gruppen av svalestjerter.

Utseende
--------

En ganske stor, gul svalestjert med blå, svarte og røde flekker. Arten kan ikke skilles fra *Papilio machaon* på vingetegningene, også kjønnsorganene ligner mye hos de to artene, men *Papilio saharae* har 30 eller 31 antenneledd, *Papilio machaon* 33-36. Det er lettere å skille de to artene på larvestadiet, der larven til *P. saharae* har hovedsakelig hvit grunnfarge, ikke skarpt gul som hos *P. machaon*.

Levevis
-------

Arten lever i tørre områder, inkludert oaser i ørkenen, steinete åssider og kløfter (for eksempel wadier). 

Larven lever som plantespiser på ulike arter i skjermplantefamilien, særlig slekten *Deverra*. De voksne sommerfuglene flyr oftest i april-mai. Puppene kan ligge over to eller flere år før de klekkes, på grunn av dette kan arten "stå over" spesielt tørre og ugunstige år og utsette klekkingen til neste år.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det nordlige Afrika (men når ikke helt nord til middelhavskysten) og i Arabia. Den erstatter den nærtbeslektede *Papilio machaon* sør for dennes utbredelsesområde.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* sommerfugler (Lepidoptera)
	+ gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
		- familie svalestjerter (Papilionidae)
			* delgruppe Papilioninae
				+ slekt *Papilio*
					- ***Papilio saharae*** Oberthür, 1879

Kilder
------

* Moths and Butterflies of Europe and North Africa
* Papilionidae – revised GloBIS/GART species checklist Arkivert 9. september 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Papilio saharae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Papilio saharae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Papilio saharae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Papilio saharae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Papilio saharae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa[*død lenke*] - flott bildesamling.
New York Cheesecake
**New York cheesecake** er en amerikansk ostekake som inneholder mye krem. Kaken stammer, som navnet antyder, fra New York City, og har en mer fyldig og myk konsistens enn de fleste andre ostekaker. De er vanligvis litt mindre enn gjennomsnittet for ostekaker og har gjerne en form for glasur på toppen. Ofte er den utformet som en rund terte, men kan også ha lik fasong som andre ostekaker. Ved enkelte anledninger kan man bruke cottage cheese sammen med sitron for å få en særegen smak. 

New York-style cheesecake danner sammen med Italian-style de to mest populære variantene av ostekake i USA. Det finnes mange teorier om hvor kaken kan ha oppstått, og en hevder at Arnold Reuben, en eier av Turf Restaurant i 49th og Broadway i New York City, utviklet oppskriften for New York cheesecake i 1929 etter å ha spist et stykke ostepai hos en venn. En annen teori går ut på at den oppsto først på et jødisk konditori i New York, før den ble populær rundt om i hele verden.

Referanser
----------

1. 1 2  «New York Cheesecake - Joyofbaking.com \*Video Recipe\*». *www.joyofbaking.com*. Besøkt 20. mai 2020.
2. ↑  Stradley, Linda (26. mai 2015). «Cheesecake History». *What's Cooking America* **(engelsk)**. Besøkt 20. mai 2020.
3. ↑  «New York Cheesecake». *Det søte liv* **(engelsk)**. 14. august 2005. Besøkt 20. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) New York-style cheesecake – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |
| --- |
| Search Wikibooks |
| 
Wikibooks Cookbook har en engelsk-språklig oppskrift på  ***New York cheesecake***  |
| * v
* d
* r
 |

* Oppskrift på PastryWiz
* Oppskrift på Epicurious
* New York cheesecake-oppskrift på Kakemonsen.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
Rue de La Paix sett fra Place de l'Opéra.
*Rue de la Paix* av Jean Béraud 
**Rue de la Paix** er en fasjonabel handlegate sentralt i Paris. Den ligger i 2. arrondissement og løper nordover fra Place Vendôme opp til Opéra Garnier. Den er kjent for sine juvelerforretninger, som for eksempel den åpnet av Cartier i 1898. Charles Frederick Worth var den første til å åpne en fasjonabel klesforretning i rue de la Paix.

Historie
--------

Gaten ble åpnet i 1806 fra Place Vendôme på befaling fra Napoleon I, som del av det napoleoniske program å åpne opp hjerte av høyrebredden i Paris, både mot de uutviklede forsteder i vest og mot nord. Den nye gaten ble til etter rivning av det gamle kapusierkonventet.

Først het gaten **Rue Napoléon**, men navnet ble endret til minne om bourbonrestaurasjonens feriring av den nye fredsavtale.

Referanser
----------

1. ↑  Paris 2e arrondissement Mémoire des rues; Auteur: Meryem Khouya; Éditeur: Parimagine, 2007
2. ↑  Dictionnaire administratif et historique des rues de Paris et de ses monuments Auteurs Félix Lazare, Louis Clément Lazare Compilé par Félix Lazare, Louis Clément Lazare Éditeur F. Lazare, 1844
3. ↑  Jacques Hillairet, *Dictionnaire historique des rues de Paris* (Paris: Editions de Minuit, 8th ed. 1985), vol. I, p. 265.
4. ↑  George Augustus Sala, *Paris Herself Again in 1878-9* (Vizetelly & Co. 1884),p. 507.
***Heptispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Små (4 - 5 millimeter), avlange og slanke, mørke bladbiller, gjerne med metallglan. Dekkvingene er kraftig punkterte. Hodet er nokså lite, antennene kraftige, holdes gjerne samlet og framoverrettet. Pronotum er rundet, kraftig punktert. Antennene består av 7 ledd og er korte og noe utvidet mot spissen. Dekkvingene er jevnbrede, ca. tre ganger så lange som pronotum, og har 7 hele og en forkortet punktstripe, stripene er ordnet parvis, og tre opphøyde lengderibber, punktene grove og noe spredte.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Slekten kan finnes på planter fra flere ulike familier.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt fra Mexico i nord til Brasil i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Chalepini** Weise, 1910
						* slekten ***Heptispa*** Weise, 1906
							+ *Heptispa bilineatithorax* (Pic, 1929)
							+ *Heptispa doncikeri* (Pic, 1929)
							+ *Heptispa limbata* (Baly, 1885)
							+ *Heptispa lineaticollis* (Pic, 1928)
							+ *Heptispa ruficornis* (Pic, 1929)
							+ *Heptispa solarii* (Weise, 1906)

Litteratur
----------

* *Heptispa* på ITIS
* Hispines of the World - *Heptispa*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Heptispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Heptispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Heptispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
* (en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Udbyes gate** (2–16) er en gate ved bydelen Elgeseter like sør for Midtbyen i Trondheim, som strekker seg nord fra Olav Kyrres gate mot sørlig retning hvor den ender mot Abels gate.

Gaten fungerer som både gjennomfartsveg og adkomstveg for næring og handel, flere større boligblokker, og enkelte frittstående eneboliger i området. Gaten er spesielt trafikkert i dens nordre del, hvor handel og næring (bensinstasjon og dagligvarebutikk) samt nærhet til St. Olavs hospital, tilsammen utgjør en stor del av trafikkgrunnlaget. Udbyes gate fungerer også som hovedtrasé for sykkel mot befolkningen sør for sentrum, og har derfor oppmerkede sykkelfelt på begge sider av vegen (se bildet til høyre).

Udbyes gate er oppkalt etter komponisten Martin Andreas Udbye (1820–1881), som var svært aktiv i byens musikkliv og som blant annet skrev det som ble Norges første opera i *Fredkulla* i 1858. Gaten er for øvrig en av flere i området som er blitt oppkalt etter norske komponister.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 598. ISBN 978-82-573-1762-1.

Eksterne lenker
---------------

* Adressa.no – Byens gater: Udbyes gate Arkivert 15. juli 2014 hos Wayback Machine. (Av Ingrid J. Brissach. Publisert 9. mai 2003, besøkt 3. april 2012)

Portal: Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Johannes** (Johs.) **Henrik Berg** (født 26. september 1930 i Oslo, død 23. mars 2010) var en norsk offiser, næringslivsmann og politiker (H).

Etter examen artium i 1949 tok Berg befalsskole i 1951, krigsskolen i 1954 og Hærens stabsskole i 1968. Han tjenestegjorde i Hæren i frem til 1971, og gikk ut av aktiv tjeneste med majors grad. Berg var også engasjert i Oslo Militære Samfund, og var ordfører i representantskapet i 1991–1998. Han ble æresmedlem i foreningen i 1999.

I det sivile arbeidet Berg frem til 1994 i oljeselskapet Fina. Der jobbet han med leting etter og utvinning av olje på Svalbard og i Nordsjøen, før han endte karrieren som informasjonsdirektør med ansvar for samfunnskontakt.

Berg var aktiv i Oslo Høyre fra 1949, og var en periode fylkespartiets nestleder. Han satt i Oslo bystyre i to perioder fra 1995 til 2003, der han var medlem av Kultur- og utdanningskomiteen.

Johs. Berg var ridder av den belgiske Kroneorden.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Johannes Henrik Berg 70 år». *NTBtekst* 6. september 2000
2. 1 2  «Major Johannes H. Berg». Oslo Militære Samfund. Arkivert fra originalen (.doc) 23. april 2012. Besøkt 20. august 2011.
3. ↑  «Johannes Henrik Berg (H)». Oslo kommune – bystyret. 22. november 2002. Besøkt 20. august 2011.
***Her Face Value*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Thomas N. Heffron.

Handling
--------

Peggy Malone gifter seg med presseagenten Jimmy Parsons. Alt går bra frem til faren hennes og broren Eddie praktisk talt flytter inn i Jimmys leilighet. De forsøker snart å holde Jimmy borte fra hans eget hjem, og får Peggy til å gå tilbake til å opptre ved teater igjen. Jimmys helse blir etter hvert dårligere, og han reiser til Arizona for å komme seg. 

Peggy reiser også vestover, men til Los Angeles, hvor hun snart får tilbud om arbeid av et film-selskap. Etter å ha blitt mer berømt, fortsetter Peggy å hjelpe Jimmy samtidig som hun støtter faren og broren sin. Men hun pådrar seg snart en skade mens hun fremfører en farlig scene, og blir derfor tvunget til å velge mellom sin velstående beundrer - Martin Fox - og Jimmy, som kommer til Los Angeles i håp om å få henne tilbake.

Skuespillere
------------

* Wanda Hawley som Peggy Malone
* Lincoln Plumer as Pop Malone
* Richard Rosson som Eddie Malone
* T. Roy Barnes som Jimmy Parsons
* Winifred Bryson som Laurette
* Donald MacDonald som Martin Fox
* Harvey Clark som F.B. Sturgeon
* George Periolat som James R. Greenwood
* Eugene Burr som Jack Darian
* Ah Wing

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 9. april 2016.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 16. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Her Face Value* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Her Face Value* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Her Face Value* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Anthonij Johannes Guépin** (født 2. mai 1897 i Den Helder, død 16. august 1964 i Sint-Truiden i Belgia) var en nederlandsk seiler som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.

Guépin vant en olympisk bronsemedalje i seiling under sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på den nederlandske båten «Willem Six» som kom på tredjeplass i 6-metersklassen bak den norske båten «Elisabeth V» og «Bonzo» fra Danmark. Mannskapet på «Willem Six» var Guepin, Johan Carp og Jan Vreede. Seilasene ble gjennomført utenfor Le Havre i perioden 21. til 26. juli 1924.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1924 Frankrikes flagg Paris - Bronse i seiling, 6-metersklassen Nederlands flagg Nederland

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johannes Guepin – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Johannes Guepin – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Johannes Guepin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Johannes Guepin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Johannes Guepin – World Sailing Rediger på Wikidata
**Hepworth** er en liten landsby sørøst for byen Holmfirth og sørvest for landsbyen Jackson Bridge i West Yorkshire. Den er lokalisert innenfor storbykommunen Kirklees og sognet Holme Valley. I middelalderen var ullhandelen den fremste økonomiske aktiviteten i byen.

