recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Birkebeinerspelet** er et norsk vinterspel som spilles hvert år i februar, på gården Mesna nær Lillehammer og Sjusjøen. Det ble oppført første gang i 2017, med manus basert på Ravn Lanesskogs filmmanus til filmen "Birkebeinerne" fra 2016. 

Birkebeinerspelet er et historisk spel. Året er 1205, og Norge er herjet av borgerkrig. På den ene siden står de fattige birkebeinerne, og på den andre siden står baglerne, som er støttet av danskene og den rike pavekirken. Da birkebeinerkongen Håkon Sverresson dør, tror mange at blodslinjene i kongsætten er brutt, at det ikke finnes noen ny arving. Men kongen har en uekte sønn, Håkon Håkonsson, som kan bli birkebeinernes neste konge. Etter å ha holdt gutten gjemt på gården Folkenborg i Østfold i nesten to år, vil hans mor Inga fra Varteig og hennes støttespillere smugle ham ut og ta ham med til Nidaros, for å kreve Norges trone for birkebeinerne. Men veien til Nidaros går gjennom Opplandene, der baglerne kontrollerer flere områder. Julaften 1205 kommer de til Hamar. 

Birkebeinerspelet begynner med kongens død, og forteller om den dramatiske jakten på kongsbarnet. Gården Mesna, dagens spelplass, ligger i området der kongssønnen ble fraktet fra Hamar og over fjellet til Østerdalen. 

Produksjonen er et samarbeid mellom profesjonelle skuespillere og lokale krefter. Dette er et av de få spelene i Norge som finner sted midtvinters.

2017: Manus og regi Åsmund-Brede Eike

2018: Manus og regi Åsmund-Brede Eike

2019: Manus og regi Evy Kasseth Røsten

2020: Manus og regi Evy Kasseth Røsten

Eksterne lenker
---------------

* Birkebeinerspelet.
* Spelhåndboka
* Gården Mesna
| Slaget ved Strömstad |
| --- |
| Konflikt: Napoleonskrigene |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 28. april 1808 |
| Sted | Ved Furuholm utenfor Strömstad, Bohuslän |
| Resultat | Svensk seier |

 |
| Stridende parter |
| Danmarks flagg Danmark-Norge | Sveriges flagg Sverige |
| Kommandanter og ledere |
| Kommandør Lorents H. Fisker | Kaptein G. H. Nordberg |
| Styrker |
| Ca. 24-27 kanonbåter, trolig 11 kanonjoller og 13-16 kanonsjalupper  750 til 1000 mann | 5 kanonsjalupper støttet av et landbatteri 249 mann |
| Tap |
| 7 døde og 4 sårede | 4 døde og 15 sårede |

**Slaget ved Strömstad** den 28. april 1808 er en av de siste sjøstrider i historien mellom nordmennene og svenskene. Etter den dansk-norske krigserklæringen den 14. mars 1808 mobiliserte de dansk-norske myndighetene de norske styrkene på tilsammen 36 000 mann, men bare en mindre del var deployert til forsvaret mot Sverige.

Kommandør Lorents Fisker som ved krigsutbruddet var utnevnt som sjef for det norske sjøforsvaret, samlet til seg 30 kanonbåter ved Hvalerøyene for å forsvare sjøvegene mot Østfold. I de første ukene sendte Fisker ut mindre kontingenter som gikk på land flere ganger i nordre Båhuslen, ved et nattlig overfall syd for Svinesund ble 18 svensker tatt til fange uten motstand av løytnant Ager.

Med cirka 24 til 27 kanonbåter, trolig 11 kanonjoller og 13 til 16 kanonsjalupper med en besetning på over 1000 mann og 37 kanonskyts, samt 40 mindre skyts, rekognoserte kommandør Fisker kysttraktene langs nordre Båhuslen. Fisker dro til farvannet utenfor Strömstad den 27. april fordi han fikk rapporter om at svenskene sendte mindre styrker sammen med kanonbåtene til det strategiske viktige havnestedet.

Sjøslaget
---------

Om morgenen den 28. april gikk den norske skjærgårdsflåten til angrep på Strömstad for å ødelegge de viktige forrådene der og de svenske kanonbåtene, og fordrive de svenske troppene som bevoktet forrådene. Kaptein Nordberg hadde forutsett dette og opprettet et landbatteri ved Furuholm som bevoktet innløpet til havnestedet. Der er sundet mellom Furuholm og Killingholm omkring 200 meter bredt.

Nordberg kom ut i sjøen med fem kanonsjalupper som rykket fram til midt i innløpet ved Furuholm. De hadde valgt et godt sted for forsvaret av innløpet, og sammen med landbatteriet holdt de stand mot en voldsom stor overlegenhet. I det trange farvannet maktet ikke nordmennene å fortsette mot den sterke ilden, deres overmakten var ikke mulig å bruke i slike forholder.

Etter en og en halv times skarp strid måtte nordmennene trekke seg tilbake med deres skadde kanonbåtene og et tap på 7 drepte og 4 hardt sårede. Svenskenes tap var på 4 døde og 15 sårede.

Rollene ble byttet en måned senere i Slaget ved Hvalerøyene, der 30 svenske kanonbåter ble stoppet og slått tilbake av 6 norske kanonbåter.

Kilder
------

* *Halfdan Barfod* Vor Flaade i Fortid og nutid bind 1 Frederica, 1940-årene
* *Ulf Sundberg* Svenska Krig 1521-1814 1998 ISBN 91-89080-14-9
* Henrik August Angell, *Syv-aars-krigen for 17de mai 1807-1814* 1914, utgitt på nytt 1995 ISBN 82-90520-23-9

Slag med deltagelse av Norge
Slag med deltagelse av Danmark-Norge
Slag med deltagelse av Sverige
**Marie Elizabeth Larsen** (født 20. september 1871 i Kristiania, død 1. juli 1947) var en norsk forfatter og oversetter som utga flere av sine bøker under navnet *Marie Elizabeth*.

Liv og virke
------------

Marie Elizabeth Larsen var ansatt i Indremisjonen, og begynte å skrive i godt voksen alder. Hun fikk blant annet publisert korte historier i samlingen *Kristelige smaafortellinger* i 1914, før hun i 1916 utga *Solstraaler I*, en serie små fortellinger. Tross tittelen fikk boken ingen direkte oppfølger. Hennes mest ambisiøse arbeid er trilogien *Vingeskutt*, som utkom på Lutherstiftelsens forlag i perioden 1917-1923. Selv betraktet hun sin siste roman, *Sjelens hjemve* fra 1928, som «sitt hjertebarn».

Larsen oversatte blant annet romanen *Banebryteren* av Charles W. Gordon (Ralph Connor). Boken utkom på norsk i 1916, og det ble angitt at den var «frit oversat». Hun fikk også publisert en tekst på nynorsk – *Den fjorde av dei vise menn frå Austerland* – i julehetet *Nynorsk jol* utgitt av *Nynorsk Vekeblad* i 1935.

Larsen oppholdt seg flere år i Frankrike, hvor hun drev litterært arbeid.

Familie
-------

Marie Elizabeth Larsen var datter av handelsagent Aksel Larsen og Emilie Constance Mulvad Wølner, en datter av sogneprest Hans Christian Wølner av slekten Wølner. Hun forble ugift.

Bibliografi
-----------

* 1916: *Solstraaler I*, Helge Erichsen, Kristiania
* 1917: *Karljohanspiken ved nattetid*, Helge Erichsen, Kristiania
* 1917: *Vingeskutt*, Lutherstiftelsen, Kristiania
* 1918: *Vingeskutt II: Søster Else*, Lutherstiftelsen, Kristiania
* 1919: *Spøgelset*, utgitt sammen med *En rænkefuld kvinde* av Fergus Ferguson og *De hemmelighedsfulde fem* av Deverell Dagnal, Andersen, Horten
* 1919: *Rigdom?*, Lutherstiftelsen, Kristiania
* 1920: *Husvild*, Lutherstiftelsen, Kristiania
* 1923: *Vingeskutt III: I støpeskjeen*, Lutherstiftelsen, Kristiania
* 1925: *Far og mor*, Lutherstiftelsen, Kristiania
* 1928: *Sjelens hjemve*, Lutherstiftelsen, Kristiania

Referanser
----------

1. 1 2  Folketelling 1910 for 0301 Kristiania kjøpstad, Tellingskrets: 013, Bosted by: 0032 Kongensgate 2, Leilighet: 05
2. ↑  *Kristelige smaafortællinger*. Bergen: Luthersk Bokmission. 1914.
3. 1 2  *Norges Kvinder 1945.03.16*. Norge, Oslo. 1945.
4. ↑  *Sogn avis 1935.11.29*. Norge, Vestland, Sogndal. 1935. s. 3.
5. ↑  Finne-Grønn, S.H. (1919). *Slegten Michelet*. Christiania. s. 211.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 134-135. ISBN 8257900109.

Portal: Litteratur
| Slaget ved Sjællands Odde |
| --- |
| Konflikt: Englandskrigene |
| Linjeskipet «Prinds Christian Frederik» i midten. Til høyre i bildet er «The Stately» og til venstre «Nassau» med fregatten «Quebeck» til akter. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 22. mars 1808 |
| Sted | Sjællands Odde |
| Resultat | Engelsk seier |

 |
| Stridende parter |
| Danmarks flagg Danmark-Norge | Storbritannias flagg Det forente kongedømme |
| Kommandanter og ledere |
| Kaptajn C.W. Jessen(Peter Willemoes) | George Parker |
| Styrker |
| Linjeskip | 3 linjeskip 2 fregatter |
| Tap |
| 64 drepte 126 sårede | 55 døde |

**Slaget ved Sjællands Odde** var et sjøslag som ble utkjempet mellom den dansk-norske og den britiske flåte utenfor Sjællands Odde i 1808. Den danske flåtes eneste linjeskip «Prinds Christian Frederik» — under kommando av kaptein Carl Wilhelm Jessen — hadde seilt fra Helsingør dagen før og var på vei vestover nord for Sjælland, da de 21. mars ble innhentet av en større britisk flåtestyrke, utgått fra Höganäs og som ankret opp ved Røsnæs, mens det danske skipet lå ved Sejerø.

Den 22. mars seilte de engelske skipene mot det danske skipet, og den danske kapteinen ville prøve å unnslippe de engelske og nå tilbake til Kronborg ved hjelp av sin gode lokalkjenskap. Han foretok derfor noen kompliserte manøvrer nord for Sejerø som imidlertid ble vanskeliggjort av den panikkslagne losen som skulle hjelpe ham. Etter en del kryssinger frem og tilbake innhentet de engelske skipet «Prinds Christian Frederik» ved Sjællands Odde rundt 18-tiden, og den danske kapteinen la skipet tett inn mot kysten slik at det kunne settes på grunn fremfor å havne i engelske hender. Ved 19-tiden begynte de første skuddene og snart var det danske skipet omringet, og det var i disse innledende trefningene at den danske første-offiser, Peter Willemoes, falt da han ble truffet av en kanonkule i hodet. Etter tre timers kamp satte kaptein Jessen skipet på grunn og strøk flagget. De danske sjømennene ble flyttet over til et av de engelske skipene med tanke på transport til fangenskap i England. De døde ble fraktett inn til land. Den 23. mars ble «Prinds Christian Frederik» satt i brann da ilden nådde kruttdepotet og skipet sprang i luften. De døde sjømennene ble alle begravd i en fellesgrav på Odden kirkegård, hvor det noen år senere ble reist et minnesmerke over de falne.

Minneplaten på Odden kirkegård

Referanser
----------

1. ↑  Motstridende opplysninger om døde og sårede. Noen kilder sier 69 døde og 129 døde

Eksterne lenker
---------------

* Slaget ved Sjællands Odde – Dansk militærhistorie.
* Prinds Christian Frederik Arkivert 6. juli 2018 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
***Hypercompe scribonia***  er en bjørnespinner (Arctiidae).

Utseende
--------

Enkelte arter bjørnespinnere i delgruppen Arctiinae kan kanskje forveksles med andre sommerfugler, kanskje særlig andre arter i gruppen Noctuoidea. Men de kan skilles fra disse ved de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Samt at mange av artene har en bakkropp i rødt eller orange med mørke flekker. Mens høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax) er felles for gruppen Noctuoidea.

Hypercompe scribonia

Levevis
-------

*Hypercompe scribonia* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning.

Utbredelse
----------

*Hypercompe scribonia* finnes ikke i Norden.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* sommerfugler (Lepidoptera)
	+ gruppe **Apoditrysia**
		- gruppe **storsommerfugler**
			* gruppe / overfamilie **Noctuoidea**
				+ familie **bjørnespinnere** (Arctiidae)
					- delgruppe Arctiinae
						* ***Hypercompe scribonia* (Caspar Stoll, 1790)** [syn. *Ecpantheria scribonia*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hypercompe scribonia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Hypercompe scribonia* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Hypercompe scribonia* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hypercompe scribonia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Hypercompe scribonia* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
| Slaget ved Slesvig |
| --- |
| Konflikt: Første slesvigske krig 1848-1851 |
| Ritmester von Würtzens dragoner tilbakeerobrer to danske kanoner  Maleri: Niles Simonsen  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 23. april 1848 |
| Sted | Bustrop og Gottorp sørvest for Slesvig by |
| Resultat | Tysk seier, den danske hæren ble fordrevet fra Slesvig |

 |
| Stridende parter |
| Schleswig-Holstein Schleswig-Holstein  Preussen Preussen  Tyskland Det tyske forbundet | Danmarks flagg Danmark |
| Kommandanter og ledere |
| General Wrangel | General Hans Hedemann og oberst Frederik Læssøe |
| Styrker |
| 20 000 mann | 12 000 mann |
| Tap |
| 41 døde  366 sårede  54 tatt til fange  Tilsammen 454 til 482 døde, sårede og savnede | 170 døde  463 sårede  258 tatt til fange  Tilsammen 852 til 891 døde, sårede og savnede |

| Første slesvigske krig |
| --- |
| Bov – Slesvig – Oversø – Nybøl – Dybbøl – Eckernförde Fjord – Dybbøl – Kolding – Gudsø – Århus – Dybbøl – Helgoland – Fredericia – Isted Hede – Jagel – Mysunde – Friedrichstadt – Lottorp |

**Slaget ved Slesvig** fant sted ved Dannevirke sørvest for byen Slesvig påskemorgen den 23. april 1848 som et av de første slag i den dansk-tyske treårskrigen 1848-51. 

Preussen hadde gått inn i krigen på slesvig-holsteins side og hadde sendt en divisjon på 12 000 soldater til Holstein. De tyske styrker under overgeneral Wrangel utgjort mer enn 30 000 mann, og var nesten tre ganger så stor som den danske hæren i Slesvig. Wrangel rykket nordover for å finne og fordrive den danske hæren på 12 000 mann ut fra de nordlige deler av hertugdømmet Slesvig.

De danske styrkene under general Hedemann og oberst Læssøe forsvarte seg med stor dyktighet mot det tyske angrepet, men i den uoversiktige situasjonen klarte de ikke å gå til motangrep mot Wrangel. I ly av mørket, i løpet av natten trakk den danske hæren seg derfor i god orden tilbake fra slagmarken, den tyske overmakten hadde vist seg å være for stor. 

Men de danske styrkene var ikke påført et avgjørende nederlag og retretten fra Slesvig tilbake til øya Als i Danmark kom etter trefningen ved Oversø 24. april. En stormaktsmegling i Malmø førte til en våpenhvile den 26. august 1848.

Referanser
----------

1. 1 2  *1848, Slaget ved Slesvig*, 1regiment.dk. Besøkt 31. august 2015
2. ↑  *TREÅRSKRIGEN 1848-50*. museum-sonderjylland.dk. Besøkt 31. august 2015 Arkivert 6. april 2015 hos Wayback Machine.

  

Portal: Danmark
Klips med 7.5×55 mm GP 11.
**7.5×55 mm** er en patron som ble utviklet for den svetsiske hæren av Eduard Rubin for bruk sammen med riflen Schmidt–Rubin modell 1889. Patronen var revolusjonerende ved å bli introdusert på en tid da de mest populære militære kaliberene i Europa var på mellom 10 mm til 14 mm. Den hadde også mantlet kule som er vanlig på moderne patroner i dag. 7.5×55 mm ligner utseendemessig på den mindre 7.5×54 mm MAS, men de to patronene går ikke om hverandre. Etter andre verdenskrig var patronen en inspirasjonskilde til 7.62×51 mm NATO.

Varianter
---------

### GP90

Det er flere varianter av 7.5×55 mm. En av de første spesifikasjonene var **GP90** (*Gewehrpatrone 1890*). Ettersom man fant ut at tennhettene på GP90 var alt for korrosive ble spesifikasjonen oppdatert i 1903 til GP90/03. Selv om den eldende Schmidt–Rubin modell 1889 ble tatt ut av bruk i det sveitsiske forsvaret kom det i 1923 enda en versjon kalt GP90/23. Denne var tiltenkt bruk i sivile skytekonkurranser. Til sammen fantes det 9 varianter av GP90, GP90/03 og GP90/23.

### GP 11

I 1911 hadde metallurgien gjort så store fremskritt at man kunne gå over til kraftigere ladninger, og sveitserne introduserte **GP 11** (*Gewehrpatrone 1911*). GP 11 var standardpatron i det sveitsiske forsvaret frem til 1990-tallet, og har blitt brukt i våpen som Schmidt-Rubin modell 1911, Schmidt-Rubin 1896/11, MG 11, MG 51, K11, K31, Stgw 57 og SIG SG 510. Patronen brukes fremdeles av sveitsiske reservestyrker og sportsskyttere. GP 11 regnes som svært presis og godt laget ammunisjon. Med alle endringer finnes det totalt 40 forskjellige varianter av GP 11. På grunn av høyere trykk bør ikke GP 11 skytes i modell 1889 Schmidt-Rubin.

Bruk utenfor Sveits
-------------------

Patronen har blitt lite brukt i våpen laget utenfor Sveits, muligens på grunn av en noe uvanlig støtbunndiameter på 12.72 mm. Grunnet overskuddssalg av K31-rifler har det imidlertid blitt produsert fabrikkammunisjon i nyere tid av produsenter som Prvi Partizan og Hornady. Sivile produsenter har da brukt Boxer-tennhetter istedenfor Berdan-hetter som har vært vanlig på sveitsisk ammunisjon.

Til tross for navnet kan man benytte vanlige 7.62 mm-kuler til å lade 7.5×55 mm. Det er også mulig å fremstille hylser ved å omforme .284 Winchester-hylser, men dette fordrer god tilstand på utdrageren grunnet litt mindre støtbunndiameter.

Galleri
-------

* GP90/03GP90/03
* GP 11GP 11
* GP90-utgave med papir (til venstre) og GP90/23GP90-utgave med papir (til venstre) og GP90/23
* GP90 og GP90/23-prosjektilerGP90 og GP90/23-prosjektiler
* GP 11-patronerGP 11-patroner
* GP 11 granatutstkytepatronGP 11 granatutstkytepatron
* GP 11 helmantel, panserbrytende og sporlysGP 11 helmantel, panserbrytende og sporlys
* GP 11-prosjektilGP 11-prosjektil

Se også
-------

* 7 mm-kaliber

Referanser
----------

1. ↑  Die Repetiergewehre der Schweiz p. 197
2. ↑  C.I.P. TDCC datasheet 7,5 x 55 Suisse
**Taejong av Joseon** (født 18. mai 1367 i Hamhung, død 15. mai 1422 i Seoul) var tredje konge i kongedømmet Joseon.

Tronfølgestrid
--------------

Etter etableringen av kongedømmet Joseon i 1392 kom også spørsmålet om hvem av Kong Taejos sønner som skulle etterfølge faren som Joseon-konge. Taejos femte sønn med dronning Sineui, Yi Bang-won, hadde bidratt mest til å få faren til trona. Men statsminister Jeong Do-jeon og Nam Eun brukte sin innflytelse overfor Kong Taejo til å foreslå hans åttende sønn, andre sønn med dronning Sindeok, prins Uian (Yi Bang-seok) som kronprins i 1392. 

Konflikten kom opp i dagen fordi Jeong Do-jeon, som formet og etablerte det ideologiske, institusjonelle og juridiske grunnlaget for det nye kongedømmet mer enn noen annen, så Joseon som et kongedømme ledet av ministre utpekt av kongen mens Yi Bang-won ville etablere et absolutt monarki styrt direkte av kongen. Med Taejos støtte begrenset Jeong Do-jeon kongefamiliens makt ved å forby det politiske engasjementet til prinsene, samt ved å forsøk å avvikle prinsenes private armeer. Begge sider var klar over hatet overfor hverandre og forberedte seg på å slå til først. 

Etter dronning Sindeoks plutselige død i 1398 og i Kong Taejos sørgeperiode, slo kongens andre sønn, Yi Bang-won til og raidet det kongelige palasset, der han drepte Jeong Do-jeon og hans støttespillere, samt dronning Sindeoks to sønner (hans halvbrødre) inkludert kronprinsen. Hendelsen ble hetende «prinsenes første kamp».

Konge
-----

Sjokkert over at hans sønner ville drepe hverandre for trona og psykisk utmattet som følge av drapet på hans andre kone, abdiserte Kong Taejo og kronet umiddelbart hans andre sønn Yi Bang-gwa, eller Kong Jeongjong som ny Joseon-konge. 

En av Kong Jeongjongs første handlinger som monark var å flytte hovedstaden tilbake til Gaeseong, der han mente det var betydelig mer komfortabelt å være. Fremdeles hadde Yi Bang-won reell makt og kom raskt i konflikt med den misfornøyde og eldre bror, Yi Bang-gan, som også ønsket seg makt. I 1400 var spenningen mellom Yi Bang-wons fraksjon og Yi Bang-gans tilhengere så sterk at den eskalerte til en åpen kamp, som ble kjent som «prinsenes andre kamp». Yi Bang-gan tapte og ble sendt i eksil til Tosan mens hans støttespillere ble henrettet. 

Under dette presset gjeninnsatte Kong Jeongjong Yi Bang-won som arving, og valgte deretter å abdisere. Samme år ble Yi Bang-won kronet til tredje Joseon-konge, som Kong Taejong.

Kong Taejongs fulle navn posthumt
---------------------------------

* Kong Taejong Gongjeong Seongdeok Sin-gong Geoncheon Chegeuk Daejeong Gye-u Munmu Yecheol Seongnyeol Gwanghyo den store av Korea
* 태종공정성덕신공건천체극대정계우문무예철성렬광효대왕
* 太宗恭定聖德神功建天體極大正啓佑文武叡哲成烈光孝大王


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jeongjong** | **Koreansk monark**(Huset Yi)**(1400–1418)** | Etterfølger:**Sejong den store** |

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Marie Blom** (1837–1917) var en norsk kokebokforfatter. Hun ble født i Arendal og døde i Helsingfors. Hun var datter av brukseier Peter Anthon Mangor (1783–1850) og Cathrine Helene Juell (1808–1891). Hun vokste opp på Tangen gård på Hisøy utenfor Arendal.

Prestefrue
----------

I mars 1859 giftet Marie seg med presten Peter Blom (1828–1912) fra Drammen. Samme år flyttet de til Konstantinopel. Her hadde ektemannen fått jobb som prest ved den norsk-svenske legasjonen.

I 1864 ble Peter Blom hadde blitt utnevnt til sogneprest i Valle i Setesdal. Etter 16 år i Setesdal, flyttet familien videre, da Peter Blom i 1880 ble utnevnt til sogneprest i Vardal ved Gjøvik.

Kokebokforatter
---------------

Både Marie Blom og ektemannen Peter Blom likte å skrive. Peter Blom skrev andaktsbøker, reiseskildringer og topografiske bøker. I 1888 utgav Marie Blom sin første kokebok P.T. Mallings Boghandels forlag. Boken het «Husholdningsbog for By og Land» og var ment for å ment for å bistå «tænksomme husmødre og husbestyrerinder» med gode og praktiske husholdningsråd. Kokeboken ble godt mottatt og kom i flere opplag.

Enke
----

I 1910 avsluttet Peter Blom sin gjerning som prest og ekteparet flyttet til Gjøvik. Peter Blom døde i 1912. Fem år senere døde Marie Blom under et opphold hos sin datter som bodde i Helsinki.

Referanser
----------

1. ↑  Marie Blom - Prestefruen i Konstantinopel som ble kokebokforfatter, avtrykk.no, 03.01.2023
2. ↑  Marie Bloms gode husråd, Agderposten 18.02.1984

Eksterne lenker
---------------

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Anne Randi Haugejorden** (født 20. mars 1966) er en norsk fløytist.

Hun er oppvokst i Tinn kommune, og utdannet fra Norges musikkhøgskole og Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i København. Utdannelsen omfatter blant annet diplomstudium i fløytespill, og utøvende hovedfag med fordypning i musikkformidling. Hun har blant annet studert med Per Øien og Toke Lund Christiansen.

Siden 1991 har hun gjort seg gjeldende på en rekke ulike arenaer som utøver: Hun har blant annet turnert for Rikskonsertene og deltatt som kammermusiker og solist ved en rekke plateinnspillinger, festivaler og konsertserier. Hun har spilt med de fleste norske symfoniorkestre, og har vært ansatt som solofløytist i Kristiansand Symfoniorkester siden 2003. 

Per 2020 er hun førstelektor ved Institutt for klassisk musikk og musikkpedagogikk ved Universitetet i Agder, der hun underviser i orkesterstudier, interpretasjon og metodikk.

Referanser
----------

1. 1 2  «Fløyte: Anne Randi Haugejorden - Førstelektor». *Universitetet i Agder* **(norsk)**. Besøkt 18. april 2020. [*død lenke*]
**Bruttia** var en romersk familie som eksisterte i republikken og inn i keisertiden. Ingen fra dette *gens* oppnådde viktige embetsposter før vi finner Lucius Bruttius Maximus nevnt som prokonsul på Kypros.

Opprinnelse
-----------

Nomenet *Bruttius* henviser sannsynligvis til at familiens forfedre var fra Bruttium, Italias sydligste region på fastlandet. Bruttierne var et oskisk folkeslag med opprinnelse i Lucania, hvor de erklærte sin uavhengighet i det fjerde åphundre f.Kr. Navnet *Bruttii*, som de også selv antok, kan ha betydd noe slik som rebeller, eller rømlinger.

Praenomina
----------

*Praenomina* brukt av Bruttii-familien, er *Lucius*, *Gaius* og *Quintus*.

Grener og cognomina
-------------------

Eneste kjente cognomen i familien fra tiden under republikken, er *Sura*. En rekke etternavn dukker opp imidlertid opp i keisertiden, hvor det ser ut til at alle unntatt *Balbus* tilhører samme nære familie. De andre er *Maximus*, *Praesens* og *Crispinus*. Familien kom fra Volceii i Luciania, og ser ut til å ha hatt tradisjon for å adoptere navn fra morssiden. At navnene kombineres med *Quinctius* eller *Quintius Crispinus* tyder på at medlemmer i familien etter alt å dømme også stammer fra den patrisike familien Quinctii Crispini.

Se også
-------

* Liste over romerske gentes

Referanser
----------

1. ↑  Diodorus Siculus, *Bibliotheca Historica*, xvi. 15.
2. ↑  Strabo, *Geographica*, vi. 253 *ff.*
3. ↑  Marcus Junianus Justinus, *Historiarum Philippicarum libri XLIV*, xxiii. 1.
4. ↑  *The Oxford Classical Dictionary*, 2nd Ed. (1970).
5. ↑  *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, William Smith, Editor.
**ICNIRP**, eller **International Commission on Non-Ionizing Radiation Protection** er en internasjonal organisasjon som spesialiserer seg på beskyttelse mot ikke-ioniserende stråling. I dagliglivet kommer ikke-ioniserende stråling fra sola, elektrisk husholdningsutstyr, mobiltelefoner, Wi-Fi og mikrobølgeovner.

 ICNIRPs referansenivåer for stråling fra 1998. Den blå streken viser akseptabelt nivå over tid, mens den røde viser akseptabelt nivå for kort tids eksponering.

Oppdrag
-------

En av organisasjonens oppgaver er å gi anbefalinger for hvordan stråling i forskjellige frekvensspekter kan reduseres. Organisasjonen lager retningslinjer, uttalelser og undersøkelser til nasjonale og internasjonale myndigheter, f.eks. Verdens helseorganisasjon (WHO). ICNIRP er kommersielt og politisk uavhengig og er finansiert av offentlige midler. 

ICNIRP skal undersøke og evaluere forskning og funn for slik bedre å kunne beskytte mot potensielt farlig stråling. Rådene til organisasjonen skal være gratis, og mer enn 50 land bruker anbefalingene fra organisasjonen i sin egen lovgivning for å beskytte mot uheldige konsekvenser av ikke-ioniserende stråling.

ICNIRP arrangerer konferanser og workshops om stråling. Organisasjonen har utgangspunkt i IRPA og er anerkjent som en samarbeidspartner for WHO.

Historie
--------

Helserisiko fra ikke-ioniserende stråling ble et tema på 1950-tallet etter at de første radarene hadde blitt introdusert i 2. verdenskrig. IRPA, The International Radiation Protection Association, ble grunnlagt i 1966. Publikasjoner i regi av IRPA og dens internasjonale studiegrupper vokste i omfang, og i 1992 ble ICNIRP skilt ut fra IRPA for å se spesielt på ikke-ioniserende stråling.

Grenseverdier
-------------

ICNIRP anbefaler grenseverdier overfor WHO, og er de verdiene Direktoratet for strålevern og atomsikkerhet sammenligner sine måleverdier med. 

Den fysiologiske virkningen av stråling er frekvensavhengig. I frekvensspekteret fra 1 MHz til 10 GHz trenger strålene inn i kroppen og transformerer til varme. Over 10 GHz vil strålingen bare påvirke hudoverflaten. SAR-verdier, hvor mye energi som absorberes av kroppen, er vanskelige å måle, og ICNIRP angir derfor både mål for feltstyrke (V/m) og effekttetthet (W/m2) som krav for sendere. 

ICNIRP legger generelt grenseverdiene 50 ganger lavere enn nivået der det er påvist helseskader.

ICNIRP kom med oppdaterte retningslinjer for høyfrekvente signaler (over 6GHz) i 2020 for slik å dekke nyere teknologier som 5G.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 22. mai 2019. Besøkt 4. februar 2020.
4. ↑
5. ↑  «ICNIRP». *www.icnirp.org*. Besøkt 9. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Tauterbrua** eller **Tautrabrua** er ei veibru på fylkesvei 6830 i Frosta i Nord-Trøndelag.

I 1978 ble det tatt i bruk en vei til øya Tautra på en 2,5 km lang molo mellom øya og fastlandet. Denne moloen gikk over sundet Tautrasvaet og førte til at tidevannsstrømmen gjennom sundet ble avsperret. Dette førte til store endringer i fuglefaunaen i ramsarområdet i Svaet, som er del av Tautra og Svaet naturreservat og fuglefredningsområde. Rovdyr fikk også tilgang til hekkekoloniene på Tautra via moloen. Det ble derfor besluttet å erstatte et stykke av moloen med ei bru, byggestart var 1. april 2001. Da den ble åpnet 2003 kostet den 43 millioner kroner, fire millioner mindre enn prosjektert.

Se også
-------

* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser
----------

1. ↑  
«Tauterbrua». Statens Kartverk / Faktaark. Besøkt 26. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* «Åpningen av Tautrabrua». Vegvesenet. 2003. Besøkt 16. september 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonal vegdatabank
 |
Utsikt fra Den kinesiske mur-sklien mot Helsingfors domkirke på ICIUM i Levi
**ICIUM Wonderworld of Ice** ICIUM er en årlig, sesongbasert underholdningspark bygget av is og snø i Levi i Finland. Den første parken åpnet 18. desember 2010. Parken viser frem is- og snøskulpturer på et område på én hektar.

Jernbanestasjonen i Helsingfors under konstruksjon i desember 2010
ICIUM er bygd av kinesiske isskulptører fra byen Harbin i Nord-Kina, hvor en årlig internasjonal snø- og isfestival har blitt holdt siden 1963.

Mer enn 10 000 kubikkmeter snø ble brukt under konstruksjonen av den første ICIUM-parken i 2010. Bygningsarbeiderne løftet mer enn 600 kubikkmeter av is fra elven Ounasjoki som ble brukt til å lage skulpturene.

Hovedattraksjoner
-----------------

Himmelpalasset i snø.
Hovedattraksjonene under sesongen 2010-2011 var: 

* **Den kinesiske mur-sklien** – Den største snøkonstruksjonen, 15 meter høy og 80 meter lang. Mer enn 5000 kubikkmeter av snø gikk med til byggingen.
* **Helsingfors domkirke** – Den 15 meter høye konstruksjonen var, sammen med Den kinesiske mur-sklien, av de høyeste under ICIUM.
* **Jernbanestasjonen i Helsingfors**
* **Pagode** – Den grønne pagodaen var den høyeste isskulpturen, over 15 meter høy.
* **Himmelpalasset**
* **Beijings nasjonalstadion**
* **Terrakottahær** – Isskulpturer av terrakottasoldater

Folkekunstnere fra Beijing var også til stede under ICIUM for å vise hvordan tradisjonell kinesisk folkekunst som å veve strå, male flasker og jobbe med deig.

Maskoten til ICIUM
------------------

Parken er tematisert rundt eventyrene til en panda ved navn Ming Ming. Besøkende kan følge Ming Ming på hans vei hjem for å finne familien sin.

Referanser
----------

1. ↑  Levi Times, Travel Newspaper[*død lenke*], Evinsanomat.fi
2. ↑  ICIUM brings Chinese mystique to Lapland Arkivert 31. desember 2010 hos Wayback Machine. Radio86
3. ↑  ICIUM – Kinesisk mystikk i finske Lappland Arkivert 1. januar 2011 hos Wayback Machine. Radio86
4. ↑  Chinese ice sculptures on show in Finland, China.org.cn
5. ↑  An Icy Wonderworld, Bjreview

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) ICIUM – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Virtual Finland 360° panoramabilde Arkivert 13. november 2011 hos Wayback Machine.
* Visit Finland YouTube video
Kristiansand stasjon er et eksempel på en sekkestasjon.
Hauptbahnhof Frankfurt am Main, en typisk sekkestasjon
En **sekkestasjon** er en jernbanestasjon der to eller flere linjer kommer inn parallelt slik at hvis toget skal videre på den andre linjen, må det skifte kjøreretning, så det ikke er en terminus eller endestasjon.

En sekkestasjon medfører at tog med lokomotiv og vogner får et lengre opphold mens lokomotivet kobles fra og flyttes til togets andre ende. For moderne togsett som kan kjøre i begge retninger, har dette mindre betydning.

Den første jernbanestasjon i Tønsberg lå ved sjøen og var en sekkestasjon. Dette var lite hensiktsmessig, og stasjonen ble flyttet og anlagt som del av en vendesløyfe. Tønsbergs plassering i landskapet sammen med ønsket om en stasjon midt i byen.

Kristiansand stasjon på Sørlandsbanen er i dag Norges eneste sekkestasjon som ikke er endestasjon, for eksempel: Bergen, Stavanger og Flåm. 

Tidligere var både Oslo V og Oslo Ø å regne som sekkestasjoner, selv om alle linjer terminerte der. Dagens Oslo S er en gjennomgangsstasjon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** GND
 |
Romersk As som avbilder Tiberius, preget i år 31, Augusta Bilbilis. Reversens tekst lyder: *Augusta Bilbilis Ti(berius) Caesare L(ucius) Aelio Seiano* og markerer utnevnelsen av Sejanus til konsul dette året.
**Lucius Aelius Seianus** (født ca. 20 f.Kr. død 18. oktober 31), også kjent som **Sejanus**, var en ambisiøs soldat, venn og betrodd av den romerske keiseren Tiberius. Tilhørende de romerske ridderne ved fødselen, steg han til makten som pretorisk prefekt av den keiserlige romerske livvakt, kjent som Pretorianergarden, som han var kommandør over fra år 14 til sin død i år 31.

Pretorianergarden ble formelt grunnlagt under keiser Augustus. Sejanus innførte en rekke reformer som førte til at den vokste fra en ren livvakttjeneste til å bli en mektig og innflytelsesrik faktor i regjeringen som involverte allmenn sikkerhet, sivil administrasjon og til syvende og sist som en politisk maktfaktor. Reformene fikk varig innflytelse på utviklingen av Principatet.

På 20-tallet samlet han makt ved å konsolidere sin innflytelse over Tiberius og å eliminere politiske motstandere, deriblant keiserens sønn Drusus Julius Caesar. Da Tiberius trakk seg tilbake til Capri i år 26, satt Sejanus igjen med kontrollen over hele statsapparatet som en *de facto* regent over imperiet. For en tid den mest mektige og fryktede borger i Roma, falt han plutselig fra maktens tinde i året 31, samme år som hans karriere kulminerte med rollen som romersk konsul. Mistenkt for en sammensvergelse mot Tiberius, ble han arrestert og henrettet, sammen med sine tilhengere.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Denne artikkel er tolvte kapittel av **ICD-10** klassifiseringen.

L00-L99 – Sykdommer i hud og underhud
-------------------------------------

Eksklusiv: E00-E90 – Endokrine sykdommer, ernæringssykdommer og metabolske forstyrrelser
O00-O99 – Komplikasjoner under svangerskap, ved fødsel og i barseltid
I89.8 – Lipomelanotisk retikulose
Q00-Q99 – Medfødte misdannelser, deformiteter og kromosomavvik
S00-T98 – Skader, forgiftninger og visse andre konsekvenser av ytre årsaker
C00-D48 – Svulster
R00-R99 – Symptomer, tegn, unormale kliniske funn og laboratoriefunn, ikke klassifisert annet sted
M30-M36 – Systemiske bindevevssykdommer
A00-B99 – Visse infeksjonssykdommer og parasittsykdommer
P00-P96 – Visse tilstander som begynner i perinatalperioden
### L00-L08 – Infeksjoner i hud og underhud

### L10-L14 – Bulløse lidelser

### L20-L30 – Dermatitt og eksem

#### L20 – Atopisk dermatitt

### L40-L45 – Papuloskvamøse lidelser

#### L40 – Psoriasis

### L50-L54 – Urticaria og erytem

### L55-L59 – Strålingsrelaterte lidelser i hud og underhud

### L60-L75 – Lidelser i negler, hår og hudens kjertler

### L80-L99 – Andre lidelser i hud og underhud

Kilder
------

* KITHs ICD-10 søkeverktøy

| * v
* d
* r
Kapitler av ICD-10-klassifiseringen |
| --- |
| I **·** II **·** III **·** IV **·** V **·** VI **·** VII **·** VIII **·** IX **·** X **·** XI **·** XII **·** XIII **·** XIV **·** XV **·** XVI **·** XVII **·** XVIII **·** XIX **·** XX **·** XXI |

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**ICCROM** (engelsk: International Centre for the Study of the Preservation and Restoration of Cultural Property) – Romasenteret – er en selvstendig vitenskapelig internasjonal institusjon med 136 medlemsland, grunnlagt av UNESCO på den niende generalforsamlingen i New Delhi i 1956 og etablert i Roma i 1959. Den har som formål å fremme forskning og kunnskap om restaurering og konservering av verdensarven. Organisasjonen er finansiert av UNESCO samt bidrag fra medlemslandene. Den er den eneste organisasjonen i sitt slag, med mandat til å fremme bevaring av alle typer kulturarv, både den som kan flyttes og den som står fast. 

Organisasjonens generalforsamling består av representanter fra alle 136 medlemsland. De legger strategien for arbeidet, vedtar budsjett for toårsperioder ansetter direktør og velger rådsmedlemmer. Rådet består av eksperter på sine fagområder fra ulike deler av verden. Navnet ICCROM ble skapt i 1978 og er en sammenstilling av Romasenteret, som var det korte navnet som gjerne ble brukt i stedet for det lange og «The International Centre for Conservation» som var en annen kortform som ble brukt. 

Organisasjonen har delt ut ICCROM-prisen hvert annet år siden 1979. Rådet nominerer og stemmer på en eller to kandidater, som så får prisen på generalforsamlingen året etter.

Eksterne lenker
---------------

* ICCROMs hjemmeside (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Denne artikkel er syvende kapittel av **ICD-10** klassifiseringen.

H00-H59 – Sykdommer i øyet og øyets omgivelser
----------------------------------------------

### H00-H06 – Sykdommer i øyelokk, tåreapparat og øyehule

### H10-H13 – Sykdommer i conjunctiva

### H15-H22 – Sykdommer i senehinne, hornhinne, regnbuehinne og strålelegeme

#### H20 – Iridosyklitt (Regnbuehinnebetennelse)

### H25-H28 – Sykdommer i linse

### H30-H36 – Sykdommer i årehinne og netthinne

#### H33 – Netthinneløsning og netthinnerift

Eksklusiv: H35.7 – Retinal pigmentepitelløsning
### H40-H42 – Glaukom

### H43-H45 – Sykdommer i glasslegeme og øyeeple

### H46-H48 – Sykdommer i nervus opticus og synsbaner

### H49-H52 – Øyemuskelsykdommer og forstyrrelser i binokulærfunksjon, akkomodasjon og brytning

#### H52 – Brytningsforstyrrelser og akkommodasjonsforstyrrelser

H52.0 – Hypermetropi (Langsynthet)
H52.1 Myopi (Nærsynthet) 
Eksklusiv: H44.2 – Degenerativ myopi
H52.2 – Astigmatisme
H52.3 – Anisometropi og aniseikoni
H52.4 – Presbyopi
H52.5 – Akkommodasjonsforstyrrelser
H52.6 – Andre brytningsforstyrrelser
H52.7 – Uspesifisert brytningsforstyrrelse
### H53-H54 – Synsforstyrrelser og blindhet

### H55-H59 – Andre sykdommer i øyet og øyets omgivelser

Kilder
------

* KITHs ICD-10 søkeverktøy

| * v
* d
* r
Kapitler av ICD-10-klassifiseringen |
| --- |
| I **·** II **·** III **·** IV **·** V **·** VI **·** VII **·** VIII **·** IX **·** X **·** XI **·** XII **·** XIII **·** XIV **·** XV **·** XVI **·** XVII **·** XVIII **·** XIX **·** XX **·** XXI |

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**Ángel Melogno** (1905–1945) var en uruguayansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam. 

Melogno ble olympisk mester i fotball under OL 1928 i Antwerpen. Han var med på det uruguayanske laget som vant fotballturneringen foran Argentina og Italia. Uruguays vei til finalen var seier over Nederland med 2-0, seier mot Tyskland i kvartfinalen med 4-1 og i semifinalen beseiret de Italia med 3-2. I finalen møtte de Argentina og kampen endte 1-1. Ny finalekamp tre dager senere, 13. juni, som de vant med 2-1 og Uruguay forsvarte sin olympiske tittel fra forrige OL i Paris.

Melogno var også med i troppen til Uruguays landslag under VM 1930 i Uruguay, men han spilte ikke i noen kamp.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1928 Nederlands flagg Amsterdam - **Gull** i fotball Uruguays flagg Uruguay

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID f5889ae8[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ángel Melogno – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ángel Melogno – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Ángel Melogno – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Ángel Melogno – FBref Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Uruguays tropp – VM i fotball 1930 Vinnere (1. tittel) |
| --- |
| 
* Mb Andrade
* An Anselmo
* Ke Ballestrero
* An Calvo
* Ke Capuccini
* An Castro
* An Cea
* An Dorado
* Fo Fernández
* Mb Gestido
* An Iriarte
* Fo Mascheroni
* Mb Melogno
* Fo Nasazzi (k)
* An Petrone
* Mb Píriz
* Fo Recoba
* Mb Riolfo
* An Saldombide
* An Scarone
* Fo Tejera
* An Urdinarán
* Landslagstrener: Suppici

 | Flagget til Uruguay |
**Charles Brooker** (født 25. mars 1932) canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.

Brooker vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det canadiske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Sovjetunionen og USA. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Canada vant tre og tapte to kamper i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks. OL-turneringen var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1956 Italias flagg Cortina d'Ampezzo - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. 1 2   «Olympedia – Charlie Brooker», verkets språk engelsk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charles Brooker – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Charles Brooker – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Charles Brooker – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Charles Brooker – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Charles M. Bruff**, kjent som **rettskjemiker Bruff** (født 15. januar 1887 i Kristiania, død 17. oktober 1955 i Oslo) var Norges første og mellomkrigstidens fremste rettskjemiker.

Bruff var utdannet ved Chalmers tekniska Högskola i Göteborg, og var i årene 1915 til 1947 overlærer i kjemi ved Oslo Handelsgymnasium. Bruff arbeidet fra 1908 i privat praksis med rettskjemi og skriftundersøkelser. I 1921 ble han autorisert som rettskjemiker.

Han skal ha figurert som sakkyndig ca. 15 000 større og mindre kriminalsaker, på oppdrag fra politi og påtalemyndighet. Han var regnet som ekspert på å avsløre falske underskrifter.

Bruff forbindes med begrepet *«de tause vitner»* Bruffs forhold til politiet skaffet ham internasjonalt ry, og han ble av Den internasjonale Kriminalkommisjon utnevnt til medlem av et råd som kommisjonen skulle søke assistanse hos i kriminaltekniske spørsmål. Han kunne i så måte minne litt om en etterforsker av Scotland Yards format.

Hans selvbiografiske bok *De tause vitner* kom i 1949, ført i pennen i samarbeid med datiden fremste kriminalreportere Georg Svendsen og Fridtjof Knutsen.

Bruff var involvert i alle de store kriminalsaker i mellomkrigstiden. som Rustad-mordet, Køber-saken og Mary-saken

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Charles Mackenzie Bruff, Norsk biografisk leksikon ID Charles\_M\_Bruff, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni
 |
**Avdeling Q** er en bokserie av den danske forfatteren Jussi Adler-Olsen.

Serien handler om kriminaletterforsker og antihelt Carl Mørck og hans medhjelpere Hafez el-Assad og Rose Knudsen (fra og med bok 2). De tre utgjør til sammen den nyopprettede «Avdeling Q» i Danmarks krimavsnitt, som tar for seg foreldede saker av særlig alvorlig karakter.

Serien er planlagt med ti bøker. Foreløpig inngår følgende bøker

* *Kvinnen i Buret* - 2006
* *Fasandreperne* - 2008
* *Flaskepost fra P* - 2009
* *Journal 64* - 2012
* *Marco-effekten* - 2013
* *Den grenseløse* - 2014
* *Selfies* - 2017
* Offer 2117 - 2019
* Natriumklorid - 2022

Filmrettigheter
---------------

Filmrettighetene til bøkene om «Avdeling Q» er kjøpt opp av Lars von Trier og Peter Aalbæk Jensens selskap Zentropa. Planen er å filmatisere de fire første bøkene. *Kvinnen i buret* kom i 2013 og *Fasandreperne* kom 28. november 2014 på norske kinoer. *Flaskepost fra P* kom ut 6. mai 2016 (Norge). Fjerde film i serien *Journal 64* kom ut i 2018 og *Marco-effekten* i 2021.

**Roller**

Carl Mørk - Nikolaj Lie Kaas

Hafez el-Assad -Fares Fares

Rose Knudsen - Johanne Louise Schmidt

Referanser
----------

1. ↑  Jussi Adler-Olsen om ny bog: Jeg vrider mere og mere på gashåndtaget - dr.dk 26. august 2014
2. ↑  Alle ville have en bid af Jussi-land i Avedøre - politiken.dk 26. november 2012
*Se også ordfører Karl Akre (Rendalen)*

**Karl Akre** (født 26. mars 1840, død 14. mars 1912 i Vadsø) var en norsk lærer og politiker fra Alta i Finnmark. Han representerte Venstre.

Han var lærer i Alta fra 1859, lærer og klokker i Kjelvik i 1862. Året etter ble han uteksaminert fra Tromsø seminar. I 1865 ble han ansatt som andrelærer ved folkeskolen i Vadsø, førstelærer fra 1884. Han ble styrer ved skolen i 1911.

Akre var medlem av bystyret i Vadsø fra 1869 til 1910. Han var formann i skolestyret og forlikskommissær. I 1875 ga han og Ananias Brune ut to nummer av bladet Finnmarkingen på et landsmål preget av nordnorsk dialekt. Ottar Grepstad mener Akre «må ha vore en av de første folkevalde som sette landsmålet på prent».

I perioden 1886–1888 var Karl Akre valgkretsen Hammerfest, Vardø og Vadsø sin representant på Stortinget. Der var han medlem av konstitusjonskomiteen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 23[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Grepstad, Ottar:*Avisene som utvida Noreg*, s. 44

Kilder
------

* Lindstøl, Tallak:*Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914
* Grepstad, Ottar:*Avisene som utvida Noreg*. 2010

Eksterne lenker
---------------

* (no) Karl Akre hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |