recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Farahnaz Bahrami** (født 21. mars 1962 i Mashad, Iran) er en norsk politiker, og Arbeiderpartiets andre vararepresentant til Stortinget for Hedmark. Hun ble valgt inn i kommunestyret i Hamar i 2007. Hun sto på 14.-plass på lista, men ble kumulert inn. Bahrami er politisk flyktning. Hun flyktet fra Iran i 1990, og bosatte seg i Våler i Hedmark. I 1997 ble hun norsk statsborger.

I 2009 møtte hun i Stortinget som andre vararepresentant i én måned mens Anette Trettebergstuen var med Norges delegasjon til FN. Hun var den første politiske flyktningen som hadde plass på Stortinget. Hun var også den første ikke-vestlige innvandreren fra et annet land enn Pakistan på Stortinget.

I 2011 var hun med i Arbeiderpartiets integreringsutvalg og gikk inn for forbud mot ekteskap mellom søskenbarn. Samtidig fortalte hun at hun var gift med sin egen fetter.

Referanser
----------

1. ↑  «Politisk flyktning». Hamar Dagblad. 28. september 2007. Besøkt 21. oktober 2009. [*død lenke*]
2. ↑  Rolf Berntsen (20. oktober 2009). «Ydmyk og spent stortingsdebutant». *Hamar Arbeiderblad*.
3. ↑  Frank Brandsås (16. februar 2011): Er selv gift med søskenbarnet Arkivert 17. februar 2011 hos Wayback Machine.. *Hamar Arbeiderblad*.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Farahnaz Bahrami hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Farahnaz Bahrami hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**«Wouldn't It Be Loverly»** er en populær amerikansk sang med melodi av Frederick Loewe og tekst av Alan Jay Lerner. Den ble skrevet til musikalen, *My Fair Lady* (1956).

Sangen blir fremført av blomsterselgersken Eliza Doolittle og hennes gatevenner. Den uttrykker Elizas ønske om et bedre liv.

I tillegg til å uttale *lovely* som *loverly* fremhever sangteksten andre fasetter av cockneyaksenten som professor Henry Higgins ønsker å foredle som en del av hans sosiale eksperiment.

I den originale sceneversjonen ble den sunget av Julie Andrews. I filmversjonen fra 1964 dubbet Marni Nixon sangen for Audrey Hepburn.

Norsk versjon
-------------

André Bjerke har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Vi'kke det bli fe'menalt».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | EP-tittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1959 | «Vi'kke det bli fe'menalt» | *My Fair Lady: utdrag* | Mona Hofland med kor og orkester, dirigent: Mats Olsson | André Bjerke | EP | RCA ERAN 50 |
| 1960 | «Vi'kke det bli femenalt» |  | Nora Brockstedt med Bengt Hallbergs kvintett | André Bjerke | Single | Karusell KM 11 |
| 1960 | «Vi'kke det bli femenalt» | *My Fair Lady* | Nora BrockstedtBengt Hallbergs orkester | André Bjerke | EP | Karusell KMEP 1 |

Akkompagnementet er betegnet som *Bengt Hallbergs kvintett* på singlen og som *Bengt Hallbergs orkester* på EP-platen, men det er samme innspilling.

Referanser
----------

1. ↑  My Fair Lady: IBDB - The official source for Broadway information
2. ↑  My Fair Lady: IBDB - The official source for Broadway information[*død lenke*]
3. ↑  Internet Movie Database - My Fair Lady (1964) - Soundtracks
4. 1 2  Se plateetiketten
5. ↑  Karusell[*død lenke*]
**Farang**(), er en epidemi av smittsom sykdom. Betegnelsen brukes særlig om smittsom infeksjonssykdom i mage-tarmkanalen. 

**Farang** (thai ฝรั่ง [fà.ràŋ]), i dagligtale uttalt [fà.làŋ], er et thai-ord som brukes for å referere til mennesker av europeisk utseende, altså «hvite». Ordet er i seg selv ikke ladet på noen måte, hverken positivt eller negativt, men som andre ord kan det brukes på en negativ måte, avhengig av kontekst og synet til den som bruker det. Ordet brukes også for å referere til ting som er assosiert med vestlig kultur. 

Flere forklaringer på ordets etymologi eksisterer. De to gjerne vanligste forklaringene er at:

1. det er at en noe forkortet versjon av ordet ฝรั่งเศษ ([fà.ràŋ.se:t] fransk) fordi franskmennene var noen av de første hvite som kom til Thailand, og at «alle» hvite derfor ble ansett for å være «franskmenn».
2. det kommer av thai-navnet for guava, som òg kalles *farang*. Det hvite fruktkjøttet til guavafrukten ble assosiert med «farangenes» hvite hud. De «hvite» ble kalt «farang», fordi de var «like hvite» som guavaer.

Begge disse teoriene er sannsynligvis feil, og bare vandrehistorier.

Opphavet til ordet farang, er sannsynligvis at det stammer fra det persiske ordet *farangi*, som igjen stammer fra det arabiske *firinjia* (فرنجة), som i middelalderen ble brukt om det vestlige Europa, og som er en referanse til den vest-germanske stammen frankerne. (Det østlige Europa ble kalt روم *Rum*, etter Østromerriket – det andre Rom.) Med perserne spredde ordet *farangi* seg videre til sør og Sørøst-Asia. De aller fleste språk i regionen bruker et ord som ligner på *farangi* om hvite mennesker, som *barang* i Kambodsja, *parangiar* på tamil, *farenghi* på hindi og *pha-rang* på vietnamesisk.

En annen forklaring er at det kommer fra det hindiske ordet firangi (Devanāgarī: फिरंगी, eller "foreign" som betyr utenlandsk/fremmed på engelsk)

Ordet *farang* brukes om mange ting som er assosiert med vestlig kultur, selv om det gjerne droppes der det er overflødig. Guavaens navn, er egentlig กล้วยฝรั่ง ([klûa̯j fà.ràŋ]) som betyr noe slikt som «den hvite manns banan». I dette tilfellet er «farang» et adjektiv, som beskriver en frukt som allerede var kjent for thaiene, bananen, og som minnet om guavaen (som opprinnelig kommer fra Amerika og ble introdusert til Thailand av portugiserne). Dette mønsteret ser man også i ord som มันฝรั่ง ([man fà.ràŋ] potet), der *man* er et generelt ord for rotfrukter, og der poteten ble oppfattet som vestlig, siden den òg kom med de hvite (i dagligtale beskrives poteten ofte bare som *man*). Et annet eksempel er น้ำอบฝรั่ง ([nâːm ɔ̀ːp fà.ràŋ]) som betyr vestlig parfyme, og som i motsetning til «tradisjonell» น้ำอบ er basert på alkohol. Etter hvert som alkohol-basert parfyme har blitt mer populært, har man droppet farang-endelsen på slutten, og nå brukes retronymet น้ำอบไทย ([nâːm ɔ̀ːp tʰaj]) om tradisjonell thai-parfyme.

Se også
-------

* Gringo
* Mzungu
***The Dream Cheater*** er en amerikansk stum drama-skrekkfilm fra 1920, regissert av Ernest C. Warde. Hovedrollen spilles av J. Warren Kerrigan. Manus er basert på Honoré de Balzacs roman *La Peau de chagrin,* fra 1831. Handlingen i filmen er lagt til nåtiden.

Handling
--------

Når den unge forfatteren Brandon McShane står uten penger etter farens død, blir han tvunget til å leie et rom av Mahon-familien. Brandon blir snart forelsket i Mimi Gascoigne, som snart kaster ham til side for en mer velstående frier.

På jakt etter hevn anskaffer Brandon seg et magisk skinn som skal tilfredsstille alle eierens ønsker. Brandon ønsker seg selv rikdom, og sine fiender ulykke. En dag møter han Pauline Mahon som har blitt forelsket i ham.

Skuespillere
------------

* J. Warren Kerrigan som Brandon McShane
* Wedgwood Nowell som Angus Burton
* Alice Wilson som Mimi Gascoigne
* Joseph J. Dowling som Shib Mizah
* Tom Guise som Patrick Fitz-George
* Fritzi Brunette som Pauline Mahon
* Aggie Herring som Mrs. Mahon
* Sam Sothern som Shamus McShane

Bildegalleri
------------

* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  The Dream Cheater
2. ↑  THE DREAM CHEATER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Dream Cheater* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Dream Cheater* på American Film Institute Rediger på Wikidata
*For filmen med samme navn, se «The Double (film)»*
**«The Double»** (fra engelsk, «dobbel») er et begrep som brukes når et fotballag eller ishockeylag vinner både cup og serie i samme sesong.

I England har følgende lag vunnet FA-cupen og ligaen samme år: 

* Preston North End i 1889 (ved første mulighet)
* Aston Villa i 1897
* Tottenham Hotspur i 1961
* Arsenal i 1971, 1998 og 2002
* Liverpool i 1986
* Manchester United i 1994, 1996 og 1999 (som en del av «The Treble»)
* Chelsea i 2010
* Manchester City i 2019 (som en del av nasjonal «The Treble»)

The Double i norsk fotball
--------------------------

I Norge er det syv herrelag og seks kvinnelag som har vunnet «The Double». Blant herrene har Rosenborg vunnet The Double ti ganger, mens seks andre klubber til sammen har vunnet åtte ganger. Blant kvinnene har LSK Kvinner vunnet fem ganger, Trondheims-Ørn har vunnet fire ganger mens fem andre klubber har vunnet til sammen seks ganger. 

Menn
* Fredrikstad i 1938, 1957 og 1961
* Lyn i 1968
* Strømsgodset i 1970
* Rosenborg i 1971, 1988, 1990, 1992, 1995, 1999, 2003, 2015, 2016 og 2018
* Lillestrøm i 1977
* Viking i 1979
* Molde\* i 2014

Merk: Siden Moldes cupfinaleseier i mai 2022 var en forlengelse av NM 2021 teller det ikke som en Double i 2022-sesongen.

Kvinner
* Sprint/Jeløy i 1986
* Asker i 1991
* Trondheims-Ørn i 1994, 1996, 1997 og 2001
* Røa i 2008 og 2009
* Stabæk i 2013
* LSK Kvinner i 2014, 2015, 2016, 2018 og 2019
* Vålerenga i 2020

Se også
-------

* The Treble

Litteratur
----------

* Per Jorsett (1999). *Cupen: NM i fotball : 1902–1999*. [Oslo]: Stenersens forlag. ISBN 8272012758.
**Kristian Johan Olsen Østervold (Austevold)** (født 16. januar 1885 i Austevoll, død 29. juli 1960 i Fitjar) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Østervold ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Halvor Birkeland, Rasmus Birkeland, Lauritz Christiansen, Halvor Møgster, Hans Næss, Henrik Østervold, Jan Østervold og Ole Østervold olympisk gull i klassen *12 meter type 1907* med den norske båten «Atalanta». Det var kun én båt i denne klassen. Han var bror til Henrik, Jan og Ole Østervold som også var mannskap på «Atalanta».

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i seiling, 12-metersklassen type 1907

Referanser
----------

1. ↑  Schjelderup, W. M. (1922). *Bergens seilforening i 50 år*. Bergen. s. 193.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristian Østervold – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kristian Østervold – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kristian Østervold – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
***The Downhill Lie: A Hacker's Return to a Ruinous Sport*** (2008) er en selvbiografisk bok av Carl Hiaasen. Boken tar for seg Carl Hiaasens comeback til golfsporten etter å ikke ha spilt golf på 32 år. 

Boken er vekselvis bygget opp som en biografi med kapitler og en dagbok som i ujevne rykk strekker seg fra Dag 1 til Dag 577.

Et tilbakevendende problem for Carl Hiaasen, er den variable golfsvingen hans som ved fem slag gir fem vidt forskjellige resultater. Hiaasen blir etterhvert medlem i Quail Valley golfklubb i hans hjemstat, Florida.

Carl Hiaasens svart humor gjennomsyrer hele boken. Han beskriver mange morsomme episoder, blant annet golf med frosker, skilpadder samt da han ene og alene klarer å delvis senke golfcarten sin i ett vannhull på en golfbane. I en e-post til kameraten Mike Leibick, stiller Hiaasen ham følgende retoriske spørsmål: 

> Hva er rekorden på antall tapte golfballer på 9 hull? Og hvorfor finner ingen opp en tee man kan skjære over hovedpulsåren med?
> 
> 
> Carl Hiaasen
> 
> 

I boken blir vi også mer kjent med Carl Hiaasens personlige liv. Forholdet til faren, Odel Hiaasen, refereres det til jevnlig ettersom tid med faren var delvis motivasjonen for å begynne med sporten første gang som ungdom.

Boken er også gitt ut under tittelen *Fairway to Hell: How golf ruined my life... again!* men er ikke blitt oversatt til norsk.
***Portrett av Marguerite de Sève*** er et portrettmaleri fra 1729 av den franske kunstner Nicolas de Largillière.

Motiv
-----

Bildet viser Marguerite de Sève, gift med Barthélemy-Jean-Claude Pupil. Hun bærer en rød kjole kantet med pelsermer, overdelen er et dekorativt kyrass toppet av nelliker som springer ut over kanten. I håret ses også blomster, mens hun i hånden holder en vifte av sølv. Notene hun fingrer ved er fra en populær drikkesang.

Bildet tilhører Timken Museum of Art i San Diego i USA. Et lignende portett av ektemannen også fremstillet av de Largillière, ses i samme museum.

Referanser
----------

1. ↑  «Portrait of Marguerite de Sève, Wife of Barthélemy-Jean-Claude Pupil | Timken Museum». *www.timkenmuseum.org*. Besøkt 5. februar 2022.
2. ↑  «Nicolas de Largillière, Portrait of Marguerite de Sève, Wife of Barthélemy-Jean-Claude Pupil and Portrait of Barthélemy-Jean-Claude Pupil, both 1729 | Timken Museum». *www.timkenmuseum.org*. Besøkt 5. februar 2022.
**Kristianborg videregående skole** var en videregående, kristen friskole i Bergen. Den var godkjent etter friskoleloven og tilbød studieretningen studiespesialisering, tidligere kjent som allmennfaglig studieretning. Skolen var tverrkirkelig og ble de siste årene drevet i et samarbeid mellom Levende Ord Bibelsenter (eier), Pinsekirken Tabernaklet og Kristkirken i Bergen. 

Antall ansatte på skolen har variert fra 7-8 til rundt 20 personer. Antall elever har vært alt fra 10 stk første skoleår til rundt 80 elever på det meste.

Skolen satset på IKT, med bærbare PC`er og læringsplattform LMS (Learning management system).

Dagene ble startet med en liten andakt, og undervisningen ble gitt på grunnlag av et kristent verdenssyn. Det var ikke et krav at man må være kristen for å gå på skolen.

Skolen ble 1.7.2008 lagt ned etter at økningen i antall elever ved skolen ikke var stor nok, og gjorde det økonomisk umulig å drive skolen så lenge statstilskudd dekket 85% av driftsutgiftene og ikke noe av leieutgiftene.

Eksterne lenker
---------------

* Skolens hjemmeside[*død lenke*]
* Arkiv etter Kristianborg videregående skole
***The Forbidden Room*** er en amerikansk stumfilm fra 1914.

Handling
--------

Dr. James Gibson oppfyller et løfte som ble gitt til moren hans på hennes dødsleie, og finner igjen søsteren Pauline som hadde stukket av etter å ha født et barn utenfor ekteskap. Gibson tar med seg søsteren og niesen sin hjem. Årene går og niesen har vokst til en vakker kvinne, samtidig som moren hennes blir holdt innelåst i et rom som den unge niesen får forbud mot å gå inn i. Gibson og hans velstående nabo, John Morris, er begge interessert i hypnose. En kveld gjennomfører de to mennene et eksperiment ved å hypnotisere Gibsons niese.

Men Pauline legger merke til Morris fra vinduet hennes, og gjenkjenner ham som mannen som forlot henne etter å ha blitt far til barnet hennes. En natt kommer hun ut av rommet sitt og stikker Morris til døde. Når hun kommer hjem, etterlater hun blodflekker på den sovende datteren sin. Morris blir kort tid senere funnet myrdet, og den unge jentas sjal blir oppdager nær kroppen hans - fordi moren hennes hadde lagt det igjen der. Blodet hans blir også funnet på den fremdeles sovende jenta. Niesen blir derfor arrestert, og dømt for drap. Men kort tid senere blir Pauline funnet død på rommet sitt med en klokke hun hadde stjålet fra Morris. Det blir derfor slått fast at Pauline var den virkelige skyldige.

Skuespillere
------------

* Murdock MacQuarrie som Dr. James Gibson
* Pauline Bush
* William C. Dowlan som Attorney
* Lon Chaney som John Morris
* John Burton som Dr. Jarvis

Referanser
----------

1. ↑  The Forbidden Room
2. ↑  The Forbidden Room

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Forbidden Room* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Forbidden Room* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Portrett av en morder*** (org. *Portrait of a Killer – Jack the Ripper: Case Closed*) er en dokumentarisk sakprosabok fra 2002 av den amerikanske forfatteren Patricia Cornwell. Her presenterer hun teorien om at den britiske kunstmaleren Walter Sickert var den notoriske Jack the Ripper, som herjet i London i 1888.

Sammen med en gruppe rettsmedisinere, historikere, kunsteksperter og politifolk har Patricia Cornwell gennomgått materialet om Ripper-drapene: brev, fingeravtrykk, politirapporter og mye annet materiale, og gir på denne bakgrunn et forslag om drapsmannens identitet. Teorien underbygges av analyser av Sickerts malerier, dagbøker, brev og andres utsagn.

Referanser
----------

1. ↑  Richard Jones. «Walter Sickert – Case closed». *jack-the-ripper.org* **(engelsk)**. Besøkt 3. februar 2019.

Se også
-------

* Whitechapel-mordene
* *Casebook: Jack the Ripper*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* ISBN 0-425-19273-3
* Portrait of a Killer. Jack the Ripper: Case Closed? hos Casebook: Jack the Ripper
* Patricia Cornwell and Walter Sickert: A Primer hos Casebook: Jack the Ripper
Portrett av Hans Jæger, 1888. Kunstner: Sven Jørgensen
**Kristiania-bohemen** var en politisk og kulturell bevegelse på 1880-tallet med sentrum i Kristiania. Hans Jæger var en sentral person, andre kjente bohemer var Christian Krohg, Oda Lasson, Jon Flatabø, Haakon Nyhuus og Nils Johan Schjander. Kristianiabohemene var naturalister og tilhørte epoken naturalismen, men den tydelige vekt de la på følelser peker også frem mot neste litterære periode, modernismen (nyromantikken). Bevegelsen besto av ca. 20 menn og noen få kvinner, i utkanten av miljøet finner vi blant andre Arne Garborg.

Kristiania-bohemene er også kjent for sine ni bud, som har sin opprinnelse i et stykke som ble trykt i bladet *Impressionisten* nr. 8 i februar 1889 og er ofte kreditert Hans Jæger. Blant budene er «du skal hade og foragte alle bønder» og «du skal ta live a dei». Imidlertid skriver bl.a. Ketil Bjørnstad i den biografiske romanen *Jæger: en rekonstruksjon* at bladets utgivere, Johan Collett Michelsen samt Oda og Christian Krohg, selv skrev teksten som en parodi på Jæger, som de da var i krangel med.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Ketil Bjørnstad *Jæger - en rekonstruksjon*, (s. 550)

Litteratur
----------

* Harry Hansen, *Bohemene taler : tekster i utvalg*, Fjørtoft, Oslo (1995) ISBN 8277800355
* Halvor Fosli, *Kristianiabohemen : byen, miljøet, menneska*, Samlaget, Oslo (1994) ISBN 8252141617

Eksterne lenker
---------------

* «bohembevegelsen», artikkel fra *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin
 |
**Kalle Keituri** (født 25. april 1984 i Lahtis) er en finsk skihopper.

Kalle Keituri starter for klubben *Lahden Hiihtoseura* fra hjembyen Lahtis. Han flyttet til Tyskland i 2008. Han debuterte i verdenscupen i mars 2002 i hjembyen, og kom på 19.-plass. Også i 2003 (28.-plass) og 2005 (20.-plass) fikk han sjansen til å delta i verdenscupen på hjemmebane. I opptakten til sesongen 2006/07 kom han på 9.-plass i storbakken i Kuusamo. I desember 2007 kopierte han denne prestasjonen i den samme bakken.

I sesongen 2008/09 har fremgangen fortsatt. I november var han med på å vinne laghoppingen for Finland i Kuusamo. 21. desember kom han på sjetteplass i Engelberg, og fulgte opp med en fin 8.-plass i hoppukerennet i Oberstdorf 29. desember 2008.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kalle Keituri – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kalle Keituri – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kalle Keituri – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
* Hjemmeside
Kart over Kristiania by og amt 1887. Opprinnelig by og byutvidelser er angitt med ulike farvetoner.
**Kristiania amt** *(Christiania Amt)* var en administrativ enhet (amt) i Norge 1842–1918, som i geografisk utbredelse tilsvarer deler av dagens indre by i Oslo. *Christiania Amt* ble skilt ut fra Akershus amt i 1842, og var underamt til Akershus stiftamt. Amtet fikk navnet *Kristiania fylke* 1. januar 1919, og fra 1. januar 1925 *Oslo fylke*.

Geografisk utbredelse
---------------------

Ved opprettelsen av amtet i 1842 omfattet byen Christiania bare Kvadraturen og enkelte områder rundt, men ved byutvidelser i 1859 og 1878 ble arealet betydelig utvidet, omtrent til dagens indre by i Oslo.

I år 1900 hadde amtet et areal på 16,55 km2 og et hjemmehørende folketall på 227 626, hvilket gav en befolkningstetthet på 13 947,67. Det var således det nest minste amtet, bare Bergen amt var noe mindre, med den desidert største befolkningen og folketetthet.

Kristiania amt var på landsiden fullstendig omringet av Aker herred og Akershus amt, men hadde kyststripe i Indre Kristianiafjord.

Skrivemåte
----------

Ved opprettelsen het det Christiania Amt, ettersom byen Oslo hadde navnet *Christiania* siden 1624. Denne formen var i bruk inntil 1877, da skrivemåten Kristiania Amt ble innført. Ved overgang til fylker i 1919 var den offisielle skrivemåten *Kristiania amt*, etter at 1907-reformen innførte liten forbokstav på substantiv *(Amt -> amt)*.

Da skrivemåten ble endret til Kristiania gjaldt det i matrikkel (eiendomsfortegnelsen) og statskalenderen, og fra 1897 ble formen *Kristiania* også tatt i bruk av de kommunale etatene i byen.

Gotisk: {\displaystyle {\mathfrak {Chriftiania}}~{\mathfrak {}}~{\mathfrak {Amt}}~}.
  
Skrevet med f, ettersom fonten ikke har f-varianten av s (f uten horisontal strek).

Fra 1. januar 1919 fikk Kristiania amt navnet Kristiania fylke, fra 1925 Oslo.

Se også
-------

* Akershus amt

Portal: Oslo

Mal:Oslo

| * v
* d
* r
Norges amter |
| --- |
| 
* Smaalenene
* Akershus
* Kristiania
* Hedemarken
* Kristians
* Buskerud
* Jarlsberg og Larvik
* Bratsberg
* Nedenes
* Lister og Mandal
* Stavanger
* Søndre Bergenhus
* Bergen
* Nordre Bergenhus
* Romsdal
* Søndre Trondhjem
* Nordre Trondhjem
* Nordland
* Tromsø
* Finmarken

 |
***The Foreman of the Jury*** er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av Mack Sennett.

Handling
--------

Jones er blakk. Kjæresten hans skal arrangere bursdagsfest, og hennes forskjellige friere gir henne veldig kostbare gaver til henne. Men Jones finner et halskjede, som han gir til henne. Senere blir Jones valgt som formann for en jury. Men når småforbrytere blir stilt for retten, vender han det døve øret til alle bønner om nåde. Han blir derfor mislikt av flere andre jury-medlemmer.

Til slutt blir en mann brakt til rettssaken, anklaget for å ha forsøkt å stjele det samme halskjedet som Jones haddet funnet og gitt i bursdagsgave. Alle de andre jury-medlemmene ønsker snart å finne mannen skyldig. Det er bare Jones som ønskre frifinnelse. Men snart kommer kjæresten hans, Mabel, til rettssalen og setter seg ved siden av mannen som står anklaget. Det blir oppdaget at hun har på seg halskjedet som mannen ble anklaget for å ha stjålet. Det oppstår derfor et oppstyr under rettssaken.

Skuespillere
------------

* Ford Sterling som Jones: Formann for Juryen
* Mabel Normand som Mabel: kjæresten hans
* Fred Mace som en kriminell
* Frank Lloyd som medlem av juryen
* Hale Studebaker som medlem av juryen

Referanser
----------

1. ↑  The Foreman of the Jury

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Foreman of the Jury* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Foreman of the Jury* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Johann Heinrich von Schört** (født 1660 i Kassel i Tyskland, død 1720 i Årdal i Sogn og Fjordane) var en tysk offiser og bergverksleder. Han bodde i Norge fra 1711 og arbeidet som direktør ved Årdal kobberverk i Indre Sogn. Han deltok også i flere europeiske kriger, blant andre den store nordiske krig (1700–1721).

Johann Heinrich von Schört var sønn av Hans Brostrup von Schört (ca 1630–1703). Morens navn er ikke kjent. Schört var gift, men heller ikke hustruens navn er kjent. Han vokste opp i Tyskland, hvor han en bergverksutdannelse i Harz. Under den store nordiske krig kom han til Danmark, og gikk i dansk tjeneste under krigen. Der ble han i 1711 utnevnt til oberstløytnant i artilleriet. Samme år kom han til Norge, hvor han fikk stillingen som direktør ved kobberverket i Årdal.

Fra omkring midten av 1500-tallet og helt til 1814 var det en stor innvandring av tyskere til Norge. Dette var en arbeidsinnvandring av folk som hadde høy kompetanse og som kom til å spille en viktig rolle i utviklingen av det norske samfunnet. De tyske innvandrerne var gjerne offiserer, forstmenn, kjøpmenn, leger og berg­verksfolk, både fagarbeidere og ledere. Schörts arbeidskarriere i Norge ble imidlertid ikke spesielt vellykket. Da han ankom Årdal, var kobberverket i krise. Kobbermalmen viste seg bare å være en overflateforekomst, så driften var innstilt. Schört var likevel positiv, og mente det ville være mer malm i gruvene, også gull. Han forspeilte myndighetene en produksjon på 400‒500 skippund kobber (ca. 70 tonn) per år. Han satte derfor i gang store prosjekter, men resultatene var dårlige. Schörts optimisme gjorde likevel at kong Frederik IV gav store offentlige tilskudd til driften, og det var kun dette som holdt gruvene gående. Ved kongens død i 1730 ble det antatt at det samlede tapet var 70 000 riksdaler.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Johann\_Heinrich\_von\_Schört[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Norgeshistorie.no, Finn Erhard Johannessen: «Johann Heinrich von Schört – en tysker i Norge på 1700-tallet». Hentet 7. des. 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Johann Heinrich von Schört, artikkel hos Store norske leksikon
* Johann Heinrich von Schört, artikkel hos Norsk biografisk leksikon
* Johann Heinrich von Schört, en tysker i Norge på 1700-tallet, artikkel hos Norgeshistorie.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Kristiane Roer Madsen** (født 25. januar 2002) er en dansk alpinist, som representerer klubben Skiklubben Hareskov, og konkurrerer internasjonalt for Danmark. Hun flyttet til Hemsedal i Norge høsten 2015, for å gå på Norsk toppidrettsgymnas på Geilo, og hun representerer der også Hemsedal IL.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Madsen deltok i sitt første FIS-renn i november 2018, i slalåm på Geilo i Norge, der hun kom på 45.-plass. I desember 2018 deltok hun i Junior-NM i alpint 2019, og kjørte der ned til 28.-plass i slalåm. Hun deltok i Vinter-EYOF 2019 (European Youth Olympic Festival) i Bosnia-Hercegovina, der hun kom på 35.-plass i storslalåm, men hun kjørte ut i slalåm. Hun deltok også i NM i alpint 2019 i mars, der hun kom på 35.-plass i super-G.

Belgisk mesterskap i alpint 2019 ble arrangert i Frankrike i april, og Madsen kom på 16.-plass i slalåm og 19.-plass i storslalåm. Luxembourgsk mesterskap ble arrangert samtidig, samme sted, her kom hun på 12.-plass i slalåm og 16.-plass i storslalåm.

### Sesongen 2019/20

Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kjørte hun ut i super-G, og fikk dermed heller ingen plassering i den påfølgende kombinasjonen. I storslalåm kom hun på 28.-plass, og i slalåm kom hun på 22.-plass.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hemsedal IL - *Trofeu Borrufa - Results 2016*, besøkt 26. mars 2020.
3. 1 2 3  FIS - *Kristiane Roer Madsen - Results*, besøkt 26. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Women's Alpine Combined* Arkivert 25. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 26. mars 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Kristiane Roer Madsen* Arkivert 26. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 26. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristiane Roer Madsen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Kristiane Roer Madsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kristiane Roer Madsen – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Kristiane Roer Madsen – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 26. mars 2020 hos Wayback Machine.
**Kristján Guðmundsson** (født 1941 i Snæfellsnes) er en islandsk kunstner, som arbeider med skulptur og konseptkunst, og som beskrives som en minimalist. Han er autodidakt, og bodde og arbeidet i Amsterdam fra 1970 til 1979. Siden har han bodd i Reykjavík.

Han fikk sin internasjonale introduksjon på den andre nordiske ungdomsbiennalen i Helsingfors 1968. Senere har han hatt separatutstillinger i Oslo (Kunstnernes Hus 2002, Galleri F 15 1994, Galleri Riis flere ganger), Stockholm, Paris, Hamburg, Frankfurt, Brussel, New York og særlig i Amsterdam. Han representerte Island på Veneziabiennalen i 1984. Han er blant annet innkjøpt av islandske kunstmuseer, og av Samtidsmuseet i Oslo, Moderna Museet i Stockholm, Kiasma i Helsingfors, Stedelijk Museum, Amsterdam. Han har bidratt til Skulpturlandskap Nordland med skulpturen «Protractus» i Skjerstad. I 2010 mottok han den nordiske Carnegie Art Award, for en serie *Malerier med grå og hvite rammer*, som juryen beskrev som «hans eksepsjonelle lydabsorberende malinger hvor han på karakteristisk vis smelter sammen materialer og idé til å bli et objekt proppfullt av innhold»

Familie
-------

Han er bror av kunstneren Sigurður Guðmundsson, som også har bidratt til Skulpturlandskap Nordland.

Referanser
----------

1. ↑   RKDartists, oppført som Kristján Gudmundsson, RKD kunstner-ID 34445, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Union List of Artist Names, oppført som Kristján Gu?mundsson, ULAN 500122002, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   rkd.nl, besøkt 21. august 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  icelandicartcenter.is, kort biografi
5. ↑  Vognild, Håvard. «Omtaler : Protractus». *skulpturlandskap.no*. Skulpturlandskap Nordland. Besøkt 12. februar 2023.
6. ↑  Kunstkritikk (26. mai 2009). «Carnegie Art Award 2010 til islandske Kristján Gudmundsson». *Kunstkritikk*. Besøkt 12. februar 2023.

Bibliografi
-----------

* Kristjan Gudmundsson. *Down : former part – from the highest point of the land to sea level : latter part – from sea level to the lowest point of the sea*. Ottenhausen Verlag, 1989. 200 sider. ISBN 3-922760-29-5

Eksterne lenker
---------------

* Galleri i8, bilder, bio, cv
* Galleri Anhava, bilder, bio, cv
* Galleri Anderson Stockholm, bilder, bio, cv
* galleririis.com Arkivert 30. mai 2013 hos Wayback Machine. bilder, bio, cv

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Johann Hugo von Wilderer** (1670/1671–1724) var en tysk barokkomponist.

Liv og virke
------------

Wilderer gikk sannsynligvis i lære hos Giovanni Legrenzi i Venezia.

Mot slutten av 1680-årene ble Wilderer organist ved kurfyrstens hoffkirke *St Andreas* i Düsseldorf. Senest i 1696 fungerte han som visekapellmester ved hoffet og rundt århundreskiftet ble han utnevnt til hoffkapellmester. Her arbeidet fram til pfalzgrevens død i 1716.

Den nye fyrsten bygde opp et orkester av musikere fra Düsseldorf, Mannheim og Heidelberg, og la med det grunnlaget for det seinere så berømte orkesteret i Mannheim. Wilderer flyttet med hoffkapellet, først til Heidelberg, og i 1720 til Mannheim der han var musikkdirektør fram til 1723.

Johann Hugo von Wilderer skrev ti operaer, de fleste i Düsseldorf. I disse fargerikt orkstrerte verkene kombinerer han en venetiansk stil med franske impulser. Han skrev også noe kirkemuskk, oratorier, kantater, motetter og annet.

Johann Sebastian Bach skrev av Wilderers *Missa brevis* i g-moll (1725-1729) og ser ut til å ha lånt noen av elementene til Kyrie i *Messe i h-moll* (BWV 232).

Kilder
------

* «Johann Hugo von Wilderer», bach-cantatas.com

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 12. mars 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2008051686[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Musicalics, Musicalics komponist-ID 97175, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118632825, besøkt 13. august 2015[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Gran Enciclopèdia de la Música, Gran Enciclopèdia de la Música ID 18119[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** Discogs
 |
**Ornella Öttl Reyes** (født 14. desember 1991 i München) er en tysk-peruansk alpinist.

Hun har deltatt i Vinter-OL 2010, Vinter-OL 2014 og Vinter-OL 2022 for Peru. Hun har ikke debutert i verdenscupen i alpint, men har deltatt i en rekke FIS-renn. Hun har også deltatt i alle seks VM i alpint fra 2011 til 2021.

Bakgrunn
--------

Reyes er født i München, og begynte med ski tre år gammel. Hun har peruansk mor og tysk far. Da hun var 17 år gammel flyttet hun til Østerrike for å satse på alpint. Hun ønsket å konkurrere for Peru i OL, men først da hennes mor etablerte det peruanske skiforbundet i forkant av Vinter-OL 2010, og Reyes fikk peruansk pass, kunne hun representere Peru under Vinter-OL 2010. Dette var første gang Peru deltok i Vinter-OL.

Idrettskarriere
---------------

Reyes deltok i sitt første FIS-renn i januar 2007, der hun kom på 68.-plass i storslalåm. Hun kom på 62.-plass i slalåm under det tyske mesterskapet i alpint 2008.

Hun deltok i Alpine grener under Vinter-OL 2010, sammen med sin yngre bror Manfred, men fullførte verken slalåmrennet eller storslalåmrennet der. Under VM i alpint 2011 kom på 70.-plass i storslalåm, og under VM i alpint 2013 kom hun på 65.-plass i slalåm. Hun deltok i sitt andre OL da hun representerte Peru under Vinter-OL 2014 i Sotsji, og hun kom der på 57.-plass i storslalåm. Året etter deltok hun i VM i alpint 2015, og kom denne gangen på 71.-plass i storslalåm.

Under VM i alpint 2017 kom hun på 68.-plass i storslalåm, men fullførte ikke slalåmrennet. Hun deltok også i VM i alpint 2019 i Åre, og kom der på 75.-plass i storslalåm, og i VM i alpint 2021, der hun kom på 36.-plass i slalåm, hennes beste VM-plassering hittil.

Reyes representerte Peru under Vinter-OL 2022, som landets eneste deltaker, og hun var da flaggbærer under åpningsseremonien. Hun fullførte begge øvelsene hun deltok i, og kom på 44.-plass i slalåm og 46.-plass i storslalåm.

Referanser
----------

1. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
3. ↑  La República - *¿Quién es Ornella Oettl, la abanderada peruana en los Juegos Olímpicos de Invierno?*, besøkt 23. februar 2022.
4. ↑  Der Spiegel - *"Wahnsinn, die Top-Fahrer sind gleich neben uns"*, besøkt 23. februar 2022.
5. ↑  FIS - *Ornella Oettl Reyes - Results 2008*, besøkt 23. februar 2022.
6. ↑  FIS - *Ornella Oettl Reyes - Results 2011*, besøkt 23. februar 2022.
7. ↑  FIS - *Ornella Oettl Reyes - Results 2013*, besøkt 23. februar 2022.
8. ↑  FIS - *Ornella Oettl Reyes - Results 2015*, besøkt 23. februar 2022.
9. ↑  FIS - *Ornella Oettl Reyes - Results 2021*, besøkt 23. februar 2022.
10. ↑  Olympics.com - *Ornella Oettl Reyes* Arkivert 23. februar 2022 hos Wayback Machine. besøkt 23. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ornella Öttl Reyes – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ornella Öttl Reyes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ornella Öttl Reyes – FIS (alpint) Rediger på Wikidata
**Prosessfilosofi** ser på virkeligheten som dynamisk og prosessorientert. Vestlig metafysikk har siden Aristoteles hatt en tilbøyelighet til å legge vekt på *ting* eller *substanser*. I motsetning til dette, er grunnsynet i prosessfilosofien at virkeligheten består av *prosesser* heller enn ting, av forandring heller enn fastlåst stabilitet. 

Prosessfilosofi gir fortrinn til *aktivitet* og faktorer vi forbinder med dette, så som tid, forandring og fornyelse. Virkeligheten gjennomsyres og domineres av alle slags forandringer (fysiske, organiske og psykologiske). Prosessfilosofien forsøker å belyse virkeligheten som preget av utvikling, og legger vekt på *tilblivelse* (stadig forandring til noe) fremfor *væren* (statisk eksistens). 

Prosessfilosofi har røtter i antikken, for eksempel hos Heraklit, men er i vesentlig grad definert av moderne filosofer som Alfred North Whitehead og Henri Bergson. Pragmatikere som Charles S. Peirce, William James og John Dewey regnes også som viktige prosesstenkere.

Litteratur
----------

* Rescher, Nicholas: *Process Metaphysics – An Introduction to Process Philosophy*. State University of New York Press, 1996.

Eksterne lenker
---------------

* Rescher, Nicholas: «Process Philosophy», *The Stanford Encyclopedia of Philosophy (Winter 2009 Edition), Edward N. Zalta (ed.)*
* «What is process thought?», *The Center for Process Studies*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** NKC
 |
**Tupolev 134** (NATO-kallenavn **Crusty**) er et tomotors russisk passasjerfly av typen Tupolev. Flyet er det sovjetiske motstykket til vestens Douglas DC-9 med to motorer montert på skroget bak i flyet. Det har vært et av de vanligste flyene på kortere strekninger, og brukes stadig av flere flyselskap i Russland, men strengere krav om støy har redusert antallet i tjeneste.

Flyet kom etter Tupolev Tu-104 og Tupolev Tu-124. Ingen av de flyene levde helt opp til forventningene, og et nytt fly var derfor ønsket. Den første Tu-134 fløy i 1962, og flyet ble satt i produksjon i 1964. Aeroflot satte flyet i tjeneste i 1967 på en flygning fra Moskva til Stockholm. Den siste flygningen flytypen gjorde med Aeroflot var den 31. januar 2008.

De eldste Tu-134 flyene hadde glassnese, men de nyere flyene fikk en vanlig nese med radar. Som andre russiske fly er Tupolev Tu-134 laget for å kunne lande på dårlige rullebaner, selv de uten dekke.

Statistikk
----------

* **Mannskap:** 3
* **Diameter på skroget:** 2.9 m
* **Lengde:** 37.1 m
* **Høyde:** 9.0 m
* **Vingespenn:** 29.0 m
* **Maksimal avgangsvekt:** 47.6 tonn
* **Nyttelast:** 8.2 tonn
* **Motorer:** To 64.5kN Soloviev D30 turbofanmotorer
* **Gjennomsnittskapasitet** 72-84 passasjerer
* **Normalhastighet:** 750 km/t
* **Maksimal hastighet:** 900 km/t
* **Rekkevidde:** 2400 km
* **Maksimal tjenestehøyde:** 12 000 m

Eksterne lenker
---------------

* Tu-134

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN
 |
Tupolev ANT-1
**Tupolev ANT-1** var Andrej Tupolevs første fly, basert på hans arbeid med snøsleder og båter. Han hadde tenkt å bruke det for å teste sine idéer, og hjelpe russerne til korrekt bruk av metall i bygging av fly.

Konstruksjon og utvikling
-------------------------

ANT-1 var Tupolevs første fly. Det ble bygget i metall, tre og aluminium. Aluminium ble brukt i vingeribbene, høyde- og sideror og et par andre mindre områder. De andre områdene, som bar vekten var laget av tre, kledd med med stoff som dekket skroget og vingene.

Operativ historie
-----------------

ANT-1 ble først fløyet på Ekaterininskaya Square, nå Krasnokazarmenaya Street. Det ble testfløyet ofte i løpet av de neste to år. Det ble deretter lagret fra slutten på 1930-tallet og tidlig til 1940-tallet, da det ble hengt opp under taket. Men under andre verdenskrig, forsvant det før krigen sluttet. Det er ikke kjent hva som hadde skjedd, selv om det er sannsynlig at det ble ødelagt av tyskerne i deres marsj mot Moskva i løpet av sommeren 1941 sammen med andre Tupolev-fly. Siden det var det eneste som ble bygget, er det ingen gjenværende ANT-1 i dag.

Operatører
----------

Sovjetunionens flagg Sovjetsamveldet
* Tupolevfabrikken.

Eksterne lenker
---------------

* ANT-1
***The Return of Draw Egan*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av William S. Hart.

Handling
--------

Draw Egan, en beryktet kjeltring fra New Mexico. Men gjengen hans har blitt spredt, mange er drept og enda flere sitter i fengsel. I tillegg er det er en belønning på 1 000 dollar, som tilbys for Egan død eller levende. Egan treffer Matt Buckton, en ledende innbygger fra nabo-landsbyen Yellow Dog. Yellow Dog er en liten by full av bevæpnede menn, noe som gjør livet surt for de få gjenværende og respektable innbyggerne i området.

Egan får tilbud om å rydde opp i alle problemene i Yellow Dog. Deretter blir Egan, under navnet William Blake, innsatt som ny sheriff. William Blake har snart mafiaen, og alle de andre kriminelle fra Yellow Dog i sin hule hånd. Men snart kommer en av de verste medlemmene fra Egans tidligere gjeng, kalt Oregon Joe, til området. Samtidig forelsker Egan seg i Matt Bucktons vakre datter, Myrtle.

Skuespillere
------------

* William S. Hart som Draw Egan AKA sheriff William Blake.
* Margery Wilson som Myrtle Buckton.
* Robert McKim som Arizona Joe.
* Louise Glaum som Poppy.
* J.P. Lockney som Mat Buckton.
* Dorothy Benham.
* Hector Dion som William Cleves.

Referanser
----------

1. ↑  THE RETURN OF DRAW EGAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Return of Draw Egan* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Return of Draw Egan* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Return of Draw Egan* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Humfrey Wanley** (født 21. mars 1672, død 6. juli 1726) var en engelsk lærd, paleograf, og bibliotekar som spilte en stor rolle i de første studiene av angelsaksiske manuskripter og i bygge opp en av de største private samlingene av oldtidsmanuskripter i England. 

I 1697 utga han en katalog av irske og engelske manuskripter. I 1695 ble han formelt utpekt som assistent ved Bodleian Library og fikk der tilgang til et stort studiemateriale som han benyttet for å studere håndskrifter, sette sammen innholdsfortegnelser og samle tekster på gresk og latin. Han ble anerkjent som en pionerende fagmann innenfor paleografi og angelsaksiske studier, og han fastsatte prinsipper som fortsatt blir fulgt. 

Senere ble han bestyrer av Robert Harleys bibliotek, og han ansatte agenter som over hele Europa og Midtøsten lette fram oldtidsmanuskripter, og således utvidet biblioteket med en samling fra 3 000 manuskripter i 1715 til rundt 7 600 manuskripter. Den samlingen han bygget opp ble senere grunnlaget for samlingene ved British Museum, i dag British Library.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Wanley, Humfrey[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, oppført som Humphrey Wanley, Find a Grave 12473, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w65t4qq8, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500327915, utgitt 23. mai 2013, besøkt 25. oktober 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Peter A. Stokes, King's College London: «Humfrey Wanley». *The Literary Encyclopedia*. 8. okt. 2006.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** BNE
 |
Må ikke forveksles med Wall Street (film).

**Wall Street** er en gate i Financial District, lengst sør på Manhattan i New York City. Her ligger blant annet New York-børsen og en del større forretnings- og meglervirksomheter. Wall Street blir regnet som verdensøkonomiens sentrum.

Det nederlandske gatenavnet Wallstraat oppstod da fiendtlighetene mellom England og Nederland nådde slike høyder at de nederlandske kolonistene på Manhattan i 1652 fant det klokest å reise en trevegg som bymur. Denne kostet dem 5.000 *guilders* og var konstruert av planker og jord, 2.340 fot lang og ni fot høy. Den var kronet med kanoner og lå mellom to porter, den ene på hjørnet av Wall Street og Pearl Street, den andre på Wall Street og Broadway. Den var bygd over tidligere festningsvoller, reist med tanke på mulige angrep fra indianere og pirater. Arbeidet med å reise veggen ble trolig utført av slaver. Etter rundt femti år hadde den forfalt, og ble utbedret i 1693, denne gang av frykt for en fransk invasjon. Den ble endelig revet i 1699.

Over tid er Wall Street også blitt navnet på nabolaget som omgir gaten, og blitt en betegnelse (eller et metonym) for «finansinteressene» til den amerikanske finansverden som er sentrert i New York. Med anker i Wall Street er New York City et av de viktigste finanssentrene i verden.

16. september 1920 var gaten åsted for Wall Street-attentatet, der 38 mennesker omkom.

I 1929 vaklet verdensøkonomien etter Wall Street-krakket, etterfulgt av «de harde trettiåra».

Bilder
------

* Fra Wall Street, Federal HallFra Wall Street, Federal Hall
* 
*

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Profile of Manhattan Community Board 1 Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. (PDF)
3. ↑  Merriam-Webster Online Arkivert 12. oktober 2007 hos Wayback Machine.
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Skulpturen *Charging Bull*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Balsaflåten Tupaq Yupanqui på vei fra Peru til Påskeøya desember 2015
Balsaflåten Rahiti Tane på vei fra Peru til Påskeøya desember 2015
**Kon-Tiki2** var en ekspedisjon som bygget og seilte to balsaflåter fra Peru til Påskeøya i 2015. Formålet med ekspedisjonen var å vise at balsaflåter kan seiles over lange distanser, samt å drive miljøforskning underveis. Ekspedisjonen brukte en måned på å bygge balsaflåtene i Peru og deretter 43 døgn på å seile drøyt 2000 nautiske mil fra Sør-Amerika til Påskeøya. Flåtene ankom Påskeøya 19. desember 2015. Ingen andre balsaflåter har seilt til øya i moderne tid.

På returetappen fra Påskeøya til Sør-Amerika måtte ekspedisjonen avbrytes etter 71 døgn på grunn av vanskelige værforhold. Flåtene hadde da nådd halvveis. Hele mannskapet ble tatt ombord i et japansk lasteskip før et skip fra den chilenske marinen tok dem til land i Chile. Initiativtaker og ekspedisjonsleder Torgeir Higraff valgte å avbryte ekspedisjonen for å ikke utsette mannskapet for risiko.

Ekspedisjonen bygget og seilte to balsaflåter: «Rahiti Tane» og «Tupac Yupanqui». Flåtene lignet Kon-Tiki-flåten som Thor Heyerdahl bygget i 1947. Liksom Kon-Tiki ble Rahiti Tane og Tupac Yupanqui bygget med balsatømmer fra Ecuador på den peruanske marinens verft i Callao ved Lima. Men Kon-Tiki2-flåtene var annerledes på flere måter: mens Kon-Tiki hadde ror, ble Kon-Tiki2-flåtene styrt med guara-bord som gjorde at flåtene kunne seile på tverrvind. Kon-Tiki2-flåtene hadde også moderne satellittutstyr ombord, i tillegg til solcellepanel og forskningsutstyr.

Ekspedisjonen hadde mannskap fra Norge, Russland, Storbritannia, Mexico, New Zealand, Sverige og Peru. Øyvin Lauten og Kari Skår Dahl var kapteiner på første etappen, mens Signe Meling og Ola Borgfjord var kapteiner på andre etappe. Cecilie Mauritzen var forskingssjef og Håkon Wium Lie var teknologiansvarlig. Jostein Alvær Heidenstrøm var med som livredder på første etappe.

Referanser
----------

1. ↑  Kon-Tiki2: Why would you cross the Pacific on a wooden raft?, BBC, 7. november 2015, besøkt 22.mai 2016
2. ↑  Ein flytande verstasjon, yr.no, 9. desember 2015, besøkt 22. mai 2016
3. ↑  Kon-tiki 2 avbryter ekspedisjonen - mannskapet venter på bli berget, aftenposten.no, 17. mars 2016, 22. mai 2016
4. ↑  Kon-Tiki2: Pacific raft expedition abandoned, 18. mars 2016, besøkt 23. mai 2016
5. ↑  Kon-Tiki2 blir stappet med norsk teknologi Arkivert 1. februar 2016 hos Wayback Machine. digi.no, 21. oktober 2015, besøkt 22. mai 2016
6. ↑  Kon-Tiki2 Crew, besøkt 22. mai 2016
7. ↑  Jostein (19) er livredder på Kon-Tiki 2s ferd fra Peru til Påskeøya, aftenposten.no, 12. oktober 2015, besøkt 22. mai 2016

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata