recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***On Dangerous Ground*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Robert Thornby.

Handling
--------

I begynnelsen av første verdenskrig, før Amerika ble involvert i konflikten, er Howard Thornton (spilt av Carlyle Blackwell) en nøytral amerikansk kirurg som for tiden studerer i Tyskland. Men han ser sin tyske kamerat, Ritter Bloem, bli trukket inn i det tyske militæret på grunn av krigen. Mens han forbereder seg på å forlate Tyskland, blir Thornton overrasket av å oppdage en koffert full av kvinneklær som dukker opp på hotell-rommet hans. Denne kofferten blir snart fulgt av kvinnen selv, Louise (spilt av Gail Kane) en spion som forsøker å smugle hemmelige papirer til franske myndigheter. Hun overtaler snart Blackwell til å posere som ektemannen hennes, og hjelpe henne med å smugle papirene ut av Tyskland.

Skuespillere
------------

* Carlyle Blackwell som Howard Barton
* Gail Kane som Louise
* Stanhope Wheatcroft som Hugo Grossman
* William Bailey som Ritter Boehm
* Frank Leigh som Trapadoux

Referanser
----------

1. ↑  ON DANGEROUS GROUND
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *On Dangerous Ground* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *On Dangerous Ground* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *On Dangerous Ground* på Silent Era Rediger på Wikidata
Sensorelement fra SQUID
En **SQUID** (forkortelse fra det engelske **superconducting quantum interference device**, eller «superledende kvanteinterferensapparat») er et ekstra følsomt magnetometer brukt til å måle svært svake magnetfelt, basert på superledende løkker med Josephson-kryss.

SQUID-apparat er sensitive nok til å måle felt så svake som 5 aT (5×10−18 T) i løpet av et par dager med målinger. Støynivået er så lite som 3 fT·Hz-½. Til sammenligning produserer en vanlig kjøleskapsmagnet 0,01 tesla (10−2 T), og noen prosesser i dyr produserer ganske svake magnetfelt mellom 10−9 T og 10−6 T. Et nylig oppfunnet SERF atom-magnetometer er potensielt mer sensitivt og krever ikke veldig lave temperaturer.

Referanser
----------

1. ↑  Ran, Shannon K’doah (2004). *Gravity Probe B: Exploring Einstein's Universe with Gyroscopes* (PDF). NASA. s. 26.
2. ↑  D. Drung, C. Assmann, J. Beyer, A. Kirste, M. Peters, F. Ruede, and Th. Schurig (2007). «Highly sensitive and easy-to-use SQUID sensors» (PDF). *IEEE Transactions on Applied Superconductivity*. 17 (2): 699. Bibcode:2007ITAS...17..699D. doi:10.1109/TASC.2007.897403. Arkivert fra originalen (PDF) 19. juli 2011. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link) «Arkivert kopi» (PDF). Archived from the original on 19. juli 2011. Besøkt 18. desember 2017. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Trikhonidasjøen** (gresk: Λίμνη Τριχωνίδα - *Limni Trikhonida*) er den største naturlige innsjøen i Hellas. Den har et areal på 98,2 km² og ligger i prefekturet Etoloakarnania sørøst for byen Agrinio.

Innsjøen ligger i et område med middelhavsklima. Den er en varm monomiktisk innsjø; om sommeren er vannet lagdelt med varmt vann øverst, men om vinteren har alt vann samme temperatur slik at vannmassene sirkulerer fra bunn til overflate. Det er lite fosfor og nitrogen i vannet, og den klassifiseres som en næringsfattig innsjø.

Nedbørfeltet på 215 km² er et karstlandskap der grunnen består av kalkstein, og det er lite overflatevann renner til innsjøen. Vannstanden har en årlig svinging på ca. én meter, noe som skyldes variasjoner i underjordiske vannstrømmer, fordamping om sommeren og uttak til kunstvanning.

Trikhonidasjøen ligger i en graben, der jordskorpa synker inn. Innsjøen kan være svært gammel, kanskje fra midtre eller sen pliocen. Den har tidligere vært større, slik at den hang sammen med Lysimakhiasjøen i vest. Innsjøen er dyp, gammel og har mange ulike habitater, som tette bestander av makrofytter, steinete strender og undervannskilder der grunnvann strømmer opp. Dette gjør at det finnes mange endemiske arter i innsjøen.

Det er minst 24 sneglearter og ni muslingarter i innsjøen. Åtte av disse bløtdyrartene finnes bare i Trikhonidasjøen og Lysimakhiasjøen. Det er to endemiske fiskearter, tangkvabben *Salaria economidisi* og kutlingen *Economidichthys trichonis*. Fiskearter med en litt større utbredelse er *Luciobarbus albanicus*, *Rutilus panosi*, *Scardinius acarnanicus*, *Tropidophoxinellus hellenicus*, *Cobitis trichonica*, gresk malle (*Silurus aristotelis*) og *Economidichthys pygmaeus*. Det vidt utbredte liten stripefisk (*Atherina boyeri*) finnes også.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  T. Tafas, D. Danielidis, J. Overbeck og A. Economou-Amilli (1997). «Limnological survey of the warm monomictic lake Trichonis (central western Greece); I. The physical and chemical environment». *Hydrobiologia*. 344 (1–3): 129–139. ISSN 1573-5117. doi:10.1023/A:1002914629984. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  C. Albrecht m.fl. (2009). «Mollusc biodiversity and endemism in the potential ancient Lake Trichonis, Greece». *Hydrobiologia*. 51 (2): 357–375. ISSN 2168-9075. doi:10.4002/040.051.0209.
3. ↑  Wild Greece Editions – The freshwater fishes of Greece (S. Alexiou, oktober 2013) Arkivert 19. august 2014 hos Wayback Machine. Besøkt 15. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Trichonida – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Penthesilea (1862), av Gabriel-Vital Dubray (1813–1892). Louvre, Paris
**Penthesilea** eller **Penthesileia** (gresk: Πενθεσίλεια) er i gresk mytologi en amasonedronning, datter av Ares og Otrera, søster av Hippolyta, Antiope og Melanippe.

Penthesilea skal ha kommet til å drepe Hippolyta med et spyd mens de var på jakt. Ifølge mange kilder ga denne ulykken Penthesilea så mye sorg at hun bare ønsket å dø, men som amasone og kriger måtte hun i så fall dø med ære og i et slag. Derfor var det lett å overtale henne til å delta i den trojanske krigen, der hun kjempet på Trojas side.

Det ble sagt at Penthesilea ble drept av Akilles i kamp. Etter at hun var død, ble Akilles slått av hennes skjønnhet. Da en av de greske soldatene, *Thersites*, lo av ham for dette, drepte Akilles ham. Etterpå ville flere grekere ha ham til å kaste Penthesileas levninger i en elv, noe han til slutt måtte gi etter for. 

Det var tolv andre amasoner på Penthesileas side, deriblant Antibrote, Ainia, og Klete. Kletes skip kom imidlertid ut av kurs, og hun nådde aldri fram til Troja.

Som dronning av amasonene, ble Penthesilea etterfulgt av Antianara.

Referanser
----------

1. ↑  Apollodorus s. 154
2. ↑  Vandvik 1963 s. 206

Kilder
------

* Apollodorus (1997). *The Library of Greek Mythology*. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-953632-0.
* Eirik Vandvik (1963). *Blant gudar på Olymp*. Det norske Samlaget.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
Triinu Kivilaan (født 13. januar 1989 i Viljandi, Estland) er en estlandsk sanger og tidligere modell, best kjent som tidligere medlem i popgruppa Vanilla Ninja. 

Hun gikk på videregående skole i Viljandi, men Kivilaan ville avslutte studiene i Tyskland.
Hun lærte å spille piano, saksofon og bass. I 2004 erstattet hun Maarja Kivi i popgruppa Vanilla Ninja.
En grunn til at hun erstattet Kivi var at de hadde mange like trekk ved utseende, til og med navnene lignet!
Kivilaan forlot bandet i 2006 på grunn av forskjellig musikkinteresse. Etter at hun forlot Vanilla Ninja har hun kommet tilbake som soloartist.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 971333, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Triinu Kivilaan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Triinu Kivilaan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Triinu Kivilaan på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Triinu Kivilaan på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Triinu Kivilaan på Facebook Rediger på Wikidata

* Triinu Kivilaan på Myspace Rediger på Wikidata

  

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Palazzo Corsini.
**Palazzo Corsini** er et palass i Roma, oppført i pakt med senbarokkens arkitektur etter tegninger av Ferdinando Fuga. Palasset ble oppført for familien Corsini mellom 1730 og 1740. Palasset er en utbygging av det tidligere palasset Riario som mellom 1659 og 1689 hadde tjent som bosted for den abdiserte dronning Kristina av Sverige.

Palasset, som ligger i Trastevere, huser Galleria Corsini og Accademia dei Lincei.

Bilder
------

|  |
| --- |
| * Den hellige Johannes Døperen av Caravaggio er et av maleriene i Galleria Corsini.*Den hellige Johannes Døperen* av Caravaggio er et av maleriene i Galleria Corsini.
 |

Kilder
------

* *Roma* **(italiensk)**. Milano: Touring Club Italiano. 2002. s. 580–582. ISBN 88-365-2541-5.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Palazzo Corsini alla Lungara (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
«***O Gine, du deilige mø***» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1956. Han forteller at melodien skal være «Der vanker en kunstner ved Tiberens bredd».

Teksten
-------

**1.**Der vanker en yngling ved Lagårdens å,  

med trøye og med trætøfler på.  

På hodet der bar han en fløyelskaskett  

som kledte ham så nett.  

Og krøllene der viftet i aftens vind  

mens tårene de randt på den solbrente kinn.  

Ja, Christian han led av hjertepine  

han ventet på sin egen Gine,  

ja Gine den deilige mø, er du med på den  

ja ved blanken sjø  

på Gine den deilige mø.  

  

**2.**Og Gine hun hørte hans elskede røst,  

han bragte ham vennlig sin trøst,  

med huller på sitt skjørt, men med elskov i sin sjel,  

hun rakte ham en pæl.  

Og sade: Min søte Christian du øllede gutt  

her kommer jeg med kjærlighet, ja og med sprut.  

Og Christian han sagde med kjærlige mine  

jeg elsker kun deg min egen Gine.  

Min Gine du deilige mø, er du med på den  

ja ved blanken sjø,  

min Gine min deilige mø  

så delte de pæglen og kjøpte en ny.  

  

**3.**Og timene lette mon fly,  

den fløyelskaskett blev en hatt, en av bly.  

Om kjærligheten ute på gården med lyst  

høyt sang de i sky.  

I donnerten de støttede bryst i mot bryst  

og Christian han sang med øllet mine:  

Jeg elsker jo kun min egen Gine  

min Gine, den deilige mø, er du med påd en  

ja ved blanken sjø  

mi ngine den deilige mø.  

  

**4.**Og som han nu satt der og kjælede for sin mø  

faldt begge ut i speilklare sjø,  

straks strømmet han etter sin fløyelskaskett  

som kledte ham så nett.  

Og hennes tøfler vovet den selvsamme dyst  

den høyre den landet på den motsatte kyst.  

O Christian så høyt hun måtte hvine  

spring ut og berg din Gine.  

Din Gine, den deilige mø, er du med på den  

ja ved blanken sjø  

min Gine du deilige mø.  

  

**5.**Så kom en betjent og han halede dem inn,  

driv våte inntil deres skinn.  

I brummen de kom og de sove på en brisk  

ja loven den er striks.  

Der lå de og drømte om snapse så skjønt  

og våknet og utbrøt: Hvor livet er skjønt.  

Da Christian han fant sin tro Madame  

så veldig han monne henne kramme.  

Min Gine du deilige mø, er du med på den  

ja ved blanken sjø  

min Gine du deilige mø.  

  

**6.**Så førtes de begge til Lagårdens hjem  

som skjebnen har åpnet for dem  

og Gine fikk tørret sitt våte gevandt  

mens tårene randt.  

O Christian du er jo mitt liv og min lyst  

ja Christian du er jo mitt håp og min trøst.  

Hos deg kan man glemme tørstens pine  

du elsker jo kun din egen Gine.  

På søndag ses med din mø, er du med på den,  

ja ved blanken sjø  

din Gine, din deilige mø.

Kilder
------

* De gamle visene 2 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1973
**Giallo** var en italiensk form for elegante, skrekkbetonte thrillere på 1960- og 70-tallet. Filmene inneholdt ofte mye vold og avkledde kvinner og kan ses som en forgjenger til slasher-genren. Benevnelsen *giallo* kommer i fra det italienske ordet for *gul* som også var den fargen omslaget filmene hadde hatt siden 1920-tallet. Pioneerer innenfor sjangeren er Mario Bava og Dario Argento.

Historie
--------

Mario Bava er den som anses ha grunnlagt hele sjangeren med sin film *La Ragazza che sapeva troppo* fra 1963. Det er en svart-hvittfilm sterkt inspirert av bølgen av *krimis* som hadde dominert i Tyskland på 1950-tallet. Da Bava året etter laget *Sei donne per l'assassino* i *farge* hadde såvel grunnformelen med et mordmysterium som en sentral del av handlingen og en filmatisk mystisk og fargerik palett blitt utviklet.

Dario Argento var viktig for sjangerens utvikling. Hans *Fuglen med krystallfjærene* (1969) tok i bruk et djervt kameraarbeid og morderens psykologiske motiv, ting som går igjen i nesten alle etterfølgende filmer i sjangeren. Morderens bakgrunn og en pseudopsykologisk forklaring til mordet utforskes i blant in absurdum. Lucio Fulcis *New York Ripper* (1982) er en av sjangerens sorte får, da volden i filmen er så grov og kvinnesynet så misogynistisk.

Kjente giallo-filmer
--------------------

* *A Blade In The Dark*
* *Deep Red*
* *New York Ripper*
* *Who Saw Her Die?*
* *What have done to Solange?*
* *Seven Bloodstained Orchids*
* *The House with the Laughing Windows*
* *Tenebre*
* *Fuglen med krystallfjærene*
* *Don't torture a Duckling*
* *The Bloodstained Shadow*
* *Macabre*
* *Short night of the Glass Dolls*
* *Death walks at Midnight,*
* *The cat o' nine tails*
* *Opera*
* *Trauma*
* *The Black Belly of the Tarantula*
* *The Case of the Scorpion's Tail*

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**お** i hiragana og **オ** i katakana er tegn i japansk kana som hver representerer en mora. Uttalen (hør hjelp•info) av お/オ er vanligvis translitterert til [o]. På norsk vil denne lyden oftest bli assosiert med bokstaven *å*.

Tegnet befinner seg på femteplass, lengst til venstre i tabellen for systematisering av tegn, gojūon.

Herkomst
--------

お og オ stammer begge fra kanji-tegnet 於. Denne kom fra Kina via det såkalte man'yōgana (万葉仮名), forløperen til hiragana og katakana.

Varianter
---------

Det finnes også mindre versjoner av O på Kana som ser slik ut: ぉ/ォ. Disse blir brukt for å uttrykke fremmede ord/bokstaver på japansk ved å endre siste vokal, slik som フォ (fo). Dermed kan man enkelt forme ord som フォルベス (Forbes) som ellers ville være umulig med store tegn.

Strøkenes rekkefølge
--------------------

**Hiragana お** blir tegnet med tre strøk:

1. En horisontal linje fra venstre til høyre.
2. En vertikal linje gående nedover, som deretter tar en sløyfe oppover før den fullfører en kurve først mot høyre, så nedover og til sist mot venstre.
3. Et kort, aksentlignende strøk plassert til høyre for resten av figuren.

**Katakana オ** blir også tegnet med tre strøk:

1. En horisontal linje fra venstre mot høyre.
2. Et vertikal strøk fra oppe til nede, som kutter det første strøket og avslutter med en liten fane mot venstre.
3. Ved krysset mellom de to første strøkene tegnes et diagonalt strøk gående nedover mot venstre.
**Værdikommissionen** var en dansk statlig kommisjon nedsatt av Lars Løkke Rasmussens regjering som et ledd i finanslovsavtalen for 2011. Forslaget om å opprette kommisjonen ble fremsatt av Kristendemokraternes folketingsmedlem Per Ørum Jørgensen og inngikk i avtalen mellom forlikspartiene bak finansloven. Mandatet skulle være løst innen utgangen av 2012, men kommisjonen ble av Helle Thorning-Schmidts regjering nedlagt med øyeblikkelig virkning 26. januar 2012.

Oppgaver
--------

Kulturminister Per Stig Møller uttalte om kommisjonens oppgaver:

«Vi lever i en tid hvor samfunnet hurtig forandrer seg, og hvor våre levemønstre er under stadig forandring og utvikling. Nye tendenser gjør seg gjeldende, og våre verdigrunnlag endrer seg bevisst eller ubevisst i takt hermed. Regjeringen har derfor nedsatt en verdikommisjon, som i den kommende tid skal undersøke hvilke verdier der er av betydning for oss dansker i dag.»
Arbeidet ble organisert i fire hovedtemaer:

* Familien med særlig vekt på barns oppvekst og oppdragelse
* De nære fellesskap i lokalsamfunnet
* Den moderne livsstils påvirkning av våre liv
* Den enkeltes frihet og det personlige ansvar

Kritikk
-------

Professor Asbjørn Sonne Nørgaard ved Syddansk Universitet uttalte at han ikke forventet at Værdikommissionen kan nå noen konkrete resultater. Fra politisk side uttalte Socialistisk Folkepartis kulturtalsperson Pernille Frahm at kommisjonen burde nedlegges hurtigst mulig, mens Socialdemokraterne uttrykte skepsis, men mente at det var klokest å avvente hva arbeidet medførte.

Se også
-------

* Verdikommisjonen

Referanser
----------

1. ↑  Regeringen nedlægger værdikommission
2. ↑  Kulturturministeriet: *Værdikommissionen er nedsat*[*død lenke*]
3. ↑   Kommisorium for Værdikommissionen
4. 1 2  *Værdikommission mødes med skepsis*, Kristeligt Dagblad 11. februar 2011 Arkivert 17. august 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
***Orphilodes*** er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden.

Utseende
--------

Små, brunlige til svarte biller, gjerne ganske blanke og glatte. Kroppsformen er mer eller mindre bredt oval. Antennene er klubbeformede. **Hodet** er forholdsvis lite og ofte skjult under brystskjoldet. Mange arter har to punktøyne i pannen. Antennene består av 5-11 ledd og er vanligvis nokså korte, med en tydelig, 1-3 leddet kølle. Hos hannene til noen arter er det ytterste leddet sterkt forstørret, like langt som resten av antennen. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra firkantet eller halvsirkelformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. **Dekkvingene** er oftest noe flate. Hos noen arter dekker de ikke hele bakkroppen. **Beina** er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. **Larvene** er mer eller mindre kjegleformede og gjerne kledt med lange hår.

Levevis
-------

Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Ute i naturen lever de av kadavere, matrester i fuglereir, insektrester i vepse- og humlebol og lignende. De nyklekte larvene er svært aktive og kan komme seg inn gjennom ganske små åpninger.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien klannere, Dermestoidea – bare én familie
			* Familien klannere, Dermestidae
				+ Underfamilien **Orphilinae** LeConte, 1861
					- Slekten ***Orphilodes*** Lawrence & Slipinski, 2005
						* *Orphilodes australis* Lawrence & Slipinski, 2005
						* *Orphilodes malleecola* Lawrence & Slipinski, 2005
						* *Orphilodes minor* Lawrence & Slipinski, 2005

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Orphilodes* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Orphilodes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Orphilodes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Vækstcenteret** er et senter for bevissthetstrening i Danmark, hvor det undervises i meditativ praksis og i forskjellige former for selvutvikling. Senteret ledes av Jes Bertelsen, som i 1982 sammen med Hanne Kizach grunnla stedet. Undervisningen ivaretas av en gruppe med faste undervisere, samt gjestelærere.

Grunnlaget for undervisningen bygger på Jes Bertelsens ideer og 25 års systematisk pedagogisk utviklingsarbeid, utmyntet i Vækstcenterpedagogikken. Pedagogikken legger vekt på å skille mellom selvutvikling, terapi og meditasjon, og inneholder et menneskesyn som blant annet omfatter en ikke-vitenskapelig energiforståelse, tro på reinkarnasjon og overnaturlige evner.

Vækstcenteret er organisert som en næringsdrivende stiftelse med basis i kursvirksomhet. Stiftelsens formål er å støtte utviklingen og formidlingen av Vækstcenterpedagogikken. Verdigrunnlaget bygger på en respekt for demokratiske styreformer, det kristne kulturgrunnlag, anerkjennelse av likhet mellom kjønnene og åpenhet for en vitenskapelig innfallsvinkel til psykologisk og spirituell utvikling.[] Bertelsen er ansatt av stiftelsen og mottar lønn tilsvarende en folkehøyskolerektor. Stiftelsens regnskap er tilgjengelig gjennom den danske Ervervs- og Selskapsstyrelse.

Vækstcenteret definerer seg selv som et moderne og åpent «legkloster». Av danske religionsforskere beskrives Bertelsen og de som aktivt forholder seg til stedet, som «Jes Bertelsen–bevegelsen». Dette er dog ikke en betegnelse som har fått alment innpass.[] Av kristent funderte kritikere, kalles Vækstcenteret for en nyreligiøs sekt.[]

Vækstcenterfellesskapet består av ca. 60 voksne, også kalt fastboende. Stedet drives av frivillig arbeid, primært av de fastboende, samt fra de som gjester stedet. Det er årlig ca. 1000 mennesker som benytter seg av Vækstcenterets kurs- og undervisningstilbud, hvorav mange kommer fra Norge.[] Hovedvekten av de som er tilknyttet Vækstcenteret, er mennesker som profesjonelt arbeider med andre mennesker, for eksempel psykologer, behandlere, undervisere, konsulenter og leger.[] Derutover er det typisk kunstnere, arkitekter og andre som arbeider kreativt.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Jens Erik Risom: «Vækstcenterpædagogikken», 2006». Arkivert fra originalen 6. mars 2021. Besøkt 25. mai 2008.
2. ↑  Helle Hinge: «New Age på dansk – Jes Bertelsen-bevægelsen», København, Gyldendal, 1995

Eksterne lenker
---------------

* Vækstcenteret

Portal: Danmark
Tropisk regnskog på Fatu Hiva i Fransk Polynesia

Regnskog på Fatu Hiva
**Fatu Hiva**, av og til **Fatu Iva** eller **Fatuhiva** (tidl. Isla Magdalena på spansk) er en øy og kommune i Fransk Polynesia i Stillehavet. Det er den sørligste av Marquesasøyene. Fatu Hiva er også den mest isolerte av de befolkede øyene.

Geografi
--------

Østkysten av Fatu Hiva preges av trange daler, adskilt av bratte fjellrygger som går helt ut i havet. For å bevege seg mellom dalene, må man enten krysse fjellet eller bruke båt. Landsbyen Uia ligger i den største av dalene.
Vestkysten har to viktige bukter: Hana Vave (også kjent som Jomfrubukta eller Baie des Vierges) i nord, og den godt beskyttede havnen til Omo'a i sør. Det er også flere små daler mellom disse to.

Sentrum av øya er et platå som stort sett er dekket av høyt gress og pandanustre. I sør på platået går en fjellrygg, Tauauoho, sørover med sin høyeste topp på 945 m. Denne er den høyeste toppen på Fatu Hiva. I retning nordvest fra platået går fjellryggen Fa'e One, med sin høyeste topp på 820 m.

Demografi
---------

I 2017 var folketallet i kommunen Fatu Hiva 633.

Folk på øya bor hovedsakelig i tre landsbyer:

* Hana Vave
* Omo'a
* Uia

Annet
-----

*På jakt efter paradiset: Et år på en sydhavsø* er tittelen på en bok skrevet av Thor Heyerdahl, som skildrer det oppholdet han og kona Liv hadde på øya i 1937-1938.

Se også
-------

* Stillehavet

Referanser
----------

1. ↑  «Les populations légales de Polynésie française en 2017. Recensement de la population», Institut national de la statistique et des études économiques, 27. desember 2017. Lest 3. februar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Benedikte Moltumyr Høgberg** (født 29. november 1972) er en norsk jurist. Hun er professor ved Institutt for offentlig rett ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Høsten 2009 disputerte hun med doktoravhandlingen *Tilbakevirkningsforbudet i norsk rett*. Hun ble førsteamanuensis ved Institutt for offentlig rett i 2012 og fikk samme år opprykk til professor. Hennes forskningsområder omfatter statsrett, menneskerettigheter og juridisk metode. Høgberg har tidligere jobbet for Advokatfirmaet Schjødt, som dommerfullmektig på Eidsvoll og en kort periode i Justisdepartementets lovavdeling.

Høgberg var fagsekretær for Menneskerettighetsutvalget (Lønning-utvalget) som fremmet forslag til nye menneskerettigheter i Grunnloven frem mot grunnlovsjubileet i 2014. Hun ble medredaktør av *Tidsskrift for rettsvitenskap* i 2014.

Høgberg er oldebarn av den tidligere stortingspolitikeren Ole Martin Lappen.

Referanser
----------

1. ↑  Benedikte Moltumyr Høgberg, Institutt for offentlig rett, Det juridiske fakultet, UiO

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Benedikte Moltumyr Høgberg i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** CRIStin
 |
*Aquila audax*
**Kilehaleørn** (*Aquila audax*) er en stor haukefugl (Australias største), den har en lengde fra 90-110cm og et vingespenn fra 210-240cm. Hunnen veier typisk 3 til 5,8 kg, mens hannen er på 2 til 4 kg. Ørnen har fått navnet sitt fra sin karakteristiske kileformede hale.

Kilehaleørnen finnes i store deler av Australia, samt i sydlige deler av Ny Guinea.

Kilehaleørnen jakter mye på små kenguruer, og finner også ofte påkjørte kenguruer langs veien. 

Lenge var kilehaleørnen upopulær fordi den ble antatt å spise mange lam. Det ble utlovet skuddpremie, og opptil 30 000 individer ble drept per år. Nå har man oppdaget at den i stor grad jakter på harer og kaniner, som av mange blir sett på som skadedyr. I enkelte områder kan harer og kaniner utgjøre opptil 90 % av næringen. Dermed er kilehaleørnen blitt populær igjen, og populasjonen er i vekst. 

Kilehaleørner holder typisk sammen i par. Hvert par kan forsvare et revir på fra 3 x 3 km til over 10 x 10 km. 

Kilehaleørnen lager oftest reder i trær. Redene kan være 2 til 5 meter brede. Hunnen legger ofte to egg. Disse ruges av begge foreldrene, og klekkes etter rundt 45 dager.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *kilehaleørn* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *kilehaleørn* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *kilehaleørn* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *kilehaleørn* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *kilehaleørn* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Aquila audax* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Aquila audax* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Aquila audax* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN
 |
**Sørlandets football liga** (**SFL**) var en amerikansk fotball-liga på Sørlandet, startet i 2004.

I 2003 startet planene på Sørlandet med realisering av en egen 9-manns liga. Bak sto Kristiansand Gladiators og Arendal Wildcats. Etter en langvarig feide med Norges Amerikansk Fotballforbund (**Noaff**) rundt bruken av importspillere, så bestemte de to sørlandslagene seg for å bryte med forbundet, og lage en egen tilpasset 9 manns liga med lag fra region sør.

Opplegget skilte seg ut med blant annet et forbud mot importspillere, 9-manns lag, kortere spilletid og ikke mist kortere reisetid lagene seg i mellom. Det var også noe forenklet i forhold til oppmerking samt dommerbesetning. Alt i alt så gjorde man endringer basert på hva som kunne forenkle sporten på norsk nivå. Planen lyktes til fulle, og fra å være kun et lag i Agder med ca. 25 medlemmer, så vokste SFL seg til å telle over 100 aktive utøvere. Felles for de fleste utøverne var nok at man i langt større grad klarte å kombinere gleden ved amatøridrett, samt opprettholde et vist sportslig nivå.

Shannon Currie, Allan Wetrhus og Jørgen Benestad-Johansen, var sentrale skikkelser i oppbyggingen av miljøet. I 2004 var planene ett faktum og de første kampene i SFL ble satt i gang. Rogalandsbaserte Gandal Giants og Stavanger Eagles ble også innlemmet i ligaen, som fra før av telte nevnte Wildcats og Gladiators, samt rekruttlaget til Wildcats ved navn Arendal Panthers. Rekruttløaget til Gladiators, Otra Raiders ble også med. Søgne Stallions deltok også i den aller første sesongen av SFL.

Ligaen som ble dominert av Gandal Giants (mestere 3 år på rad) så sin ende i 2006 grunnet interne stridigheter lagene imellom.
Bengal Presidency (1858) på et moderne kart
Bengal Presidency på et historisk kart fra 1858
**Bengal Presidency**) var et av de tre overordnede forvaltningsenheter i Britisk India. De to andre var Bombay Presidency og Madras Presidency.

Geografi
--------

Bengal Presidency omfattet i hovedsak den østlige del av det indiske subkontinent og strakk seg fra det senere Bangladesh og langt i flere retninger og især vestover, slik at det omfattet det som senere ble de indiske delstatene Vest-Bengal, Assam, Bihar, Orissa, Uttar Pradesh, Uttarakhand, Punjab, Haryana, Himachal Pradesh og deler av Chhattisgarh, Madhya Pradesh, Maharashtra; og i det senere Pakistan helt inntil North-West Frontier Province, og i sørøst med mye av Myanmar. Penang og Singapore hørte likeså inn under Bengal Presidency en tid, inntil de i 1867 ble lagt til kronkolonien Straits Settlements.

Historie
--------

Presidentskapet Bengal ble opprettet i 1684 og ble forvaltet av det britiske ostindiske kompani, helt til 1858 da det ble lagt inn under den britiske krone. Regjeringssetet befant seg i festningen Fort William i Govindpore, en av de tre landsbyer som ble sammenslått og skulle bli til Calcutta. I 1877 fikk dronning Victoria tittelen keiserinne av India, og britene erklærte Calcutta til hovedstad i «kronkolonien India».

Den 16. oktober 1905 ble Indias mest folkerike provins Bengal delt av britene for å få en bedre forvaltningssituasjon. I en vestlig landsdel, hvori inngikk Bihar og Orissa, var befolkningen i hovedsak hinduer; i en østlig landsdel, der også provinsen Assam ble medtatt, var flertallet muslimer. Indiske nasjonalister så i denne delingen en britisk hensikt om å så splid innen den bengalske befolkning, som ved sin historie og sitt språk hadde blitt stadig mer forenet. Etter mye vold og urolighet reviderte britene denne deling av Bengal i 1912. De bengalispråklige områder ble da til provinsen Bengal, og slik forble det for resten av tiden britene hadde herredømme i India, frem til 1947.

Referanser
----------

1. ↑  N. Jayapalan. *History Of India (from National Movement To Present Day)*. New Delhi: Atlantic Publishers & Dist. s. 15.
2. ↑  Kavalam Madhava Panikkar: *A survey of Indian History*. Asia Publishing House, Bombay, 12. opplag 1962, s. 221.

Litteratur
----------

* C. A. Bayly *Indian Society and the Making of the British Empire* (Cambridge) 1988
* C. E. Buckland *Bengal under the Lieutenant-Governors* (London) 1901
* James Dewar Bourdillon, *The Partition of Bengal* (London: Society of Arts) 1905
* Susil Chaudhury *From Prosperity to Decline. Eighteenth Century Bengal* (Delhi) 1995
* William Wilson Hunter, *Annals of Rural Bengal* (London) 1868, and *Odisha* (London) 1872
* *Imperial Gazetteer of India*. Volume 2: The Indian Empire, Historical. Oxford: Clarendon Press. 1909.
* P.J. Marshall *Bengal, the British Bridgehead 1740–1828* (Cambridge) 1987
* Ray, Indrajit *Bengal Industries and the British Industrial Revolution (1757–1857)* (Routledge) 2011
* John R. McLane *Land and Local Kingship in eighteenth-century Bengal* (Cambridge) 1993

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bengal Presidency – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Voss er et annet eksempel på norsk kildevann
**Kildevann** defineres ofte som vann av god mikrobiologisk kvalitet med opphav i en bestemt vannkilde, for eksempel et bestemt grunnvannsreservoar eller et bestemt naturlig oppkomme. Kildevann skal oppfylle krav til drikkevann, i henhold til «drikkevannsforskriften», om det skal distribueres kommersielt.

I motsetning til vanlig drikkevann, kan ikke kildevann være gjenstand for annen behandling enn utskillelse av ustabile stoffer, som jern og mangan, fullstendig eller delvis fjerning av karbondioksid eller tilførsel eller gjeninnførsel av karbondioksid. Vannet kan heller ikke desinfiseres for å redusere eller fjerne de naturlig forekommende mikroorganismene. Det skal altså være så naturlig og så representativt for kilden som mulig.

Forskjellen på kildevann og mineralvann er at sistnevnte er rikere på mineraler og sporstoffer.

Se også
-------

* Springvann

Referanser
----------

1. ↑  Mattilsynet. (2013-01-10). *Markedsføring av vann på flaske*. Besøkt 2013-08-03

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Sørlandets båtmesse** er en årlig båtmesse som arrangeres i Pollen i Arendal.

Bak messen står Idrettsforeningen Trauma, som stiller med 500 dugnadsarbeidere for å få gjennomført messen. Hovedinntekten til klubben er fra denne messen.

I 2007 var det 20 000 besøkende på messa. I 2008 var det 200 utstillingsbåter på vann og 15 på land. I 2009 ble messen holdt 21. - 24. mai, og det ble blant annet vist en båt fra Princess på 95 fot (30 meter) med 500 kvadratmeter areal innendørs, tilsvarende tre vanlige eneboliger. Båten kostet 65 millioner kroner.

Jan Erik Larssen fra Autofil har flere ganger vært på messen, bla annet med en batteridrevet sjekte fra Eikeli Båtbyggeri og en «boble»-båt.

I 2010 arrangeres messen for 30. gang.

Referanser
----------

1. ↑  Båtavisa - Båtmesse i Arendal for 28. gang![*død lenke*]
2. ↑  Agderposten - Se bilder fra båtmessen
3. ↑  Din båtside - Godt salg på Sørlandets Båtmesse[*død lenke*]
4. ↑  Båtavisa - Vel overstått messe i Arendal[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Statuer av de hellige biskoper Ingenuin og Albuin på Kassianalteret i domkirken i Brixen, der deres relikvier venereres
Den hellige **Albuin** (født på 900-tallet, død 5. februar 1006 i Brixen) stammet fra aribonene, en adelsslekt i Kärnten. Han ble bispeviet i 975.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Albuin var sønn av markgreven Albuin av Kärnten og hans hustru Hildegard. For hans studier ved katedralskolen i Brixen overlot Albuin til sin mor det store landgodset Stein ved Möchling i Drautal.

### Biskop

Den 8. september 977 nevnes han for første gang som biskop av *Säbener* og Brixner kirke *(sanctæ Sabianensis et Prixianensis ęcclesiæ ępiscopus) i* en urkunde. Med dette dokument overførte keiser Otto II herregården Reifnitz i Kärnten.

Biskop Albuin ønsket å gjøre sin residens lettere tilgjengelig og gjøre sine områder lettere å nå for seg selv også; han ville bo nærmere bispedømmets midtpunkt. Derfor flyttet han rundt år 990 sitt bispedømme fra det fjellrike steinete Säben til det jevnere terreng ved Brixen, som dessuten var vokst frem som en større by og var blitt hele områdets kulturelle midtpunkt.

Dette tiltalet førte også til at man fikk en ny skyddshelgen i Brixen-domkirken. I stedet for den hellige Stephan ble nå den hellige Kassian (Säbens vernehelgen) venerert. Dette skulle sikre kontinuiteten mellom det gamle bispesete Säben med det nye bispesete i Brixen, også i religiøst henseende.

Biskop Albuin ledsaget keiser Otto II, som hadde en urolog regjeringstid med kriger mot Böhmen, Bayern og Frankrike. Men biskopen i Brixen var ham tro. Dette lojalitetsbevis lot ikke keiseren gå hen ubelønnet. Han både bekreftet de gamle karolingiske immunitetsprivilegier, men anerkjente ogstå det beskoppelige fogderi. Også hans etterfølger, keiser Henrik II, gav biskop Albuin videre landegods, blant annet i Regensburg, Krain og Villach. Han overdro i 1004 ham herredømmet over Veldes in Krain. Brixens katedralskoles blir nevnt for første gang i kilder fra denne tid.

Biskapen ledsaget keiser Henrik II på hans felttog til Italia mot Arduin av Ivrea, før han døde i 1006.

Litteratur
----------

* (de) Ekkart Sauser: «Albuin» i *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Bind 16, Herzberg 1999, ISBN 3-88309-079-4, sp. 17–18.
* Heinz Wieser: *Alter Diözesanpatron starb vor 1000 Jahren*, i: *Osttiroler Bote*, Ausgabe vom 9. Februar 2006

Referanser
----------

1. ↑  Martin Bitschnau, Hannes Obermair (2009). *Tiroler Urkundenbuch, II. Abteilung: Die Urkunden zur Geschichte des Inn-, Eisack- und Pustertals. Bd. 1: Bis zum Jahr 1140*. Innsbruck: Universitätsverlag Wagner. s. 126–128.

Eksterne lenker
---------------

* Albuin von Säben-Brixen im Heiligenlexikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**OnRelay** er et firma grunnlagt i 2000 av blant andre Ivar Plahte og Marie Wold.

Selskapet utvikler og selger produkter og tjenester innen VoIP (Voice over Internet Protocol). Det mest kjente produktet er MBX som er en sømløs kobling mellom PBX/PABX og mobiltelefon som medfører store økonomiske besparelser (typisk rundt 40%) for mobilutgifter gjennom intelligente løsninger.

Selskapet har hatt hovedkvarter utenfor London i England men har flyttet hovedkontoret til San Francisco, USA. Selskapet har også kontor i Oslo i Norge.

Utviklingsstaben har en stor del av norske medarbeidere, og har delvis bakgrunn fra Ivar Plahte's banebrytende arbeid innen Telenor Nextel hvor flere av verdens første kommersielle VoIP-tjenester ble lansert av Plahtes «telekom over IP»-enhet.

Selskapet samarbeider blant annet med Nokia, Cisco, IBM, Avaya, Siemens AG og andre med utvikling og salg av selskapets produkter.

Eksterne lenker
---------------

* OnRelay sin offisielle hjemmeside
* OnRelay sin ledelse og bakgrunn
* VON Europe 2006, hvor Ivar Plahte holder presentasjon om emnet IP-TV
* OnRelay investorpresentasjon, Ariadne Capital Journal
* OnRelay investornotat, GEIF
**Scott Baird** (født 7. mai 1951 i Bemidji i Minnesota) er en amerikansk tidligere curlingspiller som deltok i de olympiske leker 2006 i Torino.

Baird vant en olympisk bronsemedalje i curling under vinter-OL 2006 i Torino. Han var med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i curlingturneringen for menn bak Canada og Finland. De tapte semifinalen til Canada med 5-11 men vant bronsefinalen over Storbritannia med 8-6. De andre på laget var Pete Fenson, Shawn Rojeski, John Shuster og Joseph Polo.

OL-medaljer
-----------

* 2006 Italias flagg Torino - Bronse Bronse i curling, menn USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Scott Baird – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Scott Baird – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Scott Baird – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Scott Baird – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Scott Baird – World Curling Federation Rediger på Wikidata
* Scott Baird[*død lenke*] – statistikk på *Olympic.org*
Greby gravfelt
Greby gravfelt på 1800-tallet G. Brusewitz
**Greby gravfelt** er det største gravfeltet fra jernalderen i Bohuslän.

Feltet ligger rett nord for Grebbestad i Tanum kommune. Det omfatter ca. 200 gravminner av varierende form, de fleste er runde gravhauger, men her er også avlange langhauger, og runde og ovale steinsettinger. Karakteristisk for feltet er ca. 40 store bautasteiner. 

I 1870 undersøkte arkeologen Oscar Montelius elleve av haugene. Gravinventaret peker entydig til folkevandringstiden, ca. 400-500 e.Kr. Det viser påfallende vestlig tilknytning, blant annet er dette en av de østligste forekomstene av spannformet keramikk. 

En nyere hypotese tar utgangspunkt i at størrelsen på feltet er påfallende omfattende, vesentlig større enn vanlige gårdsgravfelt i området. Gården Greby skulle ikke være så stor og rik at den kunne gi grunnlag for en slik rikdom som feltet avspeiler. Arkeologen Lasse Bengtsson har derfor foreslått at det tilhører en tidlig bydannelse på det daværende eidet mellom Grebbestadkilen og Sannäsfjorden.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Hanekam, i form av en børsteformet stripe langt, oppreist hodehår, og piercinger på jente under Stockholm Pride Festival 2009.
Nordamerikansk indianer fra Oregon 1899 i tradisjonell kledsel og frisyre med hanekam og fjærpryd.

**Hanekam** er en frisyre der man har barbert bort det meste av håret på sidene av hodet, slik at det står igjen en smal stripe hår på midten fra pannen og bakover til nakken, omtrent som hanekammen på hønsefugler. Håret kan være langt eller kort, men står gjerne opp som en vifteformet børste langsetter hodet. Ikke sjelden er frisyren løftet og formet med hårgele, og håret farget med hårfarge.

Hanekamfrisyre i litt ulike varianter var vanlig blant punkere i 1970- og 1980-årene, og har holdt seg som «punkehår» siden. En liknende hårstil var også utbredt hos de nordamerikanske cherokee- og mohawk-indianerne. De kunne i tillegg pryde hårtoppen med fjær.

Frisyren kalles gjerne *mohawk* på amerikansk-engelsk og *mohican* på britisk-engelsk. Begge ordene betyr «mohikaner». Den tyske betegnelsen er *Irokesenschnitt*, «irokeser-snitt».

|  |
| --- |
| Amerikanske fallskjermsoldater i England 1944 tøffer seg med krigsmaling og hanekam-frisyrer i indianerstil før de drar i kamp. |

Liknende hodeplagg
------------------

Imponerende hodekammer forekommer ikke bare på mennesker og fugler, men også på flere hodeplagg i ulike kulturer opp gjennom historien. Antikke hjelmer kunne for eksempel ha en høy, børste- eller vifteformet fjær- eller hårkam som kan minne om hanekamfrisyren. Det samme gjelder for de ofte gule vinaya-hattene som blir båret av gelug-buddhister i seremonier og prosesjoner; disse har høy, buet frynsekam nesten som manen på en hest.

Se også
-------

* Hårpisk
* Khokhol, glattbarbert kosakkfrisyre med hårtopp

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mohawk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Nomotetiske vitenskaper** (av gresk νόμος [*nomos*] = «lov» og τιθέναι [*tithenai*] = «opprette») er vitenskaper som leter etter naturlover eller som prøver å forklare generaliteter i naturen. Begrepet brukes for å skille disse vitenskapene fra idiografiske vitenskaper, som forklarer enkelthendelser.

I de nomotetiske vitenskapene er det universalia som står i fokus. Målet er med andre ord å avlede generaliseringer som gjelder for alle elementer i et gitt universale. Som forskningsmetode er dette nært en deduktiv tilnærming, og er derfor nærmere naturvitenskapene. For eksempel er gravitasjonsloven en generalisering som gjelder for alle ting som har masse.

Eksempler på nomotetiske vitenskaper er kjemi, store deler av fysikken (med unntak av enkelte spørsmål i astrofysikken) og deler av biologien (for eksempel økologi) og geologien (for 
eksempel *dannelsen* av bergarter).

Se også
-------

* Forklaringsmodell
* Fenomenologi (filosofisk begrep)

Referanser
----------

1. ↑  Butterworth-Heinemann, Elsevior (2005). «3.3 Nomothetic versus ideographic research». *Research Methods*. British Library: Elsevior Ltd. s. 32.
**Afu av Pemdje** var en kristen eremittmunk som levde i Egypt omkring år 400. Fra å ha vært eremitt ble han senere biskop i *Pemdje* (*Oxyrhynchos*) i Mellom-Egypt.

Historien om Afu er kjent fra skriftet ***Den velsignede Afu av Pemdjes liv*** (eller *Apa Afus liv*), som opprinnelig ble forfattet på 400- eller 500-tallet, og som er kjent fra en kodeks fra 600-tallet, hvor det står sammen med tekstene *Johannes døperens martyrium*, Psvedo-Proklus' *Om Johannes døperen* og *Herais martyrium*. Manuskriptet ble funnet i Thinis i Øvre Egypt, og finnes i dag i Museo Egizio i Torino; det ble publisert av Francesco Rossi i 1885. Teksten ble trolig lest i kirkene på Afus minnedag, den 21. i måneden thoout. 

Skriftet er en viktig kilde til kunnskap om den teologiske striden i 399 da erkebiskopen av Alexandria Theophilus i et påskebrev til menighetene angrep det synet at Gud kunne ha en kropp og en menneskelig form. Theophilus møtte imidlertid motstand for sitt syn, og foretok en helomvending: mens han tidligere hadde ment at Gud ikke kunne ha kroppslig form, gikk han nå til angrep på sine tidligere meningsfeller. Andre kilder hevder at Theophilus ble oppsøkt av rasende munker, og at det oppsto lynsjestemning, men i Afus biografi fremstilles det som om Afu alene overtaler Theophilus i en fredelig dialog med teologiske argumenter.

Teksten om ham er oversatt til norsk i antologien *Koptiske skrifter*, 2012.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Kilde for sitat og vurderinger er Hugo Lundhaugs innledning til *Koptiske skrifter*, 2012
2. ↑  Alexander Golitzin The Form of God and Vision of the Glory: Some Thoughts on the Anthropomorphite Controversy of 399 AD I: Interdisciplinary seminar on Jewish Roots of Eastern Christian Mysticism, ved Marquette University.
Russlands tidssoner. Krasnojarsktid i *lys blå*.
**Omsktid** (russisk: омское время – *omskoje vremja*) eller **OMST**, oppkalt etter byen Omsk, er en tidssone i Russland. Den ligger 6 timer foran UTC (UTC+6) og 3 timer foran Moskvatid (MSK+3). 

*Omsk sommertid* (*OMSST*) tilsvarer UTC+7, fremdeles 3 timer foran Moskva (MSD+3).

Historie
--------

Fram til 1991 var Omsktid den ene av to tidssoner som ble brukt i sovjetisk Sentral-Asia. I tillegg til Omsk oblast i den Russiske SFSR, omfattet den de østligste to tredjedelene av Kasakhiske SSR, hele Kirgisiske og Tadsjikiske SSR, og den østlige delen av Usbekiske SSR. Området omfattet byen Omsk og republikkhovedstedene Alma-Ata, Frunze (Bisjkek), Dusjanbe og Tasjkent.

I to år etter Sovjetunionens kollaps var Omsk oblast den eneste regionen i Russland som brukte denne tidssonen. De nylig uavhengige sentralasiatiske statene sluttet å bruke sommertid, mens Usbekistan og Tadsjikistan i tillegg «flyttet vestover» ved å skru klokkene en time tilbake.

I løpet av 1990- og 2000-tallet opplevde Russland en landsomfattende bølge av tidsendringer i retning mot Moskva. Innen 2006 hadde alle unntatt en av vest-Sibirs føderasjonssubjekter i Moskva+4 flyttet til Moskva+3 og Omsktid: Novosibirsk oblast i 1993, Altaj kraj i 1994, Tomsk oblast i 2002, og endelig republikken Altaj (dato ukjent). Kemerovo oblast er den eneste regionen i området som fremdeles bruker Moskva+4, dvs. Krasnojarsktid, som før 1993 ble kalt *Novosibirsktid*.

Selv om tidssonene Omsktid og Novosibirsktid for tiden er identiske, så er begge navnene fremdeles i bruk, med betydning som varierer alt etter sammenhengen, noe som av og til er forvirrende og endog selvmotsigende. Uttrykket «Omsktid» blir brukt mest i Omsk eller når den tradisjonelle tidssonen Moskva+3 skal vektlegges, som i «Tomsk fulgte Novosibirsk over til Omsktid». I resten av vest-Sibir blir uttrykket «Novosibirsktid» mest brukt, i kraft av deres felles fortid i Moskva+4. Utdatert og feilaktig informasjon florerer fremdeles, med resultater som nyttårssendinger sendt en time for tidlig på nasjonale TV-kanaler i Barnaul og Tomsk.

Områder med Omsktid
-------------------

* Novosibirsk oblast
* Omsk oblast
* Tomsk oblast
* Altaj kraj
* Republikken Altaj

Større byer med Omsktid
-----------------------

* Barnaul
* Novosibirsk
* Omsk
* Tomsk

Se også
-------

* Tid i Russland