recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Byens beliggenhet i Maharashtra.
**Nashik** (eller **Nasik**; marathi नाशिक eller नासिक) er en by i den indiske delstaten Maharashtra, og er den administrative hovedbyen for distriktet Nashik. Byens nåværende bygrense, som ble til i 1982 som *Nashik Municipal Corporation*, hadde 1 077 236 innbyggere ved folketellingen i 2001. Tar man med forstedene (inklusive Bhagur, Deolali och Eklahare) hadde byen ved samme tidspunkt 1 152 326 innbyggere, noe som har beregnet til å ha øket til 1 473 000 til år 2007.

Byen ligger langs elven Godavari, og er en av pilegrimsbyene for pilegrimsreisen kumbh mela. Hinduer anser strendene i Nashik som hellige, og bader man i elven ved Nashin bader man av seg sine synder. Flere tusen hinduistiske pilegrimer bader daglig i elven.

Referanser
----------

1. 1 2   Census of India
2. ↑   United Nations; World Urbanization Prospects: The 2007 Revision Population Database Arkivert 2010-03-10, hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Statue av «Kristus frelseren» i Rio de Janeiro, Brasil.
**Brasil** er i hovedsak et katolsk land hvor 80% av brasilianerne, dvs. over 140 millioner, bekjenner seg til den romersk katolske kirke. Dette utgjør om lag 14% av det totale antallet katolikker i verden. I de senere år har imidlertid antallet blitt redusert da mange har gått over til andre frikirkelige organisasjoner som er meget synlige i det brasilianske samfunnet. I 2005 viser anslag at det finnes om lag 26 millioner frikirkelige medlemmer i landet. I tillegg finnes det en rekke andre kristne trosretninger som blant annet protestanter i landet. Befolkningen med japansk bakgrunn bekjenner seg ofte til shintoismen.

Da synkretisme (religionsblanding) er ganske vanlig, vil mange av de som regner seg som kristne i tillegg bekjenne seg til andre religioner samtidig. Dette kan være for eksempel de afrikanskinspirerte candomblé- og umbanda-religionene.

Den katolske kirken
-------------------

Selv om om lag 80% av brasilianerne regner seg som katolikker, er det bare 20% som deltar regelmessig i gudstjenester.

Den katolske kirken har tradisjonelt vært en kirke som har støttet makthaverne i Brasil. Da de militære tok makten i landet i 1964, uttalte den katolske bispekonferansen seg derfor bifallende. Den latinamerikanske bispekonferansen i Medellín i Colombia i 1968 var imidlertid et teologisk og historisk vendepunkt. Anført av blant annet «Den røde biskop» Hélder Câmara, endret kirken da syn og begynte å ta de fattiges parti. Kirken forsto at om man ikke fornyet seg, ville den forsvinne. Dette førte til at kirken i 1973 gav militærregimet skylden for de elendige forholdene for folk flest i Nordøst-Brasil. I 1976 hevdet kirken videre at måten myndigheter i Latin-Amerika utøvde makt, lignet det som karakteriserte kommunistiske regimer. I 1981 anklaget den myndighetene for den skjeve fordelingen av rikdom som fantes, og fortsatt finnes, i Brasil. Etter militærdiktaturets fall i 1985 gav bispedømmet São Paulo, med erkebiskop kardinal Paulo Evaristo Arns i spissen, ut en dokumentasjon på politisk fengsling og tortur med tittelen «Brasil: Aldri mer».

Afrikanskinspirerte religioner
------------------------------

Det finnes en rekke afrikanskinspirerte religioner i Brasil. Den største er antakelig candomblé, som har sine fleste tilhengere blant afro-brasilianere nordøst i landet. I tillegg skal det være mange candomble-tilhengere rundt Rio de Janeiro. En annen stor religion er umbanda, som også kan spores tilbake til Vest-Afrika.

Eksterne lenker
---------------

* Kirkens Nødhjelp: Artikkel om Brasils religioner
* Misjonsalliansen. Religioner i Brasil

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Margrete Kjær** (født **Fredrike Margrethe Dons** 5. februar 1872 i Stavanger, død 17. februar 1956), med kjælenavnet «Maggen», var en norsk lærerinne, forfatterinne og oversetter. Hun var gift med Nils Kjær.

Liv
---

Margrete Kjær var datter av presten Fredrik Christian Dons (1836–1885) og Ebba Johanna Ullmann (1843–1908). Hun hadde fire søsken, blant dem Vilhelm Dons og Ragna Vilhelmine Thiis (1870–1939), gift med Jens Thiis.

