recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Det samfunnsøkonomiske overskuddet kan illustreres i et tilbuds- og etterspørselsdiagram som summen av produsent- (blått areal) og konsumentoverskuddet (rødt areal).
**Samfunnsøkonomisk overskudd** eller **total velferd** er i nyklassisk økonomi lik summen av produsent- og konsumentoverskuddet. Konsumentoverskuddet er forskjellen mellom konsumentenes samlede betalingsvilje for det de konsumerer av et gode, og det de faktisk betaler for godet; produsentoverskuddet er tilsvarende differansen mellom hva produsentene totalt får betalt for godene de produserer, og hva de hadde vært villig til å produsere godet for.

Grad av **samfunnsøkonomisk effektivitet** brukes også som en betegnelse på samfunnsøkonomisk overskudd; full samfunnsøkonomisk effektivitet innebærer at det samfunnsøkonomiske overskuddet er maksimert. Ved full samfunnsøkonomisk effektivitet følgende tre betingelser er oppfylt:

* Paretooptimal ressursallokering på produksjonssiden: En kan ikke omfordele innsatsfaktorene i produksjonen på en slik måte at det kan produseres mer av én vare uten at produksjonen synker av en annen vare.
* En kan ikke oppnå større behovstilfredsstillelse ved å endre sammensetningen i produksjonen.
* Paretooptimalitet på konsumentsiden: Det er ikke mulig å øke behovstilfredsstillelsen for én konsument uten at behovstilfredsstillelsen minker for en annen.

Det samfunnsøkonomiske overskuddet vil være maksimert når grensekostnaden er lik 
grensenytten. I et tilbuds- og etterspørselsdiagram for et marked med fullkommen konkurranse er grensenytten gitt ved etterspørselskurven, mens grensekostnaden er lik tilbudskurven. Den økonomiske likevekten i et slikt marked vil derfor være der grensenytten er lik grensekostnaden. Ergo vil det samfunnsøkonomiske overskuddet være maksimert i et marked i likevekt under fullkommen konkurranse. Enhver inngripen i et slikt marked gjennom innføring av skatter,
avgifter, subsidier eller tilsvarende vil gi tap av samfunnsøkonomisk overskudd. Under ufullkommen konkurranse, slik som monopolistisk konkurranse, vil derimot markedslikevekten *ikke* maksimere det samfunnsøkonomiske overskuddet, og inngripener i markedet (eksempelvis Pigou-skatter eller oppløsning av monopol) vil potensielt kunne øke eller maksimere overskuddet.

Samfunnsøkonomisk overskudd er et sentralt begrep i forbindelse med kostnad-nytte-analyse av et (offentlig) tiltak, for eksempel et veiprosjekt.

Referanser
----------

1. 1 2  McConnell, Brue og Flynn (2009), s. 197.
2. 1 2 3  «Gjeldende rett». *NOU 2012: 7: Mer effektiv konkurranselov*. Regjeringen.no. Besøkt 29. april 2017.
3. ↑  McConnell, Brue og Flynn (2009), s. G-1.

Litteratur
----------

* McConnell, Campbell R.; Brue, Stanley L.; Flynn, Sean M. (2009). *Economics: Principles, Problems, and Policies* (18. utgave). New York: McGraw-Hill. ISBN 9780697797537

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** HDS
 |
**Gematri** (fra hebr.  גימטריה, *gimatr-ja*) er en hermeneutisk teknikk hvor man tilskriver bokstaver sifferverdier og bruker verdiene til å tolke teksten ved hjelp av tallsymbolikk. Grunnlaget for dette er at i noen skriftspråk hadde man ikke egne tall, men ga bokstavene sifferverdier og brukte dem som tall, jfr. romernes tallsystem. Andre eksempler er gresk, hebraisk og futharken. Gematri er vanlig innen jødisk og islamsk mystikk og til tider innen noen kristne kretser.

Eksempelvis kan man tolke et navn ved hjelp av summen av bokstavenes sifferverdier og ut fra det si noe om personens egenskaper. Et av de mest kjente eksemplene finner vi i Bibelen:

> Det sørger for at alle - små og store, rike og fattige, frie menn og treller - får et merke på sin høyre hånd eller på pannen.  
> 
> 
> 
> Og ingen kan kjøpe eller selge uten å ha dette merket: dyrets navn eller det tall som svarer til navnet.  
> 
> Her trengs det visdom. Den som har forstand, han får regne ut dyrets tall! For det er et menneskes tall, og tallet for det er 666.
> 
> 
> 
> Johannes' åpenbaring kapittel 13, vers 16-18
> 
> 

Ved å finne et tallsystem og et regelsett som passer kan nesten hvilket som helst navn få den egenskapen man ønsker. Noen eksempler:

* En av pavens titler skulle angivelig ha vært "VICARIVS FILII DEI" (Guds sønns stedfortreder - tittelen finnes ikke i eldre kilder og synes å ha oppstått i antikatolsk hensikt) og om man summerer de romerske sifrene i den tittelen blir det  
 V+I+C+I+V+I+L+I+I+D+I = 5+1+100+1+5+50+1+1+500+1 = 666.
* Hebraisk for Keiser Nero er "ksr nwrn" og skal også gi 666.
* Dersom vi setter A=101, B=102 o.s.v. får vi at summen av HITLER = 666.

Referanser
----------

1. ↑  Haraldsø, Brynjar (1925-2004) (1999). *Fagord i teologi og kristendomskunnskap*. Oslo: Lunde. s. 80. ISBN 8252032486.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
Eksempel på koplingsskjema
**Koplingsskjema** er et slags kart over elektriske koplinger som viser hvordan de forskjellige elektriske komponentene er koplet sammen. I elektronikkens barndom var dette en måte for selvbyggere til å kunne bygge og vedlikeholde egne apparater. 

Komponentene er vist som symboler, der resistorer er sikksakklinjer og kondensatorer er to parallelle streker på tvers (variabel motstand eller kondensator har en skråpil over), og forbindelsene vises som streker, der en bue over en rett strek betyr at det ikke skal koples. For oversiktens skyld er alle ledninger fremstilt som rette linjer med vinkler på 90 grader. Komponentene er navngitt enten med effekttall eller typebenevnelse.

I dag brukes skjemaene til en viss grad til konstruksjonstegninger for større apparater. Deretter blir skjemaet overført til bunnplater (breadboard), der komponentene stikkes fast fra toppen, mens ledningsforløpet er påført/sølvmalt under, og lodding foretas ved forsiktig dypping i smeltet tinn. Boardene kan så festes i et kabinett, der større enkeltdeler får egen plass. Noen boards er laget som utskiftbare moduler. Mange komponenter i dagens apparater består av ferdig sammensatte avanserte funksjoner, der en tidligere måtte bygge slike ting fra bunnen av. Dette er bl.a. en del av forklaringen på forskjellen mellom de første datamaskinene (en etasje i en kontorblokk) og dagens i mobiltelefonformat. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
***De Nygifte*** er et skuespill av Bjørnstjerne Bjørnson, utgitt i 1865. Handlingen er lagt til en embetsfamilie i samtiden.

Stykket hadde urpremiere på Kristiania Theater 20. desember 1865 under forfatterens egen ledelse.

Francis Bull skriver i innledningen til ***Bjørnstjerne Bjørnson. Samlede digter-verker*** at «"De Nygifte" utkom i november 1865, og gjorde straks stor lykke; det blev samtidig antatt til opførelse både i Stockholm, Kjøbenhavn og Kristiania, noget som intet norsk digterverk før hadde opnådd, og snart kom det også på scenen i Bergen, Trondhjem, Göteborg, Linköping o.s.v.» (xxx)

Bull skriver også «I Mathildes skikkelse har Bjørnson formodentlig også villet vise sit publikum hvordan et digterverk kunde komme til at gripe ind i menneskeskjæbner.» (xxxii)

Handling
--------

Skuespillet består av to akter, som finner sted med ett års mellomrom. Begynnelsen av første akt foregår i en rikt møblert stue, hjemme hos en lensmann og hans kone. Datteren deres Laura har nettopp giftet seg, og bor sammen med sin nye ektemann Aksel hjemme hos foreldrene. De har også Lauras venninne, den ugifte kvinnen Mathilde, boende hjemme hos seg - som hjalp Aksel med å overbevise Laura om å gifte seg med henne. I den første scenen sitter Lauras far og leser avisen, mens Laura og moren hennes diskuterer sistnevntes skrantende helse. Av hensyn til moren sin mener Laura at hun og ektemannen ikke burde gå til en sammenkomst som skal finne sted samme kveld, og som vennene deres har arrangert til ære for dem.

Men Laura og Aksel begynner snart å krangle, og Aksel ber igjen Mathilde om hjelp til å få Laura til å være lojal mot ham i stedet for ovenfor foreldrene hennes. Mathilde kvier seg imidlertid for å støtte Aksel i en sånn situasjon. Aksel sier til svigerfaren at de heller burde flytte til hovedstaden, fordi Aksel må arbeide der. Selv om svigerfaren kraftig motsetter seg dette, men Aksel bestemmer seg likevel for å reise og at Mathilde burde reise sammen med ham og Laura.

Ett år senere er Lauras foreldre på besøk hos Laura og ektemannen hennes i hjemmet deres, på et noe overraskende besøk. Det eldre ekteparet er på vei til Italia, og besøket innledes med to tekster som blir lest høyt for seerne. Den første teksten var en novelle fra en avis, hvis handling er strålende lik Aksel og Lauras historie - men hvor den unge kona i historien egentlig ikke elsker ektemannen sin. Mathilde leser teksten høyt for Laura, men Aksel har tidligere også lest historien. Men historien irriterer Aksel, fordi han mener at den ser ut til å forutsi at hans eget ekteskap kommer til å mislykkes.

Rolleliste
----------

* Amtmannen
* Fruen
* Laura, deres datter
* Axel, hennes mann
* Mathilde, hennes venninne

Eksterne lenker
---------------

* Utgaven fra 1865 hos Nasjonalbiblioteket.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Tanysphyrini** er en artsfattig gruppe av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea).-. Artene finnes gjerne på fuktige steder.

Utseende
--------

Små til middelsstore, avlange snutebiller. Snuten er ganske lang og krum, og de knebøyde antennene sitter festet nær spissen. På farge er de oftest mørke, brunlige, gjerne med mønster dannet av lyse skjell. **Hodet** (bortsett fra snuten) er temmelig kort og bredt, med middelsstore, flate fasettøyne. Snuten er vanligvis lengre enn hodet og brystskjoldet til sammen. Antennenes første ledd (skaftet) er gjerne omtrent like langt som resten av antennen. **Brystskjoldet** (pronotum) er omtrent så langt som bredt, med rundede sider. Oversiden er kraftig punktert og har ofte et mønster av lyse skjell. **Dekkvingene** er bredere enn brystskjoldet, med markerte skuldre, parallellsidige i de fremre tre fjerdedelene, tilspisset bakerst. De har tydelige punktrekker og vanligvis et mønster av lyse skjell som noen ganger dekker det meste av overflaten. **Beina** er middels lange og ganske kraftige. Lårene er fortykkede, vanligvis uten tenner på undersiden. Framleggene (*protibiae*) ender i en kraftig, innoverrettet pigg. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite (*pseudotetramere* føtter). Det tredje leddet er tolappet, og det ytterste leddet tynt og sigdformet.

Levevis
-------

Som de fleste snutebiller er de planteetere. Slekten *Tanysphyrus* spesialiserer seg på flytebladplanten andmat (*Lemna* spp.).

Systematisk inndeling / norske arter
------------------------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Schönherr, 1825
					- Underfamilien Erirhininae Schönherr, 1825
						* Stammen **Tanysphyrini** Gistel, 1856
							+ Slekten *Brachygyius* Marshall, 1939 - 2 arter
							+ Slekten *Cenchrena* Pascoe, 1874 - 4 arter
							+ Slekten *Glaridorhinus* Kolenati, 1858 - én art
							+ Slekten *Tanysphyrus* Germar, 1817 - 5 arter, i Norge:
								- *Tanysphyrus lemnae* (Paykull, 1792)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tanysphyrini* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Tanysphyrini* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Tanysphyrini* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Tanysphyrini* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Tanysphyrini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bilder: *Tanysphyrus lemnae*: .
**Smyril Line** er et færøysk rederi som knytter Færøyene til nabolandene. Selskapet ble etablert i 1982. Smyril er færøysk for dvergfalk.

I begynnelsen av juni 1983 ble ferjetrafikken mellom Færøyene og utlandet satt i drift med MS «Norröna» (1983), den tiligere MS «Gustav Vasa» som ble innkjøpt fra rederiet Lion Ferry og ombygd. Høsten året etter åpnet rederiets første kontor i utlandet i Bergen i Norge. I årene 1985- og 86 ble også et eget kontor i Reykjavík åpnet, og ferjeterminalen i Hanstholm i Danmark ble tatt i bruk.

10. april 2003 ble dagens ferge MS «Norröna» satt i trafikk, den erstattet fergen fra 1983 med samme navn. 2008 ble Scrabster i Skottland og Bergen anløpt for siste gang. I 2012 ble kontoret i Danmark flyttet fra Hanstholm til Hirtshals.

Ukentlige anløpshavner
----------------------

* Færøyenes flagg Tórshavn, Færøyene
* Islands flagg Seyðisfjörður, Island
* Danmarks flagg Hirtshals, Danmark

Galleri
-------

* 
* 
*

Referanser
----------

1. 1 2  «Broytingar ár fyri ár». Smyril Line. Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 31. mars 2015.
2. ↑  «Summer ferry sailings cancelled». BBC. 11. november 2008. Besøkt 30. mars 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Smyril Line – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |

Portal: Færøyene
*Marskalk Ustinov* forlater Norfolk, Virginia i 1989
Krysseren i 2018, etter modernisering
**«Marskalk Ustinov»** (russisk: Маршал Устинов) er en krysser av Slava-klassen i Russlands marine. Det russiske navnet til skipstypen er *Gvardeysky Raketnyy Kreyser* (GRKR), som betyr "Garde missilkrysser". Skipet er oppkalt etter Dmitrij Ustinov, en tidligere sovjetisk forsvarsminister. Kryssern har et deplasement på 11 280 tonn, er 186 meter lang, 21 meter bred og 43 meter høy med en topphastighet på 32 knop. *Marskalk Ustinov* er underlagt 43. missilskipdivisjon i Nordflåten, som har hjemmehavn i Severomorsk sammen med Nordflåtens hovedkvarter.
Etter at amerikanske bombefly landet på Ørland flystasjon i februar 2021, ble fartøyet observert vest for Fiskerhalvøya nær norskegrensen.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Q38590953*; besøksdato: 9. november 2018.
2. ↑  «USAs bombefly lander i Norge – samtidig snoker et russisk missilskip ved grensen i nord». *www.vg.no*. Besøkt 14. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marshal Ustinov (ship, 1982) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* FAS.org Arkivert 24. februar 2007 hos Wayback Machine.
* GlobalSecurity.org
**Gustav Philipp Wedel-Jarlsberg til Philippsburg, Evenburg og Nesse** (1706–1738) var en tysk baron. 

Gustav Philipp var sønn av senere kommanderende general i Norge, Erhard Frederik Wedel-Jarlsberg og riksgrevinne Maria Juliane Freydag til Gödens. Han ble dansk hoffjunker og adelig assessor ved det østfrisiske hoff.

Han giftet seg i september 1729 med Magdalene Elisabet friherreinne von Closter. Året etter lot han i Øst-Friesland oppføre en trefløyet enetasjes bygning med høyt mansardtak som ble navngitt Philipps-Burg. Her døde han i 1738, mens enken døde samme sted i 1762. De ble begge bisatt i familiekrypten i Reformierte Kirche i Loga, hvor Gustav Philipps sarkofag stadig kan ses.

Referanser
----------

1. ↑  «Wedel» (PDF). *Danmarks Adels Aarbog*. 1997-1999: 620. 2000.
2. ↑  «Stadt Leer. Dorferneuerungs-/-entwicklungsplanung für die Ortsteile Loga und Logabirum» (PDF). Besøkt 5. november 2023.
3. ↑  Regina Ströbl, Andreas Ströbl, Dana Vick und Julian Wiethold (2017). «Grafengruft in neuer Würde – die Grablege derer von Ehrentreuter / von Wedel unter der reformierten Kirche in Loga / Leer» (PDF). Konrad Theiss Verlag. Besøkt 5. november 2023.
**Kristin Regine Solberg** (født 1968) er teatersjef for Sydsamisk Teater /Åarjelhsaemien Teatere.

Solberg har Bachelor i samisk språk og litteratur og en påbegynt Master i Indigenous studies (oppdatert 2022). Hun har jobbet med samisk kultur, språk og scenekunst i flere tiår. Gjennom sin jobb som teatersjef arbeider Solberg for å fremme og utvikle sørsamisk scenekunst.

Solberg er utdannet som skuespiller ved Institutet för Scenkonst/ Istituto di Arte Scenica ( Sverige/ Italia) under ledelse av Ingemar Lindhhar og lang erfaring som skuespiller. Hun har blant annet jobbet for Beaivváš Sámi Našunálateáhter i produksjonene *Arktisk Hysteri (2011), Godus/ Vekselsang (2007),  Lonuhus/ Trollungen (2006), Eanu- underground orohagas/ Onkel Vanja (2006)* , og med Giron Sámi Teáhter i produksjonene *Ædnan* ( 2020-22), *Hávdát mu váimmu Uttjajávregádda*i (2021) og *Eallit* (1993-94). Solberg har også jobbet som skuespiller for Totalteateret i *To søstre* og med Siri Broch Johansen i *Brev til kommisjonen*.

Solberg har vært styreleder i Sámi Lávdi, fagorganisasjon for samiske scenekunstnere, og som styremedlem i RadArt. Videre har hun også vært styremedlem i Samerådets kulturutvalg.

Referanser
----------

1. ↑  «Ansatte asteatere». Besøkt 17. oktober 2023.
2. 1 2  «Artist Kristin Solberg». Besøkt 17. oktober 2023.
3. ↑  «asteatere mijjen bjire». Besøkt 17. oktober 2023.
4. ↑  «kulturkalenderen- Cecilia Perssons etterfølger er klar». Besøkt 17. oktober 2023.
**Ørjan Albrigtsen** (født 1975) er en norsk gårdbruker og politiker (KrF, tidligere Kystpartiet). Han har vært Skjervøys ordfører siden kommunevalget 2015.

Albrigtsen ble først valgt inn i kommunestyret i 2001, da for Kristelig Folkeparti. Han meldte overgang fra KrF til Kystpartiet i 2004, sammen med daværende ordfører Roy Waage og resten av KrF-gruppen. I hans tredje og fjerde periode i kommunestyret var han gruppeleder for Kystpartiet og satt i formannskapet, før han ble ordførerkandidaten til felleslisten til Kystpartiet og KrF før valget i 2015. Som ordfører meldte Albrigtsen overgang tilbake til KrF i mars 2017.

Referanser
----------

1. ↑   www.nrk.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Felleslista Kristelig folkeparti / Kystpartiets liste i Skjervøy 2015». pollofpolls.no. Besøkt 7. april 2018.
3. ↑  «Rømte fra KrF i protest». *Troms Folkeblad*, 1. oktober 2004.
4. ↑  «– Topp motivert». *Framtid i Nord*, 28. mars 2017.
5. ↑  «Ordføreren melder seg ut av partiet». NRK Troms. 9. mars 2017. Besøkt 7. april 2018.
Frontispis til en illustrert utgave fra 1886 av Johan Ludvig Runebergs populære *Fänrik Ståls sägner*, 35 heroiske dikt om finskekrigen 1808–09. Gravering: Jonas Engberg 
***Fänrik Ståls sägner – en samling sånger***, finsk *Vänrikki Stoolin tarinat*, er et episk dikt skrevet av den finlandssvenske dikteren Johan Ludvig Runeberg (1804–1877), Finlands nasjonalpoet.

Syklusen består av 35 dikt skrevet på svensk og beskriver hendelser i finskekrigen 1808–09, og ble utgitt i to deler i 1848 og 1860. Det første kapittelet i verket, diktet «Vårt land», ble også Finlands nasjonalsang.

Diktet ble skrevet i revolusjonsåret 1848 og formet finsk identitet og nasjonalfølelse. Diktet ble ansett å ha en slik påvirkningskraft at det under russifiseringen og vinterkrigen ble delt ut gratis for å heve moralen.

Beskrivelse
-----------

Fänrik Ståls sägner beskriver både virkelige og fiktive hendelser og en rekke offiserer og soldater som kjempet i den svensk-russiske krigen i 1808–09, hvor Sverige mistet sine østlige provinser som kom til å danne Storfyrstedømmet Finland underlagt Russland. Av svenske generaler som omtales er Wilhelm Mauritz Klingspor, Johan August Sandels, Karl Nathanael af Klercker, Carl Johan Adlercreutz og Georg Carl von Döbeln.

Verket formet ettertidens syn på mange av de som ble omtalt, som viseadmiral Carl Olof Cronstedt, kommandant på Sveaborg festning ved Helsingfors. Cronstedt overga festningen i 1808, noe som av mange ble sett på som en svikefull handling. Den russiske generalen Jakov Kulnev blir derimot positivt beskrevet, som modig og ridderlig. Den mest berømte skikkelsen i diktet er imidlertid den enkle men heroiske soldaten Sven Duva. En rød tråd gjennom verket er sorgen og bitterheten over at Sverige ved nederlaget mot Russland ble delt.

Resepsjon og oversettelse
-------------------------

Under den tyske okkupasjonen av Norge oversatte Ejlert Bjerke diktsyklusen til norsk for det antatt senere nazistvennlige Gunnar Stenersens forlag i Oslo. Forlaget ga ut *Fenrik Stål – en samling sanger* med Albert Edelfelts illustrasjoner i 1944

Den norske litteraturkritikeren og forlagskonsulenten Eugenia Kielland holdt et radiokåseri om *Fänrik Ståls sägner* som hun ga ut i bokform i 1950, i samlingen *Evige venner. Klassisk litteratur i et nøtteskall*.

Referanser
----------

1. ↑  Runeberg, Johan Ludvig (1944). *Fenrik Stål: en samling sanger*. Oslo: Stenersen.
2. ↑  NRK.no 2018: *Andre Bjerke ble uskyldig dømt under nazioppgjøret i 1945 – nå kommer beklagelsen*
3. ↑  Kielland, Eugenia; Nilsen, Harald (illustratør) (1960). *Evige venner: klassisk litteratur i nøtteskall*. Oslo: Aschehoug.

Eksterne lenker
---------------

* Fänrik Ståls sägner, fra svensk Wikisource (svensk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Bugårdsdammen i Sandefjord
**Bugårdsparken** ligger i underkant av 3 km nordvest for Sandefjord sentrum og består av idrettsanlegg, parkområder og stor dam som kalles Bugårdsdammen.

Dyreliv
-------

Bugårdsdammen er tilholdssted for ender, svaner og annet fugleliv. Noe fisking forekommer. Det er mest små gjedder i dammen.

Idrett
------

Bugårdsparken er kommunens største idrettsanlegg. I parken finnes det anlegg for en rekke aktiviteter som håndball, fotball, friidrett, tennis, badminton, svømming, ridning, bueskyting, ishockey, rulleskøyter, skøyter, fiske, fluekasting, minigolf og frisbeegolf.

Rekreasjon
----------

Bugårdsparken er et populært friluftsområde med lekeplass, akebakke, andedam, opplyste turløyper og store gressletter.

Bygninger
---------

* Jotunhallen – innviet 1963, fikk sitt navn etter at fabrikkeier Odd Gleditsch i Jotun donerte et større pengebidrag
* Svømmehallen – innviet 23. juni 1982
* Pingvinhallen – innviet 1994
* Bugårdsparken Minigolf – innviet i 2015; anlegget består av 18 godkjente minigolfbaner (Europabaner). Det har blitt spilt 4 Norgesmesterskap på anlegget frem til 2022
* Bugården Ishall – innviet 18. mars 2018. Isflata er 30 x 60 meter, det vil si på størrelse med en ishockeybane. Ishallen ble kåret til årets idrettsanlegg i Norge i 2019.

Historie
--------

Bugårdsdammen ble i 1875–1876 gravet ut med håndkraft og med hjelp av hester. Formålet var å anlegge byens vannverk. Dammen ble senere brukt som badeanlegg med stupetårn. Idag er ikke dammen egnet for bading.

Opparbeidelsen av selve parken begynte i 1948 etter initiativ fra idrettsutvalgets formann Sigurd B. Gade, også kjent som Bugårdsparkens far.

Parken ble i etterkrigstiden gradvis utvidet, men ble ikke offisielt innviet før 22. juni 1972, da en landskamp i friidrett mellom Norge og Romania markerte åpningen av anlegget.

Bugårdsparken var Sandefjords første idrettspark, og mottok i 1989 Rolf Hofmos pris for Norges beste idrettspark.

Referanser
----------

1. ↑  Ude, Tone Merethe (15. januar 2022). «(+) Nå kan du snart gå på skøyter her igjen – med noen begrensninger». *Sandefjords Blad* **(norsk)**. Besøkt 21. august 2022. «I 2019, ett år etter at ishallen i Sandefjord sto ferdig – og etter at lokale krefter i 50 (!) år hadde jobbet for å realisere den – ble den kåret til årets idrettsanlegg i Norge.»
2. ↑  «Tor Preede: Bugårdsparken». *www.sandefjord.folkebibl.no*. Besøkt 12. januar 2016.
3. ↑  Hoffstad, Arne (1976). *Sandefjord - byen vår : trekk fra Sandefjordsdistriktets historie under hvalfangsteventyret 1905-1968*. [Sandefjord] : Forf. 1976. s. 187. ISBN 8299038413.
4. 1 2  Parkvesenet. «Jubileumsskrift 1923-1998». *[Sandefjord] : Parkvesenet, 1998*: 17.
**Giannin Andreossi** (født 2. juli 1902, død ukjent) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1928 i St. Moritz.

Andreossi vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1928 i St. Moritz. Det sveitsiske laget kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Canada og Sverige. Sveits' resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var seier med 4-0 over Storbritannia og tap med 0-4 mot Sverige og 0-13 mot Canada. OL-turneringen i 1928 var også både det tredje verdens- og det trettende europamesterskapet i ishockey.

OL-, VM- og EM-medaljer
-----------------------

* OL 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Bronse Bronse i ishockey, Sveits
* VM 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Bronse Bronse i ishockey, Sveits
* EM 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Sølv Sølv i ishockey, Sveits

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Giannin Andreossi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Giannin Andreossi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Giannin Andreossi – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Giannin Andreossi – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Giannin Andreossi – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Kato Air-angrepet** var et forsøk fra en algerisk asylsøker, Brahim Bouteraa, i 2004 på å styrte et fly fra det norske flyselskapet Kato Air. Angrepet mislyktes og ingen av passasjerene eller besetningen på flyet døde. Brahim Bouteraa ble senere dømt til 15 år i fengsel, og ble etter delvis sonet dom utvist til Algerie.

Bakgrunn
--------

Kato Air Do-228, tilsvarende fly som ble forsøkt styrtet
Den 29. september 2004 forsøkte en mannlig passasjer, Brahim Bouteraa fra Algerie, å styrte et av Kato Airs Fairchild Dornier 228-fly da det var på vei fra Narvik lufthavn, Framnes til Bodø lufthavn med kaptein Stein Magne Lian, styrmann Kristian Andresen samt seks passasjerer. Passasjeren slo til pilotene med en øks, samtidig som han skjøv stikka på flyet fremover slik at flyet gikk inn i et stup. Samarbeid mellom piloter og passasjerene Trond Frantzen og Odd Eriksen (1955–2023) hindret at flyet styrtet ved Tverlandet. Mannen ble i 23. juni 2005 dømt av Hålogaland lagmannsrett til 15 års fengsel for kapringen. I Salten tingrett hadde han blitt dømt til 17 års fengsel i mars 2005.

Brahim Bouteraa ble sendt ut av Norge, til Algerie, den 27. september 2014, etter å ha sonet to tredjedeler av dommen.

Flykaptein Stein Magne Lian (f. 1948) ble i etterkant kåret til Årets navn av tabloidavisen Verdens Gang.

Referanser
----------

1. ↑  «Kato Air-flyet nær havari etter pilotangrep». *Aftenposten*. 29. september 2004. «30 meter over havflaten, i området Tverlandet-Saltstraumen, få kilometer fra flyplassen, klarte pilotene å rette opp flyet og unngå den store katastrofen. Da hadde mannen sendt flyet i stup og så i spinn ved å kaste seg over flykontrollene. Det førte til ukontrollerte svinger og tap av høyde. For å få adgang til dem, hadde han slått først kapteinen og så styrmannen i hodet med en medbragt øks. Mens han gjorde det, skal han ifølge passasjervitner ha ropt at han skulle få flyet til å styrte.»
2. ↑  «15 års fengsel i Kato Air-saken». *NRK*. 23. juni 2005. Besøkt 26. november 2015.
3. ↑  Chris Veløy (2. desember 2018). «To tideler fra katastrofen». NRK. Besøkt 2. desember 2018.
4. ↑  Andersen, Barbro (30. september 2014). «Gikk amok med øks på fly – nå er han sendt ut av landet». *NRK*. «Brahim Bouteraa (44) som ble dømt til 15 års fengsel etter øksedramaet om bord i Kato Air-flyet er nå sendt ut av Norge og tilbake til Algerie. Da hadde han sonet to tredeler av dommen i Bergen fengsel.»

Kilder
------

* «To tideler fra katastrofen», fra nrk.no 2. desember 2018

Eksterne lenker
---------------

* «Kato Air flykapring 2005 - Dokument 2 - TV2»
**Arne Olav Weiglin Hendriksen** (født 1. januar 1911 i Berlin, død 5. november 1996 i Täby) var en norsk-svensk keramiker
og operasanger (tenor),
kjent som «Den syngende pottemaker» og i sin tid ansett som en av landets fremste lyrisk-dramatiske tenorer.

Han var utdannet keramiker med talent for sang.
Etter studier med Karl Aagaard Østvig 
debuterte han i Oslo (1938) og 
ble engasjert til *Olav Liljekrantz* ved Nationaltheatret (1940). 
Han virket under Sverre Jordan ved Den Nationale Scene i Bergen (1942–46), 
bosatte seg siden i Sverige, der han var fast engasjert ved Stockholmsoperaen (1947–64)
inntil sin pensjonering.

Han var til tider ved Norsk Operaselskap, og gjorde stor suksess i hovedrollem i
*Hoffmans eventyr* (1954).
Han medvirket videre som sanger i flere oppsetninger på 
Den Norske Opera, 
bl.a. som aldrende sjarmør, men også som instruktør 
(iscenesatte dens første *Figaros bryllup*).
Også Volksoper i Wien ble gjestet, og han turnerte ellers USA. 
Mest kjent, sånn totalt sett, var han kanskje for sine flere fremføringer som *Don José* i Carmen.

Han var sønn av maleren Ulrik Hendriksen og gift med Anne Margrethe Ingier, som var oldebarn til Ole Bull. 
Deres sønn er operaregissøren Knut Hendriksen (1944).

Premier
-------

* Oslo bys kulturstipend for sin keramikk
* Kritikerprisen 1954 for *Hoffmans eventyr*
* St. Olavs Orden

Referanser
----------

1. ↑  Johan Kvandal, *Sangerambassadør* i Aftenposten (30.12.1985)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |

Portal: Tyskland
***Kjerlighetens forunderlige veie*** (med undertittelen *Et muntert jagtparti*, svensk: *Kärlekens irrfärder*) er et svensk stumfilmdrama fra 1916 i regi av danske Edmond Hansen. Manuset ble skrevet av landsmannen Fritz Magnussen. Produksjonsleder var norskfødte Eilif Skaar. Norske Nicolay Johannsen spiller den mannlige hovedrollen som kaptein Weiden.

Innspillingsfakta
-----------------

Filmen ble spilt inn i AB Svenska Biografteaterns studio på Lidingö.

Handling
--------

Ungdomskameratene kaptein Weiden og godseier Born er forelsket i samme jente, Lucille. Weiden er den som til slutt får henne. Etter bryllupet blir Weiden beordret til å innfinne seg på sitt regimente. Før han drar ber han sin venn og rival Born om å sørge for at Lucille ikke får det altfor kjedelig når han er borte. Born lover *«for gammel vennskaps skyld»* å gjøre dette. Han får et bestemt nei når han – under en ridetur noen dager senere – framfører sin kjærlighetserklæring til Lucille.

Vel hjemme lar Born sitt misnøye gå ut over tjeneren. Born møter kort tid etterpå Lucilles selskapsdame, Dorette, som lenge har beundret ham. De forelsker seg raskt i hverandre. Tjeneren bevitner et møte mellom Born og Dorette. Han er overbevist om at han har vært vitne til et kjærlighetsmøte mellom Born og Lucille. Tjeneren sender et anonymt brev til Weiden med visse antydninger om Lucille og Born. Weiden viser hustruen brevet, men hun bedyrer sin uskyld. Han drar henne med ut i parken, hvor Born går og venter på sin Dorette. Overbevist om hustruens utroskap skyter han Born. Da kommer Dorette fram og Weiden skjønner at han har mistrodd sin hustru.

Born tilfriskner raskt. Det hele ordnes opp i all vennskapelighet.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Nicolay Johannsen – Weiden, kaptein
* Greta Pfeil – Lucille Weiden, hans hustru
* Maj Brisman – Dorette, hennes selskapsdame
* William Larsson – Born, godseier
* Simon Hälsig – Hans, tjener

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Kärlekens irrfärder». *Svensk Filmdatabas*. Svenska Filminstitutet. Besøkt 9. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kjærlighetens forunderlige veie* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Kjærlighetens forunderlige veie* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Kjærlighetens forunderlige veie* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**Trenger oppdatering:** Denne artikkelen eller seksjonen er ikke oppdatert med ny utvikling eller ny informasjon. Du kan hjelpe Wikipedia med å oppdatere den.
Inngangspartiet til Fotballmuseet i Fredrikstad.
**Fotballmuseet avdeling Fredrikstad** ble åpnet av NFFs generalsekretær Karen Espelund 27. august 2007. Denne avdelingen blir styrt av Fredrikstad Museum, som ved en avtale med Norges Fotballforbund har fått ansvaret for å registrere og samle inn fotballhistoriske gjenstander fra hele Norge. De besøkende inviteres inn i utstillingen «Ballen går», som gir et innblikk i fotballsportens kulturhistorie. Utstillingen viser ulike gjenstander knyttet til norsk fotballhistorie. I tillegg er museet i Fredrikstad tilrettelagt for barn med interaktive lyder og en «straffeautomat» der man kan måle hvor hardt man skyter.

Fotballmuseet har en venneforening, Fotballmuseets Venner, som ledes av Per Ravn Omdal.
Erik Thorstvedts FA-Cup-medalje og keeperdrakt fra 1991 blir stilt ut på museet.

Referanser
----------

1. ↑
***Who's Your Caddy?*** er en filmkomedie fra 2007, regissert av Don Michael Paul, og med Antwan «Big Boi» Patton, Andy Milonakis, Faizon Love, Terry Crews, Tony Cox og Jeffrey Jones i hovedrollene. Filmen ble lansert i USA den 27. juli 2007.

Handling
--------

Når den gatesmarte rapperen C-Note (Big Boi) søker om medlemskap i en Country Club reservert for hvite personer, blir søknaden avvist. Siden han ikke er villig til å godta at klubben ikke vil godkjenne ham som medlem, kjøper han tomta der det 17. hullet i klubbens golfbane ligger, og sier han kan selge tomta til klubben mot et medlemskap. Dette er starten på et vanvittig angrep mot klubben og medlemskomiteen. Klubbpresidenten Cummings (Jeffrey Jones) tar med seg de andre medlemmene av medlemskomiteen for å forsøke å få medlemskapet til C-Note annullert. C-Note på sin side forstyrrer de andre medlemmene med sin uvanlige oppførsel.

Rolleliste
----------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Big Boi | C-Note |
| Lil Wayne | Seg selv |
| James L. Avery | Caddy Mack |
| Bruce Bruce | Golf-Ball Eddie |
| Tony Cox | Big Willie Johnson |
| Terry Crews | Tank |
| Faizon Love | Big Large |
| Finesse Mitchell | Dread |
| Jeffrey Jones | Cummings |
| Andy Milonakis | Wilson |
| Sherri Shepherd | Lady G |
| Tamala Jones | Shannon Williams |
| Garrett Morris | Rev. JJ Jackson |

Bilettsalg
----------

Filmen solgte billetter for $2,76 millioner den første uken.

Kritikker
---------

Filmen fikk elendige kritikker i åpningsuken. Flere kritikere mente den var en forferdelig «rip-off» fra filmen *Caddyshack*
Filmen fikk også kritikker for at handlingen handlet om «sorte som er ute etter hvite», en handling ofte brukt i filmer laget av afroamerikanere.

I januar 2008 ble filmen nominert til en Golden Raspberry Award til den 28. Razzie-utdelingen, nettopp på grunn av at nominasjonskomiteen anså filmen som en direkte kopi av *Caddyshack*.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. februar 2008. Besøkt 22. januar 2008.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Who's Your Caddy?* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Who's Your Caddy?* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Who's Your Caddy?* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Who's Your Caddy?* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Who's Your Caddy?* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Who's Your Caddy?* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Who's Your Caddy?* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Who's Your Caddy?* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Who's Your Caddy?* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
**Israelsk rett** er et blandet rettssystem som reflekterer Israels varierte historie de siste hundre årene (også fra tiden under det osmanske riket og Palestinamandatet) samt rettssystemene fra landets mange religiøse samfunn. Systemet er basert på common law-systemet, men har også trekk av kontinental lov (civil law). Landet har ingen formell skreven konstitusjon, selv om det i Israels uavhengighetserklæring ble sagt det skulle skrives en. Lover vedtatt av Knesset, spesielt Israels grunnleggende lover, danner et rammeverk for Israels politiske system, utfylt ved prejudikater og rettsteori.

Referanser
----------

1. ↑  *...WE DECLARE that, with effect from the moment of the termination of the Mandate being tonight, the eve of Sabbath, the 6th Iyar, 5708 (15th May, 1948), until the establishment of the elected, regular authorities of the State in accordance with the Constitution which shall be adopted by the Elected Constituent Assembly not later than the 1st October 1948*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Law of Israel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Losail International Circuit**|  |
|  |
| Sted | Doha, Qatar |
| **Tidssone** | UTC+3 |
| **Hovedløp** | MotoGP, GP2 Asia, Superbike |
| **Lengde** | 5,380 km |
| **Svinger** | 16 |
| **Banerekord** | 1.38,699 (Davide Rigon, Trident Racing, 2009, GP2 Asia) |

**Losail International Circuit** er en motorsportbane ved hovedstaden Doha i Qatar. Banen ble åpnet i 2004. Det viktigste løpet på banen er det årlige motorsykkelløpet Qatar Grand Prix, som inngår i MotoGP-mesterskapet. Banen er 5,380 km lang, med en hovedlangside på like over en kilometer (1 068 meter). Banen er omgitt av kunstgress for å hindre at sand skal komme inn på banen.

Banen tok litt under et år å bygge, til en kostnad på 58 millioner USD. Det første løpet som ble kjørt var Qatar Grand Prix 2004, som ble vunnet av Sete Gibernau. I 2006 var banen vertskap for Qatar Grand Prix Masters, et løp for tidligere Formel 1-førere, som ble vunnet av Nigel Mansell.

I 2007 fikk Losail permanent belysning for å kunne kjøre løp om kvelden. Lysanlegget på Losail var på den tid det største på noe sportsanlegg i verden, men denne rekorden er nå slått av et annet motorsportsanlegg i Gulf-regionen, nemlig Yas Marina Circuit i Abu Dhabi. Det første kveldsløpet MotoGPs historie var Qatar Grand Prix i mars 2008. I februar 2009 ble det også kjørt et kveldsløp i GP2 Asia.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Losail International Circuit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Trackpedias guide for kjøring på Losail International Circuit
**Andreas Ingvaldsen Hestetræet** (1922–2003) var en norsk motstandsmann under krigen.

Han var født og oppvokst i Hestetræet på Askøy.

Shetland og Normandie
---------------------

Den 7 sept. 1941 flyktet Andreas sammen med 4 andre ungdommer med M/S Odin H186 H fra Lille Fauskanger og ankom Lerwick den 9 september 1941.
Under krigen hadde han 20 turer over Nordsjøen til Shetland som en del av Shetlandsgjengen. Han var også oerlikonskytter i Marinen, og mannskap på jageren Glaisdale under den allierte landgangen i Normandie sommeren 1944.

Hestetræet fikk Krigsmedaljen og Haaakon VIIs 70-års medalje for sin innsats.

Referanser
----------

1. 1 2   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pc00000003251537[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Andreas Ingvaldsen - Sjøhistorie». *www.sjohistorie.no*. Besøkt 24. november 2022.
3. ↑  {Kilde www|url= Odin}}
4. ↑  Krigsseilerregisteret.no. «Andreas Ingvaldsen». *krigsseilerregisteret.no* **(norsk)**. Besøkt 24. november 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Krigsseilerregisteret
 |
*Se også: Pluto (andre betydninger)*
Plutos.
**Ploutos** (gresk: Πλοῦτος, «rikdom»), vanligvis latinisert som *Plutus*, var gud for rikdom i antikkens greske religion og myter. Han var sønn av fruktbarhetsgudinnen Demeter  og halvguden Iasion som hun lå med i tre ganger pløyd åker. I teologien til de eleusinske mysterier ble han sett på som «det guddommelige barnet». Hans forhold til herskeren av underverden Plouton (latin Pluto, som han ikke må forveksles med), er kompleks da denne guden også sto for mange av de samme verdiene ved å være en ktonisk gud.

I den filosofiske mytologi i den senere klassiske periode er Ploutos framstilt av Aristofanes  som blindet av Zevs slik at han er stand til å dele ut sine gaver uten fordommer. Han er også lam slik at tar sin tid med å ankomme, og med vinger slik at han drar av sted raskere enn han kom. Når gudens syn er vendt tilbake, i henhold til Aristofanes' komedie, er han i stand til å avgjøre hvem som fortjener rikdom og således skaper uro.

Se også
-------

* Den romerske guden Pluto.
* Plutos (komedie), komedie av Aristofanes

Referanser
----------

1. ↑   Kerenyi, Karl (1967): Eleusis: Archetypal Image of Mother and Daughter*, Bollingen, s 30. Sitat: «We are not surprised to learn that the fruit of her love was Ploutos, «riches». What else could have sprung from the willingness of the grain goddess?»*
2. ↑   Aristofanes: *Ploutos* (Rikdom, andre versjon, 388 f.Kr.)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Plutus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Bjerkem** ligger i Henning, ca. 14 km fra Steinkjer nord i Trøndelag. Gården tilbyr opphold og overnatting for besøkende på kårdenden i Trønderlåna, en leilighet med 2 rom og 4 senger. På gården er det i tillegg en åpen bunadutstilling på Bunadsburet.

På Bjerkem drives det økologisk produksjon av melk, kjøtt og korn. På gården ligger også gourmetrestauranten Experience@bjerkem. Firmaet Gullimunn, som produserer mel av urkorn, holder også til på Kulturgården, og det blir solgt mel i egen gårdsbutikk.

Gården ble 17. desember 2005 tildelt kvalitetsmerket Olavsrosa for norsk kulturarv.Eierne av gården er Torunn Hernes Bjerkem og Johan Einar Bjerkem.

Referanser
----------

1. ↑  Bjerkem - norgesmidtpunkt.no Besøkt 4. september 2013
2. ↑  «Experience Food and Drink». *www.taste-experience.no*. Besøkt 3. juli 2021.
3. ↑  «Forside». *Gullimunn*. Besøkt 3. juli 2021.
4. ↑  Det handler om kvalitet - Steinkjer-Avisa Besøkt 4. september 2013
5. ↑  «Om oss – Bjerkem». *bjerkem.com*. Besøkt 3. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Gårdens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Brunrotten regnes som en invaderende art
En **invaderende art** (eller *invasiv art*) er en biologisk art som utvider sitt forekomstareal. Ofte blir begrepet forbeholdt arter der utvidelsen av forekomstarealet skjer veldig raskt og/eller der den medfører en fortrengning av stedegne arter. Den underliggende prosessen omtales som *biologisk invasjon*. Biologiske invasjoner har spesiell interesse i sammenheng med fremmede arter, men også stedegne arter kan bli invaderende.

Grenen av biologien som forsker på årsakene, mekanismene og konsekvensene av biologiske invasjoner, kalles *invasjonsbiologi*. Relevante spørsmål er bl.a. hvilke egenskaper ved den invaderende arten eller det invaderte habitatet som er årsaken til invasjonen. Forskningsfeltet ligger i skjæringspunktet mellom populasjonsøkologi, landskapsøkologi og bevaringsbiologi.

Invasive arter i Norge
----------------------

I Norge holder Artsdatabanken rede på invaderende fremmede arter gjennom FremmedArtsBasen. Eksempler på slike arter er mink og rynkerose. Strandkrabbe er derimot et eksempel på en norsk arter som har blitt invaderende i andre land. Ørekyt tilhører gruppen av stedegne, norske arter som har blitt invaderende i deler av landet der de opprinnelig ikke hørte hjemme. Brunrotta er en invaderende art som nådde Norge før 1800, men som i dag regnes som stedegen.
Mange av disse er med på Svartelista som er utarbeidd av Artsdatabanken.

Eksempel på invasive planter er lupin, fagerfredløs, kjempespringfrø, gravbergknapp, kanadagullris, kjempebjørnekjeks.

Eksterne lenker
---------------

* Artsdatabankens FremmedArtsBase Arkivert 2. juni 2013 hos Wayback Machine.
* Fagtidsskriftet *Biological Invasions*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** NDL **·** BBC Things
 |
Pratt & Whitney R-985 Wasp Junior
**Pratt & Whitney R-985 Wasp Junior** er en av flere i en serie av ni-sylindrede luftkjølte stjernemotorer bygget av Pratt & Whitney Aircraft Company. De ble bygget mellom 1929 og 1953. Motoren har et sylindervolum på 16,14 liter (985 kubikktommer, derav motorbetegnelsen) med en motorytelse på, opprinnelig 300 hk. mens de senere hadde en ytelse på 450 hk. Wasp Junior er blitt brukt i et stort antall sivile og militære fly. Over 39 000 er blitt bygget og mange er fremdeles i bruk.

Pratt & Whitney utviklet R-985 Wasp Junior som en mindre versjon av R-1340 Wasp for å kunne konkurrere i markedet om en motor til mellomstore fly. I likhet med den større utgaven var også denne en luftkjølt ni-sylindret stjernemotor. Wasp Junior brukte mange deler fra den større Wasp og hadde de samme mål på monteringsbraketter, noe som tillot et eventuelt bytte til større motor.

Fra midten av 1930-tallet utviklet Pratt & Whitney flere forbedringer som innebar høyere kompresjon og større turtall.

Historie
--------

Tidlige versjoner av Wasp Junior ble brukt i flere mindre sivile og militære fly. Typen ble mer populær sent på 1930-tallet. Den ble valgt for Lockheed Model 10A Electra to-motors fly såvel som for andre to-motors sivilfly som Lockheed Model 12A Electra Junior, Beechcraft Model 18 og Grumman G-21 Goose Amfibiefly. Den ble også brukt på en-motors, som Beechcraft Staggerwing, Howard DGA-15 og Spartan Executive. 

Wasp Junior ble også brukt til britiskbygde fly som Avro Anson og Airspeed Oxford to-motors skolefly. Andre verdenskrig førte til produksjon av mange tusen Wasp Junior.

Frem til andre verdenskrig var den nærmeste konkurrent Wright Aeronauticals R-975 Whirlwind. I løpet av krigen ble Wasp Junior brukt i større utstrekning enn R-975. Wright stoppet produksjon av denne modellen i 1945.

Pratt & Whitney stoppet produksjonen av Wasp Junior i 1953, etter å ha bygget 39 037 motorer. Mange Wasp Junior-motorer er fremdeles i bruk på eldre bushfly og jordbruksfly såvel som i veteranfly som opprinnelig var utstyrt med andre motorer for et enklere vedlikehold siden reservedeler for Wasp Junior er lettere tilgjengelig.

Anvendelse
----------

R-985 på en de Havilland Canada DHC-2 Beaver
Wasp Junior er brukt i et førti-talls ulike fly, noen av disse er;

* Airspeed Oxford
* Beechcraft Model 18
* de Havilland Canada DHC-2 Beaver
* Douglas C-26 Dolphin
* Grumman G-21 Goose
* Lockheed L-10 Electra
* Lockheed L-12 Electra Junior
* Sikorsky S-39 amfibium
* Stinson Reliant SR-9F and SR-10F