recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Shielfield Park** er et fotballstadion som er hjemmebane for Berwick Rangers og i tillegg for speedway-klubben Berwick Bandits. Selv om Shielfield Park er hjemmebane for en klubb som spiller i den skotske ligaen, befinner stadion seg i Tweedmouth, Berwick-upon-Tweed, Northumberland, England.

Fotball
-------

Det var en fotballbane på Shielfield Park, oppkalt etter området som var eid av den lokale slakteren William Shiel Dods, siden 1890, men etter en krangel i 1902 forlot Berwick Rangers Shielfield og tilbrakte de femti neste årene på en rekke ulike stadioner i Berwick, inkludert midlertidige gjestevisitter på Shielfield. Etter en vellykket sesong i den skotske FA-cupen i 1954 ble det innkjøpt en ny tribune fra Bradford City, og klubben slo seg ned på Shielfield. Ytterligere forbedringer og utvidelser fulgte i de kommende årene, og flomlys ble installert på stadion i 1972. 

Tilskuerrekorden er 13 365 og ble satt i en kamp i den skotske FA-cupen mot Rangers FC den 28. januar 1967, en kamp Berwick Rangers sensasjonelt vant 1-0.. Kapasiteten er for tiden 4 131, og 1 366 av disse har mulighet til å sitte. Da laget igjen møtte Rangers i en tredjedivisjonskamp 25. august 2012 etter Rangers' konkurs og degradering i 2012, var stadionet helt utsolgt i en kamp som endte 1-1.

Speedway
--------

Berwick Bandits første periode på Shielfield Park var mellom 1968 og 1980, da en uoverensstemmelse med Berwick Rangers tvang The Bandits til å finne ny bane. Til slutt fant de en ny bane i 1982, og det var Berrington Lough i nærheten av Ancroft, Northumberland. Klubben flyttet tilbake til Berwick i 1996, og har siden forblitt der. Berwick Bandits har vunnet mange mesterskap og trekker ganske mange tilskuere.

Referanser
----------

1. ↑  Bamford, R & Jarvis J.(2001). *Homes of British Speedway*. ISBN 0-7524-2210-3
2. 1 2  Berwick Rangers 1-1 Rangers BBC Sport 25. august 2012

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Malin Baryard og Ragnar Bengtsson deler ut premien til vinneren av Henriksdal Spring Tours Grand Prix 2009, Cecilie Hatteland fra Norge.
**Henriksdal Spring Tour** er en frittstående elitekonkurranse i sprangridning som arrangeres over to helger på Henriksdal i Sjöbo i Sverige.

I 2009 fant konkurransen sted 16.-18. april og 23.–26. april. Deler av den nordiske eliten deltok, blant disse var Malin Baryard, Maria Gretzer, Roine Zetterman, Peder og Jens Fredricson, Pia Pantsu, Linnea Ericsson samt toppryttere fra enkelte andre land. Totalt var det mer enn 2 000 starter fordelt over to gressbaner der konkurransene foregikk parallelt. Konkurransene fungerte videre som kvalifikasjonsrunder for Falsterbo Horse Show. Ved siden av eliterytterne deltok også mange unge ryttere i konkurransene.

Den totale prissummen var på mellom 250 000 og 300 000 svenske kroner. I 2010 er helgene planlagt å finne sted i april og juni.

Resultat - Grand Prix 1.45m - april 26, 2009.
---------------------------------------------

Femtio-ett rytter konkurrere om 25 000 kroner Grand Prix. Høydene var 1.45 meter. Sex ryttere placerade og fick premie.

|  | Rytter | Hest | Feil | Tid |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Norges flagg Cecilie Hatteland | Candy Floss | 0 | 75.82 |
| 2 | Finlands flagg Piia Pantsu | Chauvinist Z | 0 | 75.88 |
| 3 | Danmarks flagg Lars Pedersen | Cinderella | 0 | 73.62 |
| 4 | Danmarks flagg Linnea Ericsson | PGL Cronus | 4 | 77.46 |
| 5 | Sveriges flagg Maria Gretzer | Hip Hop 1045 | 4 | 73.62 |
| 6 | Sveriges flagg Linda Heed | Bee Wonderful | 4 | 73.62 |

Eksterne lenker
---------------

* Bilder fra konkurransen
* Svensk Rytterforbund
Admiralen Peak på kartet over Sør-ShetlandsøyeneAdmiralen PeakAdmiralen PeakAdmiralen Peak på kartet over Sør-Shetlandsøyene
**Admiralen Peak**, også kjent som **Admiration Peak**, **Pico Puño** og **Cerro Le Poing**, er en fjelltopp, 305 moh. som ligger en kilometer sør-sørvest for Crepin Point på vestsiden av Admiralty Bay på King George Island i den antarktiske øygruppen Sør-Shetlandsøyene. I 1908–10 ga en fransk antarktisekspedisjon under Jean-Baptiste Charcot et fjell i området navnet «Le Poing». Det er ikke klart hvilken av fire topper i området navnet viser til og navnet ble forkastet. Denne toppen ble navngitt av United Kingdom Antarctic Place-Names Committee (UK-APC) i 1960 etter «Admiralen», det første moderne flytende hvalkokeriet som opererte i Admiralty Bay i januar 1906.

Kilder
------

* *Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen* (innhold fra Geographic Names Information System).

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Henrik Olsen Østervold (Austevold)** (født 13. januar 1878 i Austevoll, død 21. august 1957 i Fana) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Østervold ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Halvor Birkeland, Rasmus Birkeland, Lauritz Christiansen, Halvor Møgster, Hans Næss, Jan Østervold, Kristian Østervold og Ole Østervold olympisk gull i klassen *12 meter type 1907* med den norske båten «Atalanta». Det var kun én båt i denne klassen. Han var bror til Jan, Kristian og Ole Østervold, som også var mannskap på «Atlanta».

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i seiling, 12-metersklassen type 1907

Referanser
----------

1. ↑  Schjelderup, W. M. (1922). *Bergens seilforening i 50 år*. Bergen. s. 193.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henrik Østervold – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Henrik Østervold – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Anders Clemens Øien** (født 6. mai 1976) er en norsk prisvinnende gitarist, opprinnelig fra Stange, senere Vikersund, bosatt i Barcelona.

Som ung gikk han ved St. Hallvard videregående skole i Drammen.
Han studerte ved Norges musikkhøgskole under Jan Danielsen, 
ved Koninklijk Conservatorium i Haag under Zoran Dukic, og 
Escola de musica Luthier i Barcelona under Alex Garrobé og Sadahiro Otani.
I 2004 spilte han Joaquín Rodrigos *Concierto de Aranjuez* med Trondheim Symfoniorkester.
Debuten med Oslo Filharmoniske Orkester kom i 2009.
Den senere tid turnerende med gitaristen Thomas Kjekstad.
Han har gitt ut flere plater.
Hans bestefar er organisten Anfinn Øien.

Premier
-------

* Andrés Segovia Guitar Competition i Granada. Spesialpris (10 000 kroner) i 2002. Hovedpris (100 000 kroner) i 2003.
* Rikskonsertenes INTRO-program 2003.

Utgivelser
----------

* *Romanza* (Finnskogen kulturverksted, 2004). Trettito svisker. Utgitt igjen (Nordic Sounds, 2008).
* *Sonatas* (Nordic Sounds, 2006)
* *Recuerdos de Tárrega* (Nordic Sounds, 2008)
* *Fernando Sor* (Nordic Sounds, 2012)

Referanser
----------

1. ↑  nordicsound.no er hans plateselskap
**Henrik av Livland** (Henrik av Lettland, *Henricus de Lettis*, død etter 1259) var en prest, misjonær og historiker.

Biografi
--------

Henrik stammet fra Magdeburg og gjennomgikk en målrettet utdannelse som misjonær. I 1205 dro han til Riga, som var tidens midtpunkt for nordlige korstog. I 20 år fungerte han som prest for korsfarerne og døpte nyomvendte litauere og estere og gav dem opplæring i den kristne tro, før han vendte hjem og ble alminnelig sogneprest. 

Henriks *Livlandske krønike*, skrevet mellom 1224–1226, er et av korstogshistoriens store litterære verk og en uvurderlig kilde til østersjøskorstogene. Misjonsmarken var Herrens vingård, og de skrøpelige nye troens planter skulle vannes med tårer og med blod for å slå rot og vokse. Det dragene og mystiske språket vender tanken mot himmelen og gir en klagebunn for Henriks kontante og begeistrede skildringer av krigens detaljer og grusomheter. 

Øyenvitneskildringer av korstogene ble en egen sjanger i middelalderen, og Henrik ble en av de ypperste representantene for denne sjangeren. Henrik skriver at da Valdemar II av Danmark ble kronet til konge av Danmark første juledag1202 begynte han med en gang å planlegge korstog. Det var nødvendig fordi hedningene på Øsel utenfor Estlandskysten hadde angrepet danske besittelser i Blekinge og plyndret på Gotland på vei tilbake.

Se også
-------

* Østersjøskorstogene
* Valdemar II av Danmark

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   MAK, oppført som Henricus Lettus, PLWABN-ID 9810545341805606[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   opac.vatlib.it, oppført som Henricus Lettus, VcBA-ID 495/60002[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 27. mai 2014, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Villads Jensen, Kurt: *Korstogene*, Cappelen 2006. ISBN 978-82-02-26321-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** CiNii
 |
**Henrik le Damoiseau av Burgund** (født ca. 1035, død 27. januar 1070/1074), fransk: *Henri de Bourgogne*, kalt *le Damoiseau*, «den galante», var den eldste overlevende sønnen og arvingen til hertug Robert I av Burgund og hans hustru Helie av Semur, og var sønnesønn av kong Robert II av Frankrike, således gjorde det ham til et medlem av huset Capet via dens gren i hertugdømmet Burgund.

Lite er kjent og hans liv og døde kort tid før sin far, således ble ikke den neste hertugen av Burgund. To av hans sønner etterfulgte hertugdømmet etter hans fars død, mens den tredje ble grev av Portugal via sitt ekteskap med Teresa, datter av kong Alfonso VI av León og Castilla, og dennes sønn ble den første konge av det uavhengige Portugal, Alfonso.

Navnet på Henriks hustru er ikke kjent, skjønt både Sibylla og Clémence har blitt foreslått. Basert utelukkende på onomatologi (navneforskning) har historikeren Szabolcs de Vajay foreslått at hun var datter av greve Berenguer Ramon I av Barcelona og dennes tredje hustru Guisle av Lluca. Om dette er riktig kunne Henrik ha blitt gift i Barcelona mens han var på korstog. Henriks hustru synes å ha dødd etter ham, på eller etter 6. juli 1074 og ble gravlagt Besançon, Sainte-Etienne. Dateringen for hans egen død er usikker, den 27. januar enten i 1070 eller 1074.

Ekteskap og barn
----------------

Henrik og hans hustru ble foreldre til:

* Hugo, greve av Burgund (1057–1093)
* Odo, greve av Burgund (1058–1103)
* Robert, biskop av Langres (1059–1111)
* Helie, nonne (født 1061)
* Beatrice (født 1063), gift med Guy I, greve av Vignory
* Reginald, abbed av Saint-Pierre de Flavigny (1065–1092)
* Henrik av Burgund, greve av grevskapet Portugal (1066–1112), greve fra 1093 og far til Afonso Henriques, den første konge av Portugal

Referanser
----------

1. ↑   Genealogics, genealogics.org person ID I00020161, oppført som Henri de Bourgogne[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7   Rodovid, Rodovid-ID 28215, en.rodovid.org, besøkt 16. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6 7 8   WikiTree, WikiTree-ID Bourgogne-46, www.wikitree.com, besøkt 16. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   The Peerage person ID p11413.htm#i114124, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  «Henri de Bourgogne, le Damoiseau» på *Foundation for Medieval Genealogy*

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Sivert Andreas Nielsen** (født 24. november 1916 i København, død 17. mars 2004 i Oslo) var en norsk jurist, embetsmann, diplomat og bankmann.

Nielsen var sønn av professor Konrad Nielsen og Gudrun Agnes Augusta Møller. Han var barnebarn av stortingspresidenten ved samme navn, Sivert Andreas Nielsen.

Nielsen ble cand. jur. i 1940, og arbeidet så i Norges Bank. Han videreformidlet opplysninger til hjemmefronten, og satt derfor fire år i tysk fangenskap, hovedsakelig i Sachsenhausen. 

Fra 1950 til 1958 var Nielsen byråsjef, ekspedisjonssjef og statssekretær i Forsvarsdepartementet. Han var norsk ambassadør til FN fra 1958 til 1966. Etter dette arbeidet han i bank og finans/shipping.

Utmerkelser
-----------

Sivert A. Nielsen ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1964.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Sivert Andreas Nielsen, Norsk biografisk leksikon ID Sivert\_A\_Nielsen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* (no) Sivert A. Nielsen (diplomat) i Norsk biografisk leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sivert A. Nielsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Hans Engen** | **Ambassadør til FN**(1958–1966) | Etterfølger:**Edvard Hambro** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** Fangeregisteret

 |
**BRP-Rotax GmbH & Co KG** (2008–20016: *BRP-Powertrain GmbH & Co. KG*), bedre kjent som **Rotax**, er en østerriksk motorprodusent, grunnlagt i 1920 i Dresden, Tyskland. Driften ble flyttet til Wels, Østerrike i 1943 og til slutt til Gunskirchen (også i Østerrike) i 1947. I 1959 slo Rotax seg sammen med det Wien- baserte Lohner-Werke, en togvogn- og bilprodusent.

I 1970 ble Lohner-Rotax kjøpt opp av Bombardier, som tillot Rotax å fortsette sin utvikling av motorsykkelmotorer.

Firmaet utviklet bare totakts motorer inntil 1982, da de startet produksjonen av firetaktsmotorer og flymotorer. Andre viktige datoer: 1962 da den første Rotax-motoren ble installert i en snøscooter og 1989 da Rotax mottok typesertifisering for sin 912 A-flymotor.

Rotax
-----

* Selger motorer til den italienske motorsykkelprodusenten Aprilia, amerikanske Buell og andre.
* Solgte motorer til kanadiske Can-Am (Både Rotax og Can-Am's moderselskaper er/var Bombardier).
* Produserer Rotax Max-serien med gokart-motorer.
* Produserte den fireventilers, ensylindrede, vannavkjølte motorer brukt i BMW F650-motoresykkelserien. og en femventilers variant med samme motorblokk, brukt i Aprilia Pegaso.
* Produserer Rotax 912 og Rotax 914 lett flymotor.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rotax – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Rotax flymotorer
***Fotball Manager Live*** er et videospill på Internett og datamaskin for flere brukere som er utviklet av Sports Interactive. Det ble utgitt i 2008 for Microsoft Windows og Mac OS X. Mens spiller var basert på betalende abonnement ble både mindre og større oppdateringer gjort innenfor abonnementet. Man kunne betale via kredittkort eller PayPal for å spille jevnlig, eller ved å kjøpte spillet i butikker i Storbritannia fra den 23. januar 2009. Etter mai 2011 var det ikke lenger mulig å spille spillet over Internett da tjenerne ble tatt ned.

Football Manager Live skiller seg betydelig fra tidligere titler innenfor Football Manager-serien, men beholder den samme spillmaskinen for fotballkampene og mange av de samme grunnleggende konseptene.

Brukere kunne gå inn i en spillverden bestående av opp til 1000 spillere og skape deres egne klubber og fylle deres lag opp med spillere fra den virkelige verden. Spilleren kunne signere opp på et budsystem hvor de spillerne som fikk høyest tilbud gikk til den tilbyderen. Mens Football Manager Live benytter seg av en ganske lik database som Football Manager 2009 hvor eldre spillere legger opp og yngre spillere overtar deres plass innenfor hver spillverdener, således skape et økende fiktivt miljø etter hvert som fotballsesongen utvikler seg.

Referanser
----------

1. ↑  Football Manager Live Arkivert 26. august 2007 hos Wayback Machine. 2, Det offisielle nettstedet.
2. ↑  Football Manager Live Arkivert 16. oktober 2007 hos Wayback Machine. 2. Det offisielle nettstedet
3. ↑  «Football Manager Live: How the ultimate management sim became an MMORPG», *The Guardian*, 17. mars 2008

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Football Manager Live* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Football Manager Live* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Football Manager Live* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata
* Spørsmål og svar om spillet

Portal: Videospill
**WAITS** er et tidsdelt operativsystem som ble utviklet av Stanford Artificial Intelligence Laboratory for bruk på 36-biter stormaskinene PDP-6 og PDP-10 fra Digital Equipment Corporation (DEC). WAITS var en modifisert utgave av operativsystemet Monitor (som igjen ble videreutviklet til TOPS-10). WAITS ble benyttet av Stanford Artificial Intelligence Laboratory (SAIL) fra midten av 1960-tallet frem til 1991; stormaskinen som operativsystemet ble brukt på ble også kalt SAIL.

Selve navnet WAITS kan bety to ting, og de to betydningene var også forkortelser på to varianter av operativsystemet: West-coast Alternative to ITS og Worst Acronym Invented for a Timesharing System. Navnet ble godkjent av SAIL, SAINTS (Stanford AI New Timesharing System) og (Stanford Incompatible Non-New Extensively Rewritten System) gjennom en avstemning. Det var en stor utveksling av folk og ideer mellom utviklingsteamene bak henholdsvis ITS og WAITS, og innovasjoner ved WAITS hadde enorm indirekte innflytelse på ITS.

Eksterne lenker
---------------

* The autobiography of SAIL
* FOLDOC description
* SAILDART archive
**Norsk varmblods ridehest** er ikke en hesterase, men snarere en populasjon med hester. Varmblods ridehest finnes i dag over hele verden, men har utgangspunkt i tyske millitærhester.

Bakgrunn
--------

Før Tyskland ble samlet til et rike i 1871 var de tyske statene stadig i krig med hverandre. Dette førte til et stort behov for hester til kavaleriet. Det ble derfor opprettet *Land Gestüt* i hver av det som i dag er de tyske delstater. På disse statlige stutteriene ble det mulig for lokale bønder å få bedekt hoppene sine for en billig penge. Gjenytelsen var at statstutteriet hadde førsterett på å kjøpe avkom. For å opprettholde en edel hest, benyttet alle de tyske avlsforbundene engelske fullblodshingster som foredlere. Disse hingstene tilførte i første rekke motor og sadelleie. Den dag i dag benyttes fullblodshester som foredlere.

Etter 2. verdenskrig forsvant hele det militære systemet i Tyskland, og det var heller ikke behov for hesten i landbruket. De tyske avlsforbundene og de tyske bøndene var imidlertid raskt ute med å utvikle en hestetype som kunne gjøre det bra innen hestesporten. I dag er varmblods ridehest benyttet til sprangridning, dressur og feltritt.

Varmblods ridehest er over århundrer avlet etter strenge kriterier og nøye avlsplanlegging. Det har resultert i en robust og edel hestetype med godt temperament. Temperamentet gjør at den også er godt egnet som en familiehest.

De fleste europeiske land har eget avlsforbund for varmblods ridehest. I Tyskland finnes det ett for hver delstat. I Norge heter avlsforbundet Norsk Varmblod og det er Norsk Hestesenter som er stambokfører.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Varmblod
* Norsk Hestesenter
* Dansk Varmblod
* Hannoveranerforbundet
* Holsteinerforbundet
* Landgestut Celle
**Sivert Haltbakk** (født 1909 i Aure, død 1986 i Aure) var en norsk sjømann i kystfart, fisker og politiker for Arbeiderpartiet som var ordfører i Aure kommune fra 1965 til 1967.

Haltbakk gikk Folkeskole 1917-1924, og senere Kystskipperskole. Han var aktiv i Nordmøre fiskarlag, og var formann der i årene 1954-1976. Han ble første gang valgt inn i Aure kommunestyre i 1945 etter siste verdenskrig, og senere gjenvalgt i 1951 og årene fram til 1975. I årene 1965-1967 var han ordfører for Arbeiderpartiet i Aure, noe han ble i loddtrekning mellom Senterpartiet og Arbeiderpartiet. Valget av han, den første ordfører i kommunen fra Arbeiderpartiet i en så borgerlig-kommune som Aure, var derfor svært uventet.

Andre verv
----------

Han var Møre og Romsdal Arbeiderpartis vararepresentant nummer 1 på Stortinget fra 1965 til 1969.

Æresbevisninger
---------------

* 1977: Kongens fortjenstmedalje i gull

Referanser
----------

1. 1 2 3   stortinget.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Biografi: Haltbakk, Sivert». *Stortinget* **(norsk)**. Besøkt 27. april 2022.
3. ↑  «Biografi: Haltbakk, Sivert». *Stortinget* **(norsk)**. Besøkt 27. april 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
| World Golf Championships |
| --- |
| * Champions
* Mesterskapet
* Match Play
* Invitational
 |

**WGC–Bridgestone Invitational** er en turnering i golf for profesjonelle herregolfere. Den er del av World Golf Championships og har offisiell status både på PGA-touren og Europatouren. Turneringen ble etablert i 1999 og avløste *World Series of Golf*. Frem til 2005 var den kjent som WGC–NEC Invitational.

Turneringen spilles av omkring 75 spillere, noe som er rundt halvparten av det som er vanlig i andre profesjonelle turneringer. Kun de beste spillerne i verden inviteres til å delta. Pr. 2004 har turneringen alltid vært arrangert i USA, og med unntak av 2002 alltid på Firestone Country Club i Ohio.

Vinnere
-------

| År | Vinner | Land | Score |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Justin Thomas | USAs flagg | 267 |
| 2019 | Brooks Koepka | USAs flagg | 264 |
| 2018 | Justin Thomas | USAs flagg | 265 |
| 2017 | Hideki Matsuyama | Japans flagg | 264 |
| 2016 | Dustin Johnson | USAs flagg | 274 |
| 2015 | Shane Lowry | Irlands flagg | 269 |
| 2014 | Rory McIlroy | Nord-Irlands flagg | 265 |
| 2013 | Tiger Woods | USAs flagg | 265 |
| 2012 | Keegan Bradley | USAs flagg | 267 |
| 2011 | Adam Scott | Australias flagg | 263 |
| 2010 | Hunter Mahan | USAs flagg | 269 |
| 2009 | Tiger Woods | USAs flagg | 268 |
| 2008 | Vijay Singh | Fijis flagg | 270 |
| 2007 | Tiger Woods | USAs flagg | 272 |
| 2006 | Tiger Woods | USAs flagg | 270 |
| 2005 | Tiger Woods | USAs flagg | 274 |
| 2004 | Stewart Cink | USAs flagg | 269 |
| 2003 | Darren Clarke | Nord-Irlands flagg | 268 |
| 2002 | Craig Parry | Australias flagg | 268 |
| 2001 | Tiger Woods | USAs flagg | 268 |
| 2000 | Tiger Woods | USAs flagg | 259 |
| 1999 | Tiger Woods | USAs flagg | 270 |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Golf
***Norske Hollywoodfruer*** er en norsk dokusåpe som gikk på TV3 i 2010. Serien fulgt de norske kvinnene Antoinette Kristensen, Kristine Dorow, Beatrice Prochazka og Siv Cotton og deres liv i Hollywood.

Serien var en norsk versjon av *Svenske Hollywoodfruer*. 

Programmet klarte ikke å oppnå samme suksess som den svenske. De to første episodene hadde et snitt på 147 000 seere.

Bakgrunn
--------

Antoinette, fra Molde, var popartist og satset på en musikkarriere i Hollywood. Hun het egentlig Anette Haukaas, men skiftet navn da hun startet satsingen som artist for fullt. 

Beatrice, opprinnelig fra Oslo, var en fremgangsrik kvinne som både nøt karriere- og familieliv i Hollywood. Hun var 38 år og gift med Sean, som hadde tjent sin formue på eiendom. Sammen hadde de en datter på fire år, og i tillegg hadde hun en voksen datter fra et tidligere forhold. 

Siv, opprinnelig fra Elverum, var en Hollywood-frue i ordets rette forstand. Hun kom til USA som au pair da hun var 17 år, og var gift med en velstående amerikansk mann på 60 år. Sammen hadde de en datter på åtte år. Familien bodde i et luksuriøst hus i et fasjonabelt og bevoktet boligområde i Hollywood. Siv var hjemmeværende husfrue på heltid.

Referanser
----------

1. 1 2  «Her er de norske Hollywood-fruene». *Side2*. 3.2.2010. Besøkt 17. november 2016.
2. ↑  Solberg, Henriette Eilertsen, Julie (9. juli 2017). «Slik gikk det med «De norske Hollywood-fruene»». *Se og Hør* **(norsk)**. Besøkt 25. november 2021.
3. ↑  «Hollywood-fruer mister draget». *kampanje.com*. 26.4.2010. Besøkt 17. november 2016.
Forsiden av *Norske Folkelivsbilleder* av Caspar Scheuren etter Adolph Tidemand, 1854-utgaven. Kilde: Nasjonalbiblioteket 
***Norske Folkelivsbilleder*** var et billedverk av Christian Tønsberg som kom ut i tre forskjellige utgaver i 1854, 1858 og 1861.

Verket viser reproduksjoner av norsk natur og miljøer utført av kjente norske malere. Maleriene ble reprodusert som fargelitografier og trykket i Tyskland.

*Norske Folkelivsbilleder* hadde tekster på tre forskjellige språk og var slik også rettet mot det europeiske markedet. Plansjeverket målte 53 cm x 40 cm og var ment å skulle ligge fremme på stuebordet.

Første og andre rekke inneholder tolv bilder med tolv tekster, den siste har fire bilder og fire tekster. I første rekke er det i hovedsak Adolph Tidemand som har levert bidene, av andre kunstnere som bidro i verket var Hans Gude, Knud Bergslien og Johan Fredrik Eckersberg.
Tekstene var forfattet av Peter Christen Asbjørnsen, Jørgen Moe, Johan Sebastian Welhaven og Ivar Aasen.

Kilder
------

* Cecilie Boge: *Nasjonsbyggar eller sosial klatrar? Chr. Tønsberg og Norske Folkelivsbilleder*, hovedoppgave i historie - Universitetet i Bergen, 2001 digital utgave

Eksterne lenker
---------------

* (en) Norske Folkelivsbilleder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Rotavirus** er et virus som tilhører familien *reoviridae* og som deles inn i serogruppene A til G.

Rotavirus er en vanlig årsak til akutt gastroenteritt hos barn, bedre kjent som omgangssyke. I utviklingsland er rotaviruset en av de vanligste årsakene til barnedødelighet, mens dødsfall er sjelden i vestlige land. Det antas at halvparten av alle sykehusinnleggelser på grunn av diaré skyldes rotavirus.

Mange land har innført vaksinasjon mot rotavirus, og fra høsten 2014 vil dette også være en del av det norske vaksinasjonsprogrammet.

Referanser
----------

1. ↑  Rotavirusvaksinasjon Arkivert 7. mars 2016 hos Wayback Machine. Folkehelseinstituttet
2. ↑  Rotavirus dreper over 500.000 barn hvert år Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine. Leger Uten Grenser
3. ↑  Rotavirusinfeksjon Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine. Norsk Helseinformatikk
4. ↑  Norske spedbarn får vaksine mot omgangssyke NRK

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
***Mecynorhina oberthueri*** er en slekt av bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (opptil 67 millimeter), kraftig gullbasse. Hannen har et langt, flatt horn i pannen, dette er ikke kløvd i spissen, på hver side av dette en lengdekjøl. Hodet og pronotums grunnfarge er vanligvis hvit, pronotum har fire brede, uregelmessige, svarte lengdestriper. Dekkvingene er brede, fargen nokså variabel, men vanligvis en av to hovedtyper: enten brungul med uregelmessig nettaktige, svarte tegninger (var. *decorata*) eller brungul med svarte flekker på "skuldrene" og en svart kant langs scutellum (var. *unicolor*). Beina er svarte, framleggene (protibiae) har lange pigger hos hannene, bare noen korte tenner på yttersiden hos hunnene.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Kenya og Tanzania.

Systematisk plassering
----------------------

Ulike fargevarianter av denne arten har fått ulike navn, men disse representerer neppe gode systematiske grupper.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
				+ Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
					- Stammen Goliathini
						* Slekten *Mecynorhina* Hope, 1837
							+ Underslekten *Mecynorhinella* Marais & Holm, 1992
								- ***Mecynorhina (Mecynorhinella) oberthueri*** Fairmaire, 1903

Kilder
------

* Nettsider om *Mecynorhina spp.*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mecynorhina (Mecynorhinella) oberthueri* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mecynorhina oberthuri* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Mecynorhina oberthuri* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Mecynorhina* på Encyclopedia of life
* Coleoptera-Atlas-com - *Mecynorhina oberthueri*
En **roterende skiveelektrode** (forkortet **RDE** fra engelsk rotating disk electrode) er en hydrodynamisk arbeidselektrode som brukes i et treelektrodesystem. Elektroden roterer under eksperimenter som induserer en strøm av analytter til elektroden. Disse arbeidselektrodene brukes i elektrokjemiske studier når man undersøker reaksjonsmekanismer knyttet til redokskjemi, blant andre kjemiske fenomener. Den mer komplekse roterende ringskiveelektroden kan brukes som en roterende skiveelektrode hvis ringen blir inaktiv under eksperimentet.

Struktur
--------

Elektroden inkluderer en ledende plate innebygd i en inert ikke-ledende polymer eller harpiks som kan festes til en elektrisk motor som har veldig fin kontroll over elektrodens rotasjonshastighet. Disken, som enhver arbeidselektrode, er vanligvis laget av edelt metall eller glassaktig karbon, men ethvert ledende materiale kan brukes basert på spesifikke behov.

Funksjon
--------

Diskens rotasjon blir vanligvis beskrevet i form av vinkelhastighet. Når disken snur, blir noe av løsningen beskrevet som det *hydrodynamiske grenselaget* dratt av den roterende skiven, og den resulterende sentrifugalkraften slynger løsningen bort fra sentrum av elektroden. Løsning strømmer opp, vinkelrett på elektroden, fra bulk for å erstatte grenselaget. Summen av resultatet er en laminær strøm av løsning mot og over elektroden. Hastigheten på løsningsstrømmen kan styres av elektrodenes vinkelhastighet og modelleres matematisk. Denne strømmen kan raskt oppnå forhold der jevnstrømmen styres av løsningsstrømmen i stedet for diffusjon. Dette er en kontrast til stille og ustirrede eksperimenter som syklisk voltammetri der jevnstrømmen er begrenset av diffusjonen av specier i løsning.

Ved å kjøre lineær sveip voltammetri og andre eksperimenter ved forskjellige rotasjonshastigheter, kan forskjellige elektrokjemiske fenomener undersøkes, inkludert multi-elektronoverføring, kinetikken til en langsom elektronoverføring, adsorpsjon / desorpsjonstrinn og elektrokjemiske reaksjonsmekanismer.

Referanser
----------

1. ↑  «Electrochemical Methods: Fundamentals and Applications». *Russian Journal of Electrochemistry*. 12. 38: 1364–1365. 2002. doi:10.1023/A:1021637209564. Besøkt 1. mars 2021.
**Sierra Leones bank**(engelsk: **Bank of Sierra Leone**) er sentralbanken i Sierra Leone.

Historie
--------

Sierra Leone fikk sin uavhengighet fra Storbritannia 27. april 1961. Før dette var det West Africa Currency Board som hadde ansvaret for utstedelse av valuta i Sierra Leone, som da var *vestafrikansk pund* (British West African Pound).

Etter løsrivelsen vokste behovet for en egen valuta og en egen sentralbank. Daværende finansminister uttalte i sin budsjettale i 1962/63: *«No independent country can regard itself as truly independent until it has its own national currency. The time is not too distant when Sierra Leone too will have its own central bank»*. Den 27. mars 1963 ble sentalbankloven vedtatt, og 4. august 1964 startet sentralbanken sin operative drift. Sierraleonsk leone ble også tatt i bruk i 1964.

Sentralbanksjef
---------------

Pr juni 2016 er Kaifala Marah sentralbanksjef. Han ble utnevnt 14. april 2016.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  Sierra Leones bank - *Board of Directors* Arkivert 15. mai 2014 hos Wayback Machine. besøkt 21. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Fotterapeutforbundet (FTF)** er en partipolitisk uavhengig yrkesorganisasjon for autoriserte fotterapeuter i Norge, og arbeider for medlemmenes faglige, økonomiske og sosiale interesser. Forbundet er i stadig vekst og har i dag ca 1000 medlemmer. Medlemmene er autoriserte fotterapeuter og helsepersonell underlagt Helsepersonelloven. 

FTF jobber med å heve utdannelsen og bedre kjennskapen til tittelen autorisert fotterapeut, styrke fotterapeut-utdannelsen, heve fotterapeuters kompetansenivå, og gi fotterapeuten en mer framtredende posisjon i det norske helsevesen.

FTF gir ut fagtidsskriftet "Fotterapeuten". 

FTF er medlem av den internasjonale føderasjonen av fotterapeutorganisasjoner, Federation Internationale des Podologues. FIP ble grunnlagt i 1947 og har fokus på utvikling av podiatri rundt om i verden med organisasjoner som representerer 25 land på seks kontinenter. 

FTF er tilsluttet arbeidstakerorganisasjonen Delta som igjen er tilsluttet Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS).

Eksterne lenker
---------------

* Fotterapeutforbundet
* Delta

| * v
* d
* r
Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund |
| --- |
| 
* AVYO
* Befalets Fellesorganisasjon
* Delta
* Farmasiforbundet
* Finansforbundet
* Kriminalomsorgens Yrkesforbund
* Lærernes Yrkesforbund
* Negotia
* Norges Politilederlag
* Norske Meierifolks Landsforening
* Norsk Tollerforbund
* Parat
* Personellforbundet
* SAFE
* Skatteetatens landsforbund
* Skolelederforbundet
* STAFO
* Yrkestrafikkforbundet

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Snikksnakk** var en gruppe bestående av DJ-er fra Oslo som ga ut ett album og fire singler mellom 1989 og 1993. 

Gruppen bestod av DJ Hanza (Hans Erik Hansen), Lars Petter Holte, Stig Antonsen, Jimmy James (James Ekgren) og Marius Hauki. Albumet *Mer muffens* inneholdt en av de første[] norske hiphop-låter, «Crazy minister» (med Tommy Tee) og «Something» (med Jimmy James).

Snikksnakk var den første gruppen[] i Norge som produserte house- og technomusikk og kan regnes[*av hvem?*] som pionérer innenfor samplingteknikk. Gruppa benyttet også teknikker som pitch-nøytral hastighetsøkning og hastighetsreduksjon, noe som var banebrytende på den tiden.[*når?*][] Store deler av materialet ble produsert og spilt inn i et lydstudio som var innredet i boligen til Marius Hauki i Oslo.[]

Gruppen turnerte i 1990 med Tommy Tee og Trine Rein som gjesteartister.[]

Snikksnakk opphørte i 1993. Stig Antonsen produserte grupper som Wishful Thinkng, W.I.P. Eastside Flow, Solfaktor X og Reset. De resterende medlemmene DJ Hanza, Lars Petter Holte og Jimmy James dannet techno-trioen D.A.C (Digital Audio Concept). Marius Hauki forfulgte en karriere innenfor teknikk og ledelse.[]

Utgivelser
----------

* «Her er det no' muffens» (1989, singel)
* «Jadajada» (1990, singel)
* «Som et skudd» (1990, singel)
* *Mer muffens* (1990, album)
* «Make a move» (1993, singel)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Snikksnakk på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Snikksnakk på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
Åttende rutearme etter erobringen av Laiyuan fylke i det vestlige Hebei sommeren 1945
Propagandaplakat - Åttende ruterame i Shanxi.
Tidligere liaisonkontor i Guilin.
**Åttende rutearmé** (forenklet kinesisk: 八路军; tradisjonell kinesisk: 八路軍; pinyin: *bālù-jūn*), også kjent som *18. armegruppe av republikken Kinas nasjonalhær*, var en gruppearmé under det kinesiske kommunistiske partis kommando, nominelt innlemmet i Kuomintanghæren under den annen sino-japanske krig. Uttrykket rutearmé var benyttet i Kina bare i en kortere periode.

Den åttende rutearme ble dannet fra den kinesiske røde armé den 27. september 1937, da de kinesiske kommunister og det kinesiske nasjonalistparti inngikk den annen enhetsfront mot Japan ved utbruddet av den annen sino-japanske krig.

Sammen med Nye fjerde armé var Åttende rutearme viktigste kommunistiske militærkraft under krigen. Frn ble kommandert av partileder Mao Zedong og general Zhu De.

Åttende rutearme benyttet nasjonalistenes uniformer og flagg. De var i kamp mot den keiserlige japanske hær og dens samarbeidende stryker. Senere under krigen kom den ofte i kamp også meot Kuomintangstyrker.

Enheten ble til Folkets frigjøringshær i 1947, da den annen verdenskrig var over og den kinesiske borgerkrig blusset opp igjen for alvor.

Åttende rutearme bestod av tre divisjoner (115. divisjon under Lin Biao, 120. under He Long, og 129. under Liu Bocheng). Under krigen mot japanerne opererte hæren for det meste i det nordlige Kina, infiltrerte bak de japanske linjer og opprettet geriljabaser. Den fikk mange steder støtte fra lokal bondemilits.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NLA
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Charing Cross undergrunnsstasjon** er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den er knyttet til Charing Cross jernbanestasjon, og ligger like ved Trafalgar Square, i kollektivsone 1. Stasjonen betjener Bakerloo-linjen og Northern-linjen. 

Stasjonen var opprinnelig to separate anlegg. Bakerloo-linjen tok den i bruker under navnet Trafalgar Square undergrunnsstasjon den 10. mars 1906, mens Northern-linjen tok den i bruk under navnet Charing Cross 22. juni 1907. I 1914 skiftet sistnevnte navn til Charing Cross (Strand), for å skille den fra Charing Cross (Embankment). Den fikk så i 1915 navnet Strand. 4. juni 1973 ble Strand stengt, og de to stasjonene ble slått sammen. De ble åpnet som en enhetlig stasjon med sitt nåværende navn (Charing Cross (Embankment) skiftet samtidig navn til Embankment) den 1. mai 1979. 

I 1979 tok også Jubilee-linjen i bruk stasjonen, men dette tilbudet ble nedlagt i 1999 da utvidelsen av linjen var ferdig. 


| **Forrige stasjon** |   |  London Underground |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Piccadilly CircusHarrow & Wealdstone |  | Bakerloo-linjen Bakerloo-linjen |  | EmbankmentElephant & Castle |
| Leicester SquareEdgware/High Barnet |  | Northern-linjen Northern-linjen |  | EmbankmentMorden |

| National Rail *Overgangsstasjon Charing Cross* |
| *Endestasjon* |  | South Eastern Main Line |  | WaterlooDover |

Eksterne lenker
---------------

* Charing Cross Underground Station Transport for London

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Brekkvasselv** (sørsamisk: *Braahkenjohke*) er en tettbebyggelse i Namsskogan i Trøndelag. Brekkvasselv er også kjent som **Ælva**, blant lokalbefolkningen. En person fra Brekkvasselv kalles "Ælving".

Beliggenhet
-----------

Bygda har navn etter elva ved utløpet fra Brekkvatnet, *Brekkvasselva*.

Brekkvasselv ligger i et dalsøkk i Namdalen, med Middagsfjellet i vest og Rubben i øst. Elva Namsen går vest for Brekkvasselv.
Brekkvasselv ligger ca. 15 km sør for adm. senteret i Namsskogan kommune, Namsskogan. Det ligger også kun 15 km nord for Trones med Namsskogan familiepark.

Europavei 6 går vest for Brekkvasselv, og her er også startpunktet for fylkesvei 773, som går mellom Brekkvasselv og Røyrvik.

Historie
--------

De første folkene bosatte seg på plassen som senere skulle bli kjent som Brekkvasselv, rundt 1900-tallet[*trenger referanse*]. Det var folk fra hele landet som bosatte seg der, foruten Nord-Trøndelag, kom de fra Dovrefjell, Røros, Gudbrandsdalen, Østerdalen, og fra så langt som Østlandet og Sørlandet. 

Dette var folk som jobbet på jernbanen, og som jobbet med å bygge ut Nordlandsbanen på strekningen Grong – Mosjøen. Grunnen til at de bosatte seg her, var at de fikk tildelt gratis bygsle-tomter av Van Severen/Norske Skog.[*trenger referanse*]   

Tidligere, da E6 gikk gjennom Brekkvasselv, var det et yrende folkeliv langs hele plassen. Det var også 2 bensinstasjoner operative fram til rundt ca. 1990[*trenger referanse*], da E6 ble lagt på vestsiden av Brekkvasselv.

Ifølge valgmanntallet for 2011 var det i Brekkvasselv 138 stemmeberettigede av den totale befolkningen på 928 (pr. 1. januar 2011) i hele Namsskogan kommune.

Bygninger på Brekkvasselv
-------------------------

Gamle jernbanevokterboliger.  Foto: Henning J. Lund 
Brekkvasselv stasjon ble åpnet i 1940 i forbindelse med åpningen av Nordlandsbanen, og den var i drift fram til 1989. Den var i sin tid på størrelse med Grong jernbanestasjon, og var en viktig stasjon for befolkningen som bor på brekkvasselv, men også i områdene rundt. Nå har Namsskogan jernbanestasjon tatt over all trafikk. Stasjonens eies av Jernbaneverket, og har vært brukt som utleiebolig. Bygningen ble revet sommeren 2009. Jernbanevokterboligene er i dag i privat eie.

Samvirkelaget på Brekkvasselv har eksistert siden 1922, men hadde siden 1919 eksistert som et innkjøpslag. Det ble nedlagt i 1999, og bygget er i dag i privat eie.

Sampro-bygget ble satt opp av Sparebanken Namdal. Bygget er i dag i privat eie.

Panorama av «sentrum» på Brekkvasselv.  Foto: Henning J. Lund

Referanser
----------

1. ↑  Statistisk sentralbyrå Stemmeberettigede, etter kjønn, kommune og valgkrets. Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011. Nord-Trøndelag[*død lenke*] Besøkt 01. november 2011
2. ↑  Statistisk sentralbyrå Folkemengde 1. januar 2011. Nord-Trøndelag Besøkt 01. november 2011
3. ↑  NJK Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Brekkvasselv

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Da Ngawang Namgyal etablerte staten Bhutan i 1640 innførte han en todeling av makten mellom en religiøs og en sivil/verdslig leder.
**Druk Desi** er en tidligere stillingstittel i Bhutan for landets sivile/verdslige leder; stillingen ble innført av landets grunnlegger Ngawang Namgyal i 1640. 

Namgyal innførte en statsskikk kalt *Choesi*, som innebar en deling av styringen av landet i en administrativ enhet og en religiøs enhet. Den administrative enheten ble ledet av en *Druk desi*, som sto for det verdslige styret av landet. Den religiøse ledelsen ble lagt til Je Khenpo (*erkebiskopen* eller *sjefsmunken*).

Navneleddet *Druk* brukes i mange sammenhenger i Bhutan, navnet på landet er *Druk Yul*, den dominerende folkegruppen kalles *Drukpa* og kongens tittel er *Druk Gyalpo*. Leddet kan oversettes med *Torden-* eller *Tordenfolket(s)*.

Ved etableringen av monarki i 1907 falt rollen som Druk Desi bort.

Se også
-------

* Liste over Bhutans konger

Referanser
----------

1. ↑  «Bhutan: A Rich History». *PBS online*. Besøkt 6. mai 2016.
2. ↑  Gyurme Dorje. *Footprint Bhutan*. London: Footprint books, 2004. ISBN 1-903471-32-X. Side 242
3. ↑  Ellen Buch-Hansen. *Bhutan – en politisk og økonomisk oversigt*. København: Danida/Udenrigsdepartementet, 1996. ISBN 87-7265-467-8. Side 24
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Finland Finlands flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0 |
| Junior-VM |
| Bronse | 2005 Sveits’ flagg Tenero | Mellom |

**Hannu Airila** (født 9. juli 1985 i Kervo) er en finsk orienteringsløper som representerer den finske klubben Kalevan Rasti.

Hannu Airila tok bronsemedalje i junior-VM i sveitsiske Tenero i 2005. Siden har representasjoner for det finske landslaget gitt 11.-plass på mellomdistanse i VM som bestenotering. Den kom også i Sveits, nærmere bestemt i Lausanne i 2012. Han utviklet seg til å bli en meget sterk stafettløper, og har vunnet orienteringsverdens største klubbstafett, Jukola, hele fem ganger. Han var kun 19 år gammel da han for første gang gikk til topps i Jukola i 2005. Finnen har bidratt sterkt til at Kalevan Rasti vant Jukola i 2005, 2007, 2012, 2013 og 2014. 

Kun Helsingin Suunnistajats legendariske duo Erkki Aro og Juhani Salmenkylä med sine syv triumfer har flere seire i Jukolas historie enn Airila.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hannu Airila – World of O Rediger på Wikidata
***Illusions fantasmagoriques*** er en fransk stumfilm fra 1898, regissert av Georges Méliès.

Handling
--------

En magiker tryller frem en due, og legger fuglen i en boks som også inneholder et sett med klær. En gutt dukker opp fra boksen, og magikeren deler ham til to gutter med en øks. Men de to guttene krangler, og tryllekunstneren forvandler den ene gutten til en serviett, som han makulerer. Han legger den andre tilbake i esken.

Magikeren ødelegger deretter esken med en hammer, for å bevise at gutten virkelig har forsvunnet. Men gutten dukker umiddelbart opp igjen, og forvandles deretter til et flagg. Magikeren forsvinner deretter i en puff av røyk.

Referanser
----------

1. ↑  Philippe Rège. *Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1*
2. ↑  The Famous Box Trick

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Illusions fantasmagoriques* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Illusions fantasmagoriques* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
**Vladimír Petlák** (født 21. februar 1946 i Kuřim, død 2. februar 1999 i Ústí nad Labem) var en tsjekkoslovakisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by, 1972 i München og 1976 i Montreal.

Petlák vant en olympisk bronsemedalje i volleyball under OL 1968 i München. Han var med på det tsjekkoslovakiske laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for menn bak Sovjetunionen og Japan. Det ble spilt en enkeltserie med ti lag. Tsjekkoslovakia vant sju og tapte to kamper. Petlák spilte ni kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Bronse Bronse i volleyball menn Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Referanser
----------

1. ↑   «Vladimír Petláj - cvf.cz»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vladimír Petlák – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vladimír Petlák – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Vladimír Petlák – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Brødmannens memoarer del 2: Ellis Iland** er et om lag fem timer langt skuespill/visuelt hørespill av Johan Harstad. Stykket består både av lange monologer og partier med tradisjonell dialog.

En prøveforestilling av et to timers utdrag av stykket ble vist på Podium, Hausmania i Oslo, august 2009. Et tretti minutter langt utdrag ble også fremført som publikumslesning på Rogaland Teater, januar 2010.

  

Medvirkende, Hausmania:

Håkon M. Vassvik (Herr Barker, m.fl.)

Marika Enstad (Fru Martinez, m.fl)

Bjørn Erik Haugen (lydeffekter/video)

Johan Harstad (lyd/lys)

  

Medvirkende, Rogaland Teater:

Vegar Hoel (Herr Barker)

Sally Nilsson (Fru Martinez)

Svein Harry Schöttker Hauge (Stoklitsky)

Even Stormoen (Barkers far)

Gretelill Tangen (Barkers mor)

Ellis Iland er andre del i en trilogi. Hele trilogien har premiere på Black Box Teater i 2011.

Handling
--------

Som med skuespillet Washingtin og Brødmannens memoarer del 1: Akapulco er også tittelen til Ellis Iland feilstavet. I dette skuespillet møter vi igjen flere av karakterene fra Akapulco, men handlingen er nå flyttet førti-femti år tilbake i tid og foregår i New York City i årene 1905-1916.

I hovedrollen finner vi Dave Barker, bokførersønnen fra Bremen som ankommer New York sommeren 1899 og slår seg ned på nedre Manhattan i påvente av en jobb. Her møter han Rosalita Martinez (karakteren Fru Martinez i første del), en allerede beryktet kvinne som senere skal bli hans ektefelle, enten han vil eller ei. Rosalitas foreldre har monopol på byens renholdsvesen og lange tradisjoner med å ferdes i kloakksystemene under gatene. Sakte, men sikkert tvinges Barker bort fra drømmene om bokføring og inn i kloakken. Det blir snart klart for ham at forholdene over og under bakken er i ferd med å bli skremmende like. I tillegg er det ting som tyder på at den lokale bakeren har for stor makt i nabolaget, og at det finnes ubehagelige sammenhenger mellom de lange køene utenfor bakeriet, de stadig renere kloakkene og den plutselige oppblomstringen av ledige leiligheter i byen, til salgs for en alt for høy pris fra Martinez & Co Eien-domsmegling. I Ellis Iland blir vi også kjent med karakteren Stoklitsky, en tonedøv, talentløs ukrainsk musiker som har kommet til New York for å slå seg opp som komponist. Han har en idé om å komponere et hovedverk, bestående utelukkende av kvinter. Stoklitsky snakker dårlig engelsk og replikkene hans er skrevet på et hjelpeløst og ødelagt norsk som ofte frembringer både misforståelser og ufrivillig komikk.

Karakteren Dave Barker er mannen som hovedpersonen i første del, Akapulco, refererer til som Brødmannen.