recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nordea Liv Forsikring AS** (før 1. februar 2024 **Livsforsikringsselskapet Nordea Liv Norge AS**) er et norsk livsforsikringsselskap. Selskapets hovedkontor ligger i Bergen sentrum. Jørund Vandvik var vært selskapets administrerende direktør fra starten som Vesta Liv og frem til 1. oktober 2016 da han gikk av ved pensjon og ble etterfulgt av Randi Marjamaa, en rolle hun hadde frem til 7. mai 2020 da hun etterfulgte John Sætre som leder av Nordea Personal Banking og Nordea Country Senior Executive for Norge. Siden 1. oktober 2020 har Hans-Erik Lind vært selskapets administrerende direktør.

Nordea Liv har hatt sterk vekst siden 2001 og er per 2009 Norges tredje største aktør innenfor liv og pensjon. Nordea Livs hovedmarked er tjenestepensjon til private bedrifter, samt risikodekninger og pensjonsspareprodukter til privatpersoner (blant annet IPS - individuell pensjonssparing med skattefradrag).

Eierforhold
-----------

Nordea Liv er en del av Nordea, det ledende finanskonsernet i Norden og de baltiske land. I Norge tilhører Nordea Bank (tidligere Kreditkassen) det samme store finanskonsernet.

Historie
--------

Nordea Liv er et resultat av en fusjon mellom Vesta Liv og Norske Liv, og har sin historie tilbake til 1844. Den Norske Livrenteforretnings vedtekter ble gitt stadfestelse ved kongelig resolusjon den 1. april 1844. Norske Liv var på det tidspunkt selskapet ble fusjonert med Vesta Liv (senere Nordea Liv) Norges eldste livsforsikringsselskap. Selskapet fikk konsesjon på tegning av alle typer livsforsikring i 1902 og konsesjon på kollektiv pensjonsforsikring i 1961. Selskapet dekket etter dette alle former for livs- og pensjonsforsikring. Selskapet var opprinnelig et gjensidig selskap men ble omdannet til aksjeselskap i 1992. Ved omdanningen ble aksjene solgt til Christiania Forsikring som er en del av Nordea Gruppen. Aksjene ble senere solgt til Nordea Liv Holding og selskapet ble fusjonert med Nordea Liv.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  .
4. ↑  «Nordea Liv Forsikring AS». *Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret*. Brønnøysundregistrene. Besøkt 1. februar 2024.
5. ↑  «Randi Marjamaa new CEO of Nordea Life & Pensions in Norway». Nordea. 23. juni 2016. Arkivert fra originalen 24. juni 2016. Besøkt 26. juni 2016.
6. ↑  «Vandvik går av». Bergens Tidende. Besøkt 26. juni 2016.
7. ↑  Odd Steinar Parr (22. juni 2016). «Nordea-topp slutter etter 18 år». Hegnar.no. Besøkt 26. juni 2016.
8. ↑  Kathinka Hartwig (22. juni 2016). «Hun blir ny Nordea-topp». Dagens Næringsliv. Besøkt 26. juni 2016.
9. ↑  «Pressemelding: Randi Marjamaa er ny leder av Personal Banking i Norge». Nordea. 7. mai 2020. Arkivert fra originalen 26. juli 2020. Besøkt 7. mai 2020.
10. ↑  Natalie Tuck (9. oktober 2020). «Nordea Liv appoints Hans-Erik Lind as CEO in Norway». European Pensions. Besøkt 12. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Nordea Livs sider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
***Rabocerus*** er en slekt av nebbiller som har den fremre delen av hodet trukket ut til en mer eller mindre lang snute. De kan minne sterkt om enkelte snutebiller, men kan skilles fra disse på at snuten er flat, ikke rund i tverrsnitt (som et andenebb), og at for-og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. I motsetning til hos snutebillene er ingen av fotleddene tolappede. Nebbillene er skogsinsekter, de fleste av artene lever i morken ved eller under bark, der de er rovdyr som blant annet jakter på barkbiller.

Utseende
--------

Små, avlange, blanke, mørke nebbiller med lite eller ingenting metallglans. Hodet er bredt forlenget foran, fasettøyne små og utstående. Antennene er perlekjede-formede, omtrent så lange som hode + pronotum. Hode og pronotum er grovt og tett punktert. Pronotum er nærmest hjerteformet, dekkvingene jevnbrede med et søkk i midten, tydelige punktrader.

Levevis
-------

Nebbillene kan finnes under steiner, blant rusk og rask på bakken, eller på blomster, men de fleste artene er knyttet til død ved. De lever i morken ved eller under barken på døde trær. Både larvene og de voksne billene er rovdyr. De lever særlig av barkbiller. De er derfor å regne som nyttedyr i skogbruket, selv om de sjelden er så tallrike at de utgjør noen stor trussel mot barkbillebestandene.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
				+ Familien nebbiller, Salpingidae Leach, 1815
					- Underfamilien **Salpinginae** Leach, 1815
						* Slekten ***Rabocerus*** Mulsant, 1859
							+ *Rabocerus bishopi* Sharp, 1909
							+ *Rabocerus championi* Sharp, 1909
							+ *Rabocerus dichroa* Blair, 1925
							+ *Rabocerus foveolatus* (Ljungh, 1823) - i Norge
							+ *Rabocerus gabrieli* (Gerhardt, 1901) - i Norge

  

Species Rabocerus foveolatus (Ljungh, 1823)
Species Rabocerus gabrieli (Gerhardt, 1901)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae*. (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
* Fra *Atlas of the Coleoptera of Russia*, foto av K.V. Makarov: *Rabocerus foveolatus*:
**Skinnerflo** er en elvesjø som ligger i kommunene Råde og Fredrikstad i Østfold. Sammen med Seutelva utgjør Skinnerflo et sideløp til Glomma rundt Rolvsøy. Skinnerflo ligger praktisk talt på havnivå.

Hele sjøen samt noe av våtmarkene langs breddene og Haugeelva opp til fylkesvei 112 (Hauge bru) inngår i **Skinnerflo naturreservat**. Området er viktig for våtmarksfugl, det er registrert 73 ulike fuglearter her.

Vannet har preg av slettesjø, som skiller den fra andre næringsrike sjøer i fylket. Vannet er ganske grunt, Miljødirektoratet oppgir 1,5 meter som største dybde.

Det er mange ulike fiskearter i vannet. Norgesrekorden for sørv er satt her i juni 2011, med 1,42 kg

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. april 2015
2. 1 2  (no) Skinnerflo i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  Villmarksliv, offisielle norgesrekorder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Bildet viser noen av Lille Lasses kunster
Akrobatikk i verdensklasse.
**Lille Lasse fra Verdalen** er kunstnernavnet til **Lars Gustav Tuset** (født 1945) fra Verdal i Trøndelag.

Lille Lasse opptrådte som akrobat, ekvilibrist og slangemenneske. Han var spesialist på gymnastiske kunststykker, balansekunster, og i artistnumre som krever ekstrem mykhet. Han opptrådte på Cirkus Berny i 1956 og Cirkus Løwe 1957. Han turnerte over hele landet på forskjellige tivoli og ymse arrangementer. Han opptrådte også i folkeparker i Sverige. I 1960 opptrådt han i TV Nordvisjonsprogram.

Vidunderbarnet Lille Lasse var odelssønn og vokste opp i Leksdal i Verdal. Lille Lasse ble i en alder av ti år Norges yngste sirkusartist gjennom tidene. Når han dro rundt med sirkus hadde han med seg onkelen som privatlærer som ga gutten obligatorisk undervisning i skolefag. På turneene var Lasse sin far med. Far var både manager og trener. Mens Lasse og faren var på turne med sirkus, ble gården drevet av Lars sin mor og hans søsken. En dreng ble også hyret inn for å hjelpe til med driften. Lille Lasse arrangerte også sin egen turne. Der opptrådte han sammen med utbryterkongen Astor og Hawaii-gitaristen Henry Roumimper. Tryllekunstneren Max Bary og trekkspilleren Sverre Myran var også en del av showet. 

Som voksen ble Lasse Liten tannlege, løytnant i den norske hæren, og gårdbruker.

Referanser
----------

1. ↑  «Lille Lasse - cirkusartisten fra Verdal». Innherreds Folkeblad Verdalingen. 23. desember 1999. s. 6.
2. ↑  «Album gamle». *verdalsbilder.no*. Besøkt 15. november 2023.
3. ↑  *Lars fra bygda blir sirkusartist*. Aktuell. 1956. s. 4.
4. ↑  «Cirkus Løwe til Mo med rikt og variert program». Rana Blad. 29. mai 1957. s. 2f.
**Sigrid Hjørnegård** (født 1965) er en tidligere norsk politiker (Sp) som siden 2019 har vært generalsekretær i Norges Bondelag.

I Jens Stoltenbergs andre regjering var hun politisk rådgiver i Landbruksdepartementet fra 2005 til 2008 og i Olje- og energidepartementet fra 2008 til 2009. Fra 2009 til 2011 var hun statssekretær i Olje- og energidepartementet. 

Hjørnegård var også ansatt i Norges Bondelag fra 1992 til 2005, fra 1996 som informasjonssjef. Fra 2018 til 2019 var hun assisterende generalsekretær i Norges Bondelag og kom da fra stillingen som direktør for fornybar energi, klima og miljø i Energi Norge.

Hun er utdannet ved Ås videregående skole og ved Norges Landbrukshøyskole. 

Hjørnegård er bosatt i Kroer i Ås kommune.

Referanser
----------



1. ↑  jon (11. februar 2019). «Sigrid Hjørnegård ny generalsekretær i Norges Bondelag». *Landbruk 24*. Besøkt 26. januar 2024.
2. ↑  energidepartementet, Olje-og (20. juni 2008). «Statssekretær Sigrid Hjørnegård». *Regjeringen.no*. Besøkt 26. januar 2024.
3. ↑  Dypvik, Astrid Sverresdotter (11. februar 2019). «Sigrid Hjørnegård er ny generalsekretær i Norges Bondelag». *Nationen* **(norsk)**. Besøkt 26. januar 2024.
Hydros gamle anlegg på Nesflaten i Suldal, som nå huser Energihotellet. Fotograf: David Aasen Sandved.
**Energihotellet** er et lite hotell som ligger på Nesflaten i Suldal kommune, Rogaland. 

Hotellet var tidligere «messen» til Norsk Hydros kraftstasjon på Nesflaten. Hele anlegget, inklusive den delen som i dag huser hotellet, ble tegnet av Geir Grung og Georg Greve på 1960-tallet.

I 2007 ble anlegget kåret av en jury på oppdrag av Morgenbladet til et av de ti viktigste byggene i Norge som ble bygget i etterkrigstiden. I 2011 kåret også Dagbladet anlegget til ett av Norges ti viktigste offisielle bygg. Hotellet har fokus på mat, kultur og kraft. Den unike arkitekturen til Energihotellet og Røldal-Suldal kraftverk har blant annet ført til omtale i det anerkjente designmagasinet Wallpaper i desember 2009.

Referanser
----------

1. ↑  «Morgenbladet - Røldal-Suldal kraftanlegg: Menneskets kontroll over naturen». Arkivert fra originalen 21. oktober 2021. Besøkt 19. august 2011.
2. ↑  DB: Kraftens arkitektur
3. ↑  Geir Grungs nyslipte diamant (Bergens Tidende)

Eksterne lenker
---------------

* Energihotellet
**Galtedalstjerna naturreservat** er et naturreservat vest for Vassjø på Grindvoll i Jevnaker og Lunner kommuner.

Reservatet omfatter det vestre Galtedalstjernet samt en markert kalkrygg på nordsiden og en brattere li på sørsiden. Den kalkrike berggrunnen gir opphav til artsrik kalkbarskog, rikmyr og kalksjøer. Området er tilnærmet uten inngrep, og huser en rekke rødlistearter. I tjerna finnes truede kransalger, som er typiske for kalksjøer.

Det er ikke tillatt å endre naturmiljøet. Dyr og planter er vernet, men forskriften gir en del unntak. Blant annet er det tillatt å sette opp midlertidige mobile jakttårn for storviltjakt, og å sanke matsopp og bær. Bålbrenning er tillatt i samsvar med øvrig lovverk.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 29. januar 2022.
2. ↑  «Galtedalstjerna naturreservat» (PDF). Klima- og miljødepartementet. Desember 2021. Besøkt 29. januar 2022.
3. ↑  (no) Galtedalstjerna naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
4. ↑  «Forskrift om vern av Galtedalstjerna naturreservat, Jevnaker og Lunner kommuner, Viken». Lovdata. Besøkt 29. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Jenisej** (russisk: Енисей) er en elv i Sibir i Russland med kilder i Sajanfjellene og utløp i Karahavet. Den er omkring 4 100 kilometer lang (lengste vannstreng), med et nedbørfelt på 2,58 millioner km². Ved Jenisejs øvre løp ligger byen Krasnojarsk. Mye av elven er seilbar, men bruken blir redusert ved at munningen er tilfrosset inntil åtte måneder i året.

Jenisej oppstår ved Kyzyl i Tuva (en autonom republikk i Russland), hvor de to kildeelvene Store Jenisej og Lille Jenisej (den siste med utspring i Mongolia) forenes. Elven følger en primært nordlig rute, og den drenerer store deler av det sentrale Sibir. De viktigste bielvene er Tunguska-elvene, fra sør til nord: Angara (Øvre Tunguska), Steinete Tunguska og Nedre Tunguska. Disse må ikke forveksles med Tunguskaelven som er en sideelv til Amur i det østlige Sibir. 

Jenisej regnes som den sjette største elven i verden, og det ble laget planer for at deler av elvevannet skulle sendes sørover til Sentral-Asia som manglet vann.

Elva regnes også som grensen mellom Det vestsibirske lavland i vest og Det sentralsibirske platå i øst.

Referanser
----------

1. 1 2 3  (ru) ЕНИСЕЙ *Store sovjetiske encyclopedia (BSE), 3. opplag 1969–1978*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yenisei River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Snellingsrøysene naturreservat** ligger sør for Europavei 16 øst i kommunene Lunner og Nannestad kommune i Akershus. Området ble vernet den 20. mars 2015, og ble innlemmet i Skotjernfjellet og Snellingsrøysene naturreservat den 15. desember 2017.

Området ligger nokså høyt med små høydeforskjeller, og preges av fattige vegetasjonstyper i mellomboreal sone. Her er mye gammelskog, blant annet noe av den eldste brannpåvirkete furuskogen i Oslomarkregionen. Det er også et stort mangfold av arter knyttet til dødved, herunder flere rødlistede sopp- og lavarter. Spesielt nevnes lappkjuke og huldrestry. Her er også den eneste kjente forekomst av ulvelav på Romerike.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket.
2. ↑  (no) Skotjernfjell og Snellingsrøysene naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

Eksterne lenker
---------------

* Snellingsrøysene Arkivert 22. desember 2015 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Henrik Kristoffersen under en konkurranse i Høgegga
Magic Moose, sykkelsti i Trysilfjellet
**Trysilfjellet skisenter** er et skianlegg på Trysilfjellet i Trysil. Det er Norges største skianlegg med 69 nedfarter, 78 km løyper og 32 heiser. Høyeste punkt med heis ligger på 1095 moh, og fallhøyden er 685 meter. Anlegget er familievennlig med bakker fra grønn til svart og 2 parker med hopp. Det finnes også et omfattende langrennsnettverk rundt skianlegget, på over 100 kilometer.

Historie
--------

Det hele startet i 1966, der brødrene Søgaard begynte utbygging av hyttetomter i Fageråsen(nordsiden), og satte opp en skiheis. Fordi det hadde vist seg å solgt godt i Sverige. 2.juledag 1966 åpnet den første heisen, som fikk navnet «Familietrekket». Grunneierne på sørsiden så også at dette var det et stort marked for. Kristian Sanaker var forkjemper for dette, og hadde ansvaret for at grunneierne i Trysil skulle organisere seg i utmarkslag. Han jobbet hardt for å få alle grunneiere med på lag, i 1971 ble Trysilfjell Utmarkslag stiftet. Men det tok ytterligere 5 år før de kom igang, i 1976 åpnet de ett nytt skisenter på sørsiden av Trysilfjellet, «Trysilfjellskisenter». Rivaliseringen mellom Nord og Sørsiden var i gang. Man måtte på den tiden ha to heiskort for å kunne kjøre på begge sider. Etter flere år med rivalisering seieret fornuften, og begge sidene slo seg sammen til ett skisenter i 1988, «Trysilfjellet Skisenter». Siden 1991 har Trysilfjellet skisenter firgurert som norges største.

I 2005 ble ski og golfrvirksomheten kjøpt opp av Skistar AS, som er et svenk børsnotert selskap, som også eier en rekke andre skianlegg i Norge og Sverige. Hemsedal og Trysil i Norge, og Sälen, Vemdale, Hammarbybacken og Åre i Sverige. I 2016 kjøpte de også ett anlegg i Østerrike: St. Jophan.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Här hittar du längdspåren i Trysil!». *Skistar.com*. Besøkt 20. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* 
* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
Airbus A380 styres elektronisk etter *fly-by-wire*.
**Fly med elektronisk styring**, bedre kjent ved det engelske navnet ***fly-by-wire*** (bokstavelig: «flystyring via elektrisk ledning»), er en metode for styring av fly hvor flyets operatørpanel (flyratt eller stikke og pedaler) ikke virker direkte via mekanisk kobling på styreflatene, men istedet aktueres ved hjelp av aktuatorer styrt med strøm via elektriske ledninger.

Historie
--------

Denne styremetoden ble først tatt i bruk i F-16 jagerflyet som først fløy i 1974, men brukes nå også i nyere passasjerfly som Airbus A380 (2005) og Boeing 777 (1994).

Tilsvarende metode brukes i større skip, hvor ror og stabilisatorer betjenes på samme måte.

*Fly-by-wire*-teknologien er også tatt i bruk i konseptbiler, da med den engelske betegnelsen *drive-by-wire*.

Sammenligning med mekanisk styring
----------------------------------

Et flys styreflater (høyderor, sideror, balanseror og flaps) kan styres, enten mekanisk eller elektronisk. Den mekaniske varianten kan i sin tur deles opp i to deler, med hjelp av hydraulikk eller med wire (vaier, altså mekanisk styring med ståltau; ikke til forveksling med stømledninger som det henvises til i «*fly-by-wire*»).

*Fly-by-wire* betyr at piloten ikke har noen direkte fysisk kontakt med flyets styreflater. I stedet sender styrespaken i førerkabinen (*cockpit*) elektriske signaler via en datamaskin som i sin tur sender signaler til en server som enten justerer styreflatene direkte eller som styrer et hydraulikksystem som justerer disse. Det siste er det vanligste.

Se også
-------

* Flyratt, senterstikke og sidestikke, tre alternative styreanordninger for høyde- og balanseror
* Gasspak
* Rorpedal
* Hendene på gass og stikke (HOTAS)

Referanser
----------

1. ↑  «Flynytt, artikkel 2019 juni - Verdens første elektriske amfibiefly» (PDF). «Inn med elektronisk styring – fly by wire – og en midtmontert joy stick som skal ta
over funksjonen til både stikke og pedaler.»  linjeskift-tegn i `|sitat=` på plass 84 (hjelp)

### Bibliografi

* Cary R. Spitzer, Ed. *The Avionics Handbook*, CRC Press, ISBN 0-8493-8348-X

Eksterne lenker
---------------

* Airbus A380 cockpit

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Ida Fossum Tønnessen** (født 29. mai 1942 i Bærum) er landskapsarkitekt, kommunal leder, kommunepolitiker (H) og organisasjonskvinne. 

Tønnesen ble uteksaminert som landskapsarkitekt fra Norges landbrukshøgskole i 1967. Hun drev eget konsulentfirma fram til 1978, da hun ble tilsatt som prosjektleder ved boligetatens utbyggingsavdeling i Oslo kommune. I 1985 ble hun direktør for kommunens park- og idrettsvesen. Seinere var hun seniorrådgiver i Byrådsavdelingen for miljø og samferdsel for *Groruddalsprosjektet*. 

Tønnessen var medlem av bystyret i Oslo fra 1976 til 1985 og av formannskapet fra 1980 til 1985. Hun var vararepresentant til Stortinget fra 1977 til 1985.

Hun har hatt tallrike organisasjonsverv, blant annet i Det norske hageselskap (styreleder), Oslo Byes Vel (styremedlem), Oslo Elveforum (leder).

Referanser
----------

1. ↑  Tønnessen, Ida F. ( 1942- ) Stortinget.no
2. ↑  Oslo Elveforum – Styret Arkivert 13. november 2012 hos Wayback Machine. på www.osloelveforum.no Besøkt 3. oktober 2012

Kilder
------

* *Hvem er Hvem? 1994*, Kunnskapsforlaget 1994
* Presentasjon i tidsskriftet *St. Hallvard* nr. 2, 2009

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ida Fossum Tønnessen hos Stortinget Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(12. mai 2023)*
Prinsippet med matrusjkadukker
Matrusjkadukker i suvenirbutikk
**Matrjosjka** (og skrevet som *matruska* eller *matrusjka*; etter russisk матрёшка, også kjent som babushka) er i russisk tradisjon en hul, dekorativt malt dukke, og en typisk suvenir i Russland. Dukkene kan deles i to, og inni hver dukke er det en mindre, lignende dukke.

Ordet матрёшка er i russisk et kjælenavn for kvinner, fra latin *mater*, «mor».

Tradisjonen kom til Russland fra Japan på slutten av 1800-tallet. Her var den japanske tradisjonen kombinert med russisk håndverkstradisjon – russiske håndverkere hadde hundreårig tradisjon med å male påskeegg av tre. Den første kjente Matrjosjka-maleren var Sergej Maljutin. Han tegnet en skisse og ba tredreieren Vasilij Zvjozdotsjkin om å lage et sett dukker. Den første ble malt som en voksen bondejente, søstrene hennes ble stadig yngre – den innerste var bare et spedbarn.

Ved verdensutstillingen i Paris i 1900 ble dukkene kjente i vesten, og de ble snart populære.

Fra slutten av 1980-årene ble det det og produsert satiriske matrjosjka-dukker, gjerne slik at den russiske presidenten var malt ytterst, og tidligere statsledere fulgte på – der den minste gjerne var Lenin.

Matrjosjka-dukker er gjerne skåret i lindeved.

Kilder
------

* Russland journal

Eksterne lenker
---------------

* (en) Matryoshka dolls – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Matryoshka – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
Ulike helleristningsmotiver fra Ausevika: en menneskelignende skikkelse, flere dyrelignende figurer og noen abstrakte symboler.Ulike helleristningsmotiver fra Ausevika
**Ausevika** (bestemt form av bygdenavnet Ausevik) er mest kjent som et helleristningsfelt i Kinn kommune. Feltet har Riksantikvarens ID nr. 25845. Det er et av Norges største og ligger på nordsiden av Skålefjellet som reiser seg til 765 meters høyde. Fjellet danner enden på et fjellområde som strekker seg helt inn til Jotunheimen. Det har sannsynligvis vært et viktig jaktområde så lenge der har bodd folk i Ausevik.

Feltet består av flere bergpaneler, som dekker tilsammen i overkant av 1 500 m². Her er det registrert mer enn 300 figurer. I tillegg mener man at det kan finnes flere figurer som ennå ikke er avdekket. Motivene kan være lett gjenkjennbare, som dyr og mennesker, men også mer vanskelig tolkbare abstrakte figurer, men det er hjort som er oftest avbildet. Det er tydelig at dette dyret hadde en viktig plass i jaktkulturen her for ca. 4 000 år siden.

Feltet er nylig oppdatert med informasjonstavler, plattformer for publikum, parkeringsplass, toalett og gangveier.

Bygda Ausevik
-------------

Ausevik, Flora
Bygda ligger på sørsiden av Høydalsfjorden, og var tidligere (eks. på 1960-tallet) stoppested for lokale båtruter i kommunen. Navnet Ausa kommer av den karakteristiske ause-formen på den lille vika like vestenfor helleristningsfeltet. Stedet kan ha vært bebodd kontinuerlig etter steinalderen, og det finnes fantastiske muntlig overleverte historier fra storgården i Ausevika. Tor Grønevik kjente disse historiene og nyttet noen ganger anledningen til å fortelle.

I dag inkluderes Ausevika geografisk i bygdelagene Store- og Likkje-Høydal.

Ausevikstølen
-------------

En halv times gange rett sørover og oppover mot Skålefjell ligger Ausevikstølen. Denne stølen var aktiv lenge etter 1930, men i dag står bare de gamle stølsmurene igjen. Imidlertid er stien opp til stølen i meget god stand etter nyrestaurering. Stien fortsetter derfra vestover til den felles gjeterhytta som sauebøndene i området har reist. Beiteområdet fra Ausevikstølen og oppover på Skålefjellet er utmerket.

Litteratur
----------

* Anders Hagen: Studier i Vestnorsk bergkunst. Ausevik i Flora. UiB. 1970

Se også
-------

* Helleristninger

Eksterne lenker
---------------

* Anders Hagen: Studier i Vestnorsk bergkunst. Ausevik i Flora. 1970.
* Intervju med Tor Grønevik; mannen som oppdaget helleristningsfeltet.
* (no) «Ausevika». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |

Portal: Kunst
Sentrum i Peć.
**Peć**, eller **Peja**, (albansk: Pejë, serbisk: Пећ) er en by og kommune i Kosovo. Byen ligger lengst vest i landet, med grense mot Montenegro i vest og Albania i sørvest.

Bykommunen dekker et område på 602 km² som omfatter byen Peć og 78 landsbyer, delt inn i 28 samfunn. Per 2011 hadde hele bykommunen en befolkning på 96 450 innbyggere per 2011, hvorav rundt 60 000 bodde i selve byen.

Byen ligger strategisk ved elven Pećka Bistrica, og var kjent som *Pescium* under romerne. Geografen Klaudios Ptolemaios nevner den som *Siparantum*. I middelalderen gjorde den serbiske kongen Stefan Dušan den til et viktig religiøst sentrum på 1300-tallet. Fra 1346 til 1766 var byen sete for den serbiske kirke. Etter Serbias innvasjon i Kosovo under Kosovokrigen i 1999, ble over 80 % av alle bygningene enten skadet (1590) eller totalt ødelagt (2774).

I regionen Peja og omkring var det i år 1582 ifølge registrert 85 landsbyer med en blanding av albansk-slaviske navn, 23 landsbyer med flertall albanske navn, mens resten[*klargjør*] hadde slaviske navn.Nesten hele byen var islamisert, og flere av beboerne hadde islamisert-albanske navn. De resterende nabolagene var kristne og hadde en blanding av slaviske og albanske navn.

Referanser
----------

1. 1 2  «Population by sex, marital status and municipality 2011». Agjencia e Statistikave të Kosovës. Besøkt 8. november 2023.
2. ↑  Pejë/Peć, Municipal Profile
3. ↑  «UNDER ORDERS: War Crimes in Kosovo - 4. March-June 1999: An Overview». *www.hrw.org*. Besøkt 18. august 2016.
4. ↑  Pulaha, Selami (1984). *Popullsia Shqiptare e Kosoves Gjate Shekujve XV XVI*. Tirana: 8 Nëntori. s. 68–69, 71.
5. ↑  Pulaha, Selami (1974). *Defter i Sanxhakut të Shkodrës 1485*. Academy of Sciences of Albania. s. 34, 40.
6. ↑  Pulaha, Selami (1984). *Popullsia Shqiptare e Kosoves Gjate Shekujve XV XVI*. Tirana: 8 Nëntori. s. 504–507, 71.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Peć – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kommunekart for Peć, 2001

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Ole Johan Vasbotten** (1872–1952) var en norsk advokat og embedsmann. Han var kontorsjef ved Stortinget fra 1920 til 1942.

Liv og virke
------------

O. Joh. Vasbotten var født i Florø, og var sønn av kjøpmann Abraham Vasbotten og kona Britha (født Jensen). Han ble gift i 1902 med Sigrid Liljedahl (1878–1953), datter av Edvard Liljedahl. Blant barna deres var Arnvid Vasbotten.

Vasbotten tok eksamen artium i 1882 og ble cand.jur. i 1897. Fra 1902 var han sakfører i Flora, og her var han også med på opprettelsen av Fjordenes Kreditbank, der han ble banksjef. Han ble ordfører i Flora i 1908, og var også en periode redaktør av *Sunnfjords Avis*.

I 1909 ble Vasbotten ansatt ved stortingskontoret, og var 1920 var han kontorsjef (tilsvarende stortingsdirektør i moderne språkbruk). Han hadde denne stillingen fram til 1942. I løpet av denne perioden skrev han også kommentarer til Stortingsvalgloven og til kommunevalgloven, og var sekretær for Stortingets fullmaktskomité.

Han var ridder av 1. klasse av  St. Olavs Orden, hadde Kongens jubileumsmedalje, og var kommandør av Dannebrogordenen og Vasaordenen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «O. Joh. Vasbotten». *Jul i Sunnfjord*, 1958.
2. ↑  «60 år». *Fylkestidende for Sogn og Fjordane*, 9. mai 1932.
3. ↑  «St. Olavs orden». *Adresseavisen*, 30. mai 1952
**Asbjørn Johan Bryhn** (født 24. august 1906, død 21. januar 1990) var en norsk jurist og motstandsmann mot den tyske nazistiske okkupasjonsmakten i Norge under andre verdenskrig fra 1940 til 1945. Bryhn ble den første sjefen for Overvåkningspolitiet etter krigen, fra 1947 til 1966. Bryhn var politimester i Bergen fra 1966 til han ble pensjonist i 1976.

I 1941 ble Bryhn oppsagt fra politiet. Han dro til Sverige, og fra 1. oktober 1942 ble Bryhn en del av administrasjonen som skulle ta seg av de norske flyktningene som tok seg over grensen til Sverige. Bryhn var ansatt på rettskontoret i Sverige, hvor han arbeidet med å avsløre uønskede elementer blant de norske flyktningene.  

Han var medlem av Politigruppen, og deltok i 1943 i organiseringen og bistanden til sabotasjearbeidet som Asbjørn Sunde utførte i Oslo med den såkalte Osvald-gruppen.

I 1944 ble Bryhn leder for Rikspolitisjefens etterforskningskontor i London.

I 1954 ledet han etterforskning mot sin tidligere sabotasjepartner Asbjørn Sunde, som ble dømt for spionasje til fordel for Sovjetunionen. I september 1965 ble Vilhelm Evangs sekretær Ingeborg Lygren arrestert og siktet for spionasje til fordel for Sovjetunionen. Etter tre måneder i varetekt ble hun løslatt og mistanken frafalt. Denne arrestasjonen førte til at Bryhn sluttet i Overvåkningspolitiet og ble politimester i Bergen. Lygren ble forvekslet med Gunvor Galtung Haavik, som ble arrestert 27. januar 1977 og siktet for spionasje med en strafferamme på 21 år.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, oppført som Asbjørn Johan Bryhn[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Asbjørn Johan Bryhn, Norsk biografisk leksikon ID Asbjørn\_Bryhn, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Borgersrud, Lars (1949-) (1997). *Nødvendig innsats: sabotørene som skapte den aktive motstanden*. Oslo: Universitetsforl. s. 195. ISBN 8200225291.
4. ↑  Haarstad, Gunnar (1988). *I hemmelig tjeneste: etterretning og overvåking i krig og fred*. Oslo: Aschehoug. s. 67. ISBN 8203157513.

Litteratur
----------

* Andersen, Roy (1954-) (1992). *Sin egen fiende: et portrett av Asbjørn Bryhn*. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202129303.
* Sunde, Asbjørn (1909-1985) (1987). *Menn i mørket*. Oslo: Falken. s. 142, 145, 149. ISBN 8270092320.
* T. Bergh og K. E. Eriksen: *Den hemmelige krigen*, 1998.
* Jacobsen, Alf R. (1950-) (1991). *Iskyss: om spionasje og kjærlighet i den kalde krigens tid*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203163505.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Drammen byleksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** LCCN
 |

Portal: Andre verdenskrig
Dalevatnet innerst og øverst i Gjengedal, sett fra vest.  Foto: Chell Hill, 2010 
**Gjengedal** (også Gjengdalen) er en dal i bygda Hyen i Gloppen kommune. Navnet er også brukt på en rekke gårder innerst i dalen, og er dermed et vanlig etternavn. Det er ifølge Statistisk sentralbyrå 258 personer med etternavnet Gjengedal i Norge (per 2010)

Gjengedal er den innerste, og øverste delen av Austredalen, også kalt østre Hyen. Den nederste delen er Ommedal som går fra gården Aa, ved båtbyggeriet Brødrene Aa, ved *Hyefjorden* og østøver til østsiden av Ommedalsvatnet, der bryter Gjengedal av mot nord.

Gjengedalsstølen ved Storevatnet ligger innerst i Gjengedalen. Området rundt stølen og vannet kalles Gjengedalsmarka og er ulent fjellterreng med en rekke mindre fiskevann. Grensen mellom Gloppen og Naustdal kommune er trukket gjennom fjellområdene i Gjengedalsmarka.

Fra Storevatnet renner en kort elv til Dalevatnet, derfra renner Gjengedalselva forbi Aastølen, den innerste gården, Dalheim, og videre gjennom kaskaderende fosser og ville stryk ned dalen, før den stilner og renner ut i Ommedalsvatnet. Elva herfra til fjorden heter Åelva, og er en middels god lakseelv.

Fylkesvei 691 trafikkerer dalen fra riksvei fylkesvei 615 ved Å bru, og gjennom hele dalen.

Kjente personer med etternavnet Gjengedal
-----------------------------------------

Listen er delt i fire familier, alle med opphav fra Gjengedal i Hyen.

**Treliste**
* Arne Røyrvik Gjengedal (1865–1959), landpostbud
	+ Ola Johan Gjengedal (1900–1992), stortingsrepresentant (Krf) og lærer
	+ Johan Bernhard Gjengedal (1902–1993), gårdbruker
		- Asbjørn Magne Gjengedal (f. 1940), prest og forfatter
			* Hildegunn Gjengedal (f. 1968), statsviter, journalist og direktør for Landbrukets Brusselkontor

**Treliste**
* Kristian Gjengedal (1907-1991), gårdbruker
	+ Jakob Olai Gjengedal (1931-2019), tømrer og vaktmester
		- Harald Gjengedal (1956–1992), tannlege og friidrettsutøver (hekkeløp)
		- Terje Gjengedal (f. 1958), professor og forsker i kraftproduksjon
	+ Rune Gjengedal (1947–1999), lege og friidrettsutøver (høydehopp)

**Treliste**
* Knut Gjengedal (1900–1973), lærer og barnebokforfatter
	+ - Eli Kari Gjengedal (f. 1971), værdame, akva-ingeniør og forfatter

**Treliste**
* Alfred Gjengedal (1904–1995), lektor ved Lom og Sjåk realskole
	+ Arvid Gjengedal (1943–2021), skoleleder og politiker (H)
	+ Anstein Gjengedal (f. 1944), jurist, og politimester i Oslo

Referanser
----------

1. ↑  ssb.no
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**1. Bamble speidergruppe** (grunnlagt 8. september 1976) er en speidergruppe under Grenland krets av Norges speiderforbund. Gruppen har tilholdssted i speiderhuset på Rugtvedt i Bamble.

Historikk
---------

Speidergruppen ble startet opp som en avdeling under 1. Brevik speidergruppe 4. oktober 1975, men siden pågangen om å bli speider var stor ble det søkt Norsk Speidergutt-Forbund om å bli selvstendig speidergruppe. Jentespeiding hørte den gang til under Norsk Speiderpikeforbund, mens gruppen derimot ønsket å inkludere jenter og å bruke Norsk Speidergutt-Forbunds program også for jentene. Etter noe diskusjon tillot Norsk Speidergutt-Forbund 8. september 1976 opprettelsen av 1. Bamble Speidergruppe som en prøvegruppe for felles-speiding. Siden har det vært både jenter og gutter i gruppen. 

1. Bamble Speidergruppe ble dermed den første speidergruppen i Norge med både jenter og gutter.

Gruppeledere
------------

* Tor Nævestad (1976- )
* Roar Isaksen ( -1998
* Bernt Heyerdahl Follestad (1998–1999)
* Arild Follestad (1999–2003)
* Per Erling Lauritsen (2003–2010)
* Njål-Håkon Natland (2010–2012)
* Ronny Ervik (2012–)
**Tore Opdal Hansen** (født 4. august 1956 i Lier) er en norsk politiker (H). Han var ordfører i Drammen kommune fra 2003 til 2020. Fra 2020 er han nestleder i Høyres gruppe i Viken fylkesting og leder av komiteen for utdanning og kompetanse. Han er også medlem av KS-styret i Viken og medlem av hovedstyret i KS. Han har sitt eget firma, Kanblibra AS.

Hansen ble født i Lier, men har bodd mesteparten av livet på Konnerud i Drammen. Han har fagkurs i markedsføring fra Gjerde handelsskole. Han var bilselger i fire år og trailersjåfør i ett år.Under førstegangstjenesten i 1978 var Hansen hovedtillitsvalgt.

Politisk karriere
-----------------

### Partiverv

Hansen var ungdomssekretær i Buskerud Høyre 1980–1985, informasjonssekretær i Høyres Hovedorganisasjon 1985–1993 og informasjonssjef i Oslo Høyre 1993–2003.

### Som lokalpolitiker

Hansen ble medlem av Drammen bystyre i 1980 og medlem av formannskapet i 1984, og ledet Høyres bystyregruppe fra 1988 til 2003. Han har spilt en sentral rolle i flere byutviklingsprosjekter i Drammen. Hansen ble også kjent som motstander av spilleautomater. I perioden 2011–2015 hadde Høyre rent flertall i bystyret, men samarbeidet med Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre. Han takket nei til gjenvalg som ordfører og takket derfor av 31. desember 2019, etter 40 år i Drammen bystyre. Han er den sammenhengende lengst sittende ordfører i Drammen siden innføringen av formannskapslovene av 1837.[] I hans ordførertid mottok byen flere priser.

### Andre verv

Han var medlem av Buskerud fylkesting og hovedutvalget for regional utvikling 2003–2007. Han har også vært leder i Drammen Høyre, leder av Høyres kommunalutvalg med møterett på Høyres Landsmøter, Sentralstyret og Arbeidsutvalg, medlem av Høyres utvalg for mangfold og inkludering, styremedlem og nestleder i Osloregionen, leder av Buskerudbyen, leder av D5 Drammensregionen og leder av Havnerådet i Drammen.

Referanser
----------

1. ↑   byleksikon.drmk.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Norberg, Hanna (25. desember 2010). «Tore på sporet». *Drammens Tidende*. Besøkt 14. mai 2014.
3. 1 2 3  «Ordførers CV». Drammen kommune. Arkivert fra originalen 2. april 2014. Besøkt 14. mai 2014.
4. ↑  «Valg 2007 Østafjells. Drammen». NRK. 4. juni 2007. Besøkt 14. mai 2014.
5. ↑  «Bystyret». Drammen kommune. Arkivert fra originalen 6. august 2014. Besøkt 14. mai 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tore Opdal Hansen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Lise Christoffersen** | **Drammens ordfører**(2003–2019) | Etterfølger:**Monica Myrvold Berg** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon
 |
**Tom Berre** (født 1946) er en norsk scenograf, dukkemaker og billedkunstner.

Scenograf og dukkemaker
-----------------------

Berre startet læretiden som scenograf i 1964. Etter fire års læretid ble han ansatt ved Det Norske teater i 1968. Han var leder for teaterets malersal fra 1970 til 1977. I 1978 ble han frilans. 

Han var i perioden 1979–1986 tilknyttet friteatergruppen Musidra Teater som scenograf, dukke- og maskemaker. I 1982 produserte NRK en fjernsynsversjon av gruppens forestilling *Hører du?* Forestillingen handlet om en tenåringsjente som mistet hørselen, og om hennes utfordringer med å tilpasse seg den nye tilværelsen som døv. Berre var scenograf for forestillingen, og hadde også laget dukkene som var alternerte med skuespillere i å fremstille stykkets roller. Ann-Magritt Børresen og hennes dukke-alter ego spilte hovedrollen i oppsetningen.

Andre viktige oppgaver i karrieren har blant annet vært scenografien til Jean Anouilhs *Antigone* (1973) og Aristofanes' *Lysistrata* på Nationaltheatret i 1981.

Lektor i kunstfag
-----------------

Fra 1996 til 2013 var han ansatt som lektor i kunstfag ved Follo Folkehøgskole.

Skulptør
--------

Svarta Bjørn-monumentet som står i Jernbaneparken i Narvik er laget av Berre. Den ble avduket 16. mars 1986 av Wenche Thon.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, utgitt 17. desember 1996, besøkt 16. september 2021, «Scenograf og kostymedesigner Tom Berre, som fyller 50 år 18. desember.»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Fremover, side(r) 16-17, urn.nb.no, utgitt 1981, besøkt 16. september 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Tom Berre». *sceneweb.no* **(norsk)**. Besøkt 3. desember 2017.
4. ↑  «NRK TV - Se "Hører du?"» **(norsk)**. 17. januar 1983. Besøkt 3. desember 2017.
5. ↑  . Besøkt 16. september 2021.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑  «Beslegging av Rallar’n og Svarta Bjørn statuen». *Rallarklubben*. 6. mars 2016. Besøkt 3. desember 2017. «Statuen av Svarta Bjørn som er produsert av kunsteren Tom Berre ble reist i 1986 og har i år stått på sin flotte plass i parken ovenfor Narvik Jernbanestasjon i 30 år.»
7. ↑  «Svarta Bjørn avdukes - NAB2006040082 - Fotosamlinga i Narvik». *www.fotosamlinga.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 4. desember 2017. Besøkt 3. desember 2017.
Sören Olsson, Anja Lundqvist, Morgan Alling og Anders Jacobsson på Guldbaggegalan 2013.
Sören Olsson (til venstre) og Anders Jacobsson (til høyre) på Bok- och biblioteksmässan i Göteborg 2007.
**Anders Jacobsson og Sören Olsson** er to svenske barn- og ungdomsforfattere som sammen har skrevet en rekke bøker, blant annet to bokserier om henholdsvis Sune og Bert. De har også skrevet manus til mange TV-serier.

Jacobsson og Olsson er fettere. Inspirasjonen til sine bøker og manus har de hentet fra sin egen ungdomstid, samt ved å iaktta folk rundt seg på kaféer og i offentlige rom, eller på skolebesøk.

Sören Olsson illustrerte Sune-bøkene og den første Bert-boken, mens de øvrige Bert-bøkene i den eldre serien ble illustrert av Sonja Härdin. Under lydinnspillinger er det Anders som leser Sune, og Sören som leser Bert.

Fetterne har også skapt musikk gjennom bandet Hemliga byrån. Deres mest kjente låt er «Hej, hej, hemskt mycket hej», som lå på Svensktoppen i 1987.

Bøkene om Sune og Bert har blitt utgitt i USA, Tyskland, Russland, Østerrike, Sveits, Finland, Norge, Danmark, Island, Nederland, Estland, Latvia, Litauen, Polen, Tsjekkia, Slovakia og Spania.

Bibliografi
-----------

|  |  |
| --- | --- |
| * Bert (se liste over bøker)
* Sune (se liste over bøker)
* Tuva-Lisa (se liste over bøker)
* Emanuel (se liste over bøker)
* Storasyster & Lillebror
* Kalle & Kaspar
* Bosse - Stadens största sjuåring
* Trude
* Busgubben
* Familjen Bytabortsson
* Calle Hellberg
* Orvin åker hiss
* Kåbåj Karlos
* Svarte Rudolf
* Ful-Otto
* Ensamme Edvin
* Herr Allansson
 | * Bergström i byrån
* Nils Näsa
* Spräng-Bengt
* Fixarfirman Glada hatten
* Trollkontroll
* Kvittervärme
* Zeina & Nalle
* Globe
* Humla
* Familjen Werner
* Mirjanette
* Felicia
* En ängels dagbok
* Kalle Klåfinger
* Den obarmhärtige varulven
* Farbror Gubbe
 |

Priser og utmerkelser
---------------------

* Rosa propellern, filmpris til *Sunes sommar*, 1993-1994
* The Golden Chest, pris til TV-serien om Bert for «bästa manus». Solgt til Tyskland, Nederland og Finland, 1994
* Filmfestival i Bulgarien, pris til Filmen om Bert i klassen «beste manus», 1995-1996
* Bokjuryn kategori 14-19 år, 1999

Referanser
----------

1. ↑  FF med Bert 2 1995, s. 30-31: - *Önskereportaget: «Vi är två glada bonnjävlar»*, Semic Press, 1995
2. ↑  «Vi vill driva med alla bajsnödiga författare». *Sydsvenskan*. 11. desember 2009. Arkivert fra originalen 24. februar 2010.
3. ↑  «Svensktoppen : Dat: 8. mars 1987 Vecka: 10». Sveriges Radio. Besøkt 6. juni 2012.
**Eivind Nævdal-Bolstad** (født 23. april 1987 i Odda) er en norsk politiker (H). Han har siden 30. oktober 2023 vært byråd for finans i byrådet til Christine B. Meyer. 

Han har vært innvalgt i Bergen bystyre siden 2019, og satt som leder av utvalg for finans, kultur og næring fra 2022 og frem til han ble byråd. Fra 2021 til 2023 var han leder av Bergen Høyre.

Nævdal-Bolstad var medlem av både AUF og Unge Venstre før han til slutt valgte Unge Høyre. Han har vært leder i Ungdommens fylkesutvalg i Hordaland, aktiv i Fotballforbundet, 2. nestleder Hordaland Unge Høyre 2006–2007, styremedlem i Odda Høyre 2006–2011 samt 2. nestleder i Hordaland Høyre i 2010.

Nævdal-Bolstad var medlem av Hordaland fylkesting og nestleder i opplærings- og helseutvalg i Hordaland i 2007–2010. I perioden 2009–2013 var Nævdal-Bolstad 1. vararepresentant til Stortinget fra Hordaland, og møtte i 172 dager på Stortinget. Mellom 2011 og 2013 var han gruppeleder og varaordfører i Volda kommune.

Han har studiekompetanse fra Bergen Handelsgymnasium fra 2006 og bachelorgrad i PR, kommunikasjon og media fra Høgskulen i Volda fra 2013. Nævdal-Bolstad var i førstegangstjeneste i Sjøforsvaret, landstillitsvalgt og pressetalsmann for de vernepliktige soldatene i Forsvaret 2007–2008 og befal i Sjøforsvaret 2009–2010. Mellom 2011 og 2014 var han styreleder i Studentsamskipnaden for Sunnmøre.

Nævdal-Bolstad ble i 2013 ansatt som PR-rådgiver i Geelmuyden.Kiese. Fra 2014 til 2022 var han kommunikasjonssjef i Mowi.

Referanser
----------

1. ↑   stortinget.no, oppført som Nævdal-Bolstad, Eivind (1987-), stortingsrepresentant-ID EIN, besøkt 2. januar 2024[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Bergen kommune - Eivind Nævdal-Bolstad (H)». *Bergen kommune - Eivind Nævdal-Bolstad (H)* **(norsk)**. Besøkt 21. desember 2023.
3. ↑  «Bergen kommune - Møter og sakskart politiske utvalg». *Bergen kommune - Møter og sakskart politiske utvalg* **(norsk)**. Besøkt 21. desember 2023.
4. ↑  «Eivind Nævdal-Bolstad». *Høyre*. Besøkt 21. desember 2023.
5. ↑  «Eivind nærmar seg Stortinget». *Hardanger Folkeblad*. 31. oktober 2008.
6. 1 2  «Eivind Nævdal-Bolstad». Høyre. Arkivert fra originalen 6. november 2014.
7. ↑  «23-åring ordførarkandidat i Volda». NRK Møre og Romsdal. 10. mars 2011.
8. ↑  smp.no, av: (18. desember 2013). «Blir PR-rådgiver». *smp.no* **(norsk)**. Besøkt 21. desember 2023.
9. ↑  Furuset (a\_furuset), Anders (29. august 2022). «Slutter i Mowi – blir heltidspolitiker». *IntraFish.no | De siste nyhetene om oppdrettsnæringen.* **(engelsk)**. Besøkt 21. desember 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Eivind Nævdal-Bolstad hos Stortinget Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget
 |
En Adams-revolver fra 1854
En **avtrekkspenn**, også kjent som **selvspenneravtrekk﻿er** (engelsk *double action trigger*), **spennavtrekker**, **selvspenner** eller **avtrekkerspenner**, er en virkemåte for avtrekkeren på et skytevåpen, hvor et avtrekk både spenner hanen og så slipper den. For revolvere så innebærer dette også at tønnen roteres. Revolvere med denne funksjonen har som regel også mulighet for å spenne hanen manuelt (enkeltspenneravtrekk). En typisk revolver med spennavtrekker er Taurus Raging Bull.

Typer
-----

Det skilles ofte mellom rene spennavtrekkere (engelsk *double action only*, **DAO**) og spennavtrekkere som også kan skytes som enkeltspenneravtrekk (altså kombinert selvspenner- og enkeltspenneravtrekk, engelsk: *double action / single action*, **DA/SA**). Rene selvspennavtrekkere innebærer at det ikke er noen mulighet for å spenne hanen manuelt. En pistol eller revolver med ren selvspennavtrekker regnes å kunne hylstres trygt etter lading eller avfyring, mens et kombinert spenn- og enkeltspenneravtrekker må spennes ned eller sikres for å forebygge vådeskudd.

Historie
--------

Det første patentet på en revolver med spennavtrekker ble tatt ut av Robert Adams i Storbritannia i 1851.
**Flytting:** Det er foreslått at denne siden blir flyttet til artikkelnavnet **Komitet Wyborczy Mniejszość Niemiecka**.*Begrunnelse*: unødvendig parentes (Diskusjon).

**Komitet Wyborczy Mniejszość Niemiecka** – **MN**, (tysk: *Wahlkomitee Deutsche Minderheit*, norsk: *Valgkomiteen for den tyske minoritet*) er en valgkomite for den tyske minoritet i Polen. Komiteen er særlig aktiv i Opole voivodskap (tysk: Oppeln). 

For valgkomiteen gjelder ikke den ordinære sperregrensen på 5 %, slik den gjør for ordinære partier i Polen.

Komiteen har i sitt program omsorg for mennesket, dets verdighet og funksjonsevne i samfunnet. Den går inn for å sikre et multikulturelt samfunn i regionen, respekten for menneskerettigheter og de århundregamle slesiske tradisjonene. Familiens sikkerhet og velferd, og styrkingen av Polens internasjonale forbindelser og posisjon i EU er blant valgkomiteens hovedanliggender.

* Det mørkeblå feltet merket som nr. 10 viser den geografiske plassering av den tyske minoritetslisten ved valget i 1991.Det mørkeblå feltet merket som nr. 10 viser den geografiske plassering av den tyske minoritetslisten ved valget i 1991.
* Valgresultater for den tyske minoritetslisten i Opole voivodskap i 2007.Valgresultater for den tyske minoritetslisten i Opole voivodskap i 2007.
* Utbredelsen av den tyske minoritet i de polske voivodskapene Opole voivodskap og Schlesiske voivodskap.Utbredelsen av den tyske minoritet i de polske voivodskapene Opole voivodskap og Schlesiske voivodskap.

Referanser
----------

1. ↑  Bildung, Bundeszentrale für politische (11. oktober 2023). «Wahlkampf in Polen». *bpb.de* **(tysk)**. Besøkt 13. oktober 2023.
2. ↑  «WAHLPROGRAMM WWK DEUTSCHE MINDERHEIT PARLAMENTSWAHLEN 2023» (PDF). Besøkt 13. oktober 2023.