recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Krigene i Lombardia |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1423–54 |
| Sted | Lombardia |
| Resultat | Freden i Lodi - kompromissavtale. Førte til maktbalanse og periode med stabilitet. |

 |
| Stridende parter |
|  Republikken Venezia |  Hertugdømmet Milano |
| Kommandanter og ledere |
|  **Venezia:**
Francesco FoscariCarmagnolaCarlo I MalatestaTaddeo d'EsteNiccolò Fortebraccio |  **Milano:** Filippo Maria ViscontiFrancesco SforzaNiccolò PiccininoNiccolò Fortebraccio |

**Krigene i Lombardia** betegner en rekke konflikter mellom Republikken Venezia og Hertugdømmet Milano, samt deres respektive allierte. Krigene var en maktkamp over hegemoniet i Nord-Italia. Krigene ble utkjempet i fire større felttog, som blant annet ødela økonomien i Lombardia, og svekket Republikken Venezia. Krigene varte fra 1423, helt til Freden i Lodi ble underskrevet i 1454.

Gjennom krigenes gang ble Italia politisk omstrukturert: fra mange små konkurrerende *kommuner* og italienske bystater vokste det seg frem fem store stater som ville utgjøre Italia gjennom hele 1400-tallet og frem til de italienske kriger ved begynnelsen av 1500-tallet. Disse var: Republikken Firenze, Kirkestaten, Republikken Venezia, Hertugdømmet Milano, og Kongedømmet Napoli. Det viktige kulturelle sentret i Toscana, samt de i Nord-Italia (Siena, Pisa, Urbino, Mantova og Ferrara) mistet innflytelse og ble politisk marginalisert. 

Krigene var et resultat av venetiansk innblandning i Fastlands-Italias politikk, men forårsaket også mer av dette. I løpet av krigen kom Venezia til å utvide seg helt til breddene av elven Adda. Konfliktene involverte resten av Italia i skiftende allianser, men kun i mindre sammenstøt. 
Venezia underla seg Verona i 1402, Padova i 1405, og resten av Øst-Lombardia (det venetianske *terra ferma*, «*fastland*») året etter. Før hadde Venezia kun vært en maritim makt, og dens tidligere konflikt med Republikken Genova hadde blitt utelukkende utkjempet til sjøs. 
Den skiftende motvekten i krigen var Firenze som vekslet mellom å støtte Venezia og Milano. Først var de alliert med Venezia mot Milano, men senere allierte de seg med Francesco Sforza mot den voksende trusselen Venezia.

Freden i Lodi, undertegnet i 1454, førte til 40 år med fred i Nord-Italia da venetianske interesser endret seg. Det var en gjensidig avtale om ikke-aggresjon mellom de fem nye italienske maktene som og ble kalt «Den italiske liga». Selv om gnisningene mellom Milano og Napoli skapte uro i området, holdt freden seg helt fram til utbruddet av de italienske kriger i 1494, da Milano kalte inn kongen av Frankrike for å hevde sine krav over Kongedømmet Napoli.

Se også
-------

* Venezia#Historie
* Italias historie

Referanser
----------

1. ↑  Historyworld.net Besøkt 3. april 2015
2. ↑  (no) Italias historie før samling i Store norske leksikon
3. ↑  Encyclopædia Britannica - Peace of Lodi Besøkt 3. april 2015
4. ↑  Den Store Danske.dk - Freden i Lodi Besøkt 3. april 2015
**Aune barneskole** ligger i Oppdal sentrum og har ca. 380 elever. Skolen dekker sentrumsområdet (Aune) i tillegg til de tidligere skolekretsene mot nord, Haugen, Stølen og Fagerhaug, samt Bøasæter mot vest, og er kommunens desidert største skole med hensyn til elevtall. Skolen er en fulldelt med 1.–7. trinn, samt skolefritidsordning (SFO). I 2015 har skolen 412 elever og 63 ansatte, mens SFO har 110 barn.

Skolen er organisert i småskoletrinn (1.–3.) og mellomtrinn (4.–7.). Administrasjonen ved skolen består av rektor, to inspektører og en sekretær.

Skolens visjon er «Kunnskap og trivsel gjennom allsidig og tilpasset opplæring».

Skolens ledelse:

* Rektor: Øyvind Melhus
* Undervisningsinspektør 1.-3.trinn og SFO-leder: Torunn Haugen
* Undervisningsinspektør 4.-7.trinn: Gerd Staverløkk

Referanser
----------

1. ↑  «Aune barneskole». Oppdal kommune. 26. oktober 2015. Arkivert fra originalen 28. januar 2016. Besøkt 28. januar 2016.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**Christian Ahlefeldt-Laurvig til grevskabene Langeland og Laurvigen samt Stamhuset Ahlefeldt** (født 17. mai 1732, 9. oktober 1791) var en dansk generalmajor og godseier. 

Han var sønn av Frederik lensgreve Ahlefeldt (1702–1773) og Bertha von Holstein (1705–1735). Da Christian Conrad Danneskiold-Laurvig døde i 1783 uten mannlige arvinger, fikk Christian, som dattersønnesønn av Ulrik Frederik Gyldenløve, tilkjent grevskapet Laurvigen i 1785 og samme år patent på å kalle og skrive seg greve Ahlefeldt-Laurvigen. Gjeld og store utgifter til vedlikehold gjorde at grevskapet ikke var særlig innbringende.

Christian Ahlefeldt-Laurvig giftet seg i 1759 med Elisabeth Juel (1742–1803), som senere ble besitter av Stamhuset Lundsgård. 

Han døde i 1791 og ble begravet i Tranekær kirke.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Weber, Jens Jacob (1824). *Magazin til den danske adels historie* **(dansk)**. Thieles bogtrykkerie.
3. ↑  Eriksen, av: Ane Ringheim. «Christian Ahlefeldt Laurvig (1732–1791)». *Vestfoldmuseene*. Besøkt 12. juli 2019.
4. ↑  «Ahlefeldt-Laurvigen». *www.skislekt.no*. Besøkt 12. juli 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Landskap i fylket
Yadong (rosa) i Xigazê (gult)
**Yadong** (kinesisk: 亚东县; pinyin: *Yàdōng Xiàn*, Wade-Giles: *Ya-tung*; tibetansk: གྲོ་མོ་རྫོང༌།, Wylie: *gro-mo rdzong*) er et fylke i prefekturet **Xigazê** i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på 11 262 innbyggere i 1999.

Yatung ligger midt i Himalaya, og har et areal på 4306 km².

Det grenser mot Bhutan i øst og den tidligere selvstendige staten Sikkim i vest, og har veiforbindelse til Sikkim (og dermed India) over Nathu La-passet. Byen Pali (4300 moh) betraktes som verdens høyest beliggende by. 

Fylkets viktigste trekkplastre er klostrene Dungkhar og Gajiu og de varme kilder i Kangbu.

Klima
-----

Norddelen av fylket, som har en middelhøyde på 4300 moh, har en middeltemperatur i januar på -9 °C og om sommeren på 8 °C. På årsbasis gir det en gjennomsnittstemperatur på 0 °C. Gjennomsnittsnedbør per år er 410 mm. 

Dørdelen av fylket, som er på 2000 til 3400 moh, har varmere gjennomsnittstemperaturer.

Administrative enheter
----------------------

Fylket består av to storkommuner og fem kommuner:

* Storkommunen Xiasima 下司马镇
* Storkommunen Pali 帕里镇

* Kommunen Xia Yadong 下亚东乡
* Kommunen Duina 堆纳乡
* Kommunen Shang Yadong 上亚东乡
* Kommunen Jiru 吉汝乡
* Kommunen Tangbu 康布乡

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Calvary Schools of Holland** (**CSH**, tidligere kjent som **Calvary Baptist Schools**) er en privat kristen skole som ligger i Holland, Michigan, USA. CSH har tradisjonelt vært tilknyttet den nærliggende Calvary Baptist Church (en baptistmenighet i lokalområdet), og utdanner elever i alderen av fire år helt opp gjennom 12. klasse på to lokaler. Skolen er akkreditert av Den internasjonale forening av kristne skoler (engelsk: "Association of Christian Schools International" eller "ACSI") samt Den nordsentrale foreningen av høyskoler og skolers Kommisjon for akkreditering og skoleforbedring (engelsk: "North Central Association Commission on Accreditation and School Improvement").

Formål
------

CSH har offisielt forpliktet seg til å bygge kristen karakter og å utvikle tjenende lederskap i sine elever innenfor rammen av en god utdannelse.

Finansiering
------------

CSH mottar 85% av sin finansiering fra studieavgifter og 15% fra donasjoner, enkeltpersoner, stiftelser, bedrifter, og kirker. Selv on skolen opprettholder sin status som skattefri ideell organisasjon med hensyn til Michigans inkorporeringslover gjennom sin tilknytning til Calvary Baptist Church, opererer den under sitt eget styre. Skolen har en sterk balanse, med mer enn én million dollar i gjeldfrie bygninger og eiendom.

PowerPlus
---------

CSH sender ut ukelig flere elevlag som er inndelt etter kjønn hvor hver gruppe er tildelt flere voksne ledere. Disse lag går under navnet "PowerPlus." PowerPlus programmet er en tjenestepedagogisk-or erfaringsbasert form for utdanning der elevene lærer gjennom en syklus av handling og refleksjon som mens de lærer å anvende deres gaver for å løse problemer i deres nærområde. Samtidig blir de oppfordret til å reflektere på sine erfaringer slik at de kan oppnå en dypere forståelse av deres samfunn, deres ferdigheter og deres selv. Det er en interaktiv karakter-byggende program som tar elever i 6. – 12. trinn ut av klasserommet og stiller dem ansikt-til-ansikt med tjenestebehov i deres lokalsamfunn. Dette program vant ACSI premien for eksemplarisk skoleprogram for skoleåret 2004-2005.

Lokaler
-------

CSH bygget i 2008 en ny campus for elever i 6.-12. trinn i tillegg til den gamle lokalen der grunnskoleavdelingen fremdeles opererer. Utvidelsen var nødvendig fordi det gamle campusen var ikke lenger stor nok for den økende elevbefolkningen.

Lederskap
---------

Den nåværende rektor er Kirk Zylstra, og skolens administrator er Kevin Alderink.

Referanser
----------

1. ↑  Christian School Education, Volume 8 Number 4, pg. 38
2. 1 2  Offisiell webside

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Calvary Baptist Church webside
* Association of Christian Schools International webside
**Finn Jacobsen** (født 19. april 1898, død 25. november 1966) norsk forretningsmann og vernepliktig major, aktiv i motstandsarbeidet under andre verdenskrig og arbeidet også for den britiske etterretningsorganisasjonen Secret Intelligence Service (SIS, også kjent som MI6). Finn Jacobsen var fetter av Hans Ringvold, også han aktiv motstandsmann og i eksil i Sverige mot slutten av andre verdenskrig.

Finn Jacobsen hadde britisk kone, drev et kullimportfirma, var vernepliktig kaptein i hæren og kompanisjef ved Angrepet på Norge i 1940.Under felttoget i Norge var han kompanisjef for 8 kompani (Mitraljøsekompaniet) i Bataljon Hermansen. Jacobsen flyktet til Sverige i september 1941 og var resten av krigen i eksil i Stockholm. Jacobsen arbeidet med samarbeidsoperasjoner mellom britene og den norske legasjonens militærkontor 4 (Mi4) og samarbeidet der blant annet sammen med Kai Holst. Det var Finn Jacobsen som satte Holst i forbindelse med den britiske e-tjenesten (SIS).

I november 1944 ble Jacobsen arrestert av det svenske sikkerhetspolitiet Säpo, anklaget for ulovlig etterretningsvirksomhet for Norge og Storbritannia, rettet mot Tyskland.

Etter andre verdenskrigs slutt fortsatte Jacobsen som vernepliktig major i det norske forsvaret, drev eget firma spesialisert på telling av mynter for banker og bodde på Bygdøy til sin død i 1966.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  *Svik og gråsoner*, side 180
2. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune
3. ↑  *Svik og gråsoner*, side 205
4. ↑  *Svik og gråsoner*, side 177

Litteratur
----------

* Tore Pryser: *Fra varm til kald krig : etterretningskuppet på Lillehammer i frigjøringsdagene 1945 og et mulig mord*. Oslo, Universitetsforlaget, 1994 ISBN 82-00-21942-9
* Tore Pryser: *Svik og gråsoner: Norske spioner under 2. verdenskrig*, Spartacus forlag, Oslo 2010 ISBN 9788243005075

Portal: Andre verdenskrig
**Gausdal Maraton** er et løp i langdistanse/mellomdistanse hundekjøring som arrangeres i starten av januar hvert år. Tidligere har løpet hatt start og mål Skeikampen i Gausdal kommune, men de siste årene har start, mål og sjekkpunkt vært på Astridbekken skisenter i Gausdal Vestfjell. Løpet har fire klasser; 

Nytt i 2015 var en nytt hovedløp på 300 Km : 

Felles start på Astridbekken ski senter – Vesleskag: 75 km 

Vesleskag. Her er Valdres folkehøgskole. Meldepost. Halmdepot. 

Vesleskag –Sikkilsdalen: (ca 60 km)

Sikkildalseter : Her er det halmdepot,vann og en person. En liten varm hytte.

Sikkilsdalen-Sjodalen 34 km til Sjodalen hyttetun. Her er det halmdepot, dog drop og vann.

Sjodalen –Skåbu 40 km med sjekkpunkt i Skåbu sentrum. 

Sjekkpunktet ligger rett ved bensinstasjonen. Eget hus på sjekkpunkt for kjørerne. Dog drop, halm, veterinær og 7 timer obl.hvil for alle. Publikum og handler.

Skåbu-Mål (Astridbekken): 113 km:

Helmaraton 200 Km Åpen klasse og begrenset klasse, går to runder i Gausdal Vestfjell med start Astridbekken skisenter opp til Megrunn og tilbake til Astridbekken der det er sjekkpunkt med 5 timer hvile og tidsutjevning.

GM 150 Km er en 8 - 12 spann klasse på 2 x 75 Km 

Arrangøren er Gausdal Trekkhundklubb. 

Vinnere GM 200 Km: Ralph Johannesen 2012, Petter Jahnsen 2011, Sigrid Ekran 2010.

vinner av GM 300 Km 2017 Ralph Johannesen.

Eksterne lenker
---------------

* Gausdal Trekkhundklubb Arkivert 2. desember 2020 hos Wayback Machine. hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Arnt Aamodt** (født 11. juli 1923, død 21. juni 2007) var en norsk forretningsmann, bankmann og hobbygeolog.

Aamodt kom fra Sætre i Hurum, og var utdannet agronom og i økonomi. Gjennom hans funn av mineraler og edelstener ble Hurumhalvøya kjent for sitt mineralrike. Flere av hans funn er blant annet utstilt på Geologisk Museum på Tøyen, Kongsberg Bergverksmuseum, Fossheim steinsenter i Lom og i mange private samlinger i innland og utland. Noen av hans mest kjente funn var akvamarin, citrin, topas, ametyst, agat, beryll, røkkvarts, pyritt, flusspat, kalkspat, obsidian, fenakitt, hematitt av høy kvalitet. 

Han har hatt mange skoleklasser på besøk hjemme og har undervist de i geologi. Han har også holdt flere foredrag og kåserier for skoler og foreninger opp gjennom årene. Han har jobbet i Norges Idrettsforbund, og var også selv i mange år en habil idrettsmann. Som veteran deltok han i flere NM i diskos med gode resultater øverst på premielisten.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, utgitt 11. juli 1993[Hentet fra Wikidata]
**Panihati** (bengali: পানিহাটি) er en by og *tehsil* (kommunelignende enhet) i distriktet North 24 Parganas i den nordøstindiske delstaten Vest-Bengal. Byen ligger sentralt sør i delstaten. Den ligger like øst for elven Hugli (også kjent som Hooghly). Byen, *Panihati Municipality*, inngår i Kolkatas storbyområde (*Kolkata Metropolitan Development Authority*) og hadde 348 379 innbyggere (2001) på et 19,40 km² stort område. Byens nærmeste politistasjon ligger i Khardaha/Ghola, som hører til Barrackpore underdivisjon. Byen er forbindet med vei og jernbane til Kolkata, og er et handelssentrum for ris. Dens viktigste næringer omfatter bomull, garverier og produksjon av kjemikalier, keramikk, sement, glass, maling og gummivarer. 

Byen ligger i gjennomsnitt 13 moh.. Panihati har to viktige jernbanestasjoner fra Sealdahs nordlige hovedlinje: **1) Sodepur** – et tettbefolket, urbant område forbindet til Kolkata med Barrackpore Trunk Road og med Barasat via Sodepur Road gjennom Madhyamgram, **2) Agarpara**. Panihati kommune ligger på BT Road, på vestsiden av Sodepur jernbanestasjon. 

Med den sørlige forstaden Agarpara ble Panihati gjort om til en kommune i år 1900. Den ble da skilt fra Barrackpore kommune.

Demografi
---------

Ved den offisielle folketellingen i 2001 hadde byen 348 379 innbyggere. Av disse utgjorde menn 52 % og kvinner 48 %. Den gjennomsnittlige lesekyndigheten i byen var da 82 %, noe som var mye høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 85 % av mennene var lesekyndige, mens79 % av kvinnene var det samme. 8 % av Panihatis befolkning var barn under 6 år.

Referanser
----------

1. ↑  "Census of India 2001: Data fra 2001-folketellingen, inkludert byer, landsbyer og tettsteder (provisoriske)". Census Commission of India. Arkivert fra originalen den 16. juni 2004. Besøkt 1. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Panihati – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Distriktets offisielle nettside (engelsk)
* Panihati på *Encyclopædia Britannica* (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Finn Marum Jebsen** (født 22. april 1950) er en norsk næringslivsleder.

Han er utdannet siviløkonom fra Norges handelshøyskole (NHH) i Bergen fra 1974 og har en mastergrad i bedriftsøkonomi fra University of California, Los Angeles (UCLA) fra 1976.

Han har vært ansatt i Orkla-konsernet siden 1980 og medlem av konsernets hovedledelse siden 1984. Mer spesifikt var han siviløkonom i konsernutvikling i Orkla Industrier 1980–1981, økonomidirektør i Orkla Industrier 1981–1984, administrerende direktør for Orkla Industrier og Orkla Borregaards investeringsvirksomhet 1984–1988, konsernansvarlig for Orkla Borregaards industrivirksomheter 1988–1991, konsernansvarlig for varierende deler av Orklas industrivirksomheter 1991–1994, administrerende direktør for Orkla Brands og Denofa-Lilleborg 1994–1997, konsernansvarlig for Orklas merkevareområde 1997–2001, konsernsjef i Orkla Drikkevarer 2001–2005 og konsernansvarlig for finansielle investeringer 2001–2005.

Før han tok over som konsernsjef i 2001, hadde han altså ansvaret for hele Orklas merkevareområde, hvilket utgjør over 80 % av industriomsetningen i konsernet. 25. januar 2005 måtte Jebsen gå av som konsernsjef i Orkla etter at det oppsto uenighet mellom ledelsen i konsernet og deler av styret om hvorvidt ledelsen hadde lagt frem all relevant informasjon for styret og bedriftsforsamlingen i forbindelse med et oppkjøp av Elkem.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Finn Jebsen». *Store norske leksikon*. 28. september 2014. Besøkt 18. januar 2020.
3. ↑  «Finn Jebsen». *www.hydro.com* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 14. mai 2019. Besøkt 18. januar 2020.
4. 1 2  «Sparkes etter 25 år i Orkla: Jebsen: - En trist dag». *www.vg.no*. 25. januar 2005. Besøkt 18. januar 2020. «Styret i Orkla skriver i en pressemelding «Finn Jebsen har gjennom 25 år vært en sterk drivkraft i utviklingen av Orkla, de seneste fire år som selskapets konsernsjef. Styret vil takke Finn Jebsen for hans betydelige innsats for selskapet gjennom disse 25 år».»
5. ↑  «Finn Jebsen blir ny konsernsjef i Orkla». *Orkla.no*. 2001. Arkivert fra originalen 14. august 2020. Besøkt 18. januar 2020. «Finn Jebsen (50) er siviløkonom fra NHH i Bergen, og har en mastergrad i Business Administration fra UCLA. Han har vært ansatt i Orklakonsernet siden 1980, og medlem av konsernets hovedledelse siden 1984. Han har de siste årene vært ansvarlig for hele Orklas merkevareområde, som utgjør over 80 prosent av industriomsetningen i konsernet.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
Settekasser med små rom for løse blytyper (flyttbare metallbokstaver) til bruk i boktrykk (høytrykk) i et amerikansk trykkeri fra 1800-tallet.
Et stort setteri med settekasser og typografiske verktøy for å lage håndsats. Trolig et britisk trykkeri fra tidlig på 1900-tallet.
Håndsats i et tysk trykkeri på 1970-tallet. Setteren henter enkelttyper fra settekassene i hylleskapene bak og bygger opp ord, tekstlinjer og hele bokstider tegn for tegn.
**Settekasse** er ei kasse som tidligere ble brukt på trykkerier for å oppbevare løse typer til bruk ved håndsats i boktrykk. Kassene var laget i tre og formet som store, flate skuffer inndelt med mange, små rom. I rommene lå støpte metallbokstaver systematisk sortrert slik at setteren kunne finne enkelttegn og sette dem sammen til ord, linjer og hele sider som så kunne trykkes på papir i en trykkpresse. Systemene for å ordne bokstavene i kassene fulgte ulike tradisjoner som varierte mellom land og steder.

I dag brukes gamle settekasser ofte som dekorhyller for små pyntegjenstander og andre ting.

Historikk
---------

Johann Gutenberg utviklet på 1440-tallet en metode for masseproduksjon av bøker ved å trykke boksidene fra trykkplater bygd opp av løse typer. Prinsippene for høytrykksmetoden holdt seg til inn på 1900-tallet.

### Håndsats og maskinsats

Setteriet til Steenske bogtrykkeri og forlag i Oslo 1910.anno 1910. Trykkeriet, som ble etablert av en bokhandel i 1829, ble innlemmet i Cappelen i 1943. Foto: Ukjent / Oslo Museum 
**Steenske Forlag** (etablert 1829) var et norsk bokforlag, opprinnelig kalt *Det Steenske Bogtrykeri*. 
En setter var en typograf som klargjorde tekster til trykking på en høytrykkspresse. Mens håndsetteren var en håndverker som arbeidet med løs blysats fra settekasser og satte enkelttyper en og en i ei vinkelhake for å danne overskrifter og brødtekst, brukte maskinsetteren settemaskiner med tastatur og matrisemagasin som støpte hele, sammenhengende linjer. Med settemaskinene slapp en dessuten den tidkrevende jobben å legge bokstavene tilbake på plass i kassene, og oppfinnelsen revolusjonerte avisproduksjonen fra 1880-tallet. I 1960 ble denne måten å framstille tekst erstattet med filmsats kombinert med trykking i offset.

I vår tid har datamaskiner og desktop publishing erstattet settemaskinene og heldigitalisert trykkeprosessen.

### *Upper and lower case*

I mange trykkerier ble det benyttet egne settekasser (på engelsk kalt *cases*) for henholdsvis minuskler («små bokstaver») og versaler («store bokstaver»). Fordi settekassene med disse skriftvariantene (*letter cases*) var plassert over hverandre ved setternes arbeidsbord, oppstod de engelske betegnelsene *upper case* for versaler og *lower case* for minuskler.

Se også
-------

* Boktrykk
* Typografisk sats
* Settemaskin

Referanser
----------

1. 1 2  *Avisproduksjon på gamlemåten*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Type cases – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Gotfred Appel** (født 9. februar 1923 i Taastrup, død 15. januar 1992 i Nakskov) var en dansk marxist og sosialistisk teoretiker. Som 22-åring meldte Appel seg i 1945 inn i Danmarks Kommunistiske Parti (DKP). Partiledelsen bemerket raskt hans store begavelse og retoriske talent, og han ble utnevnt til studiekretsleder som innebar å opplære nye partimedlemmer i marxismen-leninismen. Samtidig tok han på seg oppgaven med å undervise på den kinesiske ambassaden i København. Fra 1959 til 1961 var han leder av Forlaget Tiden, som ble drevet av DKP.

Ideologisk utvikling
--------------------

Under den ideologiske striden mellom Sovjetunionens Kommunistiske Parti og Kinas kommunistiske parti på starten av 1960-tallet tok Appel side for det kinesiske standpunktet. Han arbeidet på den tiden for DKPs avis *Land og Folk*, hvor han hadde ansvar for utenriksstoffet og især dekket utviklingen i Kina. I september 1963 ble han knyttet til den kinesiske ambassadens tidsskrift *Bulletin* og ble ekskludert av DKP for fraksjonsvirksomhet.

I desember 1963 dannet han, bl.a. sammen med historikeren Benito Scocozza, Kommunistisk Arbeidskrets (KAK). KAK ble således en av de første maoistiske organisasjoner i Europa.

Filosofisk var Appel sterkt påvirket av Mao Zedongs artikkel *Om motsigelsen* (1937). Han betraktet marxismen som en vitenskap og søkte derfor «objektive» drivkrefter i den historiske materialismen.

Snylterstatsteorien
-------------------

Appel utviklet etterhvert det som senere skulle bli kalt «snylterstatsteorien». Mens resten av venstresiden på 1960-tallet forsøkte å få arbeiderklassen til å kjempe for revolusjon, mente KAK og Appel at det var umulig under de gitte forhold. De mente at arbeiderklassen i den rike vestlige verden, utover å være utbyttet av sitt eget borgerskap, også fikk del i borgerskapets utbytting av den fattige delen av verden. Derfor hadde arbeiderklassen ingen interesse i å ta makten fra borgerskapet, og derfor var det i et revolusjonært perspektiv meningsløst å støtte arbeiderklassens økonomiske kamp. I stedet skulle kampene i den tredje verden være løftestangen for revolusjonen.

KAK og Appels «snylterstatsteori» fikk lite politisk gjennomslag, men tankebanene og folk fra dette miljøet skapte senere den danske Blekingegade-banden som begikk alvorlig kriminalitet - for å finansiere palestinske PFLP.

Bibliografi
-----------

* *Der kommer en dag... Imperialisme og arbejderklasse*, Futura (1971)
* *Klassekamp og revolutionær situation*, Futura (1971)
* *Mao, Komintern och Liu Shao-chi*, Raben & Sjögren (1971)
* *Revolutionens krogveje*, Futura (1972)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   www.leksikon.org, besøkt 28. juni 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.leksikon.org, besøkt 6. juni 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Opplysninger fra Slægtsbogen Arkivert 26. februar 2014 hos Wayback Machine. privat slekttre-side. Leksikon for det 21. århundrede angir imidlertid fødeår 1924
4. ↑  Se Mao Tsetung, Verker i utvalg, bind 1, Forlaget Oktober, Oslo 1978, s. 311.

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Sapho*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Hugh Ford.

Handling
--------

Sapho, hvis egentlige navn er Fanny Legrand, er datter av veldig fattige mennesker. Faren hennes arbeider som kusk, og hennes tidlige hjem er lite mer enn en krok i slummen i Paris. Hun er en av de sjarmerende blomster-selgerne i Paris. Men de få pengene hun tjener på dette, blir hun tvunget til å gi til støtte for familien sin. Men når hun forsøker å selge varene sine i en stor restaurant blir hun oppdaget av Caoudal, den berømte billedhuggeren. Caodal legger umiddelbart merke til hennes fantastiske skjønnhet, og overtaler henne snart til å posere for ham. Ett skritt fører til et annet, og det er ikke lenge før Sapho blir den mest omtalte og ettertraktede modellen i Paris.

Hun blir snart fornøyd med å leve på denne måten, og nyter skjønnhet og beundring fra vennene sine. Den unge kvinnen blir også lagt merke til av Dejoie, en poet, som - grepet av hennes skjønnhet - skriver et vers til henne som gjør både ham selv og henne enda mer berømt. Men poeten er for gammel til å holde på oppmerksomheten til den unge kvinnen. Når hun møter den kjekke unge Flamant, blir hun snart interessert i ham. Men for å skaffe mer penger begår han svindel, og tjener penger under falske forutsetninger. Men dette blir oppdaget, og Flamant havner snart i fengsel.

Skuespillere
------------

* Pauline Frederick som Sapho AKA Fanny Lagrand
* Frank Losee som Caoudal
* John St. Polis som Dejoie
* Pedro de Cordoba som Flamant
* Thomas Meighan som Jean Gaussin

Referanser
----------

1. ↑  Sapho
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sapho* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Sapho* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Sapho* på Silent Era Rediger på Wikidata
Sportrafikk under  
Transport for London|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Undergrunnsbane |
|  | Bakerloo-linjen Bakerloo-linjen |
|  | Central-linjen Central-linjen |
|  | Circle-linjen Circle-linjen |
|  | District-linjen District-linjen |
|  | Hammersmith & City-linjen Hammersmith & City-linjen |
|  | Jubilee-linjen Jubilee-linjen |
|  | Metropolitan-linjen Metropolitan-linjen |
|  | Northern-linjen Northern-linjen |
|  | Piccadilly-linjen Piccadilly-linjen |
|  | Victoria-linjen Victoria-linjen |
|  | Waterloo & City-linjen Waterloo & City-linjen |
|  |
|   | Lettbane |
|  | Docklands Light Railway Docklands Light Railway |
|   | Trikk |
|  | Tramlink Tramlink |
|   | Jernbane |
|  | London Overground London Overground |

 |
| * v
* d
* r
 |

**Gospel Oak–Barking-linjen** *(Gospel Oak to Barking line, ofte forkortet til «GobLin»)* er en jernbanelinje i London, England. Den trafikkeres av London Overground, og forbinder Gospel Oak i den nordlige delen av London med kollektivknutepunktet Barking i øst-London. Linjen har tradisjonelt sett vært ansett som en lite viktig del av Londons transportsystem, men har i de senere årene fått økt tilskudd for å bedre kapasiteten. Stasjoner og togtilbud har blitt oppgradert etter at London Overground tok over trafikken gjennom stasjonen i 2007.

Kart
----

* Kart over linjenKart over linjen

Eksterne lenker
---------------

* London Overground
Tower of London hvor Board of Ordnance i flere hundre år hadde kontor.
Våpenskjoldet til Board of Ordnance bevart på munningsproppen til en kanon i Gibraltar.
**Board of Ordnance** var en engelsk og senere britisk myndighet med ansvar for å designe, teste og produsere våpen for den britiske hæren og frem til 1830 for den britiske marinen. Den fikk også ansvar for produksjon av artilleritog og vedlikehold av kystfestninger, og produksjon av militære kart inntil Ordnance Survey tok over den oppgaven.

Etaten ble etablert i tudortiden på 1500-tallet, med hovedkvarter i Tower of London. Dets hovedansvar var «å fungere som vokter av eiendommene, depotene, og festningene påbudt for forsvaret av rikets og dets oversjøiske besittelser, og som leverandør av krigsmateriell og utstyr til hæren og marinen.» Etaten vedlikeholdt og kontrollerte også artilleri- og ingeniørkorpsene, da disse ble opprettet på 1700-tallet. Ved 1800-tallet var Board of Ordnance kun mindre i størrelse enn HM Treasury (det britiske finansdepartementet).

Ordnance Board
--------------

Etaten varte fram til 1855 da det ble innlemmet i War Office (Krigsministeriet).

Under boerkrigen viste det seg at den britiske hæren hadde for dårlig utstyr, og det ble opprettet en ny etat, Ordnance Board. Den ble opprettholdt som en enhet under Forsvarsministeriet fram til 1990-tallet, da den ble omorganisert som Defence Ordnance Safety Group.

Referanser
----------

1. ↑  «Office of the Ordnance» Arkivert 28. januar 2016 hos Wayback Machine. Tower of London.
2. ↑  History of the Ordnance Survey, siterer eldre kilder.
3. ↑  Skentlebery, Norman (1975): *Arrows to atom bombs: a history of the Ordnance Board*. London: Ordnance Board.
4. ↑  «Abolition of the Board of Ordnance, 1855» Arkivert 18. januar 2007 hos Wayback Machine. Royal Engineers Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Saphocallus*** er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

En liten til middelsstor (3,5-5,2 millimeter), avlang, halvblankt mørkt rødbrun kortvinge. Hodet er forjoldsvis lite, rundet. Antennene er lange, når nesten til bakkanten av dekkvingene. Det ytterste leddet har gulbrun spiss. Pronotum er ovalt, nesten sirkelrundt. Dekkvingene er litt rundede, betydelig lengre enn pronotum, tydelig innbuktede innefor bakhjørnene. Bakkroppen er sylindrisk, hannen har to kraftige tenner på bakkanten av det bakerste ryggleddet. Beina er slanke og ikke spesielt lange, føttene har fire ledd på frambeina, fem på mellom- og bakbeina.

Levevis
-------

Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. I likhet med mange andre småkortvinger kan de finnes på skogbunnen.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Japan og Korea

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
					- Stammen Geostibini
						* Slekten ***Saphocallus*** Sharp, 1888
							+ *Saphocallus parviceps* Sharp, 1888

Referanser
----------

1. ↑  Seung-Gyu Lee og Kee-Jeong Ahn (2018) First record of the monotypic genus *Saphocallus* Sharp (Coleoptera: Staphylinidae: Aleocharinae) in Korea with a discussion of its systematic position. *Journal of Asia-Pacific Biodiversity* 11: 442-448.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Saphocallus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Saphocallus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Saphocallus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Sankt Nicolai kirke** ligger ved Stortorget i Simrishamn (tidligere dansk: Simmershavn), Skåne og er en massiv kampestenskirke, ikke ulik den tilsvarende kjøpstadskirke Aa kirke på Bornholm.

Historie
--------

Korets velbevarte romanske detaljer med tilmuret portal, stenskulpturer og høytsittende vinduer avslører, at koret opprinnelig var et kapell for områdets fiskere. Fiskerleiet *Cimbris Havn* nevnes første gang i 1161 da det hørte under klosterbyen Tommestrup (Ö Tommarp). I forbindelse med det rike sildefiskeriet i Østersjøen fikk byen på 1200-tallet kjøpstadsrettigheter, og dermed også en kirke, viet til sjøfarernes beskytter, Sankt Nicolai. Til 1200-tallskirken ble det tilføyet et våpenhus og tårn i gotisk stil omkring 1400.

Inventar
--------

Kirken har to skip, og dens eldste inventar er kalkstensdøpefonten og en tidlig 1500-talls lysekrone i våpenhuset. Altertavle og prekestol stammer fra Christian IVs tid og er trolig utført av Claus Clausen. Altertavlen rommer to fornemme billedskjærerarbeider: Den siste nattverd i storfeltet og korsfestelsen i toppstykket. 

På den sterkt oppmalte prekestol ser man apostelrelieffer og Christian IVs monogram flankert av kvinnelige hermer som symboliserer de kristne dyder. Stolen blir båret av Moses med lovtavlene, og dette arbeidet stammer fra barokktiden omkring 1700-tallet. Fra samme epoke tilhører døpefontens krone og lokk med Johannes Døperen og Jesus. Nesten hele kirkens gulv er dekket av gravsten.

Referanser
----------

1. ↑  Stilling, Niels Peter: *Kulturminder i Skåne*, Politiken, 2002
2. ↑  Stilling, Niels Peter: *Kulturminder i Skåne*, Politiken, 2002

Eksterne lenker
---------------

* Österlen

| * v
* d
* r
Kirkearkitektur |
| --- |
| Kirkebygningen | 
* Apside
* Arkade
* Galleri
* Kapittelhus
* Kirkeskip
* Klerestorium
* Kor
* Krypt
* Kryss
* Midtskip
* Narthex
* Oktogon
* Omgang
* Sakristi
* Sideskip
* Skrudhus
* Transept
* Travé
* Triforium
* Våpenhus

 |  |
| Monumenttyper | 
* Arbeidskirke
* Basilika
* Dåpskapell
* Kapell
* Katedral
* Kirke
* Kloster
* Korskirke
* Hallkirke
* Langkirke
* Sentralkirke
* Småkirke

 |
| Bygningsdetaljer | 
* Arkivolt
* Bue
* Hvelv
* Kapitél
* Kuppel
* Portal
* Rotunde
* Strebebue
* Stuke
* Støpul
* Søyle
* Takstol
* Takrytter
* Tårn

 |
| Dekorasjon | 
* Freskomaleri
* Glassmaleri
* Ikon
* Innvielseskors
* Kalkmaleri
* Kors
* Krusifiks
* Rosemaling
* Rosevindu
* Skulptur
* Tympanon
* Vannkaster

 |
| Inventar | 
* Alter
* Alterfrontal
* Alterskap
* Altertavle
* Baldakin
* Ciborium
* Døpefat
* Døpefont
* Epitafium
* Ikonostasis
* Kirkeorgel
* Korstol
* Misericordia
* Prekestol
* Sakrarium
* Sedilia
* Tabernakel
* Triptyk
* Votivskip

 |
| Perioder | 
* Tidlig kristen
* Bysantinsk
* Romansk
* Gotikk
* Renessanse
* Barokk
* Rokokko
* Klassisisme
* Historisme
* Nygotikk
* Dragestil
* Sveitserstil
* Jugendstil
* Funksjonalisme
* Modernisme
* Postmodernisme

 |
| Kirker i Norge | 
* Liste over kirker
* Katolske klostre
* Korskirker
* Middelalderkirker i stein (liste)
* Oktogonale kirker
* Stavkirke (liste)

 |

Portal: Sverige
**Ninian Park** (walisisk: *Parc Ninian*) er et tidligere fotballstadion i Cardiff, South Glamorgan, Wales og var hjemmebane til fotballklubben Cardiff City FC. Stadionet, som ble åpnet 1910, hadde kapasitet til 21 508 tilskuere fordelt på fire tribuneseksjoner med navnene *The Grandstand*, *Spar Family Stand*, *The Popular "Bob" Bank Seating & Terrace* og *John Smith's Grange End*. 

Ninian Park var oppkalt etter Lord Ninian Chrichton-Stuart, som finansierte byggingen av en ny hjemmebane for byens amatørfotballag tidlig på 1900-tallet. Byggingen var nødvendig for at klubben skulle få adgang til å konkurrere i Southern League. Den 1. september 1910 ble banen offisielt åpnet med en vennskapskamp mellom Cardiff og et av datidens storlag, Aston Villa, som vant kampen 2-1. Siden den gang har Ninian Park vært omgivelser for alt fra flere spennende oppgjør mellom landslagene fra Wales og England og semifinale i Cupvinnercupen, til besøk fra Pave Johannes Paul II og Bob Marley.

I juli 2009 flyttet Cardiff City FC ut fra sine kontorer i Ninian Park og like over veien til nye Cardiff City Stadium, en moderne 27 000-seters stadion, faktisk bygd på det samme landområdet som opprinnelig var tiltenkt Ninian Park. Ninian Park vil på sin side bli revet for å rydde plass til moderne leilighetskomplekser. Den siste offisielle kampen spilt på Ninian Park var et 0-3 tap for Cardiff mot Ipswich Town den 25. april 2009, i Roy Keanes debut som Ipswich-manager.

Tilskuerrekorden på Ninian Park var på 62 634 og ble satt i landskampen mellom Wales og England den 17. oktober 1959 mens tilskuerrekorden for Cardiff City var på 57 893 og ble satt i ligakampen mot Arsenal FC den 22. april 1953.

Eksterne lenker
---------------

* Internet Football Grounds Guide – Ninian Park, Cardiff City FC
* Supporterbilder fra Ninian Park
* Reiseskildring og bilder fra en bortesupporter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Magnar Dalen** (født 24. juni 1963) er en norsk idrettsleder, langrennstrener og tidligere skiskytter. Han er sportssjef i Team Ragde Charge. Han er fra Austvatn i Nord-Odal kommune.

Biografi
--------

Magnar Dalen gikk på det norske laget som tok bronse i 3 × 7,5 km stafett i junior-VM i skiskyting i Antholz i 1983. Han gikk sammen med Bjarne Thomassen og Gisle Fenne. Dalen gikk på Hedmarks lag som tok bronse i NM i skiskyting både i 1986 og 1988.

Dalen var sjefssmører for det norske langrennslandslaget i tre år før han var landslagssjef for Sveriges langrennslandslag fra 1998 til 2002. Han har vært lærer på skigymnaset i Järpen og landslagssjef for Finlands langrennslandslag fra 2006 til 2014. I 2010 mottok Dalen prisen Årets trener på den finske idrettsgallaen.

I 2014 begynte Dalen som sportssjef for langløpslaget som da het Team Centric og som seinere skiftet navn, først til Team Ragde Eiendom og deretter til Team Ragde Charge.

Referanser
----------

1. ↑   www.merinfo.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑  «Strid rundt trener Dalen». *Dagbladet*. Besøkt 28. januar 2020.
4. ↑  «Magnar Dalen gir seg». *VG*. Besøkt 28. januar 2020.
5. ↑  «Blir finsk langrennssjef». *Glåmdalen*. Besøkt 28. januar 2020.
6. ↑  *Aftenposten*, 15. mai 2014, side 37
7. ↑  «Huippuvalmentajat karttavat Suomen hiihtomaajoukkuetta». *Helsinki Sagomat*. Besøkt 28. januar 2020. [*død lenke*]
8. ↑  «Dalen blir sjef for Aukland-gutta». *Glåmdalen*. Besøkt 28. januar 2020.
**Ninna Garm** (født 1945) er en norsk spesialpedagog og utdanningssosiolog. Hun studerte ved Stockholms universitet.

Hun har gjennom yrkeslivet fulgt to faglige hovedspor, ett spesialpedagogisk og ett spor med utdanningssosiologisk forankring. 

Det spesialpedagogiske sporet førte til jobb med utdanning av vernepleiere og til stilling som opplæringsleder i Akershus HVPU i de årene reformen ble gjennomført.

Det utdanningssosiologiske sporet førte blant annet til jobb som undervisningsleder ved STAMI (Statens arbeidsmiljøinstitutt). Arbeidet ved STAMI innebar nordisk og internasjonalt samarbeid om bedriftshelsetjenesteutdanning, og Ninna Garm bidro til å gjøre den norske utdanningsmodellen kjent gjennom faglig medvirkning i større konferanser både i Norden, Canada og Japan. Ninna Garm har videre arbeidet ved Kriminalomsorgens utdanningssenter (KRUS), først som undervisningsleder og senere som forskningsleder. Hun var ansvarlig for et større aksjonsforskningsprosjekt om arbeidsforhold og helse. Prosjektet inkluderte ansatte ved samtlige fengsler og friomsorgskontor i Norge. Sykefraværet i kriminalomsorgen ble redusert i en lengre periode etter at prosjektet var gjennomført. KRUS deltok i et nordisk samarbeid om fengselsreformer i Baltikum. Ninna Garm gjennomførte et forskningsprosjekt om menneskerettigheter i estiske fengsler samt evaluering av det nye menneskerettighetsfaget i estiske skoler.

Ninna Garm har også vært byrådssekretær i Oslo kommune for Arbeiderpartiet under Rune Gerhardsens byråd, og utdanningspolitisk rådgiver i YS. Hun har arbeidet som førsteamanuensis ved lærerutdanningene på Universitetet i Tromsø og på NTNU. I Tromsø var hun ansvarlig for et samarbeidsprosjekt med Pomoruniversitetet i Arkhangelsk om utdanning av spesialpedagoger. Etter at hun ble pensjonist, har hun fortsatt som veileder og sensor både i Tromsø og Trondheim, samt Universitetet i Oslo. Hun har også arbeidet som privatpraktiserende logoped.

Utgivelser
----------

* Garm, Ninna mfl: *Utdanning mellom styring og danning et nordisk panorama*. Akademika, ISBN 9788251929295
* Garm, Ninna: Den vanskelige inkluderingen. *Klasseledelse* 2. utg. Oslo : Universitetsforlaget, 2004
* Garm, N. & Karlsen, G. E. (2004). Teacher education reform in Europe: the case of Norway; trends and tensions in a global perspective. 'Teaching and teacher education, *20(7), 731-744.*
* Garm, N. & Roos, M. (2014). Utdanningspolitikk. *Norsk pedagogisk tidsskrift,* 98(06), 389-394.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, VIAF-ID 229312605, besøkt 26. mars 2020[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Kourosen fra Anavyassos** (annet navn: **Kroisos Kouros**) fra ca. 530 f. Kr. Høyde 194 cm. Marmor fra Paros. Skulpturen står på det nasjonale arkeologiske museet i Athen (nr. 3851)..
Denne korous er interessant fordi den er et brudd med utformningen av tidligere kouroi og fordi den gir den kronologiske overgangen mellom arkeisk tid og tidlig klassisk tid.

Kourosen fra Anavyassos

Opprinnelse
-----------

Kourosen fra Anavyassos var opprinnelig en gravmarkør på graven til en velhavende mann, Kroisos, på Anavyssos i det østlige Attica. Den sto opprinnelig på en pidestal, hvor bare det midterste trinnet er bevart. 
På en base funnet i nærheten er det innhugget setningen:
"ΣΤΗΘΙ ΚΑΙ ΟΙΚΤΙΡΟΝ: ΚΡΟΙΣΟ ΠΑΡΑ ΣΗΜΑ ΘΑΝΟΝΤΟΣ: ΟΝ ΠΟΤ’ ΕΝΙ ΠΡΟΜΑΧΟΙΣ: ΩΛΕΣΕ ΘΟΥΡΟΣ: ΑΡΗΣ" (= bli og sørg ved monumentet for den døde Kroisos som Ares ødela med vold, da han kjempet i forreste rekke). Forskerne er uenige om denne teksten hører til skulpturen.
Det er spor etter rød maling på blant annet håret, hårbåndet, kjønnshåret og pupillene. Kourosen har et arkaisk smil.

Funn og restaurasjon
--------------------

Kourosen fra Anavyassos ble utgravet i 1936 av uautoriserte folk. Den ble smuglet til Paris, men ble tilbakeført til Hellas av gresk politi 1937.
Før transporten ble statuen delt opp i flere deler, som senere er blitt satt sammen. Manglende deler på den venstre arm, venstre hånd, venstre ben og høyre hæl er blitt erstattet med gips. Overflaten har en del merker, steinslag og riper, spesielt i ansiktet på nesen og på det høyre øyet).

Stillbrudd
----------

Kourosen fra Anavyassos er et stort skritt mot en mer naturalistisk uttrykksform i forhold til stilen til tidligere kouroi. Den er datert til ca. 100 år etter den eldste fundne kouros. Skulptøren har holdt seg til tradisjonen ved utformningen av håret, men har gjort kroppens proporsjoner mer runde. Dette gir et stillbrudd mellom det stive uttrykket fra håret og den mer naturalistiske kroppen.

Kronologisk betydning
---------------------

I kronologien av kunst i det gamle Hellas er Kourosen fra Anavyassos en av to statuer som gir overgangen mellom den arkeiske perioden og den tidlige klassiske perioden. Den andre figuren er Reggio Calabria. Kourosen fra Anavyassos er per definisjon arkeisk og Reggio Calabria er tidlig klassisk.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Arkivert 28. oktober 2017 hos Wayback Machine. Virtuell utstilling fra The National Archive of Monuments
2. 1 2   Perseus Digital Library
3. ↑   Khan Academy
4. ↑  Woodford, Susan (1991). *Gresk og romersk kunst*. Saltrød: Forsythia. s. 10. ISBN 8291004021.
5. ↑   The Hand of Daedalus by R. Ross Holloway Chapter II

Litteratur
----------

* Woodford, Susan (1991). *Gresk og romersk kunst*. Saltrød: Forsythia. ISBN 8291004021.

Eksterne lenker
---------------

* Khan Academy 5 min video om Kourosen fra Anavyassos
***Magma*** er et fagfellevurdert tidsskrift for økonomi og ledelse, og er interesseorganisasjonen Econas medlemstidsskrift. Tidsskriftet har faste tema og utgis med åtte numre i hver årgang. Tidsskriftets hoveddel består av fagartikler innenfor økonomisk-administrative fagområder, men har i tillegg en aktuelt-del og en del med medlemsstoff. *Magma* er kategorisert som et vitenskapelig tidsskrift på nivå 1. Ansvarlig redaktør er Charlotte Hartvigsen Lem. Gjennomsnittlig opplag våren 2018 var 18 791

Interesseorganisasjonen for siviløkonomer i Norge har tidligere utgitt medlemstidsskriftet under tre andre navn. Tidsskriftets forløper ble utgitt som medlemsbladet til Bedriftsøkonomisk Forening (senere Norske Siviløkonomers Forening) siden desember 1939. Tidsskriftet het opprinnelig *Bedriftsøkonomen*. Bedriftsøkonomen ble nedlagt i 1984, men ble året etter etterfulgt av *Norsk Harvard* som utkom til 1991. Deretter het tidsskriftet *Praktisk økonomi og ledelse i perioden fra 1*991 til 1997, før det fikk navnet *Magma* i 1998.

Referanser
----------

1. ↑  magma.no Om magma
2. ↑  magma.no Magmas historie

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over utgivelser


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISSN **·** ISSN
 |
**Sverre Lysgaard** (født 6. mars 1923, død 30. desember 1994). Han var knyttet til Institutt for samfunnsforskning i Oslo. I 1962 ble han utnevnt til dosent i arbeidspsykologi ved Universitetet i Oslo, og i 1965 ble han professor i sosiologi. Fra 1969 til 1971 var han dekanus ved det samfunnsvitenskapelige fakultet.

Han publiserte en rekke artikler i fagtidsskrifter og han engasjerte seg aktivt i den offentlige debatten om industrimiljø og arbeidsliv. Han er særlig kjent for sin bok 
*Arbeiderkollektivet: en studie i de underordnedes sosiologi* fra 1961 som i 2011 ble kåret til et av de 25 viktigste bidrag til norsk sosiologi i Norsk sosiologisk kanon.

Referanser
----------

1. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Arbeiderkollektivet: en studie i de underordnedes sosiologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Dorothea Øllegaard Rosenkrantz** (født 4. oktober 1723, død 6. juni 1786) var en dansk adelsdame. 

Hun var datter av amtmann over Nyborg og Tranekær, senere gehejmeråd, Christian Rosenkrantz til Skovsbo (1672–1736) og Frederikke Louise f. Krag (1696–1766), og ble døpt i Rynkeby kirke på Fyn. I 1737 var hun innskrevet i Roskilde Kloster, senere var hun hoffdame hos dronning Louise. I 1759 ble hun dame de l'union parfaite.

Den 2. april 1751 giftet Rosenkrantz seg i Christiansborg slottskirke med Christian Rudolph Philip Gersdorff (1723–1800), amtmann i Akershus amt i årene 1750–1757. Hun døde på Marselisborg herregård den 6. juni 1786 og ble begravet i Viby kirkes krypt, under tårnet, som hun og ektemannen hadde latt oppføre året før.

Referanser
----------

1. 1 2  *Dansk Adels Aarbog*. Dansk Adelsforening. 1985. s. 721–722.
2. ↑  Berg, Ole T. (13. juni 2016). «Fylkesmenn og amtmenn (stiftamtmenn) siden 1671». *Store norske leksikon*. Arkivert fra originalen 14. april 2015. Besøkt 29. august 2018.
3. ↑  «Viby Kirke - Danmarks kirker». *danmarkskirker.natmus.dk*. Besøkt 29. august 2018.

Portal: Danmark