recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pierre-Auguste Renoir - Femme accoudée. Et eksempel på en som bruker ansiktsuttrykk og kroppsposisjon for å vise hvordan har det.
**Ikke-verbal kommunikasjon**, eller **nonverbal kommunikasjon**, er kommunikasjon uten ord. Denne formen fokuserer på gester (det vil si ansiktet, øyne, kroppsposisjon, hånd- og kroppsbevegelser, avstand). Forskere hevder at denne kommunikasjonen kan formidle mer mening enn verbal kommunikasjon.  Noen forskere oppgir at de fleste stoler på en ikke-verbal kommunikasjon fremfor verbal kommunikasjon. Ray Birdwhistells har konkludert med at denne formen utgjør 60-70% av en menneskelig kommunikasjon,  selv om den ifølge andre forskere ikke er fullt kvantifiserbar og heller ikke gjenspeiler noe av vår moderne kommunikasjonen gjennom skriftlige virkemidler.

Studien av ikke-verbal kommunikasjon startet i 1872 med utgivelsen *"The Expressions of the Emotions in Men and Animals"* av Charles Darwin. Charles Darwin begyne å studere ikke-verbal kommunikasjon i det han la merke til interaksjonen mellom dyrene.

Ikke verbal kommunikasjon inkluderer bruk av visuelle hjelpemidler som kroppsspråk, avstand og fysiske omgivelser, utseende, stemmevolum og berøring. 

* Ansiktet
* Kroppsspråk
* Øynene og blikket
* Håndbevegelser
* Kroppsposisjon
* Plassering
* Antrekk

Referanser
----------

1. ↑  (no) Ikke-verbal kommunikasjon i Store norske leksikon
2. ↑  MCCORNACK, STEVEN (2019). *CHOICES & CONNECTIONS: an Introduction to Communication.* (2 utg.). Boston: BEDFORD BKS ST MARTIN'S. s. 138. ISBN 978-1-319-04352-0.
3. ↑  Fontenot, Karen Anding (2018). "Nonverbal communication and social cognition". Salem Press Encyclopedia of Health. 4: 4.
4. ↑
5. ↑  pdf
6. ↑  Darwin, Charles (1972). The Expression of the Emotions in Man and Animals. AMS Pres.

Kilder
------

* Non-verbal kommunikasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Helgi Björnsson** (født 1942 i Reykjavík) er en islandsk geofysiker og glasiolog. Han er kjent for arbeidet sitt med avrenning fra isbreer, og spesielt der isbreene er kombinert med geotermisk varme. Dette har blant annet resultert i forfatterskap av flere vitenskapelige artikler om jökulhlaup. Björnsson jobber som forsker ved Háskóli Íslands (Universitetet på Island).

I 1988 tok han doktorgrad ved Universitetet i Oslo med oppgaven «Hydrology of Ice Caps in Volcanic Regions». I perioden fra 1994 til 2004 var han professor II i glasiologi ved Universitetet i Oslo. I 2002 ble han æresdoktor ved Universitetet i Stockholm.

Publikasjoner
-------------

Siden 1979 har Björnsson gitt ut en rekke vitenskapelige artikler i tidsskrifter som f.eks. Nature. Han har også skrevet kapitler i bøker og laget spesialkart.

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* 
*

Eksterne lenker
---------------

* Personlig hjemmeside
* Liste over publikasjonene til Helgi Björnsson

Portal: Island


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** CiNii
 |
**Ikke i rute** er en episode i den norske drama-komedie serien Uti vår hage. Det er den andre episoden i den andre sesongen.

Handling
--------

Tre menn fra en liten bygd i Nordland drar til Oslo for å klage på at en av innbyggerne deres har mistet dialektmelodien. Den ene er personen som mistet dialektmelodien sin, når han skulle si "sin ærlige mening om muslimer" i Holmgang. Den andre har et brennende hat for Oslo, etter at broren hans dro dit for mange år siden, og aldri kom tilbake. Den tredje er ordføreren i bygda som bærer på en mørk hemmelighet; han har ikke betalt dialektavgiften! Når de kommer frem til Oslo, blir de sittende fast i en rundkjøring. Her kommer Oslolosen for å lose dem inn i Oslo. Når han har hjulpet dem med det, forteller han at alle som har kommet utenbys fra, og trengte hjelp med å bli loset, skal bli med på en obligatorisk omvisning i Oslo.

Etter at omvisningen er ferdig, oppdager den andre nordlendingen broren sin, som henger opp plakater til animasjonsfestivalen sin. Nordlendingen forteller at dette er viktigere for han enn å få tilbake dialektmelodien i bygda, så han følger etter broren sin. Det samme gjør Oslolosen, som har i oppdrag å sende ukreative gatemusikanter tilbake dit de kom fra. Når den tredje nordlendingen kommer inn i Kommunaldepartementets lokaler, blir han enig med kommunalministeren om å betale dialektavgiften, og overføre styringen av kommunen i bytte mot et flott ordfører-kjede.

Den andre nordlendingen finner broren sin, og de har en samtale. Samtalen blir avbrutt av Oslolosen som skyter broren til den andre nordlendingen med en bedøvelsespil. Han våkner opp i Nordland, der broren hans, den andre nordlendingen, står og venter. Alle karakterene i episoden synger til slutt "Har en drøm", av Jørn Hoel.

Trivia
------

* Den populære figuren Oslolosen, spilt av Harald Eia, gjør sin første opptreden i denne episoden. Han returnerer i en senere episode, bare med et annet navn.

* Jørn Hoel gjør en gjesterolle i denne episoden. En av sangene hans, "Har en drøm", blir sunget av episodens karakterer, inkludert han.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ikke i rute* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Ikke i rute* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**MS «Regal Princess»** er et Royal-klasse cruiseskip som drives av Princess Cruises. «Regal Princess», samt søsterskipet «Royal Princess», ble bestilt den 17. februar 2010. Den endelige avtalen ble undertegnet 4. mai 2010. «Regal Princess» ble overlevert til Princess Cruises den 11. mai 2014 i en seremoni ved det italienske verftet Fincantieri i Monfalcone, der også den italienske statsministeren, Matteo Renzi, og Princess Cruises administrerende direktør, Jan Swartz, var til stede. Skipet er ledet av kaptein Edward Perrin (2014). «Regal Princess» og hennes søsterskip er blant de største skipene i verden.

Konstruksjon
------------

Byggingen av «Regal Princess» begynte i august 2012 ved Fincantieri i Monfalcone da skipets kjøl ble strekt. Det var stabelavløp for «Regal Princess» 26. mars 2013, og hun begynte å flyte fritt fra skipsverftets tørrdokk den 29. mars 2013. Skipet ble da fortøyd ved en utrustningskai utenfor verftet, der byggingen ville fortsette.

«Regal Princess» fullførte sine prøveturer i Adriaterhavet fra den 16. til 21. april 2014, og gjennomførte et fire-netters-innsettelses cruise fra 16. til 20. mai 2014 fra Trieste i Italia til Kotor i Montenegro, før jomfruturen med avgang fra Venezia i Italia 20. mai 2014.

Rute
----

«Regal Princess» i Halifax, Nova Scotia, Canada.
Skipet opererte sin første sesong i Middelhavet før hun hadde avgang i Venezia den 17. oktober 2014, da hun satte kursen mot Fort Lauderdale i Florida der hun ankom 3. november 2014. «Regal Princess» hadde sin offisielle dåp i Fort Lauderdale, i nærvær av de seks hoved stjernene av TV-serien *Kjærlighetsskipet* (originaltittel: *The Love Boat*). Hun tok da opp sin innvielses vintersesong med syv-netters cruise i det østlige Karibia med havne stopp i Princess Cays, St. Thomas og Saint Martin.

Fasiliteter
-----------

«Regal Princess»s fasiliteter inkluderer to fellesområder som strekker seg over på siden av skipet på øverste dekk kalt *SeaWalkSM* og *SeaView Bar*, den største noensinne Princess Cruises *Movies Under the Stars*, et utvidet atrium, et nytt lite bassengområde i akterskipet, og en rekke tilfeldige spise opsjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «New cruise ships for 2014: Regal Princess». *USA TODAY*. Besøkt 15. januar 2017.
2. ↑  «REGAL PRINCESS Float Out». *Maritime Matters* **(engelsk)**. Besøkt 15. januar 2017.
3. ↑  «It’s Captain Stubing speaking». 23. januar 2015. Besøkt 15. januar 2017.
4. ↑  «Princess Cruises: Regal Princess - Cruise Ship Information». *www.princess.com*. Besøkt 15. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) MS «Regal Princess» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* Regal Princess - Cruise Ship Information - Princess Cruises
* Regal Princess: Sister to 'Kate Middleton's ship' may be the bridesmaid but she's still so impressive - Mirror Online
Bønnen «Fredagsvessen». Tegning av Sivert Aarflot (1759–1817), slik han selv hadde sett og lest ordene, skåret ut i runeskrift. Fra manuskriptet «Gudsdyrkelse og korssamlinger».
«**Helgesteinen**» er et gammelt helligminne på gården Brekke i Ørsta. Det er en nokså stor, rundformet stein som ligger ved den gamle veien som før i tiden gikk over Brekke.

I Norge finnes mange sagn og overleveringer fra tidlig kristen tid om religiøse samlingssteder ute i naturen, og vi har vitnemål om dette i navn som «Kirkesteinen», «Kirkehelleren» og lignende. I Ørsta er Helgesteinen et slikt sted, og trolig allerede i katolsk tid (før 1537), ble den nyttet som en religiøs møteplass. Folk, det kunne være en eller flere, samlet seg ved steinen, kanskje på søndagene når det ikke var gudstjeneste i kirken, men trolig like ofte på fredagsmorgenene. Fredagen var fastedag fra gammelt av; da mintes folk Kristi lidelse og død. Et gammelt munnhell i Ørsta var: «*Freidainn æ ’kje ørkjenne lik*» (fredagen er ikke yrke(dagene) lik).

«Gudstjenesten» ved helgesteinen gikk gjerne for seg slik at alle de fremmøtte knelte omkring steinen med foldede hender, og en av dem sa frem gudsord og bønn (væs) for dagen. En bønn til jomfru Maria, omtalt som «Fredagsvessen», skal ha blitt nyttet ved steinen, og etter Sivert Aarflot lød den slik:

*I dai æ dæ fredain; gu nå os, mi ha ikie fasta, so mi må.*
*I moriå æ dæ lourdain; da høyras klokå fyre himeriki slå.*
*I yfi moriå æ dæ sondain, gu gii mi hånå mute up nå.*
*Då kiome hain gulvararre mæ gulkåpinne sinå, han seiie ti moy Maria: qveim æ so stænd fram fyr signadi kneå dinå.*
*Då svara moy Maria: dæ æ signadi sånin minn: nagla giynå hand å nagla giynå fot å nagla giynå giarti rot.*
*Å sæl æ dæin, so fredains væssein lesi kain tre reyse fredain fyr han fæ se mat.*
*Dæ ræinie synda ta sælline likso hagla ta himila.*
*Gus or å amen.*
Det skal ha stått et kors oppe på helgesteinen, og det ble også sagt at steinen snur seg rundt tre ganger hver eneste juleaften.

Helgesteinen er ikke registrert i Riksantikvaren sitt Kulturminnesøk.

Noter
-----

1. ↑  Gammelt navn: *Fitjarbrekka*, som viser til god gressmark som ligger på en bakke.
2. ↑  *gulvararre* betyr Gud Vår Herre
3. ↑  *tre reyse* betyr tre reiser, dvs ganger
4. ↑  *ræinie* betyr renner (av å renne)

Referanser
----------

1. ↑  Ørstaav Ivar Myklebust (1933)
2. ↑  Runetrolldom og ringstav frå etterleivde manuskript og prent, av Sivert Aarflot (1759–1871) (utgitt 1949)

Litteratur
----------

* Gjerding, Jørgen (1873-1941) (1932). *Folkeminne frå Sunnmøre*. Ålesund: I kommisjon hjå Alb. Gjørtz Bokhandel. s. 50.
* Ørstavik, Ragnar (1915-2004) (1990). *Ørsta kyrkje gjennom tidene*. Ørsta: Ørsta kulturstyre. ISBN 8299207800.
* Visted, Kristofer (1873-1949) (1971). *Vår gamle bondekultur*. Oslo: Cappelen. s. 442. ISBN 8202077095.
* Hodne, Ørnulf (1935-) (2000). *Mystiske steder i Norge*. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202195853.
* Ellingsen, Gunnar (2011). *Nærings- og kultursoge for Ørsta*. Ørsta: Ørsta kommune. s. 146. ISBN 9788291790077.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Anette Wilhelm** (født Anette Svensson 22. mars 1972) er en svensk rullestolcurlingspiller. Hun representerer Södertälje CK. 

Etter at hun begynte med rullestolcurling i 1999 har hun vært en sterk forkjemper for rullestolcurling, særlig for kvinnelig deltakelse i sporten. Hun har også jobbet i bl.a. Sveits og Skottland for være med å utvikle sporten der. 

Som aktiv har hun deltatt i tre VM og ett Paralympics. Dette har gitt henne to fjerdeplasser fra VM og en bronse fra Paralympics. På nasjonalt nivå har hun gull fra SM i 2003 og 2004, sølv i 2005 og en bronse i 2006.

I 2003 hadde hun også en mindre rolle i filmen Miffo, som handler om en prest som forelsker seg i en kvinne i rullestol. Anette spiller her rullestolinstruktør.

Resultater
----------

| De olympiske ringer Paralympiske leker |
| --- |
| Medalje | Øvelse | År | Sted |
| Bronse | Rullestolcurling | 2006 | Italias flagg Torino |
| Curling VM i rullestolcurling |
| Plass | Øvelse | År | Sted |
| 4. | Rullestolcurling | 2002 | Sveits’ flagg Sursee |
| 7. | Rullestolcurling | 2004 | Sveits’ flagg Sursee |
| 4. | Rullestolcurling | 2005 | Skottlands flagg Glasgow |
| Sølv | Rullestolcurling | 2009 | Canadas flagg Vancouver |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anette Wilhelm – Paralympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Anette Wilhelm – World Curling Federation Rediger på Wikidata
* (en) Anette Wilhelm på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Ronnie Michael André Giskegjerde Larsen** (født 9. januar 1971) er en norsk forfatter, skribent, kåsør, folkehøgskolelærer, regissør og musiker. Han er fra øya Giske i Giske kommune på Sunnmøre og bor i dag på Filtvet i Hurum kommune. 

Larsen var fast perkusjonist i popbandet The Margarets fra 1991-2011. 

Han er utdannet manusforfatter og filmregissør fra Surrey Institute of Art & Design, University College, i dag University for the Creative Arts, i sørlige England og er hovedlærer på film, foto og sosiale medier ved Holtekilen Folkehøgskole i Bærum. Han ga i 2008 ut novellesamlinga *OFFA-Forteljingar frå ei øy* og i 2012 ga han ut sin første roman, *Sommar i Thereses gate*. Han er også manusforfatter på spillefilmen *Skumringslandet* som hadde premiere i 2014 og har skrevet librettoen til jazzoperaen *Storkaren* som hadde urframføring i august 2012, og oppsatt i Den Norske Opera og Ballett høsten 2013. The Brazz Brothers skrev musikken, og Magne Fremmerlid var solist.

Etter at han fikk et barn med Downs syndrom har han engasjert seg i samfunnsdebatten om menneskeverd og holder foredrag om emnet. Han sitter i styret for Dissimilis.[]

I 2016 startet etablerte han to radioprogrammer på kanalen Ordentlig Radio. Hus Forbi og musikkprogrammet Platelangs med Larsen & Valebrokk, som han har sammen med journalist Erik Valebrokk. I 2017 startet han radiokanalen RadioSignal sammen med Lars Ulseth.

Ronnie M.A.G. Larsen driver Bokhandleren på Tofte som han åpnet i juni 2017 og jobber som filmlærer ved Follo Folkehøgskole i Vestby.

Giske
-----

Tre av medlemmene fra det oppløste The Margarets, Rune Berg, Ronnie MAG Larsen og Alex Rinde debuterte med syvtommeren *Strangers In A New Town* den 2. november 2012. Bandet heter Giske, det samme som øya de kommer fra. Giske ga ut platen Carousel Magic Spell i mai 2015.

Referanser
----------

1. ↑  «Film - foto - sosiale medier». Holtekilen folkehøgskole. Arkivert fra originalen 3. oktober 2016. Besøkt 1. oktober 2016.
2. ↑  «Follo Folkehøgskole». Arkivert fra originalen 22. juli 2018. Besøkt 21. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ronnie M.A.G. Larsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Cappelen Damm, Arkivert 26. november 2013 hos Wayback Machine. forfatterprofil
**Ronny Bank** (født 14. oktober 1971 i Larvik) er en norsk billedkunstner med kunstnernavnet «**Bank!**», oppvokst i Drammen.

Ronny Bank er utdannet illustratør og reklametegner fra Westerdals Reklameskole i Oslo, og kunst/design ved Birmingham Institute of Art and Design i England. Han er delvis selvlært som maler, og har arbeidet med kunst på heltid siden 2005. Han ble medlem av Norske Billedkunstnere i 2001. I perioden 2004–2007 var han medlem av kunstnergruppen STAG! med andre kunstnere som blant annet Tom Erik Andersen, Rune Guneriussen, Stojan Minev, Geir Brohjem, Kikki Hovland og Atle Næsheim.

Bank betegnes som en popmodernistisk kunstner med Andy Warhol, Roy Lichtenstein, Per Kleiva og andre popartkunstnere som sine inspirasjonskilder. Han jobber i en stilren linje, noe som passer kunstnerens særegne uttrykk med sine tegneseriebaserte motiver godt. Bank jobber i all hovedsak med digitale arbeider i store formater og grafikk (serigrafi).

Alle Bank's arbeider er inspirert av 60-, 70- og 80-tallets tegneserier, tegneseriehelter, popkultur samt erfaringer fra hans egen barndom.

Bank var prosjektmedarbeider for kunstprosjektet *Kunst rett vest* i 2006.

Referanser
----------

1. ↑   byleksikon.drmk.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «www.ronnybank.com». *www.ronnybank.com*. Besøkt 9. oktober 2021.
3. ↑  «Kunst rett vest». *www.kunstrettvest.no*. Besøkt 9. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon
 |
| Slaget ved Cuddalore |
| --- |
| Konflikt: den amerikanske uavhengighetskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 20. juni 1783 |
| Sted | Bengalbukta11°45'N 79°45'Ø |
| Resultat | Ingen avgjørelse |

 |
| Stridende parter |
| Frankrike Frankrike | Storbritannias flagg Storbritannia |
| Kommandanter og ledere |
| Frankrike Pierre Andre de Suffren Saint Tropez | Storbritannias flagg Edward Hughes |
| Styrker |
| 15 linjeskip | 18 linjeskip |
| Tap |
| 103 (?) døde429 (?) sårede | 102 døde376 sårede |

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Ostindia, 1778–83 |
| --- |
| Porto Praya – Sadras – Providien – Negapatam – Trincomalee – Cuddalore |

**Slaget ved Cuddalore** var et uavgjort slag mellom en britisk flåte under admiral Edward Hughes og en litt mindre fransk flåte under Pierre Andre de Suffren Saint Tropez. Slaget sto utenfor kysten av India nær Cuddalore under den amerikanske uavhengighetskrigen. Det fant sted den 20. juni 1783.

Da Haider Ali døde, bestemte britene seg for å ta tilbake Cuddalore. Den franske flåten dukket opp utenfor havnen den 13. juni. En uke med skiftende vind forhindret begge sider fra å angripe, men den 20. juni angrep Suffren. Ingen skip ble alvorlig skadet, selv om tapstallene på begge sider var høye. Suffren lyktes i å forhindre at Cuddalore falt.

De britiske skipene
-------------------

*Superb* 74  
*Gibraltar* 80  
*Cumberland* 74  
*Defence* 74  
*Hero* 74  
*Sultan* 74  
*Burford* 70  
*Monarca* 70  
*Africa* 64  
*Eagle* 64  
*Exeter* 64  
*Inflexible* 64  
*Magnanime* 64  
*Monmouth* 64  
*Sceptre* 64  
*Worcester* 64  
*Bristol* 50  
*Isis* 50

De franske skipene
------------------

*Héros* 74  
*Annibal* 74  
*Argonaute* 74  
*Fendant* 74  
*Illustre* 74  
*Artésien* 64  
*Ajax* 64  
*Brillant* 64  
*Hardi* 64  
*Sévère* 64  
*Sphinx* 64  
*Vengeur* 64  
*Saint Michel* 60  
*Flamand* 50  
*Hannibal* 50
**Anatoli Ivanovitsj Šmigun** (russisk: *Анатолий Иванович Шмигун*, født 5. desember 1952 i Zlatoust) er en estisk langrennstrener og tidligere sovjetisk langrennsløper. Han er juniorverdensmester fra 1972 og trener for Team Šmigun i verdenscupen siden 1999. Han trente det estiske kvinnelandslaget 1993–1994.

Šmigun vant 10 km under junior-VM i 1972, og vant 70 km i det sovjetiske mesterskapet i 1976 og 1979. Han var med på Sovjetunionens landslag 1974–1977, og vant senere syv titler i estiske mesterskap fra 1977–1982. Šmigun var blant de sovjetiske utøverne under Vinter-OL 1976 i Innsbruck, men ble vraket til fordel for Jevgenij Beljajev på 50 km.

Han har eksamen fra Statsuniversitetet i Moskva fra 1977 og 1988.

Han ble tildelt Den hvite stjernes orden av 3. klasse i 2006, samt Estlands Røde Kors' orden i 2001.

Šmigun er far til Kristina Šmigun-Vähi og Katrin Šmigun, samt onkel til Aivar Rehemaa.

Referanser
----------

1. ↑   Eesti spordi biograafiline leksikon, oppført som Anatoli migun, ESBL athlete ID Anatoli\_%8Amigun, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi[*død lenke*] ESBL-is
**Anatolij Durov** (russisk: Дуров, Анатолий Анатольевич) (født 1887, død 1928) var en berømt, russisk dyretemmer. Han var medlem av sirkusfamilien Durov som bidro til å høyne statusen til russisk sirkus.

Hans oldemor Nadezhda Durova var den første kvinnelige offiser i den russiske hæren, og som soldat kjempet hun i det russiske kavaleriet under krigen mot Napoleon. Hans mor Tereza Durova (født Stadler) var en talentfull sirkusrytterske av tysk opprinnelse. Hun var innehaver av det bayerske sirkus. Etter en lang og vellykket turne ble hun værende i Russland for godt. Hans far Anatolij Durov den eldre var født inn i en adelsfamilie. Han høstet stor popularitet med sine klovnenumre.

Anatolij den yngre hadde sin debut i 1914] i brødre Nikitins sirkus i Rjazan. Hans virkelig berømmelse kom etter den russiske revolusjon, da unge Anatolij Durov opptrådte med en stor gruppe forskjellige dyr. I 1921 begynte han sin utenlandsturne. I Serbia opptrådte han i Subotica i varieteen *Alhambra*, i Zagreb i en konserthall, i Sarajevo i *Vinterhagen*. I november 1921 underskrev han en kontrakt pålydende 500 000 kroner for forestillinger med det internasjonale sirkuset Orpheus i de østerrikske byene Graz og Wien.

I 1922–23 reiste han med gjestespill gjennom hele Italia og opptrådte i Roma, Milano, Padova, Genova, Bari, Venezia, Bologna, Treviso, Adria og andre byer. Dronning Elena av Italia ba ham om å gi en privat forestilling i hennes kongelige villa. Hans dresserte hund Petti bodde i tre dager i dronningens gemakker. Dronning Elena sendte et takkebrev til Anatolij Durov. 

  

Etter å ha turnert rundt Europa og Amerika kom Durov tilbake til Sovjet-Russland og skapte et underholdningsprogram som var uten like i verden. Dette programmet vant internasjonal anerkjennelse. Senere flyttet han til Taganrog (1926) og grunnla Taganrogs dyreteater.

Durov døde ung i 1928. Hans nieser Vladimir og Jurij Durov fortsatte hans tradisjoner. Nå eksisterer Durov Teater i Moskva under ledelse av Tereza Durova, Anatolijs niese.

Eksterne lenker
---------------

* Anatoij Durovs Museum i Taganrog
**Anatoli Antonovisj Polishsjuk** (russisk: Анатолий Антонович Полищук, født 11. januar 1950 i Veliki i nåværende Ukraina, død 7. juni 2016) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal.

Polisjuk vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under OL 1976 i Montréal. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for menn bak Polen. Sovjetunionen vant semifinalen mot Cuba med 3 - 0 men tapte finalen mot Polen med 2 - 3. Polisjuk spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1976 Canadas flagg Montréal - Sølv Sølv i volleyball menn Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anatoli Polishsjuk – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Anatoli Polishsjuk – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Anatoli Polishsjuk – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anatoli Polishsjuk – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Tynnline** er en variant innen havfiskesporten. Her er det bruddstyrken på linen/snøret som begrepet henviser til. Etter reglementet til Norges Havfiskeforbund er det tre klasser mhv. bruddstyrke på under 8 kg, under 6 kilo og under 4 kilo. 

Man kan bruke sitt vanlige havfiskeutstyr så lenge de siste 50 meterne er med tynnline. Mister man mer enn 2/3 deler av snøret er man diskvalifisert. Tynnlinefiske er ment å være en ekstra utfordring for havfiskerene. Man skal ikke bare få fisken på kroken/pilken, men må også være forsiktig så ikke snøret ryker. Tynnlinefisket var opprinnelig et forsøk på å innføre lettere og mer balansert utstyr til havfiske og gjøre sporten mer spennende. Senere har artsfiske og poengfiske har overtatt den rollen. Flere klubber har egne klubbmesterskap i tynnline og de fleste av disse turene arrangeres i Oslofjorden. Dette siden den maksimale praktiske fiskedybden anses for å være 50-60 meter.

Det første Norgesmesterskapet i Tynnline ble arrangert i 1987 og det var en egen Norgescup for Tynnline i perioden 1988–2002. Etter år 2000 var det kun Grensenappet som regelmessig ble arrangert som en tynnlinefestival. Siste gang Grensenappet ble arrangert som tynnline-festival var i 2009.

Norges Havfiskeforbund har vedtatt reglementet for tynnlinefiske og tildeler årlig Norgesmesterskap.

Eksterne lenker
---------------

* Norges Havfiskeforbund
* Kort artikkel om tynnline
**Ronny «Geson» Gunnarsson** (født 14. juli 1955 i Göteborg) er en svensk «fotballpersonlighet». Geson er far til fotballspilleren Niklas Gunnarsson.

Geson har mer enn 30 års erfaring i profesjonell fotball, og han er velkjent blant mange fotballpersonligheter i europeisk fotball. Geson har vært landslagstrener for Færøyenes A-landslag. På 1980-tallet var han en av Sveriges yngste elitetrenere.

Geson var spaltist i Magasinet Svensk Fotboll i drøye 11 år. Han har også vært fotballspaltist i flere idrettsmagasiner og aviser i de siste 25 årene. Geson er både FIFA/UEFA Match Agent og har organisert mange store fotballarrangementer og matcher med flere toppklubber rundt om i Europa.

Geson har også vært en PR-mann for norsk Fotballtrenerforening og for The Nordic Football Coaches Conference. Han har også vært aktiv med veldedige prosjekter i mange år.

Referanser
----------

1. ↑  «Som far så sønn». *Porsgrunns Dagblad*. 12.08.2012.
2. ↑  «Geson om livet - og litt til». *Telemarksavisa*. 21.05.2011.
3. ↑  «Geson pr-mann for NFT». *Telemarksavisa*. 30.11.2011.
4. ↑  Kramforsalliansen. «Kramfors historikk». Arkivert fra originalen 30. januar 2015.
5. ↑  Norsk Fotballtrenerforening (10.11.2011). «NFT har inngått PR-avtale med Fotballkonsulent Geson».
6. ↑  «Geson lever av fotballkjendiser». *Porsgrunns Dagblad*. 07.06.2006.
Denne artikkelen omhandler skuespilleren.  For fotballspilleren og -treneren, se Øivind Johannessen (fotballspiller).

**Øivind Johannessen** (født 4. oktober 1950, død 23. september 2018) var en norsk komiker og skuespiller. 

Johannessen spilte i en rekke revyer, og var i riksmediene særlig fremhevet for sin tolkning av rollefiguren «Raymon» fra Fredrikstad, skapt av humoristen Ragnar Pedersen (1942-2007).

Han var siden 1996 medlem i revytrioen 3 Kæll som spilte over tusen forestillinger i Østfold. Gruppa har gitt ut CD-ene *Kæll på disco* i 2002 og *3 Kæll på plate* i 2003.

Johannesen medvirket også som skurk i den tredje serien med Brødrene Dal, *Brødrene Dal og legenden om Atlant-is*, og fremførte også stemmen til Obelix i *Asterix erobrer Amerika*, begge fra 1994.

Han var fra 1970-tallet dessuten kjent lokalt som Elvis-imitator under navnet «King Kong».

Johannessen mottok Leif Justers ærespris i 2004.

Diskografi
----------

### Album

* *Sock'n Roll* (1982)
* *Raymon's græitest - godbiter med Raymon fra Catsrevyene* (1989)
* *Postens sommerkassett - Raymon og den forsvunne hverdagen* (1990)

### 3 Kæll

* *Kæll på disco* (2002)
* *3 Kæll på plate* (2003)

Referanser
----------

1. ↑   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.vg.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Kine Falch (24. september 2018). «Øivind Johannessen er død». *Dagbladet*. Besøkt 24. september 2018.
4. ↑  Jørn Pettersen. «Øivind «Raymon» Johannessen er død». *VG*. Besøkt 24. september 2018.
5. ↑  Svein Kristiansen (9. januar 2004). ««King Kong» og Elvis». *Fredrikstad Blad*. Arkivert fra originalen 27. januar 2004. Besøkt 24. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Revytrioen *3 Kæll* Arkivert 8. august 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Øivind Tore Berntzen** (født 14. august 1920 på Gjelleråsen i Akershus, død 5. oktober 2011 i Oslo) var en norsk motstandsmann tilknyttet Milorg.

Bakgrunn
--------

Berntzen var født og vokste opp på Lauvåsen på Gjelleråsen som den yngste i en søskenflokk på syv. Familien bodde nær marka og brukte den flittig, sommer som vinter. Familien var idrettsinteresserte og en av brødrene, Bernt Berntzen, ble norske mester i boksing. Øivind Berntzen var også ansett som et stort langrennstalent, men en eventuell skiløperkarriere ble stoppet av andre verdenskrig. Han gikk på den da nye Høybråten skole, deretter middelskole på Bryn skole, før han tok Treiders Handelsskole.

Milorg D13131
-------------

Bare 19 år gammel ble Berntzen med i skiløperkompaniet. Han deltok ved Brandbu, men returnerte til Oslo og var med på å etablere avdeling D13131 sammen med en vennegjeng. Hovedkvarteret ble «Stengun-hytta», en laftet bu på knapt ti kvadratmeter, navngitt etter den britiske maskinpistolen, Stengun. I dag er hytta markert med en laftegrime og Groruddalen Historielag har reist en stolpe med bilde av medlemmene av D13131. Ved Liastua i bydel Stovner er det laget et eget hjørne med historien om D13131.

Berntzen ble selv arrestert og tilbrakte et år i fengselet i Møllergata 19.

Oslo kommune har utarbeidet en egen DVD beregnet for historieundervisning i barneskolen. I denne DVD-en er Berntzen et av tidsvitnene som forteller sin historie.

Referanser
----------

1. ↑   Digitalarkivet, oppført som Øivind Tore Berntzen, www.digitalarkivet.no, besøkt 6. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Statens institutt for folkehelse, Digitalarkivet, «Døde 1951 - 2014», oppført som Øivind Tore Berntzen, besøkt 6. april 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Akers Avis Groruddalen (13. august 2010): *Øivind Berntzen 90 år* (papirutgaven, s. 39)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret

 |

Portal: Andre verdenskrig
Brokade var opprinnelig tjukt silketøy med innvevde figurer i sølv eller gull. Bildet viser brokade fra Lyon på 1760-tallet.
**Brokade** er et tykt stoff med innvevde tråder som danner et mønster eller motiv. Brokade betegnet opprinnelig en vevnad, gjerne av silke, med et brosjert mønster, det vil si med ekstra mønsterinnslag som bare går fram og tilbake innenfor den mønsterfiguren som blir framstilt. Allerede i middelalderen fikk ordet en videre betydning og ble brukt om rikt mønstrete tekstiler av ulike typer vevd med tråd av gull eller sølv. Brokade brukes nå om forskjellige stoffer blandet med metall eller andre materialer med metalleffekt, og med relieffmønster.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Oppslagsordet «brokade» i *Store norske leksikon*

Se også
-------

* Lamé, fellesbetegnelse for stoffer med metalltråder i varp og/eller veft
* Damask, atlaskvevd tøy med innvevd mønster i blank tråd mot matt bunnvev eller matte mønster mot blank bunn

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brocade – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Treff på søkebordet «brokade» i Digitalt Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Metcalfes lov** sier at nytten av et kommunikasjonssystem vokser proporsjonalt med kvadratet på antallet av brukere av systemet (*N*²), eller mer presist med raten

*N*(*N*−1)
Metcalfes lov er opprinnelig formulert av Robert Metcalfe om Ethernet, men loven forklarer en rekke effekter av teknologier som Internet, World Wide Web og Microsoft Windows.

Det klassiske eksempel på Metcalfes lov er en telefaks-maskin: hvis kun én person har en telefaks, har den ingen verdi. Hvis to personer har én kan de sende beskjeder til hverandre. Hvis en tredje person får en telefaks, vil verdien av begge de to første stige, og så videre. Verdien av hver eneste telefaks vokser med antallet av telefaks-maskiner, for jo flere telefaks-maskiner, jo flere kan man utveksle dokumenter med.

Metcalfes lov beskriver en økonomi hvor verdien stiger dramatisk med utbredelse og innsats, i kontrast til tradisjonelle økonomiske modeller om fallende nytte. Det følger av Metcalfes lov, at jo flere brukere en teknologi som er underlagt denne type lovmessighet har, dess lettere vil den kunne tiltrekke flere.
**Arthur Jean Nelson** (født **Nielsen** 24. november 1878, død 23. september 1957 i Oslo) var en norsk boktrykker og utgiver av fagtidsskriftet *Norsk trykk* 1927–1935.

Arthur Nelson var ferdig utdannet i boktrykkerfaget ved Fabritius i Oslo (Kristiania) i 1897. I 1902 reiste han til USA, men kom tilbake i 1904. I 1906 reiste han igjen til USA, og hadde blant annet en stilling i fagtidsskriftet *American Printer*.

I 1920 returnerte han til Norge for godt. I 1923 grunnla han eget trykkeri – Arthur Nelson A/S. Hans målsetting var å levere kvalitetsarbeid. I 1927 startet han fagtidsskriftet *Norsk trykk* (de to første utgavene under tittelen *Nelsons magasin for grafisk kunst*). I utgangspunktet arbeidet Nelson innenfor de lette og lyse typografiske stilidealene fra boktrykkets barndom, som han var påvirket av fra sitt USA-opphold. Norsk boktrykk var fortsatt preget av den «tunge, tyske skole», som var Nelsons karakteristikk. Men fra 1928 ble Nelson og hans tidsskrift det viktigste talerøret i den norske grafiske bransjen for de moderne funksjonalistiske formidealene, som kom særlig fra Tyskland («den nye typografien»).
Tidsskriftet opphørte i 1935.

I 1933 startet han, sammen med *Aftenposten*, konkurransen Årets vakreste bøker.

Arthur Nelson var riksoldermann i det nazifiserte Norske boktrykkeres rikslaug 1941–43. Hans etterfølger het Johs. Grefslie.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Store norske leksikon, snl.no, besøkt 7. september 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  (no) Arthur Nelson i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Torbjørn Eng: Boktrykker Arthur Nelsons vei gjennom stilhistorien. I Norsk Grafia nr. 5 og 6, 2005
* Torbjørn Eng: Den nye typografiens gjennombrudd i Norge. I Norsk Grafia nr. 2, 3 og 4, 1998

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Francis William «Dinty» Moore** (født 29. oktober 1900 i Port Colborne i Ontario, død 21. januar 1976) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

Moore spilte på det canadiske amatørlaget *Port Arthur Bearcats* som var tatt ut til å representere Canada i OL-turneringen 1936. Canada kom på andreplass i turneringen bak Storbritannia. De vant alle tre kampene i gruppespillet, 8-1 over Polen, 11-0 over Latvia og 5-2 over Østerrike. I mellomrunden tapte de med 1-2 til Storbritannia og beseiret Ungarn med 15-0 og Tyskland med 6-2. I finalerunden beseiret de Tsjekkoslovakia med 7-0 og USA med 1-0, men resultatet i mellomrunden mot Storbritannia telte også med i finalerunden og dermed ble Storbritannia olympiske mestere i ishockey og Canada, som hadde vunnet de fire første OL-turneringene, fikk ta til takke med sølvmedaljene.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Garmisch-Partenkirchen - Sølv Sølv i ishockey Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Francis Moore – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Francis Moore – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Francis Moore – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Francis Moore – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Arthur Pauli** (født 14. mai 1989 i Ehenbichl) er en østerriksk tidligere skihopper som representerte SC Ehrwald.

Han debuterte internasjonalt i et FIS-renn i Predazzo i 2003. Han deltok i junior-VM i 2005, 2006 og 2007, og var på det østerrikske laget som ble verdensmestre i lagkonkurransen i Kranj i 2006. Individuelt tok han sølvmedalje i Rovaniemi i 2005. Hans beste plassering sammenlagt i kontinentalcupen er 5.-plass i 2006/07.

Pauli debuterte i verdenscupen med 34.-plass i Innsbruck 4. januar 2007. Sammenlagt i verdenscupen er 21.-plass i 2007/08 hans beste plassering; samme sesong ble han nummer 17 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Han var på det østerrikske laget som vant lagkonkurransen i Willingen 11. februar 2007. Individuelt i verdenscupen er 6.-plass i Bischofshofen 7. januar 2007 og i Klingenthal 7. februar 2007 hans beste plassering i enkeltrenn.

Hans siste verdenscuprenn var i Planica i mars 2008. Sommeren 2008 falt han stygt på trening, og greide ikke å komme tilbake på samme nivå som tidligere. Han la opp høsten 2010.

Referanser
----------

1. ↑  «Sølv til hopperne». *NRK*. 11. februar 2007.

Kilder
------

* Der Standard: Pauli bleibt am Boden (28. september 2010, besøkt 12. juni 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur Pauli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Arthur Pauli – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Giovanni Leonardo Di Bona** eller Giovanni Leonardo da Cutri (begge navn kan også sees i omvendt rekkefølge, Leonardo Giovanni), kjent som Il Puttino (italiensk for lite barn) (født 1542, død 1597) var en tidlig italiensk sjakkmester.

Giovanni Leonardo ble født i Cutro, Calabria. Han studerte juss i Roma. I 1560 tapte han en kamp mot Ruy López i Roma. I årene 1566–1572 reiste og spilte han sjakk i Roma, Genova, Marseille og Barcelona. Han hadde spilt mange sjakkpartier mot Paolo Boi i Italia og de ble ansett som likeverdige i spillerstyrke.

Giovanni Leonardo di Bona vant den først kjente internasjonale mestertuneringen i sjakkhistorien i Madrid i 1575 og ble derfor ansett som sin tids sterkeste sjakkspiller. Etter suksessen ved det spanske hoffet reiste Leonardo og Paolo Boi til Lisboa hvor de spilte mot den portugisiske sjakkmesteren Il Moro. De klarte begge å slå Il Moro, først Leonardo, deretter Paolo Boi.

Den portugisiske kongen Sebastian I av Portugal var generøs med sin belønning. Etter triumfen fikk Giovanni Leonardo di Bona tilnavnet den vandrende ridderen (Il Cavaliere errante) av kong Sebastian, og han forlot Portugal og vendte tilbake til Italia for å slå seg ned i Napoli hvor han ble sjakkmester for prinsen av Bisignano.

Referanser
----------

1. 1 2   Chessgames.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Giovanni Leonardo Di Bona – chessgames.com Rediger på Wikidata
Ordet **ikon** har flere betydninger:

* Ikon (data) – et lite bilde, visuelt symbol eller tegn i et datasystem

* Ikon (kristendom) – et religiøst maleri, særlig et gresk-ortodoks bilde av Jesus Kristus, jomfru Maria eller helgener

Ordet brukes noen ganger synonymt med «symbol» («viktig, karakteristisk, typisk eller velkjent bilderepresentasjon»), men blir i den klassiske semiotikken forklart som en av tre grunnleggende type tegn, ved siden av indeks og symbol; der ikonet kjennetegnes av signifikantens formmessige likhet med signifikatet. Symbolet kjennetegnes på sin side av at signifikanten ikke har noen forbindelse utover konvensjonenes bestemmelse; mens indekset antyder en forbindelse liksom ulvesporet til ulven.

Adjektivet *ikonisk* kan blant annet brukes om det «som gjengir virkeligheten, men i mindre målestokk». En ikonisk statue er i kroppsstørrelse, til forskjell fra kolossalstatue. Adjektivet kan også bety «som angår eller er lik et ikon» eller «med en bildesymbolsk oppbygging eller funksjon».

Se også
-------

* Ikonografi
* Ikonoklasme
* Ikonologi
* Ikonostasis
* Ikonotekst
* Ikons

Referanser
----------

1. ↑  «Ordbøkene.no - Bokmålsordboka og Nynorskordboka». *ordbokene.no* **(norsk)**. Besøkt 20. august 2022.
2. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 20. august 2022.

Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Ikon*.
**Carl Sophus Thomle** (født 18. juni 1865 på Bygdøy, død 1. februar 1952 i Oslo) var en norsk jurist og offiser.

Carl Sophus Thomle var sønn av høyesterettsassessor August Thomle og Catharina Kraft, bror av juristen Jens Edvard Thomle, og halvbror av statarkivar Erik Andreas Thomle. Han var elev ved Aars og Voss' skole, tok *examen artium* i 1883, og tok eksamen ved Krigsskolen i 1887. I de følgende årene tjenestegjorde han i militæret, samtidig som han studerte juss og tok juridisk embetseksamen i 1891. Fra 1894 var han ansatt i Justisdepartementet, fra 1896 som sekretær i departementets medisinalkontor. I 1913 ble kontoret overført til Sosialdepartementet. Han beholdt stillingen til 1927, men hadde tjenestefri fra 1918.

I 1915 ble Thomle sekretær i ankenemnden for krigskonjunkturskatt og var fra 1922 sekretær i ankenemnden for ekstraordinær formuesskatt.

Thomle utførte et omfattende arbeid som lovutgiver. Sammen med Paul I. Paulsen og broren Jens E. Thomle utga han *Almindelig norsk Lovsamling* i 7 bind og 5 supplementbind (1905–1927). Han fikk H.M. Kongens gullmedalje to ganger for juridiske prisoppgaver. I 1926 var han med på å stifte Norsk Slektshistorisk Forening.

Litteratur
----------

* Kaare Haukaas: «Thomle, Carl Sophus», i *Norsk biografisk leksikon*, bind 16. Oslo: Aschehoug, 1969

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
*Se også* Ikkevold (tidsskrift)
Ikkevoldelig sitteblokkade i Tyskland i protest mot transport av radioaktivt avfall.
Gandhi blir konfrontert av en sørafrikansk politimann i 1913. Han utviklet opprinnelig ikkevoldstrategien sin i Sør-Afrika.
**Ikkevold** (også skrevet **ikke-vold**) betegner ulike tankesett og strategier som avviser fysisk vold som virkemiddel for å nå et mål, men som samtidig er rettet inn mot sosial endring. Ikkevold kan dermed ses som et alternativ til både passiv aksept av undertrykkelse og til voldelig, væpnet eller militær kamp mot denne.

Ikkevold blir ofte, men likevel noe feilaktig brukt synonymt med pasifisme. Begge deler innebærer riktignok en avvising av vold, men der pasifisme gjerne er tuftet på en religiøs, filosofisk eller humanistisk livsanskuelse som i prinsipiell og absolutt forstand avviser bruk av vold, er ikkevold ofte begrunnet ut fra mer strategiske og pragmatiske hensyn.

Utøvere av ikkevold kan bruke varierte metoder i kampanjer for sosial endring, eksempelvis demonstrasjoner, opprop, opplysningsarbeid, streik, sultestreik, blokader, boikott, sivil ulydighet og ikke-deltagelse, det vil si aktivt å motsette seg samarbeid med og deltagelse i visse samfunnsinstitusjoner. 

Ikkevold oppfattes som en sentral teknikk for mange bevegelser og aktører innenfor fredsarbeid, også i Norge.

Se også
-------

* Pasifisme
* Sabotasje
* Sivil ulydighet
* Sivilmotstand
* Ikkevold (tidsskrift), tidsskrift utgitt av Folkereisning mot krig (FMK) siden 1968

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nonviolence – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om «Ikkevold» i det politiske *Pax Leksikon* fra 1976-1982
* Jørgen Johansen: *Sosialt forsvar* (PDF), bok med historiske eksempler på pasifistiske og ikke-voldelige aksjonsformer.[*død lenke*]
* *Why Nonviolence: Introduction to Theory and Strategy, by Bob Irwin and Gordon Faison*
* FN-resolusjon om en internasjonal dag for ikke-vold, 2. oktober.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Giovanni III Colonna** (født 1295 i Roma, død 3. juli 1348 i Avignon) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Han ble kreert kardinal ved konsistoriet 18. desember 1327 av Johannes XXII, og tildelt Sant'Angelo in Pescheria som kardinaldiakonat.

Han deltok ved konklavet i 1334 hvor pave Benedikt XII ble valgt, og senere i 1342 da pave Klemens VI ble valgt. Under dette konklavet ledet han de italienske kardinalene som ønsket at pavestolen skulle vende tilbake til Roma.[] Samme år ble han leder for prestene i bispedømmet Romas katedral Laterankirken. Han ble også kannik i katedralen i Bayeux i Frankrike og prost i katedralen i Mainz i Tyskland.

Han tilhørte Colonnaslekten og var nevø av Pietro Colonna og sønn av senatoren Stefano Colonna. Han var velutdannet, sannsynligvis også innen rettsvitenskap. Mens andre i slekten gjorde opprør mot paven forble han lojal, og han ble derfor kreert kardinal.[] Han skrev *Pavenes liv fra St. Peter til Bonifatius VIII*. Han døde som offer for svartedauden og etter hans død skrev hans venn Petrarca en sonette, *Rotta è l'alta Colonna*, til hans minne.

Kilder
------

* The Cardinals of the Holy Roman Church Biographical Dictionary Pope Sixtus V (1585–1590) Consistory of November 16, 1586 (III)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Notheng på Rasteby i Storfjord, Troms. Anlegget er datert andre kvartal på 1900-tallet.  Foto: Siri Urdal  
Nothengen i Bekkjarvik i Austevoll er den største som er bevart
Et **notheng** er et byggverk til tørking av nøter. Disse ble som regel bygd på påler og kledd kun i øvre halvdel. Et notheng er plassert i sjøkanten, slik at nøter lett kan taes i land eller om bord. Notheng var byggverk som ble tatt i bruk på 1900-tallet da nøtene ble større enn før.[1] Tidligere ble nøtene lagt utover et egnet landareal for å tørkes. Et notheng kan også brukes til oppbevaring av nøter for kortere tid. Men vanligvis ble nøter som ikke ble brukt oppbevart i ei notbu eller en sjøbod. 

Notheng ble benyttet både til landnøter og til snurpenøter. Nøter var kostbare og store fiskeredskaper, og nothengene var store bygninger. Ofte var det samme eierskap til not, fartøy og notheng. Det kunne være flere eiere som gikk sammen i et notlag, eller det kunne være en eier.

Regelmessig tørking av nøter var en nødvendighet da redskapene var laget av tekstilt materiale, hamp eller bomull. Dette var viktig for god holdbarhet selv om redskapene var barket. Redskaper laget av kunstfiber trenger ikke tørkes på samme måte - og nothengene er derfor unødvendige bygninger i moderne fiskeri.

De fleste notheng langs kysten er borte, men noen er også blitt bevart og restaurert.[2] Noen er også ombygd til selskapslokaler.

Referanser
----------

1. ↑  *Veiviser til Vestlandets fiskerihistorie : om fiskeriene før og nå*  s. 95-96, ISBN 8273260623
2. ↑  *Nytt liv til gamle sjøhus*, Vestnytt, 15. juni 2018

Litteratur
----------

* Karl Ragnar Gjertsen: Byggeskikk i Kyst-Norge. Artikkel Foreningen til norske fortidsminnesmerkers bevaring - årbok 1996.
**Notam – norsk senter for teknologi i musikk og kunst** jobber med utvikling og nyskapende bruk av teknologi i musikk og kunst. Ble etablert i 1992 som NoTAM - Norsk nettverk for teknologi, akustikk og musikk, et elektroakustisk musikksenter for komponister og for utvikling av ny teknologi under UiO. Gikk over til selvstendig stiftelse i 2001. Notam er nå et et produksjonssted og ressurssenter for lyd- og datateknologi for kunstnere. Notam har flere studioer, utvikler elektronikk og lydmateriale til kunstneriske prosjekter, utvikler teori og praktisk kunnskap om bruk av teknologi i musikk og kunst, formidler kunst og musikk gjennom ulike prosjekter og bedriver pedagogisk virksomhet som kurs, forelesninger og seminarer. 

Notam ligger i Sandakerveien 24D på Sagene i Oslo. 

Daglig leder siden 2017 er Christian Blom, norsk samtidskomponist som arbeider med kinetisk skulptur og mekanikk. Medlem av kunstkollektivet Verdensteatret fra 2004-2010, tidligere leder for Bergen Senter for Elektronisk Kunst. 

Samarbeidspartnere er Norges musikkhøgskole, Institutt for musikkvitenskap (UiO), Institutt for Informatikk (UiO), Akustikkgruppen ved NTNU i Trondheim, Norsk Komponistforening, Ultimafestivalen m fl. Tverrfaglige partnere er blant annet PNEK (Produksjonsnettverket for elektronisk kunst). 

Notam drives i dag med midler fra Norsk Kulturråd.

Notam er organisert som en stiftelse (983502083 i Enhetsregisteret). Styreleder er per august 2017 Bjarne Kvinnsland. Notams stiftere er Norsk komponistforening, Norsk forening for komponister og tekstforfattere, NICEM – Norsk avdeling av International Confederation for Electroacoustic Music, nyMusikk, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, akustikkgruppa, Norges musikkhøgskole, Universitetet i Bergen, Griegakademiet, Barratt Due musikkinstitutt og Universitetet i Oslo, Institutt for musikkvitenskap

Referanser
----------

1. ↑  «Notam». *Notam*. Besøkt 10. august 2017.
2. ↑  «bio - Christian Blom». *www.christianblom.com*. Arkivert fra originalen 9. august 2017. Besøkt 9. august 2017.
3. ↑  «Notam». *Notam*. Besøkt 9. august 2017.
4. ↑  «Enhetsregisteret».

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |