recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Keiser Go-En’yū** (japansk: 後円融天皇, *Go-En’yū tennō*, født 11. januar 1359; død 6. juni 1393) var den femte av Ashikaga-tronpretendentene (skjønt dette uttrykket ikke er helt det treffende) ved det nordlige hoff under nord- og sørhoffenes tid. Han gjorde krav på den keiserlige trone fra 9. april 1371 til 24. mai 1382. Hans personlige navn var *Ohito* (緒仁).

Liv og virke
------------

### Genealogi

Han var annen sønn av den fjerde keiser av nordhoffet, Go-Kōgon. Den eldste av Go-Kōgons sønner ble buddhistprest og falt med dette ut av arvefølgen. Hans mor var Fujiwara Nakako (藤原仲子), datter av Hirohashi Kanetsuna (広橋兼綱).

* Hustru: Itsuko (厳子), datter av Sanjō Kimitada (三条公忠)
	+ første sønn: keiserlige prins Motohito (幹仁親王) (swnere keiser Go-Komatsu)
	+ første datter: keiserlige prinsesse Keiko (珪子内親王)
* Hoffdame Fujiwara Imako (藤原今子)
	+ annen sønn: Keiserlige prins ?? (道朝親王)

### Keiser

I 1371 fikk han per keiserlig dekret rangen *shinnō* (親王), rller keiserlig prins, og ble dermed en potensiell arving og tronfølger. 
Umiddelbart etter dette ble han - på grunn av farens keiser Go-Kōgons fratreden - så keiser. Det heter at det bestod uenighet om kronprinsen mellom keiser Go-Kōgon og hans forgjenger ved nordhoffet, keiser Sukō. Med støtte fra Hosokawa Yoriyuki, som utøvde kontrollen over shogunatet, ble Go-Kōgons sønn keiser ved nordhoffet. 

Fra 1374 regjerte hans far Go-Kōgon *de facto* videre, som klosterkeiser. I 1368 ble Ashikaga Yoshimitsu utnevnt til shogun. Under hans beskyttelse ble det keiserlige hoff stabilisert. 

I 1382 takket keiser Go-En’yū av, til fordel for keiser Go-Komatsu, og trakk seg tilbake til et kloster. Uten reell makt gjorde han opprør, prøvde å ta sitt eget liv, og beskyldte Ashikaga Yoshimitsu og sin egen hustru Itsuko for ekteskapsbrudd.

I 1392 ble det sluttet fred med sørhoffet, og med det var Nanboku-cho-tiden over. Den 6. juni 1393 døde Go-En'yū.

### Eranavn under Go-En'yūs regjeringstid

* Nordhoffet:
	+ Ōan
	+ Eiwa
	+ Kōryaku
	+ Eitoku
* Südhof
	+ Kentoku
	+ Benchū
	+ Tenju
* Kōwa

### Rivaler ved sørhoffet

* Keiser Chōkei

Litteratur
----------

* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). *The Imperial House of Japan.* Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], *Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon. Paris: Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL
 |
GoExcellent i Oslo
**GoExcellent AB** er en callcenterbedrift virksom i Nord-Europa og med hovedsete i Sverige. Totalt har bedriften drøyt 2 000 ansatte i fire land: Sverige, Finland, Norge, Danmark. Omsetningen er omtrent 85 millioner euro.

Med rundt 20 millioner kundekontakter per år og virksomhet på 13 steder er virksomheten en Nordens største arbeidsgivere for ungdommer under 26 år. Flere steder er GoExcellent blant de største private arbeidsgiverne. Blant kundene finnes Canal Digital, Nespresso, RiksTV, Fortum, Storstockholms lokaltrafik, PlusTV og Telia. 

Hovedkontoret er i Solna utenfor Stockholm og det finnes callcentre i blant annet Kalmar, Piteå, Östersund, København, Oslo og Helsingfors, hvert av disse med ca 200-300 arbeidsplasser. 

Arne Weinz, en av bedriftens hovedeiere, var med og grunnla bedriften Datasvar allerede 1991, og blir sett på som en pionér i callcenterbransjen. GoExcellent var blant de første NORDMA-godkjente callcentre i Norge høsten 2009.

Historikk
---------

Bedriften ble grunnlagt i 2000 som Excellent AB av Arne Weinz, Patrik Winqvist og Johan Holm. Etter å ha vokst organisk, og gjennom diverse oppkjøp, fusjonerte man i 2006 med Tradimus AB (dokumentskanning, logistikk etc.). Etter ytterligere en sammenslåing med Personec i 2007 ble Aditro Group AB dannet med Nordic Capital som eier. Aditro tilbød outsourcingtjenester innenfor økonomi, HR, dokumenthåndtering, logistikk og kundeservice. De viste seg dog være vanskelig å selge løsninger over forretningsområdenes grenser og de forventede synergieffektene uteble. I 2009 valgte man derfor å separere kundeservicevirksomheten i den nå frittstående bedriften GoExcellent AB.

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted Arkivert 11. august 2016 hos Wayback Machine.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| OL-medaljer i skyting |
| Gull | 2004 Athen | Trap |
| Bronse | 2008 Beijing | Trap |

**Aleksej Aleksandrovitsj Alipov** (russisk: Алексей Александрович Алипов, født 7. august 1975) er en russisk Trap-skytter.

Han er født i Moskva og begynte å skyte da han var 13, og ble etter hvert trent på det russiske sportsakademiet. Han konkurrerer for den russiske hærens sportsklubb i Moskva og har blitt trent av Oleg Kulakov siden 1998.

Hans største ambisjon var å vinne olympisk gull. Han konkurrerte under Sommer-OL 2000 i Sydney hvor han ble nummer ni, men 15. august 2004 under Sommer-OL 2004 i Athen nådde han målet sitt etter å ha skutt en perfekt finaleomgang med 25 treff slik at han tilsammen hadde 149 av 150 oppnåelige treff. Han slo Italias Giovanni Pellielo som tok sølv og Australias Adam Vella som tok bronsemedaljen. Han tangerte den olympiske rekorden i den innledende skytingen. Under Sommer-OL 2008 i Beijing tok han bronsemedalje i trap etter å ha ledet etter den innledende skytingen. Alipov deltok også under Sommer-OL 2012 i London.

