recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jigorō Kanō** (嘉納 治五郎 *Kanō Jigorō*; født 28. oktober 1860, død 4. mai 1938) var en japansk pedagog. Han utviklet kampsporten kodokan judo (eller *judo*), hovedsakelig basert på jujutsu. 

Jigoro Kano var liten av vekst og ble plaget av større skolekamerater. Han fikk derfor interesse for selvforsvar. Hans foreldre aksepterte ikke at han ville trene på de gamle krigskunster, fordi de mente de hørte fortiden til. Etter at han flyttet fra foreldrene for å studere, startet han jakten på en *jujutsu*instruktør. Først etter å ha blitt avvist av flere, kom han i gang med treningen. 
Etterhvert kom han til å trene mange forskjellige *jujutsu*-stilarter, og begynte å kombinere de beste sidene fra flere av dem og å lage nye teknikker. 

I 1882 grunnla Kano Kodokan Judo Institute i Tokyo, for å undervise i sin egen stilart. Han kalte den *judo* (Japansk "den myke vei"). Kano fjernet en del tradisjonelle *jujutsu*-teknikker og tilrettela *judo* slik at alle teknikker kunne utføres med full styrke uten skader. Kano var en av de første som tok til orde for å la kvinner trene. Han ble kritisert for dette fra mange hold, da det ikke ble regnet som bra for en kvinnes helse å drive med fysisk trening. Kano ignorerte dette, og lot flere kvinner trene med seg og sin kone.

Kano var første asiatiske medlem av IOC.
Kano arbeidet det meste av sin karriere som professor, og var en stor reformator av det japanske utdannelsessystem. Kano var initiativtager til at Japan aktivt støttet Kina i oppbygningen av moderne utdannelsesinstitusjoner.

Etter sin død ble Jigoro Kano tildelt et dobbelt hvitt belte. Dette skulle markere at ringen var sluttet og at det ikke var mulig å ha større innsikt i judo enn det han hadde. Beltet var dobbelt så bredt som et vanlig judobelte, for å unngå forveksling med nybegynnere. Til dags dato er det kun Jigoro Kano som har blitt tildelt denne graden og tittelen *shihan* (mester i alle former). Når Kano trente brukte han stort sett et svart belte. De siste årene brukte han ikke belte (eller judodrakt) i det hele tatt, men hadde i stedet en lang skjorte på seg.

Referanser
----------

1. ↑   www.ijf.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Aozora Bunko, Aozora Bunko author ID 2083, besøkt 28. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.nndb.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jigorō Kanō – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jigorō Kanō – JudoInside Rediger på Wikidata

To artikler skrevet av Kano hostet hos *Judo Information Site*:

* Jujutsu Becomes Judo
* Jujutsu

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
***The Stain*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Frank Powell.

Handling
--------

Mr. Stevens, en bank-funksjonær, er veldig ambisiøs. Hans store ønske er å bli advokat, men han er alt for fattig til å begynne ved college. Han håndterer enorme pengesummer hver dag, og blir sterkt fristet til å stjele fra lasset. Han bekjemper dette ønsket, frem til en kveld en forsinket kunde kommer for sent til banken med et depositum på flere tusen dollar. Stevens tar alle disse pengene, men hans kone nekter å være med på dette. Så mannen forlater henne, og deres lille datter, og reiser sin vei. En tid senere bor han i en fremmed by, under et fiktivt navn. Hans ambisjoner blir også tilfredsstilt når han blir utnevnt til dommer.

I mellomtiden har Mrs. Stevens blitt stadig mer nødlidende, og ute av stand til å forsørge datteren sin eller seg selv. Hun gir derfor fra seg datteren sin, til en offentlig institusjon. Men Mrs. Stevens klarer ikke å skaffe seg arbeid, og blir til slutt oppdaget bevisstløs og fraktet til sykehus. Håndvesken hennes, som blant annet inneholder identifikasjonspapirene hennes, blir mistet på gaten - og deretter plukket opp av en annen kvinne. Når denne andre kvinnen kort tid senere bukker under for kulden, og senere blir funnet, antas det at hun er fru Stevens. Hennes død som «fru Stevens» blir også rapportert til avisene.

Dommer Harding (tidligere Mr. Stevens) får øye på rapportene om dette dødsfallet. Han er derfor fri til å gifte seg med datteren til hans nåværende sjef. Men senere kommer datteren hans også tilbake igjen, og oppdager at dommer Harding faktisk er den biologiske faren hennes.

Rolleliste
----------

* Edward José som Mr. Stevens (og senere en dommer)
* Thurlow Bergen som en ung advokat.
* Virginia Pearson som datteren til Mr. Stevens.
* Eleanor Woodruff som Mr. Stevens sin kone.
* Sam J. Ryan som en politiker.

Referanser
----------

1. ↑  The Stain

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Stain* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Stain* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Stain* på Silent Era Rediger på Wikidata
Kongo med nabostater i 1711, rett etter gjenforeningen.
**Kongoriket** var en stat i sentral-Afrika ved elva Kongo. Riket oppsto på 1300-tallet. I sin storhetstid omfattet det områder fra Gabon i nord till Kwanzaelva i Angola i sør. Hovedstad var M'banza-Kongo.

Kongo fikk i utgangspunktet en god relasjon til Portugal da den første kontakten ble etablert i 1482. Kong Nzinga Nkuwu lot seg døpe av portugisiske misjonærer, og sønnen Afonso Mvemba Nzinga innførte i 1520 kristendomen som statsreligion. På 1600-tallet ble forholdene anstrengt etter at det portugisiske kolonitrykket økte og Kongokongen avviste ønsker om slavehandel. Portugal erobret de nordlige delene av Angola til sin kolonistat Portugisisk Vestafrika. Riket ble også svekket av en borgerkrig mellom 1665 og 1709. I 1883 ble Kongoriket innlemmet i den portugisiske kolonien Angola.

På grunn av sin historiske rolle som hovedstad i Kongoriket ble M'banza-Kongo i 2017 innlemmet i UNESCOs verdensarvprogram.

Referanser
----------

1. ↑  *Det gamle Afrika: afrikansk historie før kolonitida*. Oslo: Samlaget. 1965. s. 88–93.
2. ↑  *Den Verdshistoria vi ikkje kjenner. Bind 2 : Araberlanda, Aust-Europa, Afrika og Amerika*. Oslo: Samlaget. 1970. s. 69–71.
3. ↑  (no) Republikken Kongos historie i Store norske leksikon
4. ↑  «Mbanza Kongo, Vestiges of the Capital of the former Kingdom of Kongo». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 8. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kingdom of Kongo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Pinar del Río** er den vestligste provinsen (eller fylkeskommunen) på Cuba. Jordsmonnet og klimaet her regnes for å være det beste for tobakksdyrking i hele verden, og en rekke av Cubas absolutt fineste sigarer kommer fra nettopp denne provinsen.

Provinsen har et storslått landskap med en rekke små åser i lavlandet, Cubas største korallrev og lave tåkeskyer mellom åsene og over markene om morgenen som gir landskapet et skjær av tropisk ro. Det sies at Colombus en gang skulle ha sagt at hvis paradiset på jord skulle finnes noe sted, måtte det ligge i *Pinar del Rio*. 

På grunn av sin spesielle flora og fauna har provinsen to naturreservat – *Guanahacabibes* (1.192 km²) og *Sierra del Rosario* (251 km²). I tillegg er *Parque Nacional Viñales* med sine 111 km² et beskyttet kulturlandskap.

Befolkning
----------

Provinsen består av 14 kommuner. I år 2000 bodde det rundt 740.000 mennesker i provinsen. De største byene er San Cristóbal, (ca. 26 000 innbyggere), Consolación del Sur (ca. 25 000 innbyggere), Los Palacios (ca. 20 000 innbyggere), San Juan y Martínez (12 000 innbyggere) og Viñales med ca. 10 000 innbyggere. 

Korallrevet Cayo Levisa - på nordsiden av Pinar del Río - nesten det nærmeste punktet til USAUlikt landsdistriktene i Norge der kjønnsfordeling er temmelig skjev med et overskudd av menn, bor det omtrent like mange kvinner som menn i Pinar del Rio. Går man ned på kommunenivå vil man likevel se at kvinnene søker mot byene. Omtrent 64 % av befolkningen bor i byene i provinsen og folketettheten er på 68 innbyggere pr. km².

Næringsliv
----------

Landbruket er den viktigste næringen med produksjon av tobakk, ris, sukker, fjærkre, frukt og grønnsaker. Når det gjelder industri, synes hermetikkindustri (frukt og grønnsaker) og produksjon av bygningsartikler å dominere. Folk i Havanna pleier å omtale Pinar del Rio som «Cubas hage» og folket i regionen som de roligste og sindigste menneskene på Cuba. Kort sagt, i Pinar del Rio stresser man ikke, men tar det med ro og lever livet.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Pinar del Río Province – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Cubas provinser |
| --- |
| Artemisa **·** Camagüey **·** Ciego de Ávila **·** Cienfuegos **·** Ciudad de La Habana **·** Granma **·** Guantánamo **·** Holguín **·** Las Tunas **·** Matanzas **·** Mayabeque **·** Pinar del Río **·** Sancti Spíritus **·** Santiago de Cuba **·** Villa Clara(særkommunen Isla de la Juventud) | Cubas flagg |
| ISO 3166-2:CU |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Vestopland*** var ei dagsavis som kom ut i Gjøvik i Innlandet fra 1921 til 1945. Avisene *Samhold* og *Gjøviks Blad* ble i 1920 kjøpt av Landmandsforbundet for å slå dem sammen til et organ for bøndene. Fra nyttår 1921 kom det nye bladet ut under navnet *Vestopland*.

Redaktør var Torstein Lange, som hadde arvet *Gjøviks Blad* i 1914 etter sin far, redaktør og trykker Fredrik Olsen Lange. F.O. Lange var en drivende og dyktig avismann som hadde mangedoblet opplaget siden han overtok avisa i 1877. Det samme kunne man ikke si om sønnen Torstein. En nær medarbeider som arbeidet sammen med ham i mange år, sa at han på de fleste områder var ukvalifisert for jobben.

*Vestopland* var en konservativ, og etter hvert en svært nazivennlig avis. Redaktør Lange benyttet avisa til hemningsløse feider hvor mye vondt blod ble skapt. Avisens ansatte måtte innordne seg redaktørens nærmest diktatoriske ideer. All omtale av alle former for arrangemanger som ikke var i tråd med avisas politiske oppfatning, skulle ikke omtales. Hvis en medarbeider omgikk dette forbudet, måtte vedkommende fratre sin plass uten forutgående oppsigelse.

Mens det i en periode på 1920-tallet var fem aviser som utkom regelmessig på Gjøvik, var det fra 1941 bare en. *Oppland Arbeiderblad* og *Velgeren* gikk inn. Bare *Vestopland* var igjen.

Etter freden kom i 1945 tok *Vestopland* tilbake navnet *Samhold* fra 20. juni. Redaktør Torstein Lange ble dømt til tolv års fengsel i landssvikoppgjøret, men slapp ut etter tre år.

Kilder
------

* Terje Paulsberg: «Ingens herre - ingens trell - Oppland arbeiderblad 75 år i distriktets tjeneste». ISBN 82-994928-0-7
Porselensdukke av Momotarō
Momotaro kommer ut av en fersken
**Momotarō** (japansk: 桃太郎) er en helt i japansk mytologi som ble født ut av en fersken. 

Da han hadde vokst seg stor og sterk, satte han seg fore å bekjempe demonene på oni-øya (*Onigashima*). Han fikk hjelp av en ape, en hund og en fasan, som han fikk selskap med på veien dit ved å by dem av matsekken sin på lekre boller av hirse. Sammen klarte de å beseire den treøyde, tretåede, menneskeetende demonen.

Sang
----

Det finnes en kjent barnevise om Momotarō, « Momotarō-san no uta » 桃太郎さんの歌:

*Momotarō-san, momotarō-san* (Momotarō, Momotarō) 桃太郎さん、桃太郎さん
*Okoshi ni tsuketa kibidango* (De bollene på din midje) お腰につけたきびだんご
*Hitotsu watashi ni kudasai na?* (Skulle du kunne gi en til meg?) 一つ私に下さいな！
*Agemashō, agemashō* (Jeg gir den til deg, jeg gir den til deg) あげましょう、あげましょう
*Kore kara oni no seibatsu ni* (Fra og med nå, for å beseire troll) これから鬼の征伐に
*Tsuite kuru nara agemashō* (Om du følger med meg gir jeg den til deg) ついてくるならあげましょう

Annen verdenskrig
-----------------

Momotarō var en svært populær skikkelse i Japan under annen verdenskrig, og ble fremstilt i mange japanske filmer og tegneserrier. Momotarō representerte den japanske regjering, borgerne var dyrene, og USA var *oni*, den demoniske skikkelsen. Selv om det aldri ble direkte nevnt, var det lett å forstå at *Onigashima* var Pearl Harbor. 

Skikkelsen var brukt i krigstidspropagandaen som et sinnbilde for at Japan kjempet mot det onde men mektige USA og at seieren bare kunne sikres ved folkets oppslutning om regjeringen. Den mat og rikdom som Momotarō og dyrene vant ved sin nedkjempelse av *oni*en skulle vise til den ære som det mektigge japanske rike ville høste etter seieren over amerikanerne. En slik ktig var *Momotarōs guddommelige sjøkrigere*.

Referanser
----------

1. ↑  John W. Dower, *War Without Mercy: Race & Power in the Pacific War* s. 253 ISBN 0-394-50030-X

Litteratur
----------

* Ralph F. McCarthy; Ioe Saito: *The Adventure of Momotaro, the Peach Boy*. Kodansha's Children's Classics, 2000, ISBN 4-7700-2098-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
***Green Lantern*** er en amerikansk action-eventyr og superheltfilm fra 2011. Filmen er regissert av Martin Campbell, og er basert på superhelttegneserien ved samme navn skapt av John Broome og Gil Kane. Ryan Reynolds har hovedrollen. Blake Lively, Peter Sarsgaard, Mark Strong, Tim Robbins og Angela Bassett spiller andre viktige roller.

Handling
--------

Universets Voktere har delt universet i 3600 sektorer, hver og en beskyttet av en mektig *Green Lantern*, som blir valgt i konkurranse med fryktløse skapninger av alle typer. Denne ene beskytteren får "Ringens" kraft og viljestyrke, en energi hentet fra planeten Oa.

En av disse beskytterne, Abin Sur av sektor 2814, beseiret og fanget den onde skapningen Parallax, og sendte ham til fengsel. Men Parallax klarer å flykte fra fengselet. Seks måneder senere har han drept fire *Green Lanterns* og ødelagt tre planeter. Han oppsøker deretter sektor 2814 og sårer Abin Sur til døden. Abin Sur krasjlander på jorden, og hans siste ønske til "Ringen" er at den finner en verdig etterfølger som kan ta over etter ham på jorden.

Denne etterfølgeren blir Hal Jordan (Ryan Reynolds), en arrogant, uforsiktig testpilot som er frustrert fordi han føler han aldri har fått noe ut av livet. Hal skjønner ikke engang selv hvorfor han er valgt, men han tar motvillig på seg oppgaven og må dra opp i rommet for å lære seg hemmelighetene bak ringen og hvorfor han er valgt. Hal er usikker på kreftene sine og om han er verdig det ansvaret som ligger ved å være klodens beskytter. Men snart vil oppgjørets tid komme, og Hal er klodens eneste håp for overlevelse.

Om filmen
---------

*Green Lantern* var en stor skuffelse økonomisk. Filmen hadde et budsjett på hele 200 millioner dollar, og spilte kun inn 219 millioner dollar på verdensbasis. Den klarte dermed bare så vidt å tjene inn igjen budsjettet.[]

Rolleliste
----------

| Rolle | Skuespiller |
| --- | --- |
| Hal Jordan / Green Lantern | Ryan Reynolds |
| Carol Ferris | Blake Lively |
| Hector Hammond | Peter Sarsgaard |
| Thaal Sinestro | Mark Strong |
| Robert Hammond | Tim Robbins |
| Dr. Amanda Waller | Angela Bassett |
| Carl Ferris | Jay O. Sanders |
| Tomar-Re | Geoffrey Rush (stemme) |
| Kilowog | Michael Clarke Duncan (stemme) |
| Parallax | Clancy Brown (stemme) |
| Young Hal Jordan | Gattlin Griffith |
| Young Carol Ferris | Jenna Craig |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Green Lantern (film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Green Lantern* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Green Lantern* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Green Lantern* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Green Lantern* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Green Lantern* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Green Lantern* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Green Lantern* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Green Lantern* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Green Lantern* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Green Lantern* på Metacritic Rediger på Wikidata
Portal: Jazz

Sigrid Brennhaug med The Real Thing   
20. april 2013.
**The Real Thing** er en norsk-svensk souljazzgruppe med base i Oslo. Etter saxofonisten Sigurd Køhns plutselige dødsfall i 2004, lå The Real Thing i dvale inntil 2010, da bandet gjorde et comeback. Medlemmer i bandet pr. 2016 er Paul Wagnberg på Hammond B3 orgel, Staffan William-Olsson på gitar, Hermund Nygård på trommer, og Dave Edge på saksofon.

Kvartetten har utgitt åtte album. Debuten kom i 1992 med albumet *The Real Thing*. Blant de mest populære utgivelsene er *Live* (med «Waffle Shuffle» og «Horsefeathers»), *Pleasure Is An Attitude* (med «Mmm...Aahh...») og *Deluxe* (med «Ingen där»).

Gruppen ble startet i 1992 med Carl Størmer på trommer. Torstein Ellingsen tok over for Størmer i 1995, og Børre Dalhaug tok over for Ellingsen i 1998. Ellingsen returnerte i 2010, med engelske Dave Edge som Sigurd Køhns arvtager. 

The Real Things musikk består for det meste av originalt materiale. Musikken kombinerer innflytelser fra amerikansk Blue Note-jazz (representert av musikere som Jimmy Smith, George Benson, og Wes Montgomery) og elementer fra moderne populærmusikk. Resultatet er en blanding av genre som swing, blues, funk og rock.

Diskografi
----------

* *The Real Thing* (1992)
* *In New York* (med Lew Soloff) (1993). Nominert til Spellemannprisen i 1994.
* *A Perfect Match* (med Bohuslän Big Band) (1994). Arrangert av Tom Kubis
* *Live* (1995)
* *Pleasure Is An Attitude* (1997)
* *Deluxe* (med Kringkastingsorkestret) (2000)
* *New Wrapping* (2003)
* *A Real Christmas* (med Sigrid Brennhaug på vokal) (2006)
* *Back On Track (2011)*

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Real Thing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) The Real Thing på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) The Real Thing på Songkick Rediger på Wikidata
* (en) The Real Thing Myspace
* (en) The Real Thing hos AllMusic
* (no) The Real Thing i Store norske leksikon (Fagansvarlig Bjørn Stendahl)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Sigmund Gråbak** (født 1. juni 1951 på Ler) er en norsk lokalpolitiker i Melhus som frem til 2015 representerte Høyre. Han satt som varaordfører i kommunen fra 2011 til 2015 og har hatt flere politiske lederverv. I 2015 meldte seg ut av Høyre og inn i den nystiftede Melhuslista. Han var listens ordførerkandidat i forkant av kommunevalget i 2015.

Gråbak er gårdbruker av yrke og har bodd i Melhus hele livet. Han tok over hjemgården på ler i 1974. I tillegg til tradisjonelt drift driver han en putballpark på gården. 

Gråbak kom inn i politikken for Høyre i 1991 og har siden 1995 vært innvalgt i kommunestyret. Han har hatt flere lederverv, blant annet nestleder i opplæringskomitéen, leder i teknisk komité, nestleder i komité for liv og lære og medlem av Formannskapet.

Referanser
----------

1. ↑  Nakrem, Gunn Heidi (23. september 2011). «Ordførervalget klart i Melhus». *www.tronderbladet.no*. Besøkt 14. februar 2018.
2. ↑  Nakrem, Gunn Heidi (19. februar 2015). «Varaordføreren har meldt seg ut av Høyre». *www.tronderbladet.no*. Besøkt 14. februar 2018.
3. ↑  Nakrem, Gunn Heidi (25. mars 2015). «Her er Melhuslista». *www.tronderbladet.no*. Besøkt 14. februar 2018.
**Leila Begnjasovna Asjmerova** (russisk: Лейла Бегнязовна Ахмерова født 1. mai 1957) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Asjmerova vant en olympisk bronsmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det sovjetiske damelaget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant tre kamper og tapte to og med seks poeng ble de nummer tre på tabellen, ett poeng bak Tsjekkoslovakia og to bak Zimbabwe. Asjmerova spilte én kamp i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse Bronse i landhockey, damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, oppført som Leyla Akhmerova, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID ak/leyla-akhmerova-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leila Asjmerova – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Leila Asjmerova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Oskar Gillberg** (født 15. oktober 2002) er en svensk alpinist, som representerer klubben Täby SLK.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Acosta deltok i sitt første FIS-renn (Entry League FIS) i november 2018, i Kåbdalis i Sverige, der han kom på 81.-plass i storslalåm. Han deltok i det svenske juniormesterskapet i alpint 2019 i mars, og kom der på 27.-plass i utfor, tredjeplass i slalåm og fjerdeplass i storslalåm. Under det svenske mesterskapet i alpint 2019 kom han på 16.-plass i slalåm og 24.-plass i storslalåm.

### Sesongen 2019/20

Han deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 38.-plass i super-G, der Adam Hofstedt fra Sverige vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte seg opp til 17.-plass i kombinasjonen. I storslalåm kjørte han ut, og i slalåm kom han på fjerdeplass. Han var der 0,1 sekund bak bronsen, som gikk til Edoardo Saracco fra Italia.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FIS - *Oskar Gillberg - Results*, besøkt 17. mars 2020.
3. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Men's Super-G* Arkivert 10. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 17. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Oskar Gillberg* Arkivert 14. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 17. mars 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Men's Slalom* Arkivert 20. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 17. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oskar Gillberg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Oskar Gillberg – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Oskar Gillberg – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 14. januar 2020 hos Wayback Machine.
**Norsk Kylling** er en norsk næringsmiddelbedrift som slakter og videreforedler kylling. Bedriften ligger på Støren i Midtre Gauldal kommune i Trøndelag og er siden 2012 heleid av REMA 1000. Bedriften er hovedleverandør av kyllingprodukter til REMA 1000, hadde i 2016 en omsetning på over en millard kroner som tilsvarer rundt 30% av kyllingmarkedet i Norge. Årlig slaktes 18 millioner kyllinger og 500 000 kalkuner ved fabrikken.

Historie
--------

Norsk Kylling ble grunnlagt i en tidligere konfeksjonsfabrikk på Støren av gründeren Agnar Østhus i 1991. Fra 2011 var REMA 1000 hovedaksjonær i bedriften, og i 2012 overtok de alle aksjene.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Hilde Lysengen Havro (17. juli 2013). «Remas kyllingfabrikk vil bli dobbelt så stor på noen få år». *Nationen.no*. Nationen. Besøkt 18. juli 2013. [*død lenke*]
2. ↑  «Cardinal Foods selger Norsk Kylling». Cardinal Foods. Besøkt 18. juli 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Leil** var en mytisk konge av britene, og det finnes ingen historiske bevis for hans mulige eksistens. Hans fortelling kommer fra Geoffrey av Monmouths *Historia Regum Britanniae* (*De britiske kongenes historie*), skrevet omkring 1136. Her gjengis han som en sønn av Brutus Grønnskjold.

Leil var en fredelig og rettferdig konge og nøt godt av velstanden som var blitt bygget opp av hans forgjengere. Han bygde en by i nord kalt for Kaerleil («Leils festning») som en hyllest til denne velstanden. Leil styrte i 25 år inntil han ble gammel og svak. Hans alderdom førte til borgerkrig og under denne døde han. Han ble etterfulgt av sin sønn Rud Hud Hudibras.

Geoffrey hevder at Leil styrte på samme tid som Salomo i *Det gamle testamente* bygde tempelet i Jerusalem og Silvus Epitus var konge av Alba Longa.

Familietreet til Leils slekt
----------------------------

*Se også*: Mytiske konger av britene

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   | Corineus |   |   |   |   |   | Brutus trojaneren |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   | Dronning Gwendolen |   | Locrinus |   | Albanactus |   | Kamber |  |
|   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Maddan |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Mempricius |  |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Ebraucus |  |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Brutus Grønnskjold |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Leil |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Rud Hud Hudibras |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Bladud |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Leir |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| Goneril |   | Regan |   | Cordelia |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|
| Marganus |   | Cunedagius |  |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Rivallo |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Gurgustius |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Sisillius I |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Kimarcus |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Gorboduc |   | Judon |
|   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   | Ferrex |   | Porrex I |
|

Litteratur
----------

* Geoffrey av Monmouth (1982): *The History of the Kings of Britain*, oversatt med innledning av Lewis Thorpe, Guild Publishing London, s. 80
**Leilighetsdikt** er dikt skrevet til en spesiell anledning. Det kan dreie seg om dikt skrevet til private familiebegivenheter, som f.eks. fødselsdag, bryllup, dåp, konfirmasjon, begravelse, eller til en offentlig samfunnsbegivenhet, f.eks. kroningen eller begravelsen av en konge. Diktene kan altså enten ha bestemte personer som mottakere (og framføres når disse personene er til stede), eller rette seg til allmennheten. 

Noen leilighetsdikt er skrevet til melodier for å synges, andre er uten melodi. Noen blir kopiert opp og delt ut til deltakerne på en fest eller ved en annen sosial hendelse, andre blir trykt anonymt eller med navn i aviser. 

Leilighetsdikt er ofte rosende, med positive beskrivelser f.eks. av den som har fødselsdag. Det finnes imidlertid også leilighetsdikt som inneholder kritikk, enten vennlig kritikk eller bitende angrep på personer eller grupper. 

Spottende, ironiske vers og hyllende, lovprisende vers er ytterpunktene. De fleste leilighetsdikt inneholder mer ros enn ris. 

Noen bedrifter og institusjoner har en «husdikter» som lager leilighetsdikt til kjente melodier, som så synges ved jubileer, fødselsdager for de ansatte og lignende. Det hender også at kjente diktere skriver leilighetsdikt, enten på oppdrag eller av eget initiativ. Bjørnstjerne Bjørnson har skrevet en god del leilighetsdikt, blant annet *Kantate ved Hundreårs-festen for Norges vel* (1909). 

I lyrikksamlinger finnes det vanligvis få leilighetsdikt, fordi slike dikt har lav litterær status. De har dessuten ofte et mer episk (fortellende) preg enn lyrisk. 

Fra leilighetsdikt er det glidende overganger til blant annet rimbrev (for eksempel frierbrev på vers).

Eksterne lenker
---------------

* Om leilighetsdiktning i Tønsberg 1840 til 1890

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
***The Real World: Stockholm*** er en svensk dokusåpe for ungdom som gikk på TV 1000 i 1995. Serien handlet om syv ungdommer som bodde sammen i et kollektiv i Stockholm i tre måneder sommeren 1995. Ungdommene (fem svenske, en dansk og en norsk) var mellom 18 og 23 år gamle og hadde aldri møtt hverandre tidligere. De ble plukket ut blant 4000 søkere. Ved hjelp syv overvåkningskameraer, 12 skjulte mikrofoner og avlyttet telefon ble de utvalgte overvåket i tre måneder. Dette var en skandinavisk versjon av amerikanske *The Real World*.

Serien ble beskrevet som en TV-serie fylt av vennskap, konflikter, diskusjoner og glede. Materialet ble bearbeidet og strukturert etter innspillingen. TV1000 produserte opprinnelig 13 episoder, men på grunn av programmets seersuksess ble det produsert og sendt ytterligere fire episoder fra det materialet som allerede eksisterte.

Den fikk en oppfølger: *The Real World: Visby*, som gikk på TV1000 i 1996, men den ble tatt av lufta grunnet lave seertall.

Deltakere
---------

* Elisabeth Norheim (23 år), Norge
* Camilla (21 år), Sverige
* Christian (21), Danmark
* Kent-Jonas (23), Sverige
* Magnus (20), Sverige
* Nina (22), Sverige
* Sina (18), Sverige

Referanser
----------

1. 1 2 3  TV1000 Programhefte, nr 10, 1995, s.14
2. ↑  TV1000 Programhefte, nr 12, 1995, s.13
**Norsk Jazzforlag** ble etablert av jazzvokalisten Hilde Hefte i 2003 for å bevare komposisjoner av norske jazzutøvere. Det utgis nedskrevet musikk (noter) i samlehefter av blant andre Bjørn Johansen, Einar Iversen, Vigleik Storaas, Bjørn Alterhaug, Egil Kapstad, Hilde Hefte, Elin Rosseland, Petter Wettre, Inge Stangvik, Olga Konkova, Jan Gunnar Hoff, Eldbjørg Raknes, Rolf Kristensen, Eldbjørg Raknes, Karin Krog, Dag Arnesen, Tine Asmundsen, Tore Brunborg, Jan Erik Kongshaug, Knut Kristiansen, Hallgeir Pedersen og Live Maria Roggen, Marit Sandvik.   

Samleheftene består av:   

*Northern Lines 1 - Twenty Norwegian Jazz Compositions*  

*Northern Lines 2 - Twenty Norwegian Jazz Compositions*. 

Det er utgitt egne samlinger med:
  

Einar Iversen - *Einar Iversen - Twelve Compositions* som også inneholder biografi og en del unike bilder.
  

Egil Kapstad - *Fiin Gammel* som inneholder hans viser til tekster av Herbjørn Sørebø og Peter Magnus
  

Bjørn Johansen - *Bjørn Johansen in Memoriam som inneholder 16 av hans komposisjoner.*

Norsk Jazzforlag samarbeider nært med Hefte's Ponca Jazz Records etablert i 2004.

Referanser
----------

1. ↑  Norsk Jazzforlags hjemmeside

Portal: Jazz
***The Strange Story of Sylvia Gray*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Charles L. Gaskill.

Handling
--------

Sylvia Gray, kona til Henry Gray en mislykket dramatiker, er forfengelig og skamfull over deres fattigdom. Han stikker deretter av sammen med Lennox, en velstående ung mann. Hun tar også med seg datteren Silvery, men barnet blir senere tatt bort av Margy - en gammel tjener, og vokser opp i en annen by. Lennox forlater Sylvia, og hun blir delvis sinnssyk og dreper ham til slutt. Datteren hennes Silvery blir etter hvert en modell, og forelsker seg i Vanveldt - arbeidsgiveren hennes.

I møte med Dr. Frankenstein, en hypnotisør, hvis kone Vivette er intenst misunnelig på ham, faller Silvery også under hans innflytelse. I mellomtiden vender Sylvia tilbake til Gray. Men hun oppdager at Gray nå har blitt blind, uten noen erindringer om fortiden. Han får senere igjen hukommelsen. Dr. Frankenstein tvinger Silvery som nå er under hans makt til å rane Grey. Men Dr. Frankenstein blir drept av Vivette, og hans fortryllelse over Silvery blr umiddelbart brutt.

Skuespillere
------------

* Helen Gardner som Sylvia Gray / Silvery
* Charles Kent som Henry Gray
* Mary Charleson som Margy
* Charles Eldridge som onkel Adam
* Gladden James som Mr. Lennox
* Arthur Ashley som Vanveldt.
* Charles Dietz som Dr. Frankenstein
* Evelyn Dumo som Vivette
* Phyllis Grey som Lucy Reynolds
* Edward Elkas som Mr. Cohen

Referanser
----------

1. ↑  THE STRANGE STORY OF SYLVIA GRAY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Strange Story of Sylvia Gray* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Strange Story of Sylvia Gray* på American Film Institute Rediger på Wikidata
***The Stranger*** er en amerikansk stumfilm fra 1910, regissert av Sidney Olcott.

Handling
--------

En gammel mann kommer gående langs en vei. Han nærmer seg hjemmet til et ektepar. Kort tid etter at ektemannen i huset har gått ut en tur, stopper den gamle fremmede ved den åpne døren. Han snakker muntert til kvinnen der inne, og spør om han får sitte og hvile der en stund. Når mannen plukker opp et av barna i familien, begynner han å leke med det. Moren i familien inviterer deretter mannen til å bli.

Men sent den natten kommer ektemannen i familien tilbake, men under påvirkning av brennevin. Hans kone oppdager at han har brukt opp mesteparten av lønnen hans på alkohol. Men den gamle fremmede dukker opp i døren med sitt muntre smil, og forhindrer en videre konfrontasjon. Den fremmede forteller mannen at hans kone har vært så snill å invitere ham til kveldsmat. Den gamle mannen ønsker derfor å hjelpe familien med problemene deres, før han skal reise videre igjen.

Skuespillere
------------

* Gene Gauntier
* Robert Vignola

Referanser
----------

1. ↑  THE STRANGER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Stranger* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Stranger* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Sigismund I av Polen** (litauisk *Žygimantas Senasis*, født 1. januar 1467 i Kozienice, død 1. april 1548 i Kraków) var konge av Polen og storfyrste av Litauen fra 1506 til sin død i 1548. Han var sønn av Kasimir IV av Polen og Elisabeth av Habsburg. Sigismund etter fulgte brødrene Johann I av Polen og Alexander av Polen på den polske tronen. 

I 1514 mistet han den litauiske byen Smolensk til Storfyrstedømmet Moskva, noe som styrket hans argumentasjon for at Polen-Litauen burde ha en stående hær. I 1515 allierte han Polen-Litauen med det tysk-romerske riket under Maximilian I av Det tysk-romerske rike, alliansen betydde at habsburgerne giftet seg inn i broren Ladislaus II av Ungarns familie. På grunn av dette giftermålet kom senere Bøhmen og Ungarn under habsburgerne i 1526 da Sigismunds nevø Ludvig II av Ungarn døde.

De polske krigene mot Den tyske orden ble avsluttet i 1525, da stormesteren Albrecht av Preussen (som også var Sigismunds nevø) konverterte til protestantismen sekulariserte ordenen og ble polsk-litauisk vasall. 

I 1526 annekterte han Hertugdømmet Masovia etter at Janusz III av Masovia døde.
Nihil novi-loven ble innført mens broren Alexander var konge. Loven medførte kongen ikke kunne vedta lover uten det polsk-litauiske parlamentets (Sejm) samtykke. Dette svekket sentralmakten og vanskeliggjorde Sigismunds forhold til adelen. På tross av dette klarte Sigismund å etablere og vedlikeholde en vernepliktshær i 1527.

Sigismund forsøkte å holde fred med Krim-khanatet, naboen i sør, men var ute av stand til å stoppe de gjentatte grensetreffningene.

Da Sigismund døde 1548 overtok sønnen Sigismund II August av Polen tronen.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118797158, besøkt 18. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage person ID p11140.htm#i111394, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** ICCU
 |
***The Stronger Mind*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Joe De Grasse.

Handling
--------

En kjeltring og kameraten hans blir forstyrret, samtidig som de forsøker å rane en bank. En av dem er bekymret for å bli arrestert, og reiser til en gruve-by langt vekk. Der møter han snart en vakker, ung kvinne, som arbeider med å dekke andres behov i nød. På grunn av kvinnens gode innflytelse bestemmer kjeltringen seg for å unngå videre kriminalitet.

Mannen skriver et brev til kameraten sin om dette, men kameraten hans nekter å akseptere denne avgjørelsen. Kameraten kommer derfor til det samme området, for å overbevise kjeltringen til å gi avkall på sine nye, gode intensjoner. Kameraten ønsker også å gjøre et forsøk på å rane den lokale banken, hvor kvinnens far har blitt ansatt som en vaktmann.

Skuespillere
------------

* Murdock MacQuarrie
* Pauline Bush
* Lon Chaney

Referanser
----------

1. ↑  The Stronger Mind

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Stronger Mind* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Stronger Mind* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Stolen Treaty*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Paul Scardon.

Handling
--------

Prins Zarl av Zorania, emissæren av Zorania, forsøker å forhandle frem en traktat med amerikanske myndigheter. Geoffrey Wynne er en hemmelig agent fra regjeringen, møter prinsen. Under mottakelsen blir Wynne tilkalt til Washington D.C. hvor han får vite at traktaten har blitt stjålet. Det kommer krav om 15 000 000 dollar i løsepenger, hvis de ønsker å få traktaten tilbake.

Når Geoffrey Wynne oppdager at en av tyvene var en italiener ved navn Farnelli, får Wynne hjelp av sin forlovede Irene Mitchell, for å pågripe tyven. Irene møter italieneren, som tilbyr seg å reise ammen med henne til New York. Underveis bruker Wynne kloroform på Farnelli, og han ødelegger forkledningen hans for å avsløre prins Zarl. Prinsen innrømmer at han har stjålet traktaten, i håp om å dekke sin egen spillegjeld.

Skuespillere
------------

* Earle Williams som Geoffrey Wynne
* Denton Vane som Zarl
* Bernard Seigel som Riddle
* Robert Gaillard
* Corinne Griffith som Irene Mitchell

Referanser
----------

1. ↑  THE STOLEN TREATY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Stolen Treaty* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Stolen Treaty* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Stolen Treaty* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Stream*** er et norsk talentprogram innen musikk som gikk på TV 2 i 2016. Programmet ble ledet av Tarjei Strøm. Programkonseptet gikk ut på at potensielle deltakere melde seg på til konkurransen ved å laste opp musikken sin på programmets hjemmeside. De 100 artistene som ble strømmet flest ganger ganger gikk videre til en showcase hvor de tre plateselskapene Universal Music Group, Sony Music og Warner Music Norway plukket ut tre artister hver som gikk videre til TV-overførte finalerunder. Programkonseptet ble utviklet av Monster Media og TV 2 etter en idé av Jørn Dahl.

Seieren gikk til ThoseBricks som slo Ylva Olaisen i finalen.

*The Stream* vant prisen for årets nyskapning under Gullruten 2017.

Det amerikanske TV-selskapet NBC kjøpte rettigheter til programmet, men det er uklart når en egen amerikansk versjon skal lages.

Referanser
----------

1. 1 2  «TV 2 og Monster med monstersalg: Har solgt «The Stream» til NBC Universal i USA». *medier24.no*. 14. september 2016. Besøkt 15. mai 2017.
2. ↑  «Han er tidenes første «The Stream»-vinner». *www.vg.no*. 10. desember 2016. Besøkt 18. februar 2020.
3. ↑  «Rørt Leo vant sin første Gullrute-pris». *nrk.no*. 12. mai 2017. Besøkt 14. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
*Må ikke forveksles med Bell Island Airport*

**Greem Bell** er en flystripe på Graham Bell-øya i Franz Josef Land i Nordishavet (russisk:Ostrov Greem-Bell) Russland 1 372 km nord for Khatanga (Kallesignal XLDG). på 81°N. Flystripen har vært ute av drift siden 1994, og den er blitt overlatt til naturen.

Den er Russlands nordligste flyplass. Den hadde isdekket rullebane og var operativ bare i vintermånede, fra slutten av november til begynnelsen på mars.

Den ble bygget på 1950-tallet som base for sovjetiske bombefly hvor de kunne nå USA. Den lå under jurisdiksjon av et regiment fra Rogachevo Novaya Zemlya og ble vedlikeholdt og drevet av OGA (Arctic Control Group), det russiske flyvåpens avdeling for strategiske baser i nord. I mars 1978 fire Tu-128 (Fiddler) utplassert og hadde base på flystripen. Fra tidlig på1980-tallet til ut i 1990-årene var det regulær trafikk med Su-27 (Flanker) MiG-31 (Foxhound) fra Arkangelsk. Før den ble stengt var det en del turist-trafikk med helikoptre fra naboøya, Graham Bell-øya og ellers ble den vesentlig brukt til mellomlanding og for etterfylling av drivstoff. Den ble stengt fullstendig i1994. I dag brukes den ikke, noe som har ført til at turisttrafikken fra Graham Bell-øya er opphørt.[] En russisk vitenskapelig ekspedisjon inspiserte området høsten 2004 og fant isolerte forekomster av PCB, en forurensning som var kommet fra etterlatte fat som hadde inneholdt kjemikalier.

Referanser
----------

1. ↑  Indexes of Airports, Federal State Unitary Enterprise Centre of Aeronautical Information, 2010 edition.
2. ↑  Study of pollution levels of polychlorinated biphenyls on Greem Bell Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. Polar Foundation, 2004.
| Slaget på Jællinge hede |
| --- |
| Konflikt: De danske kongekrigene |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1131 |
| Sted | Jællinge hede i Jylland, Danmark |
| Resultat | Seier for de kongelige styrkene |

 |
| Stridende parter |
| Opprørlederen Erik for store deler av aristokratiet | Kong Nils av Danmark |
| Kommandanter og ledere |
| Erik | Ukjent |
| Styrker |
| Ukjent | Ukjent |
| Tap |
| Ukjent | Ukjent |

**Slaget på Jællinge hede** var det slag i 1131. Det var det første militære sammenstøtet i de danske kongekrigene om makten i kongedømmet Danmark.

Etter mordet på Knud Lavard ved Haraldstedskov nord for Ringsted 7. januar 1131 var store deler av det danske aristokratiet i opprør over hertugens død, som var forårsaket av hans fetter Magnus kongesønn. Magnus kongesønn hadde følt seg truet av Knud Lavard som hadde fått stor politisk makt som hertug av Slesvig, som den nye herskeren av abodritterne og som vasall av den tyske kongen Lothar.

Knud Lavard var populær hos de danske adelige i Sjælland, som reiste anklager for mord mot kongesønnen og hans medskyldige. De tok til seg Knud Lavards halvbror, Erik, som av de sjællandske og skånske adelige fikk tildelt kongenavn, men Erik nektet å akseptere dette og foretrakk å tvinge fram et oppgjør i forveien. Erik dro over til Jylland med sine krigsfolk og sluttet seg til biskopen Tord i Ribe, som forklarte Erik at en fredelig løsning var underveis så det ville være mulig å unngå krig.

Erik trodde på ribebispen og kalte sine fanebærerne tilbake for å slå leir på Jællinge hede i tro på at tiden for forhandlinger var inne.

Danskekongen var ikke enigiom å slutte forlik eller i å gå med på noe som helst med Erik og opposisjonen i aristokratiet. Etter å ha fått melding om at opprørerne hadde slått leir på Jællinge hede gikk han helt uventet til angrep på leiren.

Etter kortvarige kamper som spredte opprørshæren på vill flukt, var Erik nødt til å vende tilbake til Sjælland og Skåne hvor han ble hyllet som konge.

Bakgrunnen til ribebispens svik var at alle bisper som representerte kirken i Danmark hadde sluttet seg til Nils og hans ekteskapelige sønn Magnus i tillegg til store deler av landets mektigste stormenn, ikke minst i Jylland.

Like etterpå brøt de første stridigheter mellom partene på den jyske halvøya. De blodige stridighetene om kongemakten på Danmark pågikk i mange år framover.

Kilder
------

* Saxo Grammaticus: Danmarkskrøniken

Portal: Danmark
Kart over Moabit Werder
**Moabiter Werder** er navnet på et område langs elven Spree i ortsteil Moabit i bydelen Mitte i Berlin. Området ligger langs Sprees nordlige bredd mellom Berlin Hauptbahnhof i øst og parken Präsidentendreieck (presidenttrekanten) i vest. Mot nord avgrenses området av en veitrassé og Berliner Stadtbahn.

Moabiter Werder har vært i offentlig eie siden det 13. århundret. Det er oppført en rekke offentlige bygninger i området knyttet til det nærliggende virksomheten i bl.a. Forbundspresidentens residens, Kanslerkontoret og Forbundsdagen. Det gjelder bl.a. den karakteristiske Serpentiner-bygningen som er leiligheter for medlemmer og ansatte i Forbundsdagen.

Den byarkitetoniske figur Band des Bundes som er to parallelle *bånd* som bl.a. krysser Spree, strekker seg inn i Moabiter Werder.

Bildegalleri
------------

* StrandpromenadenStrandpromenaden
* SerpentinerbyggetSerpentinerbygget
* Moabiter Werder sett fra SiegessäuleMoabiter Werder sett fra Siegessäule

Referanser
----------

1. ↑  «Vom Moabiter Werder zum Spreebogen». Senatsverwaltung für Stadtentwiklung und Umwelt. Besøkt 13. oktober 2015.

Portal: Tyskland
**Stedjetunet** er en eiendom i Sogndal kommune i Vestland. Stedjetunet er eid og blir drevet av **Stiftinga Stedjetunet** som er opprettet av menighetene i Sogndal prestegjeld (Kaupanger, Norum og Stedje sogn).

Historie
--------

Eiendommen var opprinnelig en del av gårdsbruket Øvre Stedje og ligger på en marin terrasse 27 meter over havet med utsikt over dalen og Sogndalsfjorden. Fra 1894 ble hovedbygningen benyttet til pensjonat- og hotelldrift. I perioden 1921 til 1981 ble den store trebygningen brukt som aldershjem i kommunen. 

Fra 1980-talet ble bygningen tatt i bruk til en rekke formål. Stiftelsen åpnet kommunens første heldagsbarnehage der i 1979. Stedje barnehage er en privat barnehage med plass til 68 barn. Stedjetunet huset etter hvert også et arkitektkontor, og noe senere kirkekontoret i Sogndal og Leikanger med et titals kontorarbeidsplasser. 

Den historiske bygningen har blitt brukt som forsamlingslokale og menighetshus for flere tusen medlemmer av menigheten – med kirkekafé, søndagsskole, ungdomsklubb, nattkafé, speidersamlinger og studentlag, og til konfirmasjoner, dåpsfeiring og liknende.

Den gamle trebygningen brant og ble totalskadd 3. desember 2017. Ingen personer ble skadet i brannen.

Gjenreising etter brannen
-------------------------

I 2018 vedtok stiftelsen å gjenreise Stedjetunet. Byggearbeidet startet høsten 2019 og skal etter planen være ferdigstilt innen utgangen av 2020. Bygningen skal gi rom for utleie til Stedje barnehage, til forsamlingsformål, kirkekontor, arkitektkontor og andre kontorplasser.

Eksterne lenker
---------------

* Stedjetunets nettsider