recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ray Moore** (født 1905, død 1984) var en USA-amerikansk tegneserieskaper, mest kjent for å ha vært den første tegneren av tegneserien *Fantomet*.

Moore ble født i Montgomery City i Missouri. Som ung arbeida han i et reklamebyrå i St. Louis, og det var der han kom i kontakt med Lee Falk. Han var assistent for Phil Davies på Falks serie *Mandrake* fra 1934, og ble den første tegneren av *Fantomet* da første stripe av denne kom ut 17. februar 1936. Under andre verdenskrig fikk Moore en propell i hodet, og kom seg aldri helt fra denne skaden, noe som førte til at han pensjonerte seg som 43-åring i 1948.

Det er uvisst hva Moore foretok seg i sin pensjonisttilværelse, men han fikk trolig en god del etterlønn – 10–15 % av inntektene fra *Fantomet* på verdensbasis. I 1965 ble det i forskjellige leksikon og *Fantomet*-utgivelser rapportert om at Moore var død; da det i 1984 ble kjent at Moore hadde dødd dette året, og ikke i 1965, kom det som en stor overraskelse. Etter dette har Moore blitt kalt «tegneren som oppsto som død etter sin død».

Referanser
----------

1. ↑   OPAC SBN, SBN-identifikator RAVV078163, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   CONOR.SR, CONOR.SR ID 20576103[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2014075869[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Autoritats UB, University of Barcelona authority ID (former scheme) a1296879[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   BD Gest', BD Gest' author ID 5321, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Social Networks and Archival Context, oppført som Ray Moore (comics), SNAC Ark-ID w6s208g7, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
7. ↑  .

Kilder
------

* «Fantomet presenterer: Ray Moore» i *Det 21. Fantomet krøniker: 1970-III*, ISBN 82-429-2780-4
* «Ray Moore» fra Fantomet.org

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ICCU **·** BNE
 |
**Pelipper** er en fiktiv art i pokémonserien. Den ble introdusert i 3. generasjon, og har nummer 279 i den offisielle pokédexen. Pelipper er av typene vann og flygende, som den pokémonen den utvikler seg fra, Wingull.

Pelipper man minne noe om en pelikan. Både den og pelikaner har pose på undersiden av nebbet. Men Pelipper sitt er større. Nebbet til Pelipper er veldig stort, omtrent like stort som resten av kroppen. Den er gul på magen, og hvit på oversiden. Den har to lange, men smale, vinger, som er har blå tupper og er delt i tre. Den har noe blått på hodet også. Det svarte i øya dens er delt opp i to felt.

Pelipper lever, som sin førutvikling, ved sjøen. Akkurat som Wingull bygger også den reiret sitt på klipper ved vannet. Når den skal ha mat svømmer den så den rører bølgetoppene. Når den skal fange maten, tar den nebbet ned i vannet og tar opp alt sammen, før den svelger alt sammen helt. Den kan også bruke nebbet til å frakte egg rundt, eller små pokémon, enten for å redde dem fra rov, eller for å frakte dem dit de skal. Når den skal hvile vingene sine dupper den opp og ned på vannet.

Eksterne lenker
---------------

* Pelipper på Pokémon Wiki

Portal: Videospill
**Bjørn Kristensen** (født 4. oktober 1869 i Kristiansand, død 29. juni 1935 i Moss) var en norsk avisredaktør, boktrykker og politiker (FV). Han var innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene Moss og Drøbak 1907–1912.

Han var sønn av prost Kristen Nicolai Kristensen og Karoline Emilie Bjørnson, nevø av dikteren Bjørnstjerne Bjørnson og fetter av stortingsmann Erling Bjørnson. Han giftet seg i 1897 med Thora Nicoline «Line» Jensen fra Fredericia i Danmark. Han bodde en god stund i Klostergata 13 i Moss.

Etter studentereksamen ved Aars og Voss' skole i Kristiania gikk han i boktrykkerlære hos John Grieg i Bergen 1889–1892. I 1892 ble han redaktør og forretningsfører i det konservative organet *Moss Avis*. Kristensen kjøpte avisen i 1895 og anla et eget boktrykkeri, og drev begge frem til sin død. Av faglige verv kan nevnes styremedlem i Norsk Presseforbund, Frisindede Venstres Presseforening og Moss håndverks- og industriforening.

Kristensen var medlem av Moss bystyre 1899–1935, ordfører 1905–1906 og 1914–1916, varaordfører 1907–1910, forlikskommissær og medlem av skolestyret, havnestyret og overligningsnemnden. Han var satt også i forstanderskapet i Moss Sparebank samt representantskapet og kontrollkommisjonen i Moss og Oplands Bank AS.

Han var innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene Moss og Drøbak 1907–1912, og representerte Venstre frem til dannelsen av partiet Frisinnede Venstre i 1909. Kristensen var vararepresentant til Stortinget for kjøpstedene i Østfold og Akershus fylker 1922–1930, og møtte periodevis i 1923, 1924 og 1926. Han var medlem av Stortingets gasje- og pensjonskomité 1907–1912 og nestformann 1910–1912.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 419[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 509[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Haffner, Vilhelm (1949). *Stortinget og statsrådet : med tillegg til Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. B. 1 : Biografier med tillegg til Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Oslo: Aschehoug. s. 419.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bjørn Kristensen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Antikkens Pella, 2005.
**Pella** (kjent på arabisk som *Tabaqat Fahl*, طبقة فحل) er en landsby og stedet for ruiner fra oldtiden i nordvestlige Jordan. Det ligger i Jordandalen en halv times kjøretur fra Irbid i den nordlige delen av landet, og rundt 130 km sør ligger Amman.

Kart over Dekapolis som viser lokaliseringen av Pella i Jordandalen.
Migdoltempelet, arkeologiske utgravninger i 2005.
Pella har vært bosatt siden steinalderen og neolittisk tid. Det ble først nevnt i skriftlige kilder en gang på 1800-tallet f.Kr. i egyptiske inskripsjoner, dets navn Pella er gresk, muligens omdøpt til ære for Aleksander den stores fødested. Den romerske byen, som det gjenstår en del iøynefallende ruiner fra, fortrengte den greske byen. I løpet av denne perioden var Pella en av de byene som utgjorde Dekapolis.

