recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Michael Lightbourne** er en bahamansk økonom. Han var visesentralbanksjef i Bahamas' sentralbank fra juni 2007 til juni 2017. 

Lighthouse er utdannet ved St. Augustine's College i Nassau. Etter dette tok han en Bachelor of Arts i Regnskap og økonomi ved Middlesex University i Storbritannia, deretter fullføre han sin MBA i økonomistyring ved City University Business School i London. 

Han har også tidligere jobbet for sentralbanken; han jobbet i avdelingen for banktilsyn (Bank Supervision Department) fra 1983 til 1991. Før dette jobbet han for *RoyWest Trust Corporation of The Bahamas* (i dag S G Hambros Bank & Trust), der han var ansatt 1977-1982. 

Før han ble visesentralbanksjef jobbet han som manager for et større forsikringsselskap, og før dette Account Manager for RBC Royal Bank i Canada, der han ledet kundeporteføljer i både privat og offentlig sektor. Da hans periode utgikk i juni 2017 overtok Derek Rolle denne stillingen. 

Han er gift og har to barn.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på sentralbankens hjemmeside (arkivert)
Twinings' tehus ved Strand i London ble åpnet i 1706.
**Twinings** er et britisk selskap som selger te. Det ble grunnlagt av Thomas Twining i 1706. Det har vært drevet av hans etterkommere, selv om det siden 1964 har vært eid av Associated British Foods.

Thomas Twining var grunnleggeren av Twinings. Han var også den første «tekonge» i Europa,[] og åpnet i begynnelsen av 1706 sitt tehus *Den gylne løve* på 216 Strand i London. 

Selskapet har nå hovedkontor i Andover i Hampshire.

Historien
---------

I 1694 forlot familien Twining sitt hjem i den vestlige delen av England for å starte på nytt i London.

Twining gikk i lære hos en vever i syv år og ble senere borger med fulle rettigheter i City of London. Fem år senere, i 1706, kjøpte han Toms kaffebar i Devereux Court like ved Strand.

Det var hard konkurranse mellom kaffebarene. Det var over to tusen av dem i det lille området som er kjent som City.[] For å trekke til seg kunder begynte Thomas derfor å servere te som en nyhet, og dette slo snart meget godt an.

Forretningen blomstret og han kjøpte snart bygningen ved siden av for å selge kaffe og te i løs vekt. Gatenummer var ukjent begrep i de dager, og derfor valgte man andre måter å kjenne igjen husene på. Han valgte Den gylne løve som man fremdeles kan se utenfor Twinings forretning i Strand.

I 1734 ble sønnen Daniel tatt opp i firmaet som kompanjong, og han etterfulgte tilslutt faren.

Etter at hans første hustru døde, giftet Daniel Twining seg med Mary Little. Da han døde i 1762, måtte hans unge enke ta seg av barna og en blomstrende forretning. Hun greide å lede firmaet alene i 17 år, en virkelig bragd av en kvinne i det attende århundres mannsdominerte samfunn.

Hun lærte opp sønnen Richard til sin etterfølger, og han fikk senere broren John ved sin side da den gamle damen trakk seg tilbake.

På denne tiden ble te bare importert fra Kina, og prisen ble mer enn fordoblet på grunn av høye skatter. Dette gjorde den til et attraktivt objekt for smuglere, noe som ødela forretningen for de virkelige tehandlerne.

Richard Twining foretok en undersøkelse av de kommersielle problemene og som formann for tehandlerne oppsøkte han statsministeren, William Pitt, for å legge saken frem for han og anmode om en reduksjon av teskatten. Han vant og i 1784 ble kommutasjonsloven vedtatt og prisen satt ned til det halve. Dette betydde en besparelse på gjennomsnittlig 3 shilling pr pund.

I 1818 overtok Richard Twining II og hans brødre George og John Aldred forretningen, og i 1837, det første året dronning Victoria regjerte, ble Richard Twining II utnevnt til kongelig hoffleverandør av te til hennes hoff.

Senere, i 1863 ble han også utnevnt til kongelig hoffleverandør til fyrsten av Wales.

Indisk te var ukjent i England før 1839.[] Ceylon te kom enda senere, i 1880.[] Etter at kaffehøsten ble ødelagt av plantesykdom, begynte Ceylon å dyrke te isteden.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Twinings – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Haugen-Gruppen AB - svensk generalagent
Hanglip sett fra sørøst
**Hanglip** («Hengende leppe» på afrikaans) er en del av den sentrale fjellkjeden Soutpansberg ved byen Louis Trichardt i provinsen Limpopo i Sør-Afrika. Fjellet har en høyde på 1 719 moh. og har en radarstasjon på toppen. Fjellet utgjør et fremstående landemerke som er synlig fra byen og riksvei NH1. 

Hanglip-fjellet ligger i det 354 hektar store Hanglip-reservatet i Hanglip nasjonalskog. Nasjonalskogen har kommersielle furuplantasjer, vernet naturskog og bushveld. Furuplantasjene høstes i sykluser på 30-40 år for tømmerbruk og bygningsmateriale. 

Geologisk sett består fjellet av hellende lag av Karoo-supergruppen, inkludert avsetninger av glasial morene (eng. *glacial till*). Avsetninger av rød kvartsitt og grå andesitt (lava) er også til stede. 

Fra 1867 ble området kontrollert av Venda etter at de kjøpte geværer fra elefantjegere. I 1898 ble Venda under Mphefu kastet ut fra Schoemansdal av boerne under ledelse av general Piet Joubert. Som en forsikring mot ytterligere angrep ble Fort Botha bygget under Hanglip, noen km sørvest for Mphefus kraal. Ruinene av fortet eksisterer fortsatt, og ligger nær gravene til Venda-kapteiner som en helligdom for den lokale stammen. Byen Louis Trichardt ble grunnlagt etter konflikten. 

Turgåere kan ordne overnatting i Hangliphytta som ligger øst for fjellet, og bilister kan besøke en rasteplass mot den sørlige skråningen.

Kilder
------

* Soutpansberg hiking trail, Department of Forestry, februar 1978.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ekraveien** (1-69, 2-84) er en vei på Røa (bydel Vestre Aker) i Oslo. Den går nordover fra  Harald Løvenskiolds vei og krysser Griniveien før den fortsetter flere hundre meter oppover mot Voksen. Etter at den har sving først mot vest og så mot nord igjen, ender den i Ankerveien ved golfbanen på Bogstad.

Den delen som ligger nedenfor Griniveien, var tidligere vanlig vei som krysset Røabanen på planovergang ved Ekraveien stasjon. Da de vestlige banene ble lagt om fra luftlinjedrift til metrostandard, kom imidlertid en fotgjengerundergang med forbindelse mellom Griniveien og Harald Løvenskiolds vei, og det ble slutt på biltrafikken. Også på oversiden av Griniveien er det stengt for biltrafikk, her med bom og betonghindringer, men det er åpent for biltrafikk mellom Ekraveien og nedre del av Bjerkebakken.

Navnet ble vedtatt i 1936.

Bebyggelsen består overveiende av bolighus, for en stor del småhus, men lenger nord også rekkehus og lavblokker.

Kilder
------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Ekraveien». *Oslo byleksikon* (5 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 150-151. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (E)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
En røykvarsler
**Røykvarsler**, noen ganger kalt **brannvarsler**, er en detektor som monteres i innvendig tak, og som gir varselsignal ved brann eller røykutvikling.

Det finnes tre hovedtyper røykvarslere:

* Ionisk røykvarsler – reagerer på ioner i røyk
* Optisk røykvarsler – spesielt følsom for ulmebrann, reagerer også på åpen flammebrann
* Kombinert optisk/ionisk røykvarsler

Enkelte varslere kan seriekobles, slik at hvis en varsler detekterer røyk/ild, så vil alle varslere som er koblet i serie gi alarm.

Røykvarslerne bør testes en gang per måned og etter ferier, samt støvsuges minst en gang i året. Røykvarslere har en holdbarhet på 10 år med mindre annet er spesifisert. Det anbefales å skifte batteri årlig.

Røykvarslere i Norge
--------------------

Det er i Norge påbudt med minst en fungerende røykvarsler i hver etasje i alle boenheter. Røykvarsler er også påbudt i alle offentlige bygg.

Fram til august 2008 var det godkjenningen til DSB (Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap) som tilsa om en røykvarsler var godkjent. Etter 2008 ble det innført en felles europeisk røykvarslerstandard: EN-14604.

Se også
-------

* Brannslokningsapparat

Referanser
----------

1. ↑  Ofte stilte spørsmål Brann- og redningsetaten, Oslo kommune.
2. ↑  «Forvirrende merking av røykvarslere»[*død lenke*] Forbrukerportalen, 25.03.2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
M18 farget røykgranat
En **røykgranat** eller en røykboks er en innretning som ved utløsning avgir kraftig røyk. Det finnes flere typer med ulike egenskaper og bruksområder. Røyken kan være farget eller hvit, den kan være skadelig eller uskadelig og mengden røyk som avgis kan variere både i intensitet og i tid. Røykgranater er mest benyttet i forsvaret og som nødsignal til havs. 

Røykgranater har gjerne en LOT-merking som tildeles et mindre parti under produksjonen. Dette kan benyttes til sporing.

Militære røykgranater
---------------------

Utløst M18 grønn røykgranat
Militære røykgranater benyttes som signalrøyk, mål- eller landingssonemarkering eller som skjermingsrøyk ved forflytning. 

Det finnes to hovedtyper: 

* Farget røykgranat – avgir farget (rød, gul, grønn eller fiolett) uskadelig signalrøyk i 50 til 90 sekunder.
* Hvit røykgranat – avgir en sky med hvit røyk. En variant som kalles TA hvit røykgranat (terephthalic acid) avgir ufarlig røyk i 25 til 70 sekunder, mens varianten HC hvit røykgranat (hydrochloric) avgir en intens røyksky i 105 til 150 sekunder. HC røyken er skadelig ved innånding og kan irritere øyer, hals og lunger.

Sivile røykbokser
-----------------

Utløst oransje sivil røykboks
Sivile røykbokser finnes ofte i livbåter og benyttes for å tiltrekke seg oppmerksomhet til lands eller vanns. Boksene flyter og kan kastes i vannet etter utløsning. Etter en to sekunders forsinkelse sender de ut mengder med farget (oftest oransje) røyk i flere minutter. 

Sivile røykbokser blir også benyttet som signal- eller skjermingsrøyk innen paintball og av redningstjenester for markering av helikopterlandingsplasser.

Se også
-------

* Røykbombe
* Røyksignaler
* Håndgranat
* Tåkelegging

Eksterne lenker
---------------

* (en) Smoke bombs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Beskrivelse av håndgranater fra norske Nammo
* Types of hand grenades used by U.S. forces Arkivert 22. desember 2014 hos Wayback Machine.
**Hubred-saken** er navnet på en sak som har gått i Hedmark i Norge fra høsten 2003 til sommeren 2007. 15. september 2003 sendte lærer Håkon Hubred ved Sentrum videregående skole i Kongsvinger et brev til samtlige lærere ved skolen hvor han kritiserte arbeidsmiljøet ved skolen. I desember samme år sendte han bekymringsmeldinger til Fylkesrevisjonen i Hedmark om hvordan skolen disponerte sine økonomiske midler. I mai 2004 mottok han en advarsel hvor han ble beskyldt for å fremsette udokumenterte påstander, være illojal og ha manglende samarbeidsvilje. Et halvt år senere, 24. november 2004, ble Hubred sagt opp etter å ha jobbet 30 år ved skolen.

Hubred mente oppsigelsen var usaklig, og saken havnet i rettsvesenet. Der kom det til forlik mellom Hubred og arbeidsgiveren Hedmark fylkeskommune i juni 2005, som innebar at Hubred sa opp stillingen sin og fikk økonomisk kompensasjon. Senere så Arbeidstilsynet på saken og de mente at Hubred var dårlig behandlet av Fylkeskommunen, og anbefalte han å forfølge saken. Hubred gjorde dette, og mente at forliket skjedde på feil grunnlag, og at han var en varsler som ble utsatt for ulovlig gjengjeldelse fra Fylkeskommunens side.

Saken førte til et voldsomt press mot Fylkesrådet, og 10. mai 2007 vedtok Fylkestinget i Hedmark å sette en uavhengig granskingskommisjon på saken, mot Arbeiderpartiets stemmer. Jan Fougner ble satt til å lede granskingen, som ble klar 2. juli. Den konkluderte med at Hubred var en varsler, og at Fylkeskommunen ble kritisert for systemssvikt, men også Hubred fikk litt kritikk for sin oppfølging etter brevet av 15. september 2003.

I 2013 ga Hubred ut boka «Hubred-saken. Én mot alle. Alle mot én.»

Referanser
----------

1. ↑  Forlik i oppsigelsessak ved Sentrum videregående skole[*død lenke*] - fra Hedmark fylkeskommunes nettsider.
2. ↑  Hubred får støtte fra flere fylkespolitikere - artikkel i Glåmdalen
3. ↑  Fylkestinget vedtok granskning i Hubred-saken[*død lenke*] - fra Hedmark fylkeskommunes nettsider.
4. ↑  Ap må bøye seg for krav om gransking- artikkel i Østlendingen
5. ↑  - Hubred var en varsler - artikkel i Glåmdalen.
6. ↑  Sverre Viggen (15. august 2013): Varsleren har skrevet bok – «Én mot alle - alle mot én». *Østlendingen*

Eksterne lenker
---------------

* Rapporten til kontrollutvalget for Hedmark fylkeskommune[*død lenke*]
* Hubred-rapporten: Fylkesrådet vil se på lærdommene[*død lenke*] - Fylkeskommunens svar til rapporten
En pakke med to Twinkies
**Twinkie** er en masseprodusert småkake som produseres og distribueres av det amerikanske foretaket Hostess Brands. Den markedsføres som en gyllen bløtkake med kremete fyll («*Golden Sponge Cake with Creamy Filling*»).

Twinkies ble funnet opp i Schiller Park i Illinois 6. april 1930 av James Alexander Dewar, en baker for Continental Baking Company. Han la merke til at flere maskiner som ble brukt til å lage kremfylte jordbærkaker sto ubrukt når jordbær ikke var i sesong. Dewar fremstilte en småkake fylt med banankrem, som han kalte Twinkie.

Under annen verdenskrig ble det innført rasjonering på bananer og foretaket ble tvunget til å bytte til vaniljekrem. Dette viste seg å være populært, og Twinkies med banankrem ble aldri gjeninnført på bred basis. Den opprinnelige smaken blir tidvis solgt i tidsbegrensede markedsføringskampanjer, men foretaket har brukt vaniljekrem for de fleste Twinkies.

Referanser
----------

1. ↑  «Hostess closing bakery that created the Twinkie». *USA TODAY* **(engelsk)**. Besøkt 25. desember 2022.
2. ↑  «Homeowner discovers that Mr. Twinkie slept there | The San Diego Union-Tribune». *web.archive.org*. 21. september 2017. Archived from the original on 21. september 2017. Besøkt 25. desember 2022. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
3. ↑  «The History of the Hostess Twinkie». *www.kitchenproject.com*. Besøkt 25. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Twinkies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Valens** refererer i lingvistikken til antallet argumenter til et verb, inkludert subjektet.

Det skilles mellom to typer valens: *semantisk valens* og *grammatisk/syntaktisk valens*. Semantisk valens refererer til antallet deltakere som nødvendigvis må være til stede i en gitt verbhandling, mens grammatisk valens refererer til antallet verbalargumenter som virkelig forekommer i en ytring. For eksempel i setninga *jeg spiser*, er den semantiske valensen til verbet to, fordi både subjektet og det som spises (selv om det er utelatt i denne ytringa) nødvendigvis må være til stede i verbhandlinga «å spise», mens den grammatiske valensen er én, fordi det i denne ytringa kun forekommer ett argument, subjektet, mens det direkte objektet er utelatt.

Valensgrader
------------

* et **avalent** verb tar ingen argumenter (som i norsk *det regner*, hvor *det* kun er formelt subjekt)
* et **monovalent** verb tar ett argument (som i norsk *han sover*)
* et **divalent** verb tar to argumenter (som i norsk *han sparker ballen*)
* et **trivalent** verb tar tre argumenter (som i norsk *han gir henne en gave*)
* et **tetravalent** verb tar fire argumenter (uvanlige, forekommer ikke i norsk)

Valensjustering
---------------

Verdens språk har en rekke ulike strategier for å øke, minske eller stokke om på verbs grammatiske valens. Den semantiske eller pragmatiske effekten av å øke valensen er som oftest at en perifer deltaker oppgraderes til en mer sentral rolle i verbhandlinga, mens effekten av å minske valensen er å nedgradere en sentral deltaker til en mer perifer rolle, eller å utelate den helt.

Valensjusterngsoperatorer er svært vanlige i verbalmorfologi. Rundt nitti prosent av verdens språk har morfologisk markering av valens på verbet. Dette gjør det til den vanligste typen verbalmorfologi.

### Strategier for valensøkning

* Legger til en kontrollerende deltaker:
	+ Kausativ
* Oppgraderer en perifer deltaker:
	+ Applikativ
	+ Possessivheving

### Strategier for valensreduksjon

* Slår sammen kontrollerende og affekterte deltakere:
	+ Refleksiv
	+ Resiprok
	+ Mellomkonstruksjoner
* Nedgraderer en kontrollerende deltaker:
	+ Utelatelse av subjekt
	+ Passiv
	+ Invers
* Nedgraderer en affektert deltaker:
	+ Utelatelse av objekt
	+ Antipassiv
	+ Nedgradering av objekt
	+ Objektinkorporering

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
**Benefisert gods** er jordeiendom som ligger til et embete, og som embetsinnehaveren (*beneficiarius*) selv bruker eller har leieinntekter av. Det kalles også **mensalgods** (av lat. *mensa*) og **prestebordgods** med mer.

Man må huske på at svært få eide sin egen jordeiendom, når man ser litt bakover i tid. I Norge var bonden stort sett kun en leietager av jorden han drev. Kongen slo under seg eiendommer med makt, mens kirken fikk eiendommer i «gave» mot visse kirkelige gjenytelser og tjenester.

Ved reformasjonen inndro kongen formelt alle eiendommer tilhørende kirker og klostre. I praksis fortsatte imidlertid den gamle ordningen med innkreving av avgifter og bortforpaktning av skatterettigheter. Utover på 1600 og 1700-tallet ble kongen av økonomiske årsaker tvunget til å selge ut eiendommene sine, for å finansiere krigshandlinger og et overdådig levesett. Eiendommene ble for en stor del kjøpt opp av adel og byborgere.

Eiendommene ble formelt benefisert vedkommende geistlige, sivile eller militære embetsmann eller eventuelt dennes enke etter enevoldskongens nådige bestemmelse. 20. august 1821 kom lov angående det benefiserende gods. Denne loven omhandler det offentlige jordegodset i tre kategorier – det som direkte tilhører staten, det som er benefisert embeter og brukes av innehaveren, og det som er benefisert stiftelser. Den bestemmer at for fremtiden skal alt offentlig jordegods bestyres og anvendes etter denne lovens forskrifter. Loven oppretter også Opplysningsvesenets fond og bestemmer at inntektene for dette fondet skal holdes adskilt i to deler, nemlig de vedvarende årlige inntekter, som straks kan anvendes til opplysningsvesenets fremme, og de tilfeldige temporære inntekter (eksempelvis salgssummer og bøter) som skal gjøres fruktbringende.

Geistlige benefiserte eiendommer kalles kirkegods, mens kongelige benefiserte eiendommer kalles krongods. En del kalles også adelsgods, men denne delen ble etter hvert ubetydelig i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  snl.no
**Lars Bøckmann** (født 21. juni 1972) er en norsk ishockeyspiller.

Han har spilt på Stjernen i tidligere sesonger, men spilte i sesong 03/04 på det da nyopprykkede elitelaget IK Comet fra Halden. Han var i sesongen 05/06 tilbake i rød drakt som spiller på moderlaget, Stjernen.

Klubbene
--------

### IK Comet

Bøckmann spilte ishockey for IK Comet i sesongene 02/03, 03/04 og til sist 04/05 med #7 på ryggen, og var posisjonert både som center og back. Etter sesong 04/05 gikk det rykter om at meritterte hockeyspilleren skulle legge opp, men til slutt valgte han å gå tilbake til moderlaget Stjernen, som omtalt nedenfor.

### Stjernen

I UPC-ligaen, sesong 05/06, spilte Lars Bøckmann som back for hockeylaget Stjernen Hockey.

Referanser
----------

1. ↑   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 162327, besøkt 20. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars Bøckmann – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Lars Bøckmann – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Lars Bo Nørgaard** (født 1981, død 2021) var en dansk forfatter oppvokst i Fjerritslev på Nordvest-Jylland.

Han ble utdannet fra den danske Forfatterskolen i 2006 der han studerte sammen med blant andre Christina Hagen Nielsen, Martin Snoer Raaschou, Karin Toft og Ea Jeppesen. Nørgaard har bidratt med tekster til Forfatterskolens avgangsantologi i 2006.

I 2015 debuterte han med diktsamlingen *Vores 74m2* der han tar for seg den såkalte «Gellerupplanen»: Området skal byfornyes, og forfatterens hjem skal jevnes med jorden. Boka inneholder også enkelte fotografier som Nørgaard har tatt fra leiligheten i Gellerup, Århus.

Nørgaard har også deltatt i samarbeid med billedkunstnere, hvor hans tekster har inngått i utstillinger, blant annet *Bålene brænder* (2014), som er laget i samarbeid med Troels Emig.

I 2009 stiftet han sammen med Peder Frederik Jensen, Peter Clement Woetmann, og Lars Arnfred Fynboe tidsskriftet *morgenrøde.dk*, der var han medredaktør.

Utgivelser
----------

* *Forfatterskolens Afgangsantologi 2006* ISBN 8791407214
* *Bålene brænder* (2014)
* *Vores 74m2 - Gellerupparken, november-december 2014*, Jorinde & Joringel, 2015 (dikt) ISBN 9788773223307

Referanser
----------

1. ↑  *Forfatterskolens avgangsantologi 2006*
2. ↑  Facebook.com: Tidsskriftet Morgenrøde

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Lars Breie** (født 3. april 1907 i Ål i Buskerud, død 5. oktober 1999) var en norsk jurist og politiker for Arbeiderpartiet. Han var stortingsrepresentant fra 1945 til 1953 og riksrevisor fra 1950 til 1978.

Bakgrunn
--------

Breie var sønn av gårdbruker Eirik T. Breie (1873–1959) og husmor og gårdbruker Halldis E. Trinterud (1875–1913). Han ble student i 1929 og tok til på jusstudier. I 1933 ble han cand.jur. Fra 1933 til 1948 hadde han praksis som overrettssakfører i Ål.

Politisk virke
--------------

Breie begynte sin politiske karriere i Ål kommune, der han i 1937 ble innvalgt i kommunestyret og formannskapet. Han var varaordfører fra 1937 til 1940 og var også ordfører i 1940 og 1945.

Breie ble valgt til stortingsrepresentant fra Buskerud i 1945. Han vant gjenvalg og satt som representant til 1953.

Fra 1950 av var Breie riksrevisor. Vervet medførte internasjonale engasjementer som revisor. Fra 1955 til 1959 var Breie revisor i De forente nasjoner. Senere var han også valgt som revisor i Det internasjonale atomenergibyrået (1959–1960), og fra 1968 til 1978 i Verdens helseorganisasjon, samt i Den internasjonale arbeidsorganisasjonen. Han gikk av som riksrevisor i 1978.

Utmerkelser
-----------

Breie ble i 1979 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.

Bibliografi
-----------

* *Ål kommune 1837-1937*, Drammen, 1937.
* *The auditing and control of government accounts in Norway*, Oslo, 1960.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Breie, Lars (1907-1999)», Stortinget. Lest 19. november 2015.
2. 1 2  Bjarne Mørk-Eidem: «Nekrologer. Lars Breie», *Aftenposten*, 21. oktober 1999, s. 19.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Lars Breie hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Lars Breie hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Søsterbekk holdeplass** er en holdeplass på Ofotbanen i Narvik. Den betjener persontrafikken på Ofotbanen, og har direkte togforbindelse til Narvik, Kiruna og Luleå. Holdeplassen ligger ved de to nye Norddalsbruene, bygget i betong i 1988. 

Holdeplassen ble opprinnelig åpnet i 1955 på den gamle linjen gjennom Norddalen. I 1988 ble det bygd en ny jernbanelinje mellom Sørdalen og Bjørnfjell, holdeplassen ble da flyttet til den nye linjen. Persontrafikken blir fra juni 2008 drevet av det statlige, svenske jernbaneselskapet SJ. Stasjonen har ikke forbindelse til veinettet.

Stasjonen ligger langs Rallarveien, mellom Bjørnfjell og Katterat. 

I anleggstiden fra 1880-tallet til Ofotbanens åpning i 1903, var stasjonsområdet ved Søsterbekk bebodd av mange av byggeprosjektets og jernbanens funksjonærer, ettersom beliggenheten var vestvendt og langt mer solfylt enn de omkringliggende stasjonene.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bane NORs informasjonsside om Søsterbekk holdeplass
* (no) Søsterbekk holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
* (no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Ofotbanen


| **Forrige stasjon** |   |  |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Katterat |  | Ofotbanen |  | Bjørnfjell |

| Fjerntrafikk  |
| Katterat | F8 | **30**   VyNarvik - Riksgränsen - Boden C - Luleå C |  | Bjørnfjell |

| Turisttrafikk  |
| Katterat | AT | Arctic TrainNarvik - Bjørnfjell - Abisko Ö |  | Bjørnfjell |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Network Statement
 |
**Stelling Minnis** er en landsby og verdslig sogn i distriktet Shepway i grevskapet Kent, England. Den ligger mellom Folkestone og Canterbury, 13 km sør for Canterbury, og til øst for veien B2068, Stone Street, den gamle romerske veien, som tar trafikken mellom byene Lympne og Canterbury. Ifølge folketellingen i 2011 har landsbyen 578 innbyggere.

Landsbyen har en gammel vindmølle som er tilgjengelig for publikum i sommermånedene. Det holdes et årlig marked rett utenfor landsbyen.

Etymologi
---------

Stelling var en landsby fra Stelling minnis. En *minnis* var et felles beiteområde i middelalderen som var ryddet fra skogfylte skråninger på de høye åsene i Kents gresskledde landområder. Ordet *minnis* er antatt å være avledet fra det angelsaksiske *(ge)maennes* som betyr «felles beiteland». Det har blitt foreslått at disse områdene, som var karakteristiske for de høyere områdene av Kent Downs, utgjorde store områder av felles, ikke inngjerdet og udyrket gressland, det som på norsk kalles for en allmenning. På 1600-tallet ble de fleste av disse fellesområdene tatt fra småbøndene av godsherrer og innlemmet i herregårdenes landeiendommer. Loven som tillot dette tok de fleste *minnies* i Kent, men vanlige folk beholdt tilgangen til Stelling Minnis, og landsbyen som vokste fram fikk sitt navn fra dette området.

Referanser
----------

1. ↑   «Civil Parish population 2011» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Neighbourhood Statistics. Office for National Statistics
2. ↑   Reynolds, Chris (Oktober 2008): «Kent Downs Area of Outstanding Natural Beauty Management Plan First Revision 2009 – 2014 Final Text Approved For Adoption» Arkivert 28. september 2011 hos Wayback Machine. (PDF). Kent Downs Area Of Outstanding Natural Beauty Partnership, s. 61.
3. ↑   Smith, Nick (2004): «The mystery of the Minnises», *Stelling Minnis Charitable Trust*, Kent.

Eksterne lenker
---------------

(en) Stelling Minnis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Stelling Minnis Parish Council

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Stemmegjenkjenning** er en biometrisk prosess for å gjenkjenne en persons stemme, det vil si å identifisere personen ved hjelp av dens karakteristikk i stemmen - på engelsk «speaker recognition». Dette må ikke forveksles med «talegjenkjenning» som er prosessen å omsette muntlig til skriftlig språk.

* Stemmegjenkjenning: **hvem** som snakker.
* Talegjenkjenning: **hva** som blir sagt.

Verifikasjon contra identifikasjon
----------------------------------

Verifikasjon er en prosess hvor personens stemme blir kontrollert mot den personen utgir seg til å være, på samme måte som å vise en legitimasjon. Bildet på legitimasjonen må stemme overens med ansiktet til personen. 

Identifikasjon er prosessen hvor en stemme blir sjekket mot en database som inneholder mange stemmer. Stemmen som skal identifiseres må derfor være med i denne databasen. FBI i USA har allerede tatt i bruk denne metoden som kalles «Voice Print» i etterforskningen.

Referanser
----------

1. ↑  «Er stemmen det nye passordet?». Høgskolen i Gjøvik (HiG). 6.3.2014.
2. ↑  «Speaker, or voice, recognition». FBI.

Eksterne lenker
---------------

* Utredning om fødselsnummer, fingeravtrykk og annen bruk av biometri i forbindelse med lov om behandling av personopplysninger § 12 - Rapport 2008 fra Justis- og politidepartementet
* Biometri brukes til identifisering - Datatilsynet 29.02.2012
**Twingle** er en type totaktsmotor med to stempler. Navnet "twingle" er et sammendrag av ordene "twin" og "single", dette fordi motoren har to stempler som virker som ett. Stemplene sitter enten på hver sin råde, eller på en gaffelformet råde med eller uten hengsel. Stemplene står ett foran det andre sett fra siden av rotasjonsretningen (ikke side om side som på vanlige twin-motorer) og beveger seg tilnærmet samtidig opp mot det felles forbrenningskammeret. Spylekanalene er plassert i den ene sylinderen, mens eksosporten(e) sitter i den andre. Fordelen med dette er at friskgassen (luft/bensin) må gå "over kanten" mellom sylindrene og skyver eksosen, som den ikke lett blander seg med, foran seg hele veien. Dermed oppnåes god fyllingsgrad, samtidig som utslipp av uforbrent friskgass begrenses. Dette gir en sterk og økonomisk motor, i forhold til en vanlig totakter fra før ekspansjonskammerets tid.

Det kanskje mest kjente kjøretøyet med twingle-motor er eldre Puch motorsykler. Et annet eksempel er bilen Trojan som ble produsert i England fra 1920-tallet, denne hadde en 4-sylindret motor med denne virkemåten som i praksis var to twingle-motorer koblet sammen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**¢** er symbolet for cent, en vanlig inndeling av myntenheten dollar. Tegnet består av en minuskel c med en foroverlent skråstrek gjennom, og baserer seg sannsynligvis på dollartegnet $ - en majuskel s med en strek gjennom. Tegnet brukes både i USA og Canada for å oppgi priser, der verdien er mindre enn en dollar. I motsetning til dollar-tegnet som skrives *før* summen, skrives cent-tegnet vanligvis *etter* summen. F.eks. $0.43 = 43¢. Ettersom inflasjon har ført til at det er svært få ting som koster mindre enn en dollar, har cent-tegnet blitt langt mindre vanlig, og der priser er lavere enn en dollar, oppgis de ofte med en komma-dollarverdi. Mens skrivemaskiner gjerne hadde en knapp for cent-tegnet, er denne blitt droppet på datamaskintastaturet. (Ønsker man å oppgi en pris i cent, brukes derfor bare en minuskel *c*, uten gjennomstreking, i stedet.)

I Unicode kodes ¢ som U+00A2 (¢).

| * v
* d
* r
Det latinske alfabetet |
| --- |
| Grunnbokstaver | 
* Aa
* Bb
* Cc
* Dd
* Ee
* Ff
* Gg
* Hh
* Ii
* Jj
* Kk
* Ll
* Mm
* Nn
* Oo
* Pp
* Qq
* Rr
* Ss
* Tt
* Uu
* Vv
* Ww
* Xx
* Yy
* Zz

 |
| Modifiserte bokstaver | 
* Áá
* Ââ
* Àà
* Ăă
* Ää
* Ǟǟ
* Ãã
* Ąą
* Ą̊ą̊
* Ⱥⱥ
* Ɓɓ
* Ḇḇ
* Ƀƀ
* Ƈƈ
* Ćć
* Ĉĉ
* Čč
* Çç
* Ċċ
* Ȼȼ
* Ɗɗ
* Ḓḓ
* Ďď
* Ḑḑ
* Đđ
* Ðð
* Ɖɖ
* Ḏḏ
* Éé
* Èè
* Êê
* Ěě
* Ëë
* ‌Ẽẽ
* Ęę
* Ėė
* Ẹẹ
* Ɇɇ
* Ƒƒ
* Ɠɠ
* Ḡḡ
* Ǵǵ
* Ĝĝ
* Ǧǧ
* Ğğ
* Ģģ
* Ǥǥ
* Ġġ
* Ĥĥ
* Ȟȟ
* Ḧḧ
* Ħħ
* ‌Ḥḥ
* İi/Iı
* Íí
* Ìì
* Îî
* Ïï
* Ĩĩ
* Įį
* Ịị
* Ɨɨ
* Ĵĵ
* J̌ǰ
* Ɉɉ
* Ƙƙ
* Ḱḱ
* Ǩǩ
* Ķķ
* Ĺĺ
* Ḽḽ
* Ľľ
* Ļļ
* Ḷḷ
* Łł
* Ƚƚ
* Ɫɫ
* Ⱡⱡ
* Ṃṃ
* Ŋŋ
* Ńń
* Ṋṋ
* Ňň
* Ṅṅ
* N̈n̈
* Ññ
* Ɲɲ
* Ņņ
* Ōō
* Ơơ
* Őő
* Óó
* Òò
* Ôô
* Ŏŏ
* Ȯȯ
* Ȱȱ
* Öö
* Õõ
* Ȭȭ
* Øø
* Ǫǫ
* Ọọ
* Ƥƥ
* Ᵽᵽ
* Ɽɽ
* Ŕŕ
* Řř
* Ŗŗ
* Ɍɍ
* Śś
* Ŝŝ
* Šš
* Şş
* Șș
* Ṣṣ
* Ťť
* Ṱṱ
* T̈ẗ
* Ţţ
* Țț
* Ŧŧ
* Ⱦⱦ
* Ūū
* Úú
* Ùù
* Ûû
* Ŭŭ
* Ưư
* Űű
* Üü
* Ųų
* Ůů
* Ũũ
* Ụụ
* Ʉʉ
* Ʋʋ
* Ṽṽ
* Ŵŵ
* Ƴƴ
* Ýý
* Ŷŷ
* Ÿÿ
* Ỹỹ
* Y̨y̨
* Ɏɏ
* Źź
* Ẑẑ
* Žž
* Żż
* Ƶƶ

 |
| Ligaturer | 
* Åå
* Ææ
* @
* ȸ
* &
* Ƕƕ
* Œœ
* Ȣȣ
* ȹ
* ß
* ᵺ

 |
| Uvanlige bokstaver | 
* Ɐɐ
* Ƃƃ
* Ƅƅ
* Ↄↄ
* Ƌƌ
* Ǝǝ
* Əə
* Ⅎⅎ
* Ƣƣ
* Ɣɣ
* Ⱶⱶ
* Ɩɩ
* ĸ
* Ɯɯ
* Ƞƞ
* ŉ
* Ɔɔ
* Ɵɵ
* Ƿƿ
* Ɋɋ
* ſ
* Ʃʃ
* Ʊʊ
* Ƨƨ
* Ƽƽ
* Ʌʌ
* Ȝȝ
* Ʒʒ
* Ǯǯ
* Þþ
* ʘ
* ǀ
* ǁ
* ǂ
* ǃ

 |
| Digrafer | 
* CHch
* C'Hc'h
* DZdz
* DŽdž
* GBgb
* GĦgħ
* Ĳĳ
* LJlj
* LLll
* ḶḶḷḷ
* L·ll·l
* LYly
* NJnj

 |
| Spesielle tegn | 
* ¶
* °
* !
* ?
* ;
* %
* \*
* "
* '
* ©
* ®
* ɔ:
* ฿
* ¢
* €
* ₭
* £
* ₦
* $
* ₩
* ¥

 |
| Diakritiske tegn | 
* ´
* ˝
* `
* ^
* ˇ
* ˘
* ¨
* ¨
* ¸
* ~
* ˛

 |
Ordenstegn for storkors med sverd av Zähringerløvens orden
Ordensstjerne med sverd
**Zähringerløvens orden** (tysk: *Orden vom Zähringer Löwen*) var en orden tildelt i det tyske Storhertugdømmet Baden. Ordenen ble innstiftet 22. januar 1809 av storhertug Karl Ludvig Fredrik til belønning av trofast innsats, enten denne var sivil eller militær. Ordenen ble innstiftet til minne om hertugene av Zähringen, hvis slekt storhertugen tilhørte. Zähringerløvens orden ble tildelt så lenge Baden var et monarki, det vil si inntil 1918.

Inndeling
---------

Zähringerløvens orden var opprinnelig inndelt i tre grader. Kommandørgraden ble i 1840 delt i to klasser, der 1. klasse var med bryststjerne og 2. klasse uten. I 1866 ble også riddergraden delt i to klasser. Etter dette besto Zähringerløvens orden av fem trinn:

* Storkors
* Kommandør av 1. klasse
* Kommandør av 2. klasse
* Ridder av 1. klasse
* Ridder av 2. klasse

Insignier
---------

Ordenstegnet for Zähringerløvens orden består av et grønnemaljert kors med spenner i korsvinklene. Midtmedaljongen bærer et bilde av ruinen av Zähringer-slektens stamborg i flerfarget emalje. Baksiden bærer en løve på rød grunn. Løven ga ordenen navn. Ordenens motto, «FÜR EHRE UND WAHRHEIT» (*for ære og sannhet*), var plassert i omskrift rundt midtmedaljongen. For de lavere grader var innskriften plassert på baksiden, rundt løven, mens ordensstjernen for høyere grader hadde omskriften på forsiden, rundt midtmedaljongen med tårnet. Ordensbåndet er grønt med smale striper i guloransje ved kantene.

Fra 1866 kunne ordenen tildeles med sverd for militær fortjeneste. I 1815 ble det tilføyd eikeblad med bokstaven L, som et tilleggstegn. Bokstaven falt bort i 1866.

Tildeling
---------

Zähringerløvens orden ble tildelt innbyggere av Baden og også utlendinger, blant annet i diplomatisk sammenheng.

Referanser
----------

1. ↑  Henning Volle: *Die Sammlung des Wehrgeschichtlichen Museums im Schloss Rastatt; 1 Orden und Ehrenzeichen*, Freiburg im Breisgau, 1977, s. 14.
2. ↑  Innstiftelsesdtoen oppgis til 26. desember 1812 i «Ordre du Lion de Zähringen», *Honneur & Gloire. Les trésors de la collection Spada*, Paris: Musée national de la Légion d’honneur et des ordres de chevalerie, 2008, s. 246–247 og i «Der Orden vom Zähringer Löwen», *Ordensjournal*, nr. 14, 2007.
3. 1 2  «Ordre du Lion de Zähringen», *Honneur & Gloire. Les trésors de la collection Spada*, Paris: Musée national de la Légion d’honneur et des ordres de chevalerie, 2008, s. 247.
4. 1 2  «Der Orden vom Zähringer Löwen», *Ordensjournal*, nr. 14, 2007.

Kilder
------

* Henning Volle: *Die Sammlung des Wehrgeschichtlichen Museums im Schloss Rastatt; 1 Orden und Ehrenzeichen*, Freiburg im Breisgau, 1977, s. 14
* «Ordre du Lion de Zähringen», *Honneur & Gloire. Les trésors de la collection Spada*, Paris: Musée national de la Légion d’honneur et des ordres de chevalerie, 2008, s. 246–247.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Helmuth Ellgaard** (født 3. mars 1913 i Hadersleben, den gang Tyskland, død 22. april 1980 i Kiel, Vest-Tyskland) var en tysk illustratør, kunstner og journalist.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Helmuth Ellgaard ble født i det daværende tyske Hadersleben (Haderslev) i Nordslesvig. I 1928 forlot familien Haderslev som etter folkeavstemning i 1922 hadde blitt dansk, for å flytte til Kiel. 

Allerede tidlig interesserte Helmuth Ellgaard seg for tegning og maling. I 1934 fikk han sin utdannelse på kunstakademiet i Kiel, og arbeidet samtidig som reportasjetegner for dagsavisen *Kieler Neueste Nachrichten*. Han lærte seg å håndtere penn og skisseblokk, og hans spesialitet ble raske skisser med kullstift. 

I 1939 flyttet han som nygift til Berlin. 

### Andre verdenskrig

Etter at andre verdenskrig brøt ut ble han krigsreporter, og som løytnant i flyvåpenet (*Luftwaffe*) deltok han i mange luftangrep som tegnende journalist, blant annet ved slaget om Storbritannia i 1940. Hans arbeid ble publisert i det anerkjente ukebladet *Berliner Illustrierte Zeitung*. Under krigen ble også hans to sønner Peter (1940) og Holger (1943) født.

### Etterkrigstiden

Under krigen hadde de store forlagshusene i Berlin blitt ødelagt, og nye aviser og tidsskrifter oppstod blant annet i Hamburg og München. Familien Ellgaard flyttet derfor til München, der Helmuth Ellgaard var med på å starte bildemagasinet *Revue*, som var et av mange nye tidsskrifter i etterkrigstidens Vest-Tyskland. I *Revues* redaksjon arbeidet Ellgaard som fast ansatt bilderedaktør og reportasjetekniker. I nesten hver ukeutgave fantes det illustrasjoner av ham, fra 1953 til og med i farger. Hans forbilder var amerikaneren Norman Rockwell og dansken Kurt Ard. 

I 1956 gjorde han seg selvstendig og flyttet med familien til Hamburg. Her illustrerte han bøker og arbeidet for reklamefirmaer. Hans store innsats i perioden 1954 til 1961 var likevel illustrasjonen av et stort antall filmplakater, hvor plakaten fra 1959 for antikrigsfilmen *Bron* (*Die Brücke*) er hans mest framstående arbeide. I 1980, 67 år gammel, døde han av et hjerteinfarkt. 

En stor del av hans arbeider ble i 2003 donert av hans to sønner Peter og Holger Ellgaard til *Haus der Geschichte* i Bonn.

Filmplakater
------------

* Die Brücke, 1959*Die Brücke*, 1959
* Es geschah am... 1959*Es geschah am...*, 1959
* Orfeu Negro, 1959*Orfeu Negro*, 1959
* ...abends in die Scala, 1958*...abends in die Scala*, 1958

Kilder
------

* Haus der Geschichte der Bundesrepublik Deutschland, om Helmuth Ellgaard på tysk
* Museumsmagazin, Stiftung Haus der Geschichte der Bundesrepublik Deutschland, Nr 3/2003, S.18-19, ISSN 1433-349X

Eksterne lenker
---------------

* (en) Helmuth Ellgaard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Science Fiction av Helmuth Ellgaard hos Retro-futurismus
* Filmplakater av Helmuth Ellgaard hos Poster Treasures[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Ben Hinchliffe** (født 9. oktober 1988 i Preston, Lancashire, England) er en engelsk fotballspiller som har spilt for fire engelske klubber. Han er keeper og spiller nå for Derby County i Premier League.

Biografi
--------

Hinchliffe, som gikk på Preston North End sitt fotballakademi, skrev under på sin første profesjonelle kontrakt, en 1-årskontrakt med Preston, sommeren 2006. I august 2006 signerte han på en låneavtale med Kendal Town, og han spilte 10 ligakamper for denne klubben før han returnerte til Preston i oktober 2006 på grunn av en skade. I februar 2007 skrev han under på en ny låneavtale, denne gang for Tranmere Rovers. Han debuterte for Tranmere den 28. april 2007 i en ligakamp mot Crewe Alexandra, Han startet denne kampen på benken, men ble byttet inn da Tranmere sin førstekeeper ble utvist i det 21. spilleminutt. Hans første ligakamp fra start kom 5. mai 2007 da Tranmere slo Brentford 3-1. Etter å ha spilt disse 2 ligakamper for *Rovers* vendte han tilbake til Preston i mai 2007.

Ben Hinchliffe fikk ikke ny kontrakt med Preston da 2006/07-sesongen var over, men 10. juli 2007 skrev han under på en 2-årskontrakt med Derby County. Foran 2007/08-sesongen regnes han som Derbys tredjekeeper, bak Stephen Bywater og Lewis Price.

Karriere som spiller
--------------------

|
|  |
|  | Klubb | Klubbforbindelse | Klubbkamper | Ligakamper | Klubbmål | Ligamål | Periode |
| Englands flagg | Preston North End | Kontrakt | 0 | 0 | 0 | 0 | 07/2006 - 08/2006 |
| Englands flagg | Kendal Town | Lån | 10 | 10 | 0 | 0 | 08/2006 - 10/2006 |
| Englands flagg | Preston North End | Kontrakt | 0 | 0 | 0 | 0 | 10/2006 - 02/2007 |
| Englands flagg | Tranmere Rovers | Lån | 2 | 2 | 0 | 0 | 02/2007 - 05/2007 |
| Englands flagg | Preston North End | Kontrakt | 0 | 0 | 0 | 0 | 05/2007 - 06/2007 |
| Englands flagg | Derby County | Kontrakt | 0 | 0 | 0 | 0 | 07/2007 - |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ben Hinchliffe – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Ben Hinchliffe – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Ben Hinchliffe – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Ben Hinchliffe – FBref Rediger på Wikidata
* (en) Spillerprofil på hjemmesiden til Derby County

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Abd ar-Rahman III:s mottakelseshall

Portal
**Museo de Madinat al-Zahra** er et arkeologisk museum vest for Córdoba i Spania.

Madinat al-Zahra
----------------

Madinat Al-Zahra, «blomstenes by», er ruinene etter en vidstrakt, befestet arabisk palassby som ble bygd av Córdobas kalif Abd ar-Rahman III i perioden 912–961. Byen var hovedstaden i Al-Andalus, det arabiske Spania. I byen fantes seremonibygninger, moskeer, hager, regjeringskontor, et myntverk, verksteder, kasserer, boliger og bad. Byen ble forsynt med vann via akvedukter.

Bygningen
---------

Museet ble tegnet av Fuensanta Nieto og Enrique Sobejano på Sobejano Arquitectos i 2001. Byggingen startet i 2005, og museet ble innviet i oktober 2009. 

Utstillingene har et areal på 9 125 kvadratmeter.

Priser
------

Museet ble i 2010 tildelt prisen Aga Khan Award for Architecture. 

I 2012 mottok det prisen Årets museum i Europa.

Referanser
----------

1. ↑  *Islamic Gardens and Landscapes*. University of Pennsylvania Press. 2008. s. 152–153. ISBN 0-8122-4025-1.

Kilder
------

* Om museet på nettstedet for Aga Khan Award for Architecture, lest 25. mai 2014

Eksterne lenker
---------------

* Museets hjemmeside
Zündapp KS750 motorsykkel fra 1940-tallet.
Zündapp KS50, en klassiker fra 1970-tallet.
**Zündapp** var en tysk produsent av motorsykler mellom 1917 og 1984. Selskapet ble stiftet i Nürnberg, Tyskland av Fritz Neumeyer, sammen med selskapet Friedrich Krupp AG og verktøyprodusenten Thiel, som produsent av detonatorer. I 1919, da 1. verdenskrig var over, sank etterspørselen etter våpendeler drastisk, Neumeyer ble eneeier i selskapet, og to år senere skiftet han fokus til motorsykkelproduksjon.

Den første Zündapp-modell var Z22, som ble lansert i 1921 under slagordet «Motorrad für Jedermann», tysk for «motorsykkelen for alle». Z22 var enkel og pålitelig, og ble produsert i et stort antall. Zündapps første tunge motorsykkel kom i 1933 med *K-serien*, som blant annet var utstyrt med et lukket motorrom, som var svært uvanlig på den tiden. «K»en i modellnavnet stod for «Kardanantrieb», som antydet at modellene var utstyrt med «lukket» drivaksel. Serien inkluderte modeller fra 200 til 800 ccm, og var en stor suksess. K-serien bidro til å øke Zündapps markedsandel på hjemmemarkedet Tyskland fra 5% i 1931 til 18% i 1937. Fra 1940 av produserte Zündapp mer enn 18 000 eksemplarer av *KS750*, en motorsykkel med sidevogn, for den tyske Wehrmacht.

Etter andre verdenskrig skiftet selskapet gradvis fokus over på mindre maskiner, for eksempel scooteren «Bella», og den siste tunge motorsykkelen (som tilfeldigvis også ble en av de mest kjente modellene) ble lansert i 1951 med navnet *KS601*, utstyrt med en 597 ccm tosylindret motor.

Fra 1957 til 1958 produserte selskapet også mikrobilen Zündapp Janus.

Zündapp Bella scooter.
I 1958 flyttet selskapet fra Nürnberg til München, og kort tid senere utviklet de flere nye, mindre modeller. Samtidig ble videreutvikling av firetaktsmotorer stoppet, og det ble kun produsert totaktsmotorer. Zündapps modeller solgte lenge godt, men etterhvert dalte etterspørselen, og i 1984 gikk selskapet konkurs, men fabrikknavnet og produksjonsutstyret ble solgt til Kina for 15 millioner tyske mark. Det hører med til historien at heller ikke kineserne fikk fart på salget og la ned produksjonen i 1996. 

I Norge ble det brukt Zundapp motorer i flere mopeder som for eksempel Raufossmopeden.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zündapp – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Zündapp – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Zündapps historie Arkivert 26. august 2007 hos Wayback Machine. (på engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NKC
 |
Mount Marcy sett fra Mount Haystack
Kart over staten New York med Adirondack statspark i grøntMount MarcyMount MarcyKart over staten New York med Adirondack statspark i grønt
**Mount Marcy** (Marcy-fjellet) er den høyeste toppen i Adirondack-fjella og i staten New York. Toppen, som er et svært populært turmål, ligger i Essex fylke og er 1629 meter over havet. Fjellet er stort sett skogkledd, men de siste 60–70 metrene ligger over tregrensa.

Fjellet har navn etter guvernør William L. Marcy, som godkjente flere offentlige undersøkelser av Adirondack-området. I blant benyttes navnet *Tahawus*, et indiansk ord som betyr «sky-deleren». Det er imidlertid tvilsomt om dette har vært brukt som et lokalt navn før europeerne kom. 

Første registrerte bestigning av Mount Marcy skjedde i 1837 av ei gruppe under ledelse av Ebenezer Emmons. I dag går det gode stier, og det er ikke nødvendig å ha fjellklatrererfaring for å komme til toppen. Den enkleste ruta går fra nordvest og kalles *Van Hoevenberg-ruta*. Den starter ved turisthytta *Adirondak Loj*. Herfra er turen opp drøyt 11 kilometer. Store deler av nedturen er velegna for ski eller snøbrett.

I passet mellom Mount Marcy og Mount Skylight ligger den lille sjøen Lake Tear of the Clouds, som er den høyestliggende kilden til Hudsonelva. 

I september 1901 hadde visepresident Theodore Roosevelt vært med på en tur til toppen av Marcy, da han fikk melding om at president William McKinley, som hadde vært utsatt for et attentat ei drøy uke før, var blitt dårligere. Roosevelt og følget gav seg straks i veg, først 16 kilometer til fots, så 6-7 mil med hest og vogn på dårlige veger nattestid til nærmeste jernbanestasjon. Turen er blitt legendarisk, og den delen som gikk med hest, har i dag offisielt navnet *The Roosevelt-Marcy Trail*. På jernbanestasjonen i North Creek fikk de vite at McKinley var død. De tok tog til Buffalo, der Roosevelt avla presidenteden.

Det finnes fjell med dette navnet også i statene Oklahoma, Massachusetts og Colorado.

Galleri
-------

* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Elevations and Distances in the United States». USAs geologiske undersøkelser. 29. april 2005. Arkivert fra originalen 20. november 2010. Besøkt 20. august 2009.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. juni 2008. Besøkt 20. august 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
Minnesmerket *Spor 17* over deportasjonene med jøder til konsentrasjonsleirene østpå.
**Grunewald stasjon** i Berlins *Ortsteil* (= bydel) Grunewald, administrativ bydel Charlottenburg-Wilmersdorf, er en stasjon på Berlins forstadsbaner (*S-Bahn*). Stasjonen befinner seg på *Wetzlarer Bahn*, en forlengelse av Berlins bybane. 

Stasjonen ble åpnet i 1879 under navnet Hundekehle, og omdøpt i 1884 til sitt nåværende navn.

Av de opprinnelig fire perrongene eksisterer ennå to. Fra utgangen går det en undergang under AVUS til Eichkampstraße. Perrongene og stasjonsbygningene er fredet. Under nazi-regimet ble stasjonen i perioden oktober 1941 til februar 1945 brukt som transittstasjon for tvangstransporten av 50 000 jøder fra Berlin til ulike konsentrasjonsleirer. På initiativ av *Deutsche Bahn* ble minnesmerket *Gleis 17* (= spor 17) åpnet 17. januar 1998.


| **Forrige stasjon** |   |  Berlins S-bane |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| NikolasseePotsdam |  | S7 |  | WestkreuzAhrensfelde |

Referanser
----------

1. ↑  «S-Bahnhof Grunewald :-< Berlin, Charlottenburg-Wilmersdorf von A bis Z». *www.luise-berlin.de*. Arkivert fra originalen 27. mai 2016. Besøkt 13. mai 2016.
2. ↑
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |

Portal: Tyskland