Alipovs gullmedalje var også verd å merke seg fordi det var Russlands først gullmedalje under OL i Athen, og det var gullmedalje nr. 500 i historien for Russland, Sovjetunionen og det forente laget av tidligere sovjetstater som deltok i 1992.

Hobbyene hans er blant annet jakt og fiske.

Referanser
----------

1. 1 2   Profil hos ISSF
2. ↑   Profil på London2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aleksej Alipov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aleksej Alipov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Aleksej Alipov – ISSF Rediger på Wikidata
* Profil på London2012.com
* Profil på BBC Sport Olympics 2012
* Profil på Sports.Yahoo.com
* Profil på www.NBColympics.com

| * v
* d
* r
De olympiske ringer OL-vinnere i trap, herrer |
| --- |
| 
* 1900: Roger de Barbarin
* 1908: Walter Henry Erwing
* 1912: James R. Graham
* 1920: Mark Peter Arie
* 1924: Gyula Halasy
* 1952: George Genereux
* 1956: Galliano Rossini
* 1960: Ion Dumitrescu
* 1964: Ennio Mattarelli
* 1968: John Braithwaite
* 1972: Angelo Scalzone
* 1976: Donald Haldeman
* 1980: Luciano Giovannetti
* 1984: Luciano Giovannetti
* 1988: Dimitri Monakov
* 1992: Petr Hrdlicka
* 1996: Michael Diamond
* 2000: Michael Diamond
* 2004: Aleksej Alipov
* 2008: David Kostelecký
* 2012: Giovanni Cernogoraz
* 2016 Josip Glasnović

 |
**gnuplot** er et kommandolinjebasert program som kan generere to- og tredismensjonale plot med basis i matematiske funksjoner, data og kurvetilpasning. Programmet benyttes ofte for grafikk av publikasjonskvalitet så vel som i utdannelse. Programmet finnes for en rekke datamaskinarkitekturer og operativsystemer, deriblant Unix, Linux, Microsoft Windows og OS X. gnuplot ble lansert i 1986. På tross av sitt navn, blir det ikke distribuert under GNU General Public License, men har sin egen fri programvarelisens.

Siste versjon er versjon 5.0.5, som ble lansert 10. oktober 2016.

Referanser
----------

1. ↑  "Gnuplot 5.4.8 release"; forfatternavn: Ethan A Merritt; verkets språk: engelsk; utgivelsesdato: 7. juni 2023; besøksdato: 29. juni 2023.
2. ↑  «gnuplot licence».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gnuplot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Ace Ventura: Dyredetektiven*** er den første Ace Ventura filmen og er forløperen til *Ace Ventura: Naturen kaller*.

Handlingsreferat
----------------

Ace Ventura er en eksentrisk og veldig uortodoks privatdetektiv fra Miami som spesialiserer seg på å hente tamme eller fangne ​​dyr. Han sliter med å betale husleie og andre utgifter, og blir ofte latterliggjort av Miami Police Department, ledet av Lois Einhorn, som synes Ventura er uutholdelig. To uker før Miami Dolphins skulle spille i Super Bowl, blir deres maskot, en delfin som kalles for Snowflake, kidnappet. Melissa Robinson, ansatt hos Dolphins, ansetter Ventura for å finne Snowflake. Ventura undersøker ledetråder etter Snowflakes og finner en sjelden, oransje stein, som han kjenner igjen som en del av en spesiell ring fra 1984. Ace mistenker at milliardær Ronald Camp kan ha stjålet Snowflake, fordi milliardæren er kjent for å samle på eksotiske dyr. 

Roger Podacter, ansatt for Miami Dolphins, dør på mystisk vis etter å ha falt ned fra en balkong på leiligheten hans. Einhorn tror det som et selvmord, men Ventura beviser at dette var drap. Ventura kommer deretter over et gammelt fotografi av hele laget deres, og oppdager en ukjent spiller som heter Ray Finkle - som fikk sparken midt i sesongen. Finkle klarte ikke å score under en viktig Super Bowl-kamp, noe som kostet Dolphins mesterskapet deres, og dette ødela karrieren hans. Nå ønsker Ray Finkle hevn over de som han mener har ødelagt livet hans.

Rolleliste
----------

* Jim Carrey som Ace Ventura
* Courteney Cox som Melissa Robinson
* Sean Young som Lois Einhorn
* Tone Lōc som Emilio

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ace Ventura og jakten på den forsvunne delfinen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Ace Ventura og jakten på den forsvunne delfinen* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Ace Ventura og jakten på den forsvunne delfinen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Ace Ventura og jakten på den forsvunne delfinen* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Ace Ventura og jakten på den forsvunne delfinen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Ace Ventura og jakten på den forsvunne delfinen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Ace Ventura og jakten på den forsvunne delfinen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Ace Ventura og jakten på den forsvunne delfinen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Ace Ventura og jakten på den forsvunne delfinen* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Ace Ventura og jakten på den forsvunne delfinen* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Ørkenens hvite sol*** (originaltittel:*Белое солнце пустыни*) er en sovjetrussisk western-musikal-komedie fra 1970 regissert av Vladimir Jakovlevitsj Motyl.

Filmen indeholder en blanding af action, komedie, musikk og drama og er betegnet som en "eastern" (i motsetning til en western). Filmen ble en stor kommersiell suksess og filmens temasang "Vasje blagorodie, gosposha udatja" ble et stort hit. Filmen vises for russiske kosmonauter som en tradition før de sendes ut i rommet.

Handling
--------

På østbredden av det Kaspiske hav (nåtidens Turkmenistan) har røde armé-soldat Fyodor Sukhov kjempet under den russiske borgerkrigen i flere år. Sukhov finner en lokal innbygger, Sayid, som kommer Sukhov til unnsetning i flere vanskelige situasjoner i løpet av hele filmen. De inngår et vennskap, men havner i kamp mellom kavaleri fra den Røde Hær og Basmachi-gerilja soldater. Kavaleri-enhetens sjef, Rakhimov, overlater ansvaret til Sukhov og en annen soldat, Petrukha. Samtidig som Rakhimov forfølger den flyktende Basmachi-lederen Abdullah.

Soldatene kommer snart over Abdullahs koner i hans harem. Senere blir konene konfrontert av Abdullah, som forbereder seg på å straffe dem for deres "vanære" ettersom de ikke drepte seg selv da Abdullah forlot dem. Sukhov klarer å ta Abdullah som gissel, men Amdullah overbeviser Gyulchatai, sin yngste kone, om å frigjøre ham. Deretter dreper han både Gyulchatai og Petrukha. Men Sukhov kommer snart tilbake for å gå etter både Abdullah og resten av gjengen hans.

Skuespillere
------------

* Anatolij Kuznetsov som Fyodor Ivanovich Sukhov. Soldat fra den Røde arme som ønsker å reise hjem til sin kone.
* Pavel Luspekayev som Pavel Vereschagin.
* Spartak Misjulin som Sayid. En mann som ønsker hevn over Basmachi-gjengen for å ha drept hans far.

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2016.
2. ↑  Peter Rollberg (2009). *Historical Dictionary of Russian and Soviet Cinema*. US: Rowman & Littlefield. s. 745-746. ISBN 978-0-8108-6072-8.
3. ↑  Heath, Roderick (4. april 2015). «White Sun of the Desert (Beloe Solntse Pustyni, 1970)». Ferdy on Films.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ørkenens hvite sol* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Ørkenens hvite sol* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Ørkenens hvite sol* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Ørkenens hvite sol* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Ørkenens hvite sol* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Ørkenens hvite sol* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
***Matheteus*** er en slekt av biller som finnes i Nord-Amerika. Den omfatter bare én art som utgjør en underfamilie (Matheteinae) for seg selv sammen med slekten *Ginglymocladus*. Den ble tidligere plassert i familien lysbiller (Lampyridae). Ingenting er kjent om biologien til disse billene.

Utseende
--------

En middelsstor (12-15 millimeter), noe bred, skarpt rød bille med kamformede, svarte antenner. Hodet er forholdvis lite, kort og bredt med små, utstående fasettøyne. Antennene er omtrent halve kroppslengden. Pronotum er stort og bredt, rundet, dekkvingene med litt rundede sider. Dekkvingene og pronotum er betydelige videre enn kroppen som ligger under dem.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt langs vestkysten av Nord-Amerika, i Oregon og California.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
			* Familien Omethidae
				+ Underfamilien Matheteinae – bare i det vestlige USA
					- Slekten ***Matheteus*** LeConte, 1874
						* *Matheteus theveneti* LeConte, 1874

Eksterne lenker
---------------

Fra Delta Interactive key. *Matheteus*:. 

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Matheteus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Matheteus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Matheteus* hos NCBI Rediger på Wikidata
**Symfoni nr. 7** av Gustav Mahler er en symfoni for stort orkester i fem satser. Den er blant de symfoniene som han skrev mens han var ved operaen i Wien. Den er rent instrumental. Symfonien ble til i løpet av sommermånedene i 1904- 05. Urframførelsen fant sted i Praha i 1908, med Mahler selv som dirigent.

Oppbygning
----------

Symfonien har fem satser:

1. Langsam (Adagio) – Allegro con fuoco
2. Nachtmusik. Allegro moderato
3. Scherzo. Schattenhaft
4. Nachtmusik. Andante amoroso
5. Rondo Finale

Besetning
---------

Trebåsere: 2 piccolofløyter, 4 fløyter (3. spiller også 2. piccolo), 3 oboer, engelsk horn, Ess-klarinett, 3 A-klarinetter (ev. B), Bassklarinett i A (ev. B), 3 fagotter og kontrafagott.

Messingblåsere: Tenorhorn i B, 4 horn i F, 3 trompeter i F (ev. B), 3 tromboner og tuba.

Slagverk: Pauker, stor tromme, bekken, tamtam, triangel, klokkespill, tamburin, kubjeller og dype klokker.

Strengeinstrumenter: Fioliner, bratsjer, celli, kontrabasser, 2 harper, mandolin og gitar.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Tara*** er et norsk magasin med kvinner i aldersgruppen 40+ som målgruppe. Magasinet utgis av Bonnier media as og er det største i sitt segment. Det har stoff om selvutvikling, helse, mote, skjønnhetspleie, mat, kultur og reise. Bladet ble lansert i 2005.

Bladet kom, per 2019, med 18 utgaver i året.

Andre bladet som utgis eller har blitt utgitt under Tara-navnet er matmagasinet *Tara Smak* (lansert 2011), helsemagasinet *Tara Frisk* (lansert 2012) samt bolig- og interiørmagasinet *Tara Hjem*.

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| * 2005: 20 491
* 2006: 24 244
* 2007: 31 328
* 2008: 38 704
* 2009: 51 040
* 2010: 55 061
* 2011: 53 059
* 2012: 52 066
* 2013: 47 316
* 2014: 43 562
* 2015: 43 144
* 2016: 35 548
* 2017: 34 349
* 2018: 29 668
* 2019: 28 719
 | 

|  |
| --- |
|  |
| Utviklingen i opplag fra 2005 |

 |

Referanser
----------

1. ↑  MBLs nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Nettsider
**Mathia Collett** (født 28. mai 1737 i Christiania, død 21. juli 1801) var gift med Morten Leuch og andre gang med Bernt Anker. Hun var datter av Peter Collett (1694–1740) og Anna Cathrine Rosenberg (1699–1747) og ble dermed født inn i Christianias øverste sosiale sjikt.

Mathia var nummer ti i en søskenflokk på elleve. Hun vokste opp i en to-etasjes gård i bindingsverk på hjørnet av Rådhusgaten og Nedre Slotts gate og ble tidlig foreldreløs. Ved skiftet etter foreldrene arvet sønnene 25 000 riksdaler hver, døtrene halvparten. I 1748 flyttet hun, som foreldreløs og formuende, inn hos tanten Maria (farens søster) i Collettgården i Kirkegaten 15 (nå flyttet til Norsk Folkemuseum).

Mathia giftet seg den 6. mai 1758 med sin slektning og brorens kompanjong, Morten Leuch (1732-68). Ekteparet bodde på Bogstad gård. Morten Leuch døde bare 36 år gammel. Mathia drev Morten Leuchs handelsfirma Collett & Leuch videre sammen med broren James Collett, inntil hun på nytt giftet seg, 36 år gammel, med den 10 år yngre Bernt Anker.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Sanstøl, Jorunn: *Mathia Collett - vis og god.* I Byminner nr.1-2009, s.8-25

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Aleksej Mikhajlovitsj Gurysjev** (russisk: Алексей Михайлович Гурышев; født 14. mars 1925 i Moskva, død 16. desember 1983) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.

Gurysjev ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det sovjetiske laget som vant turneringen foran USA og Canada. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks poeng.

Gurysjev ble verdensmester i ishockey i to ganger, 1954 i Stockholm og 1956, OL-turnering i Cortina d'Ampezzo var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey. Han spilte 92 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret 71 mål i perioden 1954 og 1959.

Gurysjev ble sovjetisk mester i ishockey fire ganger og han var toppscorer fem sesonger, 1949, 1953, 1955, 1957 og 1958. Han scoret 379 mål på 300 kamper.

OL-medaljer
-----------

* 1956 Italias flagg Cortina d'Ampezzo - Gull **Gull** i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

VM-medaljer
-----------

* 1954 Sveriges flagg Stockholm - Gull **Gull** i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1956 Italias flagg Cortina d'Ampezzo - Gull **Gull** i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1955 Tysklands flagg Krefeld/Düsseldorf/Köln - Sølv Sølv i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1957 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1958 Norges flagg Oslo - Sølv Sølv i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1959 Tsjekkoslovakias flagg Praha/Bratislava - Sølv Sølv i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aleksej Gurysjev – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aleksej Gurysjev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Aleksej Gurysjev – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Aleksej Gurysjev – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Vilde Bjerke** (født 26. juni 1960) er en norsk artist, skuespiller og forfatter.

Bakgrunn
--------

Hun er datter av dikteren André Bjerke og skuespillerinnen Henny Moan, og stedatter av Ole Paus, morens samboer fra 1973. Hennes foreldre introduserte med henne navnet Vilde i Norge. På farens side er Vilde Bjerke søster av Tone Bjerke og tidligere svigerinne til Olav Bjørshol – Ari Behns far – og på morens side er hun søster av Ole Paus' sønn Sole.

Arbeid
------

Bjerke debuterte som tekstforfatter som 13-åring i 1973 med sangen «Blomsten» på Ole Paus' plate *Blues for Pyttsan Jespersens pårørende*. Han skrev også sangen «Og en for Vilde» til henne, utgitt på platen *Ole Bull Show* (også fra 1973). Om stefaren uttalte hun senere: «Han var som en far i fem år. Han spilte nyskrevne tekster for meg og inspirerte meg til å spille gitar og skrive. Han var viktig for hele utviklingen min».

Bjerke har gått på Toneheim folkehøgskole og Østlandets musikkonservatorium, hvor hun utdannet seg til bratsjist. I tillegg har hun tatt mellomfag i fransk, teatervitenskap og litteraturvitenskap ved Universitetet i Oslo. 

Hun har hatt flere mindre skuespillerroller, blant annet i Bentein Baardsons oppsetning av *Peer Gynt* på NRK, samt i Magnus Nilssons *Solmomentet* på svenske SVT i 1989. Som artist er Bjerke mest kjent for albumet *Alene* (2004). Vilde Bjerke har siden 1978 jobbet aktivt for å formidle sin fars forfatterskap. Hun holder forestillinger, har gitt ut CD-er med André Bjerkes barnevers, samt skrevet boken *Du visste om et land – Om min far André Bjerke* (2002). Hun er bosatt på Lillehammer.

Referanser
----------

1. ↑  Varden 2. juni 2015, s. 41
2. ↑  «Ari forsonet med far». VG.
3. ↑  Teaterdronningen
4. ↑  «Fyrverkeriet Vilde» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 28. november 2018. Besøkt 28. november 2018.
5. ↑  På Vildes veier, Utdanning 9. mai 2014, s. 28–31
6. ↑  Vilde Bjerke i pappa fotspor

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Vilde Bjerke på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Vilde Bjerke hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Vildanden** var et norsk virtuelt flyselskap som opererte med flyvninger mellom Skien, Bergen, Stavanger og Trondheim fra 2005 til 2011. Selskapet ble startet 24. januar 2005 av lokale investorer fra Grenlandsområdet. Man mente det var marked for et flytilbud mellom Skien lufthavn, Geiteryggen og Bergen lufthavn, Flesland. Flyplassen ligger omtrent ti minutters kjøring fra Skien sentrum. Vildanden fløy opptil fem daglige avganger til Bergen og tre til Stavanger. 

Selskapet var ikke et flyselskap i seg selv, og hadde ingen fly. Flyselskapet Helitrans opererte ruten Skien/Bergen, Skien/Trondheim og Skien/Stavanger på vegne av Vildanden AS, med fly av typen ATR 42 og BAe Jetstream 32. Fra starten økte trafikken jevnt, og nordsjøarbeidere bosatt i grenlandsområdet utgjorde en viktig del av kundegrunnlaget. 

Selskapet hentet sitt navn fra Skiens store dikter, Henrik Ibsen, og hans skuespill *Vildanden* og markedsførte seg selv med mottoet *korteste vei fra Ibsen til Grieg*.

Historie
--------

I januar 2005 besluttet lokale forretningmenn med støtte fra lokale myndigheter å investere i et lokalt flytilbud med daglige avganger til Bergen. Selskapet ble startet i samarbeid med Coast Air. I 2007 økte selskapet kapasiteten ytterligere, med et nytt fly og daglige avganger til Stavanger, Molde og tre ganger i uken til Stockholm. 

Fra november 2007 kuttet selskapet ut Molde som destinasjon, og byttet flyplass i Stockholm fra Arlanda lufthavn til Bromma lufthavn. Ruten til Stockholm ble nedlagt i august 2009, da Vildanden byttet samarbeidspartner fra Avitrans Nordic til Danish Air Transport.

Senere fra Danish Air Transport til søsterselskapet Danu Oro Transportas, og til slutt Helitrans frem til oppbudet.

Vildanden gikk i første kvartal i 2009 med sitt første overskudd. God passasjerøkning var noe av årsaken, men og en bedre økonomisk styring.[]

Vildanden begjærte oppbud 14. januar 2011. TV 2

Flåte
-----

Flyene selskapet benyttet var eid og operert av flyselskap som hadde de nødvendige tillatelser, så som Coast Air, Avitans Nordic, Danish Air Transport, Danu Oro Transportas og Helitrans.

| Flytype | Antall | Setekonfigurasjon | Registreringer | Bemerkninger |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ATR 42 | 2 | 46 seter | LN-HTC og LN-HTE | Ble operert av Helitrans |
| BAe Jetstream 32 | 3 | 19 seter | LN-FAN, LN-FAQ og LN-HTB | Ble operert av Helitrans |

Destinasjoner
-------------

| By | Flyplasskode | Flyplassnavn | Flytype | Bemerkninger |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| IATA | ICAO |
| **Norges flagg Norge** |
| Bergen | BGO | ENBR | Bergen lufthavn, Flesland | ATR 42 |  |
| Skien | SKE | ENSN | Skien lufthavn, Geitryggen | ATR 42, BAe Jetstream 32 |  |
| Stavanger | SVG | ENZV | Stavanger lufthavn, Sola | ATR 42,BAe Jetstream 32 |  |
| Trondheim | TRD | ENVA | Trondheim lufthavn, Værnes | ATR 42 |  |
|
**Austevoll Idrettsklubb** (stiftet 28. juli 1967 som *Idrettslaget Huftar*) er et idrettslag fra Austevoll i Hordaland. Klubben driver først og fremst med fotball, svømming, badminton og klatring, men tilbyr også aktiviteter som volleyball, skøyter, friidrett, turn og innebandy.

Fotball
-------

Austevoll Fotball var en av de fremste 3. divisjonsklubbene i Hordaland Fotballkrets og spilte kvalifisering for 2. divisjon både 2009- og 2010-sesongen mot henholdsvis Os og Voss. I sistnevnte kamp vant Austevoll 5-3 sammenlagt og ble klare for 2. divisjon i 2011. De endte imidlertid sist i sin divisjon og rykket dermed ned igjen til 3. divisjon.

### Tabell

4. divisjon Hordaland avdeling 1 2022| # | Lag | K | S | U | T | Mål | ± | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Loddefjord | 22 | 16 | 4 | 2 | 77–31 | 46 | **52**  |
| 2 | Askøy | 22 | 16 | 1 | 5 | 54–33 | 21 | **49**  |
| 3 | Varegg | 22 | 13 | 4 | 5 | 59–33 | 26 | **43**  |
| 4 | Nymark | 22 | 11 | 3 | 8 | 51–43 | 8 | **36**  |
| 5 | Austevoll | 22 | 11 | 2 | 9 | 58–54 | 4 | **35**  |
| 6 | Sund | 22 | 9 | 3 | 10 | 46–46 | 0 | **30**  |
| 7 | Lyngbø | 22 | 9 | 1 | 12 | 47–51 | −4 | **28**  |
| 9 | Sotra 2 | 22 | 7 | 5 | 10 | 53–54 | −1 | **26**  |
| 8 | NHHI | 22 | 7 | 5 | 10 | 42–56 | −14 | **26**  |
| 10 | Trott | 22 | 8 | 1 | 13 | 59–63 | −4 | **25**  |
| 11 | Østsiden Askøy | 22 | 6 | 4 | 12 | 35–59 | −24 | **22**  |
| 12 | Fyllingsdalen 2 | 22 | 1 | 3 | 18 | 26–84 | −58 |  **6**  |
| Kilde  **·**  Rediger |

Skøyter
-------

Klubben meldte seg inn i Norges Skøyteforbund i løpet av forbundets tingperiode 1992–1994, og ble dermed en av skøyteklubbene i Hordaland Skøytekrets.

Hanne Haugland ble klubbens første løper til å representere Norge i verdenscupen på skøyter under stevne i Berlin 19.–21. november 2010. Haugland ble også forut for stevne i Berlin Norgesmester på 500 meter i Vikingskipet.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
4. divisjon fotball for menn, Hordaland Fotballkrets, avdeling 1, 2022 |
| --- |
|  | 
* Askøy FK
* Austevoll
* Fyllingsdalen 2
* Loddefjord
* Lyngbø
* NHHI
* Nymark
* Sotra 2
* Sund
* Trott
* Varegg
* Østsiden Askøy

 | Norges flagg |

| * v
* d
* r
6. divisjon fotball for menn, Hordaland Fotballkrets, avdeling 1, 2020 |
| --- |
|  | 
* Austevoll 2
* Eikelandsfjorden
* Hasunds Hund
* Os 3
* Sartor/Sund 2
* Skjergard
* Skogsvåg
* Sotra 3
* Telavåg 2
* Viggo

 | Norges flagg |
**Karla Faye Tucker** (1959–1998) var en amerikansk kvinne henrettet for et dobbeltdrap i Texas.

Tucker ble dømt til døden i 1984 for et dobbeltdrap hun hadde begått sammen med Danny Garrett i 1983. Garret ble også dømt til døden, men døde av sykdom i 1993 mens han fremdeles satt på dødscelle. I løpet av de 15 årene Tucker satt på dødscelle omvendte hun seg og ble en kristen. Den generelle motviljen mot dødsstraff i den vestlige verden (spesielt utenfor USA), gjorde at hennes sak og forberedelsen til henrettelsen vakte oppsikt over USAs grenser. Pave Johannes Paul II og Amnesty International var blant dem som ba om nåde for henne.

George W. Bush var guvernør i Texas i 1995–2000 og underskrev dødsdommen i 1998. Tucker ble henrettet med giftsprøyte i statsfengselet i Huntsville, Texas. Hun var den andre kvinnen som ble henrettet i USA siden giftmorderen Velma Barfield ble henrettet i 1984. Hun var også den første kvinnen som ble henrettet i Texas siden 1863.

I populærkultur
---------------

I 1998 ble det laget en TV-dokumentar om hennes liv kalt *A Question of Mercy: The Karla Faye Tucker Story*, og i 2004 kom *Karla Faye Tucker: Forevermore.* I 2002 kom en TV-spillefilm kalt *Crossed Over* med Jennifer Jason Leigh og Diane Keaton i de ledende rollene.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 2444, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6bz6tkd, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  «Karla møtte døden fastspent i reimer». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 4. februar 1998. Besøkt 18. juni 2020.
4. ↑  «Verden protesterer mot henrettelsen». *www.vg.no*. 1998. Besøkt 14. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karla Faye Tucker på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***An Odyssey of the North*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Hobart Bosworth.

Handling
--------

Til Cal Galbraiths lille hytte i Klondike kommer en utsultet og iskald skikkelse. Cal gjenkjenner ham snart som Naass, en hundefører, som han hadde lånt seksti unser gullstøv. Men han skulle ha reist sin vei flere uker tidligere. Naass forteller snart sin historie: Det foregikk en feide i landsbyen Esquimau, mellom etterkommerne av to skipbrudne sjømenn. Men denne konflikten avsluttes ved bryllupsfesten til Naass og Unga. Men Axel Gunderson sjarmerer Unga, og vinner hennes kjærlighet.

Naass forsøker å følge etter dem, men skipet hans blir snart tatt over av russere i farvann som er forbudt for selfangere - og Naass blir derfor sendt til en straffeleir i Sibir. Ikke engang grusomhetene i saltgruvene skremmer ham. Han stikker av og finner veien gjennom Alaska til San Francisco. Der får han vite at Axel og Unga hadde reist dagen før til Klondike. Samtidig får Naass tak i et kart som fører til en fantastisk gruve i de ukjente fjellene i det indre Alaska, gitt til ham av en døende prospektør. Dermed ønsker han å både ta hevn over mannen som stjal kona hans, og tjene masse penger, samtidig.

Skuespillere
------------

* Hobart Bosworth som Naass
* Rhea Haines som Unga
* Gordon Sackville som Axel Gunderson

Referanser
----------

1. 1 2  ; besøksdato: 19. april 2016.
2. ↑  An Odyssey of the North
3. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *An Odyssey of the North* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *An Odyssey of the North* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *An Odyssey of the North* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *An Odyssey of the North* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Kvinner med arvelig anlegg for fregner.
**Fregner** er et arvelig anlegg som har med hudens pigmentinnhold å gjøre. De skyldes opphopninger av pigmenter i overhuden. Fregner vil aldri mistes permanent, men har en tendens til å bli svakere / usynlige om vinteren, særlig i land som Norge, der eksponering til sollys varierer mellom sommer- og vinterhalvåret. De som har arveanlegg for fregner får ofte flere ved eksponering til sollys. Dette gjelder spesielt om sommeren. For å unngå at fregner blir mørkere bør man bruke høy solfaktor når man utsettes for mye sollys. 

Fregner er ikke skadelige eller assosiert med kreft. De kan være et (ønsket eller uønsket) fremtredende ansiktstrekk, og menneskers holdninger til sine egne fregner varierer sterkt. Har man mye uønskede fregner kan disse skjules med sterke kremer. Før man gjør dette, bør en hudlege konsulteres. Svært mørke fregner kan fjernes med kjemiske midler og laserbehandling.

Se også
-------

* Rødt hår

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Storholmbrua og Austevollsbrua Foto: Marius Vassnes 
**Austevollsbruene** eller **Austevollsbrua** er navnet på bruprosjektet som binder sammen øyene Huftarøy og Hundvåkøy i Austevoll kommune. Bruprosjektet på fylkesvei 546 består av to «fritt frembygg»-bruer og to steinfyllinger. Storholmenbrua er 439 meter lang, mens Austevollsbrua er 460 meter lang.

De samlede kostnadene for Austevollsbruene er 316 millioner kroner. Regner man med kapitalkostnader knyttet til forskuddering er de samlede kostnadene 430 millioner kroner. 190 millioner blir dekket av bompenger, mens resten vil bli finansiert ved kombinasjon av ordinære statlige bevilgninger, lokale tilskudd og midler gjennom ordningen med alternativ bruk av ferjetilskudd. 

De to bruene ble opprinnelig planlagt som hengebruer, men dette ble endret underveis i planprosessen.

Austevollsbruene ble påbegynt høsten 2005, og åpnet 17. november 2007. Den erstattet fergestrekningen Hufthamar–Austevollshella

Eksterne lenker
---------------

* Pressemelding fra Samferdselsdepartementet 26.11.04
* Statens vegvesen: Rv. 546 Huftarøy – Hundvåkøy i Austevoll kommune
* Bergens Tidende: Austevollsbrua er åpnet (18. november 2007)
* Våre Veger: Austevoll – snart et samlet øyrike[*død lenke*] (06/2007, s. 38)
* Byggaktuelt: Bind Austevoll saman[*død lenke*] (21. november 2005)
**Karla Keck** (født 30. juli 1975 i Oconomowoc, Wisconsin) er en amerikansk tidligere skihopper og idrettsleder. Hun regnes som en av pionerene innen skihopping for kvinner på 1990- og 2000-tallet.

Som junior oppnådde hun gode resultater i konkurranse med amerikanske guttehoppere. I 1992 var hun og Eva Ganster de to første jentene som ble tatt inn i klassen for skihoppere ved det kjente skigymnaset i Stams i Østerrike. Sesongen 1992-93 var de prøvehoppere i Hoppuka, og samme sesong deltok de i mennenes klasse i kontinentalcupen, Alpen Cup (juniorcup) og den østerrikske nasjonale cupen. Også de neste årene var Karla Keck prøvehopper i Hoppuka, verdenscupen og VM.

I 1997 vant hun det første nasjonale USA-mesterskapet for kvinner. Fra 1995 til 2001 trente og konkurrerte hun i Norge og Sverige, blant annet i mennenes klasse i kontinentalcupen og norgescupen. Hun ble nummer 4 i det første uoffisielle VM for kvinner under junior-VM i St. Moritz i 1998. Hun tok andreplass sammenlagt i den første tysk-østerrikske hoppuka for kvinner, Ladies Grand Prix, i 1999.

Karla Keck deltok i de to første sesongene av kvinnenes kontinentalcup i 2004-05 og 2005-06, men greide da ikke å markere seg noe særlig. Hun ble henholdsvis nummer 22 og 40 sammenlagt i de to sesongene. Hun la opp som aktiv skihopper etter sommerrennet i Park City 22. juli 2006.

Fra 2006 til 2008 var hun lagleder for det amerikanske landslaget VISA Women's Ski Jumping Team. Våren 2009 var hun en av 15 aktive og tidligere kvinnelige skihoppere som anla sak mot organisasjonskomiteen for OL i Vancouver i 2010 med krav om at de kvinnelige hopperne skulle få delta i OL.

Sammen med tre andre kvinnelige amerikanske skihopp-pionerer ble Karla Keck i desember 2009 tatt inn i The American Ski Jumping Hall of Fame.

Se også
-------

* Kvinner i skihopping

Referanser
----------

1. ↑  Kravet mot organisasjonskomiteen for OL i Vancouver
2. ↑  Women's Ski Jumping USA[*død lenke*]

Kilder
------

* Women's Ski Jumping USA: Karla Keck
* The American Ski Jumping Hall of Fame: Karla Keck
* SkijumpingUSA.com: Air Male! Air Female! (se avsnitt om Karla Keck)
* Ski-Club Schönwald: Skispringen für Frauen, die Entwicklung in den letzten Jahren (bl.a. med resultatliste uoffisielt VM 1998)
* Ski-Club Schönwald: Internationale FIS Ladies-Grand-Tournee Ski-Jumping
* GMtoday.com: Fly girl – Karla Keck seeks Olympic chance for women ski jumpers[*død lenke*] (4. januar 2009) (feil årstall i artikkelen)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, s. 396-398

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karla Keck – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
Botn av Austfjorden sett fra Djupedalseggane
*For fjorden på Svalbard med samme navn, se Austfjorden (Svalbard).*
**Austfjorden** er en fortsettelse av Fensfjorden i kommunene Masfjorden og Alver i Hordaland. Den er rundt 20 kilometer lang, og går i sørøstlig retning til Eidatrædet like nord for Ostereidet. Fra Ostereidet er det bare litt over 1,5 kilometer over til Osterfjorden på motsatt side. Austfjorden starter mellom Ådnøyna i sør og Kvamsøya i nord. Nord for Kvamsøya går Masfjorden nordover. Austfjorden har en fjordarm kalt Hindnesfjorden, som går parallelt med Austfjorden, og som igjen har en fjordarm kalt Dalafjorden.

På nordsida av Austfjorden går det flere dype viker nordover. Den første av disse er den to kilometer lange Mjangersvågen med Mjanger i bunnen. De to neste er Nordkvingevågen inn til Nordkvingo og Sørekvingevågen inn til Sørkvingo. Mellom disse to vågene ligger neset Melshovden. Litt lenger inn i fjorden ligger Kjekallevågen hvor det er bygd ei veifylling og ei bru ytterst i vågen langs Fv374. Vest for Kjekallevågen ligger innløpet til Hindnesfjorden. Herfra strekker Austfjorden seg 6 kilometer lengre sørøstover, mens Hindnesfjorden går ytterligere to kilometer lenger inn. 

Deler av handlingen i dokumentarfilmen *Folk ved fjorden* foregår langs Austfjorden.

Referanser
----------

1. ↑  Austfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Austdalsbreen** er en brearm i den nordøstlige delen av Jostedalsbreen i Luster kommune. Breen ligger mellom Rundeggi i nord, Austdalsnuten i sør og kalver i Austdalsvatnet i sørøst. Glasiologiske undersøkelser av breen er blitt gjort siden 1986, i forbindelse med at Jostedøla og Austdalsvatnet skulle bli regulert til vannkraft.

Fra reguleringen av Jostedøla i 1988 til 2022 har brefronten trukket seg tilbake ca. 700 meter og arealet av breen har minket med over 0,56 km². Breen får fire til fem meter snø i løpet av en normal vinter. Nær brefronten beveger breen seg omtrent 50 meter per år, men bevegelsen avhenger av reguleringen av Austdalsvatnet.

Turisme
-------

Austdalsbreen kalver i Austdalsvatnet og det tilbys guidede turer som kombinerer kajakkpadling på vannet med brevandring på breen.

* Oversiktsbilde med Austdalsvatnet, Austdalsbreen og Austdalsnuten i bakgrunnen (2011)Oversiktsbilde med Austdalsvatnet, Austdalsbreen og Austdalsnuten i bakgrunnen (2011)
* Breen og innsjøenBreen og innsjøen
* Breen og innsjøenBreen og innsjøen
* Panoramabilde av breen og innsjøen (2011)Panoramabilde av breen og innsjøen (2011)

Referanser
----------

1. 1 2  «Austdalsbreen». Visit Sognefjord/Visit Norway. Arkivert fra originalen 10. januar 2017. Besøkt 10. januar 2017.
2. ↑  «Austdalsbreen - Massebalansemålinger». NVE. Besøkt 18. november 2017.
**Mika Kuusisto** (født 13. desember 1967 i Jurva), finsk langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville.

Kuusisto vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1992 i Albertville. Han var med på det finske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 10 km stafett for menn, bak Norge og Italia. De andre på laget var Harri Kirvesniemi, Jari Räsänen og Jari Isometsä.

Han har også stafettsølv fra VM 1991 i Val di Fiemme, der han gikk førsteetappen for Finland. Også denne gangen utgjorde Kirvesniemi, Räsänen og Isometsä resten av laget.

OL-medaljer
-----------

* 1992 Frankrikes flagg Albertville - Bronse Bronse i langrenn, 4 x 10 km stafett, menn Finlands flagg Finland

VM-medaljer
-----------

* 1991 Italias flagg Val di Fiemme - Bronse Bronse i langrenn, 4 x 10 km stafett, menn Finlands flagg Finland

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mika Kuusisto – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Mika Kuusisto – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Mika Kuusisto – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mika Kuusisto – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Mika Kuusisto – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
Russisk frimerke med forfatteren Anton Tsjekhov, 2010.
**Skribent** er en betegnelse som henviser til enhver som skaper skriftlige tekster, men ordet angir vanligvis dem som skriver kreativt eller profesjonelt, eller dem som har skrevet i ulike formater. Dyktige skribenter bruker språket til å formidle ideer, visualiseringer og følelser, enten det er fiksjon eller sakprosa. Ordet *skribent* kommer av latin *scribere* som betyr «å skrive». Før boktrykkerkunsten på 1400-tallet var en skriver ikke nødvendigvis en som forfattet egne tekster, men skrev av og mangfoldiggjorde andres tekster. I dag er skribent generelt et mer uformelt ord for en forfatter.

En skribent kan skape framstillinger i mange ulike former, inkludert (men ikke bare) poesi, prosa eller musikk. En skribent med en slik spesialitet kan derfor henholdsvis regnes som en poet, romanforfatter, komponist, lyriker, dramatiker, myteforfatter, journalist, manusforfatter og så videre. 

Skribenters arbeid bidrar ofte til et samfunns kulturelle innhold, og det samfunnet kan verdsette er sin samlede skriftlige masse, eller litteraturen, som en kunstform i stor grad på linje med de visuelle kunstformene (se: maleri, skulptur, fotografi), musikk, håndarbeid og utøvende kunst (se: drama, teater, opera, musikal).

Tittelen er ikke lovbeskyttet.

Se også
-------

* Forfatter
* Fagskribent
* Lister over forfattere
* Stil (språk)
* Skriving

* International PEN
* Norsk PEN

Referanser
----------

1. ↑  Bokmålsordboka: «Skribent»

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC
 |
**Freezywater** er et område i distriktet Enfield i det nordlige London. Det defineres gjerne som området på begge sider av Hertford Road mellom Ordnance Road og Mollison Avenue/Bullsmoor Lane. Det ligger mellom Bullsmoor i vest, Enfield Lock i øst, Enfield Wash i sør og Waltham Cross i nord. Stedet er beskrevet som et noe glansløst boligområde i det nordøstlige hjørnet av Enfield, sør for motorveien M25.

Etymologi
---------

Stedsnavnet er første gang dokumentert som Freezywater i 1768 og deretter i to ord som Freezy Water i 1819. Det var opprinnelig et navn på en lokal vanndam som siden har forsvunnet da et kloakkanlegg ble bygget ved Ramney Marsh. Den triste vanndammen frøs rask over i kalt vær, derav navnet.

Historie
--------

Stedet har navn etter gården Freeze Water Farm som stod der på 1700-tallet, og stedet fikk navn etter gården.

Sognekirken, dedikert sankt Georg, en stor gotisk bygning i rød murstein, ble bygget i tidsrommet 1900 og 1906. Et planlagt tårn ble aldri bygget. Den erstattet en midlertidig jernkirke rett ved siden som likevel forble i bruk som samfunnshus i mange år.

Under den andre verdenskrig ble Chesterfield School truffet av en V1-rakett. Royal Small Arms Factory lå bare et par kilometer øst for skolen, og kan ha vært det egentlige målet, men rakettene var lite treffsikre. Eksplosjonen krevde bare ett offer, en lærer som så etter om alle barna var i sikkerhet.

De nærmeste jernbanestasjonene er Enfield Lock, Waltham Cross og Turkey Street.

Referanser
----------

1. 1 2   «Freezywater, Enfield», *Hidden London*
2. ↑  Mills, A.D. (2001): *Oxford Dictionary of London Place Names*, ISBN 0-19-860957-4, s. 85
3. ↑  Enfield: Growth before 1850, *British History Online*
4. ↑  Baker, T.F.T.; Pugh, R.B. red. et al. (1976): «Enfield: Churches» i: *A History of the County of Middlesex: Volume 5: Hendon, Kingsbury, Great Stanmore, Little Stanmore, Edmonton Enfield, Monken Hadley, South Mimms, Tottenham*. Institute of Historical Research.
5. ↑   Bailey, Den: «A Few World War II Memories of a young Boy»WW2 People's War, *BBC*
6. ↑  Enfield at War Arkivert 25. desember 2017 hos Wayback Machine. (PDF)
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Australias flagg Australia |
| Friidrett |
|  VM i parafriidrett |
| Gull | London 2017 | Kulestøt F38 |
|  Samveldelekene |
| Gull | Samveldelekene 2018 | Kulestøt F38 |

**Cameron Crombie** (født 14. februar 1986 i Newcastle i New South Wales) er en australsk handikappet friidrettsutøver, som hovedsakelig konkurrerer i kulestøt og spydkast. Han ble verdensmester i kulestøt i klassen F38 under VM i parafriidrett 2017.

Han har cerebral parese grunnet venstresidig hemiparese, som skyldes at han fikk slag da han ble for tidlig født.

Idrettskarriere
---------------

Crombie drev tidligere med roing, og ble australsk mester i 2015, men kunne ikke delta under VM i pararoing 2015 på grunn av problemer med klassifiseringen, og byttet da til friidrett. Han debuterte internasjonalt innen friidrett ved VM i parafriidrett 2017, og vant der kulestøt med ny verdensrekord i klassen F38, på 15,95 meter. Han deltok også i spydkast, der han kom på femteplass. 

I februar 2018 ble han australsk mester i kulestøt, i klassen for stående, der han kastet 15,77 meter. Han deltok i Samveldelekene 2018, og vant der kulestøt i klassen F38.

Utmerkelser
-----------

* 2017 - ACT Sports Awards - *People's Sporting Champion award*

Referanser
----------

1. 1 2  IPC - *Cameron Crombie*, besøkt 24. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

(en) Cameron Crombie – IPC.infostradasports.com Rediger på Wikidata

* (en) Cameron Crombie – Paralympic.org Rediger på Wikidata
* (en) Cameron Crombie – Athletics Australia Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos IPC
* (en) Profil hos Det australske friidrettsforbundet
* (en) Profil hos Samveldelekene
* (en) Resultatoversikt hos Australia Athletics Historical Results Arkivert 24. mai 2018 hos Wayback Machine.
**Alexandros Theofilakis** (gresk: Αλέξανδρος Θεοφιλάκης; født 1877, død ?) var en gresk skytter som deltok i de olympiske leker 1896 i Athen, 1908 i London, 1912 i Stockholm, 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris. Han deltok også under Jubileumslekene 1906 i Athen.

Theofilakis vant en olympiske sølvemedalje i skyting under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på de greske laget som kom på andreplass i lagskytingen 30 meter militærpistol bak USA. De andre på laget var Georgios Moraitinis, Ioannis Theofilakis, Georgios Vaphiaidis og Iason Zappas.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1920 Belgias flagg Antwerpen – Sølv i skyting, 30 meter militærpistol lagskyting Hellas’ flagg Hellas
* **(**Sølv 1906 Hellas’ flagg Athen – Sølv i skyting, 25 meter militærpistol Hellas’ flagg Hellas**)**

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID th/alexandros-theofilakis-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alexandros Theofilakis – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alexandros Theofilakis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (gr) Alexandros Theofilakis – Hellas olympiske komité Rediger på Wikidata