recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Stubbefreser i gang med å frese en stubbe etter trefelling.
En **stubbefreser** eller **stubbefres** er en maskin for fjerning av stubber. Når et tre felles står stubben og rotsystemet igjen. Før stubbefreseren ble oppfunnet brukte arbeidere å grave opp stubben og dens rotsystem for hånd. Dette var et tungt og tidkrevende arbeid. Ved stubbefresing ligger det igjen flis etter stubben, denne flisen kan brukes som biodrivstoff, fylles i hullet etter stubben eller brukes som kompost. Maskinen har en roterende stålskive med skarpe tenner, dette kalles for fresehjul. Når skiven roterer og trykkes mot stubben freser skiven treverket til små biter. Fresehjulet kan kontrolleres av hydrauliske stempler som skyver fresehjulet mot stubben. En annen gammel metode for å fjerne stubbene var ved å helle petroleum over og brenne stubbene. Dette var en lite miljøvennlig og effektivt metode, samtidig som faren for skogbranner var stor. Et moderne alternativ for å fjerne stubber er å bruke nitrogenbaserte midler for å dekomponere stubben. Denne metoden fungerer svært bra og er miljøvennlig, men den er tidkrevende og er lite egnet for bedrifter som arbeider innenfor trepleie og stubbefjerning.

Historie
--------

I 1956 oppfant Vermeer Manufacturing Co. Gründer Gary Vermeer den første moderne stubbefreseren. En viktig innovasjon var et det kun behøvdes en person for å bruke maskinen, istedenfor flere personer som tidligere og mer tidkrevende metoder krevde. Vermeers maskin var den første som anvendte en horisontalt bevegelig rotor, samtidig som den kan bevege seg vertikalt. Enkelte moderne maskiner kan frese stubben ned til 60 cm under bakken for å få med seg alle rot-rester. Stubbefreseren ble utviklet på 1950-tallet av Gary Vermeer. Under en test av en prototype-stubbefres flyttet operatøren feil spak på maskinen, dette førte til at fresehjulet gikk i en annen retning. Ettersom stubbefreseren da skar fem ganger raskere, hadde et nytt design blitt utviklet. Hvordan fungerer en stubbefres? En stubbefres fungerer ved at et roterende blad flytter seg horisontalt frem og tilbake mens det freser bort øvre del av stubben. Ettersom stubben synker i høyde så senker operatøren fresehjulet ved hjelp av en hydraulisk spak. Jobben er ferdig når stubben er freset ned til 10 til 50 cm under bakken.

Modeller
--------

**Håndstyrt stubbefres:** I likhet med designet på gressklippere og snøfresere krever denne typen at operatøren går bak maskinen og manuelt manøvrerer den.

**Selvgående stubbefres:** Denne typen stubbefres er brukervennlige og velegnet for profesjonelle bedrifter. Selvgående stubbefresere kommer frem på trange steder der andre og større maskiner kan ha problemer. Disse stubbefreserene er konstruert for et tyngre arbeid.

**Aggregat – stubbefres:** Denne modellen er beregnet påmontert på annen maskin, for eksempel traktor, gravemaskin eller minilastere (Skid Steer).

Kilder
------

* Vermeer - Stump Cutters
* Legends of stump grinding
* En historie om innovasjon Arkivert 31. juli 2018 hos Wayback Machine.
* Utviklingen av stubbefreseren
**Salve Johannessen Kallevig** (født 1732, død 4. februar 1794) var en norsk forretningsmagnat og direktør i Arendal.

Slekt, segl og våpenskjold
--------------------------

Han ble døpt i Øyestad 17. februar 1732, og var sønn av sjøkaptein og kjøpmann Johannes Salvesen Kallevig (1699–1786) og Johanne Nilsdatter Nørholm (1697–1776). De bodde på Trommestadgården på Hisøy. Moren nedstammer fra den adelige slekten Benkestok, hvis stamfar Trond Tordsson Benkestok, satt i riksrådet i 1472. For Salve Kallevig har vi slektstavle 26 ledd tilbake til Olav den hellige. Faren tok borgerskap i Arendal i 1727.

Salve Kallevig brukte et segl med et våpenskjold som senere er brukt av etterkommere som slektsvåpen. Våpenet har i skjoldet en stående vær (saubukk) som holder et venstre skråstilt splittflagg med et kors. På hjelmen er hjelmtegnet en oppvoksende vær mellom to vinger. Våpenets heraldiske farger (tinkturer) er ukjente.

Våpenfiguren er en variant av det kristne symbolet Agnus Dei (Guds lam). Figuren skal muligens henspille på fornavnet *Salve* (latin: frelst) som en form for talende våpen.

**Våpenet er med i:**

* Riksarkivets seglsamlinger
* Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969 (2. opplag 1976), side 135 med henvisninger
* Herman L. Løvenskiold: *Heraldisk nøkkel*, Oslo 1978, side 21 under Agnus Dei

Ekteskap og barn
----------------

Salve Kallevig giftet seg etter kongebrev 28. oktober 1761 med Else Sophie Mortensdatter Michelsen fra Grimstad, datter av Morten Michelsen og Johanne Christine Rasch. Sammen fikk de åtte barn, men bare to vokste opp: Bodil Marie Kallevig (1771–1825) og Morten Michael Kallevig (1772–1827). Hans stemor, som var barnløs, opprettet i 1786 en kontrakt med Kallevig at om han tok av seg henne og begravet henne, så fikk han hele arven hennes. I 1762 kjøpte han et hus i Stranden i Arendal, hvor han og hans hustru flyttet inn.

Arbeid
------

Kallevig var skipsreder, trelasthandler, jordeier og kommisjonær i Arendal. Han fikk borgerbrevet 7. august 1758. Kallevig ble en av byens mest ansette menn, og var lenge overformynder. Han eide gården Kallevig på Hisøy, som var en del av Trommestadgården. Han bygget en skipskran i 1790 på Kallevigholmen, hvor han også hadde et skipsverft. I 1792 grunnla han selskapet Salve Kallevig & Søn, som eksisterte helt frem til 1962, da den daværende eieren Johannes Salve Kallevig døde. Selskapet var Arendals største rederi i 1815, og sønnen Morten Michael ble Arendals mest velstående mann.

Kilder
------

* Haagen Krog Steffens: *Norske Slægter 1912*, Gyldendalske Boghandel, Kristiania 1911
* O.A. Aalholm: *Om Sørensens fra Brattekleiv Gjervoll- og Songeætten (Tromø-Arendal) 1440-1940*, Arendal 1942
* H.T.Gram: *Familien Kallevig*, 1988

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
Utsikt over Vetulonia.
Lokaering av provinsen Grosseto
**Vetulonia**, tidligere kalt for *Vetulonium* eller *Vatluna*, var en etruskisk oldtidsby i Etruria, Italia, på det sted som i dag er dekket av den moderne landsbyen Vetulonia. Opp til 1887 hadde landsbyen navnet *Colonnata* og *Colonna di Buriano*: stedet er for tiden en *frazione* av kommunen Castiglione della Pescaia med rundt 400 beboere.

