recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Heminevrin** er en medisin som inneholder clomethiazol. Den påvirker sensorer i hjernen hvilke er kjent som GABA (gamma amino butyric acid). GABA er et sterkt hemmende kjemikalie i hjernen som er med på å fremkalle tretthet og kontrollere angst. Clomethiazol er med på å øke GABA aktiviteten, og dermed redusere andre funksjoner i sentrale deler av hjernen. Dette medfører tretthet, redusert angst, og muskelavspenning. Medisinen er brukt for å redusere aggressiv adferd, rastløshet, og midlertidig insomnia hos eldre. Medisinen er avhengighetsskapende og kan blant annet føre til ubalanse i hjernes stoffskifte. 

Clomethiazol inneholder også ADH, et enzym som bryter ned alkohol i kroppen. Dette reduserer hastigheten av nedbrytningsprosessen og kan bli brukt for å redusere etterpåvirkninger av alkohol i overberusede. Denne formen for alkoholnedbrytning bør kun gjøres på sykehus under overvåkning.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**Johannah Wimpelmann** (født 1976 i Mo i Rana) er en norsk grafiker og vokst opp i Kristiansund. Hennes formelle utdanning er bachelor i sosialt arbeid, og det er også psykologiske og sosiale tema som dominerer hennes kunstneriske produksjon. I tillegg henter hun inspirasjon fra film, musikk og litteratur.

> - Og hva er Deres profesjon monsieur Beyle?  
> - Iakttager av det menneskelige hjerte.
> 
> 
> Stendhal
> 
> 

Wimpelmanns første utstilling het "Kjølige observasjoner" og omhandlet det som egentlig er det essensielle i hennes bilder: Iakttagelser av situasjoner, relasjoner og sentrale problemstillinger knyttet til kommunikasjon og samhandling. Hun er spesielt opptatt av spenninger som oppstår av våre indre psykologiske kontraster og nyanser. Det kan være grunnleggende indre motsetninger, som eksempelvis det rasjonelle kontra det irrasjonelle, følelser kontra fornuft. I sine bilder forsøker hun å antyde en slik kompleksitet med enkle virkemidler. Fellesnevner for det meste er et burlesk, uhøytidelig og humoristisk uttrykk, med alvorlige undertoner. Hennes personlige strek opererer i et landskap hvor det infantile møter det obskure.

Johannah Wimpelmann debuterte i 2005 på Galleri Tregården i Trondheim. I 2007 er hun er representert ved Galleri Sg i Trondheim , Galleri Allmenningen i Bergen, Galleri Dobag i Kristiansund, Galleri Briskeby i Oslo, Galleri D40 i Oslo og Kunstverket i Oslo.

Eksterne lenker
---------------

Johannah Wimpelmann hjemmeside
***Far Out*** er et norsk gameshow som ble sendt på TVNorge i 2001. Programmet ble ledet av de to tidligere Big Brother-deltakerne Anette Young og Rodney Omdal Karlsen. Janka Polliani var dommer og «sidekick» for programlederne. Konseptet gikk ut på at to par av gangen skulle konkurrere om å vinne en reise. For å klare det måtte de reise rundt om i Europa og løse diverse merkverdige oppgaver de fikk utdelt. Seerne kunne påvirke hvem som skulle gå videre gjennom SMS. Programmet gikk på mandager.

Opptakene ble gjort i Helsingfors, Amsterdam, Madrid, Zürich, Wien, Stockholm, Brussel og Tallinn.

Seertall og mottakelse
----------------------

*Far out* ble en seermessig flopp og ble derfor tatt av lufta etter noen få episoder. Seertallene for premieren var så høye som 352 000, men etter det falt interessen betraktelig og etter seks uker var helt nede på 78 000.

Programmet fikk lunken mottakelse av Aftenpostens anmelder som opplevde det som kjedelig. Hun mente videre at det var selve programkonseptet som var problemet.

Programmet ble tatt av lufta etter 6 sendinger. Intensjonen var å lage 12 programmer.

Referanser
----------

1. ↑  Dagbladet - Farvel til Far Out (31.10.2001)
2. ↑  Aftenposten aften - Ikke helt far out (18.9.2001, s.30)
3. ↑  Aftenposten - TV i kveld (17.9.2001, s.46)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Far Out* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Far Out* hos Filmfront Rediger på Wikidata
Akvadukt i Epiphaneia
**Epiphaneia** (gresk: Ἐπιφανεία), opprinnelig **Oiniandos**, var en antikkens by på Kilikias sletter sørøst i Lilleasia, i dag i Tyrkia.

Byen fikk sitt nye navn etter den seleukidiske hersker Antiokos IV Epifanes tidlig under det annet århundre før Kristus. I 67 f.Kr. bosatte den romerske feltherre Gnaeus Pompeius Magnus de der i området beseirede kilikiske sjørøvere. I 2. og 3. århundre preget Epiphaneia egne mynter. I 260 e.Kr. ble byen inntatt av sassanideherskeren Shapur Is styrker. I senantikken tilgørte Epiphaneia provinsen Cilicia secunda. Det var et bispedømme her.

Omfangstike ruiner ligger noen kilometer vest for den tyrkiske småbyen Erzin. Blant dem er en akvadukt, et teater og to bysantinske kirker. Lokaltkan man høre at dette er restene etter det antikke slagstedet Issos, men forskere mener at dette egentlig var ti kilometer lenger mot sør, ved Dörtyol.

Litteratur
----------

* Michael Gough: *Epiphaneia (Oiniandos) Cilicia Campestris, Turkey*. I: Richard Stillwell o.a. (Hrsg.): *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton University Press, Princeton, N.J. 1976, ISBN 0-691-03542-3.
* Mustafa H. Sayar: *Epiphaneia [1]*. I: *Der Neue Pauly (DNP)*. Band 3, Metzler, Stuttgart 1997, ISBN 3-476-01473-8, Sp. 1149.

Referanser
----------

1. ↑  Plinius den eldre, *Naturalis historia* 5, 93.

Eksterne lenker
---------------

* Mynter fra Epiphaneia
**Murmansk lufthavn** (russisk: Аэропо́рт Му́рманск – *Aeroport Murmansk*, IATA-kode: **MMK**, ICAO-kode: **ULMM**) er en internasjonal flyplass beliggende utenfor Murmansk i Russland. Flyplassen ligger 24 km fra Murmansk sentrum ved landsbyen Murmasji i Murmansk oblast. Flyplassen betjente ca. 845 928 passasjerer i 2017.

Murmansk lufthavn

Passasjerruter og destinasjoner
-------------------------------

| Flyselskap | Destinasjoner |
| --- | --- |
| Aeroflot | Arkhangelsk, Moskva-Sjeremetjevo |
| Azur Air | **Charter:** Antalya, Burgas, Varna |
| Finnair | **Sesong:** Helsingfors |
| Nordavia | Moskva-Domodedovo, St. Petersburg, Volgograd
**Sesong:** Anapa, Kaliningrad, Oslo-Gardermoen, Sochi, Simferopol, Tromsø |
| Nordvind Airlines | **Charter:** Antalya |
| Red Wings Airlines | Moskva-Domodedovo |
| Rossiya | St. Petersburg |
| Severstal Air Company | Tsjerepovets |
| Sky Express | Moskva-Vnukovo |
| S7 Airlines | Moskva-Domodedovo, St. Petersburg |
| Turukhan Airlines | Arkhangelsk |

Utviklingsplaner
----------------

I 2016 presenterte de nye eierne planer for å bygge en ny terminal ved lufthavnen, for å imøtekomme den betydelige trafikkveksten de siste årene. Eierne har som målsetning at lufthavnen skal kunne trafikkere 1,7 millioner passasjerer i året innen 2030.

I 2018 ble det bestemt at Murmansk internasjonale lufthavn vil ha en ny terminal innen 2021.

Transportforbindelse til byen
-----------------------------

Til høyre for jernbanestasjonen er det den sentrale bussterminalen
Det finnes en flybuss (nr. 106), som reiser mellom flyplassen og den sentrale bussterminalen (ligger ved jernbanestasjonen). Den også stopper flere steder underveis. Trafikken starter kl. 5.20 og slutter kl. 23.30 (Det finnes også nattbuss). Trafikkintervaller varierer fra 10 til 15 minutter i morgen og ettermiddag, og fra 30 til 50 minutter etter 20:00. Reisen tar ca. 1 time. Det er også taximulighet. Man kan enten ringe taxi eller laste ned en av følgende apper: YandexTaxi eller Rutaxi.

Bussen koster ca. 130 rubler (2020)

Drosje koster ca. 600 rubler (2020)

Statistikk
----------

| Parameter | 2008 | 2009 | 2010 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Passasjerer | 403 828 | 378 171 |  | 545 073 | 614 110 | 667 065 | 751 258 | 763 679 | 845 928 | 938 023 | 1 029 661 |
| Post og frakt, tonn | 1485 | 1355 |  |  |  |  |  |  | 2366 |  |

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Murmansk Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Flyplassinformasjon om ULMM hos World Aero Data

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Fara** (norrønt: *Færey*) er en liten øy uten større vegetasjon i den skotske øygruppen Orknøyene, som ligger i sundet Scapa Flow mellom øyene Flotta og Hoy. 

Den største nedtegnede bosetningen hadde Fara i folketellingen av 1891 med 76 innbyggere i 15 bosetninger, men var blitt helt fraflyttet ved 1965. Øyas navn Fara er avledet fra norrøne *Færey,* og må ikke forveksles med Faray som ligger nær Eday. Den har navn etter sauedrift som har vært aktivt på øya i tusen år, som også på andre gamle norrøne områder som har avsatt seg i stedsnavnene, eksempelvis Færøyene.

Fiskeanlegg i Gutter Sound på vestsiden av Fara
En omfattende innledende undersøkelse av Universitetet i Bradford i 1982 idenbtifiserte et lite antall arkeologiske steder, flere tufter og husmannsplasser og landbruksdetaljer fra 1700- og 1800-tallet, foruten en stor samling av strukturer tilknyttet militære aktiviteter under andre verdenskrig. Undersøkelsen identifiserte også to særskilte arkeologiske steder som potensielt betydningsfulle: en mulig norrøn gård med et tradisjonelt tilknyttet kapell ved østkysten og en inngjerding som kan være et eldre, førhistorisk hus.

Referanser
----------

1. ↑   «Mid-2020 Population Estimates for Settlements and Localities in Scotland». *National Records of Scotland*. 31. mars 2022
2. ↑   Anderson, Joseph, red. (1893): *Orkneyinga Saga*. Overs. Jón A. Hjaltalin & Gilbert Goudie. Edinburgh. James Thin and Mercat Press (1990 opptr.). ISBN 0-901824-25-9
3. 1 2 3   Fara, *Canmore*

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Fara Arkivert 27. mai 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Murom Railway** (russisk: Муромская железная дорогаeller Muromskaya zheleznaya doroga) er en russisk normalsporet, 1 520 [[mm]] underavdeling  av den statlig eide Gorkij Railway i Russland. Den ble bygget i 1874 -1880 mellom byene Kovrov og Murom i 1874-1880. 

Damplokomotiv,  type L i Murom

Historie
--------

Murom Railway en 107 km lang bane ble offisielt åpnet 1. januar 1880, og ble fra starten drevet av Nizhnyi Novgorod Railway  med 13 lokomotiver, hvorav åtte var bygget på det statlig eide Votkin Workshop i 1877 - 1878, som ligger i Votkinsk. De fem andre lokomotiver ble bygget av Schwartzkopff Werke (tidligere L. Schwartzkopff) i Berlin, Tyskland i 1878. Linjen ble forlenget med ti kilometer i 1885, da banen ble overtatt av staten. Murom Jernbane har forbindelse med Nizhnyi Novgorod Railway og den private Moskva - Kazan Jernbanen å gjør både Murom og Kovrov tilhet viktig knutepunkt viktig. Etter sin konstruksjon, er opp til 80% av gods fra Kovrov til Nizjnij Novgorod Fair transportert med Moskva-Nizjnij Novgorod Jernbane. Murom Rsilway  ble slått sammen med Moskva - Kursk og Nizhnyi Novgorod Railway i 1893.

Trafikk
-------

Murom Raikway fremmet handel og vekst i det sentrale Russland. I begynnelsen av det 20. århundre fraktet Murom sement, garn og andre produkter.

Rullende materiell
------------------

Det rullende materiell omfatter tretten damplokomotiver. Det rullende materiellet blir vedlikeholdt og reparert på jernbaneverkstedet ved Murom jernbanestasjon som også bygde tre mindre lokomotivstaller og en garasjer i Kovrov, Selivanovo, og Murom.

Utskifting av skinnegangen
--------------------------

I 1872-1882 var Murom Railway eid av et aksjeselskap. I 1888 startet arbeidet med en fullstendig utskifting av jernskinnene med russiske stålskinner fra Kulebak Iron Works

Fusjon og nasjonalisering
-------------------------

I 1895 ble Murom slått sammen med Moskva-Nizjnij Novgorod og Moskva-Kursk Railways. I mai 1918 var alle russiske jernbaner blitt nasjonalisert og overført til People's Commissariat for Kommunikasjon (Народный Комиссариат Путей Сообщения).

Eksterne lenker
---------------

* Russiske Jernbaner Offisielle Nettsted
* History of railway construction i Russland
**3. divisjon fotball for menn 1964** var det tredje øverste nivået i norsk fotball. 
56 lag var fordelt geografisk på syv avdelinger med åtte lag i hver.
I tillegg spilte seks lag fra Nordland, Hålogaland og Troms i Distrikt IX-X
og seks lag fra Finnmark i Distrikt XI.

Opp- og nedrykk
---------------

Avdelingsvinnerne fra Østlandet rykket direkte opp til 2. divisjon 1965.
Avdelingsvinnerne fra øvrige Sør-Norge spilte kvalifisering om ytterliggere to opprykksplasser.
Avdelingsvinnerne fra Nord-Norge kunne ikke rykke opp.
Fra ett til fire lag rykket ned fra hver avdeling.

Følgende lag rykket opp:

* Østlandet: Lisleby og Aurskog
* Sør- og Vestlandet: Bryne
* Midt-Norge: Hødd

Østlandet
---------

### Avdeling Østland/Søndre

Mal:3. divisjon 1964 avdeling Østland/Søndre tabell

### Avdeling Østland/Nordre

Mal:3. divisjon 1964 avdeling Østland/Nordre tabell

Sør- og Vestlandet
------------------

### Avdeling Sørland/Vestland A

| # | Lag | K | S | U | T | Mål | ± | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Donn | 14 | 10 | 2 | 2 | 52–18 | 34 | **22**  |
| 2 | Vigør | 14 | 7 | 4 | 3 | 34–30 | 4 | **18**  |
| 3 | Jerv | 14 | 5 | 5 | 4 | 41–33 | 8 | **15**  |
| 4 | Vindbjart | 14 | 6 | 3 | 5 | 36–30 | 6 | **15**  |
| 5 | Grane | 14 | 5 | 4 | 5 | 29–35 | −6 | **14**  |
| 6 | Flekkefjord | 14 | 4 | 5 | 5 | 27–29 | −2 | **13**  |
| 7 | Mandalskameratene | 14 | 4 | 0 | 10 | 25–40 | −15 |  **8**  |
| 8 | Øyestad | 14 | 3 | 1 | 10 | 21–50 | −29 |  **7**  |
| Kilde  **·**  Rediger |

### Avdeling Sørland/Vestland B

Mal:3. divisjon 1964 avdeling Sørland/Vestland B tabell

### Avdeling Sørland/Vestland C

Mal:3. divisjon 1964 avdeling Sørland/Vestland C tabell

### Kvalifisering for opprykk

* Os – Bryne 1-2
* Donn – Os 2-2
* Bryne – Donn 2-1

| # | Lag | K | S | U | T | Mål | ± | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Bryne | 2 | 2 | 0 | 0 | 4–2 | 2 | **4**  |
| 2 | Donn | 2 | 0 | 1 | 1 | 3–4 | −1 | **1**  |
| 3 | Os | 2 | 0 | 1 | 1 | 3–4 | −1 | **1**  |

Midt-Norge
----------

### Avdeling Møre

Mal:3. divisjon 1964 avdeling Møre tabell

### Avdeling Trøndelag

Mal:3. divisjon 1964 avdeling Trøndelag tabell

### Kvalifisering for opprykk

* Verdal – **Hødd** 0-2
* **Hødd** – Verdal 4-2 (sammenlagt 6-2)

Nord-Norge
----------

### Distrikt IX-X

Mal:3. divisjon 1964 distrikt IX-X tabell

### Distrikt XI

Mal:3. divisjon 1964 distrikt XI tabell

### Nord-norsk finale

* Bodø/Glimt – **Narvik/Nor** 4-5

Kilder
------

* rsssf.no

  


| * v
* d
* r
2. divisjon fotball for menn |
| --- |
| 3. divisjon | 
* 1963
* 1964
* 1965
* 1966
* 1967
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990

 |
| 2. divisjon | 
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008

 |
| Fair Play ligaen | 
* 2009
* 2010
* 2011

 |
| Oddsenligaen | 
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015

 |
| PostNord-ligaen | 
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023

 |
*For Camilla Colletts roman, se Amtmandens Døtre*
**Amtmandens døtre** var en norsk visegruppe, etablert under årsmøtet i Kvinnefronten i 1974. Initielt fremførte gruppen oversatt musikk fra Sverige. Egne komposisjoner ble utgitt (1975), hvorpå gruppen ble oppløst. 
Besetningen var da 
Bente Geving (mandolin, perkusjon), Kjersti Martinsen (ukulele, banjo, gitar, munnharpe, perkusjon), Hege Rimestad (fele, gitar), Nina Badendyck (gitar, fløyte, piano, trompet, munnharpe, congas), Mette Grindstad (fløyte, perkusjon), Tina Austad (bass) og Ruth Eckhoff (piano, congas). Marianne Wold var også innom. Gruppen turnerte landet rundt. Senere har den opptrådt sporadisk.

Tre av deltagerne, (Geving, Martinsen og Rimestad), har senere videreført det musikalske samarbeidet og litt av tradisjonen fra Amtmandens døtre i bandet Halvsøstra.

Utgivelser
----------

* *Reis kjerringa* (MAI, 1975). Produsert av Harald Are Lund.

Referanser
----------

1. ↑  «Amtmandens Døtre: Hege Rimestad forteller». *Kvinnehistorie.no* **(norsk)**. Besøkt 23. september 2021.
2. ↑  omtale ved Norsk Musikkinformasjon

Eksterne lenker
---------------

* Halvsøstra[*død lenke*]
* Syng ut jenter!, NRK, 1974

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Herdis Schiong** (født Myhr 13. september 1917 i Bergen, død 4. februar 2003 i Bergen) var en norsk lyriker og lærer.

Liv og virke
------------

Herdis Schiong debuterte med diktsamlingen *Den røde kilden* i 1950, med grafisk utforming og illustrasjoner ved den kjente illustratøren Reidar Johan Berle. Hennes andre diktsamling, *Lys langs skyggestrender*, ble utgitt av Gyldendal i 1955, og betraktes som et langt steg videre fra den famlende debuten. Det *kvinnelige* i hennes diktning er blitt spesielt blitt fremhevet.

Herdis Schiong avla lærerprøven i 1940. Hun var skoleåret lærer ved Lunby skole på Hadeland. I 1946 ble hun ansatt ved Nordnes skole i sin fødeby Bergen, og arbeidet siden ved folkeskolene der.

Familie
-------

Herdis Schiong var datter av lærer Karl Myhr (1884–1962) og Borghild Samuelsen Wernø (1886–1957). Hun ble i 1941 gift med inspektør Johan Arnt Schiong.

Bibliografi
-----------

* 1950: *Den røde kilden*, J. W. Eides forlag, Bergen
* 1955: *Lys langs skyggestrender*, Gyldendal, Oslo

Referanser
----------

1. ↑  *Bergens tidende 2003.02.06*. Norge, Vestland, Bergen. 2003.
2. ↑  *Vinduet*. Oslo: Gyldendal. 1951. s. 54.
3. ↑  *Arbeiderbladet 1955.11.11*. Norge, Oslo. 1955. s. 7.
4. ↑  *Vinduet*. Oslo: Gyldendal. 1955. s. 272.
5. ↑  *Lunby skole*. Hadeland Trykk & Reklame. 1990. s. 94.
6. ↑  Schiong, Johan (1954). *50 års folkeskole*. [Nordnes skole]. s. 62.

Kilder
------

* *Norsk kvinnelitteraturhistorie*. Pax. 1990. s. 278. ISBN 8253014988.
* *Studentene fra 1937*. Oslo: Bokkomiteen for studentene fra 1937. 1962. s. 470.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
von Oberbergs hus i Slotsgade 22, Haderslev  Foto: Steenpot 
**Hercules von Oberberg** (ca. 1517–1602) var en byggmester – formentlig av nederlandsk herkomst – som arbeidet i Danmark. 

Han virket som kongelig byggmester under Christian III ved befestning og ombygging av Københavns slott, Kronborg slott og Sønderborg slott. Christians etterfølger, Frederik II hadde ikke umiddelbart bruk for Oberberg, så byggmesteren søkte derfor en stilling hos kongens onkel Hans. Her deltok han i oppførelsen av Hansborg (det senere Haderslevhus), ombygging av Tønderhus samt formentlig også i oppførelsen av jaktslottet Grøngård. I 1591 var han beskjeftiget på Gottorp slott.

Familie
-------

I 1578 fik han overdratt grunnen *Slotsgade 22* i Haderslev hvor han oppførte det ennå bevarte hus. Von Oberberg var gift, og fikk minst to barn, hvorav sønnen *Johannes Oberberg*, ble sekretær og rentemester for enkedronning Sophie. Claus von Oberberg døde omkring juleaften 1602. Av ukjente årsaker satte hans enke og barna et udatert epitafium opp over ham i Kalundborg kirke.

Referanser
----------

1. ↑   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 9768, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Hercules Van Oberberg, værker*, Kunstindeks Danmark. Besøkt 5. juli 2014
3. ↑  *Grøngård*, Den store danske. Besøkt 5. juli 2014
4. ↑  *Bymuseet i Haderslev*, museum-sonderjylland.dk. Besøkt 5. juli 2014 Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine.
5. ↑  *Hercules von Oberberg*, museum-sonderjylland.dk. Besøkt 5. juli 2014 Arkivert 4. desember 2009 hos Wayback Machine.
6. ↑  *Hercules von Oberberg*, Kunstindeks Danmark. Besøkt 5. juli 2014

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF
 |
**Chen Youliang** (tradisjonell kinesisk: 陳友諒, forenklet kinesisk: 陈友谅, pinyin: *Chén Yǒuliàng*, Wade-Giles: *Ch'en Yu-liang*; født 1320 i Mianyang 沔陽 i det som nå er provinsen Hubei i Kina, død 23. august 1363) var grunnleggeren av opprørerriket Dahan (大漢, Store Han) sent i Yuan-dynastiets tid i Kina.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Chen Youliang hadde opprinnelig slektsnavnet Xie 謝. Han kom fra fiskerbakgrunn, og fikk etter hvert arbeid som distriktsembedsmann. 

### Opprører

Som general i de røde turbaners opprør kjempet han under Ni Wenjun (倪文俊). Chen drepte senere Ni under foregivende at Ni skal ha hatt planer om å myrde Xu Shouhui, deres øverste leder. Senere drepte han også Xu.

I 1357 utropte han seg selv til konge av Han i Jiangzhou (江州, i dag Jiujiang i Jiangxi), og neste år til keiser, etter Xus død. Hans æranavn, og selve rikets navn, var Dahan. 

I tiden fra 1359 til 1363 var Chens flåtestyrke den sterkeste i Yangtzeflodens øvre løp. Han var minst like mektig som den unge leder Zhu Yuanzhang, som senere ble keiser av Ming-Kina.

I 1360 innledet Chens flåte og hær en langvarig krig mot Wu – som den gang hadde sitt høykvarter i Jiqing (nå Nanjing) og senere tok navnet Ming i 1368. Et angrep på Wu-hovedstaden slo feil på grunn av Wus utmerkede kunnskap om fiendens slagplaner (noe som nok skyldtes at den del av Chens flåte tidligere samme år hadde byttet side). Krigen kulminerte med slaget på Poyangsjøen der Wu-flåten etter tre dagers kamp klarte å seire over Chen Youliangs større flåte.

En måned etter slaget forsøkte Chens flåte å komme seg ut av Poyangsjøen, og i forsøket falt Chen; han skal ha blitt rammet av en pil i hodet. Han ble 43 år gammel.

Han ble etterfulgt av sin sønn, Chen Li (陳理), som snart etter ble angrepet av Wus flåte og hær. Det tok Wu ytterligere to år å erobre Chens rike, men i april 1365 var Han-riket en saga blott og alle dets områder ble del av Wus maktområde.

Referanser
----------

1. ↑   Trove, oppført som Youliang Chen, Trove person-ID 1337425, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Youliang Chen, FAST-ID 117563, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Mingshi[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Q18461261[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Đại Việt sử ký toàn thư[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Edward Dreyer: *Early Ming China: A Political History*, Stanford: Stanford University Press. ISBN 0-8047-1105-4.
* The Cambridge History of China bind 7, sidene 65-89 (denne delen skrevet av Dreyer)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Chen Tanqiu** (forenklet kinesisk: 陈潭秋, født 4. januar 1896 i Huanggang i provinsen Hubei i Kina, henrettet i 27. september 1943) var en av grunnleggerne av Det kinesiske kommunistiske parti.

Chen Tanqiu tok eksamen fra Wuhan høyere lærerskole (i dag: Wuhanuniversitetet) etter å ha spilt en ledende rolle under Fjerde mai-bevegelsen i 1919. Chen dannet så Wuhans kommunistgruppe sammen med Dong Biwu i 1920. I 1921 dro Chen og Dong Biwu til det møtet som stiftet Det kinesiske kommunistiske parti.

Etterpå fortsatte han som lokal leder av Partiet. I februar 1923 var Chen en av organisatorene av 7-februar-streiken på Jinghanjernbanen, som ansporte arbeiderbevegelsen landet rundt.

Chen Tanqiu var partidelegat til Komintern mellom 1935 og 1939. Chen var også valgt til de tredje, femte, sjette og syvende nasjonale partikongresser. Men delegatene ved den syvende nasjonale partikongress var ikke oppmerksomme på at han var blitt henrettet av Sheng Shicai i 1943.

Referanser
----------

1. ↑  Hans J. Van de Ven: *From Friend to Comrade*, University of California, Berkeley Center for Chinese Studies, s. 275

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Konrád II Ota** (født ca. 1135, død 9. september 1191) var hertug av Böhmen fra 1185. Før det var han hertug av Znojmo fra 1177 og deretter markgreve av Mähren fra 1182 til 1186. Han tilhørte huset Přemyslid. 

Han var sønn av hertug Konrad II av Znojmo og den serbiske prinsessen Maria, datter av Uroš I av Serbia. 

Sommeren 1176 invaderte han områdene til hertug Sobeslav II av Böhmen, nord for Donau. Han ble bannlyst av pave Alexander III på grunn av plyndring av kirker og klostre. 

I 1182 gjorde Konrad opprør mot hertug Fredrik av Böhmen og ble utnevnt som markgreve av keiser Frederik Barbarossa, som var en fiende av hertugen. Etter hertug Frederiks død i 1189, ble han valgt til ny hertug av Böhmen, med støtte av adelen. I mai samme år ble han anerkjent av keiseren.

I sin regjeringstid støttet han seg på adelen og ga dem utvidede rettigheter.[]

Konrad fulgte keiserens sønn Henrik, på hans felttog for å erobre kongeriket Sicilia, som Henriks hustru Constance hadde arverett til.

Konrad døde av pest i Napoli.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
***Hydnocera*** er en slekt av maurbiller som stort sett er rovdyr. Disse slanke billene er gjerne brokete farget i rødt, gult og svart, og kroppen er dekket av lange, oppstående hår. Mange arter lever av vedborende insekter, for eksempel barkbiller.

Utseende
--------

Små (3-5 mm), slanke maurbiller, tydelig delt i tre kroppsavsnitt (hode, bryst, bakkropp). De er aktive i solskinn, løper rundt og kan ha en fjern likhet med maur. De er gjerne mørke med lysere tegninger på dekkvingene, og kroppen har lange, ofte bleke, utstående, fine hår (ikke børster). Hodet er omtrent så bredt som brystskjoldet, vanligvis med små, utstående fasettøyne. Kjevene er ganske kraftige og fremoverrettede. Antennene er 11-leddete, tykkere mot spissen, av og til med en 3-6 leddet kølle. Brystskjoldet er omtrent så langt som bredt eller lengre enn bredt. Dekkvingene har tydelige skuldre og er mer eller mindre parallellsidige. Av og til dekker de ikke hele bakkroppen. De har mer eller mindre tydelige rekker av punktgroper. Beina er slanke, føttene består av 5 ledd, men det fjerde leddet er svært lite slik at det tilsynelatende bare er fire ledd (pseudotetramere føtter). Det andre og tredje leddet er tolappede.

Larvene er avlangt sylindriske, tynnskinnede og lyse (ofte rosa), ryggplatene på framkroppen og hodekapselen er tydelig mørkere. Kroppen er kledt med fine, oppstående hår, beina er ganske korte.

Levevis
-------

Både larver og voksne biller er rovdyr, men de voksne kan også finnes på blomster der de spiser pollen.

Utbredelse
----------

De fleste artene lever i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

Slektsnavnet bør muligens betraktes som et synonym for *Phyllobaenus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien Gnag- og maurbiller, Cleroidea
				+ Familien maurbiller, Cleridae
					- Underfamilien **Hydnocerinae** Spinola, 1844
						* Gruppen Hydnocerini
							+ Slekten ***Hydnocera*** Newman, 1838
								- *Hydnocera albofasciata* Lucas, 1857
								- *Hydnocera bicarinata* Spinola, 1844
								- *Hydnocera cincta* Spinola, 1844
								- *Hydnocera femoralis* Chevrolat, 1876
								- *Hydnocera flavofemorata* Gorham, 1877
								- *Hydnocera huachiana* Chapin, 1927
								- *Hydnocera ischion* Chevrolat, 1876
								- *Hydnocera olivacea* Gorham, 1877
								- *Hydnocera pallipes* Gorham, 1877
								- *Hydnocera rufithorax* Gorham, 1877
								- *Hydnocera steniformis* (Klug, 1842)
								- *Hydnocera virescens* Gorham, 1877

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 10. oktober 2020. Besøkt 10. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 10. oktober 2020. Besøkt 10. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Jussi Veikkanen** (født 29. mars 1981 i Riihimäki) er en finsk, tidligere profesjonell, landeveissyklist. Han startet sin amatørkarriere for *Mälarenergi*, og ble profesjonell for Française des Jeux i 2005. I 2011 gikk han over til Omega Pharma-Lotto, men året etter var han tilbake til FDJ BigMat.

Han er syv ganger finsk mester på landevei. I Tour de France 2009 ble han første finne til å ikle seg den prikkede klatretrøya.

Meritter
--------

2003
 Finsk mester på landevei
2005
 Finsk mester på landevei
2006
 Finsk mester på landevei
 Finsk mester i sykkelcross
Sammenlagt og etappeseier La Tropicale Amissa Bongo
Etappeseier Tour du Poitou-Charentes
2008
 Finsk mester på landevei
Etappeseier Route du Sud
Etappeseier Tyskland rundt
2010
 Finsk mester på landevei
Etappeseier Tour Méditerranéen
2013
 Finsk mester på landevei
2014
 Finsk mester på landevei

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jussi Veikkanen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jussi Veikkanen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jussi Veikkanen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jussi Veikkanen – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Jussi Veikkanen – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Jussi Veikkanen – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Jussi Veikkanen – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Jussi Veikkanen – CycleBase Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Gunnar Stette** (født 13. november 1936 i Skodje, død 10. mai 2015) var professor i radioteknikk ved NTNU i Trondheim.

Stette ble opptatt som student ved NTNU (da NTH) i 1958, og ble utdannet sivilingeniør i 1962, Han ble dr. ing. i 1967 og var deretter i seks år ved Shape Technical Center i Haag i Nederland. Etter hjemkomsten til Norge i 1973, hvor han arbeidet ved ELAB SINTEF, jobbet han med en rekke prosjekter knyttet til satellitter, slik som NORSAT for kommunikasjon med plattformene i Nordsjøen og opprettelse av det globale systemet for kommunikasjon med skip via satellitt, INMARSAT. I 1979 ble han utnevnt til professor i fagområdet radioteknikk ved NTNU, en stilling han hadde inntil han gikk av for aldersgrensen i 2003. Han har også vært engasjert i undervisning på UNIS, Longyearbyen (12 år), NAROM, Andøya og ved SpaceTech ved TU Delft, hvor han var med å utvikle et undervisningsprogram i Space Systems Engineering.

Stettes hovedfelt var satellittkommunikasjon, hvor han blant annet deltok i norsk og europeisk oppbygging av satellittsystemer for telekommunikasjon og kringkasting. Hans internasjonale rolle og betydning på dette feltet ble markert ved flere priser og hedersbevisninger. I 1993 ble han utnevnt utnevnt til *Personality of the Year* av European Space Research and Technology Centre (ESTEC) for sin sentrale rolle i utviklingen av europeisk satellittkommunikasjon.

Stette mottok NIFs hederstegn i 1995.

Referanser
----------

1. ↑  «Gunnar Rolf Stette». Strinda historielag. 25. januar 2013. Besøkt 10. desember 2018.

Kilder
------

* Nekrolog i Aftenposten 19. august 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Jusshjelpa i Nord-Norge** er et studentrettshjelstiltak som yter gratis juridisk rådgivning på de fleste rettsområder.

Siden oppstarten i januar 1988 har Jusshjelpa i Nord-Norge gitt gratis tilbud om juridisk bistand og rådgivning til befolkningen i Nord-Norge. Tiltaket er drevet av viderekomne jusstudenter ved Det juridiske fakultet, Universitetet i Tromsø. Gjennom disse årene har det behandlet over 39 000 henvendelser. I 2013 behandlet rettshjelpstiltaket 1 780 henvendelser.

Rettshjelpstiltaket er gitt tillatelse til å yte rettshjelp av Justisdepartementet etter lov om domstolene 13. august 1915 nr.5 § 218 annet ledd nr. 3. Tillatelsen forutsetter blant annet at Jusshjelpa er faglig tilknyttet Det Juridiske Fakultet samt at tiltaket har en tilfredsstillende ansvarsforsikring. Jusshjelpa er i tillegg administrativt knyttet til Det Juridisk Fakultet.

Jusshjelpa drives med støtte fra Universitetet i Tromsø, det kgl. Justis- og politidepartement, kommuner og fylkeskommuner i Nord-Norge, samt studentsamskipnadene i Nordland, Troms og Finnmark.

Jusshjelpa i Nord-Norge har sammen med de andre studenrettshjelpstiltakene Juss-Buss, Jussformidlingen, Jushjelpa i Midt-Norge og JURK utviklet en mobilapplikasjon.

Referanser
----------

1. ↑  Årsrapport (PDF)[*død lenke*]

Se også
-------

* Gratis rettshjelp
* Juss-Buss
* Jussformidlingen
* Jushjelpa i Midt-Norge
* JURK
* Fri rettshjelp

Eksterne lenker
---------------

* Sammen tilbyr studentrettshjelpstiltakene gratis rådgivning på nettstedet www.gratisrettshjelp.no
**Aristagoras** var lederen for den greske bystaten Miletos i slutten av 500-tallet f.Kr. og begynnelsen av 300-tallet f.Kr.

Han var sønn til Molpagoras og svigersønn (og nevø) til Histiaios som perserne hadde plassert som tyrann i Milet. Aristagoras fikk kontroll over byen da Histiaios ble utnevnt som rådgiver for den persiske kong Dareios. Da Naxos gjorde opprør i 502 f.Kr. ba de persiske overherrene på øya Aristagoras om hjelp, og han gikk med på dette siden han antok at han ville bli anerkjent som hersker over øya. Han allierte seg med Artafernes, den persiske satrapen i Lydia, og fikk en flåte. Aristagoras kranglet med admiralen Megabates under invasjonen som så informerte innbyggerne på Naxos om at flåten var på vei.

Invasjonen slo feil og alliansen med Artafernes falt fra hverandre. I et forsøk på å redde seg selv fra Persias vrede, begynte han å planlegge et opprør med mileterne og andre jonere. Imens håpet Histiaios fra sin post i Persia å begynne sitt eget opprør i Milet slik at perserne ville knuse det og gjeninnsette ham som tyrann. I Miletos fikk Aristagoras i 499 f.Kr. støtte av de fleste av innbyggerne med unntak av historikeren Hekataios. Et demokrati ble etablert og snart gjorde også andre joniske byer opprør mot perserne. Dermed startet det joniske opprøret.

Aristagoras reiste så til fastlandet i Hellas for å skaffe støtte til opprøret. I Sparta møtte han kong Kleomenes I og hevdet at en forebyggende invasjon av Persia ville bli enkel, der var mange rikdommer på veien og hovedstaden Susa var «bare» tre måneder unna. Kleomenes forkastet dette tilbudet, men Aristagoras lyktes bedre i Athen, siden det var enklere å overbevise en forsamling på tusenvis av athenere enn det var å overbevise en spartansk konge, ifølge Herodotos.

Med athensk hjelp ledet Aristagoras angrepet på Sardis, den persiske hovedstaden i Jonia. Men da det joniske opprøret til slutt ble slått ned og Histaios var gjeninnsatt som tyrann, flyktet Aristagoras til Thrakia hvor han forsøkte å etablere en koloni ved elven Strymon på samme sted som den senere athenske kolonien Amfipolis. Han ble drept av trakerne mens han angrep en av de trakiske nabolandsbyene.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Harbin Z-5** ( NATO-kallenavn: *«Hound»* ) er et kinesisk helikopter og en lisensprodusert variant av den sovjetiske Mil Mi-4. 

Prototypen fløy første gang 14. desember 1959, men som med andre kinesiskbygde flytyper fra denne perioden ble produksjonen rammet av «det store spranget». Kvaliteten var så dårlig at ingen helikoptre ble akseptert for bruk. I 1961 begynte man fra begynnelsen av, og 20. august 1963 hadde Z-5 sin andre jomfrutur. Harbin Z-5 ble brukt i en rekke forskjellige roller, som troppetransport, antiubåthelikopter for marinen, for passasjertransport, og som landbrukshelikopter og redningshelikopter. I alt 545 Z-5 ble bygget før produksjonen stanset i 1979.

Spesifikasjoner
---------------

| Dimensjoner | Z-5 |
| --- | --- |
| Rotor diameter | 21,00 m |
| Lengde | 16,80 m |
| Høyde | 4,40 m |
| Nettovekt | 5 270 |
| Ytelser |  |
| Topphastighet | 210 km/t |
| Maksimal lastet vekt | 7 800 kg |
| Rekkevidde | 250 km ( med normal last ) |
| Annet |  |
| Motor | 1× Harbin Huosai-5A stjernemotor ( 1 700 hk ) |

Eksterne lenker
---------------

* Harbin Z-5
**«Just Awearyin' for You»** er en amerikansk parlor sang, én av denne genrens evige hits.

Teksten ble skrevet av Frank Lebby Stanton og publisert i hans *Songs of the Soil* (1894). Melodien ble komponert av Carrie Jacobs-Bond og publisert som en del av *Seven Songs as Unpretentious as the Wild Rose* i 1901. Harry T. Burleigh skrev også en melodi (copyrightet i 1906), men den nærmet seg aldri populariteten til Jacobs-Bonds melodi.

Selv om Stanton opprinnelig skrev teksten på dialekt (*«Jes' a-wearyin' for you»*) til en spalte i The Atlanta Journal-Constitution, har sangen generelt sett sirkulert med den mer konvensjonelle diksjonen i Jacobs-Bonds versjon.

Sentimental, men likevel oppfinnsom, «Just Awearyin' for You» har blitt spilt inn på plate av tallrike utøvere, innbefattet:

* Thomas Allen (baryton) & Malcolm Martineu (piano)
* Anna Case
* Peggy Balensuela (mezzosopran) og William Hughes (piano)
* John Anwyn Davies
* Johnny Hartman
* Paul Robeson (Kanskje den mest berømte versjonen)
* Elizabeth Spencer
* Eleanor Steber
* Gladys Swarthout
* Evan Williams

Sammen med «I Love You Truly» og «A Perfect Day» danner «Just Awearin' for You» triumviratet av verker, som Jacobs-Bond blir husket for.

Før hun publiserte sangen var Jacobs-bond uvitende om at teksten var skrevet av Stanton. Hun trodde opphavsmannen var anonym, noe som ble indiktert i Chicao-avisen, som hun hentet den fra. Så snart feilen ble oppdaget løste Jacobs-Bond situasjonen i minnelighet med D. Appleton & Company, som hadde publisert Stantons *Songs of the Soil*. hun forsynte således Stanton med en strøm av royalties, som han innrømmet hadde brakt ham mer inntekter en noe annet i *Songs of the Soil* kombinert.

Norsk versjon
-------------

Herberth har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Hvor jeg lengter».

### Innspilling

* Øivind Lunde med Hjalmar Elwings orkester (Rex Danseorkester). Innspilt i Stockholm cirka 6. mai 1935. Utgitt på 78-platene Rex EB 217 og Parad 5016.

Referanser
----------

1. ↑  Henry "Harry" Burleigh (1866–1949): African-American Composer, Arranger and Barytone
2. ↑  Allens & Martineuas utførelse
3. ↑  Anna Cases utførelse
4. ↑  *Songs My Grandmother Taught Me: The Songs of Carrie Jacobs-Bond* (2001). Albany Records ASIN B000QW5PW
5. ↑  John Anwyn Davies' utførelse
6. ↑  Robesons utførelse
7. ↑  Eleanor Stebers utførelse
8. ↑  Morath, Max (2008): *A Biographical Novel Based on the Life of Carrie Jacobs-Bond* (New York: iUniverse). Sidene 14-17 ISBN 978-0-595-53017-5]
**Gunnar Høst Sjøwall** (født 22. januar 1936, død 9. september 2013) var en norsk fotograf og tennisspiller.

Sjøwall spilte tennis for Sportsklubben Njård og Stabekk Tennisklubb. Han vant totalt 14 NM-gull: fire i utendørs single (1956, 1958, 1963 og 1966), ett i utendørs mixed double (1955), to i utendørs double (1955 og 1958), tre i innendørs single (1958, 1959 og 1965), og tre i innendørs double (1957, 1958, 1959 og 1966). Han spilte også flere landskamper, og mottok Norges Tennisforbunds gullmerke.

Sjøwall mistet faren, fotograf Gunnar Theodor Sjøwall, i ung alder. Han vokste deretter opp med onkelen Per Høst, og sammen med onkelen deltok Gunnar Høst Sjøwall på flere ekspedisjoner rundt i verden. Han fikk publisert fotografier i *National Geographic* i ung alder, og i 1968 gikk han inn i familiefirmaet Sjøwall på heltid. Her arbeidet Sjøwall som fotograf frem til sin død i 2013. Gunnar Høst Sjøwall fotograferte i samme sjanger som faren, og arbeidet med portrettfotografier av blant annet kongelige, næringslivsledere og norsk kulturelite.

Referanser
----------

1. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Breili, Magnus (1971). *Sport i navn og tall*. Oslo: Schibsted. s. 212-214. ISBN 8251601789.
3. 1 2  Nekrolog skrevet av Finn Søhol. *Aftenposten*, 16. september 2013.
4. ↑  «Etter 95 år legger fotograf Sjøwall ned på Drammensveien». Aftenposten. 6. desember 2015. Besøkt 16. april 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Esmée Denters** (født 28. september 1988 i Westervoort i Nederland) er en nederlandsk sanger som ble oppdaget på YouTube i august 2006. 

Det begynte med at hun sendte inn videoer av seg selv fra et webkamera på barnerommet. Hun spilte inn en video av seg selv der hun sang TLC-låta «Waterfalls». Da hun postet videoen på YouTube, fikk hun umiddelbart gode tilbakemeldinger fra andre brukere. Hun ble invitert til *The Oprah Winfrey Show* i et spesialprogram om YouTube. Hun signerte platekontrakt med Tennman Records ved Justin Timberlake.

Denters fortsatte å legge ut videoer av seg selv og sa at hun aldri kom til å glemme at det var egentlig fansen hennes som hjalp henne. Denters debuterte med albumet *Outta Here* i 2009, som fikk blandet kritikk. 

Denters sluttførte sin avtale med Tennman Records sent i 2007, og begynte å arbeide med Justin Timberlake på sitt første album. Hun snakket om å arbeide med produsenter og skribenter som Ryan Tedder, Stargate og Timberlake. Første single fra albumet som ble gitt ut var «Outta Here» (samme navn som albumet), produsert av Polow da Don, og ble frigitt for radiospilling 13. april og gjort tilgjengelig for nedlasting fra 14. april 2009. En video til singelen hadde premiere på den nederlandske musikkanalen TMF 13. mai 2009. 

I november 2008 gav Denters og Timberlake ut en duett i USA kalt «Follow My Lead» hvor overskuddet av salget gikk til veldedighet, et barnesykehus som Timberlake støtter. 

I 2009 ble hun invitert til å delta på Enrique Iglesias' «Greatest Hits»-europaturné. 

I 2012 droppet Tennman Records henne. 

I 2015 var Denters med på BBC One's The Voice UK og valgte å bli med på Will.i.ams lag. Hun ble eliminert i "knockouts stage" delen av programmet. 

Denters driver nå som uavhengig artist, og prøver a få en karriere i musikkindustrien.

Diskografi
----------

**EP**:

* «These Days» (2007)

**Singler**:

* «Crazy Place» (2007)
* «Follow my Lead» (2008)
* «Outta Here» (2009)
* «Love Dealer» (sammen med Justin Timberlake) (2010)
* «Get Home» (2017)
* «Make Me» (Cry) (20016)
* «If I Could I Would» (2014)

**Album**:

* *Outta Here* (2009)
* *Screaming Out Loud* (2011)

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Esmée Denters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Esmée Denters på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Esmée Denters på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Esmée Denters på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Esmée Denters på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Esmée Denters på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Esmée Denters på AllMusic Rediger på Wikidata
* Esmée Denters på Twitter Rediger på Wikidata

* Esmée Denters på Facebook Rediger på Wikidata

* Esmée Denters på Instagram Rediger på Wikidata

* Esmée Denters på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**John o' Groats** (skotsk-gælisk **Taigh Iain Ghròt**) er en landsby i Highland, Skottland. Stedet regnes som den nordligste landsbyen på den britiske hovedøya. Det nordligste punktet ligger utenfor landsbyen, ved Dunnet Head. 

Uttrykket «fra Land's End til John o' Groats» viser til distansen mellom landsbyen og Land's End i Cornwall som er det sørligste punktet; en klar parallell til det norske uttrykket «fra Lindesnes til Nordkapp».

Skrivemåten på navnet har variert en del, men John o' Groats er nå den offisielle formen. Navnet kommer fra Jan de Groot, en nederlender som fikk løyve til å drive en ferge mellom det skotske fastlandet og Orknøyene kort tid etter at disse ble overtatt fra Norge i 1496.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) John o' Groats – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**John Clarence «Jack» Patrick** (født 25. november 1898, død 31. mai 1959) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Patrick ble olympisk mester i rugby union under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant rugby union. Det var kun to lag som deltok, USA og Frankrike. Det ble kun spilt en kamp, USA vant kampen mot Frankrike med 8-0. Fire år senere, under OL 1924 i Paris vant han sin andre olympiske gullmedalje i rugby union.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i rugby union USAs flagg USA
* 1924 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i rugby union USAs flagg USA

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som John Clarence Patrick, en.espn.co.uk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Patrick – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) John Patrick – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Patrick – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Patrick – ESPN Scrum Rediger på Wikidata
John Patitucci og Wayne Shorter i Milano i 2010
**John Patitucci** (født 22. desember 1959) er en amerikansk Grammy-vinnende jazz-musiker. Han spiller elektrisk og akustisk bass. 

Patitucci er av italiensk avstamming og ble født i Brooklyn, New York der han begynte å spille el-bass i en alder av 10 år. Han komponerte og utførte sanger da han var 12 år gammel, samt at han spilte akustisk bass i en alder av 15 år, og begynte med piano ett år senere. Han studerte klassisk bass ved San Francisco State University og ved Long Beach State University. 

Patitucci har gitt ut tolv album. I tillegg til solo-prosjekter, har Patitucci spilt inn flere album sammen med kjente amerikanske musikere som f.eks BB King, Chick Corea, Joanne Brackeen og Larry Carlton. Han spilte også inn flere sanger med John Abercrombie, George Benson, Dizzy Gillespie, Bon Jovi, Queen Latifah, The Manhattan Transfer og Carly Simon.

Gjennombrudd som jazzbassist fikk Patitucci som medlem i Chick Coreas banebrytende Chick Corea Elektric Band i 1986.
Med dette bandet turnerte han verden rundt, og ga ut en rekke album på GRP records. 
Med Wayne Shorters quartet, vant han en Grammy Award for Best Instrumental Jazz Album for albumet Beyond the Sound Barrier som ble utgitt i 2006. 
I 1986 spilte Patitucci for National Academy of Recording Arts and Sciences Patitucci MVP, på akustisk bass. Han har vunnet to Grammy Awards (en som musiker og en som komponist). Patitucci var også en dommer for det 8. årlige Independent Music Awards for å støtte uavhengige amerikanske kunstnere.

Referanser
----------

1. ↑   MAK, PLWABN-ID 9810675726805606[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) John Patitucci – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) John Patitucci på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) John Patitucci på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) John Patitucci på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) John Patitucci på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) John Patitucci på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) John Patitucci på AllMusic Rediger på Wikidata
* John Patitucci på Twitter Rediger på Wikidata

* John Patitucci på Instagram Rediger på Wikidata

* John Patitucci på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |