recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Portrett av Federigo da Montefeltro, hertug av Urbino.
*Kristi fødsel*
San Luigi av Toulouse (1460), freske i Pinacoteca Comunale, Sansepolcro
**Piero della Francesca** (født ca. 1420 i Borgo Sansepolcro, død 12. oktober 1492 samme sted) var en italiensk maler som levde og virket i Arezzo og Sansepolcro i Toscana i renessansen.

Som kunstner er han særlig kjent for sine scener fra Jesu liv og død og sine portretter. I de religiøse motivene er han en foregangsmann for renessansens mer menneskelige gjengivelse av det hellige.[] Freskesyklusen *Leggenda della vera croce* i San Francesco-kirken i Arezzo — med bl.a. «Il Sogno di Costantino» — regnes som hovedverket hans. Han studerte under Domenico Veneziano i Firenze.

Han er videre kjent for sine teoretiske avhandlinger om perspektiv i billedkunsten. Hans *De prospectiva pingendi* ble ikke trykt i hans levetid, men eksisterte i avskrifter som med tiden kom inn i trykte avhandlinger om perspektiv, for eksempel Luca Paciolis *De divina proportione* fra 1509. Teorier om perspektiv i avbildning av en bygning eller et rom var kjent fra tidligere, men della Francesca behandler mer avanserte former — som menneskekroppen — perspektivisk.[]

Verk i utvalg
-------------

* «Jesu dåp», 1442
* *«Madonna della Misericordia»*, ca. 1445
* «Kristi hudflettelse», ca. 1460
* Portrett av Sigismondo Malatesta
* Portrett av Federico da Montefeltro og Battista Sforza, hertug og hertuginne av Urbino, ca. 1472

Eksterne lenker
---------------

* (en) Piero della Francesca – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** MacTutor **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NDL **·** NKC
 |
Kart over Den iberiske halvøya. Sistema Central ligger like nord for 40 °N.
**Sistema Central** er en fjellkjede på Den iberiske halvøy og en av de meste dominerende delene av det iberiske platået (Meseta Central). Fjellkjeden deler platået i to deler. Sistema Central går fra øst til vest, stort satt langs den sørlige grensen til den autonome regionen Castilla y León og inn i Portugal.

Fjellene består av flere mindre fjellkjeder, som Sierra de Guadarrama som går om lag langs grensen mellom Madrid og Castilla y León, og Sierra de Gredos nord for grensen mellom Castilla y León og Castilla-La Mancha og inn i Extremadura. I sistnevnte ligger det høyeste fjellet i systemet, Pico Almanzor på 2 592 meter over havet.

Av andre fjellkjeder i Sistema Central finner en Sierra de Ayllón, Sierra de Ávila, Sierra dere la Paramera, Sierra de Candelario, Sierra de Francia, Sierra de Gata og Serra da Estrela i Portugal.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNE **·** GeoNames
 |
**Dronningens gate** (3-99A, 2-74) er en gate i Kvadraturen i Kristiansand som ligger i bydelen Kvadraturen/Eg. Gaten har sitt løp fra Havnegata ved Vestre havn til Lundsbroa og er 980 meter lang. 86 eiendommer er matrikulert til gaten. Gaten hadde på 1700-tallet navnet Sandgaten.

I gatens forlengelse gir Lundsbroa forbindelse til Østerveien og Lund.

Tidligere var Dronningens gate en del av Vestlandske-, senere Sørlandske hovedvei, på 1900-tallet kjent som riksvei 40. Som kombinert handlegate og gjennomfartsåre hadde Dronningens gate sterk trafikkbelastning. Gaten er i dag del av fylkesvei 471 i Vest-Agder.

Henrik Wergeland, Camilla Collett og deres søsken ble alle født og bodde sine første leveår i Dronningens gate 21 frem til familien flyttet til Eidsvold. Boligen var et to-etasjes trehus som gikk med i bybrannen i 1892. Huset ble senere gjenreist med kopi av fasaden.

Gaten har karrébebyggelse i mur med unntak av nr 30, hvor Norges Bank hadde avdelingskontor i et bygg med parkmessig hage og smijernsgjerde. I parken finnes også bronseskulpturen «Løven Markus» fra 1978 av Arne John Vinje Gunnerud. Anlegget eies i dag av AVH Eiendom AS.

Galleri
-------

* Hjørnegården Dronningens gate 2A / Vestre Strandgate 12.  Foto: Tomasz SienickiHjørnegården Dronningens gate 2A / Vestre Strandgate 12.  Foto: Tomasz Sienicki
* Hjørnegården i Markens gate 11 (nabo Dronningens gate 3-5).  Foto: Tomasz SienickiHjørnegården i Markens gate 11 (nabo Dronningens gate 3-5).  Foto: Tomasz Sienicki
* Dronningens gate 19-21, Camilla Colletts og Henrik Wergelands fødested.  Foto: Siri JohannessenDronningens gate 19-21, Camilla Colletts og Henrik Wergelands fødested.  Foto: Siri Johannessen
* Dronningens gate 30, Norges bank.  Foto: Knut Arne GjertsenDronningens gate 30, Norges bank.  Foto: Knut Arne Gjertsen

Kilder
------

* Vegvesenets vegkart
* Faktaark fra Statens kartverk
* Vegliste Vest-Agder
* Grunnkart, Kristiansand Arkivert 8. mars 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**David L. Kirp** er en amerikansk professor og sakprosaforfatter. Han er professor ved *Goldman School of Public Policy* ved he University of California, Berkeley, og var medlem i Barack Obamas overgangsteam før innsettelsen som president. 

Kirps forskning har hatt en bred tilnærming til sosialpolitiske områder, inkludert grunnskole og høyere utdanning, likestilling på tvers av etnisitet og kjønn, etnisk og kjønnslikestilling, subsidierte boligprosjekter, og aids-krisen. Hans bibliografi består av mer en femten bøker og en rekke artikler i ledende sosialpolitiske og juridiske tidsskrifter, samt en rekke større amerikanske aviser.

Blant bøkene hans er *Gender Justice* (University of Chicago Press 1986),, *Kids First: Five Big Ideas for Transforming Children's Lives* (Public Affairs 2011), *The Sandbox Investment: The Preschool Movement and Kids-First Politics* (Harvard 2007) og *Shakespeare, Einstein, and the Bottom Line: The Marketing of Higher Education* (Harvard 2003).

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 31. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  David L. Kirp: In the News, *Richard and Rhoda Goldman School of Public Policy*, University of California, Berkeley, hentet April 18, 2011 (engelsk), .
3. ↑  Schwarzschild, Maimon (15. juni 1986). «Liberty and Autonomy for All (engelsk)». *The New York Times*. s. 27. Besøkt 5. mars 2011.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Grønlands flagg
**Grønlands flagg** er på grønlandsk ***Erfalasorput*** og betyr «vårt flagg». Flagget symboliserer en oppstående sol over isen, der det hvite står for lyset og det røde for varmens tilstedeværelse ved midtsommer. Flaggets to farger, rød og hvit, skal symbolisere tilknytningen til Danmark og Norden.

Det grønlandske flagg ble først heist den 21. juni 1985 som er Grønlands nasjonaldag. Flagget er tegnet av den grønlandske maleren og politikeren Thue Christiansen (1940-2022). Han har selv forklart at symbolikken er at den hvite fargen symboliserer innlandsisen, mens landets utallige fjorder er representert ved den røde del av sirkelen. Fargen rød symboliserer havet og den hvite delen av sirkelen isfjellene og pakkisen. Den røde og hvite delen av sirkelen symboliserer samtidig en opp- og nedgående sol. Fargene er de samme som Dannebrog og er også symbol på tilknytningen til Danmark.

Likheter med andre merker
-------------------------

Sven-Erik Hendriksen anklaget i 2006 Thue Christiansen for å ha kopiert logoen til Hjortshøj Egå Idrætsforenings Rosport, som er identisk utenom formen. Flagget er for øvrig også meget likt FFKs logo. Likheten med klubbvimpelen for Hjortshøj Egå Idrætsforenings Rosport ble raskt påpekt da Grønland innførte sitt flagg i 1985, uten at noen antok annet enn at dette var en tilfeldighet. Sven-Erik Hendriksen har heller ikke kunnet belegge at Thue Christiansen har hatt noe som helst kjennskap til den danske båtforeningens vimpel. Anklagene om plagiat ble på denne bakgrunn avvist av Doris Jakobsen,  Grønlands Landsstyremedlem for kultur.

Litteratur
----------

* Inge Kleivan: «The creation of Greenland's new national symbol: The flag», *Folk – Journal of the Danish Ethnographic Society*, bind 30, 1988

  


| * v
* d
* r
Nordamerikanske flagg |
| --- |
| Selvstendige land | 
* Antigua og Barbuda
* Bahamas
* Barbados
* Belize
* Canada
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* Den dominikanske republikk
* El Salvador
* Grenada
* Guatemala
* Haiti
* Honduras
* Jamaica
* Mexico
* Nicaragua
* Panama
* Saint Kitts og Nevis
* Saint Lucia
* Saint Vincent og Grenadinene
* Trinidad og Tobago
* USA

 |
| Territorier | 
* De amerikanske Jomfruøyer
* Anguilla
* Aruba
* Bermuda
* Bonaire
* De britiske Jomfruøyer
* Caymanøyene
* Curaçao
* Grønland
* Guadeloupe
* Martinique
* Montserrat
* Puerto Rico
* Saba
* Saint-Barthélemy
* Saint-Martin
* Saint-Pierre og Miquelon
* Sint Eustatius
* Sint Maarten
* Turks- og Caicosøyene

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Europamesterskapet i strandhåndball 2011** for menn og kvinner ble arrangert i Umag i Kroatia fra 4. 9. juli 2011.

Regjerende europamestere var Kroatia for menn og Italia for kvinner.

Sluttstilling
-------------

### Kvinner

| Plass | Lag |
| --- | --- |
| 01 1 |  Kroatia |
| 02 2 |  Danmark |
| 03 3 |  Italia |
| 4 |  Norge |
| 5 |  Ungarn |
| 6 |  Spania |
| 7 |  Tyrkia |
| 8 |  Polen |
| 9 |  Ukraina |
| 10 |  Nord-Makedonia |
| 11 |  Serbia |
| 12 | Kypros’ flagg Kypros |
| 13 |  Sveits |
| 14 |  Hellas |
|

Italia slo Norge 2-1 i finalen (17-16, 15-16, 6-4), og Kroatia slo Ukraina 2-0 i bronsefinalen (22-17, 20-19). 

Den norske troppen bestod av Malene Solheim, Ingrid Ødegård, Gina Lorentsen, Rannveig Haugen, Cathrine Korvald, Linn Jørum Sulland\*, Kamilla Ersek, Renate Saastad, Betina Riegelhuth og Ane Brustuen. Reserver var Trine Kambuås og Heidi Samuelsen.

\*Linn Jørum Sulland deltok ikke i turneringen.

### Menn

| Plass | Lag |
| --- | --- |
| 01 1 |  Kroatia |
| 02 2 |  Russland |
| 03 3 |  Spania |
| 4 |  Ukraina |
| 5 |  Ungarn |
| 6 |  Norge |
| 7 |  Danmark |
| 8 |  Serbia |
| 9 |  Tyrkia |
| 10 |  Polen |
| 11 | Kypros’ flagg Kypros |
| 12 |  Nord-Makedonia |
| 13 | Hellas’ flagg Hellas |
| 14 | Sveits’ flagg Sveits |
| 15 |  Sverige |
|

Kroatia slo Russland 2-0 i finalen (21-16, 19-18), og Spania slo Ukraina 2-1 i bronsefinalen (24-22, 16-22, 8-6).

Referanser
----------

1. ↑  Norges Håndballforbund - *Beach-jentenes EM-lag*, besøkt 31. juli 2014.

Eksterne lenker
---------------

* 2011 Resultater, herrer Arkivert 10. august 2014 hos Wayback Machine.
* 2011 Resultater, kvinner Arkivert 31. desember 2013 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Europamesterskapet i strandhåndball |
| --- |
|  | 
* Gaeta 2000
* Cádiz 2002
* Alanya 2004
* Cuxhaven 2006
* Misano Adriatico 2007
* Larvik 2009
* Umag 2011
* Randers 2013
* Lloret de Mar 2015
* Zagreb 2017
* Stare Jabłonki 2019
* Varna 2021

 |  |
**Karin Köllerer** (født 8. oktober 1970 i Oberalm, Salzburg) er en tidligere østerriksk alpinist.

Köllerer oppnådde totalt fire pallplasseringer i verdenscupen. Slalåmspesialisten Köllerer kjørte sitt første verdenscupløp allerede i 1989. Karrierens høydepunkt var sjetteplassene i slalåm under VM 1999 i Vail og 2001 i St. Anton. Karin Köllerer la opp i 2002.

Hun er gift med den norske tidligere alpinisten Atle Skårdal.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Dato | Sted | Disiplin | Plassering |
| --- | --- | --- | --- |
| 28. mars 1993 | Sveriges flagg Åre | Slalåm | 2 |
| 29. desember 1999 | Østerrikes flagg Lienz | Slalåm | 3 |
| 14. januar 2001 | Østerrikes flagg Flachau | Slalåm | 2 |
| 18. februar 2001 | Tysklands flagg Garmisch-Partenkirchen | Slalåm | 3 |

Referanser
----------

1. ↑  «40-årsbursdag». *Telemarksavisa*. 16. februar 2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karin Köllerer – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Karin Köllerer – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Stina Wirsén** (født 1968 i Stockholm) er en svensk illustratør og avistegner. Hun er særlig kjent for lette, raske strektegninger i den svenske riksavisa *Dagens Nyheter* (*DN*) og en serie bildebøker for småbarn.

Wirsén studerte ved Konstfack i Stockholm fra 1985 til 1992. Hun har vært hovedillustratør i riksavisen *Dagens Nyheter* fra 1997. Der har hun laget tallrike modellillustrasjoner, karikaturtegninger av politikere og tegninger fra reisereportasjer. Stilen er minimalistisk; med få pensel- eller pennestreker fanger og formidler hun det vesentligste og mest karakteristiske ved motovet. Hun har selv forklart i intervjuer at tegnearbeidet «går fort, men mange tegninger havner i papirkurven».

Wirsén har hatt oppdrag for IKEA, Telia og aviser og magasiner i flere land. Hun har atelier på Södermalm i Stockholm.

Bokutgivelser
-------------

* 1991: *Jag har fått en klocka!*
* 1995: *Sakboken*
* 1995: *Djurboken*
* 1995: *Liten och stor*
* 1999: *Rut och Knut ställer ut* (sammen med moren Carin Wirsén)
* 2003: *Rita och måla med Rut och Knut*

Småbarnsboksserien *En bok för de minsta små*
* 2005: *Vems byxor?*
* 2005: *Vem är arg?*
* 2006: *Vem bestämmer?*
* 2006: *Vem blöder?*
* 2007: *Vems mormor?*
* 2007: *Vem är ensam?*
* 2008: *Vem är söt?*
* 2008: *Vem är borta?*
* 2009: *Vem är bäst?*
* 2009: *Vem sover inte?*
* 2010: *Vem är död?*
* 2010: *Vems kompis?*

Priser og utmerkelser (utvalg)
------------------------------

Stina Wirsén har mottatt en rekke utmerkelser, deriblant gull- og sølvmedaljen av The Society of Newspaper Design i åra fra 1997 til 2001. I 1999 fikk hun den presitsjefylte prisen av The Society of Scandinavian Illustrators som blir delt ut til en illustratør hvert tredje år. 

* 2000: Elsa Beskow-plaketten for *Rut och Knut ställer ut*
* 2007: Expressens Heffaklump for *Supershow med Rut och Knut*

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 143241699, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   LIBRIS, oppført som Sidina Woxian, SELIBR 287394, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Portaler: Litteratur | Kunst | Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Nanjingdekaden** (kinesisk: 南京十年; pinyin: *Nanjing shinian*) er et uttrykk fra kinesisk historieskrivning som dekker de ti årene fra 1927 til 1937. I denne perioden av den kinesiske borgerkrig var byen Nanjing (南京) hovedstad for det nasjonalistiske regime som var ledet av generalissimo Chiang Kai-shek, leder for partiet Guomindang (国民党).

Etter utbruddet av den annen sino-japanske krig i 1937 flyttet Guomindang sin hovedstad til Chongqing. Etter at japanerne hadde erobret Nanjing, forøvet deres divisjoner den store Nanjingmassakren.

Planby
------

Guomindang ville utvikle Nanjing til en moderne hovedstad. Den skulle preges både av tradisjonelle kinesiske og av moderne vestlige arkitektoniske elementer. Mange nye bygninger ble reist.

Sosiale problemer
-----------------

På grunn av fattigdom, arbeidsløshet og bolignød oppstod det flere fattigkvarterer. Dessuten førte borgerkrigen og naturkatastrofer et høyt antall flyktninger til hovedstaden. Regjeringen igangsatte mange tiltak, som for eksempel sosial boligbygging, men tiltakene monnet lite.

Litteratur
----------

* Zwia Lipkin: *Useless to the State – „Social Problems" and Social Engineering in Nationalist Nanjing, 1927-1937*, Cambridge (Massachusetts)/London: Harvard University Press, 2006.

Eksterne lenker
---------------

*
Nanjing saltet and
**Nanjing saltet and** (kinesisk: 盐水鸭) er en rett av and og er typisk for Nanjing i Kina. Det er mulig at rettens historie strekker seg så langt tilbake som til 1300-tallet, men den tiltok i popularitet under Qing-dynastiet. Det møre hvite andekjøttet har noe fett, men er ikke fettete, og retten er velluktende og ofte litt sprø av konsistens. Den beste tiden å nye retten er om høsten, noe som henger sammen med blomstringstiden for den søte osmanthusblomsten (osmanthus er en populær tilsats til denne anderetten i denne sesongen).

Legenden
--------

Likesom en rekke andre retter fra det kinesiske kjøkken er det knyttet en legende til rettens tilblivelse. Den gang da Zhu Yuanzhang var keiser, kom det til en form for uenighet, og keiseren utstedte da et edikt om at alle hovedstadens (altså Nanjings) haner skulle avlives. Dette løste et støyproblem, men førte start til mangel på kyllinger. Dermed måtte folk gå over til å spise and. De eksperimenterte med anderettene, og en av de mest populære ble *saltet and på Nanjing-vis*. 

Andre legender vil ha det til at Nanjing var berømt for sine anderetter allerede under Sørdynastienes tid (420~589).

Referanser
----------

1. ↑  Foster, Simon (2010). *Frommer's China*. s. 407.
2. ↑  Knapp, Ronald. *Chinese landscapes: the village as place*. s. 217.
3. ↑  A duck dish to die for
4. ↑  Anncoo Journal: Osmanthus Jelly 桂花糕
5. ↑  Top 10 gourmet cities in China - China.org.cn
6. ↑  Chinese History - Southern Dynasties 南朝 (www.chinaknowledge.de)

Eksterne lenker
---------------

* 南京盐水鸭\_网易新闻中心
* 南京盐水鸭\_旅游新闻\_大楚网\_腾讯网
* 南京盐水鸭\_互动百科 Arkivert 13. februar 2011 hos Wayback Machine.
**Nanjing botaniske hage Sun Yat-sens minne** (kinesisk: 南京中山植物园, pinyin: *Nánjīng Zhōngshān Zhíwùyúan*) var Kinas første nasjonale botaniske hage, etablert i 1929. Det opprinnelige navnet var dedikert til Sun Yat-sen. I 1954 fikk hagen dagens navn, og er en av de fire store botaniske hagene i landet.

Anlegget ligger øst for Nanjing ikke langt unna Sun Yat-sen-mausoleet. Størrelsen er vel 186 hektar. Hagen er et senter for botanisk forskning og utdanning. Den har en samling på vel 3000 levende arter, mens herbariet består av 700.000 ulike arter.

Nanjing botaniske hage har etabler et omfattende program som består av utveksling av frø, spirer og planter med 600 organisasjoner i over 60 land. Særlig tett samarbeid er etablert med Missouri botaniske hage. Virksomheten er medlem av International Union for Conservation of Nature (IUCN) og Botanic Gardens Conservation International.

Eksterne lenker
---------------

* Nanjing Botanical Garden Mem. Sun Yat-Sen (English version)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
«Al magt skal ligge i denne Sal», patriotisk postkort til hundreårsjubileet for Den norske grunnloven 1914, med sitat og portrett av Johan Sverdrup og bilde av Stortingsbygningen i Oslo. Foto: Nasjonalbiblioteket 
«**All makt skal samles i denne sal»** er et kjent uttrykk som ofte siteres i forbindelse med prinsippet om at Stortinget skal være det øverste maktorgan i Norge. Før parlamentarismens innføring i 1884 førte maktfordelingsprinsippet at Kongen og kongens råd (det vil si regjeringen) hadde en sterk makt som ikke var underordnet Stortinget.

Uttrykket stammer fra en tale Johan Sverdrup holdt i 8. mars 1872 i sammenheng med statsrådssaken i Stortinget:

> *... i det Øieblik, at al Magt og Kraft samles her i denne Sal til Afgjørelse af Samfundets høieste og vigtigste Anliggender, gaar der en stor Vækkelse ud over Landet.*
> 
> 
> 

Sverdrups uttalelse kom i løpet av en debatt om statsrådenes tilgang til stortingssalen og var knyttet til ønsket om å samle både stortingsrepresentantene og statsrådene under ett og samme tak. «Uttalelsen er uttrykk for et synspunkt om at de høyeste og viktigste anliggender avgjøres i de folkevalgte organer.»

|  |
| --- |
| «Norges Jubilæum 1814-1914», postkort til grunnlovsjubileet 1914, med «Al Magt skal samles i denne Sal!» Portrettene viser «Storthingets mest fremste Mænd i sludten af 100aaret» Johan Sverdrup, Johannes Steen, Jørgen Løvland, Carl Berner og Chr. Michelsen. Foto: Nasjonalbiblioteket  |

Referanser
----------

1. 1 2  St.meld. nr. 17 (2004-2005) Makt og demokrati: *3.4.1 Historisk utgangspunkt, maktfordelingsprinsipper*, Statsministerens kontor
2. ↑  Virksomme ord Johan Sverdrup Statsraadsagen Arkivert 29. april 2013 hos Wayback Machine. Stortinget, 17. mars 1880
**Fan Ming** (født 4. desember 1914 i Lintong i provinsen Shaanxi i Kina, død 23. februar 2010 samme sted) var en kinesisk kommunistisk politiker og general.

Han ble med i Kinas kommunistiske ungdomsforbund i 1932 og i Kinas kommunistiske parti i 1938. Under den andre sino-japanske krig var han politisk kommissær i den kinesiske nasjonale armé og han hadde også viktige verv i Folkets frigjøringshær under den kinesiske borgerkrig.

Fan Ming tilhørte Frigjøringshærens nordvestre byrå for «frigjøringen av Tibet» og deltok i innlemmelsen av Tibet i Folkerepublikken Kina årene 1950-51. Han var partisekretær i regionen i en kort tid i 1951. I tiden i Tibet ble han kjent for sin hardføre holdning mot Dalai Lama og han klarte heller ikke å samarbeide med sina kolleger fra Frigjøringshærens sørvestre byrå.

I 1955 ble han generalmajor i Frigjøringshæren. I 1962 falt han i unåde og han satt i 18 år i Qinchengfengselet.

Eksterne lenker
---------------

* Biografisk notis fra Baidu baike (på kinesisk)
**Grønland folkeskole** var en grunnskole beliggende i Borggata 2 på Grønland i Oslo. Skolen ble grunnlagt i 1868 og ble lagt ned i 1929. Oslo kommunale husmorskole flyttet inn i 1930. Skolen ble senere omdøpt til Fernanda Nissen videregående skole. I 1930 flyttet også bibliotek Deichmans filial Grønland inn i gymsalen i annekset, hvor de holdt til fram til flytting til Tøyen 1990/91. Forskningsstiftelsen Fafo har siden inntatt bygget.

Skolebygget ble tegnet av Wilhelm von Hanno som del av et lokalt bygningsmiljø som også omfatter Grønland kirke og Grønland brannstasjon.

Referanser
----------

1. ↑  Oslo byleksikon: Borggata

| * v
* d
* r
Tidligere offentlige grunnskoler i Oslo |
| --- |
|  | Berles **·** Bernhus **·** Bøler **·** Christiania **·** Fossum **·** Fossumberget **·** Gran **·** Grønland **·** Hammersborg (I) **·** Hammersborg (II) **·** Haugerud (Sogn) **·** Hersleb **·** Hovin **·** Hovind **·** Linderud **·** Torshov **·** Tøyenhagen **·** Tyskestranden **·** Rommiskolen **·** Rosenhof **·** Stig **·** Ulven **·** Vaterland **·** Vestliskogen | Norges flagg |

Portal: Oslo
***All for a Girl*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Roy Applegate.

Handling
--------

Jernbane-magnaten Arthur Jepson blir svindlet i en aksje-handel, og dermed dør kort tid senere uten penger. Derfor blir sønnen hans Harold tvunget til å slutte på college. Når Harolds venninne, Mrs. Van Epsen, foreslår at han frir til niesen hennes, Antoinette Hoadley, som er lei av de tidligere ungkarene som hennes 10 millioner dollar ofte tiltrekker seg.

Etter at fru Van Epsen, Antoinette og en hushjelp flyttet til en landsby i New England, slik at Antoinette kan møte noen som ikke er klar over rikdommene hennes, følger Harold - oppmuntret av fru Van Epsen - til å besøke henne.

Skuespillere
------------

* Renee Kelly som Antoinette Hoadley
* Edward G. Longman som Harold Jepson
* Frank DeVernon som Mr. Dinwiddie
* Sue Balfour som Mrs. Van Espen
* Edward Roseman som Briggs
* Roy Applegate som Arthur Jepson / Old farmer
* Margaret Willard som Miss Dinwiddie
* Georgia Harvey som Miss Broderick
* Al Grady som Basil Mugg
* Jerold T. Hevener som Grev Barony
* Sidney D'Albrook som Prins De Cauchy

Referanser
----------

1. ↑  ALL FOR A GIRL

Eksterne lenker
---------------

* (en) *All for a Girl* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Family Charity Trust Fund** var et pyramidespill av typen Ponzi-svindel som ble drevet på Salomonøyene i 2003.

Deltakerne ble lokket med løfter om at investering av 250 salomonske dollar skulle gi en avkastning på 1,2 millioner dollar, og tusenvis lot seg friste. Da deltakerne innså at de var blitt ført bak lyset, beleiret de banken ANZs filial som de mente satt på de investerte pengene. Flere bankansatte rømte landet i frykt for represalier fra den rasende mengden mennesker. Pengene ble sporet til en konto disponert av en kvinne ved navn Betty Maenua, men hun hadde emigrert til Fiji og tømt kontoen for penger før politiet klarte å stoppe henne. Sentralbanksjefen var også blant dem som ble beskyldt for å ha ansvar for skandalen.

Referanser
----------

1. ↑  CBSI Warns Public: "Charity Payout is a Lie" Solomon Times Online
2. ↑  Pyramidspel stängde Solomon Corren.se
3. ↑  THE SOLOMON ISLANDS (2002): A portrait of a failing country, and the road to redemption Elsewhere
4. ↑  Solomon Islands tries to calm angry pyramid scheme investors Radio New Zealand International
**Fan Changjiang** (tradisjonell kinesisk: 范長江, forenklet kinesisk: 范长江, født 6. oktober 1909 i Neijiang i provinsen Sichuan i Kina, død 23. oktober 1970 i Queshan i provinsen Henan), opprinnelig navn *Fan Xitian* (trad.: 范希天, forenkl.: 范希天), var en journalist og forfatter i Kina.

Liv og virke
------------

Fan studerte ved Pekinguniversitetet og ble journalist i 1933. Han beskrev en rekke av de sentraler begivenheter under den kinesiske borgerkrig, og intervjuet både Zhou Enlai og Mao Zedong. I 1937 etablerte han *Kinas unge journalisters forbund* (中國青年記者協會) og ble forbundets leder. To år etter ble han medlem av det kinesiske kommunistiske parti, og i juli 1949 var han med på å grunnlegge Det allkinesiske journalistforbund. Han fikk en rekke viktige poster både som journalist og som redaktør/direktør; fremt som leder av *Folkets Dagblad*. Han ble også medlem av regjeringen i en rekke poster.

Han ble forfulgt og i 1967 fengslet og satt i enecelle under kulturrevolusjonen. I 1970 begukk han selvmord ved å slippe seg ned i en brønn i Henan.

Eksterne lenker
---------------

* Fan Changjiang's biography (in traditional Chinese)
* The Youth Of Fan Changjiang (in traditional Chinese)
* Fan Changjiang's 31st Death Anniversary (in traditional Chinese)
* Fan Changjiang's tragedy (in traditional Chinese)
* Introduction To Fan Changjiang Journalism Awards (in traditional Chinese)
* Deng Xiaoping Thought
* All-China Journalists Association

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL
 |
Kart over Helmand-elvens nedslagsfelt, Sistanbekkenet.
**Sistanbekkenet** er et endorheisk bekken som omfatter store deler av sørvestlige Afghanistan og sørøstlige Iran, og er et av de tørreste områdene i verden og et område utsatt for langvarig tørke. Dets nedslagsfelt er et system av elver som renner fra høylandet i Afghanistan og ut i ferskvannssjøer og myrer, og deretter til sin endelige destinasjon: Gowd-e Zereh, en senkning som utgjør en del av det store Sistanbekkenet. Helmand-elven drenerer bekkenets største tilsigsfelt, og er i hovedsak fylt av smeltevann fra fjellene i Hindu Kush, men andre elver bidrar også.

Økologisk betydning
-------------------

Satellittbilde av sandstorm i Sør-Afghanistan og Iran.
Siden næringslivet i denne regionen er basert på jordbruk, er avlingene avhengig av snøsmelting og nedbør i høyfjellet for å kunne opprettholde Sistanbekkenets tilstand og våtmarker. Denne vannkilden varierer sterkt over tid og har derfor resultert i grunnleggende problemer for menneskelige bosettinger i området, først og fremst med tanke på overlevelse. En alvorlig tørke som begynte på begynnelsen av det 21. århundre og frem til 2005 hadde vart i seks år, fikk ekstreme konsekvenser for befolkningen.

Regionens økonomiske overlevelse er avhengig av produkter fra våtmarksområdet. For eksempel spiser bufe høyt gras, olje brukes til oppvarming og matlaging og råvarene for konstruksjoner og håndverk. Vanntilgjengelighet påvirker inntektene fra fiske og jakt, en inntektskilde. Som en følge av den ekstreme tørken har den lokale økonomien brutt sammen i tillegg til ødeleggelse av våtmarkens økologiske system, noe som videre har forårsaket skade på jordbruket i deltaet basert på Helmand-elvens irrigasjon.

Arkeologi
---------

I mer enn 5 000 år har Sistanbekkenet vært bebodd av sofistikerte kulturer og er dermed stedet for noen viktige arkeologiske funn. Shahr-e Sukhteh («Den brente byen») bygd i 3100 f.Kr. i nærheten av en nå opptørket sideelv til Helmand-elven, ble forlatt ett tusen år senere, mest sannsynlig på grunn av klimaendringer som endret elvens forløp. Kang og Zaranj i Afghanistan var viktige kulturelle knutepunkter i middelalderen, og er nå dekket av sand. Her er tegn på historiske vanningsanlegg, blant annet kanaler, fortsatt synlige i Dasht-e Margoh- og Chakhansur-områdene, mens andre steder er kanalene fylt med silt og jordbruksområder begravd av skiftende sand. I dag er området tynt befolket.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «History of Environmental Change in the Sistan Basin 1976 - 2005» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 7. august 2007. Besøkt 20. juli 2007.
2. ↑  «Restoration, Protection and Sustainable Use of the Sistan Basin». Besøkt 20. juli 2007.
3. ↑  «History of Environmental Change in the Sistan Basin». www.envirosecurity.org. Arkivert fra originalen 29. september 2007. Besøkt 20. juli 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sandstorm over Afghanistan og Pakistan
* (en) Fra våtland til «wasteland»: Ødeleggelsen av Hamoun-oasen
* (en) Ferskvannsfisk i Iran: Introduksjon - nedslagsfelt - Sistan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Grønlands Nationalmuseum og Arkiv** (grønlandsk: *Nunatta Katersugaasivia Allagaateqarfialu – NKA*) er en grønlandsk institusjon som driver et museum og et sentralt arkiv for å samle og tilgjengeliggjøre historiske dokumenter. NKA ligger i Grønlands hovedstad, Nuuk (Godthåb).

Museet
------

Museet ble startet på midten av 1960-tallet, og var det første museet på Grønland. Utstillingene her inneholder både innsamlede gjenstander, gjenstander fra utgravninger på Grønland, og gjenstander som er overført fra Danmarks Nationalmuseum i København. 

I tillegg til å være et museum med utstillinger arbeider også museet med arkeologiske utgravninger, og huser det sentrale registeret over fredede bygninger og fortidsminner på Grønland. De bidrar også innen naturfredning og byplanlegging. 

Samlingene dekker hele Grønlands 4-5 000 år gamle historie, og har følgende utstillinger;

* Inuittene (Saqqaq, Independence I, Independence II, Dorset og Thulekulturen)
* Nordboerne
* Gustav Holm-samlingen – fra en ekspedisjon på 1880-tallet (Konebådsekspeditionen)
* Polareskimoer omkring 1900
* Kajakker – den eldste fra 1700-tallet
* Kunst og kunsthåndverk – både tidlig og nyere kunst
* Fotosamling - bilder fra hele landet

Arkivet
-------

Det grønlandske *Landsarkivet* ble slått sammen med *Landsmuseet* i 1991. Arkivet samler og tilgjengeliggjør både private og offentlige dokumenter. Dokumentene mottar de fra offentlige myndigheter, skoler, kommuneråd m.m. Dermed kan publikum finne historisk informasjon, drive slektsgransking, m.m. 

Svært mange av Sydgrønlands gamle arkiver gikk tapt i 1959, da båten «Hans Hedtoft» gikk ned. Likevel er mengden dokumenter anselig; pr 1. januar 2006 bestod arkivet av 2.311 hyllemeter med arkiver. De eldste er fra 1733.

Eksterne lenker
---------------

* (kl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Greenland National Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
*Blomster og sommerfugler* (Palassmuseet i Beijing)
**Fan Qi** (forenklet kinesisk: 樊圻; tradisjonell kinesisk: 樊圻, pinyin: *Fán Qí*, Wade-Giles: *Fan Ch'i*; stilnavn: «Huigong»; født ca. 1618 i Jiangning i provinsen Jiangsu i Kina, død 1689) var en kinesisk maler som hadde sitt virke under Qing-dynastiet og tilhørte de åtte mesterne fra Nanjing. Fan Qis eldre bror, Fan Yi, var også en kjent maler.

Stilen hans var realistisk med et uvanlig presisjonsnivå og styrke, basert på teknikker fra Sung- og Yuan-dynastiene, og hans spesialitet var landskap, blomster og menneskelige skikkelser.

Fan Qis arbeider finnes i flere museer som for eksempel Palassmuseet i Beijing og Metropolitan Museum of Art i New York, USA. Albumet *Landscapes Painted for Yuweng* (datert 1673) inneholder verk som viser hvordan han bruker effekten sollyset har på farger når han beskriver de vekslende årstidene og lysets variasjon i løpet av dagen i detaljerte, nesten dokumenterende, arbeider. 

Maleriet *Fishermen's Joy at the Willow Village*, som ble malt i oppdrag av vennen Liang Yemei fra Zhengding i Hebei, befinner seg i Palassmuseet i Beijing. Det ble ferdigstilt i 1669 og nevnes blant hans mesterverk. Det er flere årsaker til dette, det har en klar og konsis komposisjon, teksturen er omhyggelig, fargevalget elegant, penselstrøkene behersket og temaet er tydelig. Årsaken til at Liang Yemei bestilte bildet var at det skulle bidra til å minske hjemlengselen hans. Fan Qi benyttet seg av sin kunstneriske frihet og flyttet landsbyen fra den vannrike Hebei-regionen i nord til en mer sørlig. Tåken og røyken i bildet gir det en poetisk, drømmende kvalitet.

Referanser
----------

1. 1 2   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  The Palace Museum, Beijing: «Fishermen's Joy at the Willow Village» Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine. (Besøkt 17. mai 2014)
3. ↑  The Metropolitan Museum of Art, *The Collection Online* – «Landscapes Painted for Yuweng» (Album) (Besøkt 17. mai 2014)
4. ↑  The Palace Museum, Beijing: «Fishermen's Joy at the Willow Village» Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine. (Besøkt 17. mai 2014)
5. ↑  The Palace Museum, Beijing: «Fishermen's Joy at the Willow Village» Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine. (Besøkt 17. mai 2014)
6. ↑  The Metropolitan Museum of Art, *The Collection Online* – «Landscapes Painted for Yuweng» (Album) (Besøkt 17. mai 2014)
7. ↑  The Palace Museum, Beijing: «Fishermen's Joy at the Willow Village» Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine. (Besøkt 17. mai 2014)

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
Spredningsplott med *marginal nytteverdi* i blått, og *total nytteverdi* i rødt. Legg merke til at den marginale nytteverdien er avtagende, og at den totale nytteverdien når et infleksjonspunkt der marginal nytteverdi er lik 0. 
**Grensenytte** eller **marginal nytteverdi** et mikroøkonomisk konsept som refererer til nytten en konsument får ved å konsumere flere og flere enheter av et gode. Grensenytten følger *loven om fallende marginal nytte,* det vil si at den første enheten av en gode som konsumeres gir mer nytteverdi enn den andre enheten, den tredje enheten av en gode som konsumeres gir mindre nytteverdi enn den andre enheten, og så videre.

Matematisk kan denne loven skrives som *MU1 > MU2 > MU3... > MUn*.

Denne analysen er opphavet til etterspørselskurvens avtagende form. 

Konseptet kan eksemplifiseres ved at en sulten konsument spiser én skive brød, som gir konsumenten stor nytteverdi - deretter spiser han én skive til, som gir mindre nytteverdi fordi han nå er mindre sulten - deretter en tredje, som gir mindre nytteverdi enn den andre skiva, og så videre. Dette pågår frem til en ny skive brød ikke leder til høyere nytteverdi for konsumenten, hvor *Total Nytteverdi '(K) = Grensenytte (K) = 0*. I denne likevektsposisjonen er optimal nytteverdi nådd for konsumenten.

Historie
--------

Konseptet grensenytte kan spores tilbake til den nyklassike skole, og klassiske forløpere som Ricardo (marginalt land), Bentham (utilitarisme), Cournot (matematisk økonomisk analyse), og Dupuit (pionér innenfor nytte-kostnadsanalyse). 

Den nyklassiske økonomen William Stanley Jevons, selv uttalt inspirert av Benthams utilitarisme, regnes som oppfinneren av grenseverdilæren, og dermed som grensenyttens opphavsmann.

Referanser
----------

1. ↑  «Marginal utility | economics». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 4. mai 2019.
2. ↑  Stoltz, Gerhard (28. desember 2018). «Jeremy Bentham». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 4. mai 2019.
3. ↑  «Antoine Augustin Cournot». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 19. januar 2017. Besøkt 4. mai 2019.
4. ↑  «William Stanley Jevons». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 28. september 2014. Besøkt 4. mai 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**HMS «Dreadnought»** var et britisk slagskip. Det var verdens mest avanserte krigsskip i sin tid og var verdens første større krigsskip drevet av dampturbiner. I tillegg hadde man forlatt den til da gjeldende filosofien med blandet bestykning på slagskip, m.a.o kanoner av forskjellig kaliber. «Dreadnought» var verdens første slagskip med kun stort skyts (*all big gunned battleship*). Byggingen av «Dreadnought» var en viktig årsak til flåtekappløpet i forkant av første verdenskrig, og skipet ble så dominerende at ordet *Dreadnought* ble et synonym for et moderne slagskip eller slagkrysser. Tilsvarende ble eldre, foreldede enheter av samtiden gjerne kalt *pre-dreadnoughts*, ofte brukt på en ertende og nedlatende måte.

«Dreadnought» var flaggskipet i Home Fleet fra 1907 til 1909, og flaggskipet i den britiske første divisjon fra 1907 til 1911.

Ved krigsutbruddet i 1914 var «Dreadnought» stasjonert i Scapa Flow som flaggskipet i den fjerde kampskvadronen. På denne tiden var skipet allerede utdatert og alt for langsomt sammenlignet med mer moderne skip. Grunnen til dette var at flåtekappløpet eskalerte voldsomt etter at "Dreadnought" ble sjøsatt, og en rekke land utbedret skipstypen voldsomt etter at de innså de klare fordelene ved disse moderne slagskipene. I 1916 ble skipet overført til Themsens munning som et mottrekk mot kystbombardement fra tyske slagkryssere, men innen den tid hadde «Dreadnought» utmerket seg ved å senke den tyske ubåten U-29, som hun «vedret» (kjørte i senk). Med dette er «Dreadnought» sannsynligvis det eneste slagskipet i historien som har senket en fiendtlig ubåt.

På grunn av oppgraderingsarbeid deltok ikke «Dreadnought» i Jyllandsslaget i 1916. Mellom mars og august 1918 var hun tilbake i aktiv tjeneste, men ved krigens slutt ble hun tatt ut av tjeneste på grunn av hennes dårlige forfatning. I 1922 ble «Dreadnought» solgt til T. Ward & Co og hugget opp året etter.

HMS «Dreadnought» avfyrte aldri et skudd mot fiendtlige skip, men hun ga likevel sitt navn til en hel generasjon av slagskip og slagkryssere.

Portal: Første verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Thilak Raj** (født 5. april 1943 i Britisk India, død 7. mai 2021 i Chennai i Tamil Nadu i India) var en indisk skuespiller. Han er også kjent som **Kalthoon Thilak**.

Han ble kjent som en skuespiller i biroller i tamilsk film («Kollywood»), i antagonist-roller. Hans gjennombrudd kom med filmen *Kalthoon* (1981), hvorpå han begynte å bruke filmens navn som del av sitt skuespillernavn.

Biografi
--------

Thilak begynte sin karriere i tamilsk filmindustri som assisterende redaktør ved AVM Studios og arbeidet da med 24 filmer. Han begynte å eksperimentere som skuespiller selv i Major Sundarrajans dramatrupp.

Thilak fortsatte så som filmskuespiller, og var med i 70 filmer. Blant dem er *Thayilla Kuzhandhai* (1976), *Per Solla Oru Pillai* (1978) og *Aarilirunthu Arubathu Varai* (1979), og ofte spilte han der arrogante ondsinnede skikkelser. I sistnevte film spilte han skuespilleren T. K. Bhagavathis karakters sønn, som oppfører seg slett mot den karakter som ble spilt av Rajinikanth. Han fikk fremgang med sin rolle i Sundarrajans film *Kalthoon* (1981), der han spiller sønnen til Sivaji Ganesans og K. R. Vijayas karakterer.

I 2010-årene spilte han i tamilske fjernsynsserier.

Død
---

Thilak døde av covid-19 i Chennai den 7. mai 2021 i en alder av 74 år.

Filmografi i utvalg
-------------------

* *Vellikizhamai Viratham* (1974)
* *Tiger Thathachari* (1974)
* *Apoorva Raagangal* (1975)
* *Thayilla Kuzhandhai* (1976)
* *Oru Oodhappu Kan Simittugiradhu* (1976)
* *Per Solla Oru Pillai* (1978)
* *Aarilirunthu Arubathu Varai* (1979)
* *Kalthoon* (1981)
* *Per Sollum Pillai* (1987)
* *Kai Naattu* (1988)
* *Aavathellam Pennale* (1990)
* *Velai Kidaichuduchu* (1990)
* *Adhikari* (1991)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Veteran actor Thilak passes away battling COVID-19 - Times of India». *The Times of India*.
2. 1 2  «Thilak (Thilak Raj)». 30. september 2014.
3. ↑  «கரோனா பாதிப்பு: பழம்பெரும் நடிகர் கல்தூண் திலக் காலமானார்». *Hindu Tamil Thisai*.
4. ↑  «பழம்பெரும் நடிகர் ‛கல்தூண் திலக் கொரோனாவால் உயிரிழப்பு | Veteran actor Kalthoon Thilak dead due to corona». *தினமலர் - சினிமா*. 7. mai 2021.
5. ↑  «Tamil actor passes away battling Covid infection; fans pay condolences ft Kalthoon Thilak». *Behindwoods*. 7. mai 2021.
6. ↑  «கரோனா பாதிப்பு: பழம்பெரும் நடிகர் கல்தூண் திலக் காலமானார்». *Dinamani*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kalthoon Thilak på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Grønfjordbreane** er et fellesnavn på **Vestre Grønfjordbreen** og **Austre Grønfjordbreen**, to tilsammen 20 km² store isbreer på Spitsbergen, Svalbard. De er ca. 5 km lange og går fra Fridtjovbreen i sør til Grønfjorden i nord, langt sørvest på Nordenskiöld Land. Den vestligste delen av breen inngår i Nordenskiöld Land nasjonalpark. Grønfjordbreane er den nest største i hele Nordenskiöld Land, bare overgått av den tilstøtende Fridtjovbreen i sør.

Breen er delt i to av en oppstigende fjellrekke – Hallandskammen – og utgjør idag *Vestre Grønfjordbreen* (15 km²) i vest, og den betydelig mindre og smalere *Austre Grønfjordbreen* (5 km²) i øst.

Breene er oppkalt etter fjorden de munner ut i. Breene ligger i forkastningen mellom Det sørvestlige terreng med grunnfjell i vest, og Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter i øst. Breene heller nedover forkastningen, og de viktigste fjellene rundt er Qvigstadfjellet (770 m) og Seipfjellet (647 m) i vest, og Siljeströmkammen (692 m) i øst. I nord hvor breene renner ut i Grønfjorden, er det avsatt morenemasser. Helt nederst er det dannet en liten bresjø – Bretjørna – som har blitt demmet opp av morenemassene. Øst for denne igjen munner Grønfjorddalen ut med et kort elveløp som starter i fjellene lengre øst.

Referanser
----------

1. ↑  Grønfjordbreane *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 10. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**HMS «Endurance»** var en isbryter tilhørende Royal Navy fra 1967 til 1991. HMS «Endurance» var det første fartøyet til Royal Navy med navnet *Endurance* og var tidligere i dansk eie under navnet *Anita Dan*. Isbryteren ble bygd i 1956 ved Grogerwerft for Lauritzen Lines og solgt til Royal Navy i 1967, som bygde om isbryteren ved Harland & Wolff og ga isbryteren nytt navn. Fartøyet patruljerte i Antarktis og Falklandsøyene om sommermånedene og ga støtte til British Antarctic Survey. Royal Navy planla å ta HMS «Endurance» ut av tjeneste i 1982 etter en forsvarsstudie av John Nott, men beslutningen ble endret ved utbruddet av Falklandskrigen.

Falklandskrigen
---------------

19. mars 1982 var skipet i Stanley, Falklandsøyene og argentinske sivile hadde okkupert en hvalfangststasjon på Sør-Georgia. HMS «Endurance», under kommando av kaptein Nick Barker, ble sendt til øya for å beordre argentinere bort fra øya. HMS «Endurance» hadde en liten besetning med marinesoldater og fikk flere soldater fra Navy Party 8901, og seilte 21. mars til Sør-Georgia. 25. mars ankom isbryteren øya og landsatte sine soldater. Det argentinske troppefartøyet Bahia Buen Suceso ble observert da 100 soldater ble landsatt. 30. mars returnerte HMS «Endurance» til Falklandsøyene hvor hun hentet Special Boat Service-soldater, som 22. april ble ilandsatt i Hound Bay på Sør-Georgia. På grunn av frykt for argentinske ubåter dro de britiske krigsskipene til havs, men HMS «Endurance» forflyttet seg inn i sjøisen nær kysten. 25. april fløy
to Wasp-helikoptre fra HMS «Endurance» for å assistere et angrep på den argentinske ubåten ARA «Santa Fe», som senere ble forlatt av mannskapet. Da de argentinske styrkene kapitulerte 26. april var HMS «Endurance» i nærheten av øya som vaktskip.

Tiden etter Falklandskrigen
---------------------------

I 1989 seilte HMS «Endurance» på et isfjell og selv om skipet ble reparert ble det i 1991 konstatert at skipet ikke var sjødyktig til å dra ned til antarktiske farvann. Samme år ble skipet lagt i opplag og erstattet av MV «Polar Circle», senere omdøpt til HMS «Endurance».

Eksterne lenker
---------------

* (en) HMS Endurance (ship, 1956) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) IMO 5017967 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) HMS «Endurance» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
**Strongyli Kastellorizou** (gresk: Στρογγυλή Μεγίστης), også kalt for *Strongili* eller *Ipsili*, er en liten gresk øy som ligger øst i Middelhavet, omtrent 5 nautisk mil sørøst for Kastellorizo. Øya er bortimot 1,5 km lang og opp til 700 meter bred. Den dekker et areal på rundt 0,9 km². Den er ganske flat og er dekket av flatvokst lyng og små busktrær, typisk for subtropisk vinterregnsklima. Strongyli har ujevn fast bosetning, og folketellingen for 2001 oppga ni innbyggere.

De tre øyene i forhold til Tyrkia. Strongyli til høyre.
Strongyli, Strongyle, og Stroggli betyr «rund øy», og navnet eller betegnelsen går igjen på flere øyer, eksempelvis Santorini og Naxos, foruten også italienske Lipari. Øya kalles også for *Strongylí Mejístis* (gresk: Στρογγυλή Μεγίστης) mens tyrkerne kaller den *Çam Adası*.

Strongyli bemerker seg ved å være den aller østligste av de greske øyer. Den tilhører likevel øygruppen Dodekanesene og er administrativt en del av kommunen Megisti. Geografisk sett er den en av de tre østligste greske øyer, hvor de andre to er Ro og Kastellorizo. Kun sistnevnte har reell fast bosetning. Strongyli har derimot et fyrtårn som er den greske bygning som ligger lengst øst.

Som Ro og Kastellorizo ligger Strongyli rett utenfor kysten av Tyrkia. Det er ingen offentlig transport til og fra Tyrkia, kun til og fra fjerntliggende Rhodos med fly eller ferge fra Kastellorizo. Alle de tre greske øyene er truet av Tyrkia da de forhindrer tyrkisk eksklusiv økonomisk sone ut i Middelhavet. Selv om ikke Hellas ennå har krevd det, til tross for nasjonal eierrett, har øyene betent politisk betydning, særlig med tanke på framtidige gassrørledninger til Europa.

Referanser
----------

1. ↑  «Stronghyle»
2. ↑  «Kastelorizo – Mediterranean Flashpoint?»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Strongyli Megistis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted for kommunen Megisti (gresk og engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**HMS «Astute»** (S119) er en britisk atomdreven undervannsbåt.

Hun ble bestilt 17. mars 1997 og ble sjøsatt 8. juni 2007 av Camilla, hertuginne av Cornwall med over 10 000 tilskuere til stede. Hun forlot basen i Faslane for sjø-testing 16. februar 2010, og dykket for første gang 18. februar.

HMS «Astute» drives av en Rolls-Royce PW2R atomreaktor og kan klare 29 knops fart i neddykket tilstand. Reaktoren trenger ikke å bli fylt på båtens 25 års levetid. Båten har utstyr for å gjenvinne rent vann og oksygen, og kan dermed sirkulere rundt hele jorden uten å måtte gå til overflatestilling. Hun har lager for tre måneder med mat for skipets mannskap på 98. Skipet er bevæpnet med inntil 38 BGM-109 Tomahawk kryssermissiler.

Hendelser
---------

22. oktober 2010 ble det rapportert at HMS «Astute» hadde gått på grunn ved øya Skye utenfor vestkysten av Skottland.

8. april 2011 ble to personer skutt ombord på ubåten mens den lå til havn i Southampton. En offiser omkom, og en ble skadd. Det ble brukt et SA80 automatgevær under skytingen.

Referanser
----------

1. ↑  VG - Atomubåt på grunn utenfor Skottland
2. ↑  Sky News - Man Killed In Shooting On UK Nuclear Sub