Selv om den begynte som en liten grend har den vokst betydelig i løpet av 1980- og 1990-tallet med nye bolighus og småforretninger. Landsbyen ble i omfattende grad benyttet som en av lokaliseringene i BBCs langvarige situasjonskomedie *Last of the Summer Wine* (1973-2010). Mye av handlingen var sentrert rund landsbyens pub «Butchers Arms» som var det sentrale møtestedet for landsbyens innbyggere.

Stedsnavn
---------

Stedsnavnet Hepworth er angelsaksisk, men det er delte oppfatninger for dets opprinnelige betydning. Første ledd kan henvise til en angelsaksisk mann ved Heppa som var framstående (jf. worth = verdi). H. T. Moorhouse i hans *History of Kirkburton and the Graveship of Holme* (1861) mente at navnet kan være avledet fra angelsaksiske «Hep» i betydningen «høy» og «-worth» i betydningen «bosted». En annen forståelse omtaler «-worth» i betydningen en «innhegning» tilhørende en mann ved navn Heppa. I *Domesday Book* for 1086 er den omtalt som *Hepeuuord* og beskrev den som kongens land med bratte gater.

Referanser
----------

1. ↑   «Last of the Summer Wine, Series 31, How Not to Cry at Weddings», *BBC One Programmes*.
2. ↑   Mills, A.D. (1991): *A Dictionary of British Place-Names*, Oxford University Press. ISBN 0-19-852758-6.

Eksterne lenker
---------------

(en) Hepworth, West Yorkshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Hepworth Band
* Hepworth United Homepage
* Holy Trinity Church, Hepworth

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
*For den peruanske regionen som er oppkalt etter elva, se Ucayali (region)*

**Ucayali** er ei elv i Peru. Den er ei tilløpselv til Amazonas, og har sitt utspring (som Apurímac) rundt 110 kilometer nordvest for Titicacasjøen. Selve Ucayali begynner ved byen Atalaya, ved samløpet mellom de to tilløpselvene Tambo (Apurímac) fra vest og Urubamba fra øst. Rundt 100 km sør for byen Iquitos løper Ucayali sammen med Marañón og danner Amazonas. Den er 1 600 km lang, med et nedbørfelt på 337 519 km² og en middelvannføring ved munningen på 12 600 m³/s.

Geografi
--------

Ucayali er Amazonas' fjerneste kildeelv, med en samlet lengde på 2 669,9 km, regnet fra Apurímacs kilder ved fjellet Nevado Mismi, til samløpet mellom Ucayali og Marañón. Apurímac skifter navn til Ene og deretter Tambo før samløpet med Ucayali, og de fire elvenes lengde hver for seg er: Apurímac – 730,7 km, Ene – 180,6 km, Tambo – 158,5 km og selve Ucayali – 1 600,1 km.

Elveløpet er svingete og sterkt meanderende. Bredden varierer fra 400–1 200 meter, og elveløpet inneholder et stort antall øyer. Strømhastigheten ligger rundt 5–6 km/t, og det finnes alltid en kanal på 20–50 meters bredde, med en minimumsdybde på 1,5 meter. Det finnes fem trange passasjer, på grunn av flåter av døde trær og tømmer. Noen steder har enorme steiner falt fra fjellene og ned i elveløpet og forårsaker store virvelstrømmer. 

Elva fører med seg en stor mengde sedimenter, og bidrar sammen med elva Madeira med storparten av sedimenttransporten inn til Amazonas.

Den største byen ved elva er provinshovedstaden Pucallpa. Lengre nedstrøms ligger byen Requena, hvor sideelva Tapiche munner ut.

Utforskning
-----------

Ucayali ble først kalt *San Miguel*, deretter *Ucayali*, *Ucayare*, *Poro*, *Apu-Poro*, *Cocama* og *Rio de Cuzco*. Peru har gjennom tidene utstyrt mange ekspedisjoner for å utforske elva. En av dem (i 1867) hevdet å ha vært kun 380 km fra Lima, og den lille damperen «Napo» kjempet seg 124 km gjennom de sterke strømmene fra Ucayalis samløp med sideelva Pachitea til samløpet mellom Tambo og Urubamba. «Napo» lyktes deretter i å seile 56 km oppover tilløpselva Urubamba, til et punkt 320 km nord for Cuzco.

I resten av Urubamba er båttrafikk ikke mulig på grunn av stryk og andre hindringer, som vist av Bosquet i 1806 og Castelnau i 1846. Torres, som utforsket Alto Ucayali (Øvre Ucayali) for den peruanske regjeringen, ga den ei lengde på 300 kilometer, regnet fra munningen av Pachitea til samløpet mellom Tambo og Urubamba.

Litteratur
----------

* The Smithsonian Atlas of the Amazon, ISBN 1-58834-135-6

Eksterne lenker
---------------

* Ucayaliregionen (engelsk, spansk)
* Amazonas biogeografi (engelsk, spansk, fransk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
***De kjører i natten*** (originaltittel: *They Drive by Night*) er en amerikansk film noir fra 1940 regissert av Raoul Walsh med George Raft, Ann Sheridan, Ida Lupino og Humphrey Bogart i hovedrollene.

Handling
--------

Brødrene Joe og Paul Fabrini er lastebil-sjåfører, og Joe overbeviser Paul om å starte deres egen lille virksomhet. De må kjøpe en ny lastebil til dette prosjektet, men skylder penger til en lånehai ved navn Farnsworth som ønsker å få lastebilen sin tilbake. Ved et spisested tiltrekkes Joe av en servitør, Cassie Hartley. Senere, på vei til Los Angeles, plukker brødrene opp en haiker som viser seg å være Cassie, som sluttet i jobben sin etter problemer med sjefen hennes.

Ved et annet spisested prater de med en bekjent, McNamara, en annen lastebil-sjåfør, som er ekstremt overarbeidet og sliten. Senere, tilbake på veien, kjører brødrene og Cassie bak McNamara som sovner bak rattet. Lastebilen hans kjører snart av veien, og eksploderer i flammer. Like utenfor Los Angeles blir Paul gjenforent med hans bekymrede kone, Pearl, som helst vil at Paul skal slå seg ned i en tryggere og roligere jobb. I byen finner Cassie seg ett sted å bo, og etablerer snart et forhold med Joe. Men ytterligere problemer oppstår for brødrene når Paul tar på seg en annen lastebil-oppdrag. Men han sovner bak rattet, og forårsaker en trafikkulykke som koster ham høyre arm og ødelegger lastebilen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *De kjører i natten* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *De kjører i natten* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *De kjører i natten* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *De kjører i natten* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *De kjører i natten* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *De kjører i natten* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *De kjører i natten* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *De kjører i natten* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *De kjører i natten* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Johannes Grøgaard** (født 1797, død 1878) var en norsk skipsreder og trelasthandler fra Lillesand. Han var sønn av sønn av prest og Eidsvollmann Hans Jacob Grøgaard.
Johannes Grøgaard slo seg opp innen trelasthandel, han drev skipsverft og han etablerte seg etter hvert som Lillesands største reder. 
Grøgaard var en av flere norske redere som utnyttet muligheten da England i 1849 opphevet navigasjonsakten og flere skip som ble satt inn i langfart, blant annet på Østen. I 1851 gikk «Helios» til Østen med kull fra England og skuta regnes som Lillesands første ostindiafarer.

Han bygde også Carl Knudsen-gården hvor han drev krambud i hovedhuset.

Referanser
----------

1. ↑   Morgenbladet, utgitt 13. april 1878[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fullriggeren Helios Lillesands første ostindiafarer, *Avtrykk.no*, 04.11.2019
3. ↑  Johannes Grøgaard, Lillesand by og sjøfartsmuseum

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Johannes Grøgaard på Arkivportalen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Bondegård ved prærielandskap i Manitoba.
**De kanadiske prærier** (engelsk: *Canadian Prairies*, engelsk: *Prairies canadiennes*) er en region i Vest-Canada som består av provinsene Alberta, Manitoba og Saskatchewan. Den kjennetegnes av prærielandskap. Slike landskap finnes også i nordøstre British Columbia, men politisk sett regnes den provinsen ikke inn i området.

Ved folketellingen i Canada i 2011 var den totale befolkningen på de kanadiske prærier 5.886.906 personer, fordelt på 3.645.257 i Alberta, 1.208.268 i Manitoba og 1.033.381 i Saskatchewan.

Regionens hovedbæringer er korndyrking og kvegdrift, skjønt i Alberta er oljeindustrien vokst seg til den sterkeste enkeltnæringsvei.

Se også
-------

* Great Plains

Referanser
----------

1. ↑  «Population and dwelling counts, for Canada, provinces and territories, 2011 and 2006 censuses» **(engelsk)**. Statistics Canada. 2011. Besøkt 17. mars 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Canadian Prairies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Johannes Mathias Jensen Furø** (født 1836 i Malangen, død 1899) var en norsk husmann, fisker og forfatter. Han brukte også etternavnet **Spilderbugt**.

Han var sønn av fiskeren Jens Johannesen (død 1839) og Jakobine Jakobsdatter (død 1883). Han bodde lenge som husmann og fisker i hjembygda Malangen. Redaktør Chr. Johnsen i *Almuevennen* ble oppmerksom på artikler Furø hadde skrevet i avisene, og oppfordret ham til å komme til Kristiania for å arbeide hos ham. Furø fulgte oppfordringen i 1869 og ble i denne stillingen i mer enn 15 år. I 1886 fikk han et stipend av Schæfferske legat for å samle folkesagn og gjøre opptegnelser om folkelivet i Nord-Norge.

Mens han var husmann, fisker og bare 19 år gammel utga Furø en *Formularbog for Fiskerstanden*, som utkom hos bokhandler Mikael Urdal i Tromsø i 1855. Et nytt opplag under tittelen *Almindelig Brev- og Formularbog for Menigmand* utkom i 1867. Det var delvis en formularbok som inneholdt mønstre for forskjellige kontrakter og brev, og dessuten en veiledning i rettskrivning. Hos Urdal utga han også skillingsvisen «En ny Sang om Seifiskeriet, eller Nordlandsbondens Sommerliv» (1855)

I 1886 utga han *Fra Ishavets Kyster*, en samling fortellinger fra Nordland og Finnmark. Samme år utga han en del folkelivsbilder i *Dagbladet* og i *Kristianiaposten*. I 1892 utga han *Tre fortællinger fra Nordland*.

Referanser
----------

1. 1 2   www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Haukaas, Kaare (1992). *Den norske rettslitteraturen - og dei som skreiv han*. [Det juridiske fakultetsbibliotek]. s. 134.
* Halvorsen, J.B. (1888). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880*. Kristiania: Den Norske Forlagsforening.
* *Troms*. Gyldendal norsk forlag. 1979. ISBN 8205114773.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS
 |
**Villa Valmarana Bressan** i Vigardolo di Monticello Conte Otto i provinsen Vicenza er en villa tegnet av den italienske renessansearkitekten Andrea Palladio. Den er en av villaene i Veneto som UNESCO har satt på sin liste over verdensarven. 

Palladios tegning av villaen (London, RIBA XVII/2r)
Tidlig på 1540-tallet tegnet Palladio en liten villa for fetterne Giuseppe og Antonio Valmarana. De hadde sammen arvet en eiendom i Vigardolo noen kilometer nord for Vicenza. Rommene er delt inn i to uavhengige leiligheter. De er plassert symmetrisk på hver sin side av villaen. Dette kan ha vært en nødvendig løsning ettersom det var to familier som skulle dele den.

Dette er et av Palladios aller første selvstendige arbeider. Det finnes flere tegninger fra Palladios hånd fra dette prosjektet, ett av dem (RIBA XVII/2r) er ett åpenbart forarbeid til det bygget som ble reist. Det er en del forskjeller mellom tegningen og det ferdige bygget. Disse skyldes antagelig vanskeligheter som dukket opp under selve byggeprosessen.

Fresker på veggen i den sentrale salen Foto: Hans A. Rosbach 
Velbevarte fresker langs taket Foto: Hans A. Rosbach 
Fragmentene av fresker som finnes på veggene viser at opprinnelig var villaens vegger dekket av fresker.

I denne bygningen finner vi for første gang noen av Palladios karakteristiske arkitektoniske trekk for første gang. Disponeringen av rommene følger lokal tradisjon. Proporsjonene mellom dem er som 2:3:5 (presis 12, 18 og 30 vicentinske fot) svarer til Villa Trissino i Cricoli. Sammen med den lokale tradisjonen har Palladio brakt inn elementer fra det antikke som han hadde sett under sitt besøk i roma i 1541. Disse trekkene finner vi blant annet i loggiaen og i serlianaen som forbinder salen med omgivelsene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Villa Valmarana (Vigardolo di Monticello Conte Otto) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* CISA Centro Internazionale di Studi di Architettura Andrea Palladio (engelsk og italiensk)

  


| * v
* d
* r
Palladios villaer |
| --- |
| Villa Angarano **·** Villa Arnaldi **·** Villa Badoer **·** Villa Barbaro  **·** Villa Caldogno Nordera **·** Villa Capra **·** Villa Chiericati Porto Rigo **·** Villa Cornaro  **·** Villa Emo **·** Villa Forni Cerato **·** Villa Foscari **·** Villa Gazzotti Grimani **·** Villa Godi **·** Villa Piovene **·** Villa Pisani **·** Villa Pisani Ferri de Lazara **·** Villa Pojana **·** Villa Porto **·** Villa Saraceno **·** Villa Serego **·** Villa Thiene **·** Villa Trissino **·** Villa Trissino i Cricoli **·** Villa Valmarana Bressan **·** Villa Valmarana Scagnolari Zen **·** Villa Zeno |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Edil Albert Rosenqvist** (født 11. desember 1892 i Ingå, død 14. september 1973 i Helsingfors) var en finsk bryter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Rosenqvist vant en olympisk sølvmedalje i bryting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass i klassen lett tungvekt, opp til 82,5 kg i gresk-romersk stil. I kampen om sølvmedaljen beseiret han danske Johannes Eriksen.

Fire år senere, under Sommer-OL 1924 i Paris vant han sin andre olympiske sølvmedalje i bryting. Han kom på andreplass i den tyngste vektklassen, tungvekt, i gresk-romersk stil, bak Henri Deglane fra Frankrike.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv Sølv i bryting, lett tungvekt gresk-romersk stil Finlands flagg Finland
* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i bryting, tungvekt gresk-romersk stil Finlands flagg Finland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edil Rosenqvist – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edil Rosenqvist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edil Rosenqvist – FILA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Geni
 |
**Edin Holme** (født 24. mai 1865, død 1. oktober 1927) var en norsk forkynner og forfatter.

Han var sønn av Marthinus Jeremiasson (1823–96) og Ellen Marie Baardsdtr. Skjærseth (1823–1917), som var husmannsfolk under Holme i Verdal.

Edin Holme er kjent for sine episke dikt med basis i Bibelen. En minneutgave av hans mest populære verker ble gitt ut i 1934: Edin Holme: Dikterverker (Aschehoug). 

I 1961 kom Bjarne Slapgard med en biografi: Edin Holme: Forfattar og forkynnar. 

I 2014 kom Ragnar Evenstad med en annen biografi: Poet og predikant. Edin Holme i liv og diktning.

Noen av diktene har dannet grunnlag for musikk.

Verker
------

* *Menneskesønnen* 1906
* *Ildprofeten* 1915
* *Fra forrådskammeret* 1916
* *Manden fra Tarsus* 1919
* *Ukjendte verdener. Et drømmedigt* 1920
* *Sonofret* 1922
* *Omkring Nasaræeren* 1924
* *Tonen fra himlen* 1926
* *Høvdinger* 1927
* *Septembersol. Gamle og nye vers* 1929

Eksterne lenker
---------------

* (no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Edin Holme

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |