recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Hukou har flere betydninger.*
Hukoubok i Folkerepublikken Kina
**Hukou** (forenklet kinesisk: 户口, tradisjonell kinesisk: 戶口, pinyin: *Hùkǒu*, også kalt **hùjí** 户籍) er det offisielle systemet for bostedskontroll i Folkerepublikken Kina. Kinesere har ikke uten videre rett til fri bosetting i eget land. Det finnes også **Hukoubøker** (户口登记本, familieregistre) som enhver familie i Folkerepublikken skal ha i sin besittelse, og som opplyser om alle viktige personaliahendelser (som fødsel, ekteskap).

Lignende registreringssystemer finnes også i Taiwan (også kalt *Hukou*) og i andre østasiatiske land:

* Japan (Koseki og Juminhyo)
* Nord-Korea (Hoju)
* Sør-Korea avskaffet det i 2008.
* Vietnam (Hộ Khẩu)
* Thailand (Tha bian ban)

Tidlig forhistorie
------------------

Familieregistre fantes det i Kina så tidlig som under Xiadynastiet (ca. 2100-1600 f.Kr.). I århundrene som fulgte ble systemet utviklet til å registrere familie- eller klangrupper og tjente til organisering av skattlegging, militærtjeneste og sosial kontroll. 

Ifølge *Eksaminasjon av Hukou* i *Wenxian Tongkao* fra 1317, var det en befolkningsminister under Zhoudynastiet ved navn *Simin* (司民), som hadde til oppgave å se til registreringen av fødsler, dødsfall, ut- og innflytting. I *Zhouritene* heter det at kopier av dokumentene ble oppbevart på tre forskjellige steder. Familiene ble organisert i baojiasystemet.

Guan Zhong, statsminister i staten Qi i det 7. århundre f. Kr. innførte forskjellig skatte- og militærtjenesteregimer fra område til område. Dessuten forbød han fri immigrasjon, emigrasjon og deling av familier - alt dette krevde tillatelse fra myndighetene. 

Xiao He, første kansler i Handynastiet, tilføyde kapittelet *Hu* (kinesisk: 户律) som en an de ni grunnleggende lover under Han (九章律), der *Hukou*-systemet ble fastlagt som grunnlag for skattlegging og innkalling til soldattjeneste.

Hukou-systemet i Mao-eraen
--------------------------

I Mao Zedongs era (1949-1976) var bostedskontrollen og den tilknyttede tvangsmessige befolkningeimmobilitet et sentral element i myndighetens kontroll med befolkningen. Opphold på det registrerte bosted var forutsetning for ethvert lovlig erverv og tildeling av mat og andre nødvendighetsgoder.

Etter Mao
---------

Etter Deng Xiaopings reformer ble det mulig for mange borgere å flytte uoffisielt til steder med bedre arbeidsmuligheter. Det førte til veldige immigrasjonsstrømmer til de økonomisk begunstigede kystregionene. 

Det finnes (2012) formodentlig mellom 150 til 200 millioner kinesere som faktisk bor annetsteds enn deres *hukou* tilsier. Deres offisielle bånd til et hjemsted de forlengst har forlatt innebærer ofte vesentlige ulemper, og også for deres barns skolegang og adgang til gaokaoeksamenen. Barn får ikke *hukou* etter fødestedet, men etter der deres foreldre (eller en av foreldrene) har *hukou*.

Referanser
----------

1. ↑  FAN, Cindy C. "China on the move", s. 1
**André Zacharow** (født 7. juli 1939 i Jaguariaíva i Paraná i Brasil, død 10. september 2021 i Curitiba i Paraná) var en brasiliansk økonom, advokat, akademiker og politiker.

Biografi
--------

André Zacharow var sønn av Júlio Zacharow og Altina Zacharow. Faren var pastot og en av grunnleggerne av Igreja Batista da região de Jaguariaíva. Han ble utdannet ved Universidade Federal do Paraná (UFPR).

Han var medlem av Brasils deputertkammer fra delstaten Paraná, fra 2003 til 2015. Først var han medlem av partiet Partido Democrático Trabalhista (PDT), men gikk over til Movimento Democrático Brasileiro (MDB).

Han var også president for Sociedade Evangélica Beneficente de Curitiba (Seb), støttespiller for Hospital Universitário Evangélico de Curitiba, Faculdade Evangélica do Paraná og Colégio Evangélico de Enfermagem.[]

tidligere sponsor for Hospital Universitário Evangélico de Curitiba, Faculdade Evangélica do Paraná og Colégio Evangélico de Enfermagem.[]

Zacharow døde av covid-19 i 2021.

Referanser
----------

1. ↑   www.fgv.br[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   «Ex-deputado federal André Zacharow morre aos 82 anos em Curitiba», publisert i G1[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Biografia do(a) Deputado(a) Federal ANDRÉ ZACHAROW». *Portal da Câmara dos Deputados*.
4. ↑  «Ex-deputado federal André Zacharow morre aos 82 anos em Curitiba | Paraná». *G1*. Besøkt 13. september 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**MIA** er navnet på et konsept NRK Super har kjørt på sine nettsider, og til dels på TV. Serien er satt sammen av de tre venninnene Marie, Iben og Alexandra (MIA) sin blogg, der de skriver innlegg og poster webcam-videoer om det de har på hjertet, og videoer om hva som ellers foregår i livene deres.

Serien startet 1. februar 2010 og femte og siste sesong ble avsluttet i juni 2012). Da serien startet var jentene i ferd med å starte andre halvår i sjette klasse på en ny skole, og serien har senere fulgt dem videre gjennom alt de opplever i livene sine. Ved slutten av femte og siste sesong er de nesten ferdige med åttende klasse. Serien foregikk i normal tid, det vil si at dersom en video for eksempel foregikk på nyttårsaften, ble den postet på nyttårsaften, og foregikk en video mens jentene er på skolen, ville den som oftest bli postet mellom ca. klokka 09.00 og 14.00 på en hverdag. Serien "modnet" også samtidig som jentene, og etterhvert som de ble eldre ble nye, mer alderstilpassede temaer tatt opp i serien.

MIA-jentene gikk i samme klasse som guttene i konseptet *BIFF*. Det foregikk på samme måte som, og parallelt med MIA-konseptet, men var guttene Pelle, Daniel og Adils vinkling av historien. BIFF-serien ble avsluttet etter andre sesong i desember 2010 da serien aldri helt slo ann hos målgruppen. På ungdomsskolen gikk ikke MIA-jentene lenger i samme klasse som BIFF-guttene, men i parallellklassen deres.

NRK Super lagde det aller første nettkonseptet for norske barn, «Sara», som ble avsluttet høsten 2009, som da senere ble overtatt av MIA. Sara fulgte hovedpersonen med samme navn gjennom de siste årene på barneskolen, og serien endte da hun sluttet i syvende klasse. Karakteren Sara kom tilbake for en kort stund da hun hadde en gjesterolle i MIA i sesong 3. MIA-jentene har reist litt rundt i landet for å være med på filmpremierer der alle kunne komme og møte jentene.

Serien MIA er nå avsluttet, og har nå blitt fulgt opp av en ny serie, "Jenter", som følger en sjetteklassing som heter Maya og de tre bestevennene hennes, Tora, Shirin og Emilie. "Jenter" foregår på samme måte som MIA, som vil si at denne også hovedsakelig er en nettserie som også av og til sendes på TV. Som forgjengerne foregår også "Jenter" i normal tid.

Eksterne lenker
---------------

* MIA på NRK Super
* BIFF på NRK Super
* Sara på NRK Super
* Jenter på NRK Super
Situasjonskart over Mali med statsu per januar 2013, før internasjonale styrker ble satt inn i landet. Området i Nord-Mali innrammet i rødt viser utstrekningen av opprørernes kontroll, med byer erobret av Ançar Dine markert i rødt, Bevegelsen for enhet og jihad i Vest-Afrika i lilla, Nasjonalbevegelsen for frigjøring av Azawad i blått og Al Qaida i det islamske Maghreb i grått.
**Mission internationale de soutien au Mali sous conduite africaine**, MISMA (engelsk:  *African-led International Support Mission to Mali*, AFISMA), er en internasjonal militærstyrke opprettet av De vestafrikanske staters økonomiske fellesskap (ECOWAS) og satt inn i Nord-Mali for å bekjempe opprørere. FNs sikkerhetsråd autoriserte utstasjonering av styrken ved resolusjon 2085 vedtatt 20. desember 2012. MISMA ble satt inn mot opprørsgruppene Ançar Dine, Nasjonalbevegelsen for frigjøring av Azawad, Bevegelsen for enhet og jihad i Vest-Afrika og Al Qaida i det islamske Maghreb. 

Planen var opprinnelig å sette inn en styrke på 3 300 mann i september 2013. På grunn av opprørernes framrykking, ble MISMA-styrkene satt inn allerede fra 17. januar 2013. Det var Nigeria som først sendte tropper til Mali, og deretter fulgte det soldater fra Benin, Nigeria, Senegal, Togo og Niger. I tillegg sendte Tsjad en styrke som først ikke var en del av MISMA. Frankrike sendte egne styrker i Operasjon Serval. Sammen med franske styrker lykkes MISMA i å drive de islamistiske opprørerne tilbake. De viktigste byene i Nord-Mali ble inntatt. I løpet av tre uker var opprøret slått ned.

I midten av april 2013 hadde MISMA en styrke på over 6 300 mann i Mali. FNs sikkerhetsråd vedtok 25. april 2013 å opprette fredsstyrken MINUSMA. Planen er at MINUSMA skal ta over for AFISMA 1. juli 2013 og at de vestafrikanske soldatene innlemmes i FNs fredsstyrke.

Referanser
----------

1. ↑  «Security Council Authorizes Deployment of African-led International Support Mission in Mali for Initial Year-Long Period», Security Council 6898th Meeting (PM), Department of Public Information, News and Media Division.
2. ↑  «UN backs Mali intervention force to oust rebels», *BBC News*, 21. desember 2012.
3. ↑  David J. Francis: *The regional impact of the armed conflict and French intervention in Mali* Arkivert 18. april 2013 hos Wayback Machine. Norsk Ressurssenter for Fredsbygging (NOREF), 9. april 2013, s. 7.
4. ↑  «Dancing Nigerian soldiers prepare for Mali combat», *BBC News*, 17. januar 2013.
5. ↑  «Nigeria: Air Force Sends War Planes to Mali Thursday», *AllAfrica*, 17. januar 2013.
6. ↑  *Mali. February 2013 Monthly Forecast*, Security Council Report , 31. januar 2013.
7. ↑  Francis, s. 3.
8. ↑  «AFISMA Head of Mission visits Northern Mali town of Kidal», African Union Peace and Security Department, 19. april 2013.
9. ↑  «Mali: UN approves new UN peacekeeping force, Minusma», *BBC News*, 25. april 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Kjerneinflasjon** (også kalt **underliggende inflasjon**) er et inflasjonsmål som ekskluderer visse størrelser. Normalt justerer man for avgiftsendringer og utelater energivarer fra beregningene. I Norge beregnes kjerneinflasjonen av Statistisk sentralbyrå.

Den 29. mars 2001 ble en ny pengepolitisk forskrift utarbeidet av regjeringen. Der het det at «det skal i utgangspunktet ikke tas hensyn til direkte effekter på konsumprisene som skyldes endringer i rentenivået, skatter, avgifter og særskilte, midlertidige forstyrrelser». Ifølge forskriften er det operative målet en kjerneinflasjon på omtrent 2,5 % over tid. I 2018 ble målet for kjerneinflasjon i Norge redusert til 2,0 %.

Mål for kjerneinflasjon
-----------------------

Ved utregning av kjerneinflasjon tar man utgangspunkt i konsumprisindeksen (KPI), som i utgangspunktet er et mål for inflasjon:

* **KPI-JAE**: KPI justert for avgiftsendringer og ekskludert energivarer
* **KPI-JA**: KPI justert for avgiftsendringer
* **KPI-XE**: KPI ekskludert energivarer

Se også
-------

* Inflasjon
* Konsumprisindeks

Referanser
----------

1. ↑  Norges Bank: Pengepolitikken i Noreg Arkivert 25. september 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑  Finansdepartementet (2. mars 2018). «Ny forskrift for pengepolitikken». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 10. juni 2020.

Kilder
------

* Statistisk sentralbyrå – Underliggende inflasjon
«MILF» har flere betydninger.
Den amerikanske pornoskuespilleren Deauxma (født 1960) presenteres som MILF (moden, seksuelt attraktiv kvinne) i flere filmer. Bilde fra sexmessa Venus Berlin 2008.
**MILF** er et akronym for det amerikanske slanguttrykket *Mother(s) I'd Like to Fuck* («mødre jeg kunne tenke meg å knulle»). Betegnelsen brukes om seksuelt attraktive mødre, vanligvis mellom 35 og 50 år. I moderne pornografi kan likevel modeller på 25 år spille rollen.

Betegnelsen MILF skal være kjent fra tidlige nyhetsgrupper på internett, men fikk en bredere utbredelse gjennom den amerikanske filmkomedien *American Pie* fra 1999. MILF-kvinnen fra denne filmen er «Stiffler's Mom», moren til en av hovedpersonene. «Stiffler's mom» spilles av skuespilleren Jennifer Coolidge.

Det er i dag mange internettsider med pornografisk innhold som spesialiserer seg på sjangeren MILF. Den erotiske interessen som kommer til uttrykk i MILF kan for eksempel forklares med tenåringsgutters fascinasjon for venners attraktive mødre, eller med amerikanske menns ambivalente fascinasjon/forakt for seksuelt aktive alenemødre. 

Samme seksuelle fantasi eller fenomen, men uten bruk av betgenelsen «MILF» og pornografiske skildringer, forekommer i filmen *Manndomsprøven* (*The Graduate*) fra 1967 der collegestudenten Ben (spilt av Dustin Hoffman) får et seksuelt forhold til den modne nabokvinnen Mrs. Robinson (spilt av Anne Bancroft).

MILFs i populærkulturen
-----------------------

* "Stifler's Mom" - Jennifer Coolidge - American Pie 1999
* "Stacy's Mom" - Rachel Hunter - Fountains of Wayne 2003
* "Mrs. Robinson" - Anne Bancroft - Manndomsprøven 1967
* "M.I.L.F.$" - Ciara, Chrissy Teigen, Alessandra Ambrosio, Kim Kardashian West, Gemma Ward, Tara Lynn, Devon Aoki, Angela Lindvall, Isabeli Fontana, Amber Valletta, and Natasha Poly - Fergie 2016
**MUF** er forkortelse for flyktningestatusen til en gruppe kurdiske flyktninger fra Irak: **M**idlertidig opphold **U**ten rett til **F**amiliegjenforening. I utgangspunktet var det vel 2000 flyktninger i denne gruppen, kalt «muffere».

De såkalte MUF-erne er en gruppe kurdere fra Nord-Irak som kom til Norge mellom 1998 og 2000. De fikk ikke innvilget asyl, men fikk innvilget MUF for ett år om gangen.

Bakgrunn
--------

Odd Roger Enoksen endret som kommunalminister i 2000 i Kjell Magne Bondeviks første regjering praksis med at kurdiske flyktninger fra Nord-Irak fikk opphold på humanitært grunnlag i Norge. Han innførte i stedet MUF-ordningen før han gikk av.

Da Sylvia Brustad var kommunalminister i 2001, avviklet hun ordningen som Enoksen hadde innført. Hun ga i stedet mufferne rett til å søke om oppholds- og arbeidstillatelse i Norge.

I 2003 endret kommunalminister Erna Solberg reglene. Nå gjaldt det at de måtte ha vært i arbeid i minst ett år pr. 1. april og 1. mai 2005 for å få bli i Norge. De som ikke hadde vært i arbeid i så lang tid, måtte ut av landet. 844 søkte om opphold i medhold av disse reglene. Vel 500 var kvalifiserte.

MUF-saken
---------

197 irakiske kurdere oppfylte ikke kravene i regjeringens forskrift, men fikk likevel innvilget oppholds- og arbeidstillatelse i Norge av Utlendingsdirektoratet. Grunnlaget for dette lå i § 8.2 i Utlendingsloven, hvor det tales om «sterke menneskelige hensyn». Da dette ble kjent, ble det sterke reaksjoner mot UDIs sjef Manuela Ramin-Osmundsen, som hevdet at hun ikke kjente til saken. Selv om hun var ny i jobben, hadde hun vært nestleder i UDI. Ettersom hun burde ha kjent til saken, valgte hun å gå av.

Et utvalg ledet av professor Hans Petter Graver, Graver-utvalget, gransket saken og kom til at direktør i Utlendingsdirektoratet Trygve G. Nordby, til tross for at han fulgte norsk lov, hadde strukket strikken lengre enn det var politisk dekning for i saken.

Over halvparten av sakene er siden behandlet på nytt og bare en tredel av MUF-erne får bli i Norge. 91 av MUF-erne har nå fått endelig avslag fra Utlendingsnemnda. Av disse forbereder om lag 80 seg til å gå til gruppesøksmål mot staten.

Regjeringa Stoltenberg varslet tvungen tilbakesending til Nord-Irak av de resterende mufferne. Flere politiske partier og kurdiske organisasjoner i Norge har aksjonert mot disse planene.

Pr. august 2020 arbeidet UDI fortsatt med MUF-relaterte saker.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

MUFerne – hovedhjemmeside
**Anne-Carolyn Schlüter** (født 19. september 1970 i Hamburg) er en tysk sangerinne (mezzosopran). Hun har bodd på Kongsberg siden 2009.

Anne-Carolyn Schlüter ble utdannet ved Universität Köln og Kölner Musikhochschule i perioden 1990–2001. Hun har opptrådt på scener over hele verden, både i operaoppsetninger og som sangsolist. Schlüter har samarbeidet med dirigentene Colin Davis, Claudio Abbado og Helmuth Rilling. Hun opptrådte på Glogerfestspillene i 2007 og i 2010, og i 2009 i Antonín Dvořáks opera *Rusalka* på Den Norske Opera & Ballett.

Schlüter har deltatt på flere plateinnspillinger, blant annet *Tryllefløyten* med Claudio Abbado (Deutsche Grammophon) og Frank Schrekers *Das Spielwerk und die Prinzessin*.

Referanser
----------

1. 1 2  «Anne-Carolyn Schluter (Mezzo-soprano) - Short Biography». *www.bach-cantatas.com*. Besøkt 19. november 2017.
2. ↑  «Oslo Kammermusikkfestival». *oslokammermusikkfestival.no*. Besøkt 18. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |

Portal: Tyskland
Tupamaros' flagg**Tupamaros** (også kjent som *Den nasjonale frigjøringsarméen*) var en bygeriljaorganisasjon i Uruguay i 1960- og 1970-årene.

Tupamaros var oppkalt etter inkalederen Túpac Amaru II (1738–1781), som sto i spissen for det siste store inkaopprøret mot de spanske erobrerne.

Bygeriljaen begynte med å rane banker og andre selskap tidlig i 1960-årene, for så å dele ut det de hadde stjålet (mat og penger) til de fattige i Montevideo. På slutten av 1960-årene ble de engasjert i politiske bortføringer og attentater. 

Det uruganske militæret førte en blodig krig mot Tupamaros med massearrestasjoner og forsvinninger. På tross av at Tupamaros ble alvorlig svekket av dette ga president Juan María Bordaberry de militære frie hender i kupp i 1973. Dette førte til ytterligere undertrykking av befolkningen og politiske venstrepartier.

Tupamaros kom tilbake i det offentlige rom som et lovlig politisk parti etter at demokratiet ble gjenninnført i 1985. I dag er det det største partiet i regjeringskoalisjonen Frente Amplio, og landets president i årene 2010 - 2015) José Mujica har selv bakgrunn fra Tupamaros-geriljaen.

Bygeriljaen ble skildret i filmskaperen Costa-Gavras thriller *État de siège* (Norsk filmtittel: *Gislene er vårt våpen*), som kom i 1972.

Referanser
----------

1. ↑  «TUPAMAROS OF URUGRAY: THE MYSTIQUE SURVIVES». The New York Times. 3. november 1986. Besøkt 24. januar 2018.
2. ↑  «José Mujica and Uruguay's "Robin Hood Guerrillas"». The National Interest. 13. september 2013. Besøkt 24. januar 2018.
3. ↑  «État de siège (1972)». Internet Movie Database. Besøkt 24. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tupamaros – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* El Ortiba – Raúl Sendic – Samling av tekster om Raúl Sendic og Tupamaros

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Altertavlen i Selfors kirke ble malt av Everild Feeny
**Everild Mary Feeny** (født 15. mars 1911 i Merseyside, Liverpool, død 2003) er en engelsk katolikk, kunstner og forfatter. Feeny er utdannet som kunstlærer, og arbeidet i dette yrket før hun ble pensjonert. I 1977 begynte hun å skrive brev for den katolske presse og ble senere tilsluttet en rekke katolske organisasjoner i Storbritannia og USA. Flere av hennes artikler er utgitt, og i 1995 ble hun intervjuet av BBC i *Women's Hour*.

Everild Feeny har markert seg som en forkjemper for ordinering av kvinnelige prester i den katolske kirke. I Storbritannia er hun organisatoren bak *Catholic Women's Ordination Day*, som finner sted den andre lørdagen i september.

Everild Feeny var kunstneren som malte altertavlen i den gamle St. Eysteins kirke i Bodø (revet 1981), såvel som altertavlen i Vår Frelsers kirke i Rana.

Forfatterskap
-------------

* Peeps Round the World Diary, Janus Publishing Co Ltd, mars 1995, ISBN 1857561635
* Deist Catechism of Christian Doctrine for 2000 AD, mars 1997, ISBN 1857563204

Referanser
----------

1. ↑  (en) The Womans Library Special Collections Catalogue: Papers of Everild Feeny, 1977–1999, RefNo 7EMF 01-12 Arkivert 26. juni 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  Everild Feeny: Campaign for women priests in the Roman Catholic Church, 1977–1994, RefNo 7EMF/01, og Index to 7EMF/01 1978-1994, 7EMF/02, The National Archives, London Metropolitan University: The Women's Library, Archon Code: 106

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Anu Tali** (født 18. juni 1972) er en estisk dirigent.

Biografi
--------

Tali studerte orkesterdireksjon og piano ved Estlands musikkhøyskole fra 1991 til 1995 og orkesterdireksjon ved musikkonservatoriet i St. Petersburg fra 1998 til 2000. I tillegg deltok hun jevnlig i mesterklasser med Jorma Panula ved Sibelius-akademiet i Finland. 

I 1997 startet hun orkesteret *Estisk-Finsk Symfoniorkester* (heter nå Nordisk Symfoniorkester) sammen med tvillingsøsteren Kadri Tali, og har siden starten fungert som orkesterets sjefsdirigent. Fra 2002 har hun vært tilknyttet *Vanemuine*-teateret i Tartu. Blant orkestere Tali har dirigert hører også Deutsches Sinfonieorchester Berlin, NDR Sinfonieorchester Hamburg, Deutsche Kammerphilharmonie Bremen og Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks.

Utmerkelser og priser
---------------------

2003: Echo Classics pris som «Årets unge artist» for plateinnspillingen *Swan Flight*  
 
2003: Estlands kulturpris  

2004: Estlands presidents utmerkelse  

2006: Utnevnt til «Årets musiker» av Estlands radio og TV

Plateinnspillinger
------------------

* **Swan Flight** (2001) (musikk av Claude Debussy, Jean Sibelius og Veljo Tormis)

Nordisk Symfoniorkester/Anu Tali
Warner Classics/Finlandia 8573-89876-2
* **Action, Passion, Illusion** (2005) (musikk av Sergej Rachmaninov, Jean Sibelius og Erkki-Sven Tüür)

Nordisk Symfoniorkester/Anu Tali
Warner Classics 2564-61992-2

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 29. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000025288[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos Harrison Parrott
* Biografi, diskografi etc. hos Warner Classics & Jazz
* Nordisk Symfoniorkesters hjemmeside

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger (iba) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Anne Grete Ellingsen** (født 10. juni 1953 i Bergen) er en norsk næringslivsleder. Hun har vært direktør for partnerutvikling i Gjensidige-gruppen.

Ellingsen er styremedlem i allmennaksjeselskapene Rocksource og Grieg Seafood og styreleder i aksjeselskapet Ageless og styremedlem i Ellingsen NOR Instruments (Haakon Ellingsen AS). Hun var også nestleder i Nordstrand Arbeiderpartilag.

Ellingsen var administrerende direktør i Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon (HSH) i perioden 1995–2002 og har hatt lederposisjoner i Statoil Norge, Elf Aquitaine og Vinmonopolet. Hun har også vært generalsekretær i World Petroleum Congress, statssekretær i Olje- og energidepartementet (1990–1992), styreleder i Corporate Communication Network Norway (CCN Norway) og styremedlem i EuroCommerce Brussels.

Ellingsen er utdannet *M.Sc.* i petroleumsteknologi fra Universitetet i Stavanger. Hun var første kvinne til å ha jobb som plattformsjef i Norge og sannsynligvis i hele verden da hun ble plattformsjef for Elf i 1982.

Ellingsen var bosatt i Oslo, men flyttet til Lund i Kristiansand i 2008 og jobbet tre år i Agder Energi med oppgaver innen eierforvaltning og internasjonaliseringsstrategi før hun gikk over til et nettverkselskap innen energi i 2011. Fra 1. september 2013 er hun daglig leder i NCE NODE.

Referanser
----------

1. ↑  Rune Øidne Reinertsen: *Hun er den nye Node-sjefen.* Artikkel i Fædrelandsvennen 25. juli 2013 side 11

Eksterne lenker
---------------

* (no) Anne-Grete Ellingsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Anuradhapura** (singalesisk අනුරාධපුර, tamilsk அனுராதபுரம்) er en av de forhistoriske hovedstedene på Sri Lanka, berømt for sine vel bevarte ruiner av forhistorisk lankesisk sivilisasjon. Anuradhapura er 205 km nord for dagens hovedstad Colombo. 

Byen ble grunnlagt i det 4. århundre f.Kr. og var hovedstaden i kongedømmet Anuradhapura inntil begynnelsen av 1000-tallet e.Kr, den ble gradvis forlatt etter en invasjon i 993. I denne lange tidsperioden var Anuradhapura et av Asias mest stabile senter for politisk makt og urban livsførsel. 

Denne hellige byen ble etablert rundt en avlegger av 'opplysningens tre', Buddhas fikentre, brakt hit i det 3. århundre f.Kr. av Sanghamitta, grunnleggeren av en orden av buddhistiske nonner. Anuradhapura var det første stedet buddhismen ble etablert på Sri Lanka, noe som feires med en stor religiøs fest i juni (Poson poya).

Det var tallrike palasser, klostre og stupaer (pagoder) gjorde Anuradhapura til en praktfull og storslått by. Mange av byggverkene hadde enorme dimensjoner; Jetavanarama-stupaen er for eksempel 152 meter høy ( den var den tredje høyeste bygningen i verden da den ble bygget i det 3. århundre f.Kr. kun overgått av Giza-pyramidene). Her finner man også Kuttam Pokuna. Det er to bassenger som regnes som en av de viktigste prestasjonene innen hydrologisk ingeniørfag og fremragende arkitektoniske og kunstneriske kreasjoner fra de gamle singaleserne.

Grunnlaget for byens økonomi var store kunstige sjøer *(tanks*)*,* som gjorde det mulig å drive et intensivt jordbruk.

Anuradhapura var en ceylonisk politisk og religiøs hovedstad som blomstret i 1300 år, før den ble forlatt. Gjemt bort i tett jungel i mange år, først i 1820-årene gjenoppdaget britene ruinene og i 1890 ble utgravninger påbegynt. Byens palasser, klostre og monumenter er nå tilgjengelige igjen.

Det har blitt foretatt betydelige utgravinger og ruinene av byen står på UNESCOs verdensarvliste.

* 
* Jetavanarama DagobaJetavanarama Dagoba
* 
* 
* 
* Kuttam PokunaKuttam Pokuna
* Kuttam PokunaKuttam Pokuna

Referanser
----------

1. ↑  Centre, UNESCO World Heritage. «Sacred City of Anuradhapura». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 12. april 2021.
2. ↑  Haugan, Siv (2. januar 2019). «Anuradhapura». *Store norske leksikon*. Besøkt 12. april 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Annbank** er en landsby (*village*) i regionen South Ayrshire i Skottland. Den ligger ved elven Ayr, om lag 8 km øst for byen Ayr. Den var opprinnelig en gruvebosetning, og hadde en gang en industriell jernbaneforbindelse til Ayr via Auchincruive Waggonway. Jernbanestasjonen Weston Bridge Halt lå ved broen med det navnet nær Annbank og sto nær Ayr Colliery No.9. Den ble brukt av gruvearbeidere som reiste til sine respektive kullgruver og bergdrift.

Naturskjønne omgivelser langs elven Ayr
Befolkningstallet har vært relativt stabilt de siste tiårene. Ved folketellingen i 2001 hadde Annbank 854 innbyggere. I 2006 ble folketallet estimert til 840 innbyggere. Folketallet for 2020 er beregnet til 890 innbyggere.

Landsbyen har et samfunnshus, bakeri, butikk, bowlingbane, juniorfotballklubb (Annbank United FC) og en pub. Puben er kjent som «Tap o'the Brae» som i mai 2014 vant årets pub i Ayrshire.

Annbank House hadde en gang utsikt over elven Ayr og Gadgirth Holm, men det ble revet etter å ha blitt benyttet som hotell. Festningen Gadgirth Old Ha’ (Gadgirth Old Hall) sto ved elven Ayr nær Privick Mill og det gamle Gadgirth House, men er nå knapt synlig. Lite er kjent om den, bortsett fra at den ble erstattet av Gadgirth Castle en gang på 1300-tallet. Godset og baroniet i Gadgirth lå en gang ved siden av elven Ayr øst for Annbank. Reginaldus de Camera, senere skrevet som Chalmer, er nedtegnet for å ha holdt baroniet Gadgirth som arvelig besittelse under regimet til kong Vilhelm I av Skottland (1165-1214). Familien fortsatte å bo ved residensen fram til ca. 1761.

Referanser
----------

1. ↑   «Comparative Population Profile: Annbank Locality», *Scotland's Census Result OnLine*
2. ↑  «Mid-2006 Population Estimates for Settlements in Scotland», *General Register Office for Scotland*. 10. juli 2008. Arkivert fra originalen (Excel) 6. desember 2008.
3. ↑   «Mid-2020 Population Estimates for Settlements and Localities in Scotland». *National Records of Scotland*. 31. mars 2022
4. ↑  Fanning, Gary: «Tap O The Brae swoop the Ayrshire Post's Pub of the Year award», *Daily Record*
5. ↑  Historic Environment Scotland: «Old Ha’», *Canmore*
6. 1 2   Paterson, James (1863): *History of the Counties of Ayr and Wigton*. V.1 - Kyle. James Stillie. s. 229.

Eksterne lenker
---------------

(en) Annbank – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Video footage of the old Gadgirth Estate and Annbank House

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
«**Det var en gang en gubbe**» er et skillingstrykk Alf Prøysen samlet inn til sin visespalte i «Magasinet for alle» på 1950-tallet. Opprinnelsen til denne skillingsvisen oppgis ikke.

Teksten
-------

**1.**Det var en gang en gubbe som bodde i et hult  

han hadde ei et enda hår oppå sin gamle skult.  

Tralalala – tra lalala  

han hadde ei et enda hår oppå sin gamle skult.  

  

**2.**For han hadde ei kjerring som i hans lokker dro,  

og ho stret og drog og balade til dess at gubben dog.  

  

**3.**Når gubben vel var døder og lager uppå bår  

då gikk hans sjel og irrade liksom et vilse får.  

  

**4.**Så kom han til Sankt Peter som står ved himlens port  

han frågade: lille gubben min hva månde du ha gjort.  

  

**5.**Jag er en stakkars gubbe som råkat ut i drift  

ty jag ut i mitt arma liv en gang har været gift.  

  

**6.**Sankt Peter kunne fatta en sådan sorglit lott  

han sagde: Lilla gubben min, kom inn i himlen blott.  

  

**7.**Nu lengar jag sa gubben, ifrån alt slept og slit  

men jag går ei inn himmerik om kjerringa kommer dit.

Kilder
------

* «De gamle visene med Alf Prøysen», Forlaget For Alle, 1972, basert på «Magasinet for alle» årgang 1954-1955
***Det var en gang en sjømann*** (svensk: *Det var en gång en sjöman*) er en svensk filmkomedie fra 1951, i regi av Ragnar Frisk. Manuset ble skrevet av Bengt Logardt og Gösta Rybrant. Norske Jossie Pollard og Edel Stenberg medvirker.

Filmen ble spilt inn i AB Sandrew-Ateljéerna i Stockholm, Bogesunds slott i Vaxholm og i Stockholms havn.

Den hadde svensk premiere på kinoer i Stockholm, Göteborg og Luleå 20. august 1951.

Handling
--------

Styrmann *Öman* går på bommen i den nordafrikanske byen Jazzablanca. En aften besøker han en kro, hvor en gruppe unge kvinnelige dansere fra Sverige opptrer. Lederen, *Saga*, oppdager bak kulissene at de er i klørne på en gangsterbande som bedriver hvit slavehandel. På kroa møter *Öman* den svenske lettmatrosen *«Pricken»* Holmberg fra båten «S/S Saga». De kommer overens om at *Öman* skal søke på den ledige styrmannsstillingen på «S/S Saga».

Når danseren *Saga* får vite om den svenske båten ser hun plutselig en mulighet for jentene til å unngå en skjebne verre enn døden. De flykter om natten og lykkes i å ta seg ombord - med *«Undre Världen»* og hans håndlanger etter seg. Gjennom en kraftfull inngripen av *Öman* og *«Pricken»* blir båten befridd fra inntrengerne. *«Undre Världen»* blir kastet over bord, mens jentene gjør seg usynlige. 

Skipperen ansetter *Öman*. Når han og *«Pricken»* oppsøker sine lugarer finner de - til sin store overraskelse - de kvinnelige danserne som har gjemt seg der. *Öman* og *«Pricken»* bestemmer seg for å hjelpe jentene og skjule dem for den øvrige besetningen, spesielt skipperen - en ungkar og innbitt kvinnehater.

I rollene (kun krediterte)
--------------------------

* Sonja Stjernquist - *Saga, danserinne*
* Bengt Logardt – *Axel Öhman, styrmann*
* Elof Ahrle – *«Pricken» Holmberg*
* Gus Dahlström – "Korten", matros på S/S Saga
* Holger Höglund – *«Lången», matros på S/S Saga*
* Git Gay – *«Heta Mary», gangsterdronning*
* Artur Rolén – *Kaptein på S/S Saga*
* Jan Molander – *Isidor Hagberg, allviter, Sagas forlovede*
* Gösta Bernhard – *«Undre Världen», gangster, slavehandler*
* Börje Mellvig – *«Den store»*, gangsterleder
* Jossie Pollard – *Svart sangerinne, «Undre Världen»s pike*
* Magnus Kesster – *Juan Carioca, gangster*
* Edel Stenberg – *Inga, danserinne*
* Rune Stylander – *Don Duroija, gangster*
* Alexander Baumgarten – *«Svarten», pianist, gangster*
* Gustaf Hiort af Ornäs – *Gangster*
* Kerstin Bratt – *Marianne, danserinne*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Det var en gang en sjømann* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Det var en gang en sjømann* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Det var en gang en sjømann* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**Tuomo Aarnikka** (født 28. april 1967 i Lahtis) er en finsk rullestolcurlingspiller. Han representerer klubben M-Curling, der han ble finsk mester i 2008 og 2009, og har deltatt i ett VM for Finland.

Karriere
--------

Aarnikka var skip ved World Challenge Competition i november 2007 i Inverness (kvalifiseringsmesterskapet for VM i rullestolcurling 2008), men Finland kom på 8.-plass, og greide ikke å kvalifisere seg til VM. I 2008 kom M-Curling på 1.-plass i det finske mesterskapet, med Jari Manni som skip. Han deltok igjen ved kvalifiseringsmesterskapet for VM i 2009, der Finland kom på 7.-plass, og ble dermed ikke kvalifisert for VM 2009. Ved det finske mesterskapet i 2009 forsvarte M-Curling gullet fra året før, denne gangen med Aarnikka som skip. 

Han spilte på det finske laget som kom på 8.-plass ved Turku Open i 2010, og han spilte også i kvalifiseringsmesterskapet til VM 2011, som ble arrangert i november 2010. Denne gangen kom Finland på 8.-plass, og ble ikke med i VM i 2011. Klubblaget hennes, M-Curling, kom på 3.-plass i det finske mesterskapet i 2010. 

I 2011 kom de igjen på 3.-plass i det finske mesterskapet, og hun spilte på det laget som kom på 15.-plass i Turku Open 2011. Han spilte lead på det finske landslaget som spilte i kvalifiseringsmesterskapet til VM 2012. Denne gangen kom Finland på 3.-plass, og ble ikke med i VM i 2012. De kom på 2.-plass ved det finske mesterskapet i 2012, og 6.-plass ved Harju bonspiel med laget PT-curling, der Aarnikka var skip. I kvalifiseringsmesterskapet til VM 2013, som ble arrangert i november 2012 i Lojo i Finland, kom Finland på 2.-plass, etter at de vant den avgjørende kampen om 2.-plassen min 9-7 over Italia. De ble dermed kvalifisert til VM i rullestolcurling 2013. Vesa Hellman var skip i VM, og de endte på 7.-plass i round robin-runden, og gikk dermed ikke videre til sluttspillet. 

I 2013 vant Aarnikka Turku Open, sammen med laget PT Maajoukkue. Sammen med Team Panthera kom han på 2.-plass i det finske mesterskapet i 2013. 

Han var lead ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji, der Finland kom på 10.-plass, med Markku Karjalainen som skip.

Referanser
----------

1. ↑  Curlit.com - *World Curling Championships 2013 Sochi, Russia - Finland* Arkivert 2014-02-22, hos Wayback Machine. besøkt 18. februar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Tuomo Aarnikka på Facebook Rediger på Wikidata
* (en) Tuomo Aarnikka – Paralympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Tuomo Aarnikka – World Curling Federation Rediger på Wikidata
* Suomen Curlingliitto - Tuomo Aarnikka
* Profil hos Paralympics 2014 Arkivert 19. mars 2014 hos Wayback Machine.
**Anne-Flore Rey** (født 2. februar 1962 i Brignand) er en tidligere fransk alpinist som fortrinnsvis deltok i Super-G og storslalåm.

Anne-Flore Rey debuterte i verdenscupen som 17-åring, den 26. januar 1979 i kombinasjonsøvelsen i Schrums i Østerrike, og ble nummer 9. I mars 1983 vant hun sitt første og eneste renn i verdenscupen, storslalåmrennet i Mont Tremblant i Canada. Hun hadde ytterligere en plassering på seierspallen, en tredjeplass i storslalåm fra St. Gervais i januar 1985. Totalt hadde hun 21 plasseringer blant de 10 beste.

Under OL 1984 i Sarajevo ble hun nr. 10 i storslalåm.

Reys karriere ble stadig avbrudd på grunn av skader, og i 1987 kunngjorde hun at hun la opp, bare 25 år gammel.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anne-Flore Rey – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anne-Flore Rey – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Anne-Flore Rey – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Anne-Flore Rey – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Songvår fyr** (Songvaar) er et kystfyr i Søgne i Kristiansand kommune i Agder som ble tent første gang 1. november 1888. Det første fyret var et lite trefyr. Selve fyrlykta var bygd inn i det ene hjørnet av bolighuset.

Songvår fyr ligger på Hellersøy, mens naboøya i nord heter Songvår. I 1886 bestemte fyrdirektøren at fyret skulle hete Songvaar fyr. Navnet er unikt, noe som var og er ønskelig for fyr. Det finnes flere Hellersøyer langs kysten og fem bare i Søgne.

I tillegg til fyrbygningen av tre, ble det bygd uthus med fjøs og høylåve, en oljebod og båtnaust med opptrekk. Fyrvokteren fikk bidrag fra Jorddyrkningsfondet, og holdt ei ku, noen høner og et par sauer.

Det andre fyret
---------------

I 1950 ble det bygd et nytt maskinrom på Songvår. Et nytt fyrtårn, 14 meter høyt ble bygd på i 1955. Linseapparatet fra 1888 ble med over i det nye tårnet. Det gamle ble revet og materialene fraktet til land. Grunnmuren står fortsatt.

Songvår hadde bofast familiebetjening frem til 1955, da det ble innført skiftordning. Fyrstasjonen ble betjent av fyrmester, to betjenter pluss reservebetjent.

Fyret ble automatisert og avfolket i 1987. Da ble driften lagt om til solcellepaneler og en del av maskinrommet ble ominnredet til batterirom med en batteribank på 380 batterier. 40 solcellepaneler ble montert i et stativ utenfor.

Dagens fyr
----------

Den 18. februar 2004 fikk den da 118 år gamle fyrlykten avløsning og ble erstattet av en ny og moderne i et 9 meter høyt plasttårn. Dagens fyrlykt drives av seks solcellepaneler som er integrert i fundamentet og i snøskjermer rundt lykta. I tillegg har anlegget eget aggregat.

Bakgrunnen for fyrplasseringen
------------------------------

Det har vært svært mange forlis i det utrygge farvannet mellom Ryvingen fyr ved Mandal og Oksøy fyr ved Kristiansand, en strekning på om lag 20 nautiske mil i luftlinje. Den direkte foranledningen til at arbeidet med Songvår kom i gang, var at hvalkokeriet «Vardøhus» gikk ned i 1887 med 46 mennesker ombord.

Fauna
-----

Hellersøy har et rikt fugleliv, og allerede i 1935 ble det innført visse vernebestemmelser. I 1981 ble øya fredet som fuglereservat etter naturvernloven. Det er ilandstigningsforbud og forbud mot å gå utenom selve fyrområdet mellom 15. april og 15. juli.

| * v
* d
* r
Fyr i Agder |
| --- |
|  | 
* Grønningen fyr
* Hatholmen fyr
* Homborsund fyr
* Lille Torungen fyr
* Lindesnes fyr
* Lista fyr
* Lyngør fyr
* Markøy fyr
* Odderøya fyr
* Oksøy fyr
* Rivingen fyr
* Ryvingen fyr
* Saltholmen fyr
* Sandvigodden fyr
* Songvår fyr
* Stangholmen fyr
* Store Torungen fyr
* Søndre Katland fyr
* Ytre Møkkalasset fyr

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Doug Sandom** (født 26. februar 1930, død 27. februar 2019) var den første trommeslager i den engelske rockgruppa The Who. Tidlig i bandets karriere, da de kalte seg The Detours, rundt 1962, deltok Sandom som trommeslager. Mens de andre i gruppa var i slutten av tenårene, var Sandom allerede rundt tretti og alderforskjellen gjorde at han aldri ble en integrert medlem av gruppa.

Etter at The Who hadde prøvespilt for, og blitt avvist av, plateselskapet Fontana Records tidlig i 1964, foreslo Pete Townshend for de to andre bandmedlemmene John Entwistle og Roger Daltrey at de skulle kutte ut Sandom, og han sluttet da i april samme år. Mens de imøtekom avtaler om spillejobber ved hjelp av en studiomusiker en måneds tid, tilbød Keith Moon sine tjenester etter at han hadde vært til stede på en av disse spillejobbene og mente at han var en bedre trommeslager, og fikk jobben.

Referanser
----------

1. ↑   «Doug Sandom 1930-2019 - The Who»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Doug Sandom 1930–2019 thewho.com, 28. februar 2019

Eksterne lenker
---------------

* (en) Doug Sandom på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Fransk lydpeiler
**Artillerilydpeiling** er en metode for å bestemme koordinatene til en fiendtlig kanon ved hjelp av data som er avledet fra lyden av slike våpen (eller bombekaster eller raketter) under avfyring. Metoden kan også brukes til å korrigere ilden fra eget artilleri fordi granatnedslagene gir tilstrekkelig lydbilde til dette.

### Eksempel

Figur 2 viser et eksempel på et artillerilokaliseringsproblem. Anta at vi plasserer tre mikrofoner med følgende relative posisjoner (alle målinger som er foretatt i forhold til Mikrofon 3).

* Avstanden fra mikrofon 1 til mikrofon 3: {\displaystyle r\_{5}=1267.9} meter
* Avstanden fra mikrofon 2 til mikrofon 3: {\displaystyle r\_{4}=499.1} meter
* Vinkelen mellom mikrofon 1 og mikrofon 2 målt fra mikrofon 3: 16.177 grader

Disse verdiene vil etableres i løpet av en innledende undersøkelse av mikrofonens plassering.

Eksempel på en lydpeileoperasjon
**Figur 2: Eksempel på et artillerilokaliseringsproblem.**

Anta at to forsinkelser er målt (forutsetter lydhastighet på nær 330 meter per sekund).

* Mikrofon 1 til Mikrofon 2 har en tidsforsinkelse på: 0.455 sekund = 150 meter
* Mikrofon 1 til Mikrofon 3 har en tidsforsinkelse på: 0.606 sekund = 200 meter

Det finnes en rekke måter å avgjøre avstanden til kanonen på. En måte er å bruke loven om cosinus til vinkelen to ganger.

{\displaystyle \left(r\_{1}+r\_{2}\right)^{2}=\left(r\_{1}+r\_{3}\right)^{2}+r\_{4}^{2}-2\cdot \left(r\_{1}+r\_{3}\right)\cdot r\_{4}\cos \theta } ( mikrofon 3, mikrofon 2, kanon)
{\displaystyle r\_{1}^{2}=\left(r\_{1}+r\_{3}\right)^{2}+r\_{5}^{2}-2\cdot \left(r\_{1}+r\_{3}\right)\cdot r\_{5}\cos(\theta -\phi )} (mikrofon 1, mikrofon 3, kanon)
Dette er et system av to ligninger med to ukjente: (\theta , {\displaystyle r\_{1}}). Dette systemet av ligninger kan løses ved hjelp av numeriske 
metoder for å gi en løsning for r1 = 1621 meter.
Mens denne tilnærmingen ville være brukbare i dag med datamaskiner, ville det ha vært et problem i første og andre verdenskrig. I løpet av disse konfliktene ble løsningene utviklet ved hjelp av følgende metode:

* grafisk ved hjelp av hyperbolas tegnet på papir (se et eksempel fra LORAN).

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  «The American Practical Navigator» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 28. mars 2006. Besøkt 22. mars 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Kongekronen*** er en roman av Margit Sandemo fra 1976. Originalens tittel var *Kungakronan*. Den ble først utgitt som føljetong i ukebladet *Hjemmet* i Norge, før den har kommet i ulike publikasjoner i Norden.

Romanen omhandler Anniken, en sjenert og lite for seg, men vakker jente, som studerer arkeologi. Her treffer hun Martin, en kjekk omsvermet gutt, som kan få den jenta han vil ha, men blir utfordret til å prøve seg på nullet Anniken. Likevel virvles hele vennegjengen rundt Anniken og Martin inn i et eventyr etter en kongekrone som skal være gjemt ute på vestlandskysten, og som skal være fra de gamle irske konger fra før vikingtiden. Romanen har også innslag av overnaturlige fenomener så vel som spenning og kjærlighet. Romanen er også utgitt som bok nummer 32 i serien *Margit Sandemos beste føljetonger*.

Utgivelser i utvalg
-------------------

* Margit Sandemos beste føljetonger nr.32, Bladkompaniet 1986, ISBN 82-509-1695-6
* Margit Sandemos beste – dobbeltbok, Schibsted 2006

Kilder
------

* «Kjære Margit», Bladkompaniet 1994
Arresten ombord i det amerikanske hangarskipet USS «Yorktown» (CV-10).
**Vaktarrest** (sjargongbetegnelse **kakebu**) er en straffereaksjon som i det militære straffesystemet tilsvarer fengsel. Både befal og soldater kan ilegges kakebu. 

Sjargongbetegnelsen *kakebu* har sammenheng med «vann og brød», brød i den trønderske formen kak'skiv'.

I forbindelse med regelbrudd kan mannskapet ilegges refselse med straffereaksjoner som spenner fra bøter, forskjellige frihetsinnskrenkninger til vaktarrest. Men bare ca. 5 prosent av regelbruddene er så alvorlige at refselsene medfører vaktarrest. Som oftest har reaksjonen da sammenheng med flere dagers ulovlig fravær (på fra 7 til 12 døgn) som «belønnes» med like mange døgns vaktarrest. Ulovlig fravær (tjuvperm) ut over 12 døgn ender som straffesak i de vanlige rettssystemet hvor reaksjonen er 25 dagers ubetinget fengsel.

En bot på 150 kroner kan subsidiært sones med ett døgn i arresten. I 2003 ble det totalt ilagt 1 900 refselser i det norske forsvaret.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
*For artikler om Norges regenter, se **Liste over Norges monarker***
«**Kongen av Norge**» er en *Fantomet*-historie skrevet av norske Nils Nordberg og tegnet av svenske Hans Lindahl. Historien ble utgitt 30. mai 2005 i *Fantomet* 12/2005, i forbindelse med Norges 100-årsjubileum som nasjon. I den årlige avstemninga om «beste historie» kom historien på førsteplass i Norge, og på andreplass i Sverige.

Handlingen er lagt til 1905, og historien handler om det attende Fantomet og Fridtjof Nansen, og den norske kongefamilien. Haakon VII, hans kone Maud og deres sønn Alexander, senere kong Olav, har nettopp ankommet Norge, men deres liv er i fare. Olav blir kidnappet av en gal mann som hevder han er etterkommer av Olav den hellige, og er den rettmessige arvingen til Norges trone. På spektakulært vis klarer Fantomet og Fridtjof Nansen å redde lille Alexander.

Historien fikk oppmerksomhet i medier, og det var reportasjer om den i flere aviser, i radio, og en lang reportasje på TV 2s *Absolutt*, med intervju av manusforfatter Nils Nordberg. Den vant også avstemninga om årets beste historie 2005 i norske *Fantomet*, som ble offentliggjort i *Fantomet* 9/2005. I Sverige kom den på andreplass.

Kilder
------

* Fantomet.org: «Kongen av Norge NN/HL»
* Dagbladet: «1905-ånden som går»
* NRK: «Fantomet i Norge»
* NRK: «Fantomet sentral i unionsoppløsningen 1905

Portal: Tegneserier
**Eidsvoll 6-timers** var et ultraløp som ble arrangert på Eidsvoll av Spiridon LLL. Løpet ble fra 2010 erstattet av Romerike 6-timers.

I 6-timers løp er målet er å løpe så langt som mulig på 6 timer. Løpet kom i stand i 2005 etter initiativ fra Bjørn Hytjanstorp og ble arrangert hvert år, med stigning i antall deltakere.

NM i ultraløp
-------------

I 2009 ble 6-timers løp for første gang regnet som en NM-øvelse i friidrett, og Eidsvoll 6-timers fikk æren av å være første arrangør ved at 2009-utgaven av løpet også fikk status som Norgesmesterskap. Resultatmessig ble løpet også en suksess ettersom Margrethe Løgavlen fra Tønsberg Friidrettsklubb satte ny nordisk kvinnerekord med 81.892 meter. Helge Hafsås fra Olden IL ble samtidig Norgesmester for menn med distansen 84.356 meter.

Vinnere
-------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **År** | **Vinner, herreklasse** | **Distanse** |  | **Vinner, dameklasse** | **Distanse** |
| 2009 | Helge Hafsås | 84,356 |  | Margrethe Løgavlen | 81,892 |
| 2008 | Helge Hafsås | 83,205 |  | Rita Nordsveen | 71,060 |
| 2007 | Helge Hafsås | 85,490 |  | Margrethe Løgavlen | 79,090 |
| 2006 | Runar Gilberg | 82,899 |  | Torill Fonn Hartikainen | 63,310 |
| 2005 | Reima Hartikainen | 84,251 |  | Torill Fonn Hartikainen | 64,287 |

Referanser
----------

1. ↑  Kondis.no – *Om norske ultraløp 2011* Arkivert 2011-01-02, hos Wayback Machine. besøkt 17. september 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Kong Jinpyeongs grav i Silla-hovedstaden Gyeongju, nå en del av Verdensarvsstedet de historiske områdene i Gyeongju.
**Jinpyeong av Silla** (koreansk hanja: 眞平王; hangeul: 진평왕; revidert romanisering: *Jinpyeong Wang*; født 565?, død 632), personlig navn **Baek Jeong** (白淨; 백정) var den tjuesjette herskeren av det koreanske kongedømmet Silla, et av Koreas tre kongedømmer, som han hersket over fra 579 til sin død i 632. Kong Jinpyeong fulgte i sin farfar, den tidligere kong Jinheungs fotspor i å omorganisere det sentrale styret, og da hans rike ble involvert i mange konflikter med de rivaliserende rikene Baekje og Goguryeo, sendte han utsendinger for å styrke båndene til de kinesiske dynastiene Suí og Táng. Jinpyeong er også kjent for å ha støttet buddhismen som en åndelig retningslinje for sitt rike, og han oppfordret til buddhistiske studier. 

Han ble etterfulgt av den eldste av sine tre døtre, som ble dronning Seondeok av Silla.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jinji av Silla** | **Konge av Silla (Koreansk monark)**(579–632) | Etterfølger:**Seondeok av Silla** |