recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Fransk flagg med «lothringenkors» som symbol for de frie franske styrkene under andre verdenskrig. Korsformen kan også kalles «dobbeltkors» og «patriarkkors».
Frie franske styrker monument i Greenock, Skottland
**Lothringenkors**, **lorrainekors**, **patriarkkors**, **patriarkalkors** eller **dobbeltkors** (på fransk *croix de Lorraine* eller *croix patriarcale*, på engelsk *double cross* eller *Lorraine cross*) er et heraldisk kors med to tverrarmer på en loddrett korsarm. Den øvre tverrarmen er som oftest kortere enn den nedre, men tverrarmene – eller alle korsarmene – kan også være tilnærmet like lange. Tverrarmene kan dele den loddrette korsarmen slik at dennes nederste del blir den lengste, eller de kan dele denne korsarmen i tre omtrent like store deler.

Navnet «Lothringenkorset» har det fått fordi det ble brukt som lokalt symbol i Lorraine (fransk: *Lorraine*). Der er den øvre tverrarmen oftest kortere enn den nedre. Lothringenkorset ble nyttet som korsfarermerke da hertugen av Lothringen i 1099 var med og erobret Jerusalem.
Dette korset har vært et symbol på Jeanne d’Arc og hennes motstandskamp mot fremmede inntrengere i Frankrike. Mellom 1871 og 1918 (og senere mellom 1940–1944), var den nordlige tredjedelen av Lothringen en del av Tyskland, sammen med Alsace. I denne perioden ble korset et samlingspunkt for de franske bestrebelsene for å få tilbake de tapte områdene. Slik ble korset også en symbol på fransk patriotisme. Korset ble brukt som symbol for de frie franske styrkene under andre verdenskrig. Senere har korset vært brukt som et 43 meter høyt monument over Charles de Gaulle i hans hjemby, og som et symbol for de franske gaullistpartiene.

Korsformen med de to tverrarmene inngår i Ungarns og Slovakias riksvåpen som har røtter fra middelalderen, samt i Litauens riksvåpen der det har like lange korsarmer. Kors med to tverrarmer finnes både i andre offentlige og i private våpenskjold fra mange land.

Korset er et internasjonalt tuberkulosemerke, og gjenfinnes i Nasjonalforeningen for folkehelsens logo, som ble startet som Nasjonalforeningen mot tuberkulosen.

Se også
-------

* Russisk kors

Litteratur
----------

* Herman L. Løvenskiold: *Heraldisk nøkkel*, Oslo 1978, side 95 («patriarkalkors»)
* Jan Raneke (redaktør): *Nordisk heraldisk terminologi*, Lund 1987 (med heraldiske faguttrykk på bokmål og nynorsk), nr 133 – dansk og norsk: «patriarkkors», svensk:«patriarkalkors»
* Harald Nissen og Monica Aase: *Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim*, Trondheim 1990, side 32 og 174 («patriarkkors»)

**Utenlandsk**

* le Baron Stalins: *Vocabulaire-Atlas Héraldique en six Langues: Francais-English-Deutsch-Español-Italiano-Nederlandsch*, Paris 1952, figur nr 223

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Formvarianter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** MathWorld **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
«Kardinalitet» har flere betydninger.
**Kardinalitet** er i matematikk en mengde med den egenskapen som beskriver størrelsen av mengden ved å bruke et kardinaltall. Noen ganger brukes begrepet på en numerisk måte. For endelige mengder er da kardinaliteten antallet elementer i mengden.

Sammenlikning av mengder
------------------------

Når vi sammenlikner to mengder, sier vi at en mengde A og en mengde B har samme kardinalitet hvis og bare hvis det eksisterer en bijeksjon, dvs. en injektiv (en-til-en-) og en surjektiv (på-) funksjon mellom de to mengdene. For eksempel har mengden av partall den samme kardinaliteten som mengden av naturlige tall, ettersom funksjonen *f(n) = 2n* er en bijeksjon. Bijeksjoner kalles også en-til-en-korrespondanser.

Tellbare og ikke-tellbare mengder
---------------------------------

Enhver mengde som har den samme kardinaliten som mengden av naturlige tall, sies å være en tellbart uendelig mengde hvis kardinaliteten er mindre enn den for de naturlige tall når den er en endelig mengde, ellers er mengden ikke-tellbar.

Kardinaliteten for de naturlige tall er alef-null ({\displaystyle {\aleph \_{0}}}), mens kardinaliteten for de reelle tall er {\displaystyle 2^{\aleph \_{0}}}.

Kardinaliteten for de naturlige tall er mindre enn kardinaliteten for de reelle tall (jf. Cantors diagonalargument). Kontinuumhypotesen uttrykker at det ikke finnes noe kardinaltall mellom kardinaliteten for de reelle tall og kardinaliteten for de naturlige tall. (Denne hypotesen er uavhengig av Zermelo-Fränkels aksiomsystem, og kan derfor ikke bevises eller motbevises i dette systemet.)

Eksempler og øvrige egenskaper
------------------------------

* Hvis for eksempel mengden X er definert av `X = {a, b, c}`, og mengden Y av `Y = {epler, appelsiner, pærer}`, så gjelder card A = card B, dvs. de har begge tre elementer.

* Hvis en har to mengder X og Y og card X er mindre enn eller lik card Y, da finnes det en mengde Z som er en delmengde av Y slik at card X = card Z.

En slik egenskap tillater sammenlikning av hvor mange elementer som er inneholdt i to eller flere mengder uten behov for en mellommengde (dvs. de naturlige tall).

* Innenfor området ikke-tellbare mengder, finnes det en klasse av mengder Y slik at card Y = card R, hvor R er mengden av reelle tall. Slike mengder sies å ha «kontinuumets kardinalitet».

* Det kan bevises at det *ikke* finnes en mengde X slik at card Y < card X for en virkårlig mengde Y.

Anta at det *finnes* en slik mengde og kall denne X. La Y være potensmengden av X, card Y = 2^(card X). Herav følger selvmotsigelsen card Y > card X

Referanser
----------

1. ↑  «kardinalitet», *NAOB*

Se også
-------

* Kardinaltall
* Alef-tall
* Kontinuumhypotesen
Nintendo 64 var en av de siste konsollene som brukte spillkassetter før byttet over til diskbaserte medier som CD-ROM, med unntaket av håndholdte konsoller som Nintendo DS.
En **spillkassett** er en utbyttbbar modul til bruk med spillkonsoller som har et program lagret på seg, gjerne gjennom en ROM-chip. Spillkassetter var vanlige i spillkonsollenes tidlige generasjoner, og hadde flere fordeler i form av at spillene dermed var solide og ikke nødvendigvis bare trengte å implementere et spillprogram, men også ekstra maskinvare, for eksempel bankbytting, som kan gi spillkonsollen tilgang på med ROM, og dermed mer plass til spillet, RAM, enten for å gi konsollen mulighet til å yte bedre, eller sammen med et batteri i spillkassetten, mulighet til å lagre hvor langt man har kommet i spillet, eller lydchipper, for at konsollen kan gi bedre lyd enn det den kan til vanlig.

Spillkassetter falt ut av bruk med videospillkonsollenes femte generasjon, til fordel for diskbaserte medier som CD-ROM, og senere DVD-ROM og Blu-rays, og til slutt digital nedlasting, siden diskbaserte medier hadde mye større lagringsplass. Likevel bruker Nintendo Switch flash-baserte spillkassetter.

Referanser
----------

1. 1 2  By (3. desember 2020). «Game Cartridges And The Technology To Make Data Last Forever». *Hackaday* **(engelsk)**. Besøkt 10. mars 2023.
2. ↑  Mouse, Bucket (18. mai 2019). «The SNES Cartridge, Briefly Explained». *Mouse Bite Labs* **(engelsk)**. Besøkt 10. mars 2023.
3. ↑  «How Retro Cartridges/ROMS work · RetroReversing». *www.retroreversing.com*. Besøkt 10. mars 2023.
4. ↑  «Nintendos neste spillkonsoll skal kanskje bruke «cartridge»-formatet». *Gamer.no* **(norsk)**. Besøkt 10. mars 2023.
5. ↑  «Here’s a closer look at Nintendo Switch’s game cards». *VentureBeat* **(engelsk)**. 15. januar 2017. Besøkt 10. mars 2023.
**Spilophorini** er en gruppe med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Middelsstore, brede, omtrent hjerteformede sett ovenfra, blanke skjoldbiller, gjerne farget i rødt eller gult og svart. Antennene er tynne og forholdsvis lange, hodet fremstrakt. Pronotum er rundet, mye bredere enn langt, men betydelig smalere enn dekkvingene, som har fine punktrader og kan ha forskjellig form, ofte med en tann i spissen. Beina er nokså lange og tynne med noe utvidete føtter. Slekten *Oediopalpa* er mer langstrakt.

Levevis
-------

Larvene er bladminerere på en rekke ulike enfrøbladete planter, særlig palmer.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Argentina i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Spilophorini** Chapuis, 1875
						* slekten *Calyptocephala* Chevrolat *in* Dejean, 1836
						* slekten *Oediopalpa* Balý, 1858
						* slekten *Spilophora* Boheman, 1850

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Hispines of the World - *Spilophora*
* Hispines of the world - *Oediopalpa*
* Hispines of the World - *Calyptocephala*
* (en) *Spilophorini* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Spilophorini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Nærbilde av en kardesk (til høyre)
En **kardesk** er en form for prosjektil, brukt i eldre, glattborede kanoner. En kardeskladning består av en serie mindre kuler (ofte muskettkuler) som virker på omtrent samme måte som en hagle, med vid utspredningsgrad av mindre fragmenter fra en hovedpatron. Kardesk kan minne litt om en splintgranat, men i motsetning til slike innholdet ikke kardesker noe eget sprengstoff, og er ment til bruk i direkte ildgiving mot motstaderne. Kardesk ble brukt som anti-personellvåpen over kortere avstander, og var særlig effektiv mot tette infanteriformasjoner slik de ble brukt på 17- og begynnelsen av 1800-tallet. 

Det finnes mange forskjellige design av kardesk. Felles for alle er at de består av en sylindrisk beholder (av tøy, tre, blikk, jern eller lignende) med mindre, ofte skarpe fragmenter på innsiden, særlig av bly, sten eller jern. Kardesker kunne være produsert sentralt ved arsenalene, eller improviseres i felt ved at vanlige blykuler ble sydd inn i en egnet beholder av tøy, med en forladning i bunnen. Det norske ordet navnet på slike ladninger kommer fra italiensk via tysk, og henviser til blikkhylsteret som var vanlig å pakke slike ladninger i. Det engelske navnet *grapeshot* («drueskudd») henviser til at ferdigpakkede ladninger i tøyhylster liknet på en drueklase. Det fantes også kombinerte kardesker, der en serie bly- eller jernkuler var kombinert med en større, massiv jernkule. Slike kombinasjonskuler ble særlig brukt mot fransk kavaleri ved Waterloo.

Kardeskladninger gikk av bruk etter hvert som man gikk over til riflede kanoner på midten av 1800-tallet. Dette falt sammen med innføringen av bakladere og senere repetervåpen for infanterister. Deres skuddtakt ble derved såpass høy at behovet for de hagle-lignende kardesksuddene i stor grad forsvant.

Referanser
----------

1. ↑  «Kardesk». *Festningsordboken*. Forsvarsbygg. 2015. Besøkt 30. september 2018.
2. ↑  Antonsen, A. (2018). «Kardesk». Store Norske Leksikon. Besøkt 30. september 2018.
3. ↑  Mercer, A.C. (1870), «Waterloo, 18 June 1815: The Royal Horse Artillery Repulse Enemy Cavalry, late afternoon», *Journal of the Waterloo Campaign: Kept Throughout the Campaign of 1815*

Kilder
------

* Kanongruppa i Fredrikstad har bilde av kardesk
* Oversikt over kanonprosjektiler

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
*For TV-serien, se Nero Wolfe (TV-serie)*
**Nero Wolfe** er en fiktiv detektiv i en serie av detektivromaner skapt av den amerikanske forfatteren Rex Stout, som etter å ha skrevet alt fra romantiske eventyr til psykologiske romaner, debuterte som ren krimforfatter med romanen *Fer de Lance* i 1934. Wolfes assistent  Archie Goodwin nedtegnet sakene til detektivgeniet i 33 romaner og 39 kortromaner/noveller fra 1930-årene til 1970-årene og de fleste utspiller seg i New York City. Nero Wolfe-serien ble nominert til å være århundrets beste krimserie ved BoucherCon 2000, verdens største krimforfatterkongress, og Rex Stout ble nominert til å være århundrets beste krimforfatter.

Forfatteren Robert Goldsborough har fortsatt å skrive om Wolfe etter Stouts død.

Se også
-------

* Tidenes 100 beste kriminalromaner

Referanser
----------

1. ↑  Walker, Tom, "Mystery writers shine light on best: Bouchercon 2000 convention honors authors"; *The Denver Post*, 10 september 2000. Agatha Christies Hercule Poirot vant for beste serie. Agatha Christie ble stemt fram som århundrets beste krimforfatter; de andre nominerte var Raymond Chandler, Dashiell Hammett, Dorothy Sayers og Rex Stout. Den 31. verdens krimforfatterkongress ble avholdt i Denver 7.-10. september 2000.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Petticoat Lane** er et uoffisielt navn på **Middlesex Street** i det østlige sentrale London, i det strøket som kalles Spitalfields. Middlesex Street går fra Aldgate undergrunnsstasjon nordvestover til Bishopsgate, og danner på det meste av denne strekningen grense mellom bydelene City of London og Tower Hamlets.

Det gamle navnet på denne gata rett utafor Londons bymur var Hog Lane. På 1600-tallet var den – ifølge London-kronikøren John Stow – omgitt av hekker og almetrær. Tilnavnet Petticoat Lane fikk gata etter underskjørtene (Petticoats) som var å få kjøpt hos silkeveverne som hadde slått seg ned her.

I 1830 bestemte myndighetene at gata ikke kunne ha navn etter undertøy, og døpte den Middlesex Street, i og med at den var grense mellom City og det som den gang var grevskapet Middlesex. Petticoat Lane har vært dominert av skiftende grupper av innvandrere – jøder på 1800-tallet og asiater på 1900-tallet – mens tekstiltradisjonene har vært holdt ved like. Petticoat Lane Market var en gang et betydningsfullt gatemarked for omsetning av klær og tekstiler. Petticoat Lane Market består den dag i dag, men selv om det fortsatt er godt besøkt, omsettes det i dag stort sett billige, masseproduserte klær og juggel.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ellen Hambro** (født 20. juli 1964) er en norsk jurist og direktør i Miljødirektoratet.

Liv og virke
------------

Hambro tok juridisk embedseksamen ved Universitetet i Oslo i 1991 og tiltrådte som rådgiver i Miljøverndepartementet samme år. I 1996 ble hun avdelingsdirektør i Miljøverndepartementet før hun i 2004 skiftet departement og ble ekspedisjonssjef i Landbruks- og matdepartementet frem til 2006.

1. januar 2007 tiltrådte hun stillingen som direktør i Klima- og forurensningsdirektoratet. Hun ble derved den første kvinnelige beskikkete direktør for etaten, mens Marie Nordby tidligere hadde vært fungerende direktør i to korte perioder.

Hambro ble i statsråd 22. mars 2013 ansatt som direktør i Miljødirektoratet som skulle opprettes 1. juli samme år. Miljødirektoratet er en sammenslåing mellom Direktoratet for naturforvaltning og Klima- og forurensningsdirektoratet.

Referanser
----------

1. ↑  Direktør Ellen Hambro Arkivert 21. august 2014 hos Wayback Machine.. Miljødirektoratet.no
2. ↑  Ellen Hambro blir miljødirektør. Regjeringen.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Spillstol i svart og rødt
En **spillstol** eller **gamingstol** er en stol brukt til videospill. De er ofte konstruert for å gi støtte til spillerens rygg og skuldre, og kan gi økt komfort og forebygge belastningsskader. Spillstoler har ofte svært mange likheter med en del kontorstoler, og det er flere eksempler på spillstoler som egentlig er kontorstoler, bare med andre farger og logoer. Mange spillstoler har justeringsmuligheter som flyttbart armlene, støtte til korsryggen og justerbar hodestøtte.

Historie
--------

Rundt 2006 begynte selskapet DXRacer å produsere de første kontorstolene markedsført mot videospill, og i 2008 begynte også flere andre selskap å produsere spillestoler.

I 2011 fikk markedet for spillstoler en rask vekst sammen med inntoget til strømmeplattformen Twitch og populariseringen av e-sport.

Typer
-----

### Generelle stoler til PC-spill

Disse spillstolene er de mest vanlige og kjente. De ligner på kontorstoler, men har støtte for nakke og korsrygg, samt justerbare armlener.

### Stoler til simracing

En stol til simracing, med simulatorratt, bøttesete og -pedaler
Spillstoler til simracing er ofte montert i en ramme sammen med ratt og pedaler slik at de ikke sklir fra hverandre og at man får en stødig plattform. Stoler til simracing kan fås med seter hvor sittestillingen mer liggende (som i formelbiler og prototypebiler), eller med mer oppreist sittestilling (som i rally og GT-biler). Noen varianter er sammenleggbare for kompakt lagring. Noen velger å benytte racingseter laget for bilsport for ekstra realisme og bedre ytelse i form av et stivere oppsett.

Se også
-------

* Simracing

Referanser
----------

1. 1 2  Schwartzberg, Lauren (21. juli 2017). «Ask the Strategist: What's the Deal With Gaming Chairs?». *New York: The Strategist* **(engelsk)**. Vox Media. Besøkt 9. mai 2020.
2. ↑  «The Global Gaming Chair Market is expected to grow by USD 71.3 mn during 2020-2024, progressing at a CAGR of 6% during the forecast period». Besøkt 3. august 2020.
3. 1 2  Rovzar, Chris. «It's Time to Consider Getting a Gaming Chair for Your Home Office». Besøkt 3. august 2020.
4. ↑  «Are Gaming Chairs Worth It? What to Consider Before Buying». *Tech Guided* **(engelsk)**. 6. juni 2018. Besøkt 3. april 2022.
5. ↑  «History Of Gaming Chairs (From 2006 To $1+ Billion In Sales)». Besøkt 27. januar 2021.
6. ↑  «The Different Types of Gaming Chairs for PC and Console: Buyer's Guide». Besøkt 27. januar 2021.
**Engelbert II von Falkenburg** (rundt 1220 - 20. oktober 1274) var erkebiskop av Köln fra 1261 til 1274. 

Engelbert var yngste sønn av grev Dietrich I von Heinsberg-Valkenburg og Beatrix von Kyrburg. 

I 1253 ble Engelbert prost i Köln. Den 2. oktober 1261 ble han valgt til erkebiskop, og ble dermed etterfølgeren til Konrad von Hochstaden.

Engelbert forsøkte å styrke makten over Köln ved å angripe patrisierne. Han mislyktes, og i 1263 ble han tatt til fange i 20 dager, før han ble bortvist fra byen i 1268. Da fikk han bygget en bolig i Bonn. I 1266 lovet han jødene i Köln rettferdig behandling og at de fikk fritt bruke deres gravplass i Bonner Straße. Etter nederlaget i slaget ved Zülpich den 17. oktober 1267, ble Engelbert fengslet frem til den 16. april 1271 i Burg Nideggen, slottet til grev Wilhelm von Jülich, som var alliert med Köln. Ved hjelp av en forræder ble det gravd en gang under bymuren den 15. oktober 1268 på vegne av erkebiskopen. Natten mellom 14. og 15. oktober 1268 fant et angrep mot patrisierfamilien Overstolzen sted, og da forsøkte erkebiskopens menn å trenge inn i byen. Planen ble imidlertid forpurret, og byen Köln beholdt sin uavhengighet. 

Engelbert kronet den tyske kongen Rudolf I den 24. oktober 1273. I 1274 deltok han i det andre konsilet i Lyon. 

Engelbert døde den 20. oktober 1274 og er gravlagt i Bonner Münsterkirken i Bonn.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 102466505, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Geschichtsquellen: Autor/2162». *www.geschichtsquellen.de*. Besøkt 22. desember 2021.
3. ↑  «Arkivert kopi». *web.archive.org*. Arkivert fra originalen 16. januar 2016. Besøkt 22. desember 2021.
4. ↑  Biographie, Deutsche. «Engelbert II. - Deutsche Biographie». *www.deutsche-biographie.de* **(tysk)**. Besøkt 22. desember 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
Kart over Nerodimkas to vassdragsområder.
**Nerodimka** (albansk: *Nerodime*) er en 41 km lang sideelv til Lepenac-elven i Nerodimlje-regionen i Kosovo. Den har sitt utspring som Golema Reka i den nordlige delen av Nerodimka-fjellet. Elva får navnet Nerodimka ved samløpet av elvene Golema (Velika) Reka og Mala Reka. Navnet «Nerodimka» kommer fra et serbisk sagn og betyr «kvinne som ikke kan føde barn».

Forgreninger
------------

Nerodimka er kjent for forgreningene som oppstår i elven. Den andre forgreningen som oppstår i utkanten av byen Ferizaj (serbisk: *Uroševac*) ved 42°22′19″N 21°08′01″Ø er det eneste sted i Europa hvor en elv deler seg i to og renner ut i ulike hav. Den nordlige (venstre) strømmen munner ut i Sitnicas kildeelv Sazlija, og forsetter til Svartehavet via Ibar, Morava og Donau. Den sydlige (høyre) strømmen følger Nerodimka videre til Lepenac og fortsetter til Egeerhavet via Vardar.

Forgreningen er ikke naturlig, men ble til under særdeles gunstige naturgitte forhold. I kong Milutins regjeringstid i det 14. århundre ble det laget en kanal mellom Nerodimka og Sazlija-dammen, som Sitnica renner ut fra. Kanalen ble etter hvert full av gjørme, og etter 2. verdenskrig ble kanalen fylt igjen.

I 1979 ble det første hydrologiske kulturminne i det tidligere Jugoslavia samt et naturreservat opprettet i området. Foruten å være et turistmål benyttes stedet til utdanning og forskning.

Med midler fra EU har gjørme blitt fjernet og forgreningen regulert med demninger.

Referanser
----------

1. 1 2  «КосМет». *www.kosmet-zadecu.edu.rs*. Besøkt 21. november 2020.
2. 1 2  Kosova Environmental Protection Agency (2008–2009). *Report on the State of Nature* (PDF).
3. ↑  Sitnica History liquidsearch.com
4. ↑  One river flowing into two seas Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. gbtimes.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nerodimka (river) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bifurcation in Nerodime kosovoguide.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Petter Kristian Toppe** (født 8. april 1982) er en norsk fotballdommer. Han representerer FK Bergen Nord og ble av Norges Fotballforbund satt opp til å dømme 1. divisjon fotball for herrer i 2006, og har dømt kamper der siden. Debutkampen i 1. divisjon var den 17. april 2006 i kampen mellom Sogndal og Tromsdalen. Han har siden dømt 71 seriekamper, samt to kamper under NM cupen 2007. 

I juli 2010 i oppgjøret mellom Alta og Nybergsund IL-Trysil gjorde Toppe det en feil som resulterte i at kampen måtte spilles på nytt. Etter Alta hadde tatt ledelsen 3-2 like før slutt, blåste han kampen i gang før samtlige Alta-spillere var ferdige med å feire scoringen og før de hadde kommet seg tilbake til egen banehalvdel. Nybergsund-Trysil utlignet dermed og kampen endte 3-3. Doms- og sanksjonsutvalget i NFF fant at det var «overveiende sannsynlig» at feilen hadde påvirket kampresultatet og kampen måtte derfor spilles på nytt.

I august 2010 konkluderte NFFs domsutvalg med at avgjørelsen til Toppe var en grov dommerfeil og kom med kraftig kritikk av kamplederen. Det ble dømt at kampen skulle spilles på nytt i Alta.

Dommerstatistikk
----------------

| Sesong | Kamper | Gule kort | Røde kort |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | 7 | 16 | 1 |
| 2009 | 18 | 43 | 0 |
| 2008 | 15 | 34 | 0 |
| 2007 | 15 | 23 | 0 |
| 2006 | 16 | 33 | 1 |
|

Referanser
----------

1. ↑  bt.no Alta får omkamp[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Norsk internasjonals fotballstatistikk om Petter Toppe.

| * v
* d
* r
Dommere i Adeccoligaen 2013 |
| --- |
|  | Mads Ahlsen **·** Kim Rune Borgersen **·** Espen Eskås **·** Anders Gjermshus **·** Ole Gya **·** Bjørn Hansen **·** Kjetil Hansen **·** Martin Lundby **·** Christian Moen **·** Sigurd Kringstad **·** Omar Rafiq **·** Kai Erik Steen **·** Jan Morten Tennøy **·** Petter Toppe | Norges flagg |
**Ellen Nicola** (egentlig Ellen Nicola Helsvig, født Rom) født 24. november 1917, død 2. februar 1968 var en norsk sanger og skuespiller. Hun debuterte på Nationaltheatret i 1939 og var senere tilknyttet Carl Johan Teatret og Chat Noir. På Carl Johan teatret spilte hun bl.a. Betty i *Farlig hjørne* og Vivian i *Fru Warrens virksomhet*. På Chat Noir hadde hun av hovedrollene i Sverre Berghs norske operette *Tre gamle jomfruer*, og på Det Norske Teatret gjestet hun som Laurey i *Oklahoma* og Magnolia i *Show Boat*. Hun trakk seg tilbake fra scenen tidlig på 1950-tallet og virket senere som sangpedagog. For ettertiden er hun mest kjent rollen som Kirsten Bals i filmen *Tante Pose* (1940).

Referanser
----------

1. 1 2   Sceneweb, oppført som Ellen Nicola, besøkt 5. januar 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ellen Nicola Rom på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Ellen Nicola Rom hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Trofim Fjodorovitsj Lomakin** (russisk: Трофим Фёдорович Ломакин; født 2. august 1924 i Altaj, død 13. juni 1973 i Moskva) var en sovjetisk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1960 i Roma.

Lomakin ble olympisk mester i vektløfting under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han vant den tredje tyngste vektklassen, lett tungvekt opp til 82,5 kg, foran amerikanske Stanley Stanczyk og Arkadi Vorobjov fra Sovjetunionen. Lomakin løftet sammenlagt 417,5 kg, 2,5 kg mer enn sølvmedaljevinneren. 

Åtte år senere, under Sommer-OL 1960 i Roma, kom han på andreplass i vektklassen mellomtungvekt bak sin landsmann Arkadi Vorobjov.

Lomakin ble verdensmester i vektløfting to ganger, 1957 i Teheran og 1958 i Stockholm.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Gull **Gull** i vektløfting, lett tungvekt (82,5 kg) Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1960 Italias flagg Roma - Sølv Sølv i vektløfting, mellomtungvekt (90,0 kg) Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trofim Lomakin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Trofim Lomakin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Engelen på høyre skulder*** (orig: *Fararishtay kifit rost*) er en tadsjikisk film fra 2002, regissert av Djamshed Usmonov. Filmen var i 2002 utvalgt til sidekonkurransen Un Certain Regard under Cannes filmfestival. Filmen vant også Auroraprisen og Don Quijote-prisen under Tromsø Internasjonale Filmfestival året etter, noe som sørget for at den ble vist på norske kinoer.

Handling
--------

Filmen ble produsert i den tadsjikiske byen Asht. Etter å ha sonet en lengre fengselsstraff, kommer en ubarmhjertig mann tilbake til hjembygda. Når han forsøker å hjelpe moren sin til å dø med verdighet, tåler mannen en rekke sammenstøt med de urokkelige landsbyboerne som forventer at han skal betale alle pengene han skylder til dem.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Engelen på høyre skulder* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Engelen på høyre skulder* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Engelen på høyre skulder* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Engelen på høyre skulder* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Engelen på høyre skulder* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
***Åstedet*** , (originaltittel: *Le Lieu du crime*) er et fransk drama fra 1986 regissert av André Téchiné med Catherine Deneuve i hovedrollen.

Handling
--------

Thomas, en urolig tretten år gammel gutt, plukker blomster ved en kirkegård. Der blir han overrasket over Martin, en straffedømt som har stukket av fra fengsel, og krever at gutten skal gi ham penger til tog-billetter. Gutten vet ikke hvor han skal finne penger, og forbryteren ber ham å spørre foreldrene sine. Men Thomas påstår at foreldrene hans er døde. Selv om foreldrene hans, Maurice og Lili, fremdeles er i live. Thomas, misfornøyd med foreldrenes skilsmisse, er student ved en katolsk internatskole, men tilbringer helgene sammen med familien sin, og han skal snart være med på sin aller første nattverd.

Gutten går gjennom en rekke stadig mer desperate forsøk på å finne penger. Når gutten endelig kommer tilbake for å gi Martin pengene, bestemmer den dømte medskyldige, Luc, at gutten kan utgjøre en risiko hvis han sladrer mot dem, og han forsøker å drepe Thomas. Martin redder livet hans, og dreper sin medskyldige. Etter å ha drept Luc, tar Martin en drink ved en bar. Der arbeider Thomas sin mor, Lili.

Medvirkende
-----------

* Catherine Deneuve - Lili
* Wadeck Stanczak - Martin
* Nicholas Giraudi - Thomas
* Danielle Darrieux - bestemor
* Victor Lanoux - Maurice
* Jean-Claude Adelin - Luc
* Jean Bousquet - bestefar
* Claire Nebout - Alice

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Åstedet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Åstedet* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Åstedet* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Åstedet* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Åstedet* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Åstedet* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Diagrammet viser at en sentralt plassert springer kontrollerer langt flere felt enn en som er plassert ute på kanten.

En **springer** (også kalt **hest**) er en brikke i sjakk. Hver spiller starter med to springere som i utgangsposisjonen er plassert inntil tårnene. De hvite springerne starter på feltene b1 og g1, de svarte på b8 og g8.

Springeren går vekselvis på hvite og svarte felt i noe som kan beskrives som en L-formet bevegelse: ett felt langs linjen eller raden brikken sto på, deretter to felt lenger bort, vinkelrett på den første delen av trekket. I likhet med de fleste andre brikkene slår den motstanderbrikker som befinner seg på feltet den kommer til (unntaket er bøndene, som ikke slår når de beveger seg rett framover). 

I motsetning til andre sjakkbrikker kan springeren hoppe over brikker som måtte stå mellom utgangsposisjonen og feltet den flytter til, og springeren er dermed den eneste offiseren som kan flyttes før det er gjort noen bondetrekk. Vanligvis kommer springeren i spill litt før løperen, og lenge før tårnene og dronningen. 

De fleste brikker er sterkest når de står sentralt plassert på sjakkbrettet, og dette gjelder i særlig grad for springere. En sentralt plassert springer kontrollerer åtte felt, langs kanten er antallet nede i fire felt, og fra et hjørnefelt bare to.

Springerens L-formede trekkbevegelse gjør at den som eneste brikke kan angripe hvilken som helst av andre brikkene uten selv å være truet av brikken den angriper, og den egner seg derfor godt til å utføre en gaffel.

Springernes spillestyrke regnes som omtrent jevnbyrdig med løpernes, men siden springeren kan hoppe over andre brikker, har den sin styrke når det er mange brikker på brettet. Etter hvert som det tynnes ut blir de mer langtrekkende løperne sterkere.

| Brikker | Symbol | Omtrentligspillestyrke |
| --- | --- | --- |
| Bonde |  | 1 |
| Springer |  | 3 |
| Løper |  | 3 |
| Tårn |  | 5 |
| Dronning |  | 9 |
| Konge |  | 3.5 |

Eksterne lenker
---------------

* FIDEs regler for sjakk Arkivert 3. august 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND
 |
**Springbrettet** er en tverrfaglig og frivillig studentorganisasjon som arbeider for å korte ned distansen mellom studentene og næringslivet i Bergen. Organisasjonen utfører dette arbeidet gjennom å skape både fysiske og digitale møteplasser for studentene og næringslivet. Selve flaggskipet til Springbrettet har fra starten av i 2007 vært den årlige Karrieredagen, vanligvis gjennomført i Grieghallen, som har samlet tusenvis av studenter på tvers av byens studieretninger. 

Arrangementene til Springbrettet kan både rette seg et spesifikt studie, eller mot flere av byens studieretninger på en gang. Tyngdepunktet av studenter på Springbrettets arrangementer har tradisjonelt sett vært fra økonomi og administrasjon (NHH, HVL, UIB og BI), ingeniørlinjer (HVL og UIB) og IT-studier (HVL, UIB, Høyskolen Kristiania). I tillegg har også Springbrettet i nyere tid begynt å arrangere arrangementer også for jusstudenter fra UIB og psykologistudenter fra UIB. 

Fra og med 2020 produserer Springbrettet podcasten Karrierestudio, hvor bl.a. norske næringslivsledere kommer for å dele sine råd og erfaringer, og snakke om sin vei til toppen.

Hvem er medlemmene i Springbrettet?
-----------------------------------

Medlemmene i Springbrettet deler en interesse for næringsliv og kommer fra mange av byens ulike studiesteder. I organisasjonen er det bl.a. økonomi- og administrasjonsstudenter fra NHH, UIB, BI og HVL. Fra UIB kommer det også studenter fra juss, sammenliknende politikk, kinesisk, psykologi, kognitiv vitenskap, energiingeniør og programmering. I tillegg er det også ingeniørstudenter fra HVL blant medlemmene. 

Tidligere har det bl.a. også vært medisinstudenter fra UIB og grafisk design-studenter fra Høyskolen Kristiania blant medlemmene. 

**Styret i Springbrettet 2020:**

* Leder - Øystein Hatlestad Hovland, NHH
* Nestleder - Nicoline Medbøe Fjeldstad, Rettsvitenskap, UIB
* Leder av Karrieredagene - Mathias Sagevik, Rettsvitenskap, UIB
* Leder av Prosjektgruppen - Hermann Stange, NHH
* Kommunikasjonssjef - Solveig Jørgensen, BI
* Leder av Intern-gruppen - Elisabeth Buer Vase, Psykologi, profesjon, UIB
* Økonomiansvarlig - Helene Riise Ronglan, Rettsvitenskap, UIB
* HR-ansvarlig - Anne Baumann, Sammenliknende politikk, UIB

Visjon
------

For Springbrettets medlemmer er innebærer medlemskap i organisasjonen en anledning til å knytte nettverk utenfor sitt studie. I tillegg skal Springbrettet være den ledende læringsarenaen for studenter i Bergen, med et tydelig fokus på utvikling av ferdigheter gjennom de ulike vervene man kan ha i organisjonen. 

Utad skal Springbrettet levere de mest dynamiske møteplassene mellom studentene og næringslivet i Bergen.

Karrierestudio
--------------

Fra og med 2020 produserer Springbrettet video-podcasten Karrierestudio, hvor det kommer norske næringslivsledere og andre spennende mennesker i studio. I Karrierestudio har det bl.a. vært gjester fra konsernledelsen i DNB og Schibsted, samt Norges største influenser, Kristoffer Bringslid. 

* Foreningens hjemmeside
* Springbrettet på Facebook
Et typisk jakttårn for åtejakt
**Åtejakt** eller **vakjakt** er en slags blanding av posteringsjakt og lokkejakt, der et åte utgjør lokken. Jaktformen utnytter enkelte dyrs gode luktesans og trang til å oppsøke og ete åtsler. Jegeren legger ut et åte (typisk kadavere eller innvoller og lignende etter døde dyr), i den hensikt å tiltrekke seg bestemte dyrs oppmerksomhet, for så å skyte det når dyret oppsøker åtet. Jegere som utøver denne jaktformen bruker ofte et jakttårn eller en annen skjult innretning (for eksempel kamuflasjetelt) med god utsikt mot åtet, og i den grad slike hjelpemidler benyttes kalles jaktformen også **gluggjakt**.

Dyr som tiltrekkes av åte er typisk omnivore og karnivore åtseletere, som for eksempel ulv, sjakal, prærieulv, hyener, rødrev, grevling, jerv og villsvin med flere, men også en rekke omnivore og karnivore fugler lar seg tiltrekke, som for eksempel kråkefugler og haukefugler.

Referanser
----------

1. ↑  Webjørn Svendsen og Roar Lundby (2014) Jakt og fangst av rødrev - åtejakt Arkivert 27. juni 2018 hos Wayback Machine. side 10–12. Norges Jeger- og Fiskerforbund. 2014. Besøkt 2018-06-27
**Wiener Neustadt bispedømme** var et romersk-katolsk bispedømme i Østerrike som eksisterte fra 1469 til 1785. Siden 1990 eksisterer Wiener Neustadt bispedømme (igjen) som titulærbispedømme.

Bispedømmet ble skilt ut fra Salzburg erkebispedømme av pave Paul II og bestod av bare ett sogn. Bakgrunnen var at keiser Fredrik III av Det tysk-romerske rike ønsket et eget bispedømme for sin residensby, Wiener Neustadt. Frem til 1722 var bispedømmet immediat. Dette året ble Wien bispedømme opphøyet til erkebispedømme og fikk tildelt Wiener Neustadt som suffraganbispedømme, som i sin tur ble utvidet med ett ytterlige sogn.

Da Maria Teresia opprettet militærbiskop-embedet, ble dette tildelt biskopen av Wiener Neustadt, siden bispedømmet var så lite. Militærbiskopen beholdt Wiener Neustadt som sitt sete også etter at bispedømmet ble opphevet i 1785 og innlemmet i Wien erkebispedømme. Østerrikes militærbiskop har fremdeles sitt sete i byen, og det er han som siden 1990 igjen bærer tittelen «titulærbiskop av Wiener Neustadt». Innehaveren av tittelen siden 1997 er Christian Werner.

| * v
* d
* r
Bispedømmer i Østerrike |
| --- |
| Nåværende bispedømmer: | Eisenstadt **·** Feldkirch **·** Graz-Seckau **·** Gurk **·** Innsbruck **·** Linz **·** **Salzburg** **·** St. Pölten **·** *Wettingen-Mehrerau* **·** **Wien** | Østerrikes bispedømmer |
| Bispedømmer som historisk lå helt eller delvis i dagens Østerrike: | **Aquileia** **·** Augsburg **·** Brixen **·** Chiemsee **·** Chur **·** Freising **·** **Görz** **·** Konstanz **·** Laibach **·** Lavant **·** Leoben **·** Passau **·** Raab **·** Seckau **·** Steinamanger **·** Wiener Neustadt |
| (erkebispedømmer i fet; territorialabbedi i kursiv) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CatolicDiocese
 |
**Wiesenburg slott** (tysk: *Schloss Wiesenburg*) er et slott i landsbyen Wiesenburg, Landkreis Potsdam-Mittelmark i den tyske delstaten Brandenburg. Slottet finnes i Naturpark Hoher Fläming. Slottsparken på 123 hektar, strekker seg mellom slottet og Wiesenburg stasjon.

Historie
--------

Slottets historie skriver seg tilbake til 1100-tallet. Det ble grunnlagt i forbindelse med at Albrekt Bjørnen ønsket å bygge en forsvarslinje mot venderne. Wiesenburg slott ble som ett av flere oppført som ledd i denne forsvarslinjen. Bortsett fra det eldste tårnet er det ikke mer igjen av bygningen fra den tiden, og det meste av bygningsmassen som står idag stammer fra 1600-tallet. 

Etter den andre verdenskrigen ble slottet brukt som skole med hovedvekt på russisk (Erich Weinert-Oberschule), som ble nedlagt i 1992. Slottet eies privat og ble ferdig oppusset i 2003.

Bildegalleri
------------

* Porthus og tårn  Foto: Lienhard SchulzPorthus og tårn  Foto: Lienhard Schulz
* Passasje mellom Männekentor og porthuset, Amtshaus til høyre  Foto: Lienhard SchulzPassasje mellom *Männekentor* og porthuset, *Amtshaus* til høyre  Foto: Lienhard Schulz
* Utsyn til parkenUtsyn til parken
* Indre gård i april 2010Indre gård i april 2010

Referanser
----------

1. ↑  Schlosspark Wiesenburg støtteforeningens internettside, besøkt 12. desember 2012
2. ↑  Alexander Dunker-samlingen Arkivert 2012-06-15, hos Wayback Machine. besøkt 12. desember 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Schloss Wiesenburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Støtteforeningens internettside
* Materiale om slottet i Alexander Duncker-samlingen

  

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Bergen Kunstmuseums Venner** er en forening stiftet 29. oktober 1908 med formål å bidra ved innkjøp av god kunst til daværende Bergen Bys Billedgalleri. Det var da 137 medlemmer som hadde betalt kontingent kr. 2,- eller livsvarig medlemskap for kr. 30,-. Medlemstallet er pr. høsten 2008 passert 1300.
Leder i jubileumsåret er Anne G. Thomassen. Første kvinnelige styremedlem tiltrådte i 1932, mens 2008-styret består av i alt 5 kvinner og 2 menn.

Bakgrunnen var at museet etterhvert var kommet i etterskudd med innkjøp av nyere norsk kunst – mest på grunn av manglende offentlige midler. Tanken var at en ved å konsentrere kreftene via en forening, lettere ville kunne arbeide planmessig for vekst og utvikling. Kontakten til mesener i Bergens næringsliv kunne også forventes å bli bedre.

Navnet ble i innbydelsen foreslått til: «Foreningen til Bergen Bys Billedgalleris Fremme». Dette ble allerede ved stiftelsen endret til «Foreningen til Billedgalleriets Forøkelse» – senere «Foreningen til Billedgalleriets Fremme». Senere moderniseringer ga «Billedgalleriets Venner», som fra 2003 av fikk sitt nåværende navn etter at billedgalleriet ble kunstmuseum med etterhvert tre bygninger til disposisjon.

§ 6. i vedtektene lyder fortsatt: «Intet kunstverk kan innkjøpes uten at Billedgalleriets bestyrer (nå endret til «Kunstmuseets leder») er enig i kjøbet.» Tradisjonelt har derfor museets leder satt i innkjøpskomiteen, noe også Audun Eckhoff som avdelingsleder for kunstmuseet har gjort fra 2002 av.

Sammen med glade givere har vennene til nå stått for innkjøp og overrekkelse av 131 verker (2008)
av bl a.:
Lars Hertervig, Peder Balke, J.C. Dahl, Nikolai Astrup, Per Deberitz, Jean Heiberg, Per Krohg, Chr. Krohg, Henrik Lund, Arne Kavli, Hans Jacob Meyer, Bernt Tunold, Gerda Knudsen, Harriet Backer, Synnøve Anker Aurdal, Gunnar S. Gundersen.

Av utenlandsk kunst og kunstnere kan nevnes Paul Cezanne (10 tegninger), ett russisk ikon fra ca. 1450-tallet, Sigurdjón Olafsson, Jean Dubosque og Anna-Eva Bergmann som også var kunstneren (posthumt) bak årets gave til museet (to store bilder).

Kilder
------

1. Reidar Storaas: *Kunstens venner – Bergen Kunstmuseums Venner 1908 – 2008* ISBN 978-82-91808-41-3
2. Bergens Tidende, del 2. 5. november 2008.
Kart med dette anlegget inntegnet.
**Chief Joseph-demningen** er en vannkraftdam som ligger i Columbia River i staten Washington i USA, 877 km fra elvemunningen og 2,4 km ovenfor byen Bridgeport i Washington. Den ligger ikke langt nedenfor Grand Coulee-demningen, og er etter denne USAs nest største vannkraftverk med en installert effekt på 2 620 MW. 

Dammen demmer opp innsjøen Rufus Woods Lake som er 82 km lang. Demningen er 75 meter høy og 1 817 meter lang. Dammen kan ikke lagre særlige mengder vann, det er vannet som slippes fra Grand Coulee som når demningen som driver elvekraftverket. Anlegget var ferdig i 1958 og hadde videre ferdigstilte byggetrinn i 1973 og 1979. Kraftverket vedlikeholdes av Hæren, og det stopper enhver videre vandring av laks i elven.

Demningen er oppkalt etter indianerhøvdingen Chief Joseph av stammen Nez Perce.

Se også
-------

* Liste over verdens største vannkraftverk

Referanser
----------

1. ↑   Form EIA-860M, utgitt desember 2022, besøkt 20. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Form EIA-860, utgitt 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Hydroelectricity – New World Encyclopedia. Besøkt 23. juli 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Chief Joseph Dam - US Army Corps of Engineers

| * v
* d
* r
Demninger i Columbia |
| --- |
|  Mica **·** Revelstoke **·** Keenleyside **·**  Grand Coulee **·** Chief Joseph **·** Rocky Reach **·** Rock Island **·** Wanapum **·** Priest Rapids **·** McNary **·** John Day **·** Dalles **·** Bonneville |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Bergen Mødrehjem** kom i drift våren 1904 og var et tilbud til gravide, hjemløse kvinner. Her kunne kvinnene bo de siste månedene av svangerskapet og så lenge de ammet barna sine. Mødrehjemmet leide en leilighet med åtte værelser i Nygårdsgaten 46, og hadde plass til 10–12 mødre med barn. Hjemmet var en privat institusjon og driften ble finansiert gjennom ulike private bidrag. Ildsjelene bak tiltaket var overlege Kjeldsberg og hans kone. Dr. Kjeldsberg var overlege ved Fødselsstiftelsen i Bergen, og så hvor vanskelig kvinner som ikke var gift hadde det etter fødselen. Konen var engasjert i arbeidet med å skaffe midler til driften.

I 1908 flyttet mødrehjemmet inn i de tidligere lokalene til Nordnes skole på Tollbodallmenning 10, og i 1909 ble det opprettet en egen spedbarnsavdeling på mødrehjemmet. I 1925 flyttet mødrehjemmet inn i en egen bygning på Olderhaugen på Paradis. Ansvaret for mødrehjemmet ble kommunalt i 1949, og ledelsen ble overført til det kommunale barnehjemsutvalget. Institusjonen skiftet nå navn til Bergen kommunale mødrehjem.

En del av fødslene skjedde på mødrehjemmet, og kvinnene ble på mødrehjemmet i barseltiden. Noen barn ble værende på hjemmet i påvente av adopsjon. Mødrehjemmet hadde en egen pleiebarnsavdeling hvor barna kunne være til de var 3 år. Det ble også utdannet barnepleiere ved institusjonen, det var i stor grad barnepleierelevene som tok seg av barna.

I 1980 overtok fylkeskommunen driften av mødrehjemmet og navnet ble igjen endret til Bergen Mødrehjem. Ved årsskiftet 1991/1992 fikk mødrehjemmet nye lokaler i Bønesstølen 13. Bergen Mødrehjem ble i 2005 slått sammen med Sudmannske foreldre og barn senter og går i dag under navnet Bergen barn og foreldre senter.

Arkivet
-------

Bergen Byarkiv oppbevarer arkivmateriale fra mødrehjemmet for tidsperioden 1911–1980. Her er relativt få opplysninger om mødrene og deres barn. Inn- og utskrivingsbøkene dekker tidsperioden 1935–1953 og gir opplysninger om hvor lenge mødre og barn oppholdt seg på institusjonen. Det finnes pasientjournaler eller helsekort for årene 1942–1978. Disse gir opplysninger om barnas fødselsvekt, vektøkning, sykdommer, vaksinasjoner m.m. Hordaland fylkesarkiv har arkivmateriale fra etter 1981.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen kommunale mødrehjem - oppslagsverket oVe, artikkel av Mona Nielsen, Bergen Byarkiv.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
***Bak lukkede dører*** er den norske tittelen på romanen *Behind Closed Doors* fra 2016 av den britiske forfatteren B.A. Paris, oversatt av Jan Chr. Næss.

*Grace* og *Jack Angel* fremtrer som et privilegert og lykkelig ektepar. Jack er en kjekk og fremgangsrik skillsmisseadvokat, mens Grace er en vakker, betrodd fruktimportør i starten av boken som ofrer egen karriere for å være den perfekte hustru i et stort hus utformet etter hennes ønsker.

Men dette er på overflaten. I virkeligheten holder Jack sin kone fengslet i huset og har stor glede av å skremme henne med at hun aldri får nyte sin frihet igjen.
For å holde normal fasade er de noen ganger ute med venner eller med hennes psykisk utviklingshemmede søster som er på institusjon, og som etter planen skal flytte inn sammen med dem. De gangene hun gjør anskrik om sin situasjon når de er ute, forteller han at hun har psykiske problemer og har glemt å ta medisinen sin.

Boken er en studie i hvordan en psykopatisk mann kan klare å holde sin kone i en jerngrep uten at utenverdenen aner noe. Og om hvordan konen gjennom nøye planlegging lykkes å komme seg ut av grepet med assistanse fra sin tilsynelatende ressurssvake søster.