recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mikael Heggelund Foslie** (født 21. oktober 1855 i Borge i Lofoten, død 9. november 1909 i Trondheim) var en norsk botaniker.

Liv
---

Foslie hadde blant annet arbeid som telegrafist, men fattet tidlig interesse for naturhistorie og kom på denne måten inn på studiet av havalger. Fra 1880 fikk han statsstipender og kunne dermed vie seg helt til studiene. Fra 1885 til 1892 var han konservator ved Tromsø museum og fra 1892 til sin død ved vitenskapsselskapet i Trondheim. Han utga en rekke arbeider om havalgenes systematikk. Særlig arbeidet han med kalkalger og var en verdenskjent autoritet når det gjaldt disse. I sine siste år arbeidet han på et stort verk om kalkalgene, men rakk ikke å fullføre det. I privatarkivet etter Foslie, som finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket, Gunnerusbiblioteket, finnes hans korrespondanse om botanikk og zoologi.

Referanser
----------

1. 1 2   www.arkivportalen.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 22. januar 2013, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.nansenfondet.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

(da) Ostenfeld, C. Hansen:  «Foslie, Mikael Heggelund», i: *Salmonsens konversationsleksikon*, 2. utgave. Bd. VIII, København: J. H. Schultz, 1919, s. 565.

* 
* Mikael Heggelund Foslies privatarkiv som består av en samling brev finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** Botanist
 |
Deklinatorium, et instrument for å bestemme magnetisk deklinasjon (misvisning). Dette instrumentet er fra ca 1880
**Deklinatorium** er et instrument for å bestemme magnetisk misvisning (deklinasjon).
Instrumentet består av en kompassnål som er mest mulig friksjonsfritt opphengt i et hus. I tillegg må instrumentet ha en mulighet for å bestemme sann nord, noe som vanligvis skjer ved astronomisk observasjon av for eksempel solen eller nordstjernen.

Vinkelforskjellen mellom magnetisk nord og sann nord utgjør misvisningen på stedet.

For å få gode observasjoner må instrumentet bygges med god presisjon og ha mulighet for å avrettes nøyaktig i horisontalplanet. Det er også viktig at observasjonene foretas uten magnetiske støykilder i nærheten (for eksempel elektrisk jernbane eller kraftledninger).

Instrumentet måler kun horisontalkomponenten av jordens magnetfelt. For komplett måling trenger man også et magnetisk inklinometer som måler vertikalkomponenten og gjerne også et magnetometer som måler mangnetisk feltstyrke.

Noen ganger brukes også deklinometer om instrumentet, men dette er ikke helt korrekt, da et deklinometer skal måle variasjoner i deklinasjonen over tid.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Knut Olai Thornæs** (født 30. mai 1874 i Kristiansund, død 3. januar 1945) var en norsk pressemann, dikter og politiker.

Thornæs jobbet som fiskeriarbeider, som murer og fra 1893 som typograf. Han utga avholdsbladet *Reform* i 1901 og jobbet en kort tid som journalist i *Folketidende* (V). I 1900 kom han til Trondheim, der han først jobbet som journalist i arbeideravisen *Ny Tid*. I perioden 1906–08 var han redaktør i *Smaalenenes Social-Demokrat* i Østfold. I 1920 var han tilbake i *Ny Tid*, nå som redaktør. Han satt i redaktørstolen helt til 1934.

Ved den politiske splittelsen i Arbeiderpartiet i 1923 fulgte både han og avisen Norges Kommunistiske Parti. Thornæs var stortingskandidat for partiet både i 1930 og i 1933.

Han var også dikter og skrev blant annet teksten til sangen «Frem kamerater», som ble trykt i *Ny Tid* 23. desember 1911, og senere tonesatt av Victor Ronander. Thornæs utga diktsamlingen *Trompetskrald* i 1913. 

I siste halvdel av 1930-tallet satt han i styret for Trondheim folkebibliotek. Det ble satt opp en granittstatue av Thornæs i 1949. I 1955 ble en skulptur reist til ære for ham, - i Thornæsparken på Møllenberg i Trondheim.

Referanser
----------

1. 1 2   Kommunal folketelling 1925 for 1601 Trondheim kjøpstad, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Adresseavisen, type referanse dødsannonse, utgitt 5. januar 1945[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Side 297. Einhart Lorenz: *Det er ingen sak å få partiet lite. NKP 1923–1931*, Pax, Oslo (1983) ISBN 82-530-1255-1
4. ↑  Trondheim.no - Thornæs[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Martialinae** er en gruppe (underfamilie) av maur som bare omfatter én nyoppdaget art, ***Martialis heureka***. Den ble beskrevet i 2008. Navnet antyder at dette er en maur med et uvanlig utseende; slektsnavnet *Martialis* er et lat. adj. og betyr «fra Mars», mens *heureka* er gresk og betyr «jeg har funnet [det/den]». Navnet skal ha sin bakgrunn i en kommentar fra den kjente maureksperten E.O. Wilson om at denne mauren hadde et så merkelig utseende at den gjerne kunne ha kommet fra Mars. *M. heureka* representerer trolig søstergruppen til alle andre nålevende maur.

Utseende
--------

Martialinae er en liten (2 – 3 mm), spinkel, gul maur med lange kjever. Den mangler helt øyne. Mandiblene er omtrent en og en halv gang så lange som resten av hodet. De er pinsettlignende, en form som ikke er kjent fra andre maur. Thorax er svært spinkel, beina middels lange og nokså kraftige. Petiolus er énleddet og stikker opp som en kul. Bakkroppen er tønneformet.

Levevis
-------

Denne mauren lever underjordisk i tropisk regnskog. Kjevene tyder på at den er et rovdyr, trolig spesialisert på én type bytte. Siden kjevene er såpass spinkle, antar man at den lever av byttedyr med myk hud, for eksempel ormer, termitter eller larver. De forholdsvis lange beina tyder på at mauren ikke graver selv, men trolig benytter allerede eksisterende ganger og hulrom i bakken.

En meget gammel linje
---------------------

DNA-analyser av *Martialis heureka* tyder på at arten representerer søstergruppen til alle andre nålevende maur. Det ser ut til at gruppen den representerer, skilte lag med den linjen som leder til de øvrige nålevende maurene, så mye som 120 millioner år siden, kort tid etter den tiden da man regner med at maurene oppsto som gruppe.

Utbredelse
----------

Mauren ble oppdaget nær Manaus i amazonasregnskogen i Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* ordenen vepser (veps, maur og bier) (Hymenoptera)
	+ underordenen **stilkvepser**, (Apocrita)
		- gruppe **broddvepser**, (Aculeata)
			* familien maur (Formicidae)
				+ underfamilie Martialinae – bare én art kjent
					- *Martialis heureka* Rabeling & Verhaagh, 2008

Litteratur
----------

* Rabeling, C. Brown, J.M. og Verhaagh, M. 2008. Newly discovered sister lineage sheds light on early ant evolution. Proceedings of the National Academy of Sciences 105: 14913.  Arkivert 29. april 2014 hos Wayback Machine.
* "Ant from Mars" emerges from its 120 million-year anonymity. The Times online, 16. september 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Martialinae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Martialinae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Martialinae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Antweb: Martialiinae
**Martin 2-0-2** var et av de første moderne passasjerfly som ble bygget i USA etter andre verdenskrig. Det to-motors propellfly var konstruert og ble bygget av Glenn L. Martin Company og ment å bli en erstatning for DC-3

Konstruksjon og utvikling
-------------------------

Prototypen fløy første gang i november 1946 og flyet ble sertifisert i august 1947. Det var atskillige måneder før konkurrerende fly kom på markedet. Tiltross for at det var blitt bestilt 137 eksemplarer, ble det i alt bare bygget 47 fly av 2-0-2 og 2-0-2A. Flyet hadde ikke trykk-kabin, men ble likevel betraktet som et langdistansefly. En fatal ulykke i 1948 avdekket problemer med bruk av feil aluminiumslegering i vingene, noe som førte til materialtretthet. Etter at vingen ble bygget om og nye motorer installert fortsatte byggingen, nå av en modell som ble betegnet Martin 2-0-2A.

Flyet i bruk
------------

I november 1945 bestilte Pennsylvania Central Airlines en flåte på 35 Martin 2-0-2 (kontraktsbeløp 7,5 millioner dollar), og bare to uker senere; Colonial Airlines annonserte sitt kjøp av 20 for fire millioner dollar for levering i 1947. Og i 1946 kunne Martin annonsere en ny kontrakt; *Pennsylvania-Central Airlines* bestilte ytterligere 15, noe som i januar 1947 førte til at Martin kunne noetere seg for en total på 137 i ordreboken. Total salgsverdi 27 millioner dollar.

Forsinkelser i levering førte til at flere selskaper kansellerte sine ordre, og en medvirkende faktor til disse avbestillinger var også at Convair nå hadde utviklet sin Convair 240, et fly som på mange vis var svært likt Martins 2-0-2, men som i vesentlig grad hadde et stort konkurransemessig fortrinn i og med at Convair hadde trykkabin. 

2-0-2 ble videreutviklet til Martin 4-0-4 som ble et som ble et mer vellykket fly..

Eksterne lenker
---------------

* Første Martin 202 havari på grunn av materialtretthet. - Aviation Safety Network
* Martin Airliners – Maryland Aviation Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Skjoldehamn** er et sted i Andøy kommune i Nordland. Stedet ligger nesten lengst sør på Andøya, like øst for Gavlneset, sørspissen av øya. Skjoldehamn tilhører matrikkelgården Gavlen, og ligger like sør for grensa mot gården Skjolde (Skjolda).

På 1820-tallet fikk Skjoldehamn gjestgiveri og handel, og var en periode utover i århundret et viktig handelssted og dampskipsanløpssted. Poståpneriet i Skjoldehamn ble opprettet 1. september 1871; det var i drift fram til 1. oktober 1962. Frikirka i Skjoldehamn ble tatt i bruk i 1888, etter at frikirkemenigheten på stedet var blitt stiftet i to år tidligere. Etableringen av frikirka hadde bakgrunn i en strid om plasseringen av nye Bjørnskinn kirke, som ble innviet i 1885.

Sommeren 1936 ble det under torvstikking i Skjoldehamn funnet et gammelt lik med svært godt bevart klesdrakt. Ved Tromsø Museum ble Skjoldehamndrakten datert til 1400-1500-tallet, men nyere forskning viser at drakten er eldre, sannsynligvis fra rundt 1050. Det gjør den i så fall til Norges eldste bevarte klesdrakt.

Kilder
------

* Vesterålen Info: Gavlen, gårdsnr. 14 (skrevet av Johan Borgos, besøkt 31. mars 2012)
* Vesterålen Info: Den Evangelisk Lutherske Frikirke i Andøy (besøkt 31. mars 2012)
* Postmuseets poststedsdatabase: Skjoldehavn[*død lenke*] (besøkt 31. mars 2012)
* Vesterålen Info: "Skjoldehamndrakten vender tilbake" (foredrag av Kjersti Åshagen og Lars Erik Narmo, besøkt 31. mars 2012)
* NRK: Norges eldste drakt (1. oktober 2009, besøkt 31. mars 2012)
* NRK: Skjoldehamndrakten er lulesamisk (6. oktober 2009, besøkt 31. mars 2012)
***Chicago Fire*** er en amerikansk drama-serie som har gått på NBC siden 2012.

Handling
--------

TV-serien utforsker livene, både profesjonelle og personlige, til brannmenn, redningspersonell og ambulanse-personell som er tilknyttet Chicago Fire Department - ved det fiktive Firehouse 51. Etter dødsfallet til den mangeårige brannmannen Andrew Darden, brytes lojaliteter og det oppstår forskjellige splittelser på laget ettersom Matthew Casey, sjef for Truck Company 81, og Kelly Severide, sjef for Rescue Squad Company 3, skylder på hverandre etter dødsfallet til deres mangeårige venn og kollega.

Ny på stasjonen er Peter Mills, en ny brannmann som blir tildelt en stilling ved Truck Company 81. Mills ønsker å følge i fotsporene til hans avdøde far, men han forsøker også å finne sin egen plass på arbeidsplassen. Ved siden av brannmennene arbeider også ambulanse-personell, Gabriela Dawson og Leslie Shay, ved den samme stasjonen. Men Shay omkommer i løpet av den tredje sesongen av serien.

Enkelte nye ansikter dukker også opp, etter hvert som serien skrider frem. Under ledelse av 25. bataljonssjef Wallace Boden står alle de ansatte ovenfor en rekke avgjørelser på liv eller død hver eneste dag. Men de ansatte behandler også hverandre som familie, og de forsøker å ta vare på hverandre - uansett hva de står ovenfor.

Roller
------

* Jesse Spencer spiller Matthew Casey
* Taylor Kinney spiller Kelly Severide
* Charlie Barnett spiller Peter Mills
* Monica Raymund spiller Gabriela Dawson
* Eamonn Walker spiller Wallace Boden

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Chicago Fire (TV series) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
En moderne framstilling av et hesteløp i en hippodrom.
Romersk hippodrom i den antikke byen Aphrodisias, Anatolia (dagens Tyrkia).
**Hippodrom** (gresk: ἱππόδρομος, *hippodromos*, av *hippos*, «hest», og *dromos*, «løp») er en bane til hesteveddeløp. Også i dag betyr ordet hesteløpsbane i flere moderne språk, eksempelvis i moderne fransk. Av den grunn er det hesteløpsbaner som har ordet hippodrom som en del av navnet, blant annet Hippodrome de Vincennes i Paris og Hippodromen i Moskva (russisk: *Tsentralnyj Moskovskij Ippodrom*).

Historie
--------

En hippodrom var den banen som grekerne i antikken benyttet for hesteløp med og uten vogner. Ordet tilsvarer det Romerriketromerske for «circus», unntatt at romerne kun benyttet fire hestevogner om gangen, mens grekerne kunne benytte ti eller flere i de greske lekene og derfor hadde grekernes hippodrom også større vidde. Hippodromen var ikke et romersk amfiteater som ble benyttet for tilskuersport, leker og framvisninger, eller et gresk eller romersk semisirkulært tater som ble benyttet for dramatiske framføringer.

Den antikke gresk hippodrom ble vanligvis konstruert ved skråningen av en høyde, og grunnen som ble tatt fra den ene siden ble benyttet for å utgjøre vollen og dosseringen på den andre siden. Den ene enden av hippodromen var delvis sirkulær og den andre enden var kvadratisk med en omfattende portiko, og fronten av denne på lavere nivå inkluderte stallene for hestene og hestevognene. Begge endene av hippodromen var det stolper eller søyler (*termai*) som hestevognene vendte rundt for å kjøre ned den andre langsiden. Det var den farligste delen av løpet, og grekerne plasserte et alter til guddommen Taraxippos, «den som forstyrrer hester» på det sted hvor mange hestevogner veltet og ble ødelagt.

En av de største og meste berømte av de antikke hippodromene var hippodromen i Konstantinopel, bygget mellom 203 og 330 e.Kr. Imidlertid var denne bygget etter en romersk formgivning og var således et circus.

Referanser
----------

1. ↑  «hippodrom», *Bokmålsordboka*
2. ↑  «hippodrome (n.)», *Online Etymology Dictionary*
3. ↑  Chisholm, Hugh, red. (1911): «Hippodrome», *Encyclopædia Britannica* (11. utg.). Cambridge University Press.
4. ↑  Humphrey, John H. (1986): *Roman Circuses: Arenas for Chariot Racing*, University of California Press, s. 9.

Eksterne lenker
---------------

(en) Ancient Roman circuses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Hippodromen i Konstantinopel, framstilling i maleri

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Hippias** (død 490 f.Kr.) var en athensk tyrann som ble fordrevet i 510 f.Kr. hvilket banet veien for Kleisthenes' innføring av demokrati i Athen i 508 f.Kr..

Han etterfulgte sin far, tyrannen Peisistratos i 527 og introduserte i 525 en ny myntenhet i Athen. Hans bror Hipparkhos som kan ha hersket sammen med ham, ble myrdet av Harmodios og Aristogeiton i 514 f.Kr. Førstenevnte ble drept, og den sistnevnte ble henrettet av Hippias. Etter dette ble Hippias en bitter og nådeløs hersker, og i 508 bestemte athenerne seg for å kalle familien alkmaionidene tilbake som hadde blitt sendt i eksil av Peisistratos. Alkmaeonidaene satte i gang byggingen av et nytt tempel ved Delfi og bestakk så orakelet til å beordre spartanerne til å hjelpe dem med å fjerne Hippias. En spartansk styrke under Ankimolios ble sendt for å hjelpe, men Hippias og hans familie, peisistratidene, allierte seg med Kineas fra Thessalia og spartanerne og alkmaeonidaene ble først beseiret. Et nytt forsøk, ledet av Kleomenes I av Sparta, lyktes i å gå inn i Athen og fanget Hippias i en felle på Akropolis. De tok også barna hans som gisler, og Hippias ble tvunget til å forlate Athen for å få dem trygt tilbake. 

Spartanerne tenkte senere at et fritt, demokratisk Athen ville bli farlig for spartansk makt og forsøkte å gjeninnsette tyrannen. Hippias hadde flyktet til Persia, og perserne truet med å angripe Athen dersom de ikke aksepterte Hippias. Men athenerne foretrakk å forbli demokratisk til tross for trusselen fra Persia. Kort tid etter dette, begynte det joniske opprøret. Det ble slått ned i 494 f.Kr. men Dareios I av Persia var bestemt på å straffe Athen for deres rolle i opprøret. I 490 f.Kr. ledet Hippias som fremdeles var i persernes tjeneste, Dareios til Marathon. Ifølge Herodot, hadde Hippias en drøm om at perserne ville bli beseiret, og de ble beseiret i slaget ved Maraton selv om mange historiske tekster hevder at Hippias så jærtegn for seier for begge sider.

Referanser
----------

1. ↑  Fuchs, J.W. (1999). *Antikkleksikonet*. Oslo: Aschehoug. s. 109. ISBN 8203178405.
2. ↑  Grimberg, Carl (1973). *Menneskenes liv og historie. Bind 3: Hellas*. Oslo: Cappelen. s. 82-85. ISBN 8202027950.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
|  i skihopping: |
| Skihopp Junior-VM |
| Sølv | 1992 | Laghopping |
| Skihopp NM |
| Gull | 1993 | Laghopping |
| Sølv | 1991 | Laghopping |
| Skihopp Junior-NM |
| Gull | 1991 | Storbakke |
| Gull | 1991 | Normalbakke |
| Gull | 1991 | Laghopping |
| Gull | 1992 | Laghopping |
| Sølv | 1992 | Storbakke |
| Sølv | 1992 | Normalbakke |

**Knut Müller** (født 21. mars 1974) er en norsk tidligere skihopper som representerte Asker Skiklubb.

Han debuterte i verdenscupen i Oberwiesental i 1991 som 16-åring. Han var en av Norges mest lovende juniorer og fikk med seg 4 gull og 2 sølv av seks mulige juniormedaljer i NM. 
Han ble nummer 4 i junior-VM i 1991 og var med på laget som tok sølv i lagkonkurransen i junior-VM i 1992.

Han ble norsk mester i lag i 1993 med Akershus sammen med Espen Bredesen, Øyvind Berg og Lasse Ottesen. 
I 1991 tok han sølvmedalje sammen med Rune Olijnyk, Halvor Person og Øyvind Berg. I 1992-93-sesongen ble han nummer 2 sammenlagt i Europacupen. Han hoppet denne sesongen både Verdenscup og Europacup.

Han deltok i Nordic Summer Grand Prix i 1993 med 6.-plass i Falun, 3.-plass i Granåsen og 1.-plass i Marikollen. Med disse resultatene kom Müller på 2.-plass sammenlagt i cupen bak Stephan Horngacher med Andreas Goldberger på 3 plass.

Har vært innehaver av bakkerekorden i stor og liten bakke i Lake Placid og var første bakkerekordholder i Granåsen (K-120) med 120,5 meter.

La opp etter 1995-sesongen i en alder av 21 år for å studere.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Knut Müller – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
* Knut Müller. Hopprofiler – Asker Skiklubb
**Østerrike** deltok med 25 deltakere i de **paralympiske vinterlekene 2006** i Torino. 23 av disse deltok i alpin skiidrett, mens to var med i nordiske grener.

Medaljer
--------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Gull | Sølv | Bronse | **Totalt** |
| **Østerrike** | 3 | 4 | 7 | 14 |

### Gull

Alpin skiidrett
13. mars: Walter Lackner, super-G for menn, stående
14. mars: Sabine Gasteiger, super-G for kvinner, synshemmede
18. mars: Robert Meusburger, slalåm for menn, stående
### Sølv

Alpin skiidrett
12. mars: Sabine Gasteiger, utfor for kvinner, synshemmede
14. mars: Harald Eder, super-G for menn, sittende
19. mars: Sabine Gasteiger, slalåm for kvinner, synshemmede
19. mars: Harald Eder, slalåm for menn, sittende
### Bronse

Alpin skiidrett
11. mars: Walter Lackner, utfor for menn, stående
12. mars: Claudia Lösch, utfor for kvinner, sittende
13. mars: Danja Haslacher, super-G for kvinner, stående
14. mars: Robert Fröhle, super-G for menn, sittende
17. mars: Sabine Gasteiger, storslalåm for kvinner, synshemmede
17. mars: Jürgen Egle, storslalåm for menn, sittende
19. mars: Jürgen Egle, slalåm for menn, sittende

Deltakere
---------

Alpin skiidrett
Manfred Auer, Thomas Bechter, Harald Eder, Jürgen Egle, Martin Falch, Robert Fröhle, Sabine Gasteiger, Julian Hadschieff, Danja Haslacher, Arno Hirschbühl, Mathias Höll, Andreas Kapfinger, Walter Lackner, Claudia Lösch, Hubert Mandl, Robert Meusburger, Wolfgang Moosbrugger, Andreas Preiss, Klaus Salzmann, Reini Sampl, Andreas Schmid, Josef Schösswendter, Alexander Wechselberger
Langrenn/Skiskyting
Oliver Anthofer, Michael Kurz

Kilder
------

* Athletes and teams list by NPC

Se også
-------

* Østerrike ved de paralympiske leker

| * v
* d
* r
De paralympiske leker |
| --- |
| Sommerleker | 1960 **·** 1964 **·** 1968 **·** 1972 **·** 1976 **·** 1980 **·** 1984 **·** 1988 **·** 1992 **·** 1996 **·** 2000 **·** 2004 **·** 2008 **·** 2012 **·** 2016  **·** *2020*  **·** *2024*  **·** *2028* |  |
| Vinterleker | 1976 **·** 1980 **·** 1984 **·** 1988 **·** 1992 **·** 1994 **·** 1998 **·** 2002 **·** 2006 **·** 2010 **·** 2014 **·** 2018 **·** 2022 **·** *2026* |
Norangsdalen fotografert av Skøien 1880-1910
Eltunfos Øie. Valders
**Marthinius Skøien** (født 1849 på Gran på Hadeland, død 3. mars 1916 i Vestre Aker) var en norsk fotograf. 

Skøien reiste tidlig til Christiania for å lære om fotografering. Han fotograferte i Christiania med skiftende adresser og var også ofte i Lofthus i Hardanger. I 1896 køpte han en eiendom ved Adamstuen i Ullevålsveien og kalte stedet for «Skøienlund». På Skøienlund bygde han et stort atelier og her utførte han alt fremkallingsarbeidet selv. Skøien fikk premier på utstillinger i inn- og utland. Han fotograferte en serie landskapsbilder på minst 234 motiver som ble solgt gjennom bokhandlerne og var beregnet på turister. Skøien var den første som anla et lystrykkeri i Norge. Han må ha fotografert vekselsvis i Christiania og Lofthus, det finnes daterte bilder fra Lofthus fra 1883. Han overtok også B. Schrøders plater fra Lofthus. I 1971 ble platene reddet av Josef Lutro, som fant dem hos den skomakeren Skøien hadde losjert hos og fikk dem plassert i Hardanger Folkemuseum i Utne. Den yngste datteren, Joron Margaretha ble boende på Adamstuen som gift. Hun tok hånd om alt Skøiens utstyr og alle glassplatene. I 1955 ga hun platene til Riksantikvaren og selve fotoutstyret til Norsk Folkemuseum. Marthinius Skøien er også representert i billedsamlingen ved Norsk Maritimt Museum og Nasjonalbiblioteket.

Referanser
----------

1. ↑   Photographers’ Identities Catalog, Photographers’ Identities Catalog ID 390186, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Bonge, Susanne: *Eldre norske fotografer*, 1980
* Erlandsen, Roger: *«Pas nu paa! Nu tar jeg fra hullet!»*, 2000, ISBN 82-91780-02-1
* Hamre, Trond B.: *Landskapsfotograf Marthinius Skøien*, Årbok for Valdres, 1986
* Larsen, Peter og Sigrid Lien: *Norsk fotohistorie*, 2007
* Meyer, Robert: *Den glemte tradisjonen*. Utstillingskatalog, Oslo Kunstforening, 1989

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marthinius Skøien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Marthinius Skøien i Fotografregisteret.
* (no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: foto etter Marthinius Skøien

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** NMFF **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Chicago Red Stars** er et fotballag fra Bridgeview rett utenfor Chicago, Illinois. Red Stars er et rent kvinnefotballag som spiller i Women's Professional Soccer. Imidlertid deler laget stadion (Toyota Park) med Chicago Fire, et herrefotballag i Major League Soccer.

Navnet Red Stars har ingenting med den femtakkede røde stjerne, men spiller på byen (Chicago)s fire sekstakkede stjerner i sitt flagg. Emblemet til fotballaget har en av disse fire stjernene i seg. Navnet ble valgt som følge av avstemning blant fansen.[]

Chicago Red Stars sikret seg Ella Masar som hadde hatt stor suksess for Team Strømmen relativt tidlig. Andre store navn inkluderte Frida Östberg, Cristiane Rozeira de Souza Silva, Megan Rapinoe og Karen Carney. På tross av relativt gode navn, endte Red Stars nest sist, og var, sammen med sistelaget FC Gold Pride, godt bak de andre lagene. Etter avsluttet sesong ble Cristiane fristilt, og det er usikkert om hvor Frida Östberg spiller.

Kjente spillere på Chicago Red Stars
------------------------------------

* USAs flagg Ella Masar
* Sveriges flagg Frida Östberg
* USAs flagg Megan Rapinoe
* Englands flagg Karen Carney
* Sveriges flagg Caroline Jönsson
* USAs flagg Lindsay Tarpley

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Chicago Red Stars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Martialis får sin bispestav av Peter.
**Martialis av Limoges**, død i det tredje århundre, var den første biskopen i Limoges i Gallia ifølge en biografi av Saturninus, den første biskopen av Toulouse. Denne biografien er gått tapt, men den siteres av Gregor av Tours i dennes verk Frankerkrøniken (*Historia Francorum*).

Det eksisterer to biografier om Martial, *Vita Sancti Martialis*, den ene mer fantasifull enn den andre. De kalles på fransk *La Vie primitive* (Vita antiqua) og *La Vie récente* (Vita prolixior). Den første ble skrevet av et medlem av presteskapet i Limousin på 700- eller 800-tallet men tillagt Martin av Tours, mens den andre ble skrevet tidlig på 1000-tallet, og er den mest oppsiktsvekkende - men feilaktige.

Han stammet fra Orienten og ble utsendt av paven, antagelig på midten av 200-tallet, og fulgte romerveien over Bourges til Limoges. Gregor av Tours forteller at Martialis skulle ha vært en av de syv biskoper som under keiser Decius' regjeringstid (249–251) virket i Gallia. Over hans grav ble klosteret *Saint-Martial* grunnlagt i 848.

I perioden mellom 990 til 1028 ble Martial i forbindelse med gudsfredsbevegelsen ved hjelp av et da tilbleven *vita* til apostelen Peters fetter og til en av Jesu disipler, og til deltager under nattverden og til tilstede under Kristi himmelfart og på Pinsefesten. Dermed ble han én av Frankrikes viktigste helgener. Denne helgenbiografien var i virkeligheten en fantasi sammenstilt av benediktineren Adémar de Chabannes; da dette ble avslørt av en annen fra samme klosterorden, produserte han noen nye forfalskningen som «støttet» den opprinnelige. Han lykkedes med dette. 

Derimot slo ikke denne forståelse gjennom i Roma. Og i 1920-årene ble det tydeligere tilbakevist. 

Det er blitt klart bevist at han ikke kan regnes som en av Kristi 72 disipler, skjønt han var den første som forkynte troen i provinsen Limoges. Biskop Bernard Buissas av Limoges (1844-56) ba så sent som i 1853 Den hellige stol om at den eldste av hans forgjengere ikke skulle fratas den æren som han så lenge hadde hatt som en av Jesu 72 disipler. Men Rituskongregasjonen avslo den 8. april 1854 enstemmig denne anmodningen, og den salige pave Pius IX (1846-78) gjentok dette avslaget i sin bulle av 8. mai 1854. Vatikanet avslo fullstendig å gi Martial tittelen Kristi disippel og nøyde seg med å si at den kulten som ble ham til del, var av svært gammel opprinnelse. Men bispedømmet Limoges fikk tillatelse til å kalle ham *sin* apostel. Rituskongregasjonen nektet å ratifisere den angivelige bullen fra pave Johannes XIX og erklærte at Martial skulle æres i messen, litaniet og officiet bare som biskop og bekjenner.

Den hellige Martialis' festdag er 30. juni. Kirken San Marziale i Venezia er dedikert til ham.

Referanser
----------

1. ↑  *Catholic Encyclopedia*, *s.v.* "Saint Martial"
2. ↑  Per Einar Odden: Den hellige Martial av Limoges, katolsk.no, lest 26. juli 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Knut Mestad Hatlen** (Knut Knutsen Mestad) (født i 1819 ved Evanger (?), døde i 1913) var gardbruker og opprinnelig fra Evanger ved Voss, men bosatte seg i Isfjorden. Han regnes som pioneren bak den etterhvert omfattende handelen med klær og sko fra Indre Romsdal til Nord-Norge, omtalt som *Nordlandshandelen* lokalt. Det resulterte i ett hundre år langt industrieventyr i indre Romsdal og hjembygda fikk tilnavnet *konfeksjonsindustriens vugge i Norge*.

Livshistorien
-------------

Knut Knutsen Mestad var navnet hans da han flyttet til Isfjorden i 1848. Han var fra Voss og kom sammen med sin hustru Torbjørg Mikaelsdatter Århus (Senere: Torbjørg Mikkelsdatter Hatlen). Han slo seg ned på garden Morstøl i Isfjorden. Sammen med dem i reisefølget var Jørgen Bergersen Brunborg og Knuts søster, som også het Torbjørg. De giftet seg året etter og tok over garden på Morstøl og tok navnet Jørgen Brunborg Morstøl og Torbjørg (Knutsdatter) Morstøl. Knut Mestad kjøpte jord i Hatlen og bosatte seg der i 1865. Knut skal ha vært dyktig med trearbeide og ekspert på å lage vevskjeer. Kona Torbjørg var flink til å spinne og veve. Noe av vadmelet fant nok veien nordover, siden Knut drev med skreppehandel .

Knut Mestad Hatlen og hustru Torbjørg Mikkelsdatter Hatlen. Fotografiet er trolig fra 1848

Nordlandshandelen
-----------------

Det begynte med skreppehandlere som blant annet handlet med vadmel. Et heldig sammentreff var at bygda fikk flinke skreddere, det ble laget gode sko og klær. Samtidig skjedde endringer i lovverket og i begynnelsen av 1800-tallet mistet Trondheim og Bergen eneretten på handel i Nord-Norge. Det ble også lov å selge varer en ikke selv hadde produsert. 

Engang på 1870-tallet begynte en større og mer organisert handel mot Nord-Norge med ferdigsydde dresser og sko. Knut Mestad Hatlen regnes som pioneren. Stadig flere ble med på de vinterlige turene nordover og i indre Romsdal vokste konfeksjonen. Denne Nordlandshandelen pågikk over 100 år, helt til andre verdenskrig. Isfjorden er kalt *konfeksjonsindustriens vugge i Norge*. Den utbredte handelen til Nord-Norge la grobunn for en rekke små og etterhvert store konfeksjonsfabrikker i bygda. En av de mange fabrikkene er bevart som Konfeksjonsmuseet .

Referanser
----------

1. 1 2  Søvik, Per Jarle; Søvik Edmund. "Nordlandshandelen. En særegen handelsveg i indre Romsdal gjennom 100 år." Isfjorden Bygdelag. 1986. 132 sider. ISBN 82-90393-20-2
Denne artikkelen omhandler musikalen.  For filmen basert på musikalen, se Chicago (film).

***Chicago*** er en musikal fra 1975, skrevet av Fred Ebb (tekster) og John Kander (musikk). Den hadde urpremiere på Broadway i regi av Bob Fosse og med Gwen Verdon, Jerry Orbach og Chita Rivera i hovedrollene. Musikalen hadde 898 forestillinger, og i rundt en måned vikarierte Liza Minnelli for Gwen Verdon.

1996 hadde en ny versjon premiere på Broadway, med blant andre Joel Grey i en av rollene, og den går fortsatt.

*Chicago* ble filmatisert i 2002 med Renée Zellweger, Catherine Zeta-Jones og Richard Gere i hovedrollene.

Musikalen har i Norge blitt satt opp på Oslo Nye Teater i 2002 med Henriette Lien i hovedrollen. Den er også satt opp vinteren 2009 på Trøndelag Teater, og igjen på Oslo Nye Teater i 2015 med Hilde Louise Asbjørnsen i hovedrollen.

Handling
--------

Roxie Hart drømmer om å bli en stor varietéartist og har derfor et forhold med Fred Casely, som lover å hjelpe henne med å bli en stjerne. Men når det viser seg at han har løyet for henne, dreper hun ham og havner i fengsel. Der oppdager hun at idolet Velma Kelly ikke er så hyggelig som hun trodde. Forsvarsadvokaten Billy Flynn hjelper Roxie med å komme ut av fengsel og takket være han blir hun den stjernen hun drømte om. Men erkefienden Velma Kelly nekter å gi opp uten kamp.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Chicago (musical) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Chicago* på Internet Broadway Database

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** MusicBrainz
 |
**Martin Adler** (født 30. oktober 1958, død 23. juni 2006) var en svensk journalist og kameramann. Under et oppdrag for britiske Channel 4 i Mogadishu i Somalia ble han skutt ned og drept mens han dekket en islamistisk demonstrasjon.

Adler ble født i Stockholm av svensk-britiske foreldre. Som journalist dekket han først og fremst konfliktområder, og hadde erfaring fra blant annet El Salvador, Rwanda, Kongo, Angola, Sierra Leone, Liberia, Tsjetsjenia, Bosnia, Afghanistan, Sri Lanka, Kashmir, Burundi, Sudan, Eritrea og Irak. Han hadde også tidligere vært på oppdrag i Somalia. 

I 2001 ble han tildelt Amnesty Internationals mediepris i nyhetskategorien for sin dekning av kidnapping og salg av kvinner i Kina. Samme år fikk han sølvprisen for undersøkende journalistikk ved New York TV Festival, og i 2004 Rory Peck-prisen for *On Patrol with Charlie Company in Iraq*.

Det fatale skuddet den 23. juni 2006 ble antagelig avfyrt på nært hold. Adler ble truffet i brystet, og døde i løpet av få sekunder. Han etterlot seg kone og to barn.

Referanser
----------

1. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID aec8cc03-1d24-4f0a-929d-96f29d29609a, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.cnn.com, arkiv-URL web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. juli 2006. Besøkt 24. juni 2006.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 28. september 2007. Besøkt 29. august 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Channel4: Minnereportasje
* IFEX: Swedish photographer gunned down

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** NKC **·** KulturNav
 |
**Gert Dockx** (født 4. juli 1988 i Turnhout) er en belgisk, tidligere profesjonell, landeveissyklist.

Gert Dockx ble nummer to i juniorklassen i Giro della Toscana 2006 og Circuit de la Région Wallonne. I 2007 vant han U23 klassen i Omloop Het Volk. Høsten 2007 syklet han som stagiare for profflaget Team Columbia og deltok blant annet i de siste klassikerne for året. I november samme år signerte han en toårskontrakt med Columbia.

Hans far er Kurt Dockx, som var aktiv syklist på 70- og 80-tallet.

Meritter
--------

2006
Sammenlagt, GP Général Patton
2. etappe
2.-plass, Tour de Toscana
2.-plass Circuit de la Région wallonne
2007
Circuit Het Volk espoirs
2008
3. etappe, Ronde de l'Isard d'Ariège
2011
4.-plass, Hoogstraten
2012
3.-plass, Sprintkonkurransen, Eneco Tour

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gert Dockx – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Gert Dockx – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Gert Dockx – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Gert Dockx – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Gert Dockx – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
**Gert Heinrich Wollheim** (født 11. september 1894, død 22. april 1974) var en tysk maler, som regnes for tilknyttet den nye objektiviteten og senere ekspresjonismen som arbeidet i USA fra 1947 og til han døde.

Han ble født i Dresden-Loschwitz og studerte ved kunstakademiet i Weimar fra 1911 til 1913. Ble såret som soldat i den første verdenskrig og slo seg ned i Berlin til han, sammen med akademikameraten Otto Pankok, Ulfert Lüken, Hermann Hundt og andre startet en kunstnerkoloni i Remels, Østfrisien i 1919. Forsøket strandet hurtig, og Pankok og Wollheim flyttet til Düsseldorf der de ble med i kunstbevegelsen *Neuen Rheinland*. Max Ernst, Ulrich Leman og Otto Dix var også med. Aktiv medarbeider med bidrag i flere tidsskrifter, som «Der Aktivistenbund», «Das Ey», «Das junge Rheinland» og arbeiderpamfletten «Freie Erde». Oppnådde å bli saksøkt i 1922 for et bilde som var stilt hos kunsthandler Johanna Ey. Da han flyttet til Berlin i 1925, endret stilen seg til å bli kjølig objektiv.

I tillegg til å lage bilder, var han aktiv med å stifte og å delta i frie kunstnergrupper. Han ble derfor raskt singlet ut av nazistene som potensiell uvenn, og flyktet allerede i 1933 via Frankrike og Sveits, inntil han tilbragte tiden mellom 1942 og 1945 et sted i Pyreneene. Tre av bildene hans ble vist på utstillingen av «Entartete Kunst». En del av de øvrige bildene var i mellomtiden beslaglagt og ødelagt.

Han flyttet til USA i 1947 og giftet seg. Som forlover: dikteren Leonhard Frank

Retrospektivutstillinger i Düsseldorf (Kunstmuseum Düsseldorf) i 1993 og i *Galerie Remmert und Barth* 2001
August Macke Haus i Bonn arrangerte også en større retrospektiv utstilling om Wollheim i 2000.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   RKDartists, «Gert Heinrich Wollheim», RKD kunstner-ID 85428[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Archive of Fine Arts, oppført som Gert Wollheim, abART person-ID 145656[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6dk361g, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 145656, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
8. ↑  Beslagene:

Kilder
------

* Michalski, Sergiusz (1994). *New Objectivity*. Köln: Benedikt Taschen. ISBN 3-8228-9650-0
* Schmied, Wieland (1978). *Neue Sachlichkeit and German Realism of the Twenties*. London: Arts Council of Great Britain. ISBN 0-7287-0184-7

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gert Heinrich Wollheim – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gert Heinrich Wollheim – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN
 |

Portal: Andre verdenskrig
*Denne artikkelen er om den tidligere kommunen. For tettstedet, se Skjold (Vindafjord).*
**Skjold** er en tidligere selvstendig kommune i Rogaland, opprettet 1837 som Skjold formannskapsdistrikt. Tysvær ble skilt ut fra Skjold som egen enhet i 1849, Vats i 1891.

1. januar 1964 ble skolekretsene Liarheim og Langeland i Skjold med 1 262 innbyggere slått sammen med det meste av Vats med 1 128 innbyggere, området nord for Vindafjorden i Imsland samt Sandeid kommune slått sammen til den nyopprettede Vindafjord kommune.

Dueland, Grinde og Yrkje kretser i Skjold med 1 133 innbyggere ble samtidig slått sammen med Nedstrand og Tysvær kommuner, gårdene Breidal og Stølsvik i Vats, Førre, Gismarvik og Stegaberg kretser i Avaldsnes og gårdene Dokskar og Hapnes i Vikedal til den nye Tysvær kommune.

En ubebodd del av Skjold ble fra samme dato overført til Sveio kommune i Hordaland og dermed måtte også fylkesgrensen justeres.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Monumentet over kong Frederik II og dronning Sophie i Roskilde domkirke er utført av Gert van Egen og reist i 1598. Foto: FaceMePLS 
Relieff fra Frederik IIs gravmæle som viser beleiringen av Akershus festning i 1567. Nederst til venstre Oslo med Hallvardskatedralen.
**Gert van Egen** (født før 1578, død 1611 el. 1612) var stenhugger av ukjent opphav. Det er kjent at han i noen år virket i Danmark under Frederik II.

Han var ansatt på Kronborg slott 1578-1585; i de årene Frederik II fikk utført store arbeider på slottet. Van Egen var en av de best avlønnede stenhuggerne, noe som indikerer at han har hatt viktige oppgaver i utsmykkingen av Kronborg.

Frederik II døde i 1588 og allerede året etter fikk Gert van Egen bestilling på gravmæle til kongen som skulle stå i Roskilde domkirke. Initiativet kom fra sønnen Christian IV og moren, enkedronning Sophie. Det går frem av et brev fra Sophie at han skulle utføre det etter utleverte modeller og det er derfor noe uklart hvor stor del av monumentet som er van Egens eget verk.

Av særlig interesse er relieffene på sidene av monumentet. De skildrer scener fra kongens felttog mot Ditmarsken i 1559 og fra Den nordiske sjuårskrigen 1563-1570. Den ene scenen viser beleiringen av Akershus festning i Oslo i 1567.

Kilder
------

* (da) Gert van Egen på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
* Roskilde Domkirke - Historie

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Kunstindeks Danmark
 |
Eksempel på håndholdt elektrisk varmepistol
En **varmepistol**, eller **varmluftspistol**, er et verktøy som anvendes for å avgi varmluft. Den ligner i på en hårføner, men avgir vanligvis mye høyere temperaturer. Lufttemperaturen er typisk 100–550 ℃, mens en del kraftigere modeller har temperaturer rundt 760 ℃.

Varmepistoler har en lang rekke anvendelser, og brukes innenfor fysikk, materialevitenskap, kjemi, ingeniørvitenskap, samt andre laboratorium- eller verkstedbymiljøer og «gjør-det-selv». En varmepistol kan for eksempel anvendes for å tørke og ta bort maling, krympe krympestrømper eller krympefilm, tørke tre, bøye og sveise plast, myke opp lim, varme krympefilm ved emballering, og tine fryste rør. De brukes også innen elektronikk for avlodding av komponenter fra kretskort.

Virkemåte
---------

De fleste varmepistoler er bygd opp med et varmeelement basert på elektrisk resistans, men det fås også varmepistoler som varmes opp med gassflamme. En vifte øker og fokuserer luftflyten for konveksjonsvarming.

Luftdrevne varmepistoler gir mindre kontroll over temperaturen enn infrarøde varmepistoler (såkalt "speedheater") som istedet avgir infrarød varmestråling uten å blåse luft. En infrarød varmepistol kan utføre mye av de samme funksjonene som en luftdrevet varmepistol.

Bruk til fjerning av maling
---------------------------

Dersom varme brukes for å fjerne blyholdig maling bør man være obs[*klargjør*] på at denne går over til giftig gassform ved 538 ℃, og man bør i slike tilfeller anvende en varmepistol som kun går opp til 300–400 ℃.[]

Funksjoner
----------

En del varmepistoler har inbyggt hvilstøtte slik at de kan stå på en arbeidsbenk av seg selv, og på den måten frigjør brukerens hånd. Det finnes også ulike typer munnstykker for å styre varmluftsstrømmen på forskjellige måter, som for eksempel å konsentrere varmen i et visst punkt eller tine opp et rør uten å varme opp veggen bakenfor. Både volumstrøm (liter pr. minutt) og lufthastighet (m/s) kan variere mellom modeller, men ulike munnstykker kan også hjelpe på sistnevnte. Eksempler på typer munnstykker er glassbeskyttelsesmunnstykke, flatt munnstykke, reflektormunnstykke og reduksjonsmunnstykke.

Enkle modeller har ofte få funksjoner, som for eksempel bare en viftehastighet og en temperaturinnstilling. Mer avanserte modeller kan ha justering for flere temperaturer og viftehastigheter (enten trinnvis eller trinnløst). Slike innstillinger kan for eksempel være merket så enkelt som «1-2-3» eller «kald», «medium», «varm», mens noen avanserte varmepistoler også har termostat, digital innstilling av temperatur og svært nøyaktig avlesning av temperatur via digital skjerm. Profesjonelle pistoler kan være tyngre og bygd for hyppigere og heftigere bruk. Noen varmepistoler har lasersikte for å indikere optimal avstand til objektet for mest mulig effektiv oppvarming.

Se også
-------

* Plasmaskjæring
* Blåselampe
* Gassveising
**Eva Nyhus** (født 15. september 1949) er en norsk tekstilkunstner, bosatt i Risør. Hun ble utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) i Oslo 1972-76. Nyhus mottok SHKS-diplom i 1976. Hun har hatt separatutstillinger, blant annet på Galleri Villvin, Risør i 1984 og 1990. Hun har også deltatt på flere kollektive utstillinger, blant annet utstillingen «Med pomp og prakt» i Kristiansand 1988 og utstillingen «Vev 91» i Sverige i 1991.

Nyhus har lang erfaring som tekstildesigner. I 1989-97 arbeidet hun som daglig leder og designer på teppefabrikken Veveriet RuterDame AS. Hun har også arbeidet som daglig leder på teppefabrikken Hødnebø Tepper AS i Risør 1998-2003. I 2004 etablerte hun eget verksted i Risør. Hun forteller på sin hjemmeside at hun i løpet av sin karriere alltid har vendt tilbake til verkstedet i perioder, som kunsthåndverker. På sitt verksted har Nyhus i den senere tid spesialisert seg på luer, og sier at hun ønsker å fordype seg i dette lille, myke og lett formelige plagget. Eva Nyhus er medlem av Norske kunsthåndverkere Sør-Norge (NK-Sør-Norge).

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Eva\_Nyhus, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 76f0a6d2-df8e-475a-9a63-b3a53b73447c, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Eva Nyhus' hjemmesider

Litteratur
----------

* Harald Solberg (1996): *Norske kunsthåndverkere Agder*, s. 39 og 55.

Eksterne lenker
---------------

* Eva Nyhus' hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Multisystemisk terapi (MST)** er et behandlingstilbud for ungdom i alderen 12–18 år med alvorlige atferdsproblemer. Behandlingstilbudet er familie- og nærmiljøbasert og gis til ungdom som er voldelige eller aggressive, som har problemer på skolen, som ruser seg, eller har venner med uheldig innflytelse.

Behandlingstilbudet drives i Norge av Barne-, ungdoms- og familieetaten (BUFetat), og er et frivillig tilbud innen barnevernet. Det er barnevernet i den kommunen eller bydelen familien bor som søker om behandlingen. Atferdssenteret står for opplæringen av terapeutene og for kvalitetssikringen av arbeidet.

Terapeuten jobber sammen med familien i hjemmet, på tidspunkter som passer for familien. MST-terapeuten skal hjelpe og veilede foreldrene uten å overta deres oppgaver eller ansvar og behandlingen skal tilpasses hver enkelt familie. Foreldrene, ungdommen og terapeuten setter ukentlige mål for arbeidet og det settes opp skjematiske og konkrete planer for hvordan målene skal nås. Behandlingen er intensiv, og det kan i enkelte perioder dreie seg om flere møter per uke, både hjemme, med skole og med andre støttepersoner. Terapeuten skal uansett tid på døgnet være tilgjengelig for foreldrene i behandlingsperioden. Behandlingsperioden varer vanligvis fra tre til fem måneder, men dersom ungdommen når målene kan den avsluttes tidligere.

Eksterne lenker
---------------

* Multisystemisk terapi på BUFetat.no Arkivert 3. februar 2013 hos Wayback Machine.
* Multisystemisk terapi på Atferdssenteret.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
Stor-Malmö. Malmö kommune i oransje, andre kommuner i storbyregionen i brunt. Länsgrenser i rødt.  
**Kommuner:**  
1. Malmö  
2. Vellinge  
3. Trelleborg  
4. Skurup  
5. Svedala  
6. Lund  
7. Staffanstorp  
8. Burlöv  
9. Lomma  
10. Kävlinge  
11. Eslöv  
12. Höör
Øresund mellom Malmö og København, med Malmö i forgrunnen og øya Amager og en del av det sørlige København i bakgrunnen.
**Stor-Malmö** (eller **Stormalmö**) er en byregion i Sverige. Den ligger sørvest i Skåne län og omfatter byene Malmö og Lund og de omliggende kommunene. Fra og med 2005 ble kommunene Eslöv, Höör og Skurup innlemmet i regionen.

Per 31. desember 2015 hadde Stor-Malmö 695 430 innbyggere.

Kommuner etter folketall
------------------------

| Kommune | Innbyggere(31. des. 2015) |
| --- | --- |
| Malmö | 322 574 |
| Lund | 116 834 |
| Trelleborg | 43 359 |
| Vellinge | 34 667 |
| Eslöv | 32 438 |
| Kävlinge | 30 104 |
| Lomma | 23 324 |
| Staffanstorp | 23 119 |
| Svedala | 20 462 |
| Burlöv | 17 430 |
| Höör | 15 970 |
| Skurup | 15 149 |
| **Stor-Malmö** | 695 430 |

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges storstadsområden» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 15. mai 2011. Besøkt 27. mars 2016.
2. ↑  «Folkmängd efter region och år». Statistiska centralbyrån. Besøkt 27. mars 2016.
3. ↑  «Folkmängd i riket, län och kommuner 31 december 2015 och befolkningsförändringar 1 oktober–31 december 2015. Totalt». Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen 25. februar 2016. Besøkt 27. mars 2016.