recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kvaløy og Raudøy naturreservat og dyrelivsfredning** er et naturreservat og et tilgrensende biotopvernområde som sammen også er ramsarområde i Nærøysund kommune i Trøndelag. Området ble vernet for å «opprettholde et harmonisk sammensatt dyreliv i området», som del av en større verneplan i 2003.

Biotopvernet består av landområder på Kvaløya og Raudøya, mens naturreservatet består av sjøområdene nord og vest for øyene. Her er det ferdselsforbud i hekkesesongen. Verneområdet Borgan og Frelsøy ligger i sørvest.

Området er hekkeplass for sjøfugler som grågås, ærfugl, steinvender, tyvjo, gråmåke, svartbak, rødnebbterne og
teist. Det er også en viktig myteplass for grågås. Her finnes også havørn, smålom, heilo, småspove, storspove, rødstilk, lirype, skjærpiplerke og steinskvett. Sjøfuglarter som overvintrer i de store gruntvannsområdene i området er gulnebblom, islom, gråstrupedykker og praktærfugl.

Området ble i 2013 utpekt til ramsarområde som to av ti delområder i Vest-Vikna kystlandskap.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kvaløy og Raudøy naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* (no) Kvaløy og Raudøy dyrelivsfredning i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Verneforskriften hos Lovdata
* De norske ramsarområdene hos ramsar.org
* informasjonsplakat Arkivert 7. august 2015 hos Wayback Machine. fra Vikna kommune

| * v
* d
* r
Vest-Vikna kystlandskap |
| --- |
| Borgan og Frelsøy **·** Fruflesa **·** Kvaløy og Raudøy **·** Nordøyan **·** Sørøyan **·** Sklinnaflesin **·** Tronflesa **·** Ytre Brosmflesa |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Lifjellet med Gygrekjeften i midten som ligger på sørsiden av Åfjorden.
**Åfjorden** er en fjord i Solund og Hyllestad kommune i Sogn og Fjordane. Fjorden er den sørligste grenen av Buefjorden som ligger lenger vest. Fjorden har en lengde på 22 kilometer og strekker seg østover til tettstedet Hyllestad. Det siste stykket deler fjorden seg i to, Hyllestadfjorden i sør og Sørefjorden i nord [sic]. Fjorden har innløp mellom Sakrisøyna i nord og Leknessundet på Sula.

På Sula går Dumbefjorden sørover på Sula fra Åfjorden. Øst for Sula ligger øya Skorpa og fra her går Storakersundet og Tellesundet sørover til Losnosen, som er en del av Sognefjorden. 

Fra nord for Skorpa og innover i fjorden ligger det flere gårdsbruk og grender på nordsiden. Fra Eide går Fv61 på nordsiden av fjorden forbi Sørbøvågen til Salbu, og fra her går Rv607 inn til Hyllestad. Ved Hyllestad strikker Katlenova seg 3 km utover i fjorden og deler Åfjorden i de to nevnte fjordarmene. 

Sørsiden av fjorden er lite utbygget, spesielt i den bratte indre delen der fjellet stiger bratt opp til en høyde av cirka 500 meter over havet. Ved innløpet til Hyllestadfjorden ligger den karakteristiske fjelltoppen Gygrekjeften på sørsiden med en høyde på 710 moh.

Referanser
----------

1. ↑  Åfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Rikets sal i Moss er et forsamlingslokale for menigheten Jehovas Vitner i Moss der de holder sine møter.

**Under arbeid:** Denne artikkelen inngår i et prosjekt om bruk av Wikipedia i skolen. Den er under arbeid, og det kan derfor forekomme store og/eller hyppige endringer.

### Beliggenhet og historie

Rikets sal i Moss befinner seg i Carlbergveien 8B, 1526 Moss. Menigheten til Jehovas Vitner i Moss ble stiftet i 1970 som en «religiøs organisasjon» i Brønnøysundregisteret som (Jehovas Vitner – Moss Menighet). I nærmiljøet har de eksistert siden 1800-tallet hvor de har arbeidet med å forkynne og vitne om Jehova og Kristi lære. I dag er det omtrent 125 medlemmer i Jehovas Vitner i Moss.

### Bygningen

Bygningen heter rikets sal og representerer Guds rike (Jehovas hus) og er et rødt murhus fra 1991. Bygningen ble ifølge medlemmene bygget på kun tre dager av frivillige da danske medlemmer av Jehovas Vitner ankom Moss. På siden av bygget er det en blå logo som kjennetegner Jehovas vitner. Bygningen er enkel og nøytral, og blir beskrevet som hjemmekoselig av medlemmene. Det er ingen religiøse symboler eller innretninger innvendig, som for eksempel et kors. Dette er fordi Jehovas vitner mener at slike utsmykkinger er i strid med Bibelens befaling om å «flykte fra avgudsdyrkelse» (1. Korinter 10:14; Johannes 4:24). Det er bilder i lokalet som.

### Tro og miljø

Medlemmene av menigheten er kristne og tror på at den finnes en gud og skaper (Jehova). De ønsker å følge Kristi lære og ønsker å finne sannheten ved å undersøke den nærmere. På tirsdager og søndager er det program i Rikets sal, hvor alle kan delta. Formålet med ritualene er å ha et godt forhold til Gud gjennom sang, bønn, riter og bibelsk innhold.  

Å være et medlem av menigheten er et selvstendig valg. Medlemmene beskriver hverandre som en familie som er svært glade i hverandre og støtter hverandre.
**Celestino Bonifacio Bacale Obiang** (født 24. september 1957 i Akok-Esawong i Niefang i Spansk Guinea - det senere Ekvatorial-Guinea, død 2. mars 2021 i Douala i Kamerun) var en ekvatoguineansk politiker.

Liv og virke
------------

Celestino Bonifacio Bacalé var sekretær for internasjonale relasjoner for partiet Convergencia para la Democracia Social (CPDS).

Bacalé var et grunnleggende medlem av CPDS og var sekretær for informasjon og propaganda for CPDS provisoriske ekesekutivkomité tidlig i 1990-årene. Etter at eksemplarer av CPDS-dokumentet *La Verdad*, som han og Plácido Micó Abogo aktet å sende til Spania, ble funnet og konfiskert på flyplassen i Malabo i februar 1992, var Bacalé blant dem som ble arrestert.

Da partiet avholdt sin konstitutive kongress i desember 1994, ble Bacalé dets sekretær for internasjonale relasjoner.

Bacalé var kandidat for CPDS ved presidentvalgene i 2002; partilederen Micó Abogo satt da i fengsel. I protest mot det han mente var valgfusk trakk Bacalé sitt kandidatur på selve valgdagen.

Sammen med Micó Abogo var han en av de to CPDS-kandidatene som ble valgt inn i Ekvatorialguineas depotertkammer ved parlamenssvalgene i 2004; begge ble ennvalgt fra valgkretser i Malabo, landets hovedstad.

Under CPDS' tredje nasjonalkongress, avholdt i Bata 28.–30. januar 2005, ble Bacalé gjenvalgt til sin post i CPDS' nasjonale eksekutivkomité som sekretær for internasjonale relasjoner.

Død
---

Bacale døde av covid-19 på et sykehus i Douala i Kamerun.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  "Comisión Ejecutiva Nacional" Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. page at CPDS website, 30. januar 2005.
2. 1 2  «Page at CPDS website». Arkivert fra originalen 21. oktober 2007. Besøkt 29. november 2009.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. oktober 2007. Besøkt 17. mai 2021. .
3. ↑  "Equatorial Guinea candidate quits", BBC News, 15. desember 2002.
4. ↑  Charles Cobb Jr. "Equatorial Guinea: Obiang Sure to Win As Opposition Quits Poll", allAfrica.com, 16. desember 2002.
5. ↑  «Fallece el político ecuatoguineano Celestino Bonifacio Bacale Obiang». *AhoraEG* **(spansk)**. 3. mars 2021. Besøkt 17. mai 2021.
6. ↑  «ASEDEGUE: *Ha muerto Celestino Bacale*». 3. mars 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Ellen Blix** (født 1956 i Hammerfest) er en norsk jordmor, forsker i epidemiologi og professor ved Institutt for sykepleie og helsefremmende arbeid ved Oslomet – storbyuniversitetet.

Utdanning og yrkesliv
---------------------

Ellen Blix gikk på sykepleierskolen i Hammerfest, hvor hun fullførte i 1980. Som nyutdannet sykepleier jobbet hun for Palestinakomiteen med solidaritetsarbeid i palestinske flyktningeleirer i Libanon.

I 1986 tok hun jordmorutdanningen i Bergen, og i 2000 tok hun mastergrad i Public Health ved Nordic School of Public Health i Göteborg, hvor hun også disputerte for doktorgraden i Public Health (folkehelse) i 2006.

Fra 1990 til 2008 arbeidet Blix som jordmor i Hammerfest, og senere som førsteamanuensis ved Det helsevitenskapelige fakultet ved Universitetet i Tromsø og som forskningsleder ved Klinisk forskningsavdeling ved Universitetssykehuset Nord-Norge.

I 2014 ble Ellen Blix ansatt som professor ved Høgskolen i Oslo og Akershus (fra 2018 Oslomet – storbyuniversitetet), og ble da Norges første jordmorprofessor. Ansettelsen ble gjort i forbindelse med at jordmorutdanningen ved høgskolen ble omgjort fra en toårig videreutdanning til mastergradsutdanning.

Kilder
------

* storbyuniversitetet, OsloMet-. «Ellen Blix». www.oslomet.no (norsk).

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Balci, Sonja (3. september 2015). «På naturlig vis». *Viten + praksis*. Besøkt 4. februar 2019. [*død lenke*]
3. 1 2  «Ellen Blix». *Finnmarkssykehuset*. Besøkt 4. februar 2019.
4. ↑  Tønnessen, Eva (7. april 2016). «Norge har fått sin andre professor i jordmorfag». *Khrono*. Besøkt 4. februar 2019.
5. ↑  Larsen, Hege (20. februar 2015). «Norges eldste med ny master». *Khrono*. Besøkt 4. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Ellen Blix i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Ellen Blix i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** CRIStin
 |
***Corynetinus*** er en slekt av maurbiller som stort sett er rovdyr. Disse slanke billene er gjerne brokete farget i rødt, gult og svart, og kroppen er dekket av lange, oppstående hår.

Utseende
--------

Middelsstore maurbiller, avlange, gjerne blankt metalliske skinnende. De er gjerne brokete farget i gult, rødt, brunt og svart, og kroppen har lange, utstående, fine hår (ikke børster). Hodet er omtrent så bredt som brystskjoldet, vanligvis med små, utstående fasettøyne. Kjevene er ganske kraftige og fremoverrettede. Antennene er 11-leddete, tykkere mot spissen, av og til med en 3-6 leddet kølle. Brystskjoldet er omtrent så langt som bredt eller lengre enn bredt. Dekkvingene har tydelige skuldre og er mer eller mindre parallellsidige. Av og til dekker de ikke hele bakkroppen. De har mer eller mindre tydelige rekker av punktgroper. Beina er slanke, føttene består av 5 ledd, men det fjerde leddet er svært lite slik at det tilsynelatende bare er fire ledd (pseudotetramere føtter). Det andre og tredje leddet er tolappede.

Larvene er avlangt sylindriske, tynnskinnede og lyse (ofte rosa), ryggplatene på framkroppen og hodekapselen er tydelig mørkere. Kroppen er kledt med fine, oppstående hår, beina er ganske korte.

Levevis
-------

Disse artene lever oftest på tørt kjøtt, bein og hud fra virveldyr, det kan være at de hovedsakelig lever av andre insekter som kommer til dette.
De kan finnes på tørket kjøtt og fisk, og spiser også på inntørkede kadavere.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien Gnag- og maurbiller, Cleroidea
				+ Familien maurbiller, Cleridae
					- Underfamilien skinkebiller, Korynetinae Laporte de Castelnau, 1838
						* Slekten ***Corynetinus*** Reitter, 1894
							+ *Corynetinus fimetarius* (Wollaston, 1862)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 10. oktober 2020. Besøkt 10. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 10. oktober 2020. Besøkt 10. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
Maltøl servert i Hegra i Stjørdal.  Foto: Bernt Rostad 
**Stjørdalsøl** er et maltøl brygget etter gamle tradisjoner i Stjørdal i Nord-Trøndelag. Lignende gårdsøl har vært brygget i hele Norge sør for polarsirkelen siden førhistorisk tid, men bryggingen har med tiden dødd ut de fleste steder i Norge. Stjørdal er ett av stedene som har holdt tradisjonen ved like. Opprinnelig var det bøndene som brygget til eget bruk av eget korn, men i dag er det mange av bryggerne som kjøper kornet. En særegenhet ved stjørdalsølet er at bryggerne selv lager maltet i såkalte såinnhus. Det gjør at smaken blir kraftig røykt.

Stjørdalsøl brygges tradisjonelt som hjemmebrygg, men er nå også kommersielt tilgjengelig. Klostergården håndbryggeri har i samarbeid med Alstadberg tradisjonsbryggeri brygget Alstadberger - et stjørdalsøl. Ølet er tilgjengelig på Vinmonopolet. Hans Rotmo har utgitt en sang om ølet, «Stjørdalsøl».

Eksterne lenker
---------------

* Stjørdalsøl: Behind the Smoke, a Traditional Beer Style Thrives in Norway, artikkel i BeerAdvocate Magazine.
* Oppskrift på Stjørdalsøl på *tradisjoner.no*
* Tekst for sangen *Stjørdalsøl* hos *Rotmomusikken*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
Estenstadhytta er et populært turmål i Estenstadmarka.
**Estenstadmarka** er et skogsområde i Trondheim, nord og vest for Stokkanmarka, og er et populært ski- og turområde. Navnet kommer fra gården Estenstad. 
Restene av gården finnes nord for Estenstaddammen.

Det har vært gammel bosetning i Estenstadmarka, både i jernalderen og i vikingtiden. 

Estenstaddammen ble fra 1913 brukt som vannforsyning for Strinda kommune.

Strinda kommune begynte å vise interesse for Estenstadmarka som turterreng på 1930-tallet. Det begynte et arbeid med å tilrettelegge marka for turvennlig bruk.
Fra 1950-tallet ble området også kalt Strindamarka. 
Det ble anlagt parkeringsplass på gården Bekken. Den er et populært utgangspunkt for turer til bl.a. Estenstadhytta.

Kilder
------

* Bratberg, Terje T.V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Kunnskapsforlaget. s. 166. ISBN 9788257317621.
* Reidar Ulseth: Estenstadmarka Arkivert 7. august 2022 hos Wayback Machine. i *Strinda den gang da*, Årbok for Strinda Historielag, 2001, s. 7-19.

Eksterne lenker
---------------

* WikiStrinda: Estenstadmarka
**Arnøya** (kvensk: *Aartnansaari*, nordsamisk: *Árdni*) er ei øy i Skjervøy kommune i Troms. Arnøya har et areal på 275,65 km² og er Norges 15. største øy.

Det er fergeforbindelse fra Lauksundskaret på Arnøya til Nikkeby på Laukøya og Storstein på Kågen.

Per 1.1.2024 var det 250 innbyggere på øya. Bosettinga på øya er hovedsakelig på fire steder: Lauksletta, Arnøyhamn, Akkarvik og Årviksand. Mindre bebodde steder er Haugnes og Langfjorden som begge inngår i Arnøyhamn (grunnkrets). Flere mindre steder der det tidligere bodde folk er nå fraflyttet, blant annet Elva, Storstein, Sandnes, Lillevika, Geitvika, Sjurskeila, Sotnes, Sør-Rekvika, Tobbevika, Bankekeila, Rotvåg, Nord-Rekvika og Moldforvika. Singla var fraflyttet, men ble igjen offisielt bebodd av to personer fra 2023.

Det er skole og barnehage i Årviksand, butikk i Arnøyhamn og Årviksand. Ved Arnøyhamn skole (nedlagt) finner vi svømmebasseng (12,5 meter). Arnøy kirke med kirkegårder ligger i Arnøyhamn. Grendehus finner vi i Arnøyhamn og Årviksand. Av større bedrifter kan nevnes Arnøy Laks på Lauksletta, Årvikbruket i Årviksand og rederiet Arnøytind i Arnøyhamn. Skaretfisk ble nedlagt i 2009. Det er overnattingsmuligheter på øya.

Øya ligger nord for Kågen og vest for Laukøya. Nord for Arnøya ligger de åpne havstykkene Fugløysundet og Lopphavet. I øst ligger Kvænangsfjorden.

* AkkarvikAkkarvik
* ÅrviksandÅrviksand
* LangfjordenLangfjorden

Referanser
----------

1. ↑  «Kvenske stedsnavn». *www.kvenskestedsnavn.no*. Besøkt 11. juli 2017.
2. ↑  «Arnøya». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 24. mars 2018.
3. ↑  «100 største øyene i Norge». *kartverket.no*. Kartverket. 4. juni 2014. Besøkt 15. februar 2016.
4. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *55420202 Lauksletta (57), 55420203 Arnøyhamn (99), 55420204 Akkarvik (9), 55420205 Årviksand (92)*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 21. februar 2024.
5. ↑  Valgmanntallet for kommunevalget 11. september 2023

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Arne Øren** (født 29. desember 1943 i Saltdal) er en norsk adjunkt og tidligere politiker som representerte Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Rolvsøy og fylkesordfører i Østfold.

Øren er født i Saltdal i Nordland. Han gikk realskole i Rognan og gymnas i Bodø. I 1963 flyttet han til Oslo for å studere realfag og pedagogikk. Han ble utdannet adjunkt og arbeidet først på Slemmestad og så i Røyken. I 1971 ble han ansatt på Haugåsen ungdomsskole på Rolvsøy. Her arbeidet han frem til han fikk permisjon i 1982 for å tre inn i ordførervervet.

Han meldte seg inn i Ap i 1974 og ble valgt inn i Rolvsøy kommunestyre i 1976. Her satt han til 1993, i perioden 1980-1982 som varaordfører og 1982-1991 som ordfører. Han var også innvalgt på fylkestinget i Østfold og satt som fylkesordfører fra 1991 til 2007.

Han har hatt flere verv, blant annet styreleder i KLP, Østfold Energi og Svinesundsforbindelsen, samt nestleder i styret til Østfoldforskning og styremedlem regionstyret til Innovasjon Norge.

Øren er bosatt på Rolvsøy. Han er gift og har to barn.

Referanser
----------

1. 1 2  «Sarpsborg Arbeiderblad - Nye veier for fylkesordføreren». *www.sa.no* **(norsk)**. 10. desember 2007. Besøkt 24. januar 2018.
2. ↑  «ARNE ØREN 50 ÅR 29. DESEMBER». *NTB*. 28. desember 1993.
3. 1 2  «Fredriksstad Blad - Arne Øren (69)». *www.f-b.no* **(norsk)**. 14. mars 2003. Besøkt 24. januar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Fletting:** Det er foreslått at denne siden blir flettet med *Trio Bryggeri*. (Diskusjon)
Logoen var godt kjent i hele Telemark
Etiketter brukt på Trios produkter
***Trio mineralvannfabrikk*** ble startet i Skien i 1924 av Knut Hansson Kåsa (1894 -1980), bondegutt fra Eidsbygda i nåværende Nome kommune. Fabrikken lå lenge i Gjerpensgate i nordre bydel i Skien, men trengte etter hvert mer plass og flyttet produksjonen til det nye industriområdet Kjørbekk i 1976. Trio brus og Trio epledrikk var kjent for "alle" telemarkinger - Telemark og Vestfold var viktigste salgsområder. På det meste hadde Trio 52 ansatte (1996). Trio Fabrikker endret i 1998 navn til Trio Bryggeri og startet med ølbrygging i tillegg til brusproduksjon og eplepressing.

Knut Hansson Kåsa var en selvlært gründer og forretningsmann, var samfunnsinteressert og hadde flere styreverv i lokalt samfunnsliv. Han hadde også stor interesse for kultur og språk - var leikleder i folkedans-miljøet og var aktiv målmann hele sitt liv. Han ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv i 1980. Samme år overtok sønnen Hans Eirik Kåsa ledelsen av bedriften og utviklet virksomheten videre. I 2002 ble Trio solgt til Macks Ølbryggeri.

Kilder
------

* Eilert Kvernes. Frisk Flytande Frukt Fremjar Folkehelsa. I: *Soger om levd liv. Årbok for Telemark* 2007. s. 130 - 142
* Halvor Ulvenes. Historia om Trio. I: *Varden*, 10.feb. 2017.
* Halvor Ulvenes. Bondegutten med suksess i byen. I: *Det hende i Telemark : Historier om dåd og udåd fortalt i Varden.* Bø: Eldhuset, 2018
**David Ray Wilkerson** (1931–2011) var en amerikansk vekkelsespredikant og forfatter av religiøse bøker. I 1962 utgav han sin mest kjente bok, *Korset og springkniven*. Boka har solgt i 50 millioner eksemplarer og utgitt på 40 språk. Han skrev ellers en rekke bøker om endetiden og ble en av de meste markante amerikanske predikantene i andre halvdel av 1900-tallet. Han kom med flere profetier som bidro til å gjøre ham til omstridt. I 1987 grunnla han kirken Times Square Church i New York. 

I 1958 hevdet Wilkerson at han ble «kalt av Gud» til å arbeide blant gjengmedlemmer og personer med skadelig bruk av rusmidler. Det var her han møtte Nicky Cruz, som var lederen for en kriminell gjeng med ungdommer. Nicky og flere ble omvendt til kristendommen, noe som skal ha hatt en positiv virkning i flere av gjengene i området. Hans møte med Cruz var utgangspunktet for hans bestselgende bok *Korset og springkniven*. 

Han var gift med Gwen Wilkerson frem til sin død. De hadde fire barn sammen, blant dem predikanten Gary Wilkerson.

Wilkerson døde i en bilulykke i Texas i 2011.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Babelio, Babelio forfatter-ID 90061, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, Find a Grave-ID 69035299, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.gtowntimes.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «David Wilkerson Eulogized as Great Man of God». Arkivert fra originalen 13. oktober 2014. Besøkt 13. januar 2013.
6. 1 2  Vårt Land - David Wilkerson omkom i bilulykke (28.4.2011) Arkivert 1. mai 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) David Wilkerson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** Discogs
 |
**Maximilian Karl Friedrich Wilhelm Grävell**, født 28. august 1781 i Białogard, døde 29. september 1860 i Dresden, var en tysk politiker og advokat. Han var i en periode av 1849 leder av den midlertidige sentralregjering, valgt av Frankfurtparlamentet.

Grävell ble i 1811 ansatt i den prøyssiske statstjenesten, men ble suspendert i 1818. Han har selv beskrevet flere av sine konflikter med regjeringen, inntil han i 1834, gikk av med pensjon. 

Han ble valgt som medlem av Frankfurtparlamentet i 1848, og sluttet seg der til det ekstreme høyre. Da han i 1849 presenterte sitt politiske program i *Mein Glaubensbekenntniss, angehend den politischen Zustand Deutschlands*, ble han tatt opp i regjeringen. Da erkehertug Johan nedla sitt verv som riksforstander, trakk Grävell seg tilbake fra det politiske liv. 

Grävell fremmet den vitenskapelige behandling av tysk rett ved flere arbeider, spesielt *Praktischer Kommentar zur allgemeinen Gerichtsordnung für die preussischen Staaten* (seks bind, 1825-31).

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Grävell, Maximilian Karl Friedrich Wilhelm». Allgemeine Deutsche Biographie, Wikikilden. 1879.

Litteratur
----------

* Grävell, Maximilian Karl Friedrich Wilhelm i *svensk) Nordisk familjebok* (second edition, 1909)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Nøyaktighet:** Denne artikkelens nøyaktighet er omstridt. Opplysningene i artikkelen bør sjekkes mot kilder.

Fra Jaltakonferansen februar 1945, da toppmøter var blitt mer vanlig.   
Fra venstre på benken: Winston Churchill (Storbritannia), Franklin Delano Roosevelt (USA) og Josef Stalin (Sovjetunionen). I tillegg var britisk flåteadmiral Andrew Cunningham og luftmarskalk Charles Portal fra RAF til stede (begge står bak Churchill); dessuten den amerikanske flåteadmiral William D. Leahy (stående bak Roosevelt).
Et **toppmøte** er et offisielt møte mellom to eller flere statsoverhoder. Toppmøtene finner sted etter en forutgående avtalt dagsorden og har ofte form av forhandlinger om større politiske emner. 

I motsetning til audienser er partene nominelt likestilte og anerkjenner implisitt hverandres status som øverste representant for sine respektive land.[]

Historie
--------

Historisk sett er toppmøter en nyskapelse fra ca. 1700-tallet.[] Det kan nevnes møter mellom regenter helt tilbake til antikken, men de var sporadiske, blant annet på grunn av den dårlige infrastruktur, noe som førte til at man måtte delegere forhandlinger om for eksempel militære allianser, fredsforhandlinger eller giftermål til sendemenn. Først i det 20. århundre ble toppmøter institusjonalisert som en del av diplomatiets virkemidler.[]

Etter hvert har også andre møter blitt kalt toppmøter, for eksempel Verdens økonomiske forum.

Noen toppmøter
--------------

* Jaltakonferansen
* Potsdamkonferansen
* Genèvekonferansen
* Det europeiske råd
* G7 for finansministere
* G8 for statsledere
* G20

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Anita Brevik** er en norsk dirigent. Hun har vært dirigent og kunstnerisk leder for Nidarosdomens jentekor. fra koret ble startet i 1992 til sommeren 2024.

Brevik er utdannet sanger og vokalpedagog fra tidligere Trøndelag Musikkonservatorium (nå Institutt for musikk ved NTNU). 

Hun var barnestjerne ca 1967–1977, freelance klassisk sanger fram til midt på 2000-tallet, underviste i sang ved Heimdal videregående skole og har senere jobbet mest som kordirigent, både for Byneset Songlag 1991–2004 og Nidarosdomens jentekor 1992–2024.

Under Breviks ledelse har jentekoret vært med på mange store nasjonale begivenheter i Nidarosdomen, blant annet under prinsesse Märtha Louise og Ari Behns vielse mai 2002, ved det japanske keiserparets besøk i Trondheim mai 2005, og under kroningsjubileet i 2006. Koret har også medvirket i en rekke CD-innspillinger. Blant annet med komponisten Morten Lindberg som vant en Grammy i 2020 med platen *Lux*, som koret medvirket på.

I 2018 mottok Anita Brevik Kongens fortjenstmedalje for sin innsats i jentekoret.

Referanser
----------

1. ↑  «– Har vært en stor gave – og en stor oppgave». *Nidarosdomen*. Besøkt 8. mars 2024.
2. ↑  Nygård, Kim; Østmoe, Hilde (21. januar 2018). «En kveld fikk hun beskjeden som skulle prege henne resten av livet». *Adresseavisen*. Besøkt 1. april 2023.
3. ↑  «Nidaros Cathedral Girls' Choir». Nidarosdomens jentekor. Besøkt 1. april 2023.
4. ↑  «Kongens Fortjenstmedalje til dirigent Anita Brevik». Nidarosdomen. Besøkt 1. april 2023.
*Se pekerside for flere forekomster av Kronprinsens gate.*

Oslo Sjømannsforening er i Kronprinsens gate 1.
Dette kartet fra 1917 viser Kronsprinsens gates tidligere løp.
**Kronprinsens gate** (1–17; ingen partallsadresser) ligger på Ruseløkka og er en liten gate som går mellom Henrik Ibsens gate (tidligere del av Drammensveien) og Arbins gate. Gaten ligger på skillet mellom bydelene Frogner og Sentrum, men alle adressene tilhører Sentrum.

Gaten fremstod opprinnelig som øverste del av det som nå er Ruseløkkveien. Den gikk i perioden 1864–1885 under kallenavnet Algier og var preget av slumbebyggelse. Det meste av dagens bebyggelse kom etter sanering og nybygg etter 1885. Gaten gikk tidligere ned til Ruseløkkveien langs det løpet gangveien ned til Løkkeveien følger nå. Siden er dette avstengt, men gaten har et løp ut i Arbins gate på nivå med skillet mellom Midtkvartalet og Sørkvartalet i Victoria terrasse. Gaten er av sikkerhetsgrunner sperret av for ordinær trafikk.

Oslo Sjømannsforening holder til i nr. 1, mens Ingeniørenes hus ligger i nr. 17. Sentrum politistasjon lå tidligere i Kronprinsens gate.

Tidligere hadde gaten partallsadresser: Kronprinsens gate 6b var adressen til det tyske sikkerhetspolitiet (*Sicherheitspolizei*, Sipo), som holdt til i Victoria terrasse under krigen. I nr 10 hadde statspolitiet sitt hovedkontor 1943–45, og fanger ble utsatt for tortur i kjelleren. En underavdeling av landbruksdepartementet, «sentralkontoret for skogbruk og virkeshusholdning», holdt til i nr 4, og dit sendte man i okkupasjonstiden søknader om kjøpekort på trelast.

Referanser
----------

1. ↑  Kart fra 1860 hos Byarkivet i Oslo kommune.
2. ↑  «Kronprinsens gate», *Oslo byleksikon*
3. ↑  Mappe 2655/1942, A-0155 arkivet etter finansrådmannen, Bergen byarkiv

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kronprinsens gate». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 320. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

  

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Johanne Ulrica Øveraasen** (født 1982) er en av Norges beste montéryttere.
Hun tok lisens som 18-åring da sporten startet i Norge i 2000, og har tilhørighet til Biri travbane.

Johanne Ulrica Øveraasen ble norgesmester i 2005, 2009 og 2011. Hun har kvalifisert seg, og deltatt i 8 norgesmesterskap. Hun har også kvalifisert seg videre til 5 Nordiske Mesterskap, hvorav hun har bronse i 2005, sølv i 2006 og bronse i 2012. 
Andre høydepunkt var å bli landschampion i 2005, deltakelse og sølv i Sveriges Montèpremiere på Lindesberg Travbane i 2004, samt deltakelse i Nordisk Mesterskap for kaldblodshester med blant andre Norges beste kaldblodshest Moe Odin i 2010.

5. august 2009 ble Johanne Ulrica Øveraasen utsatt for en stygg ulykke på Bjerke Travbane hvor hun ble sparket flere ganger av hesten Four 'o Clock under oppkjøring til start i et sulkyløp. Etter 3 større operasjoner på Ullevål universitetssykehus og 9 måneder med rekonvalesens gjorde hun comeback på Jarlsberg Travbane 9. april 2010 og ble nr. 2 på hesten Creek's Superboy. I juni samme år ble hun 4. i norsk mesterskap for montéryttere.

Johanne Ulrica Øveraasen har per mai 2013 deltatt i 678 montéløp i Norge, av disse har hun vunnet 99, 93 andreplasser og 82 tredjeplasser. I tillegg kommer fire seire i Sverige (blant annet seier og banerekord i Arvika med Creek's Superboy i 2010, og seier under Nordisk Mesterskap for Montéryttere i 2012 med hesten Millkod). Hun er dermed en av få montéryttere som har mer enn 100 seiere.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Julie Kjærmann (9. juni 2010). «Årets NM deltagere: Johanne Ulrica Øveraasen - tittelforsvarer». Travritt.no. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 28. mai 2013.
*For filmatiseringen av boken, se Vredens druer (film)*

***Vredens druer*** er en roman fra 1939 av den amerikanske forfatteren John Steinbeck. Romanen vant Pulitzerprisen i 1940. Filmen *Vredens druer* (1940) er basert på boka; den har Henry Fonda i hovedrollen som Tom Joad, og er regissert av John Ford. 

Migranter på vei mot California.  Foto: Dorothea Lange, 1937 
Historien foregår i depresjonsårene, og forteller historien til en familie av *okies*, landbruksarbeidere fra Oklahoma som blir drevet fra gården av tørke under den økologiske katastrofen *Dust Bowl* og tvunget til å flytte vestover. Romanen beskriver i detalj situasjonen for amerikanske jordbrukere og landarbeidere og viser til kooperative løsninger på problemene med industrialisering. Arthur Rothsteins fotografi fra Dust Bowl var trolig en inspirasjon til Steinbecks roman *Vredens druer*; Steinbeck reiste ikke selv til Oklahoma og baserte beskrivelsen på andres reportasjer og fotografier.

Romanens struktur
-----------------

Boken skifter mellom et episk og et reflekterende nivå gjennom regelmessig skifte av genre; annethvert kapittel er fortellende, og annethvert er essayistisk reflekterende, her vist ved åpningen fra to etterfølgende kapitler.

Kapittel XXI: *Det vandrende, søkende folket ble nomader. De familiene som hadde oppholdt livet og hadde dødd på firti acres, hadde levd godt eller hadde sultet av grøden på det lille jordstykket, eide nå hele Vesten å streife rundt i. Og de fartet rundt og de søkte arbeid. Og storveiene var menneskestrømmer, og grøftekantene var rekker med mennesker.*
Kapittel XXII: *Det var sent da Tom kjørte på en landevei og så etter campingplassen ved Weedpatch.*

Betydning
---------

Familie forlater Sør-Dakota for å reise mot vest, 1936.  Foto: Arthur Rothstein 
Romanen regnes som et hovedverk i amerikansk litteratur, og var medvirkende til at Steinbeck fikk Nobels litteraturpris i 1962.

Romanen har vært til inspirasjon for flere band og musikere som Bruce Springsteen, Pink Floyd, Bad Religion og Camel. Springsteen ga ut sangen «The Ghost of Tom Joad» og albumet *The Ghost of Tom Joad (album)* i 1995, inspirert av romanen, og av Woody Guthries sang «Tom Joad» (1940). Camel ga ut et konseptalbum basert på hele romanen i 1991 under navnet *Dust and Dreams*. 

Romanen inngår i klassikerutvalg som Århundrets 100 bøker ifølge Le Monde og Århundrets Bibliotek.

Referanser
----------

1. ↑  Snorre Evensberget. *Litterært leksikon*. Stenersen, 2000. ISBN 82-7201-261-8
2. ↑  Neils Chr. Lindtner. «Amerikansk litteratur». I: *Verdens litteraturhistorie; bind 11; mellomkrigstiden.* Redigert av Edvard Beyer mfl. Cappelen, 1974
3. ↑  Swensen, J. R. (2015). *Picturing Migrants: The Grapes of Wrath and New Deal Documentary Photography* (Vol. 18). University of Oklahoma Press.

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE
 |
**Wen Suqin** (kinesisk: 文素勤), også kalt **Wen Qimei** (kinesisk: 文七妹 eller kinesisk: 文其美, født 12. februar 1867 i Jincheng på øya Kinmen i Kina, død senhøstes 5. oktober 1919 i Shaoshan i Hunan) var mor til Mao Zedong, grunnleggeren av Folkerepublikken Kina. Hun var en dypt from buddhist.

Liv og virke
------------

Hennes far, Wen Qifu, var en fattig skomaker som var svært drikkfeldig. Hennes mor var en 14 år gammel konkubine til Qifu da Suqin ble født. Suqin hadde to brødre og to søstre. Hun fikk sin skolegang i et buddhistisk nonnekloster til hun var 14 år gammel. Faren hennes banket opp moren og til slutt flyktet de til Shaoshan. Der giftet Suqins mor seg på mytt med en 60 år gammel landeier, noe som var svært uvanlig i Kina den gang. Suqin gikk på en baptistskole der og avla en god eksamen. Da hun var 17, arrangere hennes stefar ekteskap for henne med den 14-årige Mao Yichang, som var av bondeslekt. Tre år etter fødte hun Mao Zedong.

Etter Mao Zedongs fødsel ble han gitt en hane i gave, slik den lokate skikk tilsa. Wen bekymret seg over babyens helse, ettersom hun hadde tidligere mistet to barn i spebarnsalder. Hun tok med seg barnet til en buddhistnonne i fjellene, og bad henne å ta seg av gutten. Nonnen nektet, for hun trodde at babyen var sunn og frisk. Derfra reiste hun til fedrenehuset i et naboområde, og underveis oppsøkte hun et tempel dedisert til bodhisattvaen Guan Yin, og bad der om guddommen ville bli Maio Zedongs fostermor.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Wen Chi-Mei, www.fembio.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Pantsov & Levine 2012, s. 14

Litteratur
----------

* Chang, Jung; Halliday, Jon (2005). *Mao: The Unknown Story*. London: Jonathan Cape. ISBN 978-0-224-07126-0.
* Feigon, Lee (2002). *Mao: A Reinterpretation*. Chicago: Ivan R. Dee. ISBN 978-1-56663-458-8.
* Hollingworth, Clare (1985). *Mao and the Men Against Him*. London: Jonathan Cape. ISBN 0224017608.
* Pantsov, Alexander V.; Levine, Steven I. (2012). *Mao: The Real Story*. New York and London: Simon & Schuster. ISBN 978-1-4516-5447-9.
* Terrill, Ross (1980). *Mao: A Biography*. New York City: Simon and Schuster. ISBN 978-0-06-014243-8.
* Snow, Edgar (1961) [1937]. *Red Star Over China*. New York City.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** WikiTree
 |
Reparasjon av en husvogn i Oklahoma
 Reparasjon av hus etter en flom
**Reparasjon av hus** innebærer diagnosering og løsing av problemer i et hjem, mens **vedlikehold av hus** handler om forebyggende arbeid for å unngå slike problemer. Mange typer reparasjoner kan gjøres selv, men andre kan være så kompliserte, tidkrevende eller risikable at huseieren velger søke hjelp fra en håndverker, eiendomsforvalter, entreprenør eller andre fagfolk.

Husreparasjon er ikke det samme som renovering, selv om mange forbedringer kan komme med reparasjon og vedlikehold. Ofte kan kostnadene ved en større reparasjon settes opp mot alternativkostnad der man i stedet gjør en større oppussing der større deler av systemet byttes ut. Dersom man i stedet velger å reparere bør man være obs på at man kan pådra seg teknisk gjeld ved at man vedlikeholder et ineffisient, utdatert eller døende system.

Slitt, oppbrukt, sløv, skitten, tilstoppet
------------------------------------------

Reparasjon betyr ofte enkel utskifting av slitte eller brukte komponenter som er beregnet på å periodisk fornyes, som for eksempel utbrente lyspærer, utslitte batterier eller overfylte støvsugerposer. Andre reparasjoner kan handle om å gjenopprette til en brukbar tilstand, som ved å skjerpe verktøy, bytte pakning på en lekk kran, tømme vannlås eller takrenner. Noen oppgaver som krever spesiell presisjon, verktøy eller er farlig bør kanskje overlates til fagarbeidere som en rørlegger eller elektriker. Et eksempel på en nødreparasjon er overfylte toalett. De fleste toalett har da en stengeventil under eller bak slik at vanntilførselen kan slås av mens reparasjoner utføres.

Nødreparasjoner
---------------

I noen tilfeller er det viktig at man agerer raskt og effektivt for å fikse et problem. Noen eksempler er frosne rør, tett avløp eller lekk tak som kan føre til svært kostbare sekundære skader eller til og med helseproblemer på grunn av mugg hvis de ikke løses i tide.

Periodisk vedlikehold
---------------------

En del vedlikehold bør utføres periodisk og regelmessig for å unngå kostbare nødsituasjoner. For dette formål finnes det flere forslag til vedlikeholdskalendere. Oppgaver kan innebære inspeksjon, justering, rengjøring eller utskiftning av deler for å sikre at systemer fungerer som de skal, inkludet alarm, varme (lufting av varmeradiatorer), ventilasjon (bytting eller støvsuging av filter), klimaanlegg (rensing av løv), avriming av fryser, støvsuge baksiden av kjøleskap, etterfylling av tørre gulvsluk med vann, rensing av takrenner, utbedre slitt husmaling og kledning, og rensing av sot fra skorsteiner (sistnevnte bør overlates til en feier).

God drift
---------

En huseier bør være oppmerksom på forhold som kan føre til større problemer og iverksette utbedrende tiltak før skade oppstår. For eksempel dersom man begynner å høre uvanlige lyder eller lukter kan det være lurt å prøve å finne kilden siden det kan indikere et begynnende problem.

Se også
-------

* Renhold
* Oppussing
* Varme-, ventilasjons- og sanitærteknikk
* Reparasjonsrett
* Røykvarsler
* Vinterisering

Referanser
----------

1. ↑  «Den ultimate vedlikeholdskalenderen». *Hus.no*. Besøkt 4. mars 2024.
**Paul Knudsen** (1889–1919) var en norsk polfarer. 

Paul Knudsen ble født i Reinfjord i Sømna i Nordland som den eldste i en søskenflokk på fem. Sømna er nabokommunen til Bindal der Otto Sverdrup ble født, og Knudsen ble med da Sverdrup ble bedt om å lede et redningstokt med skuten «Eclipse» 1914–15 i søket etter noen forsvunne russiske ekspedisjoner i Arktis.

Knudsen deltok på Roald Amundsens «Maud»-ekspedisjon fra 1918, først med hovedoppgave å assistere Knut Sundbeck i maskinrommet. Senere ble han kokk og snekker på ekspedisjonen.

Etter den første overvintringen i Maudhavn ved Kapp Tsjeljuskin ønsket Petter Tessem høsten 1919 å forlate ekspedisjonen, på grunn av hodepine og søvnløshet. Knudsen sa seg villig til å bli med ham tilbake til telegrafstasjonen på Dicksonøya medbringende en del post og foreløpige ekspedisjonsresultater. De to dro fra Kapp Tsjeljuskin med hundeslede 15. oktober 1919. Reisen var på 800 km og mesteparten hadde allerede blitt gjort av en tidligere ekspedisjon, så det var beregnet ca. en måned på turen. Men de to nådde aldri frem og antas døde i isødet. I mars 1920 meldte Amundsens bror Leon at de to var savnet, etter at han fikk telegram fra Amundsen som da overvintret på «Maud» ved Ajonøya.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Paul Kristian Knutsen, digitaltmuseum.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Paul Knudsen (1889-1919) - FramMuseum.no». *frammuseum.no* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 17. oktober 2017. Besøkt 16. oktober 2017.
3. ↑  Huntford 1987, s. 148. sfn error: no target: CITEREFHuntford1987 (help)

Litteratur
----------

* Roland Huntford (1987). *Roald Amundsens oppdagelsesreiser i bilder*. Oslo: Grøndahl.
* Unni Aas Sandholm (2008). *Polfarer Paul Knutsen*. Temahefter Aas Sandholm. ISBN 9788299787512.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
Loggia i venetiansk gotisk stil på Castello del Buonconsiglio sett fra utsiden.
En **loggia** (*fra italiensk*) er et rom hvor ytterveggen er erstattet med søyler. Loggiaen er et opprinnelig italiensk bygningselement, men ligner på den norske svalgangen. Forskjellen er at en loggia vanligvis ikke er knyttet til inngangen, men er ment å være et oppholdsrom på samme måte som en veranda. Det forekommer både som rundbuer og spissbuer. 

Loggia finnes både på bakkenivå og i høyere etasjer, noen ganger også som *doble loggiaer*.

Frittstående loggiaer var mye brukt på 1600-tallet, som «*hagestue*». 

Fasaden på Ca' d'Oro i Venezia med loggia i andre og tredje etasje.
*Villa Godi* av Palladio, med gjentatte symmetriske loggiaer.

Referanser
----------

1. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 4. desember 2022.

Litteratur
----------

* Ahlstrand, Jan Torsten.; *Arkitekturtermer*. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0

Se også
-------

* Portiko
* Veranda
* Svalgang

Eksterne lenker
---------------

* (en) Loggias – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Ingvild Bjerkeland** (født 14. januar 1981 i Haugesund) er en norsk forfatter. 

Ingvild Bjerkeland har blant annet studert ved Forfatterstudiet i Bø i Telemark (2001–2002). Hun før-debuterte i antologien *Pust ut – pust inn* i 1999 med novellen «Pust inn – pust ut». I 2002 bidro hun med en kortprosa tekst i Cappelens debutantantologi *Signaler*. 

I 2005 kom ungdomsromanen *Oscar Blue går under* på Cappelen forlag. Boka fikk gode kritikker i blant annet Drammens Tidende, Fædrelandsvennen, Stavanger Aftenblad og Haugesunds Avis.
I 2006 bidro hun med en novelle «Mannen med arrene» til Cappelens antologi for ungdom, *Det er bare å lukke øya*. 
I 2013 kom billedboken *Pøbler i pels og pysjamas*, illustrert av Jens Kristensen, på Cappelen Damm. Den ble oversatt til dansk og utgitt på Turbine forlag under tittelen *Rakkerpak i pels og pysjamas*.
I 2015 kom billedboken *Monsterbølger*, illustrert av Åshild Irgens, på Cappelen Damm.
I 2023 kom romanen *Udyr* på Cappelen Damm for barn fra 10 år og opp. *Udyr* er en spennende dystopi om to søsken på flukt. Ukjente udyr har angrepet og samfunnet har kollapset. Boken fikk strålende kritikker i blant annet Aftenposten og Bok365. "Udyr" ble nominert til Bokslukerprisen og ARKs barnebokpris. 

Bjerkeland har også doktorgrad i film- og fjernsynsvitenskap[] fra NTNU Trondheim og er filmskribent.

Bibliografi
-----------

* *Oscar Blue går under* – ungdomsbok, Cappelen (2005)
* *Ungdomssignaler 2006: Det er bare å lukke øya* – antologi, Cappelen (2006)
* *Pøbler i pels og pyjamas* – bildebok, Cappelen Damm (2013)
* *Monsterbølger* – bildebok, Cappelen Damm (2015)
* *Udyr* – roman, Cappelen Damm (2023)

Kilder
------

* «Bokanmeldelse: Grøssere for barn blir mørkere». *www.aftenposten.no*. 30. april 2023. Besøkt 3. desember 2023.
* Steenberg, Nora (16. november 2023). «For en historie!». *BOK365.no*. Besøkt 3. desember 2023.

Referanser
----------

1. ↑  «Ingvild Bjerkeland». *cappelendamm.no*. Besøkt 3. desember 2023.
2. ↑  Titler i salg

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon hos Cappelen Damm
* *Oscar Blue går under*
* *Det er bare å lukke øya*
* *Monsterbølger*
* Presentasjon av Ingvild Bjerkeland i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
«EP» omdirigeres hit. For annen bruk, se EP (andre betydninger).
EP-plate på vinyl
**Extended play**, **EP** eller **EP-plate** er musikalske plateutgivelser som er for korte til å kvalifisere som musikkalbum, og for lange til å kvalifisere som en single (SP). Normalt har et album åtte til tolv spor eller er på rundt førti minutter spilletid, mens en EP typisk har fire til seks spor.

Begrepet (og utgivelsesformen) var mye brukt i 1950- og 1960-årene, og er også mye brukt i dag, spesielt på vinylmarkedet. Det amerikanske markedet for EP-er falt sammen i 1960-årene (hvilket er grunnen til at The Beatles' Magical Mystery Tour fra 1967 kom som EP i Storbritannia, men utvidet til LP i USA). 

Begrepene *single*, *EP* og *LP* på vinylformatet var lette å skille fra hverandre inntil maxisingelen ble oppfunnet; en maxisingel spilles normalt på 45 rpm (som en singel eller EP), men er i 12"-format (som en LP).

Referanser
----------

1. ↑  «The Beatles' 'Magical Mystery Tour' Gets DVD, Blu-Ray Release». *Rolling Stone* **(engelsk)**. 22. august 2012.
2. ↑  In the US, the double-EP format was not considered viable so instead, Capitol Records created an album by placing the six songs from the EP on side one of an album and drawing side two from the titles that had appeared on singles in 1967

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Ishavskatedralen (Tromsdalen kirke)
**Tromsøysund prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Tromsø domprosti. Det omfattet sogn i Tromsø kommune i Troms fylke, og hovedkirken var Ishavskatedralen.

Tromsøysunds kirkesogn er nå en del av Tromsø kirkelige fellesråd, og underlagt Tromsø domprosti i Nord-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Fra gammelt av sognet Tromsøysund til Tromsø kirke og prestegjeld. Ved kgl.res. av 18. oktober 1856 *er bestemt, [at] den [..] Deel af [Tromsøe] Sognekald [til]hørende Landdistrikt[et] skal adskilles [..] og overgaa til et eget [..] Tromsøsundets Præstegjeld*. Delingen av prestegjeldet ble iverksatt ved kgl.res. av 10. november 1860. Tromsøysund som eget prestegjeld ble lagt under Troms prosti, mens Tromsø by fortsatte som eget stiftsprosti.

I 1963 ble Trømsøysund tilbakeført fra Troms prosti til Tromsø domprosti, sammen med Kvaløy og Tromsdalen. Ved kgl.res. av 27. august 1965 ble det opprettet et nytt Kvaløy prestegjeld under Tromsø domprosti, bestående av Hillesøy sogn i Lenvik prestegjeld og et nytt Kvaløy sogn som omfattet de deler av Tromsøysund sogn og prestegjeld som ligger på Kvaløya, Ringvassøy, Vengsøya og øyene utenfor. Ved kgl.res. av 24. juni 1966 ble det opprettet et nytt *Trømsøy sogn* og Tromsøy sognekall, bestående av de områder av Tromsøysund sogn og prestegjeld som lå på Tromsøya, gjeldende fra 1. februar 1967. Fra samme tid ble Ullsfjord sogn overført fra Lyngen prestegjeld.

Bentsfjord tilhørte Tromsøysund menighet inntil utgangen av 1997. Da ble sognegrensene endret, og Bentsjord innlemmet i Kvaløy prestegjeld under Hillesøy sogn, gjeldende fra 1. januar 1998.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Tromsøysund
* Ullsfjord

Referanser
----------

1. ↑  Erlandsen, Andreas (1857). *Biographiske Efterretninger om Geistligheden i Tromsø Stift*. Chr. Tønsbergs Forl. s. 182-3.
2. ↑  Prestegjeld og sogn i Troms, arkivverket.no
3. ↑  Omregulering av Tromsøysund prestegjeld 1965, lovdata.no
4. 1 2  Omregulering av Tromsøysund prestegjeld 1966, lovdata.no
5. ↑  *Elverhøy kirke 1803-2003*. [Elverhøy menighetsråd]. 2003. s. 31.
6. ↑  *Kirkene i Troms*. Bok i nord. 2017. s. 178. ISBN 9788293393108.
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.