Ved Margretes fødsel var faren sekretær ved Det norske Missionsselskab i Stavanger, men han flyttet i 1875 til Tromsø, hvor han var stiftsprost. Fra 1882 var han redaktør for en avis i Trondheim. Etter hans død i 1885 flyttet moren og barna til Kristiania, hvor hun slo seg ned i Rosenborgbakken, på hjørnet av Bogstadveien, hvor for øvrig P. Chr. Asbjørnsen hadde bodd før. Her førte Ebba Dons et åpent hus for unge litterater. Dons-familiens hjem kom til å bli et slags arnested for nyromantikken.

Margrete Kjær ble student i 1890. Hun tok anneneksamen året etter, og var senere i mange år ansatt ved Fru Ragna Nielsens skole. Ragna Nielsen var Margrete Kjærs moster. I 1896 giftet Margrete seg med forfatteren Nils Kjær, og levde sammen med ham i Norge og i utlandet til hans død i 1924. De hadde to barn. Datteren Ebba (1898–1972) ble gift med forfatteren Ørnulf Ree. Det andre barnet døde bare noen dager gammelt i 1903.

På sine eldre dager skrev hun en erindringsbok om ektemannen, *Nils Kjær og hans samtidige* (1950). Hun oversatte også verker av forfattere som Thomas Mann, Jakob Wassermann, John Galsworthy, Hugh Walpole og Louis Bromfield.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   basert på følgende heuristikk avledet fra tidslinjen fra andre hendelser[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Leif Dons: *Den norske del av slekten Dons*. 1995.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**William de Mandeville, 3. jarl av Essex** (*første opprettelse*) (død 14. november 1189) var en lojal rådsmedlem av Henrik II og Rikard I av England.

Han var den andre sønnen til Geoffrey de Mandeville, 1. jarl av Essex og Rohese de Vere, grevinne av Essex. Etter hans far døde i opprør i 1144 vokste William opp ved hoffet til greven av Flandern. Da hans eldre bror Geoffrey døde 1166 ble han jarl av Essex og dro tilbake til England hvor han tilbrakte mye tid ved hoffet til Henrik II. Han forble lojal til kongen i løpet av 1173-opprøret til kongens eldste sønn, Henrik den unge konge.

I 1177 ble han korsfarer i selskap med en venn fra ungdommen, grev Filip av Flandern. Filip forsøkte å blande seg inn i hoffpolitikken ved kongeriket Jerusalem, men ble bekjempet, og de to kjempet for fyrstedømmet Antiokia ved beleiringen av Harim. Våren 1178 reiste William tilbake til England.

I 1180 giftet han seg med Hawise, datteren og arvingen til William, grev av Aumale, som hadde død det foregående året. Han tok besittelse av hennes landområder, både i Normandie og i England sammen med tittelen av greve av Aumale (stundom også kalt jarl av Albemarle).

William kjempet i krigene mot franskmennene mot slutten av Henrik IIs regime og var ved kongens dødsleie i 1189.

Han bar kronen ved kroningen av Rikard I av England og fikk den nye kongens gunst. Rikard utpekte ham til en av to justiciarene i England. Derimot døde William noen få måneder senere på et oppdrag i Normandie, uten en mannlig arving.

Han ble i førstningen etterfulgt av sin eldre tante, Beatrice de Say, pikenavn Mandeville, som ga sitt krav på tittelen videre til hennes overlevende sønn Geoffrey de Say. Denne inngikk avtale om å betale en særdeles stor sum for å arve Mandeville-besittelsene, men han falt raskt i skyld og uten å være i stand til å betale. Geoffrey Fitz Peter, ektefelle av Beatrices barnebarn, og med samme navn, Beatrice de Say, var en framstående mann ved hoffet og benyttet sin posisjon for å presse fram sin hustrus krav. Hun av den eldste datteren til Geoffrey de Says eldste bror. Til slutt gikk besittelsene, og senere også tittelen til Geoffrey Fitz Peter ved sin hustrus rett.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Powicke: *Handbook of British Chronology*, side 69

Litteratur
----------

* Powicke, F. Maurice & E. B. Fryde: *Handbook of British Chronology*, 2. utg. London:Royal Historical Society 1961


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Geoffrey de Mandeville II** | **Jarl av Essex**(1166–1189) | Etterfølger:**utdød** |
| Forgjenger:**Ranulf de Glanvill** | **Rikskanslerdelt med Hugh de Puiset**(1189–1189) | Etterfølger:**Hugh de Puiset** |

Portal: Historie
**Ole André Sivertsen** (født 1971) er en norsk sivilingeniør og programleder som har jobbet både i TV3, NRK og TV 2. 

Sivertsens tv-debut var som deltaker i første utgave av realityserien *Robinsonekspedisjonen* i 1999. I 2001 var han fast paneldeltaker i spesialprogrammet *Robinson direkte*. Fra 2000 til 2002 var han programleder for det populærvitenskapelig tv-programmet *Newton* på NRK (88 program). Etter det gikk han tilbake til TV3 for å lede den norske versjonen av reality-serien *Camp Molloy* (2003). Han var samme år faglig medhjelper i spørreprogrammet *Klisterhjerne* på TV 2. I 2005 var han medprogramleder og programutvikler i reality-tv-serien *Søppelkongen* (på TV 2) og i 2007 var han konkurranseredaktør for årets sesong av *Robinsonekspedisjonen*. I 2009 ledet han dokumentarserien *Den Norske Polarhistorien* på NRK. Serien bestod av seks timelange episoder og handlet om norsk engasjement i polare strøk. 

Sivertsen har også jobbet med formidling av naturfag, blant annet som programleder og manusforfatter for *«Kraftskolen»* – en undervisningsserie for skoleverket finansiert av Statkraft. Han har også produsert en rekke mindre TV-prosjekter for høyskoler, ideelle organisasjoner og næringslivet. Fram til 2010 var han redaktør for naturfag i undervisningsavdelingen i forlaget Cappelen Damm. Sammen med kona Marte Næss har han drevet selskapet Filiokus Media AS, som spesialiserer seg innen forlagsvirksomhet og medieproduksjon. 

I 2011 skrev han boka *Bakrus - en røff guide til dagen derpå* som er en populærvitenskapelig, humoristisk gjennomgang av alkoholens fysiske, psykiske og sosiale virkning på mennesker. Boka la grunnlaget for TV-konseptet *Fylla*, som han i 2012 utviklet i samarbeid med produksjonsselskapet Teddy TV. Med Sivertsen som programleder ble serien på seks programmer sendt på NRK3 høsten 2013. En ny sesong ble produsert og sendt i 2014.

Sivertsen er utdannet sivilingeniør i miljøfysikk fra Norges landbrukshøgskole (NLH).

TV-oversikt
-----------

* 2013–2014 *Fylla*, NRK
* 2009 *Den Norske Polarhistorien*, NRK
* 2005 *Søppelkongen*, TV 2
* 2003 *Klisterhjerne*, TV 2
* 2003 *Camp Molloy*, TV3
* 2000-2002 *Newton*, NRK
* 2001 *Robinson direkte*, TV3
* 1999 *Robinsonekspedisjonen*, TV3

Referanser
----------

1. ↑   Forfatterkatalogen, forfatterkatalogen.no, besøkt 27. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Fosna-Folket, www.fosna-folket.no, utgitt 24. mars 2007, besøkt 27. august 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   LinkedIn, no.linkedin.com, besøkt 27. august 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  ROGNMO, GRO (9. september 1999). «Robinson på radio». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 27. august 2021.
5. ↑  «Fylla». *NRK*. Besøkt 14. juli 2022.
6. ↑  S, Sist oppdatert 30 jan 2015 Silje; Tweeta, grind Journalist. «Fylla-programleder Ole André Sivertsen som sin studietid på Ås». *studenttorget.no*. Besøkt 15. juli 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Annonse fra 1913 for 1911 utgaven av leksikonet, med slagordet "When in doubt – 'look it up' in the Encyclopædia Britannica"
***Encyclopædia Britannica*** er det mest anerkjente leksikonet i den engelskspråklige verden. Første utgave ble utgitt 1768–1771 i Edinburgh i Skottland av Adam og Charles Black. I 1920-årene ble rettighetene solgt til amerikanske interesser, og det blir nå utgitt fra Chicago i USA. Språket følger likevel fremdeles britisk rettskriving.

Artiklene i *Britannica* er skrevet for utdannede voksne lesere, og er skrevet av 19 fulltidsansatte redaktører og over 4 000 ekspertbidragsytere. I 1933 ble *Britannica* det første leksikonet som begynte med «uavbrutt revisjon», det vil si at det stadig ble opptrykt på nytt, og alle artikler oppdateres jevnlig. 

Den ellevte utgaven av verket, fra 1911, er ikke lengre beskyttet av opphavsrett, og har blitt digitalisert av blant annet Prosjekt Gutenberg.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Encyclopædia Britannica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Digitalisert versjon av 1911-utgaven

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** OCLC **·** OCLC **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Nick Valensi** (født 16. januar 1981) er en amerikansk gitarist for rockebandet The Strokes fra New York City.

Valensi ble født av fransk-tunisiske foreldre i New York City i USA. Han begynte å spille gitar i en alder av fem år da han fikk sin første akustiske gitar.[] Da han var åtte fikk han en elektrisk gitar og da han var elleve var han i stand til å spille sanger som *Johnny B. Goode*.[] Da han var blitt 13 år var han familiær nok med gitaren til å ikke ta undervisning lengre.[] Han sier at han er blitt influert av musikere som Supergrass, Bob Marley, Sterling Morrison, Neil Young, Bob Dylan og George Harrison.[]

Han gikk på vanlig skole gjennom hele barndom, unntatt en to-års periode hvor han gikk på eliteskolen Dwight School på Manhattan. Her møtte han sine framtidige bandmedlemmer Fabrizio Moretti, Nikolai Fraiture og Julian Casablancas. Han møtte gitaristen Albert Hammond jr. da han stilte opp til prøvespilling for bandet.

Valensi ble medlem av The Strokes mens han fortsatt gikk på skole og derfor hoppet han av utdannelsen (CUNY-Hunter College) for å spille på heltid.[] Han var den yngste i bandet og måtte låne Albert Hammond jr.s identitetskort for komme inn på klubber før gruppa var blitt berømt.[]

Han er for tiden sammen med Amanda De Cadenet, fotograf og tidligere venninne med et medlem i gruppa Duran Duran.

I ulike intervjuer blir det ofte pekte på at Nick Valensi er «praktfull kyniker», en «a faux engelsk skolegutt» og «meget oppmerksom på sitt gode utseende».[]

Valensi spiller som regel en tidlig 90s Epiphone Riviera.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 430107, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   en.wikipedia.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nick Valensi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Nick Valensi på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Nick Valensi på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Nick Valensi på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Nick Valensi på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Edvard Anderson Solheim** (født 8. oktober 1891, død 8. februar 1989) var en bilmekaniker og politiker (AP) fra Breim i Gloppen kommune. Han var møtende vararepresentant til stortinget fra 1956–1957

Liv og virke
------------

Edvard Solheim ble født på Breim av vognmaker Anders Lasseson Solheim (1848–1940) og Johane Jakobsdotter Førde (1858–1900) 

Solheim tok sertifikat på bil i 1916, og var året etter sjåfør på bussruta Oppstryn–Geiranger–Otta. I 1918 tok han over vognverkstedet, *Solheims Verkstad*, etter sin far, Anders J. Solheim på Sandane. Solheims Verkstad ble etablert i 1898 som vognverksted for hestevogner, men med Edvard Solheims overtakelse ble det gjort om til bilverksted. Senere stod Solheim også for bygging av busser her, og det ble bygget ni busser i tidsrommet 1948 til 1953. Solheim lot deretter det nyetablerte selskapet Sandane Karosserifabrikk leie lokalene. 

Solheim var også leder for bilreparasjonen ved Firda Billag fra 1921 til 1958. 

Solheim var politisk aktiv for Arbeiderpartiet, stiftet lokallaget Gloppen Arbeoderparti i 1927, og satt i kommunens kommunestyre og formannskap. Han var medlem av Kringkastingsrådet fra 1949 til 1959. Han var vararepresentant til Stortinget i årene 1934 til 1961, og møtte en rekke ganger. I perioden 1954 til 1957, ble Solheim fast representant fra 1956 til 1957 etter at representanten Ivar Jacobson Norevik fra Høyanger døde 18. mars 1956.

Se også
-------

Liste over stortingsrepresentanter fra Gloppen kommune

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Edvard A. Solheim, født Almenningen,Breim, (08.oktober 1891 - 08.februar 1989).»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Edvard Solheim hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Edvard Solheim hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) NRKs fylkesleksikon om Edvard Solheim
* (no) NRKs fylkesleksikon om Bussfabrikken på Sandane

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**William av Jumièges** (fransk *Guillaume de Jumièges*) var samtidig med hendelsene i 1066, og en av de tidligste som skrev om den normanniske erobringen av England. Selv er han «skyggeperson», og det eneste som er kjent om ham er fra hans dedikasjonsbrev til kong Vilhelm Erobreren som en munk fra Jumièges i Normandie.

Ettersom han også nevner at han var et øyevitne til noen av hendelsene under hertug Rikard III av Normandie (1026–1027) er det rimelig å anta at han var født en gang rundt år 1000. Han hadde sannsynligvis gått i klosteret en gang rundt 1025 og fikk sin utdannelse fra Thierry de Mathonville.

I henhold til Orderic Vitalis var Williams tilnavn «Calculus», men meningen bak det er ukjent. Hans død, en gang etter 1070, er ikke opptegnet. Han var en normannisk forfatter som skrev fra en normannisk synsvinkel og selv om han var en munk uten påviselig militær trening skrev han med stolthet av hva hans folk hadde oppnådd av seirer.

William av Jumièges var den første som satte sammen historien kjent som *Gesta Normannorum Ducum* – *De normanniske hertugenes dåder*, skrevet en gang rundt 1070. Verket bygget på skjelettet til en tidligere fortelling eller historie av Dudo av Saint-Quentin, *De moribus et actis primorum Normannorum ducum* – *Historien om Normannernes liv og død*, skrevet en gang mellom 1015 og 1030, kanskje nærmere 1020. Dette verket var bestilt av hertug Rikard I av Normandie, og ble oppdatert eller bearbeidet av hans halvbror grev Rodulf av Ivry og hans sønn hertug Rikard II av Normandie (996 – 1026). Dudos arbeid ble gjenopptatt av William av Jumièges på 1050-tallet som reviderte, forkortet og oppdaterte verket og la til en opptegnelse over regimene til hertugene Rikard II, Rikard III (1026–1027), Robert I (1027–1035) og Vilhelm II av Normandie og I av England. Han fullfører dette arbeidet rundt 1060, men legger senere til når Vilhelm Erobreren blir konge av England og fører hendelsene fram til 1070. *Gesta Normannorum Ducum* ble senere utvidet av andre munker på 1100-tallet, Orderic Vitalis og Robert av Torigni.

Litteratur
----------

* *The Gesta Normannorum Ducum of William of Jumièges, Orderic Vitalis and Robert of Torigni*, edited and translated by Elisabeth M. C. Van Houts, Clarendon Press, Oxford, 1995.
* *The Battle of Hastings, Interpretations and Sources*, edited by Stephen Morillo, The Boydell Press, 1996

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ICCU **·** CiNii
 |
**Qasigiannguit kommune** er en tidligere kommune i Vestgrønland amt. 

Den ligger på vestkysten av Grønland, og omfatter øya Disko og øygruppen Imerissut. Dette var én av to kommuner på Grønland som ikke omfatter noe område på fastlandet; den andre er Aasiaat kommune.

Historie
--------

Denne delen av Grønland har vært befolket, men også periodevis avfolket, i flere perioder de siste 6 000 årene. De tidligste folkene som befolket Grønland kalles de paleo-eskimoiske kulturene. Ved Qeqertarsuaq er det gjort funn fra de tidligste kulturene, dvs 5-6 000 år gamle boplasser fra saqqaqkulturen. Også nyere kulturer, som dorsetkulturen, er det gjort arkeologiske funn etter. 

På 1600-tallet kom de første hvalfangerne til det stedet som i dag er Qeqertarsuaq. De lagde en fast plass for å ankre opp her, og på dette grunnlaget ble Godhavn etablert som koloni i 1773. Målet for denne kolonien var bl.a. å sikre danske interesser i hvalfangsten i området, samt å overvintre her for kunne starte hvalfangst så tidlig som mulig om våren. Allerede i 1738, 45 år før etableringen av kolonien, var det 200 innbyggere på øya Disko. Utbyttet herfra varierte veldig, fra kun 4 hvaler i 1777 til 247 tønner hvalspekk i 1801. 

I 1849 ble hvalfangsten innstilt, og kun administrasjonen ble beholdt. Den danske staten var konkurs, og hvalbestanden var for lav. I 1862 innførte Grønland de såkalte *forstanderskapene*, som bl.a. skulle styre midler som var satt av til å hjelpe fattige, enker og andre vanskeligstilte. Forstanderskapet jobbet aktivt for den befolkningen som var igjen, og fikk etablert kajakkskole for guttene og syskole for jentene. 

Etableringen av de nye kommunerådene på Grønland i 1926 ga nytt liv i Godhavn. Hvalfangsten skjøt fart, og det ble etablert radioforbindelse med Danmark. 

Da Tyskland invaderte Danmark i 1940 ble Grønland isolert fra moderlandet. Møtet mellom landsrådene i Nordgrønland og Sydgrønland, som vedtok en selvstendig Grønlandsk utenrikspolitikk, ble avholdt i nettopp Godhavn. Men, utfallet av møtet, den såkalte Godhavndeklarasjonen, var at administrasjonen av Grønland skulle samles i Nuuk (Godthåb). Dette endte Godhavns epoke som administrasjonssentrum for Grønland.

I 2009 gikk kommunen inn i storkommunen Qaasuitsup

Byer og bygder i Qeqertarsuaq Kommune
-------------------------------------

* Qeqertarsuaq (da.: Godhavn)
* Kangerluk (da.: Diskofjord)

Kommunