recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«Perpetuum mobile» har flere betydninger.
**Perpetuum mobile** er latin, og betyr *evig bevegelse*. Dette var navnet tidligere tiders forskere brukte til å betegne en hypotetisk maskin, som skulle kunne gå til evig tid, uten at driv- eller brennstoff tilføres. Mer folkelig har den ofte blitt kalt for **evighetsmaskin**.

Det var fysikeren Clausius som foreslo at termodynamikkens andre hovedsetning kunne formuleres i utsagnet om at *«det er umulig å konstruere en syklisk maskin som ikke har noen annen virkning enn å overføre varme fra et kaldt til et varmere legeme»*. Dette utsagnet kunne da vises å være ensbetydende med at *perpetuum mobile er umulig*.
En evighetsmaskin bryter også med Termodynamikkens første hovedsetning som sier at mengden energi er konstant. Dette betyr at en maskin kan ikke gi ut mer energi enn den blir tilført.

Det var termodynamikkens store fortjeneste, at den kunne gi fred til alle de forskerne som hadde viet sine liv til å finne opp en
evighetsmaskin, da det altså viste seg å være umulig. Dette har likevel ikke stoppet folk i nyere tid fra å prøve. Spesielt kan nevnes Howard Johnson som i 1979 lyktes i å få patent US4151431  hos det amerikanske patentkontoret, for en såkalt magnetmotor. Denne skulle utnytte en kombinasjon av magneter i en rotor som skulle gi større kraft i en rotasjonsretning enn i den andre. Det skulle slik bli skapt en rotasjon uten tilførsel av energi.

En kan tenke seg en «maskin» som aldri stopper opp, for eksempel en romstasjon som roterer til evig tid. Dette er mulig etter Newtons første lov, som sier at en gjenstand holder seg i ro eller i konstant bevegelse dersom ingen krefter virker på den. Men romstasjonen bruker ikke rotasjonen sin til å lage strøm, overføre varme eller utføre andre arbeid, dette ville bryte med termodynamikkens første og andre hovedsetning. Når den ikke kan gjøre noe av dette kan den egentlig ikke kalles en maskin heller. 

Lignende argument kan føres for at superledere, der elektrisk strøm kan sendes i ring til evig tid uten tap, ikke kan brukes til å konstruere en evighetsmaskin.

Referanser
----------

1. ↑  
The Howard Johnson's permanent magnetic motor
2. ↑  newebmasters.com freeenergy index Arkivert 20. desember 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  L. David Roper, Linear Motor.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Jazz-standardlåt** er en standardlåt innen jazz, altså et musikkstykke som er velkjent og ofte blir spilt og innspilt av jazzmusikere. Da jazz består av mange forskjellige stilarter vil de forskjellige standards variere alt etter hvilken type musikk som blir spilt. De fleste profesjonelle musikere vil ha et repertoar med mange flere stykker enn slike som er kjent som standards, men de vil sikkert ha et par standards parat ved en oppførelse, enten som en del av programmet eller for å spille hvis ønsket.

Den mest innspilte standardlåten gjennom tidene per 2012 var «Body and Soul» av Johnny Green fra 1930. Det finnes ingen fastlagt liste over standardlåter. Mange slike ble opprinnelig skrevet for mange tiår siden og kan stamme fra gamle populærmelodier, utdrag fra musikaler som for eksempel på Broadway, eller fra gamle opptak av kjente band. Mange jazzmusikere tar også med låter av nyere dato når de bruker betegnelsen standard.

Noen eksempler
--------------

### Dixieland og New Orleans jazz

* «(At the) Darktown Strutters Ball»
* «Bill Bailey (Won't You Please Come Home)»
* «(Home Again in) Indiana»
* «Milenburg Joys»
* «Panama» (Opprinnelig «Panama, a Characterist Novelty» fra 1912)
* «That's A Plenty»
* «Tiger Rag»
* «When the Saints Go Marching In» (Egentlig en gospel. Noen musikere kaller stykket «Monsteret» da det åpenbart er det eneste stykket mange tilhørere vet å ønske når de ser et dixieland-band. I et kjent jazzlokal finnes et skilt med teksten «Requests -- $1, 'Saints' $10».

### Swing

* «Caravan»
* «In the Mood»
* «It Don't Mean A Thing If It Ain't Got That Swing»
* «King Porter Stomp»
* «One O' Clock Jump»
* «Sing, Sing Sing»
* «Stardust»
* «Take the A Train»
* «Woodchopper's Ball»

### Bebop

* «Blue Monk»
* «Donna Lee»
* «Joy Spring»
* «Milestones»
* «Night in Tunisia»
* «Oleo»
* «Round Midnight»
* «Salt Peanuts»
* «Hot House»

### Mainstream

* «All of Me»
* «Autumn Leaves»
* «Misty»
* «My Favourite Things»
* «My Funny Valentine»
* «Satin Doll»
* «Summertime»
* «I Remember Clifford»
* «Four Brothers»

### Instrumental

* «Harlem Nocturne»
* «Cherokee»
* «Bags' Groove»
* «Robbins' Nest»
* «Stable Mates»

De forskjellige standardlåtene hører ikke utelukkende til de jazzkategoriene hvor de har oppstått, de blir gjerne spilt av musikere som har en annen stil som spesialitet. En avant-gardemusiker kan for eksempel ha glede av å spille en gammel melodi i sin moderne stil, eller et dixieland-band kan spille et moderne stykke slik at det får et tradisjonelt uttrykk.

Referanser
----------

1. ↑  «Body and Soul (1930)». JazzStandards.com. 2012. Besøkt 22. september 2014.

Portal: Jazz
**MTV Movie Awards** er en filmpris som deles ut hvert år på musikkanalen MTV. Seremonien inneholder vanligvis filmparodier som er spilt inn av det originale filmmaterialet, men der enkelte av scenene er byttet ut med scener spilt av kjendiser. De nominerte til prisen er utvalgte av Tenth Planet Productions, produksjonsselskapet ledet av Joel Gallen, som også er skaperen av MTV Movie Awards. Vinnerne er valgt ut av publikum, som kan gå inn og stemme via MTVs offisielle hjemmeside. 

I motsetning til MTVs andre kjente prisutdeling, MTV Video Music Awards (som sendes direkte), tas MTV Movie Awards opp et par dager før sending.

Den første prisutdelingen fant sted i 1992. Selve prisen er en forgyllet boks med popkorn. Kategoriene varierer fra år til år, men enkelte av de mest spesielle kategoriene prisen er delt ut i er «Beste slåsskamp», «Beste skremte opptreden», «Beste kyss», «Mest sexy opptreden» og «Beste skurk».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) MTV Movie & TV Awards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
MTV Movie Awards |
| --- |
| 1992 **·** 1993 **·** 1994 **·** 1995 **·** 1996 **·** 1997 **·** 1998 **·** 1999 **·** 2000 **·** 2001 **·** 2002 **·** 2003 **·** 2004 **·** 2005 **·** 2006 **·** 2007 **·** 2008 **·** 2009 **·** 2010 **·** 2011 **·** 2012 **·** 2013  **·** 2014 |
**Ludvig Næss** (født 12. august 1864 i Larvik, død 15. april 1921 samme sted) var en norsk pressemann og politiker for Venstre.

Næss tok underoffiserseksamen i Kristiansand i 1884 og middelskoleeksamen året etter. Han arbeidde på et sakførerkontor fra 1888. I 1891 blei han disponent og medeier i Larvik-avisa *Østlandsposten*. Fra 1896 var han eneeier og også redaktør av avisa. Etter Næss' død fortsatte avisa i familiens eie, og flere av etterkommerne har vært sentrale medarbeidere fram til 1990-tallet, både redaksjonelt, merkantilt og teknisk.

Han var medlem i Larvik bystyre 1898–1904 og 1910–1919, hertil viseordfører i 1911 og ordfører fra 1912 til 1914. Han var med å stifte Norsk Bladeierforening og hadde også andre verv i presseorganisasjoner.

I valgperioden 1900–1903 var Næss vararepresentant til Stortinget fra bykretsen Larvik og Sandefjord. I perioden 1916–1918 var han fast representant for samme krets. Han var da medlem i tollkomiteen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 544[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 653[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 544.
4. ↑  Ivar Tollnes: *Avis og avisfolk i Vestfold*, Vestfold journalistklubb 1992, ISBN 8299270200, side 225 ff.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ludvig Næss hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
«Perpetuum mobile» har flere betydninger.
**Perpetuum mobile** brukes om et stykke musikk, karakterisert ved en pågående strøm av noter, vanligvis i et hurtig tempo.

Perpetuum mobile som teknikk
----------------------------

Et eksempel på perpetuum mobile er Chopins andre fiolinsonate.

Som teknikk, er finalen til Frédéric Chopins pianosonate nr. 2, kjent. Andre eksempler er for eksempel finalen til Ludwig van Beethovens pianosonate nr. 23, den andre av Franz Schuberts Impromptuer, finalen til Carl Maria von Webers Pianosonate nr. 1, finalesatsen til Maurice Ravels sonate for fiolin og piano, og finalen til Béla Bartóks konsert for orkester.

Perpetuum mobile som egen komposisjon
-------------------------------------

Som en egen komposisjon, kan perpetuum mobile defineres som en komposisjon hvor en stor del av stykket er intendert å bli gjentatt en rekke ganger, uten at melodien stopper opp når repetisjonen begynner.

### I det nittende århundre

Perpetuum mobile som en genré av separate komposisjoner, var på høyden av sin popularitet på slutten av det 19. århundre. Noen ganger ble det oppført mens tempoet økte samtidig med repetisjonene.

* Niccolò Paganinis *Moto perpetuo* Op. 11 (N° 6) for fiolin.
* Felix Mendelssohns *Perpetuum mobile*, opus 119, for piano.
* Johann Strauss IIs *Perpetuum Mobile: musikalischer Scherz* for orkester
* *Humlens flukt*, av Nikolaj Rimskij-Korsakov.

### I det tyvende århundre

I det tyvende århundre, er eksempler på Perpetuum mobile:

* *Trois Mouvements perpétuels*, en pianokomposisjon av Francis Poulenc.
* Arvo Pärts *Perpetuum mobile* (1963) for orkester.
* John Coolidge Adams *Short Ride in a Fast Machine* (1986).
**Ludvig Ottesen Stoud** (født 25. april 1649 i Bergen, død 28. august 1705 i Christianssand) var en dansk-norsk geistlig og biskop i Christianssand.

Han var sønn av sogneprest Otto Rasmussen Stoud og Catharina Ludvigsdatter Munthe, og dermed sønnesønn av borgermester i Bergen Rasmus Stoud og dattersønn av biskop i Bjørgvin Ludvig Munthe. 

Ludvig Stoud var slektning av Ludvig Holberg, og den første norskfødte biskop i Christianssand stift på 150 år.

Han var gift med Maren May (død 1677), datter av Søren Nielsen May, prost i Holbæk, og kusine til Peder Griffenfeld. 

Han var magister fra Københavns Universitet. Tidlig i sin karriere var han residerende kapellan hos svigerfaren Søren May i Holbæk. Han ble senere stiftsprost i Odense, før han ble biskop i Christianssand i 1699. Som biskop arbeidet han «*med Iver og Nidkjærhed for at udrydde de tilbageblevne Levninger af hedenske og papistiske* (katolske) *Vederstyggeligheder. Han var af et hidsigt Temperament og ualmindelig høi og mager. Der gaves faa Huse, hvori han kunde gaa ind uden at bøie sig, og faa Prædikestole, hvori han kunde staa opreist.*»

I 1700 lånte biskop Stoud den islandske oldforskeren Arni Magnusson 47 gamle pergamentsbrev fra stiftskisten, i tillegg til 277 han hadde lånt ham to år tidligere. I 1706 ville Stoud ha brevene tilbake, og Magnusson lovet at det skulle han få. Men da Magnusson gjorde opphold i Kristiansand underveis fra Island til København i november 1712, hadde han ikke med seg brevene. De ble først returnert på 1900-tallet.

I 1706 besøkte Holberg Kristiansand. Da var biskopen død, men Holberg bodde i stedet hos biskopens sønn, residerende kapellan Otto Stoud som senere ble sogneprest i Kviteseid.

Referanser
----------

1. ↑  Sverre Steen: *Kristiansands historie 1614-1814*, Grøndahl & søn, Oslo 1941 (s. 213)
2. ↑  Sverre Steen: *Kristiansands historie 1614-1814* (s. 224)
3. ↑  Sverre Steen: *Kristiansands historie 1614-1814* (s. 219)

Litteratur
----------

* *Søren May og Ludvig Stoud : To Holbæk-Præster i 1600'erne*, 1926, 24 s.

Eksterne lenker
---------------

* Arni Magnussons brev 6. mars 1700 til biskop Stoud

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
***På flukt fra loven*** 
(originaltittel: *L'Aîné des Ferchaux*) er en fransk kriminalfilm fra 1963 regissert av Jean-Pierre Melville.

Handling
--------

I Paris taper den unge bokseren, Michel Maudet, sin første store kamp og blir sparket av manageren sin. Han trenger raskt en jobb, og svarer derfor på en annonse som gjelder en sekretær som også må delta på reiser. Maudet blir umiddelbart ansatt av Dieudonné Ferchaux for en bank. Uten å fortelle noe til venninnen Lina, som han forlater uten penger, flyr Maudet allerede samme kveld sammen med Ferchaux til New York. Neste morgen henter Ferchaux flere millioner dollar fra en bankboks. Men han kan ikke røre sin amerikanske bankkonto, fordi franske myndigheter ønsker å få ham utlevert til Frankrike.

Han og Maudet leier en bil og til Louisiana, men de blir forfulgt av FBI-agenter. Etter at han leier et isolert hus i New Orleans, blir Ferchaux syk og Maudet blir stadig mer frustrert over innfallene til den gamle mannen. Når Maudet besøker en pub i nabolaget, nevner han alle pengene Ferchaux sitter på til pub-eieren Jeff - en kjeltring og morder. Når Maudet endelig går hjem igjen til Ferchaux, oppdager han Jeff og en medskyldig som forsøker å rane Ferchaux - og har skadet ham alvorlig.

Medvirkende
-----------

* Charles Vanel : Dieudonné Ferchaux
* Jean-Paul Belmondo : Michel Maudet
* Michèle Mercier : Lou, la danseuse
* Todd Martin : Jeff, le patron du bar
* Stefania Sandrelli : Angie, l'auto-stoppeuse
* André Certes : Emile Ferchaux
* Malvina Silberberg : Lina, la parisienne
* Barbara Sommers : l'amie de Lou
* E.F. Médard : Suska
* Delia Kent : la prostituée
* Andrex : M. Andréi, le manager de Michel
* Maurice Auzel : le boxeur
* Dominique Zardi : le speaker du match de boxe
* Billy Kearns : le chauffeur du poids lourd
* Pierre Leproux : un administrateur
* Charles Bayard : un administrateur
* Jerry Mengo : le banquier

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *På flukt fra loven* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *På flukt fra loven* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *På flukt fra loven* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *På flukt fra loven* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *På flukt fra loven* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *På flukt fra loven* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *På flukt fra loven* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
En regnestav
En regnestav i bruk (1973)
En **regnestav** er en mekanisk innretning for numeriske beregninger som var utbredt før lommekalkulatoren ble alminnelig.

En regnestav er et linjallignende verktøy med en midtdel som kan skyves sidelengs, mens den øvre og nedre delen står fast. Alle tre delene har en logaritmisk skala som gjør at man ved å flytte midtdelen kan muliplisere og dividere tall. Regnestavens prinsipp er basert på at summen av logaritmene av to tall er lik logaritmen til produktet av tallet. På mange regnestaver fins det også andre skalaer slik som for beregning av trigonometriske funksjoner.

Langs mellomrommet mellom øvre faste del og midtdelen er det logaritmisk skala fra 1 til 100 (eller fra 1 til 1 to ganger). Langs det nedre mellomrommet er det skala som går fra 1 til 10. Ved å finne et tall på den øvre skalaen og se tilsvarende plass på nedre skala fremkommer kvadratroten til det første tallet. 

Det er på de fleste regnestaver avmerket π / (3,14 -osv). 

Beregningene har en begrenset nøyaktighet som avhenger av stavens lengde og den tekniske utførelsen, men de er vanligvis brukelige for en rekke fysiske og ingeniørtekniske formål. Det vil være vanskelig å regne med mer enn 3-4 siffer i et tall. Brukeren får sifrene i resultatet ved å avlese regnestaven, men må selv sette komma eller bestemme antall nuller etter tallene.

På regnestaven ovenfor er nedre skala 1 overfor øvre skala 5, og nedre skala 2 overfor øvre 1. Ved å avlese disse ser vi at 5 x 2 = 10. Logaritmen til 5 (representerer avstanden fra 1 til 5 til venstre på øvre skala) pluss logaritmen til 2 (som representerer avstanden på nedre skala fra 1 til 2) bringer oss til 1 på den øvre skalaen (som representerer 10). 

På samme måte kan vi se at 5 x 1,4 = 7 og 5 x 1,6 = 8 med samme innstilling av regnestaven. 

Den engelske matematikeren William Oughtred anses som regnestavens oppfinner. I 1622 kombinerte han to skalaer med John Napiers logaritmer slik at man direkte kunne utføre multiplikasjon og divisjon.

Flight computer for flyging.
For flyging benyttes en rund regnestav som betegnes flight computer som går fra 1 til 10 på en runde og har skalaer for tid (6 til 60 på en runde, og fra 60 min/1 time til 10 timer). Det er også merker for omregningsfaktorer meter/fot, liter/gallon/pint etc.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Slide rules – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Slide rules – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fungerende regnestav 1
* Fungerende regnestav 2
* Museum 1
* Museum 2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
**Ludvig Paul Rudolf Nørregaard** (født 30. april 1863 i Christianssand, død 30. april 1928), også skrevet *Luis Norregaard*, var en norsk vinhandler og konsul i Tarragona. Han var en av de største vineksportørene i Tarragona-distriktet i sin tid.

Han var sønn av oberst og adjutant for kongen Hans Jacob Nørregaard og barnebarn av industriherren Benjamin Wegner. Han var bror av høyesterettsadvokat Harald Nørregaard og av den kjente krigskorrespondenten Benjamin Wegner Nørregaard.

Han gikk på Christiania handelsgymnasium og tok senere handelsutdannelse i utlandet, bl.a. i Cádiz. Han etablerte forretning som vingrossist i Tarragona i 1886, firmaet L. Norregaard. I 1895 ble han svensk-norsk konsul i Tarragona og i 1906 ble han utnevnt til norsk konsul i Tarragona. Han ble gift i 1899 med Guadalupe Dalmau. Han har etterkommere i Spania. Datteren Guadalupe Nørregaard Dalmau var gift med tannlegen, offiseren og politikeren Eusebio Múgica Jaca, som var borgermester i Tarragona 1939–1942. Sønnen Luis Nørregaard Dalmau var også vinhandler i Tarragona, mangeårig norsk visekonsul i Tarragona og ridder 1. klasse av St. Olavs Orden. Datteren Maria Josefa Nørregaard Dalmau var gift med sportsfunksjonæren Lluís Bonet Amigó.

Han ble 16. januar 1923 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for fortjenester som konsul.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 2. mai 1928[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Nørregaard, Ludvig Paul Rudolf», i Chr. Brinchmann (red.), *Hvem er hvem? Haandbok over samtidige norske mænd og kvinder*, Aschehoug, 1912, s. 196
3. ↑  Ludv. Saxe, «Paa Spanskekysten», i *Nordmænd jorden rundt*, Aschehoug, 1914, s. 16ff.
4. ↑  Svensk rikskalender 1906 s. 135
5. ↑  Norges statskalender 1958 s. 231
6. ↑  *Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847–1947*, s. 418

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
***På et rom i byen*** , (originaltittel: *Une chambre en ville*) er et fransk musikal fra 1988 regissert av Jacques Demy musikk av Michel Colombier, og med Yves Montand i hovedrollen.

Handling
--------

Historien er satt under en arbeider-streik i Nantes, Frankrike i 1955. En ung verftsarbeider François Guilbaud er en av de dem som streiker, samtidig som han leier et værelse fra Madame Langlois, en enke som sympatiserer med de streikende arbeiderne, selv om hun selv kommer fra overklassen, født som en baronesse. Hans kjæreste Violette Pelletier, som arbeider ved en butikk og bor sammen med sin mor, ønsker å gifte seg. Men François er lite uvillig - delvis fordi de ikke har penger, og ingen steder å bo.

François møter en vakker kvinne. Dette var Édith Leroyer, ulykkelig gift med eieren av en TV-butikk, som driver med prostitusjon på deltid. De deler en natt sammen ved et billig hotell, og blir snart forelsket. Neste morgen kommer Violette for å lete etter François, fordi hun har oppdager at hun er gravid. Men François forteller henne at han elsker en annen kvinne. I mellomtiden går Édith tilbake til ektemannens butikk for å samle noen eiendeler, og forlate ham. Men en forferdelig krangel ender med at ektemannen hennes begår selvmord. Edith flykter tilbake til moren sin, som eier eiendommen hvor François bor. Neste morgen blir François med på en streike-demonstrasjon som blir brutt opp av politiet og François blir veldig hardt skadd.

Medvirkende
-----------

* Dominique Sanda - Edith Leroyer
* Danielle Darrieux - Margot Langlois
* Richard Berry - François Guilbaud
* Michel Piccoli - Edmond Leroyer
* Fabienne Guyon - Violette Pelletier
* Anna Gaylor - Madame Pelletier
* Jean-François Stévenin - Dambiel
* Jean-Louis Rolland - Ménager
* Marie-France Roussel - Mme Sforza
* Georges Blaness - Chef des CRS
* Yann Dedet - Ouvrier
* Nicolas Hossein - Ouvrier
* Gil Warga - Ouvrier
* Antoine Mikola - Ouvrier
* Marie-Pierre Feuillard - Femme à l'enfant

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *På et rom i byen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *På et rom i byen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *På et rom i byen* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *På et rom i byen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *På et rom i byen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *På et rom i byen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *På et rom i byen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *På et rom i byen* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
«Panorama» har flere betydninger.
Panoramaeksempel
Eksempel på panorama ved landskap
**Panorama** (panoramafotografering) er en fototeknikk hvor man tar flere bilder og setter dem sammen side ved side for å se et større utsnitt (på engelsk: FOV = Field of view). Panoramafotografiet kan ses på et bilde - akkurat som man ser det på f.eks. en silhouette skyline fra New York City. Panorama kan også ses interaktivt på en hjemmeside (360 graders panoramafotografering). Sistnevnte er spennende hvis man gjerne vil vise en virksomhet eller attraksjon. Det er akkurat som å være der selv.

Google bruker teknologien i sin Google Streetview. Her foregår navigasjonen mellom bilder med pil som man klikker på. Google har også lansert en versjon spesielt til virksomheter - Google Business View. Her kan man bevege seg rundt i virksomheten og la seg inspirere.

Der er andre alternativer hvor panoramaet er 360ºx180º og navigeringen er mer flytende. Her kan man fototeknisk fjerne bildet av stativet som kameraet står på (nadir shot). På den måten økes illusjonen av å sveve i lokalet og se seg omkring.

Hvilket kamera skal man bruke?
------------------------------

Alle kameraer kan brukes til å ta panoramafotografier med, men med kortere brennvidder (mer vidvinkel) blir antallet bilder som skal settes sammen færre. Med et fiskeøyeobjektiv med en brennvidde på 8 mm skal det ca. fire bilder til for å få hele horisonten med. Med et alminnelig point-and-shoot kamera skal det kanskje 12 bilder til for det samme. Kameraet skal stå på et stativ for å få den beste kvaliteten.

De fleste smartphones i dag kan lage panoramabilder ved at man beveger seg rolig rundt.

Hvordan settes bildene sammen?
------------------------------

Hvis man bruker et alminnelig kamera skal man bruke et program til å sette bildene sammen (som på engelsk kalles «stitching»). Hvis man lager et 360x180º panorama vil man ha et bilde som er gjenkjennelig, men topp og bunn er forvrengt. Hvis man setter dette panoramaet inn i et spesielt program vil programmet dele bildet opp i mindre biter og presentere det som før beskrevet.

Se også
-------

* Panorering – et filmuttrykk.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Panoramics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** HDS
 |
**Ludvig Ludvigsen Munk** (født 1537 i Vejle, død 8. april 1602 på Fyn) var en dansk-norsk embetsmann og greve. Han var sønn av Ludvik Munk (1500-1537), og er også omtalt som *Ludvig Ludvigsen Munk von Schleswig-Holstein* og *Ludvig Munk til Nørlund*.

Han ble hoffjunker i 1561, gjorde tjeneste i marinen og deltok i Den nordiske syvårskrig (1563–70) til sjøs og til lands. Sammen med stefaren Christoffer Urne ble han tatt til fange i slaget ved Axtorne, men kom i motsetning til ham snart på frifot igjen. Han flyttet til Trondheim i 1571, og tjente der som lensherre over Trøndelag, Jemtland og Herjedalen inntil 1577. Deretter satt han på Akershus som Norges stattholder fra 1577 til 1583. Etter 1583 var han amtmann/lensherre over Hedmark (1587), deretter Lister (1588–89) og fra 1589 igjen Trøndelag. Han var omstridt som lensherre.

Han fikk med den unge Ellen Marsvin til Lundegaard og Ellensborg (1572–1649) datteren Kirsten Munk (1598–1658), som i 1615 ble Christian IVs «hustru til venstre hånd».

Referanser
----------

1. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no, besøkt 22. mars 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Genealogics, genealogics.org person ID I00009623, oppført som Ludvig Munk zu Norlund[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Ludvig Munk i Norsk biografisk leksikon


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Povel Huitfeldt** | **Stattholder i Norge**(1577–1583) | Etterfølger:**Axel Gyldenstjerne** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni
 |

Portal: Danmark
**På flukt** var et pedagogisk rollespill og én av de seks hovedaktivitetene til Røde Kors Ungdom, ungdomsorganisasjonen til Norges Røde Kors. Aktiviteten ble startet opp i Norge i 1997 og har hatt årlige rollespill rundt om i hele landet siden da. Det pedagogiske målet med rollespillet er å motvirke fremmedfrykt og rasisme.

Spillet tar for seg hverdagen for millioner av flyktninger og simulerer det å være flyktning. Røde Kors Ungdom arrangerer *På flukt* for å skape økt forståelse og toleranse. Rollespillet varer i 24 timer og skal gi en forenklet, men likevel realistisk opplevelse av det å være flyktning.

Målgruppen er ungdommer i alderen 13-30, med hovedvekt på konfirmanter, men også folkehøgskoler, videregående skoler og universitet har arrangert *På flukt*. Det Norad-støttede rollespillet ble avviklet i 2017.

Historie
--------

Spillet *På flukt* ble utviklet av den danske pedagogen og læreren, Steen Cnops Rasmussen og testet av Dansk pædagogisk råd. Røde Kors Ungdom eier rettighetene til På flukt i Norge. Siden oppstarten i 1997 har over 25 000 ungdommer fullført rollespillet. *På flukt* markerte 10-årsjubileum.

Andre land hvor *På flukt* blir arrangert er Sverige, Danmark, Finland, Belgia, Italia, Tyskland og Island.

På flukt ble nedlagt i Norge i 2017.

Struktur
--------

Ved gjennomføringen av et spill vil det være til stede hjelpere, instruktører og spilleder.

* **Spilleder** er ansvarlig for all koordinering av spillet. Spilleder er frivillig fra Røde Kors Ungdom, som har gjennomgått et spesielt kurs. Vedkommende er høyeste ansvarlig person for gjennomføringen og har kontakten med arrangør.
* **Instruktør** er frivillige, kursede, som spiller de ulike rollene i rollespillet. For å være instruktør må man delta på instruktørkurs, arrangert av Røde Kors Ungdom. Instruktørene er underlagt spilleder.
* **Hjelper** er frivillige som ønsker å hjelpe til med gjennomføringen. Disse er ikke kvalifiserte instruktører, men kan, dersom behov, være med å avvikle rollespillet sammen med instruktørene.

Priser
------

Rollespillet ble i 2007, kåret til verdens beste ungdomsaktivitet i Røde Kors innen arbeid med å fremme mangfold og hindre intoleranse, diskriminering og sosial ekskludering. Prisen ble utdelt 21. november 2007 i Genève på generalforsamlingen til Det internasjonale forbundet av Røde Kors- og Røde Halvmåneforeninger, IFRC.

Eksterne lenker
---------------

* På flukt, Stavanger Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
* På flukt, Maridalen - Universitetet i Oslo
Tradisjonell regnstav
**Regnstav** er et svært primitivt «musikkinstrument». Det ble utviklet av en urbefolkning med uvisst opphav, trolig en indianerstamme, da instrumentet i dag ses mest brukt av omstreifende indianergrupper som fremfører sin musikk.

Instrumentet produserer ingen tone, ei heller er det noe rytmeinstrument. Ved bruk produserer instrumentet, som navnet tilsier, lyden av regn. Dette instrumentet kan på mange måter kalles den første «synthen», da dens oppgave er å gjengi en lyd fra naturen. Vel å merke er dette ikke noe elektrisk instrument.

Instrumentet fungerer på følgende måte: 
«Resonanskassen» er en sylinder i tre, med topp og bunn. Altså er det ingen munnstykker eller annet til å produsere lyd med. Inni sylinderen er det festet flerfoldige trepinner mot hverandre, som danner et slags nett av pinner som gjennomsyrer sylinderens indre. I tillegg er sylinderen fylt med erter eller lignende. Småstein kan også brukes, eller tørkede maiskorn med mer. Den aktuelle indianerstammen brukte det de hadde til rådighet.

Historie
--------

Opprinnelig ble regnstaven brukt av «heksedoktorer» eller sjamaner som et hjelpemiddel til å påkalle regn eller annen værforandring, mer enn å produsere musikk. Det er først i senere tid at instrumentet er blitt brukt i musikken, og da mer som en effekt enn et solistisk instrument.
**Regnum Albaniae** (*Kongeriket Albania*) ble grunnlagt av Karl I av Sicilia i området han erobret fra Despotatet Epirus i 1271. Han tok i bruk tittelen konge av Albania i februar 1272. Kongeriket omfattet områdene rundt Durazzo (moderne navn: Durrës) i sør, opp langs kysten til Kapp Linguetta. De indre områdene hadde ikke klart definerte grenser. I 1281 drev et bysantinsk motangrep Angevinerne vekk fra innlandet. Den sicilianske vesper forverret tilstanden ytterligere for Karl I, og kongeriket ble etter hvert redusert til et lite område rundt Durrës. Angevinerne klarte å beholde området inntil det ble erobret av Karl Thopia.

Konger av Albania
-----------------

* Karl I (1272–1285)
* Karl II (1285–1294)

Karl II gav sin stilling i Albania videre til sønnen Philip i 1294. Philip regjerte som *Lord av kongeriket Albania*

Lorder av kongeriket Albania
----------------------------

* Philip I (1301–1332)
* Robert (1332)

I 1332 overtok Robert etter faren Philip, men Robert og onkelen John byttet i 1332 riker. Robert overtok fyrstedømmet Achaea fra onkelen og for det betalte han 5000 unser gull. John overtok rettighetene i det lille kongedømmet Albania og tok tittelen hertug av Durazzo.

Hertuger av Durazzo
-------------------

* Johann 1332-1336
* Karl 1336-1348
* Joanna 1348-1368
	+ Ludvig 1366-1368 og 1376, etter sin kone.

I 1368 gikk Durazzo til Karl Thopia, som ble godkjent av Venezia som prins av Albania.

Litteratur
----------

* Arturo Galanti. *L'Albania: notizie geografiche, ethnografiche e storiche*. Rom: Societa editrice Dante Alighieri.
* Etleva Lala. *Regnum Albaniae, the Papal Curia, and the Western Visions of a Borderline Nobility*. Budapest.
Sun Race Sturmey-Archer er en taiwansk produsent av interne navgir for tråsykler. Her ved et moderne tregirs fixed planetnavgir med modellbetegnelse S3X.
**Sun Race Sturmey-Archer** er en taiwansk produsent av sykkelkomponenter etablert i 1972. Selskapet produserer primært drivverk for tråsykler, deriblant utvendige derailleurgir, girskiftere, og interne navgirsystem. Det er kjent som selskapet som kjøpte den tradisjonsrike planetgirprodusenten Sturmey-Archer i 2001.

Historikk
---------

Den 26. mai 1972 ble Roots Enterprise Co. Ltd. etablert av Tony Hsu i Taipei. Den opprinnelige forretningsidéen var å produsere derailleur-gir i Taiwan på grunn av liten tilgjengelighet og fravær av taiwanske produsenter i dette segmentet. De første produktene var 10- og 12-girs derailleursystem og ble solgt til taiwanske sykkelprodusenter. Innen årtiets slutt var varemerket Sun Race registrert. På 80-tallet flyttet produksjonen til Min-Shen-området i Taipei. Selskapet bygget et 1300 m² (14 000 fot2) produksjonsanlegg og hovedkvarter i Sanchung. 

I 1994 deltok selskapet i etablering av ITRI, hvilket pr. 2010 er det største forskningssenterert i Taiwan med over 6 000 ansatte, deriblant 1 000 personer med utanning på doktorgradsnivå. Etter konkurrenten Suntours konkurs entret Sun Race i 1995 det amerikanske markedet, med etablering i Oakland, California. I 1996 ble en ny fabrikk åpnet i Sanchung, i en moderne 7-etasjes bygning. Selskapet ble ISO9002-sertifisert og det fikk sitt første patent på en twistshifter kalt Turbo Grip SR-220. Året etter begynte selskapet å benytte 3D-verktøy i utvikling og produksjon. I 1999 åpnet en ny fabrikk, et 24 620 m² (265 000 fot2) produksjonsanlegg og hovedkvarter i Taoyuan. 

Selskapet gikk på børs i Taiwan i 2000 og ble ISO9001-sertifisert. Det ble etablert samarbeid med den California-baserte rammeprodusenten Santa Cruz om et profesjonelt sykkellag. Den sponsede rytteren Kathy Pruitt ble junior-verdensmester i utforsykling samme år med utstyr levert av Sun Race. Selskapet gjorde også samme år sitt første store oppkjøp, av det tradisjonsrike 98 år gamle selskapet og pionéren innen navgir, Sturmey-Archer i England. Kjøpesummen var ett pund. Produksjonsmateriell og deler ble flyttet fra England til Taiwan og 300 briter mistet jobben. I 2001 ble selskapsnavnet offisielt endret til Sun Race Sturmey-Archer Inc. Den første fabrikken i Kina ble etablert, i Wuxi, Su Chou. Det ble etablert et salgskontor for Europa i Nederland, og det amerikanske hovedkontoret ble flyttet til Napa i California.

Se også
-------

* Shimano
* SRAM Corporation
* Rohloff AG
* Fallbrook Technologies Inc.

Referanser
----------

1. ↑  Selskapets historikk
2. ↑  Ian Herbert (13. desember 2000). «Sturmey-Archer follows Raleigh in demise of Nottingham bike industry». Independent Print Limited. Arkivert fra originalen 25. april 2008. Besøkt 25. september 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sturmey-Archer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Kelkit Çayı** er ei elv i nordlige Tyrkia. I antikken ble den kalt *Λύκος* (Lykos) på gresk og *Lycus* på latin.

Kilden er øst i De pontiske fjell i provinsen Gümüşhane. Elva renner nordvestover og munner til slutt ut i Yeşilırmak. I midtre del av elveløpet er det to store demninger. De nederste 150 km av elva, fra Suşehri til Reşadiye og Niksar, følger den store forkastningen som skiller den anatoliske kontinentalplaten fra den eurasiske.

Det er fire vegetasjonstyper i dalen: maquis, skog, degradert skog og hydrofil (fuktelskende) vegetasjon. Karakteristiske arter for maquisen er kermeseik, oliven, *Arbutus andrachne*, *Phillyrea latifolia*, *Fontanesia phillyreoides*, *Cistus creticus*, *Thymbra spicata*, *Clematis flammula* og styrakstre. Skogsvegetasjonen omfatter tyrkisk furu, svartfuru, furu og orientbøk. Der den opprinnelige skogen er ødelagt finnes degradert skog bestående av duneik, frynseeik og gresk einer. Langs bredden av Kelkit vokser hydrofil vegetasjon med arter som kyskhetstre, *Tamarix smyrnensis*, smalsølvbusk og *Periploca graeca*.

Litteratur
----------

* F. Karaer, M. Kılınç, H.G. Kutbay (1999). «The woody vegetation of the Kelkit Valley». *Turk. J. Bot*. 23: 319–344. ISSN 1303-6106. Arkivert fra originalen 1. desember 2017. Besøkt 21. november 2017. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
* A. Barka (1997). «North Anatolian Fault field trip report». *Southern California Earthquake Newsletter*. 3 (4).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Bildet viser ovenfra og ned: Spisepinner av plast fra Taiwan, spisepinner av porselen fra Kina, spisepinner av bambus fra Tibet, spisepinner av palmeved fra Indonesia (i vietnamesisk stil), rustfrie, flate spisepinner fra Korea (sammen med en tilsvarende skje), et sett med to par spisepinner beregnet for mann og kvinne fra Japan, japanske spisepinner for barn og engangspinner i innpakking (*hashi*)
Tradisjonelle spisepinner laget av japansk barlind hviler på hashioki, en liten bordstøtte for spisepinner
Spisepinner holdes med én hånd og brukes som en pinsett eller klype. Se forklaring i brødtekst
**Spisepinner** er det tradisjonelle og det vanligste spiseredskapet i Sørøst- og Øst-Asia og brukes ved alle måltider der maten er i fast form. Skikken kommer opprinnelig fra Kina for over tre tusen år siden. 

Spisepinner består av to like, rette pinner, omkring 25 cm lange, som blir gradvis tynnere i den ene enden. Spisepinner fungerer som en klype og erstatter både gaffel og kniv fordi rettene vanligvis serveres i biter. Spisepinner kan også brukes til suppe ved at en fører suppebollen mot munnen og pisker suppa inn i munnen med pinnene. Suppe serveres også ofte med skje, gjerne av porselen. Grovere spisepinner brukes for håndtere maten ved matlaging.

Bruk
----

Spisepinner håndteres med én hånd for å gripe og holde maten som i en klype: 

1. Legg den ene spisepinnen i klem mellom handflata og tommelrota slik at ringfingeren (den fjerde fingeren) støtter den andre enden av pinnen. Tommelen skal presse pinnen nedover samtidig som ringfingeren presser den oppover. Pinnen blir da liggende fast og i ro.
2. Bruk tuppen av tommelen, peke- og langfingeren til å holde den andre pinnen som en blyant over den andre pinnen. Pass på at spissen på spisepinnene møtes i samme linje.
3. Vipp den øverste pinnen opp og ned mot den nederste pinnen som ligger i ro. På denne måten kan en gripe og løfte små og store matbiter.
4. Med litt trening kan en bruke spisepinnene omtrent som en klype eller pinsett.

Et tips er å holde spisepinnene i den tjukkeste enden omtrent en tredel inn på pinnen. Da blir det bedre balanse og lettere å bruke pinnene. For å få lengre pinner som kan nå mat som er litt unna, kan en holde pinnene i enden isteden.

Med øvelse kan trinn nummer en og to gjøres samtidig, det vil si ved at en kan plukke opp begge spisepinnene med én hand i én, sammenhengende bevegelse. Gripetaket kan justeres hvis det føles nødvendig.

Se også
-------

* Spisebestikk

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chopsticks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Chopsticks – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Georgius Candidius** (født 1597, død 1647) var en nederlandsk reformert misjonær på Formosa (*Ilha Formosa*, Taiwan), den første protestantiske misjonær der[]. Han kom til nederlendernes Fort Zeelandia i 1627, og innledet sitt misjonsarbeide blant folk i den nærmeste landsbyen ved festningen, Singang (nå Sinshih). Han lærte seg det lokale språket, og sammen med andre misjonærer lyktes han i å kristne de fleste landsbyene i området.[] I de kristnede landsbyene innsatte man skolemestre for å sørge for at både gammel og ung fikk vedvarende opplæring i Bibelens lære.[] Han sørget for at folket lærte å skrive sitt talemål ved hjelp av et tillempet romansk alfabet. Hans virke gav opphav til en ny blandingskultur, kalt sinkankulturen.[]

Georgius Candidius virket på Formosa til 1637, med et avbrudd 1631-1633.

Pastor Candidius' oppdragsgiver var Det nederlandske ostindiske kompani.

Innsjøen *Candidius* på Taiwan er oppkalt etter ham.

Verk
----

* *Discours ende Cort verhaal, van't Eylant Formosa, ondersocht ende beschreven, door den Eerwaardingen D. Georgius Candidius.*

Referanser
----------

1. ↑   Digitale Bibliotheek voor de Nederlandse Letteren, oppført som G. Candidius, DBNL-id cand004, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Biografisch Portaal, «Georgius Candidius», Biografisch Portaal number 16566174[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BPN **·** NKC
 |
En av Tomras panteautomater
**Roy Håvard Tandberg** (født 3. august 1940 i Oslo) er en norsk industridesigner. 
Han er utdannet ved *Art Center College of Design* i LA, California 1967-70, ved. Han arbeidet for Marcks
Hazelquist & Powers, Volvo og N.J. Tvengsberg før han etablerte sitt eget firma i Asker i 1985, og har arbeidet i Norge, Sverige og USA innenfor områdene elektronikk, samferdsel, helse og fritid. Han har tegnet videokonferanseutstyr, Tomras panteautomater, en sammenleggbar kano for Bergans, online-terminalen til Norsk Tipping, barneseter, akebrett og stumpeski for Hamax, biler for Volvo, stoler
for Stål & Stil.

Han mottok Jacobprisen i 2001 fordi han ifølge juryen «kombinerer sitt estetiske talent med en suveren teknisk forståelse. Gjennom mange år har han levert elegante, solide og målrettede industridesignprodukter til det norske markedet», og har mottatt Merket for god design 20 ganger fra 1984 til 2003.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Roy Tandberg, snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  (no) Roy Håvard Tandberg i Store norske leksikon
3. ↑  Aftenposten, 10.1.2002
4. ↑  Budstikka, 3.8.2010
5. ↑  norskdesign.no Arkivert 14. mars 2016 hos Wayback Machine. Søk i designpriser

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** KulturNav
 |
**Kelli Renee Williams** (født 8. juni 1970) er en amerikansk skuespiller. 

Kelli Williams er datter av skuespillerinnen Shannon Wilcox og den plastiske kirurgen John Williams. Hennes foreldre skilte seg da hun var 13 år gammel. Hun har også en bror og to halvbrødre. 

Williams spilte inn flere reklamer som barn. Hun gikk på grunnskole ved Lycée Français, og ble uteksaminert fra Beverly Hills High School i 1988. Mens hun gikk på skolen var hun aktiv innen skolens teateravdelingen. 

Williams begynte sin skuespillerkarriere på TV, da hun var med i en episode av den andre sesongen av CBS-serien *Beauty and the Beast*, og som det første offeret til Hillside Stranglers på TV-kanalen NBC. Hennes første opptredener i spillefilmer var i Zapped Again! (1990) og My Baby (1994).

I 1997 hadde Kelli Williams sin mest kjente rolle som karakteren Lindsay Dole Donnell på ABC sin juridiske dramaserie The Practice. Williams opptrådte også i serien Scrubs, og som Dr. Natalie Durant på NBC-showet *Medical Investigation* som startet høsten 2004 og gikk i 20 episoder før de kansellerte serien. I august 2008 hadde Williams rollen som Dr. Gillian Foster i Fox-serien *Lie to Me* som har i dag kjørt i to sesonger. 

Williams var gift med forfatter Ajay Sahgal fra 1996 til 2017. Paret har tre barn; Kiran Ram (født mai 1998), Sarame Jane (født 3. februar 2001) og Ravi Lyndon (f. 11. juni 2003). Hun har i intervjuer fortalt at hun fikk brystimplantater da hun var 19 år, og fikk dem fjernet igjen da hun var 22 år gammel. Williams snakker både fransk, engelsk og spansk.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w673856t, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kelli Williams på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Kelli Williams i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Kelli Williams på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Kelli Williams på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Kelli Williams hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE **·** Discogs
 |
***Spirit*** er debutalbumet til den britiske sangeren Leona Lewis.

Albumet ble utgitt av Syco Music i november 2007. Albumet var det raskestselgene noensinne i Storbritannia med mer enn 375 000 solgte eksemplarer den første uken etter utgivelsen. Albumet debuterte på førsteplass på listene i 9 land, bl.a UK, Irland, Canada, Australia, New Zealand og Tyskland. Albumet ble nominert for «Best Pop Album» på Grammy Awards.

Sporliste
---------

1. «Bleeding Love» – 4:24
2. «Whatever It Takes» – 3:27
3. «Homeless» – 3:50
4. «Better in Time» – 3:54
5. «Yesterday» – 3:54
6. «Take a Bow» – 3:54
7. «I Will Be» – 3:59
8. «Angel» – 4:14
9. «Here I Am» – 4:52
10. «I'm You» – 3:48
11. «The Best You Never Had» – 3:43
12. «The First Time Ever I Saw Your Face» – 4:26
13. «Footprints in the Sand» – 4:08

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Spirit* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Spirit* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Spirit* på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Helligåndfedrenes sigill.
**Spiritanerne**, eller **Helligåndsfedrene** (fransk: *Congrégation du Saint-Esprit*, latin: *Congregatio Sancti Spiritus sub tutela Immaculati Cordis Beatissimae Virginis Mariae*) er en katolsk misjonskongregasjon opprettet i 1703 i Paris i Frankrike. 

Ordenen begynte som et presteseminar. I 1730-årene begynte man derfra å sende ut misjonærer til de da franske deler av Canada, Ny-Frankrike. De møtte hard motstand under den franske revolusjon og var da nær ved å bli oppløst. Ordenen fikk nytt liv tidlig på 1800-tallet da abbeden François Libermann (1802-1852), en jødisk konvertitt fra Alsace, startet opp virksomheten igjen.

Liebermann grunnla også Maria hellige hjertes selskap, som misjonerte blant tidligere slaver. 

I 1948 ble de to kongregasjoner sammenslått til én, som ble utviklet til en fremgangsrik misjonsorganisadjon særlig i Vestafrika. Spiritanerne ble utbredt over hele Europa og Amerika selv om dens misjonærer for det meste var franske.

I de afrikanske misjoner oppfordret Liebermann sine misjonærer til å forsøke å tilpasse seg de stedlige afrikanske kulturer og ikke oppføre seg som oversittere. De forsøkte også å utdanne prester i Afrika. Det var im,idlertid vanskelig på grunn av latinen og den katolske kirkes krav om sølibat for sitt presteskap, noe somm ikke lokket til seg de store skarer.

Marcel Lefebvre, St. Pius X-broderskapets grunnlegger, var spiritaner og misjonær i Senegal der han ble først apostolisk vikar og senere den første erkebiskopen av Dakar. Lefebvre var ordenens øverste leder fra 1962 til 1968.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Hill, Jonathan, *Den kristna kyrkans historia* (Singapore: Libris 2008) s. 375-376
2. ↑  Den helige Pius X:s prästbrödraskap Arkivert 29. november 2014 hos Wayback Machine. av Lars Cavallin i *Signum*, nr 2 2009
3. ↑  Catholic Hierarchy – Marcel Lefebvre (engelsk)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Holy Ghost Fathers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata