recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Frank vorstehhund ullpelset** er en av to franske vorstehhunder. Disse skiller seg imidlertid såvidt mye fra hverandre at de ikke regnes som varieteter, men egne hunderaser.

Bruksområde
-----------

Vorsteher er en fuglehund som primært avles som jakthund på fugl, men den har også kvaliteter for annen type jakt og som brukshund og familiehund.

Den er en god familiehund og regnes som flink med barn og enkel å jobbe med. Den er også en sterk og arbeidsom brukshund, som blant annet er velegnet som trekkhund og kløvhund. Det er også eksempler på at vorstehere har blitt godkjente redningshunder, blant annet for Norske Redningshunder.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

En vorsteh er en edel og harmonisk hund med verdig holdning. Den er stødig, rolig og avbalansert. Svakt markert nakkeknøl og moderat stopp. Øynene er middels store og mørk brun farge er ønskelig. Ørene er høyt og bredt ansatte, og de er flate og hengende tett inntil hodet. Forlemmene er rette, parallelle og muskuløse. Baklemmene er også rette og parallelle. Skal være kraftige og muskuløse. og knærne er godt vinklet. Potene skal være runde til ovale, men godt sluttet og med kraftige klør. Hunden skal ha en sterk og muskuløs rygg med et kort, bredt og muskuløst lendeparti. Underlinjen er lett opptrukket med en elegant tørr bue. Halen skal være kraftig ved roten og høyt ansatt. Den smalner av mot spissen og er av middels lengde. Bevegelsene til en vorsteh er rette og parallelle. De er jordvinnende og med godt fraspark. 

Korthåret vorstehhund.
Skulderhøyden skal iflg. FCI ligge på ca. 62-66 cm hos hannhunder og ca. 58-63 cm hos tisper.
Obligatorisk **elektronisk rapportering av fangst og fangstaktivitet** ble innført i Norge 1.oktober 2010 for fiskefartøy over 21 meter og 1. januar 2011 for fiskefartøy over 15 meter. Før disse tidspunktene måtte skipper på fiskefartøy over 15 meter loggføre fangstaktvitet i en fangstdagbok utgitt av Fiskeridirektoratet (Norge).

Grunnleggende rapporteringskrav norske fiskefartøy må følge
-----------------------------------------------------------

Fiskeridirektoratet har i forskrifter (J-meldinger) bestemt at følgende elektroniske meldinger skal sendes fra fiskefartøy i ulike situasjoner:

* DEP - avgang fra havn: Senest 2 timer etter avgang.
* DCA - daglig fangst: Senest kl 23:59 UTC hver dag etter at DEP er sendt.
* POR - havneanløp: Senest 2 timer før anløp til kai.
* TRA - omlasting: Fartøy som skal avgi fangst skal senest 24 timer (2 timer ved låssetting) før omlasting påbegynnes sende en TRA. Fartøy som har mottatt fangst skal senest 1 time etter omlastningen er avslutte sende en TRA.

Krav ved fiske utenfor Norges økonomiske sone
---------------------------------------------

Ved fiske utenfor Norges økonomiske sone, skal fiskefartøy sende de samme meldingene. Men i tillegg må norske fiskefartøy sende meldinger som er definert gjennom avtaler Norge har med EU, Island, NEAFC, NAFO, CCAMLR.

Godkjente rapporteringssystemer i Norge
---------------------------------------

Per oktober 2013 er følgende programvare godkjent for bruk ombord i norske fiskefartøy:

* eFangst 3.0 (Dualog Fisknett AS)
* Fangstlogg 1.1 (Telenor Maritim Radio)
* iFisk 1.0.2 (Bytek Nordic AS)
* Track Well Fangstdagbok versjon 2.6.9.0 (Navy AS)

Rapporteringskrav i andre land og områder
-----------------------------------------

EU har krav om elektronisk rapportering for fiskefartøy over 12 meter. Også i Island, USA, Australia og New Zealand finnes krav om elektronisk rapportering av fangst og fangstaktivitet.
***Rusticoclytus rusticus*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten er forholdsvis vanlig der det vokser mye osp i Sør-Norge.

Utseende
--------

En middelsstor (10–20 mm), noe kraftig, gråsvart trebukk med lysgrå skjell som danner utydelige tegninger. Kroppen er for det meste kledt av hårlignende skjell. Mens noen andre nærstående arter etterligner veps, har denne utmerkede kamuflasjefarger. Antennene er mørke og ganske korte. Pronotum er stort og hvelvet, nærmest sirkelrundt sett ovenfra, gråsvart med fire noe diffuse lengdebånd av gulgrå, hårlignende skjell. Dekkvingene er gråsvarte med tallrike, lysgrå skjell som danner mer eller mindre tydelige tverrbånd. Hos hunnen stikker de to bakerste bakkroppsleddene ut bak dekkvingene. Beina er gråsvarte.

Hann forfra, viser kjever og behåring. Foto: Magne Flåten

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i døde eller sterkt svekkede osper, sjeldnere i bjørk, selje eller bøk. Larvene lever først under barken, men gnager seg så inn i splintveden. Larvene finnes helst på solsiden nær toppen av osper som står for seg selv. Larvenes utvikling tar 2-3 år. De voksne billene svermer rundt brukbare yngletrær fra slutten av mai til juli. De har god kamuflasje og er vanskelige å få øye på når de sitter på stammen. De løper raskt og rykkvis. Arten finnes ofte sammen med trebukkene *Saperda perforata* og *Aegomorphus clavipes*.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt over det meste av Europa, bortsett fra Storbritannia, og videre østover gjennom Sibir til Japan. I Norge er den forholdsvis vanlig nord til det sørlige Nordland, men mangler i fjellnære strøk.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae – 145 arter i Europa
						* Stammen Clytini
							+ ***Rusticoclytus rusticus*** (Linnaeus, 1758)

Kilder
------

* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
* Norges biller – *Xylotrechus rusticus*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Xylotrechus rusticus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Xylotrechus rusticus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (no) *Xylotrechus rusticus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Xylotrechus rusticus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Xylotrechus rusticus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Xylotrechus rusticus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Xylotrechus rusticus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Alfanummer**, eller **tekstnummer** (svensk: alfanummer, textnummer, engelsk: *phonewords, amerikansk Vanity Numbers*), er telefonnummer basert på ord istedenfor tall. Du ringer et tekstbasert telefonnummer ved å trykke en gang på den tasten der bokstaven står, akkurat som du ville gjort i en sms-melding med T9-ordliste. Et eksempel er 400 BOLIG, som tilsvarer nummeret 400 26544.

Et alfanummer i Norge må inneholde minimum fem bokstaver etter prefikset. 815- og 400-nummer innebærer at innringer dekker samtalekostnaden. 800 er et såkalt gratis grønt nummer for innringere, men dette gjelder ikke ved bruk av mobiltelefon der både bedriften og innringer betaler fulle kostnader (dobbelfakturering). Det er ingen øvre grense for hvor mange bokstaver et slikt nummer kan inneholde, da nummer etter det åttende blir ignorert av tele-systemet.

Historikk
---------

Alfanummer har eksistert i USA i mer enn 30 år. USA innførte én standard på telefonknappene helt fra starten, mens det i Europa og Asia har vært avvikende standarder på noen fasttelefoner (altså at bokstavene stod ulikt plassert på telefonknappene).

Det var først i 1997, på initiativ fra British Telecom, at ITU vedtok én standard i Europa. Siden den tid har derfor alle nye fasttelefoner og telefonkiosker hatt likt tastatur som det vi er vant med fra mobiltelefoner.
**Element** betyr *grunnstoff* eller *grunnemne* og angir
det stoffet, eller de stoffene, som en mener at andre ting er satt sammen av.

Berømt er antikkens teori om de fire elementene **vann**,
**luft**, **jord** og **ild**. Denne læren, om at alle ting var oppbygd
av disse fire elementene, ble hevdet av blant annet Empedokles
og Aristoteles. Et femte element ble også postulert, som man i
middelalderen kalte «kvintessensen».

I nyere tid, etter at kjemikerne med Lavoisier ble overbevist om
atomhypotesens riktighet, gikk en bort fra læren om de fire elementene,
og tenkte seg heller at materien var bygget opp av de kjemiske elementene,
som i dag er alminnelig godtatt og kjent via det periodiske system.

Etter Rutherfords oppdagelse av atomkjernen, og at denne, etter
Otto Hahns forsøk, viste seg spaltbar, har en kommet frem
til at de egentlige grunnelementene ikke er de kjemiske elementene,
men noe som er langt mindre. En stund mente en at de egentlige grunnelementene
måtte være protoner, nøytroner og elektroner, idet
samtlige kjemiske elementer kan bygges opp av disse tre.

Etter oppdagelsen av først kvarkteorien, og senere også ved eksperimenter,
som i dyp uelastisk elektronspredning, er en nå kommet frem til at det er
kvarkene som tilsynelatende utgjør de egentlige elementene.
**Martti Erik «Erkki» Ala-Könni** (født 2. februar 1911 i Ilmola, død 2. september 1996 i Tammerfors) var en finsk forsker og nedtegner av folkemusikk.

Erkki Ala-Könni virket som musikklærer ved folkeutdanningsorganisasjonenes folkekonservatorium 1951–52 og var deretter prorektor 1956–57. Han tok filosofisk doktorgrad på en avhandling om finske polskadanser i 1956 *(Die Polska-Tänze in Finnland)*, ble dosent i folkemusikkforskning ved Helsingfors universitet i 1957, var forstander for institusjonen for folketradisjon ved Tammerfors universitet 1965–74 og professor i folketradisjon med særskilt innretning mot folkemusikk der i årene 1974–77. 

I nesten 50 år bedrev han omfattende innsamling av folklore og etnologisk materiale. Hans store samlinger finnes idag ved Institutet för folktradition ved Tammerfors universitet og omfatter flere tusen båndinnspillinger og ca 200 000 bilder. Det meste av hans instrumentsamling finnes idag ved folkekunstsenteret i Kaustby. Han deltok i grunnleggelsen av mange heimbygdsforeninger og museer og skrev en stor mengde artikler om folkemusikk, av hvilke en del ble utgitt i 1986 i bokform under tittelen *Suomen kansanmusiikki*. Han var også en av drivkreftene bak folkemusikkfestivalen i Kaustby.

Referanser
----------

1. ↑   Biografiskt lexikon för Finland, «Erkki Ala-Könni», Biografisk leksikon for Finland ID 4346-1416928956952[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Nationalencyklopedin* multimedia plus, 2000
* Ala-Könni, Erkki, i Biografiskt lexikon för Finland
* Erkki Ala-Könni, Erkki, i Uppslagsverket Finland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Biografiskt lexikon för Finland **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
Framstilling av Déclaration des Droits de l'Homme et du Citoyen fra 1789.
**Erklæringen om menneskets og borgerens rettigheter** (fransk: *Déclaration des Droits de l'Homme et du Citoyen*) ble vedtatt av den franske nasjonalforsamlinga 26. august 1789. I korthet slår den fast fire grunnleggende rettigheter: frihet, eiendom, sikkerhet og motstand mot undertrykking.

Forhistorie
-----------

*Se også: Menneskerettigheter*

Erklæringen ble ført i pennen av den unge, radikale og frihetselskende offiseren og aristokraten La Fayette. I hans hus i Paris samla det seg mange radikale mennesker, og blant dem var De forente staters ambassadør i Frankrike, Thomas Jefferson, som i 1776 hadde forfatta den amerikanske uavhengighetserklæringa og dens prinsipper for universelle rettigheter. 

Etter de skjellsettende begivenhetene i Versailles natta mellom 4. og 5. august 1789, da adelen og geistligheten hadde frasagt seg privilegiene sine, gjaldt det å få vedtatt en uttalelse i den nye nasjonalforsamlinga som slo fast noen prinsipper for en ny styreform. I samråd med Jefferson skrev så La Fayette en tekst som dels bygde på de franske opplysningsfilosofene, dels på statsakter fra engelsk historie, men mest på prinsippene i den amerikanske uavhengighetserklæringa.[]

Den erklæringa som ble framlagt for nasjonalforsamlinga og vedtatt 26. august besto av 17 artikler. Den er høystemt og idealistisk i tonen, og preges av en bevissthet om at menneskeheten står ved en skillevei i sin historie.[] Det framgår klart av teksten at den ikke bare hadde gyldighet for Frankrike, men «for alle folk, alle land og alle tider».

Utdrag av teksten
-----------------

* Mennesket eier visse naturlige og umistelige rettigheter. Disse er frihet, eiendomsrett, trygghet og rett til å gjøre motstand mot undertrykkelse.
* Frihet er retten til å gjøre alt som ikke skader andre.
* Intet menneske kan anklages, arresteres eller holdes fengslet uten i de tilfelle loven fastsetter.
* Samfunnet har rett til å kreve regnskap av enhver offentlig tjenestemann for hvordan han skjøtter sin stilling
* Grunnlaget for all statsmakt beror utelukkende hos folket.

Litteratur
----------

* Gérard Conac, Marc Debene, Gérard Teboul, eds, *La Déclaration des droits de l'homme et du citoyen de 1789; histoire, analyse et commentaires*, Economica, Paris, 1993, ISBN 978-2-7178-2483-4.
* McLean, Iain. "Thomas Jefferson, John Adams, and the Déclaration des Droits de l’Homme et du Citoyen" in *The Future of Liberal Democracy: Thomas Jefferson and the Contemporary World* (Palgrave Macmillan, 2004) online

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Alfametyltryptamin**, også kjent som **αMT**, **AMT**, **Indopan**, **IT-290** er et psykedelisk tryptamin med mildt hallusinogene og stimulerende virkninger.

Dosering
--------

AMT ble brukt som antidepressivt legelmiddel i doser fra 5-10 mg. Med en slik dosering merker man positive endringer i humøret, samt stimulerende effekter.
Det blir ikke lenger brukt som legemiddel, men rekreasjonelt bruk forekommer. Rekreasjonelle doser starter fra ca. 20-30 mg, hvor de psykedeliske virkningene mer merkbare. 40+ mg er en relativt stor dose. Effektene varer ofte i opptil 12 timer, men kan vare mye lenger. Det tar vanligvis 2-3 timer etter inntak før effektene kan merkes.

Bivirkninger
------------

Det er vanlig å få bivirkninger som kvalme og oppkast, spesielt de første timene etter inntak. Hodepine kan også forekomme, spesielt ved større doser.

Lovlig status
-------------

AMT er et tryptamin, og er etter en oppdatering av Narkotikaforskriften (tidligere kalt Narkotikalisten) nå ulovlig i Norge, på lik linje med andre ulovlige rusmidler.

Se også
-------

* Tryptamin
* Rusmiddel

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Erowid.org - AMT

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**Einar Skinnarland** (født 27. april 1918 i Møsstrond i Vinje, død 5. desember 2002 i Toronto i Canada) var en norsk motstandsmann som gjorde tjeneste i Kompani Linge under andre verdenskrig. Han deltok i tungtvannsaksjonen og ble to ganger tildelt Krigskorset med sverd for sin innsats.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Skinnarland vokste opp på Rjukan. I hans klasse på middelskolen gikk også blant andre Knut Haugland og Gunnar Sønsteby,[] som begge i likhet med Skinnarland skulle bli tildelt Krigskorset for sin innsats. I samme kull gikk Halvor Rivrud, Olav Skogen, Leif Nielsen, Rolf Solem, Torjus Aarnes, Knut Berge og Einar Nordgaard. I kullet etter gikk tungtvannssabotørene Claus Helberg og Jens-Anton Poulsson.[]

Han ble utdannet ved Skiensfjordens tekniske fagskole i Porsgrunn. Han arbeidet fram til krigen som ingeniør med demningen ved Møsvatn.

### Andre verdenskrig

Skinnarland deltok i kampene i april 1940 i Rjukan-området. Han kom tidlig med i motstandsarbeidet i området. Han ble arrestert høsten 1941 for illegalt radioarbeid, men snart løslatt igjen da hans medvirkning ikke kunne bevises.[]

Skinnarland var med i gruppen som 15. mars 1942 kapret kystruteskipet DS «Galtesund». Han kom seg på den måten over til Aberdeen i Skottland og ble med i det britiske Special Operations Executives Norwegian Independent Company No. 1, senere kalt Kompani Linge. 

Fjorten dager etter kapringen ble han sluppet ut i fallskjerm over Telemark for å delta i tungtvannsaksjonen på Rjukan. Han hadde nesten hele livet bodd nær fabrikken, broren og flere av vennene hans jobbet også på fabrikken. Skinnarland skaffet opplysninger om norsk Hydros anlegg på Rjukan og var dermed behjelpelig med på at aksjonen kunne gjennomføres.

Skinnarland deltok i Operasjon Sunshine i 1944–1945, hvor han blant annet prøvde å gjemme likene etter Leif Tronstad og Gunnar Syverstad etter at de ble drept av norske nazister.

### Etter krigen

Skinnarland flyttet til Toronto i Canada i 1965 og var med på byggingen av noen av verdens største damanlegg.

### Utmerkelser

Skinnarland ble høyt dekorert for sin innsats under andre verdenskrig. Han ble i 1944 tildelt Krigskorset med sverd, Norges fremste utmerkelse, og fikk sverd nr. 2 til medaljen i 1947. Han er dermed én av kun 11 mottakere som har fått Krigskorset flere ganger. Skinnarland mottok i tillegg flere høythengende utmerkelser fra andre nasjoner. Dette inkluderer den britiske Distinguished Conduct Medal, den amerikanske Medal of Freedom og det franske Croix de Guerre avec palme.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |
| --- |
| Krigskorset med to sverd |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Haakon VIIs 70-årsmedalje | Distinguished Conduct Medal | Frihetsmedaljen | Croix de guerre med palme |

 |

Eksterne lenker
---------------

* NRK – Einar Skinnarland er død

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Dalen aktivitetspark** er en aktivitetspark ved Kolstad sør for Trondheim sentrum. Parken ble åpnet høsten 2020 og er lokalisert øverst i en ravinedal mellom Kolstadflata, Myrtunet og Kolstadtunet, i en helning ned mot Bjørndalen.

Parken er satt sammen av flere delanlegg, og består i tillegg til grøntområder også av flere elementer. Blant annet klatrevegg, parkouranlegg, skaterampe, volleyballbane, fotballbane, ballbinge for flere idretter, lekeapparater, sceneområde og tilrettelagte sosiale møteplasser. Også flere kunstverk er plassert i parken, utformet av billedhuggeren Erik Pirolt.

Idéen rundt aktivitetsparken kom gjennom valgfaget «Demokrati i praksis» på Huseby skole i 2013, hvor faget ble koblet opp mot Trondheim kommunes bydelsprosjekt som en del av områdeløftet for Saupstad og Kolstad. I samarbeid med valgfaget, ungdomsrådet på Saupstad, Ringvegen borettslag og Trondheim kommune gikk befaringer og modellbygging over til realisering ved en bevilgning fra kommunen. Gjennom revidert nasjonalbudsjett i mai 2017 ble det av regjeringen Solberg øremerket seks millioner kroner til bygging av parken.

Byggingen startet i juni 2019 etter et spleiselag mellom Trondheim kommune, staten, Husbanken, Miljøpakken og ordningen for Kunst i offentlige rom. Parken ble åpnet av ordfører Rita Ottervik og moderniseringsminister Nikolai Astrup i september 2020.

Referanser
----------

1. ↑  Trondheim2030.no – Dalen aktivitetspark - Vår park! (Av Kari-Anne Aarvåg. Publisert 26. februar 2018, besøkt 27. januar 2021)
2. ↑  Regjeringen.no – 6 millioner kroner til Dalen aktivitetspark i Trondheim (Pressemelding. Publisert 11. mai 2017, besøkt 27. januar 2021)
3. ↑  Adressa.no – - Det føles uvirkelig. Vi trodde ikke det ble noe av (Av Anne Berit Fagernes. Publisert 21. september 2020, besøkt 27. januar 2021)
4. ↑  Trondheim2030.no – Dalen aktivitetspark skapt med 800 ungdommer på laget (Av Ingunn Grøtte. Publisert 24. september 2020, besøkt 27. januar 2021)
Sørum prestegård Foto: Jan-Tore Egge 
Et gammelt bilde av Sørum prestegård Foto: Kulturminnebilder/Riksantikvaren 
**Sørum prestegård** eller **Huseby gård** (gnr./bnr. 232/1 i Lillestrøm kommune) ligger på nordsiden av fylkesvei 171 litt øst for Sørum skole. Det blir noen få hundre meter fra Sørum kirke.

Prestegården ser ut til å ha en lang historie. Det skal dreie seg om tidligere krongods som er utlagt til prestegård, muligens omtrent på den tiden da kirken ble oppført.

En prestegårdsbygning fra 1760-årene ble avløst av dagens bygning i 1838, og denne bygningen ble omfattende restaurert i 1994.

I 2012, etter at den tidligere sognepresten flyttet ut fra prestegården, ble det tatt til orde for at neste prest skulle tilbys en mer tidsriktig bolig, mens den eksisterende prestegården skulle gjøres om til kultur- og aktivitetssenter. Opplysningsvesenets fond besluttet imidlertid å beholde prestegården som prestebolig og å pusse den opp i 2013 innen ny prest i fast stilling tiltrådte.

En viss kulturvirksomhet ser likevel ut til å være knyttet til prestegårdslåven.

Referanser
----------

1. ↑  «Blaker og Sørum historielag». Arkivert fra originalen 19. januar 2020. Besøkt 22. juni 2018.
2. ↑  Opplysningsvesenets fond
3. ↑  «Rådmannens innstilling» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 14. juli 2014. Besøkt 3. juli 2014.
4. ↑  «Blaker og Sørum historielag». Arkivert fra originalen 22. juni 2018. Besøkt 22. juni 2018.
5. ↑  Opplysningsvesenets fond til Sørum kommune Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine. 14. mars 2013, som svar på kommunens henvendelse
6. ↑  Menighetsbladet for Sørum, Blaker og Frogner Arkivert 22. juni 2018 hos Wayback Machine. nr. 1/2013, s. 5

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sørum prestegård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Opplysningsvesenets fond om prestegården
* Blaker og Sørum historielag Arkivert 22. juni 2018 hos Wayback Machine. om prestegården
**Paolo Giordano Orsini**  (død 29. mai 1438 i Petricoli i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Napoli fra 1400.

Det vites ikke hvem som bispeviet ham, men han ble selv startpunktet for en episkopalgenealogisj suksesjonslinje, som etter en tid ble ekstinkt. 

Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av pave Innocens VII.

Fra 1412 var han kardinalbiskop av Albano, og fra 1431 av Sabina. Han tok del i valget av Gregor XII i 1406, men støttet senere motpavene Alexander (II) og Johannes (XXIII). I 1417 støttet han valget av Martin V, og ble sendt som legat til England og Frankrike. I 1426 ble han sendt til Böhmen for å bekjempe husittene. Han deltok i kirkelige reformer i Roma, og ved konsilet i Basel, der han forsvarte pavens autoritet. Giordano Orsini er gravlagt i Peterskirken.

Han var en av de mange kardinaler og kirkefolk fra Orsinislekten.

Referanser
----------

1. ↑  catholic-hierarchy.org orsngio, lest 30. desember 2021

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN
 |
Greater Houston sett fra en romferge.
**Greater Houston** er et storbyområde i Texas i USA med og rundt byen Houston, definert av Office of Management and Budget. Det ligger ved Mexicogolfen i Texas, i det sørøstre Texas.

I perioden 1. april 2010-1. juli 2011 lå *Houston-Sugar Land-Baytown*, som det heter mer presist, på andre plass på listen over USAs sterkest voksende storbyområder hva angår innbyggertall.

Komponenter i storbyområdet (*the metropolitan area*)
-----------------------------------------------------

Beliggenhet i USA (rødt)
Som definert av Office of Management and Budget omfatter *The metropolitan area of Houston–The Woodlands–Sugar Land* ni *counties* i Texas. De er her oppført med folketallene fra folketellingen i 2010.

* Harris County – 4,092.459
* Fort Bend County – 585.375
* Montgomery County – 455.746
* Brazoria County – 313.166
* Galveston County – 291.309
* Liberty County – 75.643
* Waller County – 43.205
* Chambers County – 35.096
* Austin County – 28.417

Referanser
----------

1. ↑  «Census Estimates Show New Patterns of Growth Nationwide» **(engelska)**. United States Census Bureau. 5. april 2012. Besøkt 9. november 2015.
2. ↑  «U.S. Census Bureau, 2000 to 2007 Population Estimates». Arkivert fra originalen 12. juni 2008. Besøkt 2. mai 2017.
3. ↑
**Arbeidersamfunn** (også kjent som **arbeiderforeninger**) var i foreninger som på midten av 1800-tallet ble dannet av krefter utenfor arbeiderklassen i Norge. Disse fungerte som alternativer til de mer radikale og politiserte arbeiderorganisasjoner slik som de som ble dannet av Marcus Thrane.

Det første arbeidersamfunn var ble stiftet var Samfundet på Enerhaugen i 1850, på initiativ av pastor Honoratus Halling. Det mest kjente arbeidersamfunnet, Christiania Arbeidersamfund, ble stiftet i 1864 etter initiativ fra Eilert Sundt.

Arbeidersamfunnene var opprinnelig ikke politiske organisasjoner, men hadde heller fokus på samarbeid mellom borgerskapet og arbeiderklassen. Andre viktige momenter var dannelse og folkeopplysning, samt til en viss grad religion.

De forenede Norske Arbeidersamfund ble dannet i 1884, med utgangspunkt i en arbeidskamp og streik ved Akers mekaniske verksted, som resulterte i en lønnsnedgang for de ansatte. Samfundet gav ut avisa Arbeideren fram til 1890, og fra 1894 til 1917.

Dette forbundet ble politisk sett knyttet mot partiet Venstre, selv om det ikke fantes formelle bånd. Halvparten av de norske arbeidersamfunnene valgte imidlertid å stå utenfor De forenede Norske Arbeidersamfund.

Den filantropiske arbeiderbevegelsen mistet fotfeste utover på 1870-tallet. Dette førte blant annet til at man ikke lenger greide å holde mange av arbeidersamfunnene fra å jobbe med politikk. Utover på 1890-tallet valgte flere arbeidersamfunn å tre inn i Det norske Arbeiderparti, og viktigst var at Christiania Arbeidersamfunn meldte seg ut, og meldte seg inn i Arbeiderpartiet. Disse fikk status som regulære partiforeninger innenfor partiet.[1]

Flukten fra De forenede Norske Arbeidersamfund til Arbeiderpartiet gjorde at førstnevnte organisasjon mistet mye innflytelse. De borgerlige svarte med å stifte nye, politisk uavhengige arbeidersamfunn. Fra 1897 gikk 17 av disse inn i Norges Borgerlige Arbeiderorganisasjon. Disse hadde i vedtektene at de «bygger på den bestående samfunnsorden og en fredelig ordning av tvistemål mellom arbeider og arbeidsgiver». Bladet *Den borgerlige Arbeider* ble ugitt av Norges Borgerlige Arbeiderorganisasjon i perioden 1915 til 1940.

Referanser
----------

1. ↑  Arbeidernes leksikon. Arbeidermagasinets forlag. Oslo 1932. Bind I, s. 273. Oppslagsord: Arbeidersamfund, De forenede norske.

Litteratur
----------

* Arbeidernes leksikon. Arbeidermagasinets forlag. Oslo 1932. Oppslagsord: Arbeidersamfund, De forenede norske.

Se også
-------

* Arbeiderdemokratene

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel i NorgesLexi
**Sørtakahe** (*Porphyrio hochstetteri*) er en flygeudyktig riksefugl. Den er endemisk til Sørøya på New Zealand.

Taksonomi
---------

Arten hadde tidligere det norske navnet *takahe*, men den ble spilittet i to selvstendige arter. Den andre heter nå nordtakahe (*P. mantelli*) og var endemisk for Nordøya, men den er dessverre utdødd.

Biologi
-------

Sørtakahe er den største fuglen i riksefamilien. Den er ca. 63 cm lang. Vekten er omtrent 2,7 kg hos hannene og 2,3 hos hunnene. Den har sterke bein og et stort nebb. Fargen på en voksen takahe er lillablå med grønnblåe farger på oversiden. Beina er rød/rosa-aktig. Kjønnene er like, men hannene er litt større enn hunnene.

Sørtakaher foretrekker gressletter. Før menneskene kom til New Zealand levde den i sumpområder, men disse ble omgjort til jordbruksområder. Takahen spiser gress, planter og insekt. Takaher er monogame fugler. Reiret bygges under busker og kratt. De legger to egg.

Arten lever i Murchison Mountains ved Te Anau-sjøen der den ble gjenoppdaget 20. november 1948. Man har også satt ut noen få individer på de rovdyrfrie øyene Tiritiri Matangi, Kapiti, Maud og Mana. I januar 2011 ble det satt ut en liten mengde med takaher i naturreservatet Zealandia i Wellington. Etter 1982 har bestanden hvert på mellom 110 til 225 individer.

Galleri
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* UngfuglUngfugl

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sørtakahe* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sørtakahe* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Sørtakahe* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Sørtakahe* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Sørtakahe* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Sørtakahe* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Porphyrio hochstetteri* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Porphyrio hochstetteri* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Porphyrio hochstetteri* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Joseph de Ferrières de Sauvebœuf** (født 25. april 1918 i Bruyères-le-Châtel, død 21. mai 1944 ved Pontecorvo i Italia) var en fransk offiser, som kjempet i De frie franske styrker under andre verdenskrig. Han deltok i slaget om Narvik og utmerket seg på en slik måte at han ble tildelt Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.

Militær karriere
----------------

Etter gymnaset vervet de Ferrières seg i 1936 til 6ème Bataillon de Chasseurs Alpins (6ème BCA).

Avdelingen hans ble i mai 1940 sendt til Norge med det franske ekspedisjonskorps, for å stå i mot de tyske invasjonsstyrkene. de Ferrières var da fenrik (*aspirant*). Avdelingen ble satt inn i slaget om Narvik der de Ferrières gjorde seg bemerket for sin innsats og ble anført på divisjonsordren. I statsråd 20. mars 1942 ble de Ferrières tildelt det norske Krigskorset med sverd som belønning for sin innsats. Innstillingen om tildeling omtalte hans innsats: «Den 1. mai inspiserte [sic] han sin peloton med det vakreste eksempel på mot og selvfornektelse. Hele tiden i ildlinjen orienterte han sine grupper og holdt deres moral oppe. Den 15. mai gikk han til angrep i spissen for pelotonen og innpodet sine menn forakt for faren.»

Etter den allierte tilbaketrekningen fra Norge først i juni 1940 fortsatte de Ferrières kampen. Han ble evakuert til Brest i Bretagne, men kom seg allerede etter tre dager over Den engelske kanal til Storbritannia. Der sluttet han seg, etter at Frankrike hadde kapitulert, til De frie franske styrker under Charles de Gaulles ledelse.

de Ferrières ble i oktober 1941 sendt til Afrika og kom i november samme år til Libanon. I januar 1942 ble han ble overført til Fremmedlegionens 13. halvbrigade og beordret til Libya. Han kjempet i mai-juni 1942 i slaget ved Bir Hakeim, deltok i oktober 1942 ved El Alamein og kjempet deretter i mai 1943 i felttoget i Tunisia. Etter kampene i Tunisia ble han forfremmet til løytnant. I april 1944 ble han satt inn i kampene i Italia, der han 21. mai falt ved Pontecorvo.

Utmerkelser
-----------

de Ferrières ble utnevnt til ridder av Æreslegionen og ble etter sin død utnevnt til medlem av Frigjøringsordenen. Han mottok Croix de Guerre og en rekke andre franske utmerkelser.

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=joseph;n=de+ferrieres+de+sauveboeuf[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   oppført som Joseph Ferrières De Sauveboeuf (De), Compagnon de la Libération ID 335[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.ordredelaliberation.fr, besøkt 8. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5 6  «Joseph Ferrières De Sauveboeuf (De)», Musée de l'ordre de la Libération. Lest 6. desember 2015.
5. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 42.

Kilder
------

* Biografi, fra den franske Frigjøringsordenens nettsted
**Joseph von Kopf** (født *Joseph Kopf* 10. mars 1827 i Unlingen, død 2. februar 1903 i Roma) var en tysk billedhugger, som fra 1852 hovedsakelig var bosatt i Roma. Han var høyt anerkjent av sin samtid for sine naturalistiske portrettbyster. Han ble tildelt Den württembergke krones orden i 1897 og dermed personlig (ikke-arvelig) adelskap i Kongeriket Württemberg, og het deretter Joseph von Kopf.

Joseph von Kopf var far til Martha Kopf (født 1870), som var Henrik Ibsens modell for Hedvig i dramaet Vildanden. Martha Kopf møtte Henrik Ibsen da hun var 13 år gammel i 1883. Hun ble senere gift i 1892 i Roma med billedhuggeren Hugo Berwald. Henrik Ibsen skrev i et brev til sønnen Sigurd Ibsen: «Den tyske billedhugger, professor Kopf fra Rom har med sig en 13-årig datter, som er den ypperligste model for Hedvig i mit stykke, jeg kan ønske mig; hun er smuk, har et alvorligt ansikt og væsen og er litt gefräsig [grådig]». Det finnes en byste av Martha Kopf av hennes ektemann Hugo Berwald.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, RKD kunstner-ID 438238, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Benezit Dictionary of Artists, Benezit-ID B00100472, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 21. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Else Høst (1967): *Vildanden av Henrik Ibsen*, Aschehoug, s. 271
7. ↑

Litteratur
----------

* Regina Kratt: *Joseph von Kopf: 1827 - 1903; das Werk des Bildhauers mit typologischen Studien zur Büste und Gruppe*, Aachen/Mainz 1998 (zugleich: Karlsruhe, Universität, Dissertation, 1995), ISBN 3-89653-248-0.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |
***Spinoscapha*** er en slekt av biller som lever av og på sopp. De hører til underfamilien dråpebiller (Scaphidiinae) i den artsrike familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

En liten, oval, svært blank dråpebille, rødlig. Antenner og bein kan foldes tett inntil kroppen slik at hele billen blir glatt og dråpeformet, og svært vanskelig å få tak på. For ekesmpel er det nesten umulig å plukke opp en slik bille med en pinsett. **Hodet** er bredt med små fasettøyne. Antennene er temmelig lange og ganske tynne, de to innerste og tre ytterste leddene noe tykkere. **Brystskjoldet** (pronotum) er glatt, blankt og hvelvet, fint punktert, med jevnt kurvede sidekanter. **Dekkvingene** er jevnt rundede, glatte, fint punkterte, med en fure (sømstripen) langs innerkanten, men ellers uten lengdestriper. De er tvert avkuttet bak og dekker ikke bakkroppsspissen på levende eksemplarer. På døde eksemplarer i samlinger er ofte bakkroppen skrumpet sammen slik at den er fullstendig dekket av dekkvingene. **Bakkroppen** er tilspisset bak. **Beina** er lange og spinkle.

Levevis
-------

Slekten *Scaphisoma* er knyttet til poresopper (kjuker) som vokser på død ved, trolig har denne slekten et lignende levesett. Dråpebillene er stort sett skogsinsekter.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på New Zealand.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien **dråpebiller, Scaphidiinae** Latreille, 1807
					- Stamme Scaphisomatini Casey, 1893
						* Slekten ***Spinoscapha*** Leschen & Löbl, 2006
							+ *Spinoscapha rufa* (Broun, 1881)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Spinoscapha* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Spinoscapha* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Argentinas flagg Argentina |
| Friidrett: |
| Friidrett Søramerikansk mesterskap i friidrett |
| Sølv | Lima 1949 |  Høydehopp |
| Gull | Buenos Aires 1941 |  100 m |
| Gull | Buenos Aires 1941 |  200 m |
| Gull | Buenos Aires 1941 |  4x100 m |
| Gull | Buenos Aires 1941 |  Høydehopp |
| Gull | Lima 1939 |  4x100 m |
| Gull | Lima 1939 |  200 m |
| Sølv | Lima 1939 |  100 m |
| Bronse | Lima 1939 |  Høydehopp |

**Lelia Spuhr** (født 16. januar 1924 i Buenos Aires, død 2006 i Buenos Aires) var en argentinsk friidrettsutøver, som konkurrerte i høydehopp og kulestøt på 1930- og 40-tallet. Hun ble søramerikansk mester til sammen fire ganger individuelt på 100 meter, 200 meter og i høydehopp i perioden 1939 - 1941.

Idrettskarriere
---------------

Spuhr deltok i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1939, og fikk der tre medaljer; hun vant 200 meter og fikk sølv på 100 meter, bak Carola Castro fra Ecuador. I tillegg fikk hun bronse i høydehopp, og gull på 4 x 100 meter stafett. Under Søramerikansk mesterskap i friidrett 1941 vant hun 100 meter, 200 meter og høydehopp, og Argentina vant igjen 4 x 100 meter stafett. Hun deltok igjen under Søramerikansk mesterskap i friidrett 1949, og fikk der sølv i høydehopp, bak Elizabeth Müller.

Referanser
----------

1. ↑  GBR Athletics - *South American Championships (women)*, besøkt 15. november 2020.
2. ↑  Sport Illustrado - *No 157 10 de Abril de 1941*, besøkt 16. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* (en) Leila Spuhr - Athletics Podium
Caravaggios maleri «Peters korsfestelse» skildrer apostelen Peters martydød slik den beskrives i *Peters gjerninger*
***Peters gjerninger*** er et apokryfisk skrift fra oldkirken, skrevet på gresk i ca. 190-200, enten i Roma eller i Lilleasia. Det tilhører de apokryfe apostelgjerningene, en sjanger som skildrer de kristne apostlenes liv og gjerninger i tiden etter det som skildres i Bibelens skrift *Apostlenes gjerninger*.

Fortellingen begynner i Roma, når Paulus forlater byen for å dra på en misjonsreise til Spania. I hans fravær forleder trollmannen Simon Magus den kristne forsamlingen i Roma. Peter reiser fra Jerusalem til Roma og overvinner flere hindre og overbeviser frafalne før han kan konfrontere Simon Magus og beseire ham. Peters reise og kamp mot Simon og hans beskyttere omfatter kapitlene 5 til 32. I kapittel 33-34 forkynner Peter i byen, og overbeviser flere kvinner om kyskhet. 

Kapitlene 35-40 åpner med Peters flukt ut av byen for å unngå forfølgelse. På veien møter han Kristus, og spør ham «Herre, hvor går du?» – et sitat som i sin latinske form «Quo vadis, domine?» er utgangspunktet for den polske forfatteren Henryk Sienkiewicz roman *Quo vadis* (1896). Da Peter får høre at Kristus er på vei til Roma for å bli korsfestet, vender også Peter tilbake til byen for å bli dømt og henrettet. I teksten forklarer Peter også hvorfor han ønsker å bli korsfestet med hodet ned: 

«Ettertiden har ofte tolket det som et tegn på ydmykhet: Peter anser seg ikke verdig til å dø på samme måte som Frelseren. Fortellingen gir imidlertid en annen forklaring, som kommer fram i hans tale på korset. Opp ned-stillingen er et tegn på menneskets falne tilstand. Dets fall gjør at alt er endevendt. […] Men med Jesu død på korset er det hele på underefullt vis snudd om, gjenopprettet. Peters utsagn i teksten er imidlertid uklare og er også blitt tolket dit hen at det 'første menneske' som han avbilder, er en form for gnostisk forløserskikkelse.»
Det 41. og siste kapitlet i teksten forteller om en engel som oppsøker keiser Nero og skremmer ham til å avstå fra videre kristenforfølgelser. 

Verket er ikke bevart i sin helhet, og det er noen forskjeller mellom greske og latinske manuskripter. Teksten er oversatt til norsk i antologien *Tidligkristne apokryfer*, 2011.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Kilde for sitat og vurderinger er Reidar Aasgaards innledning til *Tidligkristne apokryfer*, 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Franz Kafka
**Franz Kafka-prisen** er en internasjonal litteraturpris som deles ut til ære for den tyskspråklige romanforfatteren Franz Kafka. Prisen ble første gang delt ut i 2001. Prisens utdelere er Franz Kafka Society og byen Praha i Tsjekkia. 

Prisen deles ut årlig i det gamle rådhuset i Staré Město (gamlebyen i Praha). Prisen består av USD 10 000, et diplom og en brosestatuett. Prisen kalles ofte Kafka-prisen.

Vinnere
-------

| År 

  | Prisvinner 

  | Nasjonalitet

  |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Daniela Hodrová | Tsjekkias flagg |
| 2011 | John Banville | Irlands flagg |
| 2010 | Václav Havel | Tsjekkias flagg |
| 2009 | Peter Handke | Østerrikes flagg |
| 2008 | Arnošt Lustig | Tsjekkias flagg |
| 2007 | Yves Bonnefoy | Frankrikes flagg |
| 2006 | Haruki Murakami | Japans flagg |
| 2005 | Harold Pinter | Storbritannias flagg |
| 2004 | Elfriede Jelinek | Østerrikes flagg |
| 2003 | Péter Nádas | Ungarns flagg |
| 2002 | Ivan Klíma | Tsjekkias flagg |
| 2001 | Philip Roth | USAs flagg |
|

Eksterne lenker
---------------

* Kafka Society

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Karl Johans torg**  ligger på nordsiden av Slussen (slusen) i Stockholm, rett ved siden av den faktiske slusen og mellom de to sluseportene som fører til Södermalm (Mälarrampen og Skeppsbron). Navnet ble vedtatt i 1932, men er allerede inntegnet på et kart fra 1855. Navnet kommer fra Karl XIV Johan-statuen som står på trappen mot torget.

Historie
--------

Karl Johans torg i 1885.
Etter at Nils Ericsons sluse ble innviet i 1850 var Slussenområdet strengt symmetrisk med den nye Ericsson-slusen i nord og den gamle Polhems-sluse i sør, er det sistnevnte som er omgitt av en basar kalt Fiskarhuseht, tegnet av arkitekt Per Axel Nyström. I mellom var det et stort, nesten kvadratisk torg, Karl Johans torg med rytterstatuen av Karl XIV Johan plassert midt på torget.Veien førte forbi langs øst-og vestsiden av *Øst-Slussgatan* respektive *Vestra Slussgatan*. Anlegget var avgrenset nord til Gamla stan av *Slussplanen* og i sør (på Södermalmssiden) av *den Lavere Slussgatan*. På Karl Johans torg på østsiden av den lave Fiskarehamnen med markedsplass for fiskehandel.

På Slussplans trapp over torget står Karl XIV Johan-statuen som ble avduket i 1854, og som symboliserer hans inntreden i Stockholm 2. november 1810. Billedhuggeren var Bengt Erland Fogelberg. Statuen stod fra begynnelsen et lite stykke lenger sør på plassen til Karl Johan-slussen. Plassen var blitt anlagt av Oscar I, men Fogelberg likte ikke det valget, han hadde heller sett statuen mer sentralt plassert. I forbindelse med Slussens sanering 1931-1935 ble den flyttet slik at prinsen er nå rir ut av byen mot Södermalm. En inskripsjon på sokkelen forteller det. Den hadde opprinnelig en sokkel av carrara-marmor som ble forvitret og ødelagt og ble erstattet med den nåværende av granitt som er høyere enn det opprinnelige.

Kilder
------

* Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986): *Stockholms gatunamn: innerstaden*. Monografier utgitt av Stockholms stad (opptrykk av del av første opplag). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget ISBN 91-38-90777-1
Petermann Island på kartet over AntarktishalvøyaPetermann IslandPetermann IslandPetermann Island på kartet over Antarktishalvøya
**Petermann Island** er en liten øy på vestkysten av Den antarktiske halvøy, beliggende rett sør for Booth Island og Lemaire Channel i Wilhelm Archipelago. Petermann Island er en to kilometer lang, lav avrundet øy som er hjemsted for verdens sørligste koloni av bøylepingviner. Det er også en stor forekomst av adeliepingviner her.

Øya ble oppdaget av en tysk ekspedisjon i 1873–74 som kalte den opp etter geografen August Petermann. Den franske antarktisekspedisjonen 1908–10 under ledelse av Jean-Baptiste Charcot benyttet en liten vik på sørøstsiden av øya som vinterhavn for sitt ekspedisjonsskip «Pourquoi-Pas?». Viken ble gitt navnet Port Circumcision fordi den ble oppdaget 1. januar 1909 (Jesu omskjæringsdag).

Rester av hyttene bygd av ekspedisjonen er ikke lenger synlig, men en steinvarde oppført på Megalestris Hill står fortsatt med en kopi av en blyplakett med mannskapsliste. Varden er oppført på listen over historiske steder og kulturminner i Antarktis og er beskyttet av bestemmelsene som er gitt i Antarktistraktaten.

På øya finnes også rester av en nødhytte bygget av Argentina i 1955 og et kors til minne om tre medlemmer av British Antarctic Survey som omkom i 1982 under et forsøk på å krysse havisen fra Faraday Station til Petermann Island.

Galleri
-------

* 
* Charcots varde med plakettCharcots varde med plakett
* Adeliepingviner på Petermann Island. Deres ekskrementer gir det grå fjellet et rosa skjær.Adeliepingviner på Petermann Island. Deres ekskrementer gir det grå fjellet et rosa skjær.
* Den argentinske hytta på Petermann IslandDen argentinske hytta på Petermann Island

Referanser
----------

1. 1 2  Petermann Island SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 11150

Eksterne lenker
---------------

* (en) Petermann Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
Herbig-Haro-objektet HH47, bilde från Romteleskopet Hubble. Skalaen representerer 1000 astronomiske enheter (1000 ganger avstanden mellom jorden og solen og rundt 20 ganger størrelsen på vårt solsystem.
**Herbig-Haro-objekt** (HH-objekt) er en spesiell kategori små stjernetåker som sees i sammenheng med nyfødte stjerner. De dannes når gass, som er slynget ut fra de unge stjernene, kolliderer med skyer av gass og støf i hastigheter på flere hundre kilometer per sekund. Objetene er alltid nærværende i regioner med aktiv stjernedannelse og flere kan ofte sees rundt en enkelt stjerne, rettet langs etter dens rotasjonsaksel.

Herbig-Haro-objekt er overgående fenomen som var i som mest et par tusen år. De kan utvikles over ganske korte tidsskalaer når de beveger seg raskt bort fra stjernern til gasskyen i det interstellare rommet. Romteleskopet Hubbles observasjoner avsløerer en kompleks utvikling av objektene etter bare et par år, hvor enkelte av dem blekner bort mens andre skinner opp når de kolliderer med materialer i det interstellare materiet.

Herbig-Haro-objekt ble for første gang observert på slutten av 1800-tallet av Sherburne Wesley Bernham, men ble ikke sett som en separat type av emisjonståken før på 1940-tallet. De første astronomene som studerte dem i detalj var George Herbig og Guillermo Haro, som har fått objekter oppkalt etter seg. Herbig og Haro jobbe uavhengige av hverandre med studier om stjernedannelse da de begynte å studere Herbig-Haro-objek, og de innså senere at de var et biprodukt av stjernedannelsesprosessen.

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |