recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Den tradisjonelle martinistorden** er en rituell, initiatorisk, esoterisk og kristen orden som drives av Rosenkorsordenen A.M.O.R.C. Medlemskap er reservert medlemmer av A.M.O.R.C. som tilhører 9. − 12 Tempelgrad.

Ordenens grader kalles heptad-grader, og opptak i gradene foregår ved rituelle innvielser.

Historie
--------

Under pseudonymet Papus, grunnla Gérard Encausse sammen med Augustin Chaboseau i 1884 en mystisk og okkult orden ved navn *Ordre Martiniste*.

Encausse og Chaboseau hadde mottatt hver sin Martinist-innvielse gjennom to adskilte kjeder av innviere, som begge gikk tilbake til Louis-Claude De Saint-Martin.

Første verdenskrig ble katastrofal for ordenen. Papus døde på slagmarken i sin tjeneste som lege, og mange andre fremtredende ledere omkom også.

Den 24. juli 1931 ble ordenen gjenopprettet i Frankrike under navnet *Ordre Martiniste Traditionnel* (OMT) av Augustin Chaboseau, Victor-Émile Michelet og Victor Blanchard.

Ordenens grader
---------------

| Grandsnummer | Gradsnavn |
| --- | --- |
| I | Assosiert |
| II | Initiert |
| III | S.'.I'.' |

Stormestre
----------

* 1931−1938: Victor-Émile Michelet
* 1939−1946: Augustin Chaboseau

Se også
-------

* Den tradisjonelle martinist orden (Fransk)
* Martinistordenen Ordre Reaux Croix Arkivert 9. oktober 2009 hos Wayback Machine.
Kart over Antarktis som viser Den transantarktiske fjellkjede.
Transantarktiske fjellkjede i nordre deler av Victoria Land.
**Den transantarktiske fjellkjede** (engelsk: *Transantarctic Mountains*) er en fjellkjede på det antarktiske kontinent som strekker seg fra Kapp Adare ved Rosshavet til Coats Land ved Weddellhavet. 

Den transantarktiske fjellkjede deler Antarktika i to deler, en østlig og en vestlig del. Den transantarktiske fjellkjede har en total lengde på 3 500 km og er dermed en av de lengste fjellkjedene på jorda. Fjellkjeden består av flere grupper av fjell med særskilte navn, hvorav flere er igjen oppdelt i mindre fjellkjeder. Høyeste topp i Den transantarktiske fjellkjede er det 4 518 meter høye Mount Kirkpatrick.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Transantarctic Mountains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
| Den thailandsk-laotiske grensekrigen |
| --- |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | Desember 1987–februar 1988 |
| Sted | Grensen mellom Thailand og Laos |
| Resultat | Laotisk seier  Status quo ante bellum |

 |
| Stridende parter |
| Laos’ flagg Laos  Vietnams flagg Vietnam | Thailands flagg Thailand |
| Tap |
| ca. 1 000 drept eller skadd i alt, flest på thailandsk side |

**Den thailandsk-laotiske grensekrigen** var en kort konfrontasjon mellom Thailand og Laos om kontrollen over omstridte områder på grensen mellom de to landene. Suverenitet over byen Ban Romklao på grensen til Phitsanulok-provinsen og tre små landsbyer i Uttaradit-provinsen var uklar, ettersom Thailand var uenig i at grensene skulle ligge på samme sted som grensene til den tidligere franske kolonien Fransk Indokina.

I 1907 inngikk Frankrike og Siam en grenseavtale som førte til en disputt om enkelte grenselandsbyer. I 1984 var det skyteepisoder mellom thailandske og vietnamesisk-støttede laotiske styrker. En annen faktor var Hmong-opprøret i Laos, hvor Hmong ofte benyttet seg av baser inne i Thailand. I tillegg bidrog den kalde krigen til å distansere partene fra hverandre. Mens Thailand var en alliert av USA, var Laos en nær alliert av Vietnam og Sovjetunionen.

En rekke mindre skyteepisoder mellom thailandske og laotiske styrker fant sted i 1984. I desember 1987 rykket thailandske styrker inn i den omstridte byen Ban Romklao. De okkuperte byen, og heiste det thailandske flagget over den. Styresmaktene i Laos reagerte sterkt, og insisterte på at byen var en del av Xaignabouli-provinsen. Thailand svarte med at byen tilhørte Phitsanulok-provinsen. Pathet Lao-styrker gjennomførte et nattangrep på den relativt små thailandske garnisonen, drev de thailandske styrkene fra byen og tok ned det thailandske flagget. Direkte krig mellom partene brøt dermed ut, som varte helt til 19. februar 1988, da en våpenhvile ble undertegnet.

Totalt ble omtrent 1000 soldater drept eller skadet. De thailandske styrkene hadde mye større tap enn de laotiske, ettersom de ofte måtte kjempe mot sterkt befestede laotiske posisjoner. General Chavalit Yongchaiyudh var lederen for den kongelige thailandske hær, og ble kritisert for sin håndtering av krigen.

Vietnam støttet sin kommunistiske allierte, og sendte en andrevidisjons infanteritropp til Baan Nakok i Xaignabouli for å støtte de laotiske militære operasjonene.

Referanser
----------

1. ↑  New Tension Point

Se også
-------

Liste over kriger Vietnam har deltatt i (etter 1945)   

Liste over kriger Thailand har deltatt i   

Liste over kriger Laos har deltatt i
**Kameo** er en nordisk plattform for lånebasert folkefinansiering, hvor investorer og småsparere kan låne ut kapital direkte til små og mellomstore bedrifter. Kameo var den første lånebaserte plattformen for crowdfunding i Norge, og opererer både i Norge, Sverige og Danmark. Selskapet ble grunnlagt i 2014 og hadde i starten av 2020 lånt ut over 230 millioner kroner i lån til små og mellomstore bedrifter.

Kameo eies av finansselskapet ABG Sundal Collier ASA, ansatte, styret og en rekke investorer. Ved inngangen av 2020 hadde Kameo 28 ansatte fordelt på sine kontorer i Oslo, Stockholm og København.[]

Historie
--------

Kameo fikk konsesjon fra det danske Finanstilsynet i 2016. Selskapet opererer i Norge, Sverige og Danmark gjennom godkjennelse av sin danske konsesjon via filialetablering i henhold til betalingstjenestedirektivet. I tillegg er selskapet registrert som låneformidler i alle tre land.

Kameo lanserte sitt første lån i Sverige i 2016.[] I mai 2017 ble tjenesten lansert i Norge, som den første på markedet. i 2018 lanserte selskapet også i Danmark. Siden lansering har mer enn 13 000 personer registrert seg på plattformen.[]

Forretningsmodell
-----------------

Kameo er en nettbasert plattform som gjør det mulig for privatpersoner og institusjoner å investere i lån til eiendomsprosjekter og lønnsomme småbedrifter. Investorene kan bidra til at bedriftene kan utføre prosjekter eller utvikle sine virksomheter ved hjelp av finansieringen. Lånene ytes direkte fra hver långiver til låntakeren, men Kameo fasiliterer avtaleverk og vilkår, samt besørger formidling av betaling mellom låntaker og långiver.

På plattformen kan bedrifter søke om lån fra 500 000[*klargjør*] og oppover til sine prosjekter. Det foretas så en vurdering av låntakerselskapet og prosjektet. Dersom lånesøknaden godkjennes, publiseres den på hjemmesiden og investorer kan investere i lånet ved å plassere bud i en låneauksjon. Investorene står fritt til å velge hvilke bedrifter eller prosjekter de ønsker å låne til og hvor mye de ønsker å investere. Investeringen kan være så liten som 500 kroner og er per inngangen av 2020 gratis for investor. Når en låneauksjon er avsluttet signerer låntaker låneavtale og sikkerhetsdokumenter, og investorene mottar faste månedlige renteinnbetalinger frem til lånet tilbakebetales.

Referanser
----------

1. ↑  «Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret - Brønnøysundregistrene». *w2.brreg.no* **(norsk)**. Besøkt 22. februar 2018.
2. ↑  «Britene har gjort det til milliardindustri - nå satser Sebastian og Ola». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 8. mai 2017. Arkivert fra originalen 23. februar 2018. Besøkt 22. februar 2018.
3. ↑  «Crowdfunding av bedriftslån – Kameo». *www.kameo.no* **(norsk)**. Besøkt 1. februar 2020.
4. ↑  «Team». Besøkt 1. februar 2020.
5. ↑  «Forretningsmodell - Styret og Ledelse - Kameo». *www.kameo.no* **(norsk)**. Besøkt 22. februar 2018.
6. ↑  «detail - Finanstilsynet.no». *www.finanstilsynet.no* **(norsk)**. Besøkt 22. februar 2018. [*død lenke*]
7. ↑  «Søk om bedriftslån eller eiendomslån – Kameo». *www.kameo.no* **(norsk)**. Besøkt 22. februar 2018.
**Peter Hillgren** (født 15. mars 1966) er en svensk tidligere fotballspiller. Hillgren, som var spiss, spilte for Malmö FF, Trelleborgs FF og Helsingborgs IF i Allsvenskan.

Klubbkarriere
-------------

### Malmö FF

Hillgren startet sin karriere som profesjonell fotballspiller i Malmö FF, hvor han var i to perioder. Sammenlagt spilte Hillgren 41 kamper og scoret åtte mål for klubben, samtlige i Allsvenskan.

### Trelleborgs FF

Hillgren hadde et opphold fra 1990 til 1992 i Trelleborgs FF, og var med da klubben rykket opp i Allsvenskan etter 1991-sesongen. Hillgren spilte 24 kamper og scoret ni mål for klubben etter opprykket, samtlige i 1992-sesongen.

### Helsingborgs IF

Hillgren gikk direkte fra Malmö FF til den rivaliserende klubben Helsingborgs IF i 1995. Hillgren spilte sammenlagt åtte kamper og scoret to mål for klubben, samtlige i 1995-sesongen av Allsvenskan.

Referanser
----------

1. ↑  Alsiö (2011), ss. 307–309
2. ↑  Smitt (2009), ss. 298–301
3. ↑  Alsiö (2011), ss. 312–313
4. ↑  «MFF:s sportchef: Vanligt att spelare går från HIF till MFF», fotbollskanalen.se, 26. september 2012. Besøkt 2. april 2015 Mal:Språkion
5. ↑  Alsiö (2011), ss. 288–291

Litteratur
----------

* Alsiö, Martin (2011). *100 år med Allsvensk fotboll* **(svensk)**. Idrottsförlaget. ISBN 978-91-977326-7-3.
* Rikard Smitt (2009). *Ända sedan gamla dagar...* **(svensk)**. Malmö: Project Management AB. ISBN 978-91-633-5767-1.
**Peter Hjalmar Finnestad** (født 9. mai 1877, Levernes i Rakkestad, død 3. juli 1961 i Rakkestad) var en norsk politiker og gårdbruker fra Rakkestad i Østfold. 

Finnestad hadde eksamen fra jordbruksskolen på Kalnes ved Sarpsborg, og fra 1915 eide og drev han gården Finnestad Nordre g.nr. 42, b.nr. 2 sørøst i hjembygda.

Finnestad ble første gang valgt inn i herredsstyret i Rakkestad i 1908, for partiet Venstre, og satt sammenhengende fram til andre verdenskrig. Da Degernes ble skilt ut som eget herred i 1917, ble Finnestad valgt som ordfører i det nye Rakkestad herred. Han var også valgt inn på Stortinget 1919-1921 fra Smaalenenes amt, og var dessuten medlem av Østfold fylkesting 1920-1922.

Ved kommunevalget høsten 1928 fikk Venstre bare tre representanter i Rakkestad, og Finnestad gikk av som ordfører. Ved kommunevalget i 1931 stilte Venstre ikke liste, og Finnestad ble valgt inn på en «upolitisk» fellesliste. Men først ved neste valg tre år senere, fikk Finnestad igjen ordførervervet. I 1937 fikk Bondepartiet ordføreren, mens Finnestad ble varaordfører.

Da politiske partier - med unntak av Nasjonal Samling - ble forbudt under den tyske okkupasjonen, meldte Finnestad seg inn i NS den 26. oktober 1940 «*for å hjelpe til med å sikre den kommunale forvaltning i bygden å forsøke å få norsk styre ellers i det lengste*». Han hadde under krigen flere verv både i og utenfor kommunen, og ble av NS innsatt som ordfører våren 1945. Han skal da ha vært motvillig til dette, i motsetning til før krigen, da han aktivt søkte dette vervet. Finnestad satt en tid etter krigen i fengsel for dette, men fortsatte så som lokalpolitiker utover i 1940- og 1950-årene.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 225[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Dødsannonse». *Aftenposten*. 7. juli 1961. s. 11.
3. ↑  Martin Dehli (1996). *Rakkestads historie*. III. Rakkestad: Rakkestad kommune. s. 242.
4. ↑  Storhaug, L. K. (1985). «Garder i Rakkestad». *Norske Gardsbruk, Østfold fylke øst, Bind IV*. Oslo: Forlaget norske gardsbruk. s. 59.
5. ↑  «Gruppebilde av Østfold fylkesting 1920-22». Østfold fylkes billedarkiv. 1922. Besøkt 27. desember 2014.
6. ↑  Nordby (2002), s. 154
7. ↑  Nordby (2002), s. 31

Litteratur
----------

* Guro Nordby (2002). *Rakkestads historie*. IV. Rakkestad: Rakkestad kommune.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Peter Hjalmar Finnestad hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Kristian Edvart Johannesen Jahren** | **Rakkestads ordfører**(1917–1928) | Etterfølger:**August Grindstad** |
| Forgjenger:**August Grindstad** | **Rakkestads ordfører**(1934–1937) | Etterfølger:**August Grindstad** |
| Forgjenger:**Peder Fladberg** | **Rakkestads ordfører**(1945–1945) | Etterfølger:**Ole Hansen Krogh** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Royal Artillery** (**RA**), formelt **Royal Regiment of Artillery**, er en våpenart i British Army som omfatter artilleri, både feltartilleri, luftvernartilleri og artillerijegere. RA består av 13 regulære regimenter, 5 reservistregimenter samt den seremonielle hesteartilleriavdelingen King's Troop, Royal Horse Artillery.

Innføringen av artilleri i den engelske hæren skjedde så tidlig som ved slaget ved Crécy i 1346. Henrik VIII gjorde hærens artilleri halv-permanent i det 16. århundre, men anerkjennelsen av behovet for et fast etablissement av artilleri skjedde ikke før 1716.

Før det 18. århundre ble artilleri innkommandert ved royal warrant for spesifikke kampanjer og oppløst igjen når de var over. (Mannskaper for dette formål ble vervet fra Tower of London og små kanonbatterier ved diverse borger og festninger rundt om i landet.) Den 26. mai 1716, ved royal warrant fra Georg I, ble to regulære kompanier med feltartilleri, hvert på 100 mann, dannet i Woolwich. Betegnelsen Royal Artillery ble første gang brukt i 1720.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Royal Artillery – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Forsvarsundersøkelsesloven** (langt navn: **lov om undersøkelser av ulykker og hendelser i Forsvaret**) er en norsk lov vedtatt av Stortinget 16. desember 2016. Den trådte i kraft 1. november 2017.

Loven har til formål å forbedre sikkerheten i Forsvaret gjennom undersøkelser av ulykker og hendelser. Den gjelder for Forsvarets virksomhet og annen virksomhet som utføres i tilknytning til, eller i nær forbindelse med, utøvelsen av Forsvarets virksomhet, med unntak for Etterretningstjenesten.

Loven forbyr fjerning av vrakrester og andre spor etter ulykker, og fastsetter bot som straff for uaktsomme og forsettlige overtredelser, med mindre forholdet går inn under en strengere straffebestemmelse.

Videre gir loven hjemmel for Statens havarikommisjon for Forsvaret, som gis i oppgave å undersøke enhver ulykke og alvorlig hendelse innad i Forsvaret eller som Forsvaret er involvert i.

Referanser
----------

1. ↑  Lovdata
2. ↑  Formålsparagraf
3. ↑  § 2
4. ↑  Forskrift om undersøkelser av ulykker og hendelser i Forsvaret § 1
5. ↑  nj.no[*død lenke*]
6. ↑  § 9
7. ↑  § 26
8. ↑  § 4
9. ↑  Forskrift om undersøkelser av ulykker og hendelser i Forsvaret § 2
10. ↑  § 12

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Forsvarskommisjonen** har vært flere norske, regjeringsnedsatte kommisjoner.

Forsvarskommisjonen av 1920
---------------------------

Forsvarskommisjonen av 1920 hadde Lars Abrahamsen som leder, han døde og ble etterfulgt av Oddmund Vik.

Forsvarskommisjonen av 1946
---------------------------

Forsvarskommisjonen av 1946 hadde Trygve Bratteli som leder.

Forsvarskommisjonen av 1974
---------------------------

Forsvarskommisjonen av 1974 hadde Ronald Bye som leder.

Forsvarskommisjonen av 1990
---------------------------

Forsvarskommisjonen av 1990 ble oppnevnt av Jan P. Syses regjering 26. januar 1990 med tidligere statsminister Kåre Willoch (H) som leder. Øvrige medlemmer var Martin Buvik (H), Johan Buttedahl (Sp), Erna Solberg (H), Stein Ørnhøi (SV) Arild Rødland (KrF), Anders Mjelde (FrP), nestleder Esther Kostøl i LO, generalmajor Gullow Gjeseth fra Forsvaret, Erik Klippenberg fra Forsvarets forskningsinstitutt, leder Anne-Lise Mellbye i Norges Bondekvinnelag og statsstipendiat Finn Sollie.

Kommisjonen overleverte resultatet av sitt arbeid til Forsvarsdepartementet 16. mars 1992. Kommisjonens flertall foreslo å redusere Forsvaret fra 326 000 mann til 215 000 fram mot 2008. Antall brigader i Hæren ble foreslått redusert fra 13 til seks. Det ble også foreslått reduksjoner i Sjøforsvaret og Heimevernet. Innstillingen var delt på flere punkter: Et mindretall ønsket mindre reduksjon, mens Stein Ørnhøi ønsket større reduksjon.

Forsvarskommisjonen av 2021
---------------------------

Forsvarskommisjonen av 2021 ble oppnevnt av Jonas Gahr Støres regjering 17. desember 2021 med Knut Storberget som leder.

Se også
-------

* Landmaktutredningen

Referanser
----------

1. ↑  *Innstilling fra Forsvarskommisjonen av 1920*. Kristiania: [s.n.] 1922.
2. ↑  *Innstilling fra Forsvarskommisjonen av 1946*. [Oslo]: Kommisjonen. 1949.
3. ↑  *Forsvarskommisjonen av 1974*. Oslo: Universitetsforl. 1978. ISBN 8200704181.
4. ↑  *Forsvarskommisjonen av 1990*. Oslo: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykning. 1992. ISBN 8258302582.
5. ↑  *Aftenposten*, 17. mars 1992, side 3
6. ↑  Forsvarsdepartementet (17. desember 2021). «Ny forsvarskommisjon». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 28. februar 2022.
| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Felttogene i New York og New Jersey, 1776–77 |
| --- |
| Long Island – Kips Bay – Harlem Heights – Pells Point – White Plains - Fort Washington – Trenton 1 – Trenton 2 – Princeton – Forsyningskrigen – Bound Brook |

**Forsyningskrigen** var en partisankrig som bestod av mange mindre trefninger som fant sted i New Jersey under den amerikanske uavhengighetskrigen i 1777 etter slagene ved Trenton og Princeton.

Britene innså etter å ha tapt to betydelige utposter at de ikke kunne dele opp styrkene sine i poster lenger. Vinteren 1777 holdt de byen New Brunswick og en befestet post ved Paulus Hook (nå Jersey City). George Washington forsøkte å omdanne den kontinentale armé som var redusert på grunn av innrulleringsperiodene på ett år, var bestemt på å trakassere britene ved enhver anledning. 

Britenes innsamling av forsyninger gav dem mulighetene. Britene måtte sende forsyninger med skip fra England. Denne turen tok fem til seks uker hver vei i beste fall. De trengte å sanke forsyninger som fersk kjøtt, mel, høy, tre og mat til husdyrene.

Militsen i New Jersey, støttet av noen få kompanier av regulære soldater fra den kontinentale armé, begynte å angripe enhver forsyningsekspedisjon som forlot New Brunswick. Snart kunne Washington rapportere at britene ikke kunne forlate New Brunswick i formasjoner som var mndre enn 1500 menn.
Durbar square i byen Patan i distriktet Lalitpur.
**Lalitpur** er navnet på et av Nepals 75 administrative distrikter.

Lalitpur ligger i *Sentralregionen*, *Bagmati Sone* (se kart). Hoveddelen av distriktet ligger innafor dalføret Katmandudalen, en mindre del ligger utafor.

Hovedstad i distriktet er Patan, en historisk by rett sør for Katmandu som i dag er vokst sammen med den større byen til et sammenhengende storbydistrikt. (Lalitpur blir også brukt som et alternativt navn på byen Patan.)

Lalitpur grenser mot Makwanpur i sør og vest, Katmandu i nord, Bhaktapur i nordøst og Kavrepalanchok i øst.

Arealet er 385 km². Av det er Patan 16 km². Lalitpur er Nepals nest minste distrikt.

Befolkninga i distriktet var i (2001) 337 785. I Patan by bodde 183 316 i 2005.

I distriktet er det 41 landsbyutviklingskomiteer og 1 bykommune. Bybefolkninga utgjør 48,3%.

Levealderen er 67,1 år. Barnedødelighet per 1 000 fødte er 40,1. 15,8% er uten tilgang til reint drikkevann. (Tall fra 2001.) Antall leger er 14 (2002).

Parbatiya-befolkninga utgjør 32,11%, dalit 2,57% og 26,2% er buddhister.

Urbefolkninga i distriktet er newarfolket (se egen artikkel), som fortsatt dominerer distriktene utafor Katmandu by og mange kvarterer inne i byen.

Distriktet har ei lang rekke berømte kulturminner som også er viktige turistattraksjoner. Mer om dem, se hovedartikler om Patan og Katmandudalen.

Referanser
----------

1. ↑  «National Population and Housing Census 2011» (PDF). Central Bureau of Statistics. november 2012. Arkivert fra originalen (PDF) 31. juli 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Lalitpur-distriktet
* Kart med helsestatistikk (på engelsk)

| * v
* d
* r
Nepals distrikter |
| --- |
| 
* Achham
* Arghakhanchi
* Baglung
* Baitadi
* Bajhang
* Bajura
* Banke
* Bara
* Bardiya
* Bhaktapur
* Bhojpur
* Chitwan
* Dadeldhura
* Dailekh
* Dang
* Darchula
* Dhading
* Dhankuta
* Dhanusa
* Dolakha
* Dolpa
* Doti
* Gorkha
* Gulmi
* Humla
* Ilam
* Jajarkot
* Jhapa
* Jumla
* Kailali
* Kalikot
* Kanchanpur
* Kapilvastu
* Kaski
* Katmandu
* Kavrepalanchok
* Khotang
* Lalitpur
* Lamjung
* Mahottari
* Makwanpur
* Manang
* Morang
* Mugu
* Mustang
* Myagdi
* Nawalparasi
* Nuwakot
* Okhaldhunga
* Palpa
* Panchthar
* Parbat
* Parsa
* Pyuthan
* Ramechhap
* Rasuwa
* Rautahat
* Rolpa
* Rukum
* Rupandehi
* Salyan
* Sankhuwasabha
* Saptari
* Sarlahi
* Sindhuli
* Sindhulpalchok
* Siraha
* Solukumbu
* Sunsari
* Surkhet
* Syangja
* Tanahu
* Taplejung
* Terhathum
* Udayapur

 | Nepals flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Lal Mani Joshi** (født 27. juli 1935 i Kumaon Hills, Uttarakhand, India, død 16. juli 1984, Delhi, India) var en buddhistisk forsker og professor i sammenlignende religioner og buddhistiske studier på en lang rekke universiteter i India og USA.

Fra 1956 til 1958 studerte han ved Allahabad-universitetet og oppnådde en bachelorgrad i historie, filosofi og engelsk litteratur. Fra 1958 til 1960 studerte han ved Gorakhpur-universitetet og oppnådde en Master of arts i gammel kulturhistorie. I 1964 tok han sin filosofiske doktorgrad ved Gorakhpur-universitetet og sin andre Master of arts i Pali ved Banaras Hindu University. Han fullførte sine studier i klassisk og buddhistisk sanskrit og fullførte også et diplomkurs i klassisk tibetansk.

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 26. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Homburg** er en by i Tysklands delstat Saarland. Med rundt 42 000 innbyggere er byen den tredje største i delstaten. Den er hovedstad av distriktet Saarpfalz-Kreis og ligger ca. 40 km fra hovedstaden Saarbrücken, omtrent 25 km fra grensen til Frankrike og 120 km fra Luxembourg.

Byen omfatter bydelene Homburg-Sentrum, Erbach med Reiskirchen, Jägersburg med Altbreitenfelderhof og Websweiler, Kirrberg, Bruchhof og Sanddorf, Einöd med Ingweiler, Schwarzenbach med Schwarzenacker og Beeden.

Byens navn avledes fra Hohenburg-festningen som i dag ligger i ruiner. De første innbyggere hvor byen ligger var romere og keltere i en bosetning som i dag konserveres i et museum. I Schlossberg-fjellet ved siden av byens historiske sentrum finnes det Europas største sandsteingrotte som ble brukt som bunker under krigene.

De viktigste arbeidgivere i Homburg er Saarlands universitetssykehus, industriselskapene Bosch, Michelin, ThyssenKrupp og Ina, og bryggeriet Karlsberg.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikk for Homburg

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Homburg, Saarland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Homburg (Saar) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Noldoene** er et alvefolk fra J.R.R. Tolkiens Midgard. De ble regnet blant eldaene (altså de alvene som valgte å fare til Aman) og hadde Finwë som sin herre. I Aman lærte de mye fra Aulë og ble de dyktigste håndverkere blant alle alver.

Etter at Morgoth og Ungoliant ødela de to trærne som ga lys til Valinor, dro mange av noldoene tilbake til Midgard for å forfølge Morgoth. Morgoth hadde nemlig drept deres herre Finwë og stjålet silmarillene, edelstenene som hadde blitt laget av Fëanor, den største av alle noldoer og Finwës sønn.

På grunn av sitt opprør mot valaene, ble veien tilbake til Aman stengt for dem, og først på slutten av første tideverv fikk de igjen tillatelse til å reise tilbake over havet fra gråhavnene.

Mange av noldoene valgte likevel å bli igjen i Midgard, blant andre Galadriel, Gil-galad og Celebrimbor, sønn av Curufinwë. Den eneste av de nevnte som vendte tilbake til Amen var Galadriel, på slutten av den tredje tidsalder sammen med Ringbæreren og Gandalv

Portal: Litteratur
**Stourbridge** er en by innenfor det administrative distriktet Dudley i regionen West Midlands i England. Historisk har byen vært en del av Worcestershire og var et senter for glassindustri siden 1500-tallet og fram til 1800-tallet. I dag omfattes byen av forstedene Amblecote, Lye, Norton, Oldswinford, Pedmore, Wollaston, Wollescote og Wordsley. Stourbridge er lokalisert rundt 20 km vest for Birmingham, i utkanten av den industrielle delen av Midlands, lokalisert mellom Kidderminster og Dudley. Mye av byen består av forstadsgater, brutt av grønne parkområder, og ligger inntil jordbruksområder med rurale Shropshire nær ved i vest. I sør og vest ligger naturområder som Clent Hills og Kinver Edge. Ved folketellingen i 2011 hadde Stourbridge en befolkning på 63 298 innbyggere.

Historie
--------

Et kongelig charter av 1552 etablerte King Edward VI Grammar School i Stourbridge og det ble senere King Edward VI College.
Kanalvegen til Stourbridge.
I århundrer var Stourbridge innenfor det gamle sognet til Oldswinford i Worcestershire og var kjent som Bedcote. Siden 1974 har Stourbridge vært en del av distriktet Dudley.

Stourbridge ble stavet i «Sturbrug» eller «Sturesbridge» i Worcestershires domstolsruller i 1255. Middelalderens by lå innenfor herregodset Swynford (eller Swinford). Bosetningen innenfor det mindre herregodset Bedcote, som lenge var byens navn og er i dag bevart i et gatenavn. Swinford er nevnt i et angelsaksisk charter fra rundt 950, og da stavet «Suineforde», et navn som også er nevnt undersøkelse i *Domesday Book* (1086) da herregodset var besatt av William Fitz Ansculf, en av de mektigste normanniske herrene. Han styrte sine eiendommer fra sin festning på bakketoppen i Dudley.

Stourbridge har sitt navn fra elven Stour, som renner gjennom byen og har i århundrer utgjort grensen mellom Worcestershire og Staffordshire. Grensen ble dog flyttet noen km lengre nord i 1966 da det urbane distriktet Amblecote (tidligere i Staffordshire) ble lagt inn under borough Stourbridge. Dette opplegget varte i åtte år inntil det ble opphevet ved lokalmyndighetsloven av 1972 i 1974 da Stourbridge ble lagt inn under borough Dudley og ble en del av det større fylket West Midlands.

Referanser
----------

1. ↑  «Stourbridge (West Midlands)», *City Population*
2. ↑  A brief history of Stourbridge

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stourbridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

 Stourbridge hos Wikivoyage

* River Stour
* Internet Guide To Stourbridge
* Stourbridge News, den lokale ukeavisen i Stourbridge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Storørret**, **innsjøørret** eller **fjordørret** (*Salmo trutta lacustris*) regnes av noen som en egen underart av ørret (*Salmo trutta*), men klassifiseringen er både omdiskutert og uavklart. Underarten er utbredt over store deler av Europa.

Beskrivelse
-----------

Storørret er ørret som vokser seg særlig stor. Den trives i større innsjøer i den tempererte klimasonen og har gytevandring til hurtigrennende elver tilknyttet disse. Storørreten lever helst av mindre krepsdyr og annen fisk, som sik, krøkle og røye. Det kan være individuelle forskjeller i næringsgrunnlaget mellom fisk i ulike vann og elver.

Storørret kan oppnå en største lengde på opp mot 140 cm og en vekt på cirka 50 kg. Den gyter som regel i tidsrommet september–oktober. Ungfisken tar seg som regel til innsjøene når de er omkring 1–3 år gamle, som regel tidlig på sommeren. Den blir kjønnsmoden i 4–7-årsalderen, men den gyter normalt ikke oftere enn hvert andre til tredje år. Variasjoner i gytetiden har som regel med vannføring og temperatur å gjøre.

Storørret i Norge
-----------------

Mjøsørret (også kjent som hunderørret og brumundaørret m.m.), tyrifjordørret (også kjent som randselvørret og bergsjøørret) og randsfjordørret (også kjent som dokkaaure) tilhører alle denne underarten. I Mjøsa og Randsfjorden finnes det flere stammer av den. Hunderørreten gyter i Gudbrandsdalslågen.

I Randsfjorden regnes den såkalte *dokkaauren* som den fysisk største av storørretene. Denne gyter i Dokka/Etna. Nesten hvert år fanges det slik ørret på over 10 kg.

I Tyrifjorden finnes det to stammer. En som gyter i Randselva oppunder Viulfossen (såkalt *randselvørret*) og en som gyter i øvre del av Drammenselva, mellom Vikersund og Geithus (såkalt *bergsjøørret*). I Randselva er rekorden på stang 12,7 kg. Under stamfisket i Randselva har man imidlertid hatt fisk på over 16 kg i rusene, selv om det normale er fisk på 2–12 kg. Storørreten som gyter ved Vikersund er generelt mindre (typisk 1–5 kg) og kalles gjerne *nedstrømsgytende tyrifjordørret*.

Det finnes storørretstammer i flere norske vann, blant annet i Sperillen i Ådal, Skogseidvatnet i Fusa, Storsjøen, Femunden og Isteren i Engerdal.

Det kan finnes storørret på mer enn 20 kg i våre innsjøer, men dette har aldri blitt dokumentert.

### Norgesrekord

Gjeldende norgesrekord på stang er en hunderørret på 15,3 kg (fisken var 93 cm lang) tatt under dregging utenfor Fossum Gård på Nes av Robert Torp den 1. november 1981. Denne regnes fortsatt (2020) som norgesrekord.

Norgesrekord på fluefiske er en tyrifjordørret på 10,6 kg, tatt i Randselva av Bjørn Smith i 2001.

Se også
-------

* Mjøsørret
* Randsfjordørret
* Tyrifjordørret

Referanser
----------

1. 1 2 3  Muus, B.J. and P. Dahlström, 1967. Guide des poissons d'eau douce et pêche. GEC Gads Forlag, Copenhague. 242 p.
2. ↑  Fylkesmannen i Hedmark, Forvatningsplan for Femund-/Trysilvassdraget, s. 26 Arkivert 24. april 2015 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Ørret (Salmo trutta)». *www.klikk.no* **(norsk)**. Besøkt 23. august 2020.
**Storøya grendesenter** er en lærings- og fritidsarena for barn, unge, voksne og eldre på Storøya på Fornebu med adresse Forneburingen 300, omfattende **Storøya barneskole**, familiesenter med helsestasjon, grendebibliotek, flerbrukshall og idrettsanlegg.

I likhet med Hundsund grendesenter som ligger en kilometer lengre sør, er Storøya et miljøprofilert lokalmiljøsenter. Hensikten er å benytte miljøvennlige løsinger og teknologier, og samtidig gjøre dem til en del av læringsarenaen for elevene i senteret. Barneskolen vil ha plass til 588 elever, mens barnehagen er ment å huse omkring 120 barn. Grendesenteret vil også huse et familiesenter og helsestasjon med svangerskapsomsorg, samt tjenester som barnevern og pedagogisk psykologisk tjeneste (PPT). 

Barnehagen bygges som passivhus, mens den resterende bygningsmassen bygges i forhold til prinsippene om lavenergiforbruk.

Lysaker skole flyttet midlertidig inn i Storøya grendesenter i 2010, etter at en brann ødela Lysaker skoles opprinnelige lokaler. Da Oksenøya skole ble etablert i 2019 holdt den de første tre årene til i paviljong i skolegården på Storøya skole, fram til Øksenøya flyttet inn i eget, nytt skolebygg i 2022.

Referanser
----------

1. ↑  Bærum kommunes nettsider

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* (no) Bærum kommunes tjenestebeskrivelse

| * v
* d
* r
Offentlige grunnskoler i Bærum |
| --- |
| Barneskoler: | 
* Anna Krefting
* Bekkestua
* Blommenholm
* Bryn og Hammerbakken
* Eikeli
* Eiksmarka
* Emma Hjorth
* Evje
* Grav
* Gullhaug
* Haslum
* Hosle
* Høvik
* Høvik Verk
* Jar
* Jong
* Levre
* Lommedalen
* Lysaker
* Løkeberg
* Oksenøya
* Rykkinn
* Skui
* Snarøya
* Stabekk
* Storøya
* Tanum

 |  |
| Ungdomsskoler: | 
* Bekkestua
* Bjørnegård
* Eineåsen
* Gjettum
* Hauger
* Hosletoppen
* Hundsund
* Mølladammen
* Ramstad
* Ringstabekk
* Vøyenenga
* Østerås

 |
| Spesialskoler: | 
* Glassverket
* Haug
* Sandviksbukta
* Skarva
* Solberg

 |
**Teiichi Okano** (岡野貞; *Okano Teiichi*; født 16. februar 1878 i Tottori i Japan, død 29. desember 1941) var en japansk komponist.

Han var en overbevist kristen som fikk impulser til sine melodier fra kristne hymner. Hans interesse for musikk ble vakt da han som barn hver uke hørte orgelspill i kirken. Han ble døpt som 14-åring og begynte året etter å studere orgel en amerikansk misjonær, Adams, i Okayama. 

Okano ble professor ved Tokyo Geijutsu Daigaku, og var i førti år organist ved den kanadiske metodistkirken *Hongo Chuo* i Tokyo. Han var viktig for produksjonen av *Mombusho* (undervisningsministeriet)-sangbøkene for skoleverket, og skrev over 160 skolesanger.

Populære sanger
---------------

* «Furusato» (故郷) (1914)
* «Haru ga kita» (春が来た) (1910)
* «Haru no ogawa» (春の小川) (1912)
* «Hinomaru no hata» (日の丸の旗) (1911)
* «Momiji» (もみじ) (1911)
* «Oborozuki yo» (for sopran, fløyte og harpe - 1914)

Referanser
----------

1. 1 2   imslp.org, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Teiichi Okano på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Teiichi Okano på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
«Neoptolemos» har flere betydninger.

Neoptolemos dreper Priam. Gresk amfora, Louvre.
**Neoptolemos** (gresk: Νεοπτόλεμος, «Ny krig») eller *Pyrrhos*, er i gresk mytologi sønn av krigeren Akilles og prinsesse Deidamia. 

Akilles ville ikke kjempe i trojanerkrigen, derfor kledde han seg ut som kvinne og skjulte seg hoffet til kong Lykomedes av Skyros. I løpet av den tiden hadde han en affære med prinsesse Deidamea som fødte Neoptolemos.

Ti år senere i krigen, etter at Akilles og Ajax den store døde og det ikke var tegn til seier for grekerne, fanget grekerne desperat den trojanske seeren Helenos og tvang ham til å fortelle dem hvordan de kunne ta Troja. Helenos avslørte at de kunne beseire Troja dersom de kunne få tak i Herakles' giftige piler (da i Filoktetes eie), stjele Palladiumet (som førte til byggingen av den berømte trehesten av Troja) og overtale Akilles sin sønn til å slutte seg til krigen. Grekerne fikk i all hast tak i Neoptolemos ved Skyros og brakte ham til Troja.

I motsetning til Akilles, en edel kriger som viste Priamos nåde, var Neoptolemos rå og brutal. Han drepte Priamos, Eurypylus, Polyxena, Polites og Astyanax, blant andre og tok Helenos og Andromakhe som slaver etter krigen. Med Andromakhe, Helenos og Føniks, seilte Neoptolemos til Epirot-øyene og ble så konge av Epirus, og sendte Odyssevs i eksil etter at han drepte et stort antall friere som plaget hans kone, Penelope.

På veien til Troja, ble Filoktetes bitt av en slange på Kryse. Odyssevs anbefalte at han skulle etterlates fordi såret var betent og luktet fælt. Ti år senere avslørte Helenos under tortur at Filoktetes' piler og bue (som han fikk fra Herakles) ville bli nødvendige for å vinne krigen. Odyssevs og Neoptolemos seilte til Lemnos for å få tak i Filoktetes.

Akilles' ånd åpenbarte seg for de overlevende etter krigen og krevde at Polyxena, den trojanske prinsessen, skulle ofres før noen kunne reise hjem. Neoptolemos gjorde dette, han ofret også hennes far, Priamos, til Zevs.

Med Andromakhe, som hadde blitt gjort til slave, ble Neoptolemos far til Molossos, stamfar til molossiere i regionen Epirus

Neoptolemos ble drept etter at han forsøkte å ta Hermione fra Orestes som hennes far Menelaos hadde lovet eller etter at han frasa seg Apollon, morderen til hans far. Han ble drept av Orestes eller en av de delfiske prestene til Apollon.

Grunnet opphavsmyten til molossierne i Epirus, ble Neoptolemos et kongsnavn. Den første kjente var Neoptolemos av Epirus som var far til datteren Olympias, og dermed bestefar til Aleksander den store.

Referanser
----------

1. 1 2   EB-11 / Neoptolemus[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Q45185781[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Neoptolemos’ navn i betydning «ny krig» er avledet fra νεος *(neos)* «ny» og πολεμος *(polemos)* «krig». Jf. Name of Neoptolemus. Årsaken er at det ble spådd at grekerne ikke ville vinne Trojakrigen om ikke Neoptolemos var tilstede.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
Del av et irrigasjonssystem i Mulanpo i Putian, bygd på 1000-tallet.
Putian i Fujian
*Hingwha, som omdirigeres hit, er også et navn på min-språket puxian.*
**Putian** (kinesisk: 莆田; pinyin: *Pútián*), tidligere også kjent som *Hinghua* eller *Hingwha*, er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Fujian ved Kinas kyst mot Taiwanstredet og Sørkinahavet. Befolkningen anslås (2004) til 3 mill, hvorav 372.000 i selve byen.

Byen er blant annet kjent for sin skoproduksjon. Den er blitt en eksportbase for sko og for andre Fujia-produserte varer som elektronikk, klær, frukt, grønnsaker, maskineri og elektriske varer

Gudinnen Matsu
--------------

Putian er i kinesisk mytologi fødestedet til *den himmelske keiserinne* *(Mazu)*. På Meizhouøya i distriktet Xiuyu er et gammelt kloster til hennes ære, og en stor statue av henne fra senere tider.

Administrasjon
--------------

Byprefekturet administrerer fire distrikter og ett fylke.

* Chengxiang distrikt (城厢区)
* Hanjiang distrikt (涵江区)
* Licheng distrikt (荔城区)
* Xiuyu distrikt (秀屿区)
* Xianyou fylke (仙游县)

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

Referanser
----------

1. ↑  China today Arkivert 7. september 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
I metafysikk er **konseptualisme** en teori som forklarer sammenhengen mellom det universale og det partikulare som konseptualiserte rammer plassert innenfor det tenkende sinnet. Midt mellom nominalisme og realisme (ontologi), nærmer det konseptualistiske synet seg konseptet om *universaler* fra et perspektiv som benekter deres tilstedeværelse i detaljer utenfor sinnets oppfatning av dem. Konseptualisme er anti-realistisk når det gjelder abstrakte objekter, akkurat som immanent realisme er (deres forskjell er at immanent realisme aksepterer at det finnes sinnsuavhengige fakta om hvorvidt universaler er instansiert).

Referanser
----------

1. ↑  Strawson, P. F. and Arindam Chakrabarti (2006). «Universals, concepts and qualities: new essays on the meaning of predicates». *Ashgate Publishing*.
2. ↑  Blackburn, Simon (1996). *The Oxford Dictionary of Philosophy*. Oxford University Press: Oxford University Press.
3. ↑  Manson, Neil A.; Barnard, Robert W. (2014). *The Bloomsbury Companion to Metaphysics*. Bloomsbury. s. 95.
En skyteskive til bueskyting med jevnt fordelte **konsentriske** sirkler.
Kepler sin kosmologiske modell består av flere konsentriske sfærer og regulære polyedre
Innen geometri regnes to (eller flere) objekter for å være **konsentriske**eller **koaksiale** når de deler samme sentrum eller akse. Sirkler, regulære polygoner og regulære polyedre, og kuler kan være konsentriske i forhold til hverandre (det å dele samme midtpunktet), mens for eksempel sylindere kan dele samme sentrale akse.

Referanser
----------

1. ↑  Alexander, Daniel C.; Koeberlein, Geralyn M. (2009), *Elementary Geometry for College Students*, Cengage Learning, s. 279, ISBN 9781111788599,  .
2. ↑  Hardy, Godfrey Harold (1908), *A Course of Pure Mathematics*, The University Press, s. 107,  .
3. ↑  Gillard, Robert D. (1987), *Comprehensive Coordination Chemistry: Theory & background*, Pergamon Press, ss. 137, 139, ISBN 9780080262321 .
4. ↑  Spurk, Joseph; Aksel, Nuri (2008), *Fluid Mechanics*, Springer, s. 174, ISBN 9783540735366,  .
Konseptutprøving av oljesaneringsutstyr
Et **konseptbevis**, også kalt **konseptutprøving**, **gjennomførbarhetsbevis** eller **dugelighetsbevis**, er en realisering for å demonstrere gjennomførbarheten av en bestemt metode eller idé, eller en demonstrasjon av et prinsipp med sikte på å verifisere at et konsept eller en teori har praktisk potensiale. Et konseptbevis er vanligvis lite, og kan enten være eller ikke være komplett. Begrepet brukes ofte i forsknings- og utviklingsarbeid (FoU) for å teste muligheten for konsepter og forslag for å løse forretningsproblemer og akselerere innovasjon.

Se også
-------

* Pilotprosjekt
* Tilfellestudie
* Konsekvensutredning
* Konseptvurdering

Referanser
----------

1. ↑  «På godt norsk – avløserord». *Språkrådet*. Besøkt 25. februar 2022.
2. ↑  «Språkrådet termposten-1-2015.pdf» (PDF).
3. ↑  «Proof of Concept». WebFinance, Inc. Besøkt 15. november 2016.
4. ↑  Rodela, Jimmy. «How to Create a Proof of Concept in 2021». Besøkt 31. mai 2021.
**Konseptkunst** eller **konseptualisme** er en kunstretning som hovedsakelig utviklet seg i Europa og USA fra siste halvdel av 1960-tallet. Konseptkunst kan fremfor noe karakteriseres som en idébasert kunstnerisk virksomhet, i den forstand at idéen bak et kunstverk blir vurdert som viktigere enn den håndverksmessige eller visuelle utførelsen. 

Den konseptuelle kunsten har sine røtter i første halvdel av 1900-tallet, i dadaismen og da særlig arbeidene til Marcel Duchamp. Duchamps bruk av readymades, og hans holdninger til kunst som først og fremst en meningsproduserende virksomhet, har hatt stor betydning for konseptkunstnerne.

Konseptkunsten var i utgangspunktet en radikal bevegelse som kritiserte både det formalistiske og mediespesifikke fundamentet for den modernistiske kunsten, og politiske og sosiale forhold, som feministiske spørsmål eller den amerikanske krigføringen i Vietnam.

Den konseptuelle kunsten stiller gjerne spørsmål ved selve kunstens vesen; dens innholdsmessige, politiske og institusjonelle premisser. Konseptualismen har også blitt kalt «den språklige vending i kunsten», idet den ofte gjør direkte bruk av tekst og tekstbaserte uttrykksformer. Forrige århundres språkfilosofi og filosofer som Ludwig Wittgenstein har vært viktig som utgangspunkt for mange konseptkunstnere.

Konseptualismen har vært en viktig referanse for mange kunstnere også i de siste tiårene, og i en viss forstand kan man si at det meste av det som omtales som samtidskunst i dag har et konseptuelt utgangspunkt. Kunstnere som mer spesifikt refererer til 1960- og 70-tallets konseptkunst, kalles gjerne post- eller nykonseptualister.

Sentrale konseptkunstnere
-------------------------

* Joseph Beuys
* Allan Kaprow
* Wolf Vostell
* Nam June Paik
* Charlotte Moorman
* Yoko Ono
* Joseph Kosuth
* Lawrence Weiner
* Mel Bochner
* Dan Graham
* Hanne Darboven
* kunstnergruppen Art & Language
* Sol LeWitt.

Se også
-------

* Fluxus
* Happening
* Performance
* Kunst
* Dadaisme

Eksterne lenker
---------------

* Artlex.com
* Thomas Dreher, "Conceptual Art and Software Art: Notations, Algorithms and Codes"

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
Kartet viser kratonene (mørk brunt) i Sør-Amerika og Afrika, som utgjorde det tidligere kontinentet Vest-Gondwana. Arequipa-Antofalla-terranet er festet til Amasonasskjoldet (øverst til venstre), og er i det alt overveiende overdekket.
**Rio Apa-skjoldet**, eller ***Arequipa-Antofalla-terranet***, er et 1–2 milliarder år gammelt fragment (terran) som er koblet til et kraton (grunnfjellsskjold) i Sør-Amerika. Et terran er et fragment av en tektonisk plate som har løsnet og deretter kollidert og festet seg til en annen plate. Dette skjedde under Sunsas-fjellkjededanningen for 1 milliard år siden. Arequipa-Antofalla-skjoldet støtte da sammen med Amasonasskjoldet, som det henger sammen med.

Dette terranet har stikker bare så vidt opp i dagen ved den sørlige kysten av Peru, ved byene San Juan, Ocona og Mollendo. Men underjordisk omfatter det sørøstlige Peru og strekker seg inn i nordlige Chile og Bolivia hvor det stikker opp i dagen på et fåtall steder.

Berggrunnen består mye av gneis, båndgneis, og ulike varianter av granitt, samt enkelte steder granodioritt og migmatitt.

Referanser
----------

1. ↑  Staci L. Loewy, James N. Connelly og Ian W.D. Dalziel, «An orphaned basement block: The Arequipa-Antofalla Basement of the central Andean margin of South America», *Geological Society of America Bulletin*, 116 (1-2), 2003, side 171–187. doi:10.1130/B25226.1. (kart og data[*død lenke*])
2. ↑  Staci L. Loewy, James N. Connelly og Ian W.D. Dalziel, «An orphaned basement block: The Arequipa-Antofalla Basement of the central Andean margin of South America», *Geological Society of America Bulletin*, 116 (1-2), 2003, (tilleggsdokument[*død lenke*])

Eksterne lenker
---------------

* George Zandt, "Orogenic Systems: The Andes" - Geologisk Fakultet ved University of Arizona, våren 2002.
**Vasilij Mzjavanadze** (født 20. september 1902, død 5. september 1988) var førstesekretær for kommunistpartiet i Georgia i Sovjetunionen.

Mzjavanadze arbeidet i Den røde armé som politisk kommissær under andre verdenskrig. Etter krigen ble han utnevnt til nestleder for politiske saker i Kiev militære distriktet i Ukraina i administrasjonen til den ukrainske kommunistpartiets leder, og senere sovjetiske leder, Nikita Khrusjtsjov. Georgia var på denne tiden styrt av Lavrentij Berija, som hadde vært den første sekretæren for det georgiske kommunistpartiet fra 1931 til 1938. 

Da Nikita Khrusjtsjov ble generalsekretær for Sovjetunionen i 1957, ble Mzjavanadze utnevnt til kandidat uten stemmerett av det sovjetiske Politbyrået. Mzjavanadze ble fullverdig medlem med stemmerett i 1966. Mzjavanadze ble etter hvert selve symbolet på et korrupt, ineffektiv styresett. Han ble anklaget for senke statlige midler og drive ulovlig fabrikker for hans egen vinnings skyld. Blant annet organiserte han en fabrikk som produserte våpen på oppdrag fra tsjetsjenske separatist-grupperinger og andre kriminelle og mafia-medlemmer. 

Hans kone Tamara, kalt dronning Tamara etter en berømt georgiske dronning fra middelalderen, ble kjent for sin dyre smak når det gjaldt smykker og antikviteter. Hans kone ble flere ganger ha blitt sett med en diamantring som var forsvunnet fra et museum og var ettersøkt av Interpol. Ringen skal ha vært en gave fra en lokal mafiaboss. I 1972 ble Mzhavanadze offentlig anklaget for korrupsjon og han ble fordømt av statskontrollerte medier. 

Han trakk seg fra stillingen som førstesekretær den 28. september 1972, og han ble deretter erstattet av den ambisiøse innenriksministeren, Eduard Sevardnadze. Kort tid etter at Sjevardnadse overtok ledelsen i Georgia, gikk han aktivt til verks for å rydde opp i republikkens problemer. Sjevardnadse sparket 40 000 statlige parti- og statstjenestemenn, og arresterte 30 000 andre. Den 18. desember 1972 ble Mzjavanadze sparket fra hans stilling i Politbyrået og han trakk seg tilbake til Georgia i vanære. Han døde i september 1988, da han var 86 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Мжаванадзе Василий Павлович, besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Munzinger (iba)
 |