recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**International Association of Independent Tanker Owners** (INTERTANKO, Intertanko) er en internasjonal sammenslutning av tankskipeiere.

Intertanko har sine røtter i forgjengerorganisasjonen International Tanker Owners' Association som eksisterte fra 1934 til 1967 og var basert i London.

International Association of Independent Tanker Owners ble grunnlagt 21. oktober 1970 i Oslo. Medlemmene er eiere og operatører av olje- og kjemikalietankere som er uavhengige av oljeselskaper og ikke kontrollerte av noen stat. De engasjerer seg i transportsikkerhet og er et forum for marin policyutvikling.

De favner den klart største andelen av verdens samlede tankskipsflåte.[] I januar 2013 hadde den 219 fulle medlemmer med 3259 tankskip med total lastekapasitet på 284 millioner tonn. Utover dette har Intertanko 320 ekstraordinære medlemmer fra skipsfartsnæringen (som for eksempel klassifiseringsselskaper).

Witherby Seamanship er offisiell distributør av INTERTANKOs publikasjoner. INTERTANKOs sentralkontorer er i Oslo og i London.

Referanser
----------

1. ↑  «London International Shipping Week - INTERTANKO». Arkivert fra originalen 27. august 2016. Besøkt 3. juli 2016.
2. ↑  «INTERTANKO Website - About Us». Besøkt 3. juli 2016.
3. ↑  «INTERTANKO and Witherby». Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 3. juli 2016.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. oktober 2016. Besøkt 24. april 2019.
4. ↑  «Companies House - INTERTANKO». Besøkt 3. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Intertanko (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Ole Nilsen Tøndel** (født 27. mai 1851 i Lensvik i Sør-Trøndelag, død 19. februar 1928 samme sted) var en norsk gårdbruker og politiker (H). Han var Lensviks ordfører 1905–1913.

Han kom fra en fremtreden haugianerslekt i Lensvik som sønn av gårdbruker Nils Johan Tøndel og hustru Ingeborg Krognes. Han fikk skjøte på slektsgården Nedre Tøndel (Nordli) fra faren i 1888 og drev den frem til han skjøtet den til sin sønn i 1928. Han giftet seg med Marit Hansdatter Damli, og blant deres barn var den senere ordfører og stortingsmann Ingvald Tøndel.

Tøndel var medlem av Rissa herredsstyre fra 1884 til herredsdelingen i 1905, da han ble Lensviks første ordfører. Han søkte ikke gjenvalg til herredsstyret i 1913. Tøndel var også direktør (styremedlem) i Rissa sparebank, medlem av ligningskommisjonen og medlem av skolestyret i rundt 20 år.

Referanser
----------

1. ↑  Singstad, Knut N. (1991). *Lensvik indremisjon 100 år: 1891–1991*. Lensvik. s. 6ff.
2. ↑  Singstad, Johan (1949). *Lensvikboka. Spredte trekk fra bygda og folkets liv og virke til 1940*. Trondheim. s. 45–46.
3. ↑  «Tøndel, Ingvald (1887–1952)». Stortinget. Besøkt 24. juli 2017.
4. ↑  «Ordfører Tøndel, Lensviken». *Trondhjems Adresseavis*: 3. 3. januar 1914.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
***Gult er kult*** (orig. engelsk *Hatching Pete*) er en film fra 2009, med Jason Dolley og Mitchel Musso i de viktigste hovedpersonene.

Handlingsreferat
----------------

Pete Ivey er en sjenert tenåring som er fullstendig introvert. Hans beste venn, Cleatus Poole (spilt av Mitchel Musso) fungerer som maskot for skolen de studerer ved - Brewster High. Pete er hemmelig forelsket i Cammie Poole. Men Cammie er allerede i et forhold med Dill, kapteinen på skolens basketball-lag. Faren hans forteller Pete at for å få Cammies oppmerksomhet, må han finne på noe som Cammie kommer til å legge merke til.

Underveis til en basketball-kamp med skolen, ​​ber Cleatus ham om en tjeneste. Cleatus har et stort problem med å være skolens maskot: En allergi mot drakten, som får ham til å nyse voldsomt hver gang han forsøker å ta på seg drakten. Han ber Pete om å gå med kylling-drakten, i stedet for Cleatus. Pete klarer å få Cammies oppmerksomhet når han går med drakten. Men dagen etter gratuleres Cleatus med hans prestasjon som maskot, fordi alle de andre studentene tror at det var Cleatus som var inni drakten. Cleatus ønsker derfor at Pete skal fortsette som kylling-maskoten.

Pete møter også cheerleader Angela Morrisey, og begynner å bli forelsket i henne. De blir etter hvert venner. I løpet av en festival i byen, blir kylling-maskoten enda mer populær. Men under et danse-nummer blir Cleatus (i forkledning) ved et uhell oppdaget, og innbyggerne i byen forstår at det egentlig ikke er ham som er kyllingen. Pete forsøker deretter å stikke av, og tyvlåner lensmannens bil for å komme seg unna.

Rolleliste
----------

Jason Dolley in 2008
* Jason Dolley – Pete Ivey
* Mitchel Musso – Cleatus Poole
* Crawford Wilson – Dill
* Edward Herrman – Sjefen
* Brian Stepanek – Lærer

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26  *Gult er kult*; gjelder del: rulletekst.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Gult er kult* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) *Gult er kult* på Allociné Rediger på Wikidata
Martinsville Speedway, Virginia
**Martinsville Speedway** er en bane som brukes av den amerikanske motorsporten NASCAR, som ligger i Martinsville, Virginia. Banen er 846 meter lang, og dermed den korteste banen i NASCARs Nextel Cup. Banen var også en av de første asfalterte banene i NASCAR, bygget av H. Clay Earles i 1947. Banen blir ofte kalt binders-formet, og har en helning på kun 12° i svingene. Kombinasjonen av lange rettstrekker og flate, smale svinger sørger for at førerne må bremse hardt inn i svingen, og akselerere jevnt ut igjen.

Banen ble bygget og eiet i et samarbeid mellom brødrene Jim og Bill France Jr. og H. Clay Earles, majoritetseieren, sammen med døtrene Dorothy Campbell og Mary Weatherford, samt Dorothy Campbells barn, Sarah Fain og Clay Campbell. I 2004 ble banen solgt til International Speedway Corporation for 192 millioner amerikanske dollar.

Vinnerne av Martinsvilles Nextel Cup og Whelen Modified Tour-løp vinner en bestefarsklokke som trofé i stedet for det vanlige troféet, grunnet Martinsvilles tradisjonelle møbelindustri.

Banen er arena for to løp i Nextel Cup, DirecTV 500 i april og Subway 500 i oktober, i tillegg til løp i Busch Series, Craftsman Truck Series og Late Model Stock Car Series. Banen har planer om å bygge 20 000 nye sitteplasser langs den ene strekken, noe som vil øke kapasiteten til mer enn 85 000 sitteplasser, men dette har ikke blitt nevnt etter at banen fikk nye eiere i 2004.

Arrangementer
-------------

* NASCAR Nextel Cup – DirecTV 500
* NASCAR Nextel Cup – Subway 500
* NASCAR Busch Series – Goody's 250
* NASCAR Craftsman Truck Series – Kroger 250
* NASCAR Craftsman Truck Series – Kroger 500

Rekorder
--------

* NASCAR Nextel Cup Kvalifisering: Tony Stewart, 19.306 sek. (157.850 km/t), 2005
* NASCAR Nextel Cup Løp: Jeff Gordon, 3 t. 11 min. 54 sek. (132.325 km/t), 1996
* NASCAR Busch Series Kvalifisering: Clint Bowyer, 19.735 sek. (154.418 km/t), 2006
* NASCAR Busch Series Løp: Harry Gant, 1 t. 20 min. 16 sek. (126.553 km/t), 1991
* NASCAR Craftsman Truck Series Kvalifisering: Rick Crawford, 19.732 sek. (154.442 km/t) 2005
* NASCAR Craftsman Truck Series Løp: Rick Bickle, 1 t. 47 min. 18 sek. (121.177 km/t) 1997

Eksterne lenker
---------------

* Martinsville Speedway offisielle nettsider
* Martinsville Speedway Arkivert 6. november 2006 hos Wayback Machine. på NASCAR.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
«***En sørgelig vise fra Sørlandet***» er et skillingstrykk nedtegnet i 1891 i *Folkebladet* av Thomas Krag (1868–1913). Han var en norsk forfatter, og bror av lyrikeren Vilhelm Krag. Thomas Krag var en varm beundrer av gamle viser og deres utøvere, og fremholdt ofte den kulturelle verdi disse gamle sangene eide. Denne visa inngår også som stoff i hans mange sørlandsfortellinger. Melodien er ukjent.

Teksten
-------

**1.**Min moder fra meg døde min fader fikk sin grav,  

der ute på bølgene blå,  

jeg klagede dog ikke, thi min pike ble meg huld  

jeg seilte ut for fremmede land å nå.  

  

**2.**I tvende år jeg seilte, mitt skip fullastet ble,  

av perler og det rødeste gull.  

Som fattig svenn jeg reiste ut og som rik jeg vendte hjem  

med min skute av kostbarheter full.  

  

**3.**Det var en juniaften jeg gikk så glad i land  

for at høre småfuglen yndig sang.  

Og jeg tenkte så sikkert lille vennen var meg huld  

mens fugletrill i lynden yndig klang.  

  

**4.**Da så jeg min pike hun kom i grønne lund  

så hastig mitt hjerte mon slå,  

jeg så de røde kinner jeg så det gule hår  

og jeg så hennes øynepar de blå.  

  

**5.**Men hun ble ei alene thi sin kjæreste traff hun der  

og de fulgtes så kjærligen ad,  

mens fuglen den kvitret vemodig ut i lund  

i den tause stille morgenstund.  

  

**6.**Men ned jeg gikk til skipet og støtte i fra land  

og seilte ut på bølgene de blå,  

og ut jeg kastet gullet og de hvite perleband  

så alle ut i bølgene de lå.  

  

**7.**Min fader fra meg døde, min moder like så,  

min pike så troløst fra meg vek.  

Jeg tror ei røde kinner mer, og ei de øyne blå  

thi meg de jo så lumskeligen svek.

Kilder
------

* Oldemors visebok av Eli Støre Erichsen, Cappelen 1976
Abildgaards Gade gikk som blindgate sørvestover fra Bogstadveien ved Bruns bakeriutsalg. Foto: Oslo Museum 
**Martinius Andreas Abildgaard** (født 24. november 1812 i Arendal, død 27. oktober 1884 i Kristiania) var en norsk embetsmann.

Martinius Abildgaard var sønn av en skolelærer, ble student i 1829 og *cand. juris* i 1833. Fra 1834 var han kopist i Finansdepartementet, fra 1842 byråsjef. I 1847 ble han byfogd i Kristiansand, og fra 1855 var han sorenskriver i Moss. Han tok avskjed i 1881.

Abildgaard var en rik mann og etterlot seg et legat for studenter fra Arendal og enker og barn etter avdøde embetsmenn i Kristiania. Som takk fikk han en liten gate i Kristiania oppkalt etter seg (Abildgaards gate). Denne eksisterer ikke lenger.

Abildgaard er gravlagt på Vår Frelsers gravlund.

Referanser
----------

1. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune

Litteratur
----------

* Arnet Olafsen: *Våre sorenskrivere*. Oslo, 1945.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Enan (Enaälven)** er en elv i vestre Jämtland, en av Indalsälvens kildeelver. Dens lengde er ca. 60 km. Enan har kildene i nordskråningen til Sylan og forlater Norge etter 330 meter. Den går først nordvestover mot norskegrensen og renner der over en strekning på 372 m i Norge (63°08′26″N 12°05′24″Ø), før den renner tilbake til Sverige og forsetter nordover. Litt lenger nord løper den sammen med Rangla som kommer fra Norge. Etterhvert snur Enan skarpt i retning nordøst, krysser Europavei 14 ved Enkroken og løper sammen med Visjöån, som kommer fra nordvest. Deretter renner den østover og krysser Europavei 14 på nytt ved Enafors for til slutt å munne ut i Ånnsjön ved Handöl. 

Da Armfeldts karolinerne i januar 1719 gikk sin dødsmarsj over fjellet fra Norge, hugget man hull i isen på Enan for å se i hvilken retning vannet rant – ettersom i den retningen befant redningen seg. Men få orket å ta seg helt fram til Ånnsjön og Handöl der et monument er rest til minne om hendelsen.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. april 2019
Bernardo (*i midten*, spilt av George Chakiris) synger «America» i filmen *West Side Story* (1961).
«**America**» er en sang fra første akt av musikalen *West Side Story* med musikk av Leonard Bernstein og tekst av Stephen Sondheim.

I den opprinnelige sceneversjonen ble låten fremført av jentene i gjengen «Sharks». Puertoricaneren Anita lovpriser Amerika, mens venninnen Rosalia ønsker å dra tilbake til hjemlandet. Denne versjonen kritiserer Puerto Rico og løfter frem livet i Amerika: «I’ll drive a Buick through San Juan/If there’s a road you can drive on» (*Jeg kjører en Buick gjennom San Juan, dersom det er en vei å kjøre på*). Melodien er basert på latinamerikansk musikk, med perkusjon, kryssrytmer og spansk gitar.

I filmen *West Side Story* (1961) er «America» en duett mellom guttene og jentene i «Sharks». Anita (spilt av Rita Moreno) skryter av USA, mens Bernardo (spilt av George Chakiris) kritiserer landet og synger om fordommene deres mot immigranter: «Life is alright in America/If you're all White in America» (*Livet er ålreit i Amerika, hvis du er helt hvit i Amerika*).

Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret sangen til historiens 35. beste filmlåt fra USA.

Låten ble også fremført i tredje sesong av musikalserien *Glee*. Glee-klubben New Directions setter opp *West Side Story* som årets skolemusikal, og Santana Lopez og Noah Puckerman synger låten i rollene som Anita og Bernardo.

Referanser
----------

1. ↑  «AFI'S 100 YEARS...100 SONGS». Det amerikanske filminstituttet. Besøkt 19. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Sangtekst (sceneversjon)
* Sangtekst (filmversjon)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NLA
 |
**Gabriel Michael Vosgraff Moro** (født 5. januar 1981) er en norsk forfatter, kritiker, redaktør og tidligere kunstnerisk leder for Norsk Litteraturfestival. 

Moro er oppvokst i Bærum, Sveits og Tønsberg. Han har gått på Steinerskolen i Vestfold og studert journalistikk og litteraturvitenskap i Oslo. Moros første bok, *365 dager med Ludwig Wittgenstein*, ble utgitt på Solum Forlag i 2003. Det er en biografisk og filosofisk innføring om den østerrikske filosofen Ludwig Wittgenstein, skrevet da Moro var 18 år gammel. Hans skjønnlitterære debut kom i 2005 med romanen *Autobahn* på Aschehoug forlag, en modernistisk inspirert roman med en «stream of consciousness»-aktig fortellerstil. I 2009 utga Moro *Der lyset slipper inn*, en roman om den historiske karakteren Don Gabriel Moro som levde på begynnelsen av 1500-tallet i Venezia, og om opprettelsen av verdens første jødiske ghetto. Boken fikk svært god mottagelse og ble av flere kritikere karakterisert som et litterært gjennombrudd. Romanen ble nominert til Ungdommens kritikerpris for 2009, og er også utgitt i Italia. Moro utga i 2015 *De forvandlede*, en tegnet intervjubok med ti internasjonalt anerkjente forfattere, blant bidragsyterne er J.M. Coetzee, Joyce Carol Oates og Karl Ove Knausgård. 

Moro har vært litteraturkritiker i flere aviser, blant annet *Morgenbladet*, *VG* og Littkritikk.no. Fra 2004 til 2008 var han med i redaksjonen til litteraturnettstedet www.jung.no og redaksjonsmedlem i litteraturtidsskriftet *Nordahl & Eftf.*, som nå er nedlagt. 

Moro var fra 2010 til 2014 redaktør i Norges største litterære tidsskrift, *Bokvennen litterært magasin*. Tidsskriftet ble i 2010 kåret til «Årets tidsskrift» i Norge og i 2011 til «Årets Kulturtidsskrift i Norden». I 2016 kom han tilbake som redaktør i Bokvennen sammen med forfatter Brynjulf Jung Tjønn for å drive tidsskriftet videre som avis under det nye navnet BLA (Bokvennen Litterær Avis). Avisens hovedmålsetting er å være et forum for litteraturkritikk og essayistikk. 

I perioden 2011 til 2012 var Moro kunstnerisk leder for Norsk Litteraturfestival på Lillehammer, Nordens største litteraturfestival.

Bibliografi
-----------

* 2003: *365 dager med Ludwig Wittgenstein*, sakprosa, Solum forlag
* 2005: *Autobahn*, roman, Aschehoug forlag
* 2007: *Ferskvare – forfatterskoleantologi*, korttekst, Aschehoug forlag
* 2009: *Der lyset slipper inn*, roman, Aschehoug forlag
* 2015: *De forvandlede, tegnet intervjubok med ti forfattere, Aschehoug forlag*

Referanser
----------

1. ↑  «Storslått fra Venezia», dagbladet.no 27. oktober 2009

Kilder
------

* Presentasjon av Gabriel Vosgraff Moro i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Gabriel Moros hjemmeside
* Om Gabriel Moro hos Aschehoug forlag Arkivert 14. desember 2013 hos Wayback Machine.

  

Portal: Litteratur
«***En vise jeg nu vil begynne***» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1958.

Teksten
-------

**1.**En vise jeg nu vil begynne  

og den jeg diktet haver selv,  

thi utav sorg og av studering  

da kommer ordene som av seg selv.  

  

**2.**En venn der fengslet har mitt hjerte  

ut i min ungdoms beste år,  

aldri glemmer jeg den eden  

som du i falskhet meg tilsvor.  

  

**3.**Men akk min dårskap var kun ringe  

thi jeg var jo knapt atten år,  

det finnes vel ingen sjel på jorden  

som fellet har så mangen tår.  

  

**4.**Min far og mor har Gud hjemtaget  

jeg var ei verd at eie dem,  

søskende haver jeg tilbake  

men jeg haver ikke noget hjem.  

  

**5.**Thi de meg gater og forakter  

de skjemmes ved min dårlighet,  

men jeg dem ønsker glade dager  

thi sorgen kan jo også ramme dem.  

  

**6.**Ja den som aldri haver elsket  

den vet jo ei hva verden er,  

den største sorg som jorden eier,  

det er at miste den man holder kjær.  

  

**7.**Ja jeg meg nu til graven nærmer  

og på min arm et barn jeg bær,  

mens mørke tanker rundt om meg svermer  

jeg minnes vennen som jeg hadde kjær.

Kilder
------

* De gamle visene 5 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1983
***Little Marie*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Tod Browning.

Handling
--------

Beppo Puccini mister sin kone ved fødselen av deres barn. Han utvikler deretter ideen om at legen eller presten har vært med på å ta kvinnen han elsker fra ham. Han nekter derfor å la noen røre liket av sin kone eller barnet hans. Men presten venter utenfor hytta til Puccini endelig har sovnet etter mange timers vakt, og han kommer seg endelig inn i hytta. Når Puccini våkner igjen, og oppdager at både konas kropp og babyen borte, blir han nesten sprø av sorg. Men han blir litt beroliget, når han finner ut at presten har tatt vare på barnet - og han gir babyen tilbake til ham.

Flere år senere har han flyttet til Amerika sammen med jenta si, og arbeider ved en jernbane under ledelse av Sam Coggini. Han bor rett overfor et pensjonat, hvor formannen hans også bor. Dette pensjonatet drives av en attraktiv italiensk kvinne ved navn Bianca Pastorell, som har lagt merke til barnet hans (som heter Marie) og har blitt venn med henne. Bianca og Coggini begynner etter hvert å utvikle et forhold, noe Puccini ikke liker. Han planlegger derfor å plante en bombe for å drepe dem, og bomben kommer til å eksplodere så snart noen åpner pakken.

Rolleliste
----------

* Charles West som Beppo Puccini.
* Seena Owen som Bianca Pastorelli.
* Tom Wilson som Sam Coggini.
* Walter Long.

Referanser
----------

1. ↑  Little Marie

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Little Marie* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Little Marie* på Silent Era Rediger på Wikidata
Hubble-bilde av Det røde rektangelet
**Det røde rektangelet** (katalogisert **HD 44179**) er en protoplanetarisk tåke som ligger rundt 2 300 lysår unna jorden i stjernebildet Enhjørningen.

Det røde rektangelet ble oppdaget på begynnelsen av 1970-tallet da astronomer lette etter kilder for en stjern infrarød stråling. Videre studier viste den rektangulære formen, og i 1973 fikk objektet navnet *Det røde rektangelet* av astronomene Martin Cohen og Mike Merrill.

Stjernen som ligger i midten av Det røde rektangelet startet livet som en sollik stjerne, men er nå nær slutten av livet sitt og kaster fra seg de ytre lagene av gass. Disse lagene er synlige som Det røde triangelet, og de vil om noen tusen år bli en planetarisk tåke etter som stjernen i midten blir mindre og varmere og bader gassen i kraftig ultrafiolett stråling som får gassen til å fluorescere. Stjernen begynte prosessen med å kaste de ytre lagene for ca. 14 000 år siden.

Et Hubble-bilde tatt i 1999 viste at tåken var mer formet som en X enn et rektangel.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Dying Star Sculpts Rungs of Gas and Dust» - bildeteksten til Hubble-bildet på én av de to offisielle hjemmesidene til teleskopet.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel om Det raude triangelet av Knut Jørgen Røed Ødegaard

Portal: Astronomi
**Range Rover Sport** er en SUV fra den britiske bilmerket Land Rover med firehjulstrekk. Modellen har sitt utspring i konseptbilen Range Stormer, vist på bilder i 2004. Land Rover kaller bilen en «sportstourer».

Teknikk
-------

Bilen er bygget på plattformen til Discovery 3, kalt *T3*. Den er kortet inn noe.

Motoralternativene er en kompressormatet 4.2-liters V8 på 390 hk, en 4.4-liters V8-bensinmotor på 300 hk og en 2.7-liters V6 turbodiesel på 190 hk. Bensinmotorene er fra Jaguar og dieselmotoren er den samme som brukes i Discovery 3.

Modellen fås kun med sekstrinns automatgirkasse fra ZF og reduksjonskasse. Senterdifferensialen varierer kraften mellom fram- og bakaksel elektronisk. Den har også automatisk låsing.

Bilen har elektronisk styrt, krysskoblet fjæringssystem og et krengningsstabilisering kalt Dynamic Response som er standard på kompressormodellen.

Konkurrenter
------------

Range Rover Sport sine nærmeste konkurrenter er de mest sportslige utgavene av BMW X5 og Porsche Cayenne.

Se også
-------

* Range Rover

Kilder
------

* Land Rover Enthusiast juni 2005: *At last! Driving impression, Range Rover Sport*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Range Rover Sport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Norsk Land-Rover Klubb
* Test av bilen på DinSide.no
* Omtale av konseptbilen Range Stormer

| * v
* d
* r
Land Rover |
| --- |
| Land Rover **·** Historie **·** Militær bruk **·** Motorer |
| Modeller | Series I-III **·** Defender **·** Range Rover **·** Discovery **·** Freelander **·** Range Rover Sport |
***Pseudopostega auritella*** er en sommerfugl som tilhører familien hvitmøll (Opostegidae). Den er ikke funnet i Norge, mne forekommer i det sørligste Sverige og Finland.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 9–12 mm), hvit møll, forvingen har en brun flekk ved bakkanten og en liten, mørk flekk i spissen. Antennene er trådformede, nesten så lange som forvingen. Den innerste leddet er hvitt og kraftig utvidet slik at det danner et "øyelokk" over fasettøyet. Hodet, forkroppen og forvingen er hvite. Forvingen har en firkantet, brun flekk omtrent midt på bakkanten, i spissen (på vingefrynsene) har de en liten, svart flekk og fine, brune linjer som danner en X med sentrum i den svarte flekken. Vingefrynsene er hvite bortsett fra nær den brune flekken der de er gråbrune. Bakvingen er gråbrun med lange, gråbrune hårfrynser.

Levevis
-------

Arten lever i fuktige miljøer, som fuktenger, fuktige skogkanter og våtmarker. Larven lever trolig inne i stengelen på næringsplanten, men det hersker noe usikkerhet om hva denne er. Klourt (*Lycopus europaeus*) er en sannsynlig kandidat, men det har også blitt hevdet at den går på soleihov (*Caltha palustris*).

Utbredelse
----------

Den er utbredt i det meste av Europa og i det nordlige Asia østover til øst-Sibir. I Norden finnes den i hele Danmark og de aller sørligste områdene av Sverige og Finland.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Pseudopostega auritella* på UK moths: [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pseudopostega auritella* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Pseudopostega auritella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Pseudopostega auritella* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Pseudopostega auritella* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Pseudopostega auritella* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pseudopostega auritella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pseudopostega auritella* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Det saksiske palass** (polsk *Pałac Saski*) var et klassisistisk palass som lå mellom Den saksiske hage og Piłsudski-plassen i Warszawa, regnet som en av byens mest distinkte bygninger. Det var her den tyske enigmakoden ble brutt i 1931 av de polske matematikerne Marian Rejewski, Jerzy Różycki og Henryk Zygalski.

Historie
--------

Den midtre delen av kolonnaden overlevde krigen, og fungerer i dag som Den ukjente soldats grav
Den opprinnelige bygningen som stod der palasset befinner seg i dag var herregården til Tobiasz Morsztyn. Hans arvtager Jan Andrzej Morsztyn bygde i 1661 et to etasjer høyt barokkpalass med fire tårn på samme sted. Palasset ble kjøpt av kong August II i 1713, som begynte å ombygge det. Ombygningen ble først ferdig i 1748 under August III. Arbeidet ble ledet av Carl Friedrich Pöppelmann og Joachim Danie Jauch. 

I 1724 flyttet det kongelige hoffet inn i palasset. Etter August IIIs død i 1763 mistet palasset sin status som kongelig residens. I årene 1808–1816 tilhørte bygningen fremdeles Sachsens konger, men ble så raskt solgt til Kongress-Polens regjering. En del av rommene ble overgitt til Warszawa-lyceet, hvor blant annet Frédéric Chopin fikk sin grunnutdanning i årene 1823–1826. 

I 1839–1842 ble palasset ombygd etter tegninger av Adam Idźkowski i klassisistisk stil, etter at det ble kjøpt opp av Ivan Skvartsov. Det var da den sentrale delen av palasset ble revet og erstattet med en kolonnade i korintisk stil. Fra 1862 til 1915 var palasset under kontroll av den russiske tsararmeen. I mellomkrigstiden huset palasset Den polske hærs generalstab. I 1925 ble Den ukjente soldats grav opprettet i palassets kolonnade, under arkadene. I årene 1930–1937 befant også Biuro Szyfrów («Kodebyrået») seg i bygningen, hvor enigmakoden ble brutt for første gang i desember 1931. 

Under andre verdenskrig ble palasset omgjort til en Hitler-stab, og senere sprengt i luften av tyskerne under Warszawaoppstanden i 1944. Den sentrale delen av kolonnaden greide på en eller annen måte å overleve sprengningen. 

Etter krigen fantes planer om å gjenoppbygge palasset, men ingen konkrete tiltak ble igangsatt av den kommunistiske regjeringen. Kun den midtre delen av kolonnaden – Den ukjente soldats grav – ble renovert. I 2007 valgte bystyret i Warszawa firmaet som skal gjenoppbygge palasset. Under de arkeologiske arbeidene som ble satt i gang i 2006, ble det funnet en underjordisk tunnel i fundamentene, som sannsynligvis forbandt palassfløyene. Hele palasset er planlagt gjenoppbygd i 2010, og skal huse Warszawas rådhus, som i dag er fordelt på flere bygninger rundt i byen. Av den grunn skal også palassets nabobygninger muligens gjenoppbygges.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Khövsgölsjøen** (mongolsk: Хөвсгөл нуур), også kjent som **Khövsgölhavet** (Хөвсгөл далай), er Mongolias nest største innsjø (2760 km²) og samtidig den nest største ferskvannssjøen i Asia. Innsjøen er beliggende i provinsen Khövsgöl aimag nordvest i landet, ikke langt fra grensen til Russland. Den ligger 1645 meter over havet, er 136 kilometer lang og 262 meter dyp på sitt dypeste. Den inneholder omtrent 70 % av Mongolias ferskvann og 0,4 % av jordens samlede ferskvannsressurser. Byen Hatgal ligger ved innsjøens sørlige bredde. Innsjøen er dannet av tektoniske krefter og er med en alder på 2–5 millioner år blant de eldste innsjøene på jorda.

Referanser
----------

1. ↑  «The Aquatic Invertebrates of the watershed of Lake Hovsgol in northern Mongolia». Institute for Mongolia Research Guide. Arkivert fra originalen 5. mai 2014. Besøkt 13. juli 2007.
2. ↑  LakeNet – Hovsgol (Khuvsgul) Besøkt 16. mars 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Khövsgöl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Utstrekning (trang definisjon)
Det sentralrussiske platå ved elva Osiotr.
**Det sentralrussiske platå** (også kalt **Det sentralrussiske høyland**) (russisk: Среднерусская возвышенность – *Svednerusskaja vozvysjennost*) er et vidstrakt, platålignende høydedrag sørvest i den europeiske delen av Russland og, avhengig av hvordan grensene defineres, inn i det nordøstlige Ukraina. Det ligger opptil 287 meter over havet. Platået utgjør en betydelig del av Den østeuropeiske slette og dekker et areal på rundt 500 000 km².

Platået begynner sørvest for Moskva, hvor det glir over i Smolenskhøydene og Moskvahøydene i nord. Det strekker seg derfra sørover på vestsida av elva Don, i opptil 400 km bredde. I sør går høylandet rundt 100 km inn i Ukraina, før det snur mot sørøst og slutter på slettene mellom elvene Don og Donets. 

Landskapet på det sentralrussiske platå kjennetegnes av rekker med åser og berg, hvor opptil 150 meter dype elvedaler har gravd seg inn. Platået er kildeområde for mange av Russlands store elver, blant annet: Don, Donets, Oka, Oskol, Psjol og Sejm, og fra grenseområdet mot Smolenskhøydene i nord kommer Ugra. 

De største byene er Kaluga, Tula, Novomoskovsk, Brjansk, Orjol, Kursk og Belgorod.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GeoNames
 |
Det russiske vitenskapsakademiets bibliotek
**Det russiske vitenskapsakademiets bibliotek** (russisk: Библиотека Российской академии наук (БАН)) er et stort statseid russisk bibliotek på Vasilij-øya i St. Petersburg. Biblioteket er åpent for ansatte ved Det russiske vitenskapsakademi og forskere med høyere utdanning. 

Biblioteket ble etablert i 1714 etter dekret fra Peter den store, som «Hans majestets bibliotek» (Библиотека его величества). I 1725 skiftet det navn til Det keiserlige biblioteket i St. Petersburg, og i 1747 Biblioteket for St. Petersburgs vitenskapsakademi. Sitt nåværende navn fikk det først i 1917, og deretter i 1992 etter en periode som Det sovjetiske vitenskapsakademiets bibliotek (1925–1992).

Siden 1727 har biblioteket mottatt kopier av alle vitenskapsakademiets utgivelser. I 1783 ble pliktavleveringsavtalen utvidet til å gjelde alle utgivelser i Russland. Frem til 1810 var biblioteket det eneste i Russland med en slik avtale.

I 2002 hadde biblioteket en samling på over 20 millioner bøker, manuskripter, kart, osv. inkludert 8 millioner tidsskrifter og 26 000 aviser. I en brann i februar 1988, mistet biblioteket rundt 300 000 publikasjoner og rundt tre millioner ble skadet.

Biblioteket har 39 lesesaler med til sammen 1163 plasser, og betjener 33 000 besøkende hvert år. Det har også status som forskningsinstitutt, og huser forskere innen blant annet biblioteksvitenskap, informasjonsvitenskap og konservering. Dagens bygning er tegnet av R. R. Marfeld og ble åpnet i 1925.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Library of the Russian Academy of Sciences i *Encyclopaedia of St. Petersburg* (tilgjengelig på engelsk og russisk)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Library of the Russian Academy of Sciences – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (russisk) Offisielt nettsted

* (en) Library of the Russian Academy of Sciences – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Russland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
***Dorcus musimon*** er en stor, svart bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En ganske stor (17-33 millimeter), sylindrisk, svart bille. Arten ligner mye på den mer utbredte *Dorcus parallelepipedus*, men hannen har noe større kjever. Antennene består av et langt, krumt, kølleformet skaft og en vifte av korte, spredte, bladformede ledd.
Arten kan ligne på en mindre og mørkere utgave av eikehjort-hunnen. Hannens kjever er større enn hunnens, men ikke på langt nær så store som de til eikehjorten. Den er svart på farge og kroppen er tett punktert og med kraftig mikroskulptur, dermed ganske matt. Hunnen, men ikke hannen, har tydelige lengdestriper på dekkvingene.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær, helst korkeik (*Quercus suber*). De voksne billene er aktive på sommerdager.

Utbredelse
----------

Arten finnes bare på Korsika og Sardinia i Europa, men også i Nord-Afrika.

Systematisk plassering
----------------------

Slekten *Dorcus* omfatter tallrike, tropiske arter, noen meget store, men det er bare tre arter i Europa.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Gruppen Dorcini
						* Slekten *Dorcus* MacLeay, 1819
							+ *Dorcus musimon* Gene, 1836

Kilder
------

* scarabaeidi.it - nettside om arten (på italiensk)
* Fauna Europaea Web Service, utbredelsesdatabase for europeiske dyr

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dorcus musimon* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dorcus musimon* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Dorcus musimon* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata
* (en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
*Se pekerside for flere forekomster av Hasleveien.*
**Hasleveien** (3–49, 4–70) er en vei i bydel Grünerløkka i Oslo. Den starter fra Trondheimsveien like ovafor Carl Berners plass, og snor seg opp til bolig- og industriområdene på Frydenberg og Hasle til den munner ut i Grenseveien.

Nr 3–5 er det gamle industrianlegget *Hasle Brug*. Det er (2008) planlagt delvis ombygd til en større barnehage. På motsatt side ligger tre mindre trehus (nr 4–8) og et eldre næringsbygg i tegl (nr 10). Området her (mellom Hasleveien og Trondheimsveien) er foreslått bebygd med butikker og boliger.

Nr 9–13 er studentboliger for Oslo- og Akershushøgskolenes studentsamskipnad (Carl Berner studenthus fra 2001; Streken Arkitekter). På motsatt side ligger fire nye lammellblokker med adresse til Sinsenveien 5–9.

Deretter følger en del blandet bebyggelse: næringslokaler, til dels ombygd til boliger, boligblokker og en villa (nr 30). Veien krysser så Gjøvikbanen, og passerer gjennom villaområdet Frydenberg. Nr 25–27 utgjør (sammen med hus i Fjordgløttveien) *Hasleby*, en hageby i tegl bygd som arbeiderboliger for Freia i 1912 (arkitekter Christian Morgenstierne og Arne Eide). Hagebyen blei i 1987 med boliger i Frydenbergbakken (arkitekter HRTB, landskapsarkitekt Per Gustavsson). 

Hasleveien passerer så langs ei stor industritomt, der ABB (nr 50) og Asea Per Kure (Frydenbergveien 48) tidligere holdt til. Her bygges/er bygd (2008) boligfeltet *Frydenberg* med blokker av ulik høyde.

Veien svinger så inn i villastrøket på Hasle og ender til slutt i Grenseveien like ovafor dennes kryss med Økernveien.

Dikteren Rudolf Nilsen bodde fra han var 17 år og til han giftet seg, i Hasleveien 40.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hasleveien». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 233. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Khalifa International Stadium** (arabisk: ملعب خليفة الدولي – *Istād Khalīfah*) er et flerbruksstadion i Doha i Qatar. Det er nasjonalarena for Qatars herrelandslag i fotball, og er en del av Doha Sports City-komplekset, som også omfatter skyskraperen Aspire Tower. Det er oppkalt etter Khalifa bin Hamad Al Thani, Qatars tidligere emir. Stadionet er den første ferdige arenaen for VM i fotball 2022.

Historie
--------

Stadionet åpnet i 1976. Det ble renovert og utvidet i 2005, før Asialekene 2006, for å øke kapasiteten fra 20 000 til 40 000 seter. Før renoveringen i 2005 ble arenaen stort sett brukt til fotballkamper, men den er utstyrt for mange andre sportsgrener. I januar 2011 var stadionet en av arenaene for Asiamesterskapet i fotball for menn 2011, inkludert finalen. I desember samme år ble de panarabiske leker arrangert her.

Fra 2014 gjennomgikk stadionet ytterligere en ombygging, og ble gjenåpnet i mai 2017. I mai 2019 var det vertskap for friidrettsstevnet Doha Diamond League, som tidligere ble arrangert på Qatar SC Stadium. I september og oktober 2019 var stadionet arena for VM i friidrett. I desember 2019 var det hovedarena for VM i fotball for klubblag. Khalifa International Stadium er en av arenaene for VM i fotball 2022.

Referanser
----------

1. ↑  Alexia Saraiva (2. august 2018). «Get To Know The 8 2022 Qatar World Cup Stadiums». *ArchDaily*. Besøkt 19. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Khalifa International Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
| One Penny (Storbritannia) |
| --- |
| Valør: | 0,01 Britisk pund |
| Vekt: | 3,56 g |
| Diameter: | 20,32 mm |
| Tykkelse: | (Bronse) 1,52 mm
(Stål) 1,65 mm  |
| Kant: | Glatt |
| Materiale: | Bronse (1971) 
Kobberdekket stål (1992–) |
| År preget: | 1971 –> |
| Katalog nummer: |  |
| Forside |
| Forside |
| Design: | Elisabeth II |
| Designer: | Arnold Machin (1971–1984)
Raphael Maklouf (1985‑1997)
Ian Rank-Broadley (1998–) |
| Bakside |
| Bakside |
| Design: | Kronet fallgitter med kjettinger. |
| Designer: | Cristopher Ironside |

Den britiske desimaliserte **1 penny (1p)**-mynten, produsert av Royal Mint, ble utgitt 15. februar 1971. Det var denne dagen at det britiske myntsystemet ble desimalisert.

Design
------

Baksiden av mynten er designet av Christopher Ironside. Motivet er av et kronet fallgitter med kjettinger. Under fallgitteret står tallet 1. Over står det enten NEW PENNY (1971-1984) eller ONE PENNY (1982–>).

Det har opp gjennom tidene blitt designet tre forskjellige fremsider. I alle tilfeller har inskripsjonen vært ELIZABETH II D.G.REG.F.D. (årstall) Begge sidene på mynten er omringet av punkter.

### 1971–1984

Fra 1971 til 1984 ble Arnold Machins portrett i profil av Donning Elisabeth II brukt. Hun hadde på seg 'Girls of Great Britain and Ireland' Tiaraen.

Ordene NEW PENNY ble brukt inntil 1981. I 1982 skiftet det til ONE PENNY.

I denne perioden ble mynten produsert i bronse.

### 1985–1997

I denne perioden ble Raphael Maklouf portrett av dronningen brukt. Her bruker dronningen George IV State Diadem.

Denne versjonen ble produsert i bronse frem til 1992 da bronsen ble erstattet av kobberbelagt stål.

### 1998–2007

Siden 1998 har et dronningportrett laget av Ian Rank-Broadley blitt brukt sammen med initialene til designeren (IRB).

### Nytt design

I april 2007 rapporterte BBC at mynten skulle få et nytt design som skulle reflektere det «moderne Storbritannia». En uttalelse er ventet fra Royal Mint senere i år. Til sammen er seks milliarder 1 penny mynter forsvunnet siden den ble introdusert i 1971.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «1p Coin». British Royal Mint. Arkivert fra originalen 27. april 2006. Besøkt 23. mai 2006.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. mai 2007. Besøkt 27. mai 2007.
3. 1 2  Joe Campbell (25. april 2007). «The coin that lost our interest» **(engelsk)**. news.bbc.co.uk. Besøkt 11. desember 2007.

  


| * v
* d
* r
Britisk pund fra Royal Mint |
| --- |
| Mynter | 
* One Penny
* Two Pence
* Five Pence
* Ten Pence
* Twenty Pence
* Fifty Pence
* One Pound
* Two Pounds

 | £ |
| Utdaterte mynter | 
* Farthing (1/4d)
* Halfpenny (1/2d)
* Penny (1d)
* Threepence (3d)
* Sixpence (6d)
* One Shilling (1s / 12d)
* Two Shilling (2s / 24d)
* Half crown (2s og 6d)
* Crown (5s)

 |
| 
* 1 pund = 100 nye pence
* Tidligere: 1 pund = 20 shilling = 240 gamle pence

 |
Sjeik **Khalid bin Khalifa bin Abdul Aziz al-Thani**, født 1968, er en qatarsk politiker som var Qatars statsminister og innenriksminister fra 28. januar 2020 til 7. mars 2023.

Biografi
--------

Sjeik Khalid er født i Qatars hovedstad Doha og er utdannet i USA med bachelorgrad i ledelse. Han arbeidet i Qatar Liquefied Gas Company Limited fram til 2002. Han begynte da ved kontoret til første visestatsminister og utenriksministeren før han i mars 2006 begynte å arbeide ved Amiri Diwan, kontoret til emiren av Qatar. Fra 11. juli 2006 var han leder for sekretariatet til tronarvingen, sjeik Tamim bin Hamad al-Thani. 9. januar 2007 ble han utnevnt til direktør for sjeik Tamims kontor. Fra 11. november 2014 til 27. januar 2020 var han sjef for Amiri Diwan.

28. januar 2020 ble han utnevnt til statsminister og etterfulgte da sjeik Abdullah bin Nasser bin Khalifa al-Thani.

Han søkte avskjed 7. mars 2023 og emiren, sjeik Tamim ibn Hamad al-Thani utnevnte fra samme dato sjeik Mohammed bin Abdulrahman bin Jassim al-Thani til ny statsminister.

Referanser
----------

1. ↑  «Qatar emir names new prime minister from within royal court». ABC News. 28. januar 2020.
2. ↑  «Qatar emir names senior aide as prime minister». www.reuters.com. 28. januar 2020.
3. ↑  Andrew Mills (7. mars 2023). «Qatar's emir names top diplomat as premier, reappoints energy and finance ministers». Reuters.
**Det serbiske alfabetet** er en variant av det kyrilliske alfabetet. Det består av 30 tegn som tilsvarer hver sin lyd, det vil si at alfabetet er ortofont. Det ble konstruert av Vuk Stefanović Karadžić i 1818 ved at han tilpasset det tidligere brukte russiske alfabetet for at det skulle være mer hensiktsmessig for serbisk. 

I 1868 ble alfabetet formelt anerkjent i Serbia. I dag er det offisiell skriftform i Serbia, Montenegro og Bosnia-Hercegovina. I Serbia har alfabetet status som offisiell skriftform i kraft av grunnlovens artikkel 10, men det er i lov med lavere rang (formell lov) fastsatt at også det latinske alfabetetet kan brukes i offisielle sammenhenger. I Montenegro er skriftformene sidestilt i grunnloven. I Bosnia-Hercegovina er skriftformene også sidestilt, men dette er ikke regulert i grunnloven. Det er imidlertid slått fast i domstolslovgivningen.

Sammenlignet med det russiske alfabetet er enkelte overflødige tegn utelatt, blant annet **ю**, **й**, **ъ**, **ь**, **щ** og **я**. De nye tegnene er **ћ**, **ђ**, **љ**, **њ**, **ј** og **џ**, der **љ**, **њ**, **ј** og **џ** også brukes i makedonsk. De to resterende, **ћ** og **ђ** brukes ikke i noen andre kyrilliske alfabet.

Tabell med uttale- og transkripsjonsoversikt
--------------------------------------------


| Kyrillisk | Transkribert\* | Uttale (norsk) |
| --- | --- | --- |
| Majuskel | Minuskel |
| А | а | a | a |
| Б | б | b | b |
| В | в | v | v |
| Г | г | g | g |
| Д | д | d | d |
| Ђ | ђ | đ | palatalisert d, som trøndersk *kla**dd*** |
| Е | е | e | e |
| Ж | ж | ž | zj (Stemt SJ (som i fransk ***J**acques*)) |
| З | з | z | z (stemt S) |
| И | и | i | i |
| Ј | ј | j | j |
| К | к | k | k |
| Л | л | l | l |
| Љ | љ | lj | palatalisert l (som i trøndersk *vårru**ll*** og italiensk **gl**) |
| М | м | m | m |
| Н | н | n | n |
| Њ | њ | nj | palatalisert n (som i trøndersk *kvikksa**nd*** og italiensk og fransk **gn**) |
| О | о | o | å, o (som i *hettem**å**ke* eller ***O**lga*) |
| П | п | p | p |
| Р | р | r | r |
| С | с | s | s |
| Т | т | t | t |
| Ћ | ћ | ć | palatalisert t (som i trøndersk *i**tj*** (ikke)) |
| У | у | u | o, u (som i *b**o**k* eller *b**u**kk*) |
| Ф | ф | f | f |
| Х | х | h | h |
| Ц | ц | c | ts |
| Ч | ч | č | tsj (som i engelsk ***ch**air*) |
| Џ | џ | dž | dzj (som i engelsk ***j**acket*) |
| Ш | ш | š | sj |
| **\*** Fordi serbisk (som bruker kyrillisk alfabet) og kroatisk (som bruker latinsk alfabet) er utviklet frasamme språk, benyttes de kroatiske latinske bokstavene i transkripsjon fra serbisk. |

Referanser
----------

1. ↑  «Serbias grunnlov» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 26. mai 2011. Besøkt 6. juni 2016.
2. ↑  Montenegros grunnlov
3. ↑  Lov om Domstolen for Bosnia-Hercegovina Arkivert 15. august 2011 hos Wayback Machine. artikkel 9
4. ↑  Forskrifter for Bosnia-Hercegovinas konstitusjonsdomstol[*død lenke*], artikkel 6, 14 og 69.
**Haslevangen** (1a–47, 14–40) er en vei på Hasle i bydel Grünerløkka i Oslo. Den starter ved Frydenbergveien (tidligere Asea Per Kure), passerer gjennom bolig- og industriområdet på Hasle, krysser Økernveien og fortsetter innover til en snuplass under Dronning Margretes vei.

Veien het *Haslevangveien* fram til 1968. 

Fra Frydenbergveien til Økernveien er østsida prega av villabebyggelse, der nr 5 og 3b er de mest prominente: to sveitservillaer fra 1857 og 1908. På motsatt side (nr 16) ligger det tidligere Vinmonopolets sentralanlegg, senere hovedkontor, produksjonslokaler og lager for Arcus og Vectura, nå omdannet til kjøpesenter og døpt om til Vinslottet. Dette bygget, et funkisbygg med røde teglfasader, er fra 1933. Arkitekter var Otto V. Juell og Otto L. Scheen. Bygget fikk Houens fonds diplom i 1934. Det er seinere utvida (arkitekt F.S. Platou og seinere Hille Melbye Arkitekter).

Haslevangen 15 (på hjørnet av Økernveien) er et større kontorbygg, som tidligere romma Verdipapirsentralen.

Etter å ha kryssa Økernveien passerer Haslevangen mellom en del bilutsalg, og går så parallelt med og krysser Grorudbanen. Vi kommer så til et industri- og idrettsområde med blanda aktivitet. Nr 33 er Riksanlegget for tennis, nr 35 er Haslehallen (Oslo Turnforening), nr 39 Hovin vernehjem og nr 45 er VVS-huset og et NAF-senter.

Litteratur
----------

* Oslo byleksikon: Haslevangen

Eksterne lenker
---------------

«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |