**Pierre Jacques Antoine Béchamp** (født 16. oktober 1816, død 15. april 1908) var en fransk kjemiker og biolog som er mest kjent som en rival av Louis Pasteur. Béchamp gjorde banebrytende arbeid innenfor industriell kjemi, og han utviklet en effektiv prosess for å produsere anilin, noe som var et sentralt ledd i utviklingen av syntetiske fargestoffer. Han har også utviklet p-aminofenylarsonat, en organisk form for arsen som brukes til å behandle parasittsykdommer.

Béchamp ble senere i livet engasjert i en bitter og langvarig tvist med Louis Pasteur. I utgangspunktet dreide deres rivalisering seg om oppdagelsen av fermentering og senere ble dette utvidet til å omfatte konkurrerende ideer om mikrobiologi, patogenese og bakteriologi. Béchamp mente at levende organismer som kalles "mikrozymer" skapte bakterier som respons på forstyrrelser i kroppen, og han mente at bakterier ikke kunne invadere en sunn kropp og forårsake sykdom på egen hånd. Pasteurs konkurrerende syn ble allment akseptert av forskere, og Béchamps teorier forkastet, man hans tilhengere har fortsatt å tro på hans hypotese.

Liv og karriere
---------------

Béchamp ble født i Bassing i Frankrike i 1816 som sønn av en møller. Han bodde i București i Romania fra han var 7 til 18 sammen med en onkel som jobbet på kontoret hos den franske ambassadøren. Han fikk sin utdannelse ved Universitetet i Strasbourg, tok doctor scientiarum i 1853 og medisinsk doktorgrad i 1856, og drev et apotek i byen. I 1854 ble han utnevnt til professor i kjemi ved Universitetet i Strasbourg, en stilling tidligere besatt av Louis Pasteur.

Etter å ha mottatt sin medisinske embetseksamen i 1856 hadde Béchamp en stilling ved Universitetet i Montpellier hvor han ble til 1876 da han ble utnevnt til dekan ved det katolske medisinske fakultetet ved Université Lille Nord de France. Béchamps periode i Lille var sterkt preget av hans tvist med Pasteur som førte til forsøk på å få hans arbeid inn i *Index Librorum Prohibitorum* (oversikt over bøker forbudt av den katolske kirke). Béchamp pensjonerte seg i 1886, men drev i kort tid et apotek sammen med sin sønn før han til slutt flyttet til Paris, hvor han fikk et lite laboratorium i Sorbonne. Han døde 91 år gamel og hans. En kort nekrolog i *British Medical Journal* bemerket at Béchamps navn var "forbundet med svunne kontroverser ikke verdt å huske."

Til tross for at Béchamps arbeid havnet i vitenskapens skygge har hans teorier fortsatt å bli promotert av alternative behandlere, deriblant forkjempere for alternative teorier om kreft. Disse avfeier Pasteurs bakterieteori og hevder at Béchamps ideer ble urettmessig ignorert. De anklager Pasteur for plagiering og undertrykkelse av Béchamps arbeid, og siterer gjerne kilder som Ethel Douglas Humes' utgivelse *Béchamp eller Pasteur: Et tapt kapittel i historien om biologi* fra 1920-tallet. En utbredt myte i disse miljøene er at Pasteur på dødsleiet skal ha innrømmet at Béchamp hadde rett, noe som ikke stemmer.

Referanser
----------

1. 1 2   Base biographique, oppført som Pierre Jean Antoine Bechamp, BIU Santé person ID 1432[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Léonore database, oppført som Pierre Jacques Antoine Bechamp, Léonore LH//159/66, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Montpellier Academy of Sciences and Letters, Académie de Montpellier member ID 71, oppført som Antoine Bechamp [2][Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Nouveau dictionnaire de biographie alsacienne, oppført som BECHAMP Antoine, Pierre, Jacques, DBA ID bechamp-antoine-pierre-jacques, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2 3 4 5  Manchester KL (juni 2001). «Antoine Béchamp: pere de la biologie. Oui ou non?». *Endeavour*. 25 (2): 68–73. PMID 11484677. doi:10.1016/S0160-9327(00)01361-2.
7. 1 2 3 4 5  Manchester KL (2007). «Louis Pasteur, fermentation, and a rival». *South African Journal of Science*. 103 (9–10).
8. ↑  «Obituary: Professor Bechamp». *British Medical Journal*. 1 (2471): 1150. 1908. PMC 2436492 Åpent tilgjengelig.
9. 1 2  Hess, David J. (1997). *Can bacteria cause cancer?: alternative medicine confronts big science*. NYU Press. s. 76. ISBN 0-8147-3561-4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |