Park Geun-hye og USAs utenriksminister Condoleezza Rice i Washington, D.C. i 2007.  Foto: Michael Gross 
Hellas' statsminister Georgios Papandreou og Park i 2011.
**Park Geun-hye** (IPA: [pak ɡɯn hjɛː]) (født 1952) er en sørkoreansk politiker. Hun var Sør-Koreas president fra 2013 til hun ble avsatt etter anklager om korrupsjon i 2017. Hun tilhørte det konservative partiet Ny verden.

Hun er datter av tidligere president Park Chung-hee, som kom til makten ved et militærkupp i 1961. Faren ble myrdet av sin egen etterretningssjef i 1979. Diktaturet har heftet ved Park Geun-hyes navn.

Hun var partileder og medlem av Sør-Koreas nasjonalforsamling og tapte mot Lee Myung-bak i partiets presidentnominasjon i 2007. I 2012 ble hun nominert og valgt til landets første kvinnelige president.

Park stod for en mer forsonende holdning til Nord-Korea. Hun satte seg fore å motvirke økende inntektsforskjeller og ungdomsarbeidsledighet. Hun kalte det «koreansk thatcherisme».

I 2017 ble hun avsatt som president og arrestert, siktet for korrupsjon og maktmisbruk. I 2018 ble hun dømt til fengselsstraff og bøter. Saken gikk til høyesterett, som opprettholdt straffen. Park ble benådet i 2021 av daværende president Moon Jae-in, som la vekt på nasjonal forsoning og den tidligere presidentens helse.

Familie og utdannelse
---------------------

Park Geun-hye ble født i sentrum av Daegu i 1952 som datter av offiser og senere president Park Chung-hee (1917–1979) og Yuk Young-soo (1925–1974). Hun er eldst i en søskenflokk på tre, og har søsteren Park Seo-yeong (1954–) og broren Park Ji-man (1958–). Broren har gjort karrière innen kjemisk industri som administrerende direktør i EG Corporation, mens søsteren leder en humanitær stiftelse. De har også en halvsøster fra farens første ekteskap, Park Jae-ok, hvis ektemann var parlamentariker for Det demokratisk-republikanske parti under svigerfarens styre. Gjennom ekteskap er Park Geun-hye også niese av Kim Jong-pil og Han Seung-soo.

Året etter at hun ble født, flyttet familien til Seoul, hvor hun gikk grunnskole ved Jangchung-skolen til 1964 samt middelskole og gymnas ved den katolske pikeskolen Sungshim 1964–1970. I 1961, da hun var ti år gammel, ble faren president gjennom et militærkupp. Etter universitetsforberedende eksamen ved Sungshim i 1970 studerte hun til bachelorgrad i elektronikk ved Sogang-universitetet, hvor hun ble uteksaminert i 1974. I en kort periode studerte hun matematikk også ved Université de Grenoble i Frankrike, men dro tilbake til Sør-Korea da moren ble drept.

Attentatet i 1974 var ment å ramme president Park, som overlevde uten skader. Etter dette inntok datteren rollen som landets førstedame. I 1979 ble Park Chung-hee selv drept av etterretningssjef Kim Jae-kyu under en middag med mye alkohol. Hvorvidt attentatet var en spontan handling av personlig karakter eller planlagt av etterretningstjenesten, er ukjent. Etter dette ble Park Geun-hye alene om omsorgen for søsknene. Hun engasjerte seg i veldedig arbeid gjennom ulike stiftelser, men holdt en lav profil i mediene. Den mest kjente stiftelsen, Jeongsu, som konsentrerte seg om skolestipender, skapte likevel omtale, fordi den eide aksjer i avisen *Busan Ilbo*. Aksjenes opprinnelige eiere gikk til retten og krevde aksjene tilbakelevert, fordi de hadde blitt tvunget til å overdra aksjene til Park Chung-hee.

Park Geun-hye beskriver seg selv som ateist, men har sterke bånd til det buddhistiske miljøet gjennom sine avdøde foreldre, som begge var troende buddhister. Hun står også flere fremtredende protestanter nært, ettersom hun studerte i ett semester ved Det presbyterianske college og teologiske seminar (장신대) i Seoul i 1981.

Hun har aldri vært gift, og har vært meget tilbakeholden om sitt privatliv. Hun har bodd forholdsvis tilbaketrukket i et rolig og alminnelig nabolag i Seoul. Det har vært påstått at hun hadde et utenomekteskapelig forhold til (og et uekte barn med) den langt eldre pastor Choi Tae-min, hennes politiske mentor som førstedame. Park har på det sterkeste avvist dette. Choi Soon-sil, som har vært en nær rådgiver for Park som president og ble gjenstand for den politiske skandalen høsten 2016, er datter av Choi Tae-min.

I begynnelsen av 1990-årene utgav hun to selvbiografiske bøker, og har utgitt ytterligere fire bøker etter at hun ble politiker.

Politisk arbeid
---------------

Park Geun-hye ble ansett som en av de mest innflytelsesrike politikerne i Sør-Korea etter «de tre Kim-ene», Kim Young-sam, Kim Dae-jung og Kim Jong-pil.

Park ble politisk aktiv under Asiakrisen i slutten av 1990-årene, da hun gjorde det til et personlig mål å redde landet ut av økonomisk krise. Delvis på oppfordring fra Lee Hoi-chang stilte Park som Det store nasjonalpartiets kandidat til Sør-Koreas nasjonalforsamling fra Dalseong-gun i Daegu ved et suppleringsvalg i 1998. Valgkretsen var en antatt sikker krets for partiet, og Park vant med 51,5 % av stemmene. Den nærmeste motkandidaten fikk 29,1 %. Parks kandidatur vakte likevel oppsikt, hennes familiebakgrunn tatt i betraktning. Ugifte kvinnelige politikere tilhører også sjeldenhetene i det tradisjonelt partriarkalske koreanske samfunnet. Hun ble gjenvalgt ved de ordinære valgene i 2000, 2004 og 2008 med henholdsvis 61,4, 70 og 88,6 % av stemmene.

Som nyvalgt parlamentariker var Park også nestleder i Det store nasjonalpartiet under Lee Hoi-chang 1998–2002. I 2004 slet partiet på meningsmålingene, etter at president Roh Moo-hyun hadde overlevd mistillitsvotumet initiert av Det store nasjonalpartiet. Lee Hoi-chang ble også anklaget for korrupsjon. Partiet lå således an til å oppleve et stort nederlag i parlamentsvalget samme år. Park ble valgt til ny partileder, og ledet valgkampanjen. I valget gikk partiet fra størst og nest størst i nasjonalforsamlingen, men tapte likevel ikke mer enn 16 mandater. Dette blir vidt ansett som et godt resultat, utgangspunktet tatt i betraktning. Under Parks ledelse i perioden 2004–2006 vant partiet samtlige 40 valg og suppleringsvalg, presterte godt i lokalvalg, og gjenvant flertallet i nasjonalforsamlingen. Dette gav henne tilnavnet «Valgdronningen» i mediene.

Under en valgkampanje den 20. mai 2006 klarte en 50 år gammel mann å angripe Park med kniv og påførte henne et 11 cm langt sår i ansiktet, noe som krevde 60 sting og flere timers operasjon. I juli samme år overlot hun ledelsen av partiet til parlamentarikeren Kang Jae-sup.

I 2007 tapte hun partiets presidentnominasjon mot Lee Myung-bak med knapp margin.

Frem til 2009 dreide Parks politiske budskap seg først og fremst om skattelettelser, deregulering og opprettholdelse av lov og orden, en klassisk konservativ og markedsorientert innfallsvinkel for den sørkoreanske høyresiden. Siden 2009 fokuserte hun mer på sosiale spørsmål, og tok til orde for en utvidet velferdsstat. I en undersøkelse blant tolv potensielle presidentkandidater i 2012 ble Park rangert som den mest konservative kandidaten. Park skal ha den tyske forbundskansleren Angela Merkel som sitt forbilde. Utenrikspolitisk var Park klart proamerikansk, og talte gjentatte ganger for sterkere bånd mellom Sør-Korea og USA. Hun ønsket en mer forsonende holdning enn Lee Myung-bak overfor Nord-Korea.

Vinteren 2011/2012 ble Park leder for et interimsstyre i det kriserammede partiet, som kom relativt velberget ut av parlamentsvalget våren 2012. Høsten samme år ble hun nominert som partiets presidentkandidat, og vant valget i desember med 51,6 % av stemmene.

Avsettelse
----------

Høsten 2016 ble det avslørt at Park over lengre tid hadde gitt en nær venn og uformell rådgiver uten sikkerhetsklarering, Choi Tae-min, tilgang til hemmeligstemplede dokumenter. I desember 2016 vedtok parlamentet å stille Park for riksrett og midlertidig overføre hennes myndighet til statsminister Hwang Kyo-ahn, som ble fungerende president. Den 10. mars 2017 sa grunnlovsdomstolen seg enig med parlamentet, og Park ble avsatt, og det ble skrevet ut nyvalg. Hun ble arrestert den 30. mars 2017.

Den 6. april 2018 ble hun dømt til 24 års fengsel og en bot på 18 milliarder won. Den 20. juli 2018 ble hun dømt til ytterligere åtte år i fengsel for å ha sløst bort statlige midler og for å ha brutt valgloven.

Benådning
---------

Hun ble 24. desember 2021 benådet av landets regjering. Det ble lagt vekt på ønsket om å «lege sosiale konflikter» og på den tidligere presidentens helse.

Benådningen av Park var en av 3094 benådningen den aktuelle dagen. Den skjedde ca. tre måneder før det planlagte neste presidentvalget i landet. Også Parks forgjenger, den tidligere president Lee Myung-bak, satt på det aktuelle tidspunktet fengslet for blant annet korrupsjon, men sto ikke på amnestilisten. Regjeringspartiet hadde flere ganger tatt til orde for å gi de dømte presidentene amnesti. Benådning av begge presidentene var imidlertid omstridt i befolkningen.

Utmerkelser
-----------

Hun er æresdoktor ved Universitetet for kinesisk kultur i Taiwan fra 1987, Pukyong nasjonaluniversitet og Koreas avanserte institutt for vitenskap og teknologi (KAIST) i Sør-Korea fra 2008 og Sogang-universitetet fra 2010.

Bibliografi
-----------

* 2007 – 절망은 나를 단련시키고 희망은 나를 움직인다 (*Desperasjon prøver meg og håp beveger meg*). Wisdom House. ISBN 89-6086-033-6.
* 2001 – 나의 어머니 육영수 (*Min mor Yuk Young-soo*). People&People. ISBN 89-85541-54-4.
* 1998 – 결국 한 줌, 결국 한 점 (*Til slutt bare en håndfull*). Busan Ilbo Books. ISBN 89-87236-25-0.
* 1998 – 고난을 벗 삼아 진실을 등대삼아 (*Å bli kjent med motgang, sannhet som ledestjerne*). Busan Ilbo Books. ISBN 89-87236-24-2.
* 1995 – 내 마음의 여정 (*Mitt sinns reise*). Hansol Media. ISBN 89-85656-50-3.
* 1993 – 평범한 가정에 태어났더라면 (*Om jeg ble født i en vanlig familie*). Nam Song.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Park Geun-Hye, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Park-Geun-Hye, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Davos 2014 Participant List, uttrykt i referansen som 1952[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.britannica.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   cde.gestion2.e3.pe[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
8. 1 2 3  «Profile: South Korean President-elect Park Geun-hye» **(engelsk)**. BBC News. 19. desember 2012. Besøkt 22. desember 2012.
9. ↑  Faiola, Anthony (15. mars 2005). «Star Rises for Daughter of South Korea». *The Washington Post* **(engelsk)**: 18.
10. ↑  «Park Calls 1961 Coup 'Revolution' to Save Nation» **(engelsk)**. KBS News. 19. juli 2007. Arkivert fra originalen 25. desember 2007. Besøkt 22. desember 2012.
11. 1 2 3 4  McCurry, Justin (10. juli 2012). «Park Geun-hye aims to become South Korea's first female president». *The Guardian* **(engelsk)**. Besøkt 22. desember 2012.
12. 1 2 3  Lee, Samuel Songhoon (19. desember 2012). «Park’s family tree boasts strong business and political ties». *The Korea Herald* **(engelsk)**. Besøkt 23. desember 2012.
13. 1 2 3 4 5  Kim, Jack; Park Ju-min (20. august 2012). «Park wins South Korean conservatives presidential nomination» **(engelsk)**. Reuters. Arkivert fra originalen 18. oktober 2012. Besøkt 23. desember 2012. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
14. ↑  «Why Did Kim Jae-kyu Shoot? Now We Can Tell the Story». MBC TV (4. april 2004).
15. 1 2  Seong Yeon-cheol (22. oktober 2012). «Park Geun-hye denies involvement in scandal-ridden foundation». *The Hankyoreh* **(engelsk)**. Besøkt 23. desember 2012.
16. 1 2  Kang Hyun-kyung (3. september 2012). «Atheist Park may have advantages». *The Korea Times* **(engelsk)**. Besøkt 22. desember 2012.
17. ↑  «A Very Tough Peasant». *TIME Magazine* **(engelsk)**. 5. november 1979. Arkivert fra originalen 24. mai 2012. Besøkt 27. mai 2012.
18. ↑  Johnston, William M. (2000). *Encyclopedia of Monasticism* **(engelsk)**. Taylor & Francis. s. 724. ISBN 1-57958-090-4.
19. 1 2  Lee Min-a (20. juli 2007). «GNP flings hard queries at its own leaders». *Korea JoongAng Daily* **(engelsk)**. Besøkt 23. desember 2012.
20. ↑  Sin Su-jeong (14. juli 2009). «역시 박근혜! 지지율 29% 1위…5월보다 다소 하락» **(koreansk)**. naver.com. Besøkt 22. desember 2012.
21. ↑  «<총선 D-1> 승패기준..영남승부 관심». *Yonhap News* **(koreansk)**. 10. april 2012. Besøkt 23. desember 2012.
22. ↑  Kim Nam-kwon (4. oktober 2011). «박근혜, 野시절 `40대 0 신화'.이번엔?». *Yonhap News* **(koreansk)**. Besøkt 23. desember 2012.
23. 1 2  Kim Min-ja (29. mars 2012). «'선거의 여왕' 박근혜, 총선에서 뒷심 발휘할까?». *NewsIs* **(koreansk)**. Besøkt 23. desember 2012.
24. ↑  «S Korea party boss quits for poll» **(engelsk)**. BBC News. 1. juni 2006. Besøkt 23. desember 2012.
25. ↑  Gim Yi-sak; Chung Min-seung (21. mai 2006). «박근혜대표 유세장서 피습 중상». *Hankook Ilbo* **(koreansk)**. Besøkt 23. desember 2012.
26. 1 2  «2007년, 줄푸세·시장주의 → 2012년, 맞춤형 복지·경제민주화». *MK Business News* **(koreansk)**. 15. april 2012. Besøkt 23. desember 2012.
27. 1 2  Guray, Geoffrey Lou (19. desember 2012). «South Korea Elects First Female President – Who Is She?» **(engelsk)**. PBS NewsHour. Besøkt 23. desember 2012.
28. ↑  «박근혜 6.7 가장 보수·유시민 3.8 가장 진보… 안철수·문재인은 4.1». *Hankook Ilbo* **(koreansk)**. 8. juni 2012. Arkivert fra originalen 8. juni 2012. Besøkt 23. desember 2012.
29. ↑  «Politician Wants To ‘Save’ Korea». *The Harvard Crimson* **(engelsk)**. 13. februar 2007. Besøkt 23. desember 2012.
30. ↑  Park Geun-hye (2011). «A New Kind of Korea. Building Trust Between Seoul and Pyongyang». *Foreign Affairs* **(engelsk)** (5): 13–18.
31. ↑  Tollersrud, Peder Eckblad og Svaar, Peter (9. desember 2016). «Vil stille Sør-Koreas president for riksrett». NRK. Besøkt 7. januar 2017. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
32. ↑  «Sør-Koreas president Park avsatt for korrupsjon». *VG* **(norsk)**. Besøkt 10. mai 2017.
33. ↑  «Ex-South Korean president arrested». *BBC News* **(engelsk)**. 30. mars 2017. Besøkt 30. september 2017.
34. ↑  tagesschau.de. «Südkoreas Ex-Präsidentin Park zu 24 Jahren Haft verurteilt». *tagesschau.de* **(tysk)**. Besøkt 6. april 2018.
35. ↑  Radio, Sveriges. «Ytterligare åtta års fängelse för ex-presidenten - Utrikes» **(svensk)**. Besøkt 21. juli 2018.
36. ↑  Paszkiewicz, Zofia (24. desember 2021). «Sør-Korea benåder ekspresident». *NRK*. Besøkt 24. desember 2021.
37. ↑  «Korruptionsskandal: Südkoreas Ex-Präsidentin Park wird vorzeitig aus Haft entlassen». *FAZ.NET* **(tysk)**. ISSN 0174-4909. Besøkt 24. desember 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Park Geun-hye – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Park Geun-hye på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Park Geun-hye på Twitter Rediger på Wikidata

* Park Geun-hye på Facebook Rediger på Wikidata
* Watch Park Geun-hye at the JFK Jr. Forum at Harvard University on 2/12/07
* GNP flings hard queries at its own leaders, JoongAng Daily, 20. juli 2007.

  


| * v
* d
* r
Sør-Koreas presidenter |
| --- |
| 
* Syngman Rhee (1948–1960)
* Heo Jeong (1960; fungerende)
* Yun Bo-seon (1960–1962)
* Park Chung-hee (1963–1979)
* Choi Kyu-hah (1979–1980)
* Chun Doo-hwan (1980–1988)
* Roh Tae-woo (1988–1993)
* Kim Young-sam (1993–1998)
* Kim Dae-jung (1998–2003)
* Roh Moo-hyun (2003–2004)
* Goh Kun (2004; fungerende)
* Roh Moo-hyun (2004–2008)
* Lee Myung-bak (2008–2013)
* Park Geun-hye (2013–2017)
* *Hwang Kyo-ahn* (2017; fungerende)
* Moon Jae-in (2017–2022)
* Yoon Suk-yeol (2022–)

 | Presidentens segl |
| Kategori:Sørkoreanske presidenter |

Portaler: Konservatisme | Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL **·** CiNii **·** Munzinger (iba)
 |