Byen var stedet hvor en av de første kristne kirkene ble bygd. I henhold til Eusebius av Cæsarea var det hit kristne fra Jerusalem flyktet på 100-tallet som følge av jødisk-romerske krigene.

Rett nedenfor oldtidsstedet er det en moské som minner dødsfallet til en av profetens Muhammeds forkjempere som falt i slaget ved Fahl i januar 635.

Arkeologi
---------

Sentrum av byen ble ødelagt av «det syvende jordskjelv», også kalt for Golanjordskjelvet i 749. En liten landsby gjenstår i området. Kun en liten andel av ruinene har blitt undersøkt. Universitetet i Sydney og Jordans departement for fortidsminner har utført utgravninger ved Pella siden 1979. I de siste årene har fokuset vært, ledet av Stephen Bourke, på stedets templer og administrative bygninger fra bronse- og jernalderen. Et kanaanittisk tempel ble avdekket i tidsrommet 1994 til 2003. I mai 2010 annonserte Stephen Bourke oppdagelsen av en bymur og andre strukturer, som gikk tilbake i tid til rundt 3400 f.Kr. noe som indikerer at Pella var en bystat på omtrent samme tid som byene i Sumer begynte å ta form.

Referanser
----------

1. ↑  Atlas Tours: Pella, Jordan
2. ↑  Eusebius Church History
3. ↑  The Near Eastern Archaeology Foundation, University of Sydney: Pella Arkivert 9. april 2011 hos Wayback Machine.
4. ↑  Ben Churcher: «The Discovery of Pella's Canaanite temple»
5. ↑  «Jordan Valley - cradle of civilisations?» *Jordan Times* 31. mai 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Bjørn Lind** (født 4. oktober 1920 i Oslo, død 27. august 2020) var en norsk medisiner. Han er kjent for sin innsats innen anestesimedisin.

Lind var utdannet lege ved Universitetet i Oslo. Han avla i 1948 medisinsk embetseksamen og spesialiserte seg i anestesi ved studier i Oslo, Bergen, København og Bristol. Under Koreakrigen tjenestegjorde Lind som anestesilege ved Norwegian Mobile Army Surgical Hospital (NORMASH). Han arbeidet ved Haukeland sykehus i Bergen og fra 1956 til 1962 var han ved Stavanger sykehus og Rogaland sykehus. Deretter var han fra 1962 til 1988 ved Sentralsykehuset i Akershus. I 1977 ble han dosent i anestesi og ble senere professor. 

Lind bisto Åsmund S. Lærdal i utviklingen av en dukke, internasjonalt kjent som *Resusci Anne*, som ble benyttet i opplæring i livreddende førstehjelp. Lind var en pådriver for å få munn-til-munn-metoden inn som en del av undervisningen i norsk skole. Han engasjerte seg også i akuttmedisin og for å bedre ambulansetjenesten i Norge. Lind har vært formann i Norsk anestesiologisk forening.

Kongen utnevnte i 2011 Lind til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats innen anestesifaget.» Lind er æresmedlem av Norsk anestesiologisk forening og av European Council of Resuscitasion.

Referanser
----------

1. 1 2   www.aftenbladet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Bjørn Lind er død». *www.aftenbladet.no*. 3. september 2020. Besøkt 4. september 2020. «Professor emeritus i anestesiologi Bjørn Lind døde 27. august, kort tid før sin 100-årsdag.»
3. ↑  «Minneside for Bjørn Lind». *jolstad.vareminnesider.no*. Besøkt 2. september 2020.
4. ↑   Nina Tjomsland, Tore Lærdal og Peter Baskett: «Bjørn Lind - the ground-breaking nurturer» Arkivert 2. september 2009 hos Wayback Machine. *Resuscitation*, bd. 65, 2005, s. 133-138.
5. 1 2  «Utnevnelser til St. Olavs Orden», kongehuset.no, 15. august 2011. Besøkt 2. september 2011.
6. 1 2 3  *NTBtekst*, 13. september 2005.
7. ↑  Nina Bratland og Kjell Erik Strømskag: *Et fag på søyler: anestesiens historie i Norge*, Oslo: Tano Aschehoug , 1999, 178ff.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Kazimierz Długopolski** (født 6. juli 1950 i Zakopane) er en polsk tidligere kombinertløper som representerte Start Zakopane og WKS Zakopane.

I OL ble han nummer 12 i Sapporo i 1972 og 24 (av 29 fullførende deltakere) i Lake Placid i 1980. I VM ble han nummer 13 i Falun i 1974 og 9 i Lahtis i 1978. Han ble polsk mester individuelt to ganger – i kombinert i 1977 og i spesielt hopp (stor bakke) i 1978 – og dessuten polsk mester på 4 x 10 kilometer stafett seks ganger – i 1973, 1976, 1978, 1980, 1982 og 1984.

Kazimierz Długopolski har i senere år vært trener og internasjonal hoppdommer. Hans sønn Krystian Długopolski har vært skihopper og har deltatt i OL.

Kilder
------

* Sports Reference: Kazimierz Długopolski Arkivert 1. april 2009 hos Wayback Machine. (besøkt 4. august 2012)
* Polski Komitet Olimpijski: Długopolski Kazimierz[*død lenke*] (besøkt 4. august 2012)
* Skijumping.pl: Mistrzowie Polski w skokach narciarskich w latach 1920-2002 (besøkt 4. august 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kazimierz Długopolski – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kazimierz Długopolski – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Kazimierz Długopolski – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata
**Raymond Ernest Wood** (født 11. juni 1931, død 7. juli 2002) var en britisk fotballspiller. Wood huskes best som keeper på Manchester United gjennom størstedelen av 1950-tallet, hvor han var med på å vinne to ligamesterskap. Wood overlevde München-ulykken, og fortsatte å spille på høyt nivå i mange sesonger etter ulykken.

Ray Wood startet fotballkarrieren i Darlington FC, etter å tidligere ha vært innom Newcastle United FC som junior. Han ble oppdaget av Manchester Uniteds talentspeidere, og ble kjøpt i desember 1949. Han debuterte for United samme sesong, men det var først i 1953 at han etablerte seg som klubbens førstekeeper. Wood ble ligamester i 1955/56 og 1956/57, og spilte også tre landskamper for England – men mistet plassen på laget til Harry Gregg kort tid før flyulykken.

Både Wood og Gregg slapp fra München-ulykken med lettere skader, men det var Gregg som var Matt Busbys førstevalg i mål, og Wood spilte bare én kamp for United etter München-ulykken. Han ble solgt til Huddersfield Town FC i desember 1958 etter å ha spilt til sammen 208 førstelagskamper for United.

Etter å ha forlatt Old Trafford, spilte Wood sju sesonger for Huddersfield, hvor han fikk med seg over 250 kamper. Han spilte deretter én sesong i Bradford City FC, og to sesonger i Barnsley FC, før han la hanskene[hvilke?] på hylla i 1968.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ray Wood – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Ray Wood – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Ray Wood – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Ray Wood – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Pelle Hultén** er en svensk jazzmusiker (trommer), kjent fra en lang rekke plateinnspillinger.

I hjemlandet deltok han bl.a. på Putte Wickmans *Live at the Pawnshop* (Dragon Records 1969).
På Barney Kessels *Just friends* (Sonet, 1973) finner vi ham med Sture Nordin bass, i liveopptak fra Stockholm. I Dexter Gordon Quintet var han med på *After Hours*, *After Midnight* (live på Gamlingen) og *Swedish Nights* (Steeplechase). 

I en årrekke spilte han med Ove Lind, i hans kvartett, på Bob Wilber og Linds *Vital Wilber & Lilting Lind* (Steeplechase 1997). På forlaget Opus3 medvirket han på
Lars Erstrand/Ove Lind Quartet *A tribute to Benny Goodman* (1986), på Erstrands *Two sides of L.E.* (1983) og *Four brothers* (1984).

Med norske artister kan nevnes spill på Rowland Greenberg plate (1970), i Totti Bergh Quintet *Major Blues* (1990), *I'm getting sement all over you* (1991) og *Night birds* (1997); alle Gemini Records. Nå senest deltok han med Bodil Niska på *Blue*, Bare Jazz (2004).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pelle Hultén på Discogs Rediger på Wikidata

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
***Asterix og Obelix fyller år – Gullboken*** er en tegneseriealbum om Asterix og Obelix. Boken ble gitt ut i 2009 i forbindelse med tegneseriens 50-årsjubileum og er den det 34. heftet i serien. 

Tekst og tegninger er av Albert Uderzo. På grunn av at backflash fra tidligere historier i serien blir brukt er også avdøde René Goscinny kreditert.

Albumet består av tre historier: En prolog for albumet, den korte stripen «Å lese med Obelix» og selve hovedhistorien.

Handling
--------

Historien begynner i år 1 etter Kristus. Men alle de andre bøkene i serien ble satt til femti år tidligere. Karakterene som blir introdusert, er også femti år eldre enn i tidligere publikasjoner. Noen håndverkere, kjøpmenn eller krigere fra Gallia har allerede fått barn eller barnebarn. Asterix og Obelix har tilfeldigvis fødselsdag på samme dag, og de mottar brev fra vennene deres for å gratulere dem.

Ved en stor fest dukker det opp en rekke tilbakevendende, eller viktige, karakterer fra alle de tidligere eventyrene til Asterix og Obelix, og gir dem en rekke presanger. Til slutt kommer også Kleopatra og Julius Cæsar. Selv om Cæsar i utgangspunktet var motvillig til å være med på feiringen.



1. ↑  .
**Dag Solstads plass** er en plass i Nybyen i Sandefjord.

Kongens gate fra øst munner ut i plassen, og Prinsens gate passerer plassens vestside. Plassen fikk navnet ved forfatteren Dag Solstads 70-årsdag 17. juli 2011. I 2016 ble installasjonen «Veiviseren» avduket midt på plassen. Den er en fire meter høy stang med skilt til byer knyttet til Solstads litteratur. «Veiviseren» erstattet et anker som var knyttet til Sjøfartsmuseet.

Ved plassens vestside ligger Prinsens gate 16, et trehus oppført ca. 1838 av skipper og kjøpmann Christen Mikkelsen, som tok navnet Christensen etter sin adoptivfar. I 1957 ble bygningen gitt til kommunen som Sjøfartsmuseum, bekostet av skipsreder og konsul Lars Christensen. Nr. 18 er *Rukla*, et tilbygg til museet, tegnet av arkitekt Roar Tollnes og innviet i 1966, senere aktivitetshus for ungdom. Ved plassens nordvegg ligger en trebygning med et serveringssted.

Bekken Rukla renner rett vest for nr. 16 og 18. Hovedpersonen i Solstads roman Genanse og verdighet heter *Elias Rukla*.

Referanser
----------

1. ↑  Sandefjords Blad, 18. juli 2011.
2. ↑  *Nå skal det avdukes ny installasjon på Dag Solstads plass: – Han er en av Norges mest aksepterte forfattere*. Sandefjords Blad, 2. september 2016.
3. ↑  *Prinsens gate (Sandefjord)*. Lokalhistoriewiki. Besøkt 30. desember 2021 og Roar Tollnes: *Byvandring i Sandefjord*, Fortidsminneforeningen Vestfold avdeling, 2010, side 57.
4. ↑  Bykart 1881, Wikimedia Commons. Se krysset mellom Langgaden (dagens Kongens gate) og Bugaardsgaden (dagens Prinsens gate) i kartets venstre kant. Besøkt 30. desember 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
Inanna var gudinne for kjærlighet, grøde og krigføring. Her er hun sammen med sin ektefelle, hyrden Dumuzi. Reproduksjon av en sumerisk skulptur.
***Sumeriske skrifter*** er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Jens Braarvig og utgitt i 2006. Boken inneholder tekster fra sumerisk mytologi.

Sumerisk mytologi oppsto i oldtidsriket Sumer, en av de eldste sivilisasjonene vi kjenner. De religiøse forestillingene var lenge knyttet til den enkelte bystat, og hver av de største gudene er knyttet til sin by. Etter hvert som Sargon samlet bystatene til ett rike ca 2 300 f.Kr. utviklet det seg også en enhetlig gudeverden, hvor gudene står i relasjon til hverandre.

Hovedguden An er en tilbaketrukket gud uten noen aktiv kult. Sammen med Nammu har han sønnene Enlil som er den utøvende herskerguden, og Enki som er vannets og visdommens gud, og den som skapte menneskene. Enlils hustru er Ninlil. Måneguden Nanna-Suen var en viktig guddom, som representerte renselse og renhet. Han var far til solguden Utu og kjærlighetsgudinnen Inanna - som kalles Astarte i Det gamle testamente og Ishtar blant akkadierne.

Innhold
-------

* I kapittelet *Himmel og jord* tekster om og til Enlil, Ninlil og Enki
* I kapittelet *Guder* tekster om og til Nanna-Suen, Utu, Inanna, Ishkur, Nergal og Ninurta
* I kapittelet *Helter* tekster om Bilgamesh, Ziusudra og Lugalbanda
* I kapittelet *Mennesker* en tekst om Gudea og *Klagesangen over Ur*

Referanser
----------

1. ↑  Jens Braarvigs innledning til *Sumeriske skrifter*, 2006

Bibliografi
-----------

* *Sumeriske skrifter*. Utvalg og innledende essay av Jens Braarvig; oversatt av Tor Åge Bringsværd mfl. Bokklubben, 2006. XXIII, 364 s. (Verdens hellige skrifter; 36). ISBN 978-82-525-6213-2
**Aage Ingebjørn Sager Kaas Kidde** (født 28. april 1888 i Vejle, død 29. desember 1918 i Hareskoven) var en dansk politiker, i 1918 valgt til medlem av Folketinget for Det Konservative Folkeparti.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Aage Kidde var sønn av amtsveiinspektør Christen Henrik Kidde og Inger Dorothea (Doris) Corneliussen. Han var yngre bror av romanforfatteren Harald Kidde. Han mistet faren som seksåring og kom til København i 1898. Han tok studentereksamen ved Frederiksborg Gymnasium i 1907 og filosofikum i 1908, og studerte økonomi ved Københavns Universitet, men fullførte aldri, ettersom han viet seg helt til politikken. Han hadde mange verv i Studenterforeningen og engasjerte seg i Akademisk Skyttekorps. 1916–1918 avtjente han verneplikten og oppnådde grad av løytnant.

### Politisk engasjement

Kidde var pådriver for reorganiseringen av Højres ungdomsforeninger etter 1910, og satt som formann i Konservative Studenter og Højres Ungdom (nå Konservativ Ungdom) 1913–1916. Han bidrog til den moderniseringen av høyrepartiet som førte til dannelsen av Det Konservative Folkeparti i 1915. Gjennom student- og ungdomspolitikken kom han til å bli en nær venn og et politisk forbilde for John Christmas Møller. Han ble tvunget til å trekke seg fra sine verv i student- og ungdomspolitikken etter ubekreftede rykter om homoseksuelle forhold, som på den tiden var både forbudt og stigmatisert.

Ved utbruddet av den første verdenskrig var Aage Kidde blant dem som håpet på å vinne tilbake hele eller deler av Slesvig fra Tyskland. Han satte seg grundig inn i de nasjonale tilhørsforholdene og pleide mange kontakter i området. Han tok initiativ til møter med likesinnede, som også ønsket en grense langs Danevirke, men døde før folkeavstemningen om Slesvig i 1920. Kidde utførte også etterretningsarbeid til fordel for Frankrike under verdenskrigen.

Kidde var kandidat til Folketinget i 1913 og 1915, men ble ikke valgt før ved valget i Bogense, Otterup og Odense i april 1918. Ettersom det måtte foretas omvalg i Bogense, fikk han ikke tiltre før juli det året. Han deltok flittig i utvalgsarbeidet, men rakk bare å holde én større tale den 22. oktober 1918, da han krevde at utlendingers rett til å erverve fast eiendom ble begrenset ved lov. Han døde i julen 1918 av spanskesyken, 30 år gammel. 

Han ble begravet på Bispebjerg kirkegård.

Et minnesmerke over ham er reist ved godset Langesø utenfor Odense.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Larsen, Helge. «Aage Kidde». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. denstoredanske.dk. Besøkt 20. juli 2018.
2. ↑  Christmas-Møller, Wilhelm (1983). *Christmas Møllers politiske læreår* **(dansk)**. København: Vindrose. ISBN 978-87-7456-163-7.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon
 |

Portaler: Konservatisme | Danmark
**Læsø** er den største øya i Kattegat. Øya ligger cirka midtveis mellom Frederikshavn og Göteborg, ca. 19 km fra nordvestkysten av Jylland. Læsø er en kommune i Danmark. Øya og kommunen har et areal på 114 km² og 2058 innbyggere (i 2007). Senter på øya og i kommunen er byen Byrum.

Læsø er knyttet til fastlandet med ferge mellom Frederikshavn i Jylland og Vesterø Havn på Læsø. Øya har også en liten flyplass med forbindelse til Anholt og Roskilde samt til Sandefjord/Torp.

Sammen med Anholt tilhører Læsø det danske «ørkenbeltet». Om sommeren regner det så lite på øya at bekker og småvann delvis tørker inn.

På Læsø gikk gårdene før i tiden i arv til kvinnene, fordi mennene levde av å seile. Noe tilsvarende hadde man på øya Lésvos i Hellas.

Saltproduksjon
--------------

Grunnvannet på Læsø kan ha opptil 15 prosent salt som samler seg naturlig i flate salt-enger på varme sommerdager. Salt ble utvunnet ved damping i hundrevis av *saltsyderier*, med treverk som brensel. Trehogsten førte etter hvert til at øya ble avskoget. Sandstormer begravde landsbyer på øya, og saltutvinningen ble forbudt i 1652. Men siden slutten av 1980-tallet er den gjenopptatt i liten skala, som arkeologisk forskning og turistattraksjon. Saltet har blitt svært populært, og selges nå til høye priser.

Tangtakene
----------

Læsøs gamle gårder er kjent for sine særpregede tangtak. Mange er gått tapt, men noen finnes fremdeles bevart. Skikken oppstod fordi Læsø har dårlig jordsmonn og er lite egnet for korndyrking, slik at det var mangel på tradisjonelt materiale til taktekking. I stedet samlet man tang på stranden, når store nok mengder var skyllet opp. Tangen ble så fraktet til gården, der den skulle brukes, og lagt til tørk for ikke å råtne. Til gjengjeld måtte den vannes før og under selve tekkingen. Prosessen krevde opptil femti medvirkende. Kvinnene laget såkalte «vaskere» av tangen ved å samle en «pølse» av tang på en til tre meters lengde, avhengig av hvor på taket den skulle sitte. Denne «vaskeren» ble snodd mange ganger, til den ble fast og sammenhengende. Til slutt laget man med samme fremgangsmåte en rundt to meter lang «hale» på «vaskeren».

Taket ble lagt fra underkanten. Når vaskeren skulle legges, brukte man halen dens som feste. Et ferdigstilt tangtak hadde en tykkelse på mellom 1 og 1,5 meter, og som avslutning ble det lagt torv oppå tangen.

I 2015 ble det bevilget 19 millioner kroner til bevaring av tangtakene.

Bilder
------

* Østerbyhavn på LæsøØsterbyhavn på Læsø
* En Læsøgård med tangtak på slutten av 1800-tallet.En Læsøgård med tangtak på slutten av 1800-tallet.
* Tangtekket hus.Tangtekket hus.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. mai 2015. Besøkt 21. mai 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Læsø – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Juye** (kinesisk: 巨野县; pinyin: *Jùyě Xiàn*) er et fylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Heze.

Befolkningen var i 1999 på:889.356.

Historie
--------

Det var i dette fylket at den såkalte Juye-hendelsen fant sted den 1. november 1897 og som Tyskland utnyttet til å skaffe seg fotfeste i Qingdao i Shandong. De to tyske misjonærer Richard Henle og Franz Xaver Nies ble drept, og dermed inntok tyskerne en by og en bukt øst i provinsen den 14. november, og påtvang kineserne en traktat som også gav dem en leasingavtale for områdene rundt byen Qingdao og Jiaozhoubukta.

Fra 1949 til 1952 var det som da var prefekturet Huxi (bestående Juye noen andre administrative enheter på fylkesnivå) understilt den kortlivede provinsen Pingyuan. 

I april 1953 prefekturet Huxi oppløst og delene fordelt på andre jurisdiksjoner. Det var da Juye ble understilt det som nå er byprefekturet Heze.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 327 løper gjennom området. Den fører Heze i Shandong til Lianyungang i Jiangsu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Léo Lacroix** (født 26. november 1937 i Bois-d'Amont) er en tidligere fransk alpinist.

Karrierens største prestasjon var sølvmedaljen i utfor OL 1964 i Innsbruck, der han bare ble slått av østerrikeren Egon Zimmermann. To år senere stod han også for sterke prestasjoner, da han ble nummer to under VM 1966 i både utfor og kombinasjonsøvelsen.

Lacroix la opp som konkurranseutøver i 1967. Året etter ble han invitert til Vinter-OL1968 i Grenoble for å avlegge den olympiske eden. Etter karrieren som alpinist bygde Lacroix opp en karriere som eier av en skifabrikk.

Referanser
----------

1. ↑   GeneaStar, GeneaStar person-ID lacroixleo[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Léo Lacroix – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Léo Lacroix – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Léo Lacroix – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Léo Lacroix – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
**Ian Hogg** (født 1. august 1937 i Newcastle upon Tyne i England) er en britisk skuespiller.

Han har spilt i mange TV-serier og filmer, inkludert *Rasputin* (1996), som Mike Cherry i *EastEnders* (1999) og Alois Hitler i *Hitler: The Rise of Evil* (2003).

Han er mest kjent for hovedrollen i *Rockliffe's Babies* og dens oppfølger *Rockliffe's Folly*. Han spilte Detective Sergeant Alan Rockliffe.

Han spilte også i science fiction-serien *Doctor Who*, som den minneverdige skurken Josiah Samuel Smith i historien *Ghost Light* (1989). Han har også vært med i *The Sandman*, et hørespill basert på serien, produsert av Big Finish Productions.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 97332, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ian Hogg på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Ian Hogg på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Ian Hogg på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Ian Hogg på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

* (en) Ian Hogg hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Ian Hogg hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Hans Falk** (født 21. februar 1958 i Jakobsberg/Viksjö, Järfälla kommune) er en svensk tidligere syklist, som nå er sportssjef for Norges Cykleforbund.

Karriere
--------

### Svenska Cykelförbundet

Som sportssjef for det Svenska Cykelförbundet i perioden 1997 til 2008, var han med på tre sommer-OL; Sydney 2000, Athen 2004, Beijing 2008, hvor Gustav Larsson og Emma Johanssons medaljer i 2008 som største meritt.

Falk hadde også suksess under VM i landeveissykling, som startet med Michael «Roddarn» Anderssons VM-sølv på tempo i Verona 1999. Det fortsatte med VM-bronse til Madeleine Lindberg på kvinnenes fellesstart i franske Plouay 2000 og Susanne Lyngskogs VM-gull på kvinnenes fellesstart i Zolder 2002 og Hamilton 2003.

Også i terrengsykling ble det medaljer under Falks ledelse da Fredrik Kessiakoff tok VM-bronse i Rotorua 2006.

Etter avsløringen av Alexander Vinokourov positive dopingtest under Tour de France 2007 krevde Falk at alle profesjonelle ritt skulle stoppes og hevdet at troverdigheten for sporten var på bunn.

### Norges Cykleforbund

Etter flere år som utøverutvikler i Norges Cykleforbund, overtok Falk i 2012 jobben som sportssjef etter Steffen Kjærgaard.

Referanser
----------

1. ↑  Vinokourov avslørt som fuskare
2. ↑  Falk bytter arbeid

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Falk – ProCyclingStats Rediger på Wikidata
**Hans Erik Riwen** (født 30. juli 1935 i Fredrikstad, død 28. mars 2010) var en norsk politiker (Høyre) som var fylkesordfører i Buskerud fra 1987 til 1991. 

Riwen var født i Gamlebyen i Fredrikstad, men flyttet til Drammen allerede i 1953. Han utdannet seg til adjunkt og fikk jobb i skolen i Drammen, hvor han arbeidet i 33 år. 

Han satt i Unge Høyres Sentralstyre fra 1963 til 1967. Fra 1968 var han varamedlem i Drammen bystyre og medlem av ungdomsnemda, senere medlem i bystyret og formann for ungdomsnemda. Samtidig var han varamedlem til Buskerud fylkesting. Han ble medlem av fylkestinget fra 1972 og fra 1980 til 1987 var han formann i fylkesskolestyret. Fra 1988 til 1991 Riwen fylkesordfører. Deretter ble han medlem av fylkesutvalget. Han var også Høyres gruppeleder på fylkestinget og var medlem av flere utvalg og komiteer i fylkeskommunen. Han var innvalgt i fylkestinget frem til 1999.

Etter at jernteppet falt, var han sterkt engasjert i å etablere Buskeruds engasjement i Pärnu, Estland.

Riwen var gift med Karen som var politisk aktiv i Drammen. De hadde to barn.

Heder
-----

* Æresmedlem av Buskerud Unge Høyre
* Ridder av Pärnu fylke

Referanser
----------

1. ↑  «Eikernytt.no». *www.eikernytt.no*. 6. april 2010. Arkivert fra originalen 22. desember 2017. Besøkt 21. desember 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Ferdinand Schjelderup** (født 8. mars 1886, død 30. juli 1955) var norsk jurist og fjellklatrer.

Han ble høyesterettsadvokat og senere høyesterettsdommer. Schjelderup utga boken *Fra Norges Kamp for Retten* (Grøndahl & Sønn, 1945). Han var aktivt med i *Kretsen*, og senere i Hjemmefrontens Ledelse under andre verdenskrig. Han rømte med familien til Sverige etter at C.J. Hambro hadde røpet i en feilaktig nekrolog at Schjelderup var ledende i Hjemmefronten. Schjelderup var aktiv fjellklatrer og en av Norsk Tindeklubs stiftere (1908), skribent i medlemsbladet *Norsk Fjellsport* samt Den Norske Turistforenings årbøker. Han gjorde førstebestigning på Svolværgeita (1910), Store Strandåtind (1912) og en rekke andre fjell.

Han var sønn av juristen Thorleif Frederik Schjelderup (1859–1931) og Inga Johanne Berven (1861-1947). Han var storebror til Gunnar Schjelderup (1895–1972) som var direktør på Spigerverket. Ferdinand giftet seg i 1914 med Marie Leigh Vogt (1895–1963), datter av daværende minister i London Paul Benjamin Vogt. De var foreldre til forfatteren Daisy Schjelderup (1916–1991), Liv Schelderup og til skihopperen Thorleif Schjelderup. Han ble medlem av Norsk Kvinnesaksforening i 1936.

*Se ellers Schjelderup (slekt) for mer om farsslekta*

Referanser
----------

1. ↑  *Ferdinand Schjelderup* i Store norske leksikon.
2. ↑  «Upprop». *Norsk Tidend*. 5. mai 1936.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND
 |

Portal: Andre verdenskrig
Camargue
**Camarguehestene**, eller «de hvite hestene fra havet», er en hesterase som kommer fra området Camargue i Rhone-deltaet i Frankrike. Det opprinnelige miljøet er salt sumpmark. Tradisjonelt blir disse hardføre og raske hestene brukt av de såkalte *les gardiens*, som aler opp og gjeter de svarte Camargue-oksene. Noen hester lever fortsatt vilt.

Disse hestene antas å være etterkommere etter forhistoriske hester som det ble funnet rester av på 1800-tallet, og stammer fra Berberen. Camarguehestene er sterke, utholdende, hardføre og raske. De er utrolig nøysomme og kan overleve på svært lite og variert mat. Hesten er utrolig lett på foten og har frie bevegelser i skritt og galopp. Travet er nokså stivt og blir sjeldent brukt. Hesterasen tilhører varmblodsgruppen.

Rasetrekk
---------

* *Bruk:* Ridning, kveghest, tur, kløv.
* *Farger:* Alltid avbleket skimmel, føllene blir født mørke men blir etterhvert helt hvit med alderen.
* *Høyde:* Mellom 135 cm og 150 cm.
* *Temperament:* Modig og har et jevnt humør. Fin familiehest, for den er rolig og velvillig innstilt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Jacques «Jacky» Teuira** (født 14. desember 1933 i Papeete) er en franskpolynesisk politiker. Han var president (regjeringssjef) i Fransk Polynesia fra 13. februar til 9. desember 1987.

Teuira tilhørte partiet Tahoeraa huiraatira ledet av Gaston Flosse. Han ble første gang valgt til Fransk Polynesias forsamling i 1969 og ble også valgt i 1972, 1977, 1982 og 1986.

I 1972 ble han ordfører i Arue, der han ble gjenvalgt i 1977 og 1983. I 1989 tapte han ordførervervet til Boris Léontieff.

Etter at Flosse ble statssekretær for stillehavssaker i den franske regjeringen, ble Flosse i februar 1987 etterfulgt av Teuira som president for Fransk Polynesias regjering. Dette førte til misnøye innad i regjeringspartiet. Alexandre Léontieff utfordret Teuira i Fransk Polynesias forsamling. I desember 1987 ble det stilt mistillitsforslag. Det fikk ikke flertall, men Teuira trakk seg likevel og ble etterfulgt av Léontieff som regjeringssjef.

Referanser
----------

1. ↑  «Le Président de la Polynésie française» Arkivert 27. juni 2013 hos Wayback Machine. Haut-Commissariat de la République en Polynésie française.
2. 1 2 3  «Jacques (dit Jacky) Teuira», *Histoire de l'Assemblée de la Polynésie française*
**Gottfried Anton Nicolai Lessing** (født 14. desember 1914 i Petrograd, død 11. april 1979 i Kampala) var en tysk advokat, politisk aktivist og diplomat. Han var gift med den senere forfatteren og nobelprisvinneren Doris Lessing mellom 1944 og 1949. Etter skilsmissen beholdt hun hans familienavn.

Lessing, som var jøde, emigrerte i 1938 fra Tyskland for å unnslippe nazistisk forfølgelse. Han søkte først tilflukt i Storbritannia, men reiste senere til Salisbury (nå Harare) i Sør-Rhodesia (nå Zimbabwe), der han arbeidet som advokat fra 1941 til 1946. I Sør-Rhodesia deltok han i grunnleggelsen av det lille partiet Southern Rhodesia Communist Party I 1944 giftet han seg med Doris Lessing. Sammen fikk de sønnen Peter Lessing.

I 1949, samme år som han skilte seg fra Doris Lessing, reiste han tilbake til Storbritannia, der han arbeidet for Communist Party of Great Britain. I 1950 slo han seg ned i Øst-Berlin. Året etter ble han medlem av Sozialistische Einheitspartei Deutschlands.

Fra 1952 til 1957 var han leder av kammeret for utenrikshandel i DDR. Mellom 1959 og 1960 var han DDRs handelsrepresentant i Indonesia. I 1961 ble han sendt til Mali. Mellom 1962 og 1965 ledet han Afrika-avdelingen i DDRs utenriksdepartement. Fra 1965 til 1969 var han så generalkonsul i Tanzania. Etter dette arbeidet han i planlegningsavdelingen i utenriksdepartementet.

Lessings siste stasjonering var som DDRs ambassadør til Uganda. Han og hans tredje kone ble drept under opprøret mot Idi Amins styre i 1979. Hans tidligere kone, Doris Lessing, har gitt uttrykk for at han kan ha blitt drept av KGB.

Lessings søster var mor til Gregor Gysi.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Hoff, Henning. *Grossbritannien und die DDR 1955-1973 : Diplomatie auf Umwegen*. München: Oldenbourg, 2003, s. 65.
4. 1 2  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. juni 2008. Besøkt 29. juni 2008.
5. 1 2
6. ↑
7. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Kart over Numidia med nabostatene Mauretania og den romerske provins Afrika
**Hiempsal II** (*Iampsas*), d. ca. 60 f.Kr. var konge i det nordafrikanske kongedømmet Numidia fra 88 f.Kr. til sin død rundt 60 f.Kr. Han etterfulgte sin far Gauda som konge. Han ble etter sin død etterfulgt av sin sønn Juba I.

Bakgrunn
--------

Etter Jugurthakrigen (112 f.Kr.–105 f.Kr.) som romerne førte mot kong Jugurtha i Numidia og som endte med seier for den romerske general Gaius Marius, ble Jugurthas halvbror Gauda innsatt som konge av romerne. En del av riket ble overlatt til naboriket Mauretania som takk for at deres konge, Bocchus I, hadde bistått romerne med å ta Jugurtha til fange. Gauda, som av historikeren Gaius Sallustius Crispus ble betegnet som *«noe åndssvak»*, døde i 88 f.Kr.

Forholdet til romerne
---------------------

I 88 eller 87 f.Kr. ble Gaius Marius landsforvist av Sulla. Marius dro til Numibia og søkte tilflukt hos Hiempsal. Hiempsal ga uttrykk for at han ville motta Marius som en venn, men Marius fant ut at Hiempsal planla å utlevere ham til Sulla. Ved hjelp av en av Hiempsals konkubiner klarte Marius å flykte

En oppstand i 81 f.Kr. tvang Hiempsal til å gi fra seg makten. Oppstanden ble ledet av Hiarpas og ble støttet av Gaius Marius' støttespillere i det afrikanske området. Fra Roma sendte Sulla Pompeius (Gnaeus Pompeius Magnus) til Numidia for å gjeninnsette Hiempsal. Numidia fikk også overtatt visse områder som Hiarpas hadde styrt.

Gjennom skriftene til Sveton (Gaius Suetonius Tranquillus) vet vi at Hiempsal fortsatt levde i 62 f.Kr. Det antas at han døde i 60 f.Kr. og at han da ble etterfulgt som nubidisk konge av sin sønn Juba I.

Referanser
----------

1. ↑  Sallust, *Jugurtha*, Det norske Samlaget (1923), kap. 65
2. ↑  Plutark, *Gaius Marius*, kap 40
3. ↑  Først og fremst Gnaeus Domitius Ahenobarbus som ledet Marius' folkeparti i Afrika
4. ↑  Sveton, *Caesar*, kap. 71

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Peder Olsen Strøm** (født 22. mars 1682, død 20. september 1741 i Borgund) var prest i Borgund (Møre og Romsdal) og tilhørte den pietistiske kretsen som under ledelse av Thomas von Westen ble kalt for sjustjerneprestene.

Peder Strøm var en meget lærd mann. Det ble blant annet påstått at han var en svarteboksprest som hadde frekventert nedgangsskolen, og som derfor kunne atskillig mer enn sitt Fader vår. Det var også ham som i 1733 tok imot kong Christian VI da han kom til Ålesund og Bud på sin eneste Norgesreise.

Henrik Ibsen samlet i 1862 eventyr- og sagnfortellinger på Sunnmøre og fikk av bygdehistorikeren Peder Fylling i Skodje høre en mengde sagn om Hr. Peder, både i forbindelse med kongebesøket, hans avsløringer av hekser og trollfolk, og i relasjon til sambygdingene.

Peder Strøm var først gift med prestedatteren, Maren Pedersdatter Ascanius,(1683-1723), og dernest med Gunnela Susanne Hagerup (1687-1764). Ekteskapet med Maren var barnløst, mens han med Gunnela fikk fire barn, bl.a. den kjente Eikerpresten og topografen Hans Strøm.
|  |
| --- |
| **Sunndal skytterlag** |
| **Informasjon om Sunndal skytterlag** |
| **Adresse:** | Gravem |
| **Postadr.:** | 6613 Gjøra |
| **Leder:** | Arnfinn Kamsvåg |
| **Postadr.Leder** | **6613 Gjøra** |
| **Skytebane:** | Gravem |
| **Feltarena:** | Musgjerd |
| **Internettside:** |  |

**Sunndal skytterlag** ble stiftet den 17. mai 1863 og det ble da besluttet å melde laget inn i Centralforeningen for Udbredelse af Legemsøvelser og Vaabenbrug – en av forløperne til dagens Det frivillige skyttervesen. Først 21.- 22. juni 1924 fikk skytterlaget sin egen bane. På grunn av omlegging av riksveien, ble denne ødelagt ca. 1962. Ny bane kom på plass ca. 1975 med 300m og 100m hold. Den var plassert på Gravem øverst i Sunndal. Banen ble ombygget i 2004 og ble da utstyrt med elektroniske skiver, nå på 200m og 100m. På baneområdet har skytterlaget også et skytterhus som er mye benyttet til forskjellige arrangementer. I en utvidelse av skytterhuset har laget nå bygget en innendørs skytebane for kaliber .22. Sunndal Skytterlag har vært og er et av de mest aktive skytterlagene på Nordmøre. Det er via Nordmør Skyttersamlag tilsluttet Det frivillige skyttervesen.
Av de mer prominente medlemmer av laget kan nevnes Barbara Arbuthnott som i en vanskelig tid for laget bidro til å opprettholde aktiviteten, og Ivar Ivarson Halden – kalt Ivaso. Førstnevnte hedres hvert år med skytterstevnet som kalles "Lady Arbuthnotts pris". Ivaso fikk også sitt navn knyttet til et årlig stevne – feltstevnet Ivasofelten.

Eksterne lenker
---------------

* Sunndal skytterlag
* Dfs.no
* Nordmør Skyttersamlag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Prekestolen i Utstein kloster.
**Gottfried Andersson Hendtzschel** også kjent som **Gottfried Hendtzschel Anderssøn** var en tysk maler som var sentral i Stavangerrenessansen. Han var født i Breslau, dagens Wrocław i Schlesien.

Hendtzschel kom til Stavanger omkring 1620. Han var gift med en datter av Johan og Barbra Torkildsdatter, men hennes navn kjenner vi ikke. Han ble borger i Stavanger i 1629.

Han var elev av Peter Reimers som kan ha vært fra Neustadt in Holstein. Holstein var på denne tiden en del av Danmark-Norge.

De fleste verkene hans er å finne på Sørvestlandet og består av altertavler og annen kirkekunst, han brukte ofte italienske forbilder når han laget kunst. Hendtzschel står bak malerier på altertavler og prekestoler i Ogna kirke, Utstein klosterkirke og kirker i Ryfylke, som Talgje, Årdal og Strand.

Overalt dominerer påsken motivet i hans mange altertavler. De følger temmelig nøyaktig stikk etter komposisjoner av Lucas van Leyden, Federigo Barocci, Abraham Bloemaert, Karel van Mander og Jacques de Gheyn, men med en særpreget koloritt.

Av hans få bevarte portretter er de av sogneprest Daniel Jørgenssøn og Maren Nilsdatter i Hjelmeland kirke de ypperste.

Henrik Grevenor skriver at han døde omkring 1650.[] Robert Kloster meste at han malte en korsfestelsesgruppe til Sauda kirke i 1656, og at han samme sted skulle ha arbeidet med altertavlen i 1663.

Han har en gate oppkalt etter seg i Stavanger.

Kjente verk
-----------

* Årdal gamle kirkes altertavle og prekesto, ca.1620,
* Orre kirkes prekestol fra 1625,
* Bore kirkes altertavle fra 1625,
* Utstein klosters prekestol, 1625-1650,
* Fister kirke, Altertavle og prekestol fra ca 1626 - 1630
* Oddernes kirkes 24 helfigurer fra 1620-tallet,
* Røldal stavkirkes altertavle, 1627-1629,
* Altartavlen i Moland kirke, Lillesand, 1630,
* Randaberg kirke, 1630,
* Strand kirke, altertavle 1631
* Talgje kirke, altertavle og prekestol 1634-35
* Sauda kirkes altertavle, 1663.

Referanser
----------

1. ↑   RKDartists, RKD kunstner-ID 37500[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Virtual International Authority File, VIAF-ID 243302558, besøkt 25. mai 2018[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Frøysaker Tine: The church paintings of Gottfried Hendtzschel in Norway – past and future conservation, Part I & II, Acta Universitatis Gothoburgensis, Göteborg 2003,in:Göteborg studies in conservation Bind nr: 10, ISBN 91-7346-455-4, h.
* Bernhard Lund: "Ikke alt er utført med ypperlig hånd", skrev tyskeren Gottfried Hendtzschel som ble borger i Stavanger, Stavanger Aftenblad, 22. juni 1968.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** GND **·** KulturNav
 |
***Coraliomela*** er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Store (20-32 millimeter), flate, avlangt ovale, halvblanke, rødlige og svarte skjoldbiller. Hodet er lite, men godt synlig ovenfra. Pronotum er rundet, uten store sideflater, mye smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er røde, gjerne med svarte flekker, kraftig punkterte, nokså jevnbrede. Antennene er ganske tynne. Beina er ganske korte, føttene utvidete.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene er knyttet til palmer der de kan gjøre noe skade på unge trær.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika: Brasil, Bolivia, Paraguay og Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Alurnini** Chapuis, 1875
						* slekten *Coraliomela* Jacobson, 1899
							+ *Coraliomela aeneoplagiata* (Lucas, 1857)
							+ *Coraliomela brunnea* (Thunberg, 1821)
							+ *Coraliomela quadrimaculata* (Guérin-Méneville, 1840)
							+ *Coraliomela vicina* (Guérin-Méneville, 1840)

Litteratur
----------

*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Coraliomela* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Coraliomela* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Coraliomela* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Coraliomela* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Coraliomela* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Hispine Pests of Palms - *Coraliomela*