Landsbyen ligger 300 meter over havnivået, omtrent 16 km direkte nordvest for Grosseto på nordøstsiden av åsene som går fra den flate Maremma og danner forhøyingen Castiglione.

Historie
--------

Vetulonia har etruskiske opprinnelse. Den greske skribenten Dionysios fra Halikarnassos plasserer byen innenfor den latinske forbundet mot Roma på 600-tallet f.Kr.. I henhold til Silius Italicus overtok romerne deres magistrat-insignier, liktorenes stav og *fasces* og *curulestol* fra Vetulonia. I 1898 ble det i en grav på stedets *necropolis* avdekket en bunt med jernstaver med tobladet øks i midten. Plinius den eldre og Klaudios Ptolemaios siterer også byen. De rike innredningene i to graver vitner om byens betydning.

Den cyklopisk mur.
Den såkalte *Mura dell'Arce* (cyklopisk mur) dateres sannsynligvis fra ca. 400-tallet f.Kr. og flyfoto har avslørt ytterligere utstrekninger som viser Vetulonias politiske og kommersielle betydning, blant annet var den kjent for sin gullsmeder. Under Romerriket sank dens betydning, også grunnet spredning av malaria. Lite er kjent fra middelalderens Vetulonia: den ble bestridt av abbedene av San Bartolomeo di Sestinga og Lambardi-familien i Buriano, og ble tatt i besittelse av kommunen Massa Marittima i 1323. Ni år senere ble den overført til Siena.

Stedet for oldtidsbyen skal ligge på Poggio Castiglione i nærheten av Massa Marittima, hvor det er levninger var bygninger, muligens bymuren. Byen ble omdøpt til Vetulonia ved kongelig påbud i 1887. De kulturgjenstandene som ble avdekket på gravlunden, hvor mer enn 1000 graver er blitt utgravd, er nå i museer i Grosseto og Firenze. Den viktigste gravene, i dette «rikeste og mest interessante gravgruppe i nordlige Etruria». ble dekket som en gravhaug og danner fortsatt en fremtredende kjennetegn i landskapet.

Referanser
----------

1. ↑  Dionysios, *iii.52*.
2. ↑  *Punica VIII.485ff*
3. ↑  Larissa Bonfante Warren, i anmeldelsen av Giovannangelo Camporeale: *La Tomba del Duce*, Vetulonia vol. I (Istituto di studi etruschi ed italici) Florence: Olschki) 1967, i *American Journal of Archaeology* 73.4 (Oktober 1969:484.

Litteratur
----------

* MysteriousEtruscans.com: Vetluna (Roman Vetulonia)
* LacusCurtius website: Vetulonia
* (Assiciazione pro Loc di Vetulonia)Vetulonia on-line
* Dr. Maria Grazia Celuzza, «Vetulonia» (Italiensk)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
«Moland» har flere betydninger.

**Moland** er en tidligere kommune i Aust-Agder. 

Kommunevåpen for den tidligere selvstendige kommunen Moland i Aust Agder, fra 1992 del av storkommunen Arendal.
1. januar 1992 ble Moland, Hisøy, Tromøy og Øyestad kommuner slått sammen med Arendal til den nye Arendal kommune.

Moland kommune ble opprettet som egen kommune 1. januar 1962 ved en sammenslåing av kommunene Stokken, Flosta og Austre Moland (tidl. Østre Moland), samt Strengereid krets i Tvedestrand kommune. 

Eydehavn var kommunesenteret. Kommunen hadde 8.148 innbyggere i 1992, og arealet var 134,63 km².

Ordførere i Moland kommune
--------------------------

* 1962-63: Thor Lund (Ap)
* 1963-67: Thor Lund (Ap)
* 1967-71: Thor Lund (Ap)
* 1971-75:
* 1975-79: Ingar Olsen (Ap)
* 1979-81: Tore A. Liltved (H)
* 1981-83: Leif B. Svendsen (KrF)
* 1983-87: Thor Lund (Ap)
* 1987-89: Thor Lund (Ap)
* 1989-92: Sigurd Ledaal (H)

Eksterne lenker
---------------

* Arkiver etter Moland kommune på Arkivportalen

Portal: Arendal

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Landskap i Norge** er, i motsetning til Sverige og Finland, ikke en offisiell betegnelse på nåværende eller tidligere administrative provinser, men kan brukes i den rent språklige, beskrivende betydningen, i naturgeografisk eller historisk forstand. 

Norge har mange daler som kan kalles landskap. Historisk, og i en nordisk sammenheng, ender landskapsnavn ofte på etterstavelsene *-land* eller *-fylke*, noe som peker tilbake på de gamle småkonge- og jarledømmene fra før Norges samling. Noen er gamle folkeland, som Romerike, raumenes rike, eller Hadeland, hadenes land. Flere av disse landskapene finnes den dag i dag. Landskap må likevel ikke forveksles med fylke eller landsdel, selv om noen gamle landskapsnavn er tatt i bruk som fylkesnavn. Lenge ble Norge delt i Det søndenfjeldske og Det nordenfjeldske. Navnene som brukes i dag på de ulike landsdeler i Norge er, med ett unntak, ikke gamle. Bare navnet Trøndelag har en eldre historie enn 1800-tallet; Vestlandet, Østlandet, Nord-Norge og Sørlandet ble tatt i bruk på 1800–1900-tallet. 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * Agder
* Fosen eller Fosna
* Gauldalen
* Gudbrandsdalen
* Hadeland
* Haugalandet
 | * Hedmarken
* Helgeland
* Hordaland
* Hålogaland
* Innherred eller Innherad
* Jæren
 | * Lofoten
* Namdalen
* Nordland
* Nordmøre
* Numedal
* Ofoten
* Ringerike
 | * Romerike
* Romsdal
* Ryfylke
* Salten
* Solør
* Sunnmøre
 | * Toten
* Trøndelag
* Valdres
* Vesterålen
* Østerdalen
 |

Se også
-------

* Stift
* Amt
* Fylke
* Region
* Landskap (ulike betydninger)
* Landskap
* Villmark
* Naturlandskap
* Kulturlandskap
* Kulturmiljø
* Landskapsmaleri
* Distrikter i Norge

Referanser
----------
Estlands store riksvåpen
Byen Revals segl, 1340
**Estlands riksvåpen** består av tre heraldiske blå leoparder med røde tunger på gullfarget bakgrunn, omgitt av eikegrener. Sentralmotivet er hentet fra Danmarks riksvåpen, etter dansk overherredømme i 14. århundre. Parlamentet i den uavhengige estiske republikken vedtok riksvåpenet 19. juni 1925. Da Estland igjen ble uavhengig 1990, ble riksvåpenet gjeninnført ved lov av 6. april 1993.

Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk
-----------------------------------------

Sovjetrepublikkens våpen 1940-1990
Republikkens riksvåpen ble byttet ut da Estland var okkupert av Sovjetunionen fra 1940. Det viser en oppadstigende sol, framhevet ved solstråler, de kommunistiske symbolene hammer og sigd og rød stjerne omgitt av kornaks og en kvist fra et nåletre. Aksene og kvisten er omgitt av et bånd med tre tekster: «Eesti NSV» for *Eesti Nõukogude Sotsialistlik Vabariik*, *Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk*; «Пролетарии всех стран, соединяйтесь!» for *Proletarer i alle land, foren dere* på russisk; 
«Kõigi maade proletaarlased, ühinege!», samme motto på estisk.

| * v
* d
* r
Europeiske riksvåpen |
| --- |
| 
* Albania
* Andorra
* Belarus
* Belgia
* Bosnia-Hercegovina
* Bulgaria
* Danmark
* Estland
* Finland
* Frankrike
* Færøyene
* Hellas
* Irland
* Island
* Italia
* Kasakhstan
* Kroatia
* Latvia
* Liechtenstein
* Litauen
* Luxembourg
* Malta
* Moldova
* Monaco
* Montenegro
* Nederland
* Norge
* Polen
* Portugal
* Nord-Makedonia
* Romania
* Russland
* San Marino
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Spania
* Storbritannia
* Sveits
* Sverige
* Tsjekkia
* Tyrkia
* Tyskland
* Ukraina
* Ungarn
* Vatikanstaten
* Østerrike

 |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Ruinene av Clun Castle.   Penny Mayes (2003)
**Clun Castle** er en borgruin i Clun i Shropshire. Den eies av hertugen av Norfolk, som fikk det overdratt sammen med tittelen baron Clun, og bestyres av English Heritage.

Borgen ble oppført av Picot de Say, en normannisk baron, omkring 1100. Det var da en kraftig *motte-and-bailey*-konstruksjon, med to borggårder. Området han bestyrte var et grensebaroni, kjent som Honour of Clun, hvilket betydde at egne lover gjaldt der. I 1196 ble borgen beleiret av waliserne, og deretter kom det på FitzAlanslektens hender. De grunnla også byen Clun, og bygde om slottet som ble en viktig administrativ bygning. 

FitzAlanslekten oppgav slottet i 1270-årene for å konsentrere ressursene på Arundel Castle. Etter at de forlot det begynte det å forfalle. I det 16. århundre flyttet de siste beboere ut, og kronen tok over. 

I 1894 ble det kjøpt av Henry Fitzalan-Howard, 15. hertug av Norfolk, en etterkommer av den opprinnelige FitzAlanslekten. Deler av den sentrale festningen og noe av ringmuren står, og er åpent for publikum.

Referanser
----------

1. ↑   National Heritage List for England[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Husmannsplassen Lia i Gjerstad kommune. Ukjent fotograf. Foto fra Riksantikvarens arkiv.
**Melaaslia**, også kjent som *Melåslia* eller bare *Lia*, er en tidligere husmannsplass under gården Melås i Gjerstad kommune i Agder. Husene på plassen er i årene fram mot 2017 restaurert på en forbilledlig måte og eierne ble i 2018 tildelt Aust-Agder fylkeskommunes kulturvernpris. Plassen ligger uten bilvei i ei bratt li og ble fraflyttet i 1985.

Husmannsplassen er vanskelig å datere, opplysningene varierer mellom 1775 og 1820. Mye tyder på at plassen er ryddet og bebygd en gang mellom 1799 til 1801. 

Bygningene består av innhus (våningshus) og uthus med fjøs og løe. Våningshuset er laftet og med utvendig kledning. Det spesielle er at bygningen er isolert med kumøkk mellom tømmerveggen og kledningen, og denne isolasjonsmetoden er også benyttet ved restaureringen. En antar at kumøkka ble bearbeidet på forhånd til en mørtel-liknende konsistens før den ble kastet på veggene. Kledningsbordene ble så spikret på. Rommet mellom tømmer og kledning ble da fylt med kumøkk. Dette ga en tettere og tykkere vegg som også var diffusjonsåpen. Taket ble under restaureringen igjen tekket med flis slik det var tidlig på 1900-tallet. 

Aust-Agder fylkeskommune og Kulturminnefondet har støttet restaureringen økonomisk. 

Dagens eiere vil gjerne at plassen skal brukes til formidling av historien om husmannsplasser og husmannsvesenet.

Litteratur
----------

* Fortidsminneforeningen, avd. Aust-Agder, Årsskrift 2017.

Referanser
----------

1. ↑  «Lia». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 22. mai 2020.
2. ↑  Torgrim Landsverk.. Arkivert fra originalen 29. juni 2018. Besøkt 29.06.2018.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  Torgrim Landsverk m. fl. (2017). «Husmannsplassen Lia i Gjerstad». *Fortidsminneforeningen, avd. Aust-Agder, Årsskrift 2017*.

Eksterne lenker
---------------

* www.husmannsplassen.com
***Det Nye*** er et norsk blad for unge jenter, og utgis av forlaget Egmont Publishing[].

Bladet inntok salgshyllene for første gang i mars 1957, med en smilende ungpike med et par robuste treski på forsiden. Det kostet den gang 75 øre. Det Nye var i en periode på 1980-tallet særlig kjent for sine utvalgte modeller med tittelen «Det Nye Piken» og «Det Nye Gutten». Bladet har siden gått bort fra denne kåringen. Fram til 1989 kom bladet ut ukentlig.

Bladet inneholder lett underholdningsstoff, som mote, samliv, skjønnhet, helse i tillegg til tyngre reportasjer og hjertesaker. Bladet hadde frem til utgangen av 1980-årene unge jenter mellom 16-20 år som sin målgruppe, men har i senere år rettet seg i større grad mot unge voksne kvinner i aldersgruppen fra 18-29 år. Fra 2018 utgis Det Nye åtte ganger i året.[]

Redaktør er Madeleine Strand og redaksjonssjef er Bahare Viken.

Strand leder også søsterbladet ***Det Nye Shape Up*** som kommer elleve ganger årlig (per 2017).

I november 2019 ble det besluttet at papirutgaven av Det Nye skal legges ned.

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

### *Det Nye*

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| * 2005: 62 284
* 2006: 59 023
* 2007: 52 798
* 2008: 46 035
* 2009: 42 521
* 2010: 36 321
* 2011: 34 741
* 2012: 30 712
* 2013: 27 670
* 2014: 29 988
* 2015: 25 645
* 2016: 23 827
* 2017: 16 474
* 2018: 11 429
 | 

|  |
| --- |
|  |
| Utviklingen i opplag fra 2005 |

 |

### *Det Nye Spesial / Shape Up*

* 2013: 18 640
* 2014: 27 222
* 2015: 26 015
* 2016: 24 822
* 2017: 21 045
* 2018: 16 396
* 2019: 14 846
* 2020: 14 365
* 2021: 11 506

Referanser
----------

1. 1 2   (på en, fr, es, zh-hans, ar) *The ISSN portal*, Paris: ISSN International Centre, ISSN 1819-1819, ISSN 0048-122X, Wikidata Q70460099,
2. 1 2 3 4  ; arkiveringsdato: 25. november 2019; besøksdato: 25. november 2019; arkiv-URL: .
3. ↑  «Ny redaktør i Det Nye». Arkivert fra originalen 12. februar 2015.
4. ↑  Astrid-Helen Holm (25. november 2019). «Slutt for Det Nye - vi tar et tilbakeblikk på magasinet gjennom tidene». Side2. Besøkt 25. november 2019.
5. ↑  MBLs nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** ISSN **·** ISSN
 |
**Byron *Brad* McCrimmon** (født 29. mars 1959 i Saskatchewan, død 7. september 2011 utenfor Jaroslavl, Russland) var en canadisk ishockeyspiller og -trener. Han spilte for Boston Bruins, Philadelphia Flyers, Calgary Flames, Detroit Red Wings, Hartford Whalers og Phoenix Coyotes og spilte 1 222 NHL-kamper mellom 1979 og 1997. I løpet av sin NHL-karriere scoret han totalt 81 mål og 322 assists. Han vant Stanley Cup med Calgary Flames i 1989, som han også var kaptein. Etter sin aktive spillerkarriere ble han trener. Han var assistenttrener for New York Islanders, Calgary Flames Atlanta Thrashers og Detroit Red Wings. I mai 2011 signerte McCrimmon en kontrakt som hovedtrener for KHL-laget Lokomotiv Jaroslavl.

Død
---

I september 2011 var McCrimmon om bord i et passasjerfly som styrtet i byen Jaroslavl klokken 16:05 MSK under en flyvning mellom Yaroslavl-Tunoshna lufthavn (IAR) og Minsk-1 internasjonale lufthavn (MHP). Hans lag Lokomotiv Jaroslavl var på vei til en bortekamp i Minsk. Etter å ha tatt av fra flyplassen, klarte ikke flyet å nå en tilstrekkelig høy høyde og krasjet i en ledning før det krasjet inn i Volga-elven.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 76130192, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Eurohockey.com, Eurohockey.com spiller-ID 510670, besøkt 25. april 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «AviationSafetyNetwork». aviation-safety.net. Besøkt 7. september 2011.
4. ↑  «Målvakten Stefan Liv död i rysk flygolycka». SvD.se. Besøkt 7. september 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brad McCrimmon – National Hockey League (NHL) Rediger på Wikidata

* (en) Brad McCrimmon – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Brad McCrimmon – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Brad McCrimmon – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Brad McCrimmon – Legends of Hockey Rediger på Wikidata

* (en) Brad McCrimmon – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

* (en) Brad McCrimmon – Eliteprospects.com (personale) Rediger på Wikidata
Norges fiskerihøgskole Foto: Trond Trosterud 
**Norges fiskerihøgskole** (NFH) er en del av Fakultet for biovitenskap, fiskeri og økonomi ved Universitetet i Tromsø. NFH opprettet i 1972 som en paraplyorganisasjon for fiskeriforskning. Høgskolen hadde avdelinger ved universitetene i Bergen og Tromsø, og ved Norges tekniske høgskole (NTH) og Norges Handelshøyskole (NHH).

I 1988 ble NFH omorganisert og inkorporert i Universitetet i Tromsø. NFH var i en årrekke organisert som et fakultet under ved UiT Norges arktiske universitet. NFH hadde våren 2022 til sammen 145 ansatte årsverk og 400 studenter, og ca 50 doktorgradsstudenter. Til og med våren 2022 har NFH uteksaminert nær 1500 kandidater på hovedfags-, master- og doktorgradsnivå. Etter omorganisering ble NFH en enhet under det nye Fakultet for biovitenskap, fiskeri og økonomi (åpnet 1. august 2009).

*Marbio* er en forskningsgruppe og analyseplattform for marine bioaktive naturstoffer ved UiT. Marbio har kontorer og laboratorier i Siva innovasjonssenter i Tromsø, og er administrativt underlagt Norges fiskerihøgskole (NFH) ved Fakultet for biovitenskap, fiskeri og økonomi (BFE). Marbio ble opprettet i 2004, og deler laboratorier med Marbank, en nasjonal marin biobank som driftes av Havforskningsinstituttet.[]

Forskningsfartøy
----------------

NFH har fire forskningsfartøy av ulik størrelse:

* F/F «Helmer Hanssen» (64 meter)
* F/F «Hyas» (12 meter)
* F/F «Børtingen» (6,7 meter)
* F/F Beret Paulsdatter 27 meter (kommer desember 2022)

Alumni
------

* Bård Misund
* Paul Birger Torgnes

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Gotfred Eugen Bentzen** (født 22. juni 1852 i Fredrikshald, død 7. januar 1937 i Oslo) var en norsk lege. Han var medisinaldirektør (helsedirektør) 1891–1894, stadsfysikus (fylkeslege) i Christiania/Oslo 1894–1927 og president i Den norske lægeforening 1906–1907. Han var sentral i planleggingen av etableringen av epidemilasarettet på Ullevål, det senere Ullevål sykehus, og var lasarettets overlege og leder fra etableringen i 1887 og frem til 1891. Han var dermed Ullevål sykehus' første overlege og direktør. Han en foregangsmann innenfor sosialmedisin og hygiene, og med en rekke internasjonale verv. Allerede som student mottok han universitets gullmedalje for sin anatomiske avhandling.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Gotfred Eugen Bentzen, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  (no) Gotfred Bentzen i Store norske leksikon
3. ↑  (no) Gotfred Bentzen i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF
 |
**Laktoseintoleranse** er redusert egenskap til å fordøye laktose, som er det dominerende sukkeret i melk. De fleste med laktoseintoleranse kan drikke ca. 1/4 liter melk per dag uten å få problemer, men ved et høyere inntak kan det danne seg luft i magen med påfølgende vondt og eventuelt diare.

Andre melkeprodukter som yoghurt har mindre laktose i seg enn melk, mens harde oster kan være helt fri for laktose. I laktoseredusert melk er laktosen spaltet, slik at mennesker med intoleranse kan drikke den.

Laktoseintoleranse er ikke det samme som melkeallergi. 

Fra fødselen produseres enzymet laktase i tynntarmen hos mennesker og andre dyr. Dette enzymet er en forutsetning for å fordøye morsmelk. Det produseres mindre laktase etter avvenning og overgang til et mer voksent kosthold. I store deler av verden synker laktaseverdiene hos barn fra to til åtte års alder. Hos tenåringer og unge voksne er produksjonen redusert til 1/10 av spedbarnsnivået. Verdien holder seg så stabil resten av livet.

I mange områder i verden er det derfor normalt at voksne ikke drikker særlig melk. I USA regner man med at melk gir fordøyelsesproblemer hos 50 % av alle av spansk herkomst og minst 75 % av alle av afrikansk, asiatisk og innfødt amerikansk herkomst.

Laktasenivået holder seg typisk høyt for befolkningsgrupper som tidligere har hatt begrenset mulighet for å dyrke jord på grunn av klima eller andre årsaker og dermed vært avhengig av melk fra dyr for å overleve. I Skandinavia ligger andelen med laktoseintoleranse på ca. 5 %, i Sentral-Europa øker den til ca. 15 % og er på over 50 % i Sør-Europa. Den er på 70–90 % i Afrika (med unntak av mange nomadegrupper), 80 % i Sentral-Asia, 90 % i Øst-Asia, 30 % i Nord-India, 70 % i Sør-India og 65 % i Sør-Amerika.

Enkelte studier har også vist at ved å drikke en mindre mengde melk flere ganger i løpet av dagen over flere uker kan man trene opp bakteriene til å fordøye melken mer effektivt.

Referanser
----------

1. ↑  *Studies on the etiology of milk intolerance in Japanese adults*, Yoshida Y, Sasaki G, Goto S, Yanagiya S, Takashina K, Gastroenterol Jpn.;10(1):29-34, 1975.
2. ↑  Gene Expression: Lactose tolerance/intolerance Arkivert 21. april 2007 hos Wayback Machine..
3. ↑  Purdue University: Lactose intolerance? Drink more milk Arkivert 21. april 2007 hos Wayback Machine..

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Svelvik Tennisklubb** (stiftet 24. mai 1929) er en tennisklubb i Svelvik i Drammen kommune.

Historikk
---------

Konstituerende møte ble avholdt 24. mai 1929 og kontorsjef Thoresen ble valgt til første formann.

Tomt for én tennisbane ble kjøpt av Svelvik Gartneri, med forkjøpsrett til ytterligere én bane, og 26.juni samme året sto klubbens grusbane ved det som i mange år var Svelvik Barnehage ferdig for offisiell åpning. Anleggskostnad beløp seg til kr 2 333,28. (jf. kostnadene for klubbens baner på Ebbestad som i 1985 kostet ca. kr 225 000,-).

Medlemstallet første året var 32. De betalte kontingent à kr 20,- hver, kr 10,- for juniorer og kr 5,- i «indskrivingspenge».

Tennisklubbens første lover ble vedtatt på generalforsamlingen 10. januar 1930.

I 1938 ble tennisklubben opptatt i Norges Tennisforbund. En del spillere var da aktive utenfor klubben. Men 1. januar 1940 meldte man seg ut igjen, da det kun var trimspillere i klubben. Som i de fleste andre idrettslag lå aktiviteten nede mellom 1940 og 45. Under krigen passet kommunen på å overta klubbens tomt for kr. 643,48. I 1947 kjøpte tennisklubben tilbake tomta, nå fra Svelvik Papirfabrikk, hvor for øvrig direktør Hans Nelson spilte en viktig rolle som økonomisk støtte for klubben i flere vanskelige år. I 1945 måtte banene gjennomgå en større opprusting.

Referanser
----------

1. ↑  «Historikk». *Svelvik Tennisklubb*. Arkivert fra originalen 24. juni 2021. Besøkt 19. februar 2019.
**Jentefilm** (engelsk *Chick flick*) er et begrep som blir brukt for å beskrive en film som i hovedsak skal appellere til tenåringsjenter eller kvinner. Begrepet ble brukt aller først på 1980-tallet, for å beskrive filmer som *Dirty Dancing* og *Pretty Woman* som begge appellerer til kvinner. En jentefilm inneholder ofte oppturer og nedturer, gjerne når det gjelder kjærlighet, og filmene inneholder i mange tilfeller mye humor. Mange jentefilmer blir også klassifisert som en romantisk komedie, hvor det fortelles som en kvinne som har trøbbel med kjærligheten, på en humoristisk måte. 

Det trenger ikke bare handle om kjærlighet i jentefilmer. *Mean Girls* er en typisk jentefilm, hvor du blir dratt tilbake til High School, og alt dramaet som skjer der. Ofte er den kvinnelige karakteren en sterk kvinne som overvinner all motgang hun møter, når sine mål og får en lykkelig slutt. Filmene *Love And Other Drugs* og *The Backup Plan* har typiske eksempler på en sterk, kvinnelig karakter som overvinner all motgangen hun møter, og som får en lykkelig slutt.

Selv om jentefilmsjangeren ofte kritiseres som tankeløse, kjedelige og klissete er «typiske» jentefilmer fortsatt svært populært. Det kommer stadig nye jentefilmer som blir veldig populære og som selger masse.
**Horch** var et tysk bilmerke, stiftet av August Horch (1868–1951) i november 1899 i Köln i bydelen Ehrenfeld. Horch hadde før det jobbet for Carl Benz. I 1902 flyttet han produksjonen til Reichenbach im Vogtland i Sachsen. Etter å ikke ha blitt godt mottatt der grunnla han i 1904 **August Horch & Cie. Motorwagenwerke AG** i Zwickau sammen med lokale investorer. I 1909 røk August Horch uklar med de andre eierne av selskapet og måtte forlate selskapet som var oppkalt etter han. Han grunnla et nytt bilmerke der han oversatte navnet sitt, som er tysk imperativ av verbet «å lytte» («horchen»), til latin: audi.

Etter å ha startet med mindre biler med svake motorer kom i 1906 den første sekssylindre motoren og de var de første til å bruke motorer med åtte sylindre i serieproduksjonen (1923). Horchs biler ble større utover 1920-tallet og konkurrerte etterhvert i luksussegmentet med Mercedes-Benz. I juni 1932 gikk Horch, på forslag av Sächsische Staatsbank, sammen med de tre andre saksiske bilprodusenter: Audi, DKW og Wanderer til Auto-Union, logoen med fire ringer gjenspeiler de fire foretak. 

Produksjonen fortsatte under de fire merkenavn med Horch for luksussegmentet. Her hadde merket en markedsandel over 50% på 1930-tallet (i Tyskland). Hos Horch ble også de berømte racingbilene under konsernnavnet Auto-Union utviklet under ledelse av Ferdinand Porsche. 

Under andre verdenskrig ble hele konsernet leverandør til Tysklands Wehrmacht og all sivil produksjon opphørte i 1940. Mot slutten av krigen ble fabrikkene bombet og sterkt skadet. Med beliggenhet i den sovjetisk kontrollerte delen av Tyskland kom en deling av virksomheten. Auto-Union konsernet flyttet til Vest-Tyskland og etablerte seg i Ingolstadt. Horch fabrikken ble overtatt av *VEB HORCH Kraftfahrzeug- und Motorenwerke Zwickau* og produserte i første omgang lastebiler. I 1954 begynte man med produksjonen av Horch P 240, en internasjonal konkurransedyktig bil i øvre mellomklasse. Siden Auto Union protesterte mot bruken av navnet Horch ble den i 1957 omdøpt til Sachsenring. 

* Horch 350 (ca. 1930)Horch 350 (ca. 1930)
* Horch 470 Cabriolet (1931)Horch 470 Cabriolet (1931)
* Auto Union Typ C (1936)Auto Union Typ C (1936)
* Horch 853A Sport-Cabriolet (1938)Horch 853A Sport-Cabriolet (1938)
* Horch P 240 (1954)Horch P 240 (1954)
* En plakett til minne om August Horch i Ehrenfeld, Köln, TysklandEn plakett til minne om August Horch i Ehrenfeld, Köln, Tyskland

Se også
-------

* Auto Union
* Liste over tyske biler

Eksterne lenker
---------------

* (en) Horch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
**Rød-grønn** er en betegnelse som brukes i ulike sammenhenger i politikken. Innenfor politikken er *grønn* en symbolfarge for partier med en sterk miljøprofil (med grønn ideologi) og for partier som definerer seg selv til sentrum i politikken mens *rød* er en symbolfarge for partier på venstresiden. Internasjonalt brukes uttrykket *rød-grønn* vanligvis om koalisjoner eller andre former for samarbeid mellom sosialdemokratiske og grønne partier, med Gerhard Schröders regjering som det mest kjente eksempelet. Etter tysk mønster har uttrykket blitt brukt om flere andre konstellasjoner i andre land som involverte grønne partier.

Norge
-----

Uttrykket *rød-grønn* har på norsk blitt brukt i flere sammenhenger, bl.a. om samarbeidet mellom Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet. Ettersom De Grønne ikke inngikk i samarbeidet skiller denne bruken seg fra slik begrepet brukes i andre europeiske land.

I tillegg bruker Sosialistisk Venstreparti (SV) fargene rødt og grønt i sin egen visuelle profil.

Se også
-------

* Trafikklys-koalisjon
* Jamaica-koalisjon
Vertikal skala viser arbeidsledige (U=Unemployment)  
Horisontal skala viser ledige stillinger (V=Vacancies)
En **Beveridge-kurve** eller **uv-kurve** er en grafisk framstilling som viser forholdet mellom arbeidsledighet og ledige stillinger i et land eller i en region. Den viser hvordan arbeidsmarkedet fungerer og om det er balanse mellom tilbud og etterspørsel etter arbeidskraft.

Kurven ble lansert i 1958 og ble i 1980-årene oppkalt etter den britiske økonomen og sosialreformatoren William Henry Beveridge (1879–1963).

Beveridge-kurven kan brukes til å analysere ulike typer arbeidsledighet. Strukturledighet oppstår når det er et misforhold mellom kvalifikasjonene som arbeidsgivere etterspør og kvalifikasjonene som arbeidssøkere har. Friksjonsledighet oppstår når det tar tid for arbeidssøkere å finne en passende jobb eller for arbeidsgivere å finne en passende kandidat. Konjunkturledighet oppstår når det er en nedgang i den økonomiske aktiviteten som reduserer etterspørselen etter arbeidskraft.

Beveridge-kurven er oppkalt etter den britiske økonomen William Henry Beveridge.

Referanser
----------

1. ↑  Dow, J. C. R.; Dicks-Mireaux, L. A. (1958). «The Excess Demand for Labour. A Study of Conditions in Great Britain, 1946-56». *Oxford Economic Papers*. 1. 10: 1–33. ISSN 0030-7653. Besøkt 8. september 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Beveridge curve – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**«A Picture of You»** er en amerikansk popsang med melodi og tekst av John Beveridge og Peter Oakman, som ble gjort kjent av Joe Brown and the Luvvers.

En versjon med amerikanske Jay Barry ble utgitt på singlen ABC 10154 i 1960. 

Britiske Joe Brown and the Luvvers har også spilt inn «A Picture of You». Den ble utgitt på singlen Piccadilly 7N35047 og LP-platen med samme navn (Golden Guinea CGL0146) i 1962.

En versjon med amerikanske Robert Gordon ble utgitt på LP-platen *Bad Boy* (RCA AFL 1-3523 (USA), RCA PL 13523 (Storbritannia)) i 1980.

Norsk versjon
-------------

Eldar Vågan har skrevet en norsk tekst på dialekt. Den norske tittelen er «Bilde ta deg». Vazelina Bilopphøggers har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen *24 timers service* (Philips 6327  026) i 1980. Produsent var Jan Paulsen.

Listeplasseringer
-----------------

Browns versjon kom på den britiske singlelisten 19. mai 1962 og lå der i 19 uker med nummer to som høyeste plassering.

LP-platen *A Picture of You* kom på den britiske albumlisten 1. september 1962 og lå der i 29 uker med nummer tre som høyeste plassering.

Referanser
----------

1. ↑  Diskografier og annet go'-stoff for samlere
2. ↑  «Diskografier og annet go'-stoff for samlere». Arkivert fra originalen 30. september 2008. Besøkt 29. august 2009.
3. ↑  Chart Stats - Joe Brown - A Picture Of You
4. ↑  Chart Stats - Joe Brown - A Picture Of You
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Albanias flagg Albania |
| Friidrett |
| Middelhavslekene |
| Bronse | Almería 2005 | 400 meter |

**Klodiana Shala** (født 22. august 1979 i Tirana) er en albansk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Hun har representert Albania ved tre olympiske leker, fra 2000 til 2008.

Karriere
--------

Shala deltok i sitt første OL ved Sommer-OL 2000 i Sydney. I innledningsheatet løp hun på 56,41, og kom sist i sitt heat. 

Hun deltok også ved EM i friidrett 2002, VM i friidrett innendørs 2003 og VM i friidrett innendørs 2004, men ble også i disse mesterskapene slått ut i innledningsheatet. 

I 2004 deltok hun ved sitt andre OL, da hun deltok ved Sommer-OL 2004 i Athen. Denne gangen deltok hun på 400 meter hekk. Hun løp på 1.00,00, og kom på sisteplass av de seks deltakere som stilte til start i sitt innledningsheat. Dermed gikk hun ikke videre i konkurransen. På samme måte gikk det også ved EM i friidrett innendørs 2005, der hun ble slått ut i innledningsheatet. 

Hennes eneste større, internasjonale mesterskapsmedalje fikk hun ved Middelhavslekene 2005 i Almería i Spania. Her fikk hun bronse på 400 meter, bak de to greske utøverne Dimitra Dova og Phara Anacharsis. Shala satte her ny personlig rekord, med tiden 53,23.

Ved VM i friidrett innendørs 2006 og EM i friidrett 2006 ble hun igjen slått ut i innledningsheatet, men ved EM 2006 løp hun inn på 52,86, som var ny personlig rekord på 400 meter. 

Hun deltok ved sitt tredje OL da hun representerte Albania under Sommer-OL 2008, der hun ble utslått i de innledende rundene. Denne gangen løp hun på 54,84 sekunder. Året etter deltok hun ve EM i friidrett innendørs 2009, der hun løp på 55,70 i innledningsheatet, som var den svakeste tiden av de som deltok, og hun gikk ikke videre til semifinalen.

Referanser
----------

1. ↑  Centro de Documentación y Exposición de los Juegos Mediterráneos - *400m Women Final*, besøkt 25. februar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Klodiana Shala – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Klodiana Shala – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Klodiana Shala – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Klodiana Shala – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Klodiana Shala – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos All-Athletics.com Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Gambia Senior Secondary School** er en videregående skole i bydelen Box Bar i Banjul i Gambia. Skolen har sitt opphav fra en misjonsskole opprettet i 1876, og fikk navnet *Gambia High School* i 1959. Med over 1700 elever er undervisningen delt på dag- og kveldsundervisning for utnyttelse av lokalene.

Gambia SSS ligger i samme gate som St Augustine’s Senior Secondary School, Box Bar Road.

Historie
--------

The Gambia Senior Secondary School stammer fra en misjonsskole opprettet i Dobson Street i Banjul i 1876 av misjonærer som var følgere av John Wesleys preken. I 1898 ble skolen gjenåpnet som *the Methodist Boys' High School*. I 1915 åpner *the Girls High School* i byggene til det som per 2022 er *Albion Lower Basic School*. De to skolene for gutter og jenter ble slått sammen i 1959 under navnet *the Gambia High School* og flyttet til en tomt ved krysset mellom hovedveien South Bank Road mot Banjul sentrum og Box Bar Road.

I 1994 ble navnet endret til *Gambia Senior Secondary School*, i tråd med føringene i en ny utdanningsreform i landet.

Referanser
----------

1. 1 2   accessgambia.com: Gambia Senior Secondary School, Banjul. hentet 11. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Gambia Senior Secondary School (arkivert)
En sykkelbutikk i Wales
En sykkelreparatør i en sykkelbutikk
Liggesykler utstilt i en sykkelbutikk
Sykler, samt spinning- og ergometersykler
En **sykkelbutikk** er en butikk som spesialiserer seg på salg av sykler, sykkeldeler og tilbehør. Det kan enten være en uavhengig butikk eller del av en kjede, og kan være en fysisk og/eller nettbutikk. Noen butikker har også eget sykkelverksted med reparatører som utfører vedlikehold, eller personer som kan hjelpe med tilpasning og veiledning.

Noen butikker spesialiserer seg på ett eller flere aspekter av sykling, som landevegssykling, triatlon, tursykling, BMX, terrengsykling, og så videre. Mer spesialiserte typer sykler kan inkludere tandem-, ligge-, og sammenleggbare sykler, eller fjernt relaterte produkter etthjulssykler og rullebrett.

Store generelle sportskjeder er i noen tilfeller hovedkonkurrentene til spesiailiserte sykkelbutikker.[]

I syklingens lavsesong velger noen sykkelbutikker å fokusere på andre idretter, og i Norge er det eksempler på butikker som skifter fokus til ski og andre vinteridretter.

Se også
-------

* Avhoppsgir
* Sykkel
* Sykkeldeler
* Sykkelkjøkken
* Sykkelramme
* Sykkelreparatør
* Sykkelverktøy
* Sykling

Referanser
----------

1. ↑  «Mother Earth News: How to start your own small-town bicycle shop». Besøkt 20. januar 2009.
2. ↑  «ERA Ski & Bike: Era's focus is on custom pro level racing bikes». Besøkt 18. januar 2009.
3. ↑  «Bike Alley: BMX Headquarters». Besøkt 18. januar 2009.
4. ↑  «Tandem Cycle Works of Colorado». Arkivert fra originalen 23. januar 2009. Besøkt 18. januar 2009.
5. ↑  «Bicycle Man: We Have The Largest Selection of Recumbents in New York State». Besøkt 18. januar 2009.
6. ↑  «Foldabikes: Ninety nine percent of all Foldabikes' sales are Bromptons». Besøkt 18. januar 2009.
7. ↑  «RD Bike Shop: Unicycles, Tandems, Trikes and Folding Bikes». Arkivert fra originalen 6. mai 2009. Besøkt 18. januar 2009.
|  |
| --- |
|  |
| **Norgesdokumentarv** |

**Sydpolbrevet** er brevet Roald Amundsen på sin Fram-ekspedisjon la igjen på Sydpolpunktet i 1911 etter at han var den første som kom til polen. Det var adressert «Deres Majestet», Kong Haakon VII, og ble plukket opp av Robert Falcon Scott og Terra Nova-ekspedisjonen en måned senere og så igjen av blant annet Tryggve Gran da Scott-partiet omkom på polisen.

Brevet består av ett ark tekst, to konvolutter, en tøymappe og to fotografier og er datert 15. desember 1911. Det er en del av Norges dokumentarv, et register over de viktigste dokumentene i norsk historie. Registeret er en nasjonal utgave av UNESCOs Verdensminne-program (*Memory of the World*).

Funnet av brevet er beskrevet i Scotts dagbok. Gran skriver også om brevet da de fant Scott-partiet. Det ble så bragt til ekspedisjonens vinterkvarter og lagt i en konvolutt og adressert til Kong Haakon med frimerker. Mest sannsynlig ble det så bragt til England før Norge. Kong Olav V overleverte brevet som en del av kongegaven til Universitetsbiblioteket i 1973. I dag finnes brevet i Nasjonalbiblioteket.

Referanser
----------

1. ↑  «Sydpolbrevet fra Roald Amundsen til Kong Haakon 1911 - Norges dokumentarv - kulturradet.no». *www.kulturradet.no*. Arkivert fra originalen 5. oktober 2015. Besøkt 20. mai 2016.
2. ↑  Nasjonalbiblioteket. «Sydpolbrevet - Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 20. mai 2016.
**Carrick-a-Rede** taubroen er ligger nær Ballintoy i County Antrim, Nord-Irland. Broen forbinder fastlandet med den lille øya Carrickarede (fra irsk: Carraig a 'Ráid). Den strekker seg over 20 meter og har en høyde på 30 meter over klippene nedenfor. Broen er hovedsakelig en turistattraksjon og eies og vedlikeholdes av National Trust. I 2018 hadde broen over 485 000 besøkende. Broen er åpen hele året (med forbehold om vær), og folk kan krysse den mot betaling.

Historie
--------

Det antas at det er laksefiskere som har bygget broer over til øya i over 350 år. De har hatt mange former gjennom årene. På 1970-tallet hadde den bare ett rekkverk og store hull mellom plankene. En ny bro, som tåler opp til ti tonn, ble bygd ved hjelp av lokale klatrere og rappellister i 2000. En annen ble bygget i 2004 og tilbød både besøkende og fiskere en mye tryggere passasje til øya. Det nåværende av ståltau og douglasgran ble laget av Heyn Construction i Belfast og satt opp tidlig i 2008 til en kostnad på over £ 16.000. Det har vært mange tilfeller der besøkende, ikke kunne ta turen tilbake over broen, har måttet hentes fra øya med båt. 24. mai 2017 avslørte en rutinemessig inspeksjon at broens strukturelle tau hadde blitt ødelagt av hærverk. The National Trust kunngjorde at broen ville bli stengt i lengre tid. Dagen etter ble det imidlertid kjent at konstruksjonsingeniører hadde fullført reparasjoner, og at broen hadde blitt åpnet igjen.

* Broen og øyaBroen og øya
* Taubroen i 2018Taubroen i 2018
* Broen i 2010Broen i 2010
* Broens i 2004Broens i 2004
* Carrick-a-Rede taubroen, 2007Carrick-a-Rede taubroen, 2007
* Carrick-a-Rede, fargelagt bilde, ca1890-1900Carrick-a-Rede, fargelagt bilde, ca1890-1900
* Gammelt bilde fra ca. 1888Gammelt bilde fra ca. 1888

Referanser
----------

1. ↑  «Carraig an Ráid/Carrickarade Island». *Logainm.ie* **(irsk)**. Besøkt 27. juni 2021.
2. ↑  «Carrick-a-Rede». *National Trust* **(engelsk)**. Besøkt 27. juni 2021.
3. ↑  «ALVA | Association of Leading Visitor Attractions». *www.alva.org.uk*. Besøkt 27. juni 2021.
4. ↑  McCreary, Mark (29. juni 2016). «Brave or bonkers? Rope bridge pics to make you shudder...». *BelfastLive* **(engelsk)**. Besøkt 27. juni 2021.
5. ↑  «Carrick-a-Rede Rope Bridge | Scenic Attractions Ireland». *www.irishtourism.com*. Besøkt 27. juni 2021.
6. ↑  «New Rope Bridge For Carrick-a-Rede | Culture Northern Ireland». *web.archive.org*. 9. juni 2008. Arkivert fra originalen 9. juni 2008. Besøkt 27. juni 2021.
7. ↑  «World’s Scariest Bridges». *Travel + Leisure* **(engelsk)**. Besøkt 27. juni 2021.
8. ↑  «Vandalism closes Carrick-a-Rede Rope Bridge | National Trust». *web.archive.org*. 25. mai 2017. Archived from the original on 25. mai 2017. Besøkt 27. juni 2021. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
9. ↑  «Rope bridge closed after vandals try to cut it down - Herald.ie». *archive.md*. 25. mai 2017. Archived from the original on 25. mai 2017. Besøkt 27. juni 2021. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Mar-a-Lago** (engelsk uttale: /mɑɹ.ə.lɑ.goʊ/) er en eiendom i Palm Beach i Florida. Den ble bygget fra 1924 til 1927 av Marjorie Merriweather Post, som så for seg eiendommen som en fremtidig vinterferiebolig for amerikanske presidenter. Eiendommen eies av Donald Trump per 2022.

Donald Trump kjøpte denne eiendommen i 1985, da området var i forfall, for 10 millioner dollar. Deretter brukte han mange millioner dollar på å pusse opp området, før hotellet ble omgjort til en klubb i 1995. Siden 1995 har medlemmer av klubben blant annet kunnet leie rom, spa-opphold, tennis-områder og andre fasiliteter.

Mar-a-Lago Club hadde 29,7 millioner dollar i bruttoinntekter i perioden juni 2015 til mai 2016. Klubben hadde en omsetning på 25,1 millioner dollar i kalenderåret 2017, 22 millioner dollar i inntekter i 2018, og 21,4 millioner dollar i 2019.

Donald Trump skal ha fått utbetalt en forsikringssum på 17 millioner dollar på grunn av skader på Mar-a-Lago-anlegget etter orkansesongen i Atlanterhavet i 2005. Forsikringsbeløpet skulle dekke skader på landskapet, tak og vegger på eiendommen, lekkasjer, kunstverk som veggtepper og malerier, fliser og omfattende erosjon. Trump mottok kritikk da det ble hevdet at skadene var mye mindre enn det han hadde oppgitt.

I september 2019 ble Mar-a-Lago den primære residensen for Donald Trump og hans kone Melania Trump, som tidligere hadde bodd i New York City. Lovligheten av å benytte eiendommen som fast bopel er omstridt, fordi Donald Trump i 1993 undertegnet en "bruksavtale" med byen Palm Beach, Florida som endret kategoriseringen av Mar-a-Lago fra en enebolig til en privat klubb. Denne avtalen spesifiserte blant annet at gjestene, inkludert Donald Trump selv, aldri kunne bli boende ved klubben mer enn tre uker sammenhengende. I desember 2020 leverte naboer til Mar-a-Lago et brev til byen Palm Beach, hvor de skrev at byen burde varsle Trump om at han ikke kan bruke denne eiendommen som sin faste bolig.

Referanser
----------

1. ↑  Draper, Robert (18. mai 2016). «Mr. Trump’s Wild Ride». *The New York Times*. ISSN 0362-4331. Besøkt 18. mai 2016.
2. ↑  «For Irma vs. Mar-a-Lago, the smart money is on Trump's house». *Chicago Tribune*. Besøkt 4. juli 2022.
3. ↑  Stapleton, Christine. «Revenues continue downward slide at Trump's Mar-a-Lago». *The Palm Beach Post* **(engelsk)**. Besøkt 4. juli 2022.
4. ↑  «Trump took $17 million in insurance for damage few remember». *AP NEWS* **(engelsk)**. 21. august 2021. Besøkt 4. juli 2022.
5. ↑  Haberman, Maggie (17. desember 2020). «A 27-year-old agreement may prevent Trump from living at Mar-a-Lago.». *The New York Times* **(engelsk)**. ISSN 0362-4331. Besøkt 4. juli 2022.

Litteratur
----------

* *Florida*, DK Øyenvitne Reiseguider, 2004, pg. 117
* *Den Trumps*, Gwenda Blair, 2000, pg. 364

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mar-a-Lago – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |