recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gilbern** var en bilprodusent i Wales som laget små familiebiler mellom 1959 og 1976. 

Navnet kommer av de som startet firmaet, nemlig GILes (Smith) og BERNard (Friese). Fabrikken lå i Llantwit Fardre, et sted i Rhondda-dalen i det sørlige Wales.

Den første het **Gilbern GT** og var en todørs 2+2 med plass til fire personer. Den var bygget med chassis i stål fra Austin A35 og motor fra Austin eller Coventry Climax. Karosseriet var av glassfiber.

I 1966 kom den noe større og bedre utstyrte **Genie** med store V6-motorer på 2.5 eller 3 liter. Denne var også todørs, og ble laget i nesten 200 eksemplarer frem til 1969. Den daværende Prins Charles eide en Genie.

Genie ble etterfulgt av **Invader** som det ble laget 600 av frem til 1973, også som stasjonsvogn.

Konseptbilen **T11** ble laget i 1970.

* GT GT
* GT GT
* Genie Genie
* Genie Genie
* Invader Invader
* Invader Invader
* T11 T11

Referanser
----------

1. ↑  A brief history of Gilbern Cars Ltd. fra gilbern.co.uk, sist lest den 3. april 2024.
2. ↑  Gilbern Genie car, silodrome.com.
3. ↑  Gilbern - the historic Welsh car manufacturer you’ve probably never heard of, artikkel fra selectcarleasing.co.uk, 29. november 2022.
«Moria» har flere betydninger.
**Mória flyktningleir** er en flyktningleir ved landsbyen Moria nær byen Mytilene på den greske øya Lesvos.

Leiren er Europas største flyktningleir, med ca 20 000 flyktninger pr juni 2020, et antall som sank til ca 13 000 i september samme år. Leiren har vært kritisert på grunn av dårlige hygiene og manglende legehjelp, samt at det bor mye flere flyktninger enn den ble bygd for - leiren ble bygd for ca 3 000 flyktninger i 2015. BBC kalte leiren «verdens verste flyktningleir», og Human Rights Watch omtalte den som et fengsel uten tak (*Open-air prison*).

Det meste av leiren brant ned 9. september 2020.

Referanser
----------

1. ↑  Leger Uten Grenser - *Hellas*, besøkt 9. september 2020
2. ↑  Youtube - BBC News - *The worst refugee camp on earth*, besøkt 9. september 2020.
3. ↑  The National Herald - *Human Rights Watch Says Lesbos Refugee Center "Open-Air Prison"* Arkivert 24. september 2020 hos Wayback Machine. besøkt 9. september 2020.
4. ↑  VG.no - *Corona-krangel skal være årsaken til Moria-brannen*, besøkt 9. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Moria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Alfred Solaas** (1912–1968) var en norsk skuespiller, regissør og teatersjef. Han var en årrekke ved Oslo nye teater (Det nye teater) og er kjent for å ha startet Sommerteatret i Frognerparken.

Biografi
--------

Solaas scenedebuterte i 1934 på Carl Johan Teatret. Etter det var han ved Centralteatret i perioden 1935–1939 og Oslo nye teater i perioden 1940–1960, deretter frilans. Ved Centralteatret medvirket han blant annet i oppsetninger som *Tolvskillingsoperaen* i 1938, i Finn Bø-revyen *Takk for sist*, og høstet lovord for rollen som Arv i Holbergs *Jean de France*. Han debuterte som regissør i 1946 og satte opp Shakespeare-stykker som *Hamlet*, *En midtsommernattsdrøm* og *As you like it*. Han satte også opp Ibsens *Peer Gynt* og musikaler som *My Fair Lady*. Han startet Sommerteatret i Frognerparken i 1953 og ledet det frem til sin død i 1968.

Solaas hadde også flere biroller i norske filmer og debuterte her i 1937 med en liten birolle i Gyda Christensens og Tancred Ibsens krimkomedie *To levende og en død*. Han har ellers medvirket i filmer som blant annet *Trysil-Knut* (1942), *Om kjærlighet synger de* (1946), *Hans Nielsen Hauge* (1961), *Tonny* (1962) og *De ukjentes marked* (1968). Han hadde også noen opptredener i Fjernsynsteatret.

I 1949 regisserte han den 39 minutter lange kortfilmen *Aldri mer!*

Filmografi og TV
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| Film
* *De ukjentes marked* (1968)
* *Freske fraspark* (1963)
* *Tonny* (1962)
* *Hans Nielsen Hauge* (1961) – Sogneprest Urdahl i Tune
* *Skøytekongen* (1953)
* *Aldri mer!* (kortfilm) (1949) (Regi)
* *Den hemmelighetsfulle leiligheten* (1948) – En herre
* *Om kjærlighet synger de* (1946)
* *Det æ'kke te å tru* (1942) – Konferansieren
* *Trysil-Knut* (1942) – Lensmannsdrengen
* *Hu Dagmar* (1939) – Olaf, tjenestegutt
* *Familien på Borgan* (1939) – Erik Nelson
* *To levende og en død* (1937) – Pensjonær
 | TV
* *Nederlaget* (1966) – Brigeau
* *Læraren* (1963)
 |

Referanser
----------

1. 1 2   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alfred Solaas på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Alfred Solaas hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (fr) Alfred Solaas på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Solaas hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Diego Luna** (født *Diego Luna Alexander*, 29. desember 1979 i Mexico by, Distrito Federal, Mexico) er en meksikansk skuespiller.

Biografi
--------

Hans mor, Fiona Alexander, døde i en bilulykke da han bare var to år gammel. Faren, Alejandro Luna, er Mexicos fremste teater-, opera- og filmsettdesigner. Gjennom faren hadde Diego tidlig nær kontakt med teatermiljøet. Han har en søster som heter María.

Diego begynte i ung alder å spille i TV-serier, såkalte telenovelas, og hans første tv-serie het «*El Último Fin de Año*», som direkte oversatt betyr «Siste formål for år». Hans neste serie het «*El Abuelo Y Yo*», «Bestefar og jeg», der hans bestevenn Gael García Bernal hadde hovedrollen. De spilte igjen sammen Diego Lunas første film, «*Y Tu Mamá También*» («Og mora di også»). Karakteren hans het Tenoch.

Diego jobber for å få fotfeste i filmbransjen i USA. I 2002 spilte han i Oscar-vinneren «*Frida*», sammen med landskvinnen Salma Hayek. Første gang han nådde et ungt publikum var i 2004, da han spilte Javier i filmen «*Dirty Dancing: Havana Nights*» («Dirty Dancing 2»). Filmen er en ny versjon av *Dirty Dancing* som kom ut på 1980-tallet. I 2004 spilte han i filmene «*The Terminal*» («Terminalen») mot Tom Hanks, og i filmen «*Criminal*» mot John C. Reilly.

Trivia
------

Diego har gått sammen med bestevennen Gael García Bernal om å starte deres eget produksjonsfirma i hjemlandet Mexico. Barndomskameratene og «Y Tu Mamá También»-skuespillerne ønsker å hjelpe meksikanske filmskapere til å produsere filmer utenfor Hollywoods kommersielle begrensningen. Ifølge Gael er hensikten å gi regissørene en mulighet til å gjøre ting slik de ønsker det selv, uten å måtte inngå kompromisser for å få penger til å lage filmer.

Utvalgt filmografi
------------------

* *The Terminal* – Enrique Cruz *(Norsk tittel: "Terminalen". Premiere i Norge (Kino): 3. september 2004)*

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 3527930, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   filmportal.de, Filmportal-ID 87e5861f413546979c3e6ee980cf19c3, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   12horasdeveracruz.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Diego Luna på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Diego Luna i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Diego Luna på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Diego Luna på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Diego Luna på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Diego Luna på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Diego Luna hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Diego Luna hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Denne artikkelen er under arbeid. Som leser bør du være forberedt på at den kan være uferdig, og at innholdet kan endre seg fra dag til dag. Som bidragsyter bør du være forberedt på redigeringskollisjoner; det kan være lurt å kopiere teksten din til en annen tekstbehandler før du lagrer. Diskuter gjerne artikkelens struktur og innhold på diskusjonssiden.

**Nicolai Andreas Grevstad** (1851–1940) var en norsk-amerikansk pressemann, politiker og diplomat.

Han vokste opp på en husmannsplass under gården Grevstad i Sykkylven på Sunnmøre. Etter konfirmasjonen arbeidet han i en handelsforretning i Ålesund.

Han gikk Stord lærerseminar, deretter Heltbergs studentfabrikk i Kristiania og studerte så jus ved Det Kongelige Frederiks Universitet. Han tok juridisk embedseksamen i 1878. I løpet av studietiden hadde han juridisk praksis, men hadde også tatt del i Det Norske Studentersamfund og skrevet for *Dagbladet* og valgte journalistikken.

I 1880, 29 år gammel, ble han ansatt som sjefredaktør i *Dagbladet*. Avisen hadde økonomiske problemer, og han kom i et personlig og politisk motsetningsforhold til skribenter som Bjørnstjerne Bjørnson og Georg Brandes. I 1883 ble Grevstad tvunget ut av redaktørstillingen.

Våren 1883 utvandret han til Amerika, der han ble redaktør for *Nordvesten* i Saint Paul i Minnesota. Han laget en faglig fremstilling av den amerikanske juryordningen og oversendte materialet til det norske Stortinget. Han bidrog også til å samle inn penger blant norsk-amerikanere til partiet Venstre, som ble dannet som landsorgansiasjon i 1884.

Referanser
----------

1. 1 2  Øverland, Orm. «Nicolay Grevstad». *Norsk biografisk leksikon* (2, digital utg.). snl.no. Besøkt 13. april 2024.
2. 1 2  Hammer, Simon Christian (1929). «Grevstad, Nicolai Andreas». I Bull, Edvard og Jansen, Einar. *Norsk biografisk leksikon*. IV (1 utg.). Oslo: Aschehoug. s. 596–597. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
3. ↑  Andersen, Per Thomas (1993). «Dikterne og deres avis». I Dahl, Hans Fredrik, Forr, Gudleiv, Mjeldheim, Leiv og Solstad, Arve. *Utskjelt og utsolgt: Dagbladet gjennom 125 år*. Oslo: Aschehoug. s. 232¬233. ISBN 82-03-22002-9. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
**Forbedringspotensial:** Denne artikkelen har forbedringspotensial. Mangler som har blitt anført: *Denne artikkelen er heteronormativ, og tar ikke høyde til at vedkommende steforeldre kan være homofile.*
Motiv fra eventyret *Askepott*, illustrert av Oliver Herford. Sagn og eventyr om stefamilier har ofte kampen mot uretten stemoren eller stefaren gjør mot hovedpersonen som motiv
**Stefamilie** er betegnelsen på den utvidede sosiale familien man får når en av ens foreldre inngår et nytt ekteskap eller samboerskap. 

Dette gjelder både når forelderen er enkemann eller enke og når ens foreldre er skilt. Hvis ens far inngår et nytt ekteskap, kalles den nye ektefellen **stemor**, mens hvis ens mor inngår et nytt ekteskap, kalles den nye ektefellen **stefar**. Barn av stemødre og stefedre fra deres eventuelle tidligere ekteskap kalles **stesøsken**. Uttrykk som stemor og stefar brukes i mindre grad hvis barna er voksne når deres foreldre inngår nye ekteskap.

«Vakna Groa Vakna Mor» av John Bauer viser en sønn ved sin mors grav som søker morens hjelp mot den onde stemoren, etter et motiv fra eddadiktet *Grógaldr*
Den etymologiske roten til leddet *ste-* er nedertysk *stef-*, som tilsvarer gammelnorsk *stjúp-*, og betyr egentlig noe som er hugget av, her brukt i betydningen en som har tapt (en av) sine foreldre. 
I vestlig folketradisjon og folkeeventyr fremstilles stemødre og stefedre overveiende negativt. Kjente eventyr som Askepott, Snehvit og Hans og Grete viser stemødre som favoriserer seg selv eller sine egne barn på bekostning av stebarna. Å behandle noen *stemoderlig* betyr å behandle noen urettferdig.

Se også
-------

* Stemorsblomst

Referanser
----------

1. ↑  ordnett.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Julijonas Steponavičius** (født 18. oktober 1911 i Miciūnai ved Gervėčiai i guvernementet Vilno, død 18. juni 1991 i Vilnius i Litauen) var en litauiskkatolsk prelat erkebiskop av Vilnius.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Julijonas Steponavičius ble født inn i en familie som bodde nord i Grodnodistriktet, som da hovedsakelig var bebodd av litauere. Han gikk på Vytautas høyskole i Vilnius fra 1921 til 1930. Fra 1930 til 1936 studerte han ved presteseminaret i Vilnius og ved Universitetet i Vilnius. I 1936 skrev han sin masteroppgave om Vytautas Magnus på polsk og ble magister i teologi. 

### Prest

Den 21. juni 1936 ble han presteviet av erkebiskopen av Vilnius, Romuald Jałbrzykowski, i *St. Stanislaus*-katedralen.

### Hjelpebiskop i Panevėžys

Den 22. mai 1955 ble Julijonas Steponavičius av pave Pius XII utnevnt til hjelpebiskop i Panevėžys og titulærbiskop av *Antarados*. Den 11. september samme år ordinerte biskopen av Panevėžys, Kazimieras Paltarokas, ham til biskop. Fra 8. desember 1957 var han også apostolisk administrator i Vilnius. 

Etter å ha tiltrådt i 1958, befant han seg i konflikt med myndighetene og KGB. I 1961 ble han deportert til Žagarė etter at han fortsatte å oppmuntre kristne til å være tro mot evangeliet. Tallrike troende, til tross for alle hindringer, dro til avsidesliggende Žagarė for å besøke sin biskop, selv om de visste at biskopen og hans gjester ble avlyttet i den lille, insektfylte leiligheten hans. (KBG hadde postet sine ansatte i leiligheten ovenpå.)[1]

### Erkebiskop av Vilnius

Det var kun takket være den politiske endring at pave Johannes Paul II kunne utnevne Julijonas Steponavičius til erkebiskop av Vilnius den 10. mars 1989, og da hadde han allerede overskredet den vanlige aldersgrense for biskoper.

Graven hans er i Vilnius-katedralen.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Ministerråd** er en diplomat som er utnevnt av Kongen i statsråd. Stillingen har rang etter ambassadør på norske utenriksstasjoner.

Det finnes tre typer utenriksstasjoner som representerer Norge i andre land: ambassader og Norges faste delegasjoner til internasjonale organisasjoner, samt generalkonsulater.

På ambassadene og delegasjonene er diplomatstillingene fra øverst til nederst som følger: ambassadør, ministerråd, ambassaderåd, ambassadesekretær og attaché.

Bare ambassadører og visse ministerrådstillinger utnevnes av Kongen i statsråd. 

En *gesandt* (fra tysk) er et eldre uttrykk for en diplomatisk utsending med rang under ambassadør, det som idag kalles ministerråd. 

| * v
* d
* r
Diplomati |
| --- |
| Myndigheter | 
* Ambassade
* Delegasjon
* Generalkonsulat
* Gesandtskap
* Konsulat
* Legasjon
* Protokoll
* Utenriksdepartement
* Utenriksstasjon
* Visekonsulat

 |
| Stillinger | 
* Ambassaderåd
* Ambassadesekretær
* Ambassadør
* Attaché
* Chargé d’affaires
* Diplomat
* Doyen
* Generalkonsul
* Gesandt
* Høykommissær
* Konsul
* Kurer
* Legat
* Minister
* Ministerresident
* Ministerråd
* Nuntius
* Protokollsjef
* Sendemann (Envoyé)
* Utenriksråd

 |
| Uttrykk | 
* Agrement
* Aide-mémoire
* Akkreditiver
* Corps consulaire
* Corps diplomatique
* Démarche
* Depeche
* Depositar
* Diplomati
* Diplomatisk immunitet
* Diplomatisk note
* Diplomatisk rang
* Diplomatpass
* Eksekvatur
* Ekstraterritoriell status
* Kanselli
* Paradiplomati
* Persona non grata
* Promemoria
* Rappellbrev
* Sideakkreditering
* Signatarmakt
* Statsbesøk
* Wien-konvensjonen

 |
| Se også Kategori:Diplomati |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Ull med skøyter har stoppet på isen på en innsjø, omgitt av bartrær og en bygning, og strammer buen. Illustrasjon Friedrich Wilhelm Heine (1882).
**Ydalar** eller **Ydaler** (norrønt *Ýdalir*, «Yr» er det norrøne ordet for barlind, det beste emne for buer) i betydningen «barlind-dalen», er i henhold til norrøn mytologi det sted i utkanten av Åsgard hvor guden Ull har sin bolig. Navnet har sammenheng med Ulls rolle som gud for blant annet bueskyting. Barlind ble mye brukt til buer (til og med ismannen Ötzi hadde bue av barlind). Ydalar er omtalt i *Den eldre Edda* som ble satt sammen på 1200-tallet fra eldre tradisjoner.

Vitnemål
--------

Ydalar er utelukkende bevitnet i vers 5 av diktet *Grimnismål* som er samlet i manuskriptet *Den eldre Edda* hvor Odin under forkledningen og dekket av å være Grimne forteller den unge Agnar at Ull eier en bolig som heter Ydalir. Verset er som følgende:

*«Ydalar heiter*
*der som Ull hev*
*sine salar reist;*
*Alvheim Frøy fekk*
*i fyrndeheimen*
*av tivar i tann-fe.»*

Teorier
-------

I sin diskusjon av Ydalar kommenterte Henry Adams Bellows at «treet til barlind ble brukt for buer i Norden, akkurat som det ble gjort lenge etter i England.» Rudolf Simek mener at «denne forbindelsen av gud med barlind, av det tre som buer ble gjort av (sammenlign ýbogi med [engelske] 'yew bow' har ført til at Ull ble sett på som en gud av buen.» Mens Valhall «er velkjent ettersom det spiller en slik andel i billedgjøringen av krig og død,» i henhold til Hilda Ellis Davidson, har betydningen av andre haller i norrøn mytologi, som Ydalar, og gudinnen Frøyas bolig Folkvang, gått tapt.

Anne Holtsmark har gitt en mer gjennomtenkt kommentar til Ulls bolig Ydalar. Boligen hans er nevnt mellom de elleve gudeheimene som *Grimnesmål* kjenner til, og guden Ull har øyensynlig vært en viktig gud for dikteren av *Grimnesmål*. Av samtlige guder er Ulls bolig den som blir nevnt først. Odin sier på slutten av diktet at han vil lønne Agnar for god drikk: 

*«Ulls vennskap og alle æsers*
*får den som tek først på elden,* 
*for æsers heimar*
*skal liggje opne*
*for den som lyftar av kjelen.»*

Referanser
----------

1. 1 2  Holtsmark, Anne (1990), 157
2. ↑  Vers 5 av *Grimnesmål*, s. 58 i *Edda*, 2002.
3. ↑  Bellows (2004:88).
4. ↑  Simek (2007:375).
5. ↑  Davidson (1993:67).

Litteratur
----------

* *Edda*, Edda-kvede (Den eldre Edda), oversatt av Ivar Mortensson-Egnund, Det Norske Samlaget 2002.
* Bellows, Henry Adams (oversetter) (2004): *The Poetic Edda: The Mythological Poems*. Courier Dover Publicans. ISBN 0486437108
* Davidson, Hilda Roderick Ellis (1993): *The Lost Beliefs of Northern Europe* (illu. utg.). Routledge. ISBN 0415049377
* Holtsmark, Anne (1990): *Norrøn mytologi. Tru og mytar i vikingtida*. Det Norske Samlaget. ISBN 82-521.3344-4
* Simek, Rudolf (oversatt av Angela Hall, 2007): *Dictionary of Northern Mythology*. D.S. Brewer. ISBN 0859915131

Se også
-------

* Yven

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Prizzis ære*** (originaltittel: *Prizzi's Honor*) er en filmkomedie fra 1985 som forteller historien om en mann og en kvinne, begge leiemordere for mafiaen, som blir forelsket i hver andre, selv om de er leid inn for å ta livet av hverandre. Jack Nicholson, Kathleen Turner, Robert Loggia, William Hickey, Anjelica Huston, Lawrence Tierney og CCH Pounder innehar hovedrollene.

Filmen er basert en roman av Richard Condon, og omskrevet til filmmanus av Condon og Janet Roach. Regi var ved John Huston.

Priser
------

Filmen vant en Oscar-pris for beste kvinnelige birolle (Anjelica Huston), samt at den ble nominert i kategoriene beste mannlige hovedrolle, beste mannlige birolle, beste kostyme, beste regi, beste klipp, beste film og for beste adapterte manus.

Handling
--------

Charley Partanna er en leiemorder for en mafia basert i New York, ledet av den eldre Don Corrado Prizzi, hvis virksomhet generelt håndteres av hans sønner Dominic og Eduardo og av hans mangeårige håndlanger, Angelo - som er Charleys far.

Charley får i oppdrag å fly til California for å gjennomføre en kontrakt, og drepe en mann ved navn Marksie Heller som skal ha ranet et casino i Nevada. Dominic ønsker å få Charley ryddet av veien og ansetter noen til å gjennomføre mordet, uten å vite at han nettopp har gitt jobben til Charleys egen kone.

I rollene
---------

* Jack Nicholson – Charley Partanna
* Kathleen Turner – Irene Walker
* Robert Loggia – Eduardo Prizzi
* Anjelica Huston – Maerose Prizzi
* John Randolph – Angelo 'Pop' Partanna
* William Hickey – Don Corrado Prizzi
* Lee Richardson – Dominic Prizzi
* Michael Lombard – Rosario Filargi 'Finlay'

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Prizzis ære* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Prizzis ære* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Prizzis ære* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Prizzis ære* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Prizzis ære* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Prizzis ære* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Prizzis ære* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Prizzis ære* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Prizzis ære* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Prizzis ære* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Barents-Karaisdekket** var et isdekke i siste istid.

Senteret for dekket lå i Barentshavet og Karahavet, men isen beveget seg opp bakke og innover land i europeisk Russland og Sibir. Svalbard, Frans Josefs land, Novaja Semlja og Severnaja Zemlja var også dekket av denne iskappen. Utenfor finnmarkskysten hang Barents-Karaisdekket sammen med den skandinaviske innlandsisen, men de to ismassene beveget seg uavhengig av hverandre.

Barents-Karaisdekket demmet opp de store russiske elvene som renner mot nord: Jenisej, Petsjora, Ob og Mezen. Det ble dannet store bredemte sjøer med avløp sørover til Aralsjøen og Det kaspiske hav, og derfra via Svartehavet til Middelhavet. 

De norske forskerne Jan Mangerud og John Inge Svendsen har bidratt mye til forskningen på Barents-Karaisdekket.

Litteratur
----------

* Jan Mangerud m.fl. (2004). «Ice-dammed lakes and rerouting of the drainage of northern Eurasia during the Last Glaciation» (PDF). *Quaternary Science Reviews*. 23 (11–13): 1313–1332. Bibcode:2004QSRv...23.1313M. ISSN 0277-3791. doi:10.1016/j.quascirev.2003.12.009. Arkivert fra originalen (PDF) 11. august 2017. Besøkt 22. januar 2018.
* J.I. Svendsen m.fl. (2004). «Late Quaternary ice sheet history of northern Eurasia» (PDF). *Quaternary Science Reviews*. 23 (11–13): 1229–1271. Bibcode:2004QSRv...23.1229S. ISSN 0277-3791. doi:10.1016/j.quascirev.2003.12.008. Arkivert fra originalen (PDF) 9. juli 2007. Besøkt 13. november 2013.
Terninger som representasjon for Rollespillteori
**Rollespillteori** (engelsk: *RPG theory*) er en akademisk eller kritisk studie av rollespill (RPG) som et sosialt eller kunstnerisk fenomen. Rollespillteorier søker ofte etter å forstå hva rollespilling er, og hva som kreves for godt rollespill. De er manifestasjoner av kritisk teori slik det vil gjelde for rollespill. Rollespillteorier søker å forstå hva rollespill er, hva deres funksjon, og hvordan prosessen kan omdefinert for å bedre spillforståelsen og fremme mer nytte spillprodukter.

Begrepet rollespillteori synes å ha oppstått *på rec.game.frp.advocacy* rundt 1997, men Robin Laws kalte for etableringen som rollespillteori så tidlig som i 1994, og samtidig har teorier om rollespill vært under utvikling siden etableringen av rollespilling. Den årlige Knutepunktkonferansen er et fremste møteplasser for rollespillteori.

Referanser
----------

1. ↑   Laws, Robin: «The Hidden Art: Slouching Towards a Critical Framework of RPGs» Arkivert 22. august 2006 hos Wayback Machine. *Rpg.net*

Litteratur
----------

* Fritzon, Thorbiörn & Wrigstad, Tobias, red. (2006): *Role, Play, Art - Collected experiences of role-playing* (PDF). Stockholm, Sweden. ISBN 91-631-8853-8. ISBN.
* Bøckman, Petter & Hutchison, Ragnhild, red. (2005): *Dissecting Larp*. Knutepunkt. ISBN 82-997102-0-0 (trykk) ISBN 82-997102-1-9 (online) *knutepunkt.laiv.org*
* Montola, Markus & Stenros, Jaakko, red. (2004): *Beyond Role and Play*. Solmukohta. ISBN 952-91-6842-X.

Eksterne lenker
---------------

* A Brief History of Fashion in RPG Design av John Kim
* An articles compendium about role-playing games theories av John Kim
**Øyvin Bang Berven** (født 1957) er en norsk skuespiller, kjent både fra scene og film. Han er ansatt ved Det Norske Teatret.

Biografi
--------

Berven gikk ut av Statens Teaterhøgskole i 1982.

Han var ansatt ved Nationaltheatret fra 1982 til 1983, deretter ved Rogaland Teater (1983–1984 og 1986) og Den Nationale Scene (1986–1987). I 1987 ble han fast ansatt ved Det Norske Teatret, men har også spilt roller ved andre teatre.

Fra Nationalteatret huskes han spesielt fra rollen som Jacob i *Erasmus Montanus* og en større rolle i Wlilliam Mastrossimones *Shivaree*. Hans største oppgave på Rogaland teater var David i Lars Noréns *Natten er dagens mor*, samt en større rolle i Tom Stoppards *Ut på livet*. Ved Den Nationale Scene spilte han blant annet rollen som Laertes i Terje Mærlis oppsetning av *Hamlet*. Ved Det Norske Teater kan en nevne hans medvirkning i Staffan Göthes *Ein utstoppa hund* (1991), diverse roller i *Cyrano de Bergerac* (1993) og i *Caligula* av Albert Camus (1998). I 2000-årene medvirket han i stykker som *Historier frå Wienerskogen* (2001), *Hedda Gabler* (2002), *Richard II* (2005) og *Henrik IV* (2008).

Berven filmdebuterte i 1985 i Wam & Vennerøds dramafilm *Adjø solidaritet*. Han hadde deretter sentrale roller i *Drømmeslottet* (1986), *Hotel St. Pauli* (1988) og *Lakki* (1992) – alle lagd av samme regi-duo.

Han har også medvirket i en rekke hørespill på radio.

Roller
------

|  |  |
| --- | --- |
| Film
* *Adjø solidaritet* (1985) – Atle (20 år)
* *Drømmeslottet* (1986) – Thomas
* *Feldmann-saken* (1987) – Harald Sagstuen
* *Hotel St. Pauli* (1988) – Morgan
* *Karachi* (1989) – Peter
* *Smykketyven* (1990) – Fuglemannen
* *Svampe* (1990) – Svampes far
* *Lakki* (1992) – Gymlæreren 'Tarzan'
* *Farlig farvann* (1995) – Frode
* *Maja Steinansikt* (1996) – Porter
 | TV
* *Huset med det rare i* (1992–93) – programleder
* *Hotel Cæsar* (2007–2013) – Olav Dune (2007); inspektør (2013)
 |

Referanser
----------

1. ↑   Filmfront, filmfront.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, www.imdb.com, besøkt 15. september 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   operaen.no, besøkt 15. september 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Øyvin Berven». Sceneweb. Besøkt 6. april 2015.
5. ↑  «Øyvin Berven». *sceneweb.no* **(norsk)**. Besøkt 2. juni 2017.
6. ↑  «Person». *Hørespilldatabase*. Besøkt 15. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Øyvin Berven på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Øyvin Berven hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (da) Øyvin Berven på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Øyvin Berven hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Øyvin Berven på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Alfred Josef Gärtner** (1923–1946) var en norsk-tysk krigsforbryter som ble beryktet for sin deltakelse i grusomme handlinger under andre verdenskrig. Fra å melde seg som frontkjemper for Waffen-SS til å utføre arrestasjoner og mishandlinger som tolk og etterforsker for det tyske sikkerhetspolitiet i Bergen, ble Gärtner dømt til døden ved Høyesterett og henrettet i 1946.

Gärtner meldte seg som frontkjemper (Waffen-SS) da Tyskland angrep Sovjetunionen i 1941. Etter sin tid som frontkjemper vendte han tilbake til Bergen, der han gikk i tysk tjeneste i Sicherheitspolizei som tolk og etterforsker fra juli 1944.

Gärtner var en del av det tyske miljøet i Bergen, oppvokst som sønn av en tysk far. Fra å være en vel likt gutt, ble han en fryktet torturist, noe som forbauset mange som kjente ham før krigen. Det antas at rekruttering og familiens tilknytning til tyskland ikke alene kan forklare transformasjonen til en krigsforbryter.

Gärtner deltok i flere aksjoner og utførte arrestasjoner, samt mishandlinger av sivile under krigen. Han ble arrestert og brakt for retten for sine krigsforbrytelser. Gulating lagmannsrett dømte Gärtner til tvangsarbeid på livstid, men denne dommen ble avsagt med dissens. Den enstemmige avgjørelsen fra Høyesterett skjerpet straffen til dødsstraff ved skyting.

Gärtner ble henrettet på Sverresborg festning i Bergen den 8. august 1946.

Referanser
----------

1. ↑  «Her ble syv mann skutt». *www.bt.no*. 13. mars 2004. Besøkt 14. april 2024.
2. ↑  Njarga, Berit B. (28. mars 2023). «25 nordmenn ble skutt etter krigen. Karianes onkel var en av dem». *kk.no* **(norsk)**. Besøkt 14. april 2024.
3. ↑  Jaklin, Asbjørn (2012). *De dødsdømte*. Gyldendal. ISBN 9788205424999.
**Åtvidabergs FF** er en svensk fotballklubb i Åtvidaberg. Klubben ble dannet i 1907, og ble svenske mestre i 1972 og 1973, og cupvinnere i 1970 og 1971. Klubben nådde kvartfinalen i Serievinnercupen i 1975, der de ble slått ut av FC Barcelona, og nådd også kvartfinalen i Cupvinnercupen etter at de bl.a. hadde slått ut de regjerende mesterne Chelsea FC. De tapte kvartfinalen mot Dynamo Berlin.

Klubbens mest berømte kamp ble spilt mot Bayern München (i første runde av Europacupen 1973) der man etter å ha tapt bortekampen 1-3, vant hjemmekampen med samme sifre. Åtvidaberg ble imidlertid slått ut på straffespark etter ekstraomganger.

I sesongen 2005 kom klubben til cupfinalen for sjette gang, der det ble tap 0-2 for Djurgårdens IF. I sesongen 2006 spiller Åtvidaberg i UEFA-cupen etter å ha slått ut norske Brann.

Blant spillere som har spilt for Åtvidaberg, er bl.a. Ralf Edström, Roland Sandberg og Imad Shhadeh.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Åtvidabergs FF – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Division 1, Södra 2023 |
| --- |
|  | 
* Ahlafors
* Ariana
* Falkenberg
* Eskilsminne
* Ljungskile
* Lund
* Norrby
* Oddevold
* Olympic
* Oskarshamn
* Torn
* Trollhättan
* Tvååker
* Vänersborg
* Åtvidaberg
* Ängelholm

 | Sveriges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**White Wolf**, etablert i 1991, er et selskap som utgir rollespill. De er mest kjent for spillet *Vampire: The Masquerade* som foregår i spillverdenen World of Darkness.
Andre spill er *Werewolf – The Apocalypse*, *Mage – The ascension*, *Hunter – The Reckoning*, *Changeling – The Dreaming*, *Demon, Mummy*, *Wraith – The Oblivion* med flere. 

Selskapets fleste spill, dreier seg om konseptet *storytelling game,* hvor vekten legges på fortellingen og et minimum av den terningtrillingen som ofte tar opp mye plass i andre rollespill. Det brukes bare tierterninger. Siden 1995 har det også kommet et samlekortspill, *Vampire the Eternal Struggle*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) White Wolf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**6 mm Optimum** er et patronkonsept som ble popularisert i 1999 av den amerikanske militær-skribenten Stanley C. Crist.

Historie
--------

Crist argumenterte for innføring av en 6 mm-patron som skulle erstatte og fylle rollen til både 5,56 × 45 mm NATO og 7,62 × 51 mm NATO ved å ha nær samme vekt og rekyl som 5,56 × 45 mm-patronen og terminalballistikken til 7,62 × 51 mm-patronen, slik at samme patron kunne brukes både i vanlige infanteririfler, maskingevær og skarpskyttervåpen.

Ballistikk
----------

Crist sine spesifikasjoner for 6 mm Optimum var at man med en 6,5 grams kule skulle oppnå følgende ballistikk:

* **Utgangshastighet**: 880 m/s
* **Hastighet på 1200 m**: 350 m/s (litt over lydens hastighet, muligens for å unngå transsonisk fart)[]
* **Utgangsenergi**: 2531 J
* **Energi på 1200 m**: 397 J
* **Flyvetid til 1200 m**: 2,21 sekund
* **Utslag på 1200 m**: 3,8 m i 4,5 m/s vindstyrke
* **Maksimal høyde på kulebane**: 6,2 m

Crist mente at beregninger selv med konservativ utgangshastighet på 6 mm Optimum gav ballistikk som var overlegen både 5,56 og 7,62 NATO når det kom til hastighet på 1200 meter, flyvetid, vindpåvirkning og kulebanehøyde.

Se også
-------

* 6 mm PPC
* 6 mm AR
* 6 mm ARC
* 6.5×47 mm Lapua
* 6 mm-kaliber
* Liste over riflepatroner

Referanser
----------

1. ↑  Crist, Stanley C. (september–oktober 1999). «Is 6mm the Optimum Caliber? A Common Cartridge for Rifle and Machinegun» (PDF). *Infantry*. United States Army Infantry School. 89 (3): 6–8. Arkivert fra originalen (pdf) 25. januar 2017. Besøkt 6. april 2024. CS1-vedlikehold: Datoformat (link)
**Setukeser** (est. *setud* eller *setukesed*) er en liten finsk-ugrisk gruppe av estisktalende innbyggere i landskapet Petserimaa, som i dag er delt mellom sørøstlige Estland og Russland. I motsetning til sine protestantiske estiske naboer, er setukeserne gresk-ortodokse.

Petseri (ru. Petsjory) var setukesernes hovedstad, og her finnes det fremdeles en bondebefolkning som regner seg finske i avstamming. De snakker en spesiell estisk dialekt, som enkelte også anser for å være et selvstendig språk, på lik linje med estisk. Setukeserne er dessuten kjent for sine rike sangtradisjoner, for prektige folkedrakter og smykkehåndverk.

Litteratur
----------

* K. Eichenbaum & K. Pajusalu: *Setode ja võrokeste keelehoiakutest ja identiteedist*. – Keel ja Kirjandus nr 7, lk. 483-489. 2001.
* K. Eller: *Võro-Seto language*. Võro Instituut'. Võro 1999.
* Antti Koiranen (utg): Veera Pähnapuu, Setukeste rahvalaule, Setukaisten kansanlauluja. Setu Folk Songs: Setuskie narodnye pesni. [Samlet av Vaike Sarv. 59 pp.Tampere 1995.
* Kalle Lõuna: Petserimaa. Petserimaa integreerimine Eesti vabariiki 1920-1940. 174 pp. Tallinn 2003.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Setos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Interpellasjon 3. mars 1993/94:104 av Peeter Luksep (m) til utenriksministeren (i Svenska Riksdagen) om den setukesiska folkegruppens situasjonen.

Portal: Estland
**7 mm Benchrest Remington**, ofte kalt **7 mm BR**, er en tidligere fabrikkpatron som ble utviklet av Remington for bruk i sylinderlås-pistolen Remington XP-100 i fri-klassen (Unlimited) i metallsilhuettskyting. Patronen ble senere også brukt i Remington XB-40 sylinderlås-riflen som var spesielt utviklet for benkeskyting.

7 mm BR Remington ble utviklet for å være en konkurransedyktig patron til håndvåpen i metallsilhuettskyting hvor det må veltes stålmål ut til 200 meter, og har hatt en viss suksess innen skytedisiplinen. 7 mm BR ble også senere brukt til benkeskyting hvor den ble introdusert sammen med Remington X-40-riflen.

Det produseres ikke lenger fabrikkammunisjon, og andre patroner har i dag stort sett tatt over bruksområdet til metallsilhuett og benkeskyting.

Utvikling
---------

7 mm BR er basert på Remington sine to tidligere benkeskytter-patroner 6 mm BR og .22 BR Remington. Disse er igjen baserte på .308 Winchester via .308×1.5-inch Barnes. 7 mm BR ble designet ved å åpne opp halsdiameteren til 6 mm BR Remington slik at man kunne bruke en kule på 7 mm (0,280 tommer).

Ytelse
------

Med en 380 mm lang pipe kan 7 mm BR oppnå utgangshastigheter som 670 m/s med en 9 grams kule 640 m/s med en 10 grams kule.

Til jakt i USA anses patronen som tilstrekkelig for små hjortedyr på avstander under 140 m. Med lettere kuler kan patronen også være egnet til jakt på mindre rovdyr.

Utfasing
--------

Remington produserte tidligere fabrikkammunisjon og hylser til 7 mm BR, og fortsatte å selge rifler kamret for patronen til tidlig på 1990-tallet. I dag anses patronen som utdatert, og det produseres hverken ammunisjon eller fabrikkvåpen kamret for denne patronen.

Se også
-------

* 7 mm-kaliber
* Liste over pistolpatroner
* Liste over riflepatroner

Referanser
----------

1. 1 2 3  Georgi, Todd, red. (1991). *Hornady Handbook of Cartridge Reloading* **(engelsk)**. I (4. utg.). Grand Island, Nebraska: Hornady Manufacturing Company. s. 512–515. Besøkt 6. april 2024.
2. ↑  Marcot, Roy (1. juni 2005). *History of Remington Firearms: The History Of One Of The World's Most Famous Gun Makers* **(engelsk)**. New York: Lyons Press. ISBN 978-1-4617-4989-9.
3. ↑  Fjestad, S. P. (10. april 2017). *Blue Book of Gun Values* **(engelsk)**. Blue Book Publications. s. 1295. ISBN 978-1-936120-90-1.
4. ↑  Simpson, Layne (24. februar 2005). *Layne Simpson's Shooter's Handbook: 600 Questions Answered* **(engelsk)**. Iola, Wisconsin: Krause Publications. s. 59. ISBN 0-87349-939-5.
5. ↑  Woodard, W. Todd (24. oktober 2016). *Cartridges of the World: A Complete and Illustrated Reference for Over 1500 Cartridges* **(engelsk)**. Iola, Wisconsin: F+W Media. s. 424. ISBN 978-1-4402-4648-7.
Bastionen på Ullevaal Stadion Foto: Kjetil Ree 
**Bastionen** er supporterklubben til fotballklubben Lyn som per 2022 befinner seg i 2. divisjon. Den ble stiftet høsten 1992 og tok navnet Bastionen i 1993, etter å først ha kalt seg Lyn Supporter Clubb. Den noe spesielle skrivemåten av navnet «Clubb» skyldes at initialene ville blitt LSK (som gir assosiasjoner til Lillestrøm SK) hvis man hadde skrevet «Klubb» og man ville unngå å bli for «engelske» i skrivemåten, derfor ble det heller ikke skrevet med én «b».

Bastionen hadde i 2007 i underkant av 2000 betalende medlemmer og var en av landets største supporterklubber. Lyn har i nyere tid blitt hetset for å ha få supportere på kampene, men dette har statistikken motbevist og Bastionen har selv latterliggjort dette ved å sammarbeide med en av Norges største rappegrupper gjennom tidene med Klovner i Kamp om å lage sangen "20.000 tomme seter" til cupfinalen mot Brann i 2004. Sangen ble i ettertid revidert på grunn av grafisk innhold. De fleste medlemmene av Bastionen er oppvokst på vestkanten i Oslo. Bastionen har tidligere hatt Cafè Abel, Horgan's, Paddy's og Highbury Pub som tilholdssted før og etter kamp. I dag holder Bastionen til på Store stå i Thereses gate 51 (Oslo).

*Bastionen Tifo* er Bastionens tifogruppe og er av de fleste regnet for å være i det absolutte toppsjiktet når det gjelder tifo og vant «Sølvblusset» (2.-plass) i 2003, 2004 og 2005, samt "Gullblusset" i 2006 som er Norsk Supporterallianses pris for beste tifo.

"Søner af Christiania", SAC, er en uavhengig supportergruppe, såkalte Ultras, som er med på å bedre stemningen på Lyn-kamper.

Det har også kommet en ny generasjon supportere kalt 1896. Denne grupperingen er også en uavhengig supportergruppe, også såkalte ultras.

Eksterne lenker
---------------

* Bastionens hjemmeside
* BastionenTifo Arkivert 5. juli 2006 hos Wayback Machine.
* Söner af Christiania
**Infanteri regiment 200** (finsk: *Jalkaväkirykmentti 200*, estisk: *Jalaväerügement 200*) eller **soomepoisid** var en enhet i den finske hæren under andre verdenskrig som i all hovedsak bestod av estlandske frivillige som foretrakk å kjempe mot Sovjetunionen i finsk uniform fremfor i den tyske hæren.

Å kjempe for Finland fremstod som et fornuftig alternativ for de som ønsket å kjempe for friheten til Estland mot den fremadstormende røde arme, men som av ideologiske grunner eller av historisk misnøye ikke ønsket å gjøre det i en tysk uniform. Under den estiske uavhengighetskrigen hadde 2000 finske frivillige under den etiske kommandøren Hans Kalm hjulpet å snu krigen til Estlands fordel på et avgjørende tidspunkt. De estlandske frivillige i den finske hæren indikerte at de hadde en "gjeld av ære til Finland", mottoet deres ble dermed "For friheten til Finland og til ære for Estland".

Eksterne lenker
---------------

* (en) Finnish Infantry Regiment 200 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* En organisation för estniska Finlandsfrivilliga
* Artikel i en Värnpliktstidning[*død lenke*]

Portal: Andre verdenskrig
**Kåre Hedebrant** (født 28. juni 1995 i Stockholm), er en svensk skuespiller og musiker, best kjent for sin rolle som Oskar i Tomas Alfredsons film *La den rette komme inn*

Som barn spilte Hedebrandt også barneteater, blant annet hovedrollen i *Emil i Lönneberga*. I 2010 ble Hedebrant valgt til hovedrollen i *Amors Baller*, en norsk romantisk komedie regissert av Kristoffer Metcalfe. Filmen handler om den svenske femtenåringen Lucas som flytter til en liten norsk by og forelsker seg i keeperen på det lokale jentelaget i fotball. Filmen hadde premiere i Norge 25. mars 2011.

Filmografi
----------

* *Amors Baller* (2011) – Lucas
* *La den rette komme inn* (2008) – Oskar

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kåre Hedebrant på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Kåre Hedebrant i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Kåre Hedebrant på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Kåre Hedebrant hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Radio Oslofjord** var en nærradiostasjon som sendte fra Nesodden i årene fra 1989 til 1998 på frekvens FM 100,6 MHz. Kanalen sendte døgnet rundt og dekket områdene rundt indre Oslofjord.

Historie
--------

Første prøvesending ble holdt lørdag 1. april 1989 og i begynnelsen av mai 1989 startet kontinuerlige sendinger. Kontorene var i Nesodden Kommunes lokaler på Skoklefallsletta, som senere inneholdt Nesodden musikkverksted - studioet som senere ble kjent som arnestedet for kjente rockeband som Turboneger og Satyricon.

Radiostasjonen het opprinnelig *Energy Hot 100*, som kom av at konsesjonssøkerne het «Nesodden Radiogruppe» (NRG). 12. januar 1990 ble navnet endret til *Radio Oslofjord* og stasjonen flyttet til NB-Gården ved Skoklefall Kapell.

Fra sin sendeposisjon nådde kanalen blant annet Oslo, Asker, Bærum, Ski, Ås og Frogn, foruten Nesodden. Kanalen satset på et moderne, dynamisk radioformat etter modell av britiske og amerikanske radiostasjoner og ble raskt Norges største, kommersielle radiokanal og programledere som Finn Leiang, Håvard «Howard the Duck» Sylte og Tone-Lise Skagefoss og Camilla Moe Røisland ble kjente radiopersonligheter.

I perioden 1989 – 1992 sendte kanalen faste programmer som: Jazzprogrammet *Razzle Dazzle* med Tore Svein Olsen og Kjell Schrøder, *TOP 25* med Håvard Sylte, *Filmmagasinet* med Finn Leiang, *Gammalpop* med Kåre Haugen, *Lokalsendinger* med Camilla Moe Røisland, Annie Jyrkinen, Finn Leiang, Anders Høglund, Jill Bottolfsen, Finn Georg Philipps, Erik Stubberud, Hans Olav Nyborg og Turid Karlsen, *Hitmix* med Bjørn Erik Bismo, *Svensktopp* med Kjell Schrøder og Turid Karlsen, *Smash-redaksjonen* med Håvard Sylte, Bengt Lund, Andreas Velle, Per Christian Frankplads med flere, *Historievandring på Nesodden* med Harald Lorentzen og Erik Stubberud, *Kjekt å ha* med Dick Hansen, *Howards bærbare fredagsparty* med Håvard Sylte, *Ønsketimen* med Tone-Lise Skagefoss, *Ti etter ti* med Knut Torgersruud jr. *Horoskop* og *Hitparade* med Finn Leiang, *Bluestimen* med Torkel Stana og Geirr Nilsen og *Tarmslyngpatruljen*. Andre innslag i denne perioden var *Erling Thorvaldsen* med Tobe Bruu, *Musikk og hilsetelefonen* og *Hulter til bulter*.

Radio Oslofjord satset fra 1993 på egne nyheter, færre spesialprogrammer, og etter hvert en smalere musikkstil. Ved årsskiftet 1997/1998 la Radio Oslofjord inn årene etter å ha vært en populær nærradio i levetiden på omtrent 8 og et halvt år.

Radio Oslofjord var den offisielle radioen under Sykkel VM i Oslo 24. - 29. august 1993 og sendte nyhetssendinger under mesterskapet på engelsk, tysk og fransk.
**Tor Walderhaug** (født 9. januar 1963 i Bergen) er en norsk dramatiker, kjent under pseudonymet **Willy Walder**. Han har vært bosatt i Trondheim siden 1994. 

Hans dramatiske tekster er preget av et kraftfullt poetisk språk i et egentlig nakent eller handlingstomt scenerom. Handlingene eller bevegelsene til aktørene i tekstene er drevet frem av språket selv og kun i liten grad av sceneanvisninger. Scenerommet er redusert til det minimale, mens språket er energisk, og krever til slutt at publikum reflekterer over seg selv. Et særlig drag ved tekstene er bruken av tegnsetting, dvs han bruker kun punktum. På den måten bryter han setningene i stykker og fremstiller ordene i nye sammenhenger. Ordenes vanlige bruk og mening møter motstand, og klang og rytme får en viktig plass.

Bibliografi
-----------

* *Dødsleiet*, dramatikk (2002)
* *Quisling*, dramatikk (2005)
* *Søstre*, dramatikk (2007)
* *Hr Jon*, dramatikk (2008)
* *Ugjere*, dramatikk (2009)
* *Ærlighetkj*, dramatikk (2010)
* *Piket*, dramatikk (2013)
* *I stedet for navn*, dramatikk (2013)
* *Slutten*, dramatikk (2014)
* *Så dette vet vi:*, dramatikk (2014)
* *Stansa tida*, dramatikk (2014)
* *Dies iræ*, dramatikk (2015)
* *To*, dramatikk (2015)

Kilder
------

* Presentasjon av Tor Walderhaug (alias Willy Walder) i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider Arkivert 22. mai 2018 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Dramatiker Willy Walder
* Willy Walder Arkivert 7. mai 2021 hos Wayback Machine. hos Norske Dramatikeres Forbund

  

Portal: Litteratur
***23-salen*** er en debutroman skrevet av Ingvar Ambjørnsen, utgitt i 1981.

Handling
--------

Romanen henter sin handling fra Lier sykehus i årene 1974–1975, da Ambjørnsen selv jobbet som pleiemedhjelper på Lier sykehus. Hovedpersonen Andreas Wiegert begynner å arbeide på sykehuset som 18-åring, og han ønsker først å bli pleier ved sykehuset. Etter hvert ser han hvor ille systemet behandler pasientene, og intensjonene hans om å bli pleier blir svakere og svakere.

Reaksjoner
----------

Boken var Ambjørnsens oppgjør med overgrep utført av den norske psykiatrien mot pasienter mellom 1945 og 1975. Boken vakte sterke reaksjoner da den kom ut. Innledningsvis kaller Ambjørnsen *23-salen* en norsk samtidshistorie som fjerner skillet mellom virkelighet og diktning med unntak av karakterene som er systemkritikere. De måtte han finne opp.

Referanser
----------

1. ↑  *Verdiløs? Den vanskelige psykiatrihistorien* Publisert: 23.03.2010. Arkivert 29. april 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  *Liernett.no – Et lite stykke psykiatrihistorie* Publisert: 23.03.2010. Arkivert 28. mars 2010 hos Wayback Machine.

Portal: Litteratur
Churro servert med varm sjokoladesaus
En **churro** er et spansk bakverk. En churro består av fritert deig basert på hvetemel eller potet. I Spania serveres churro vanligvis med varm sjokoladesaus eller fylt med sjokoladekrem, vaniljekrem eller karamellsaus, såkalt *dulce de leche*. Churro er nært beslektet med amerikanske doughnuts og portugisiske farturas.[]

Opprinnelse
-----------

Churros opprinnelse antas å være en kinesisk frokostrett. Portugisiske handelsfolk skal ha introdusert dem i Europa, tilført sukker og gitt dem stjerneutforming.

Salg
----

Normalt selges de fra en churro-stand eller i et *churrería*, på hovedgater, plasser og markeder. I Spania spises de til en hvilken som helst tid på døgnet, men særlig ettertraktede er chocolate con churros som kjøpes om natten eller tidlig om morgenen.[] Dessuten kan man i juletiden, særlig rundt nyttår, finne churroer med vaniljesukker eller kanel. De kalles da gjerne *churros natal*.

Referanser
----------

1. ↑  «Churros: a secret history». Arkivert fra originalen 23. februar 2012. Besøkt 16. oktober 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Churros – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Navn? 

churros navn kommer fra en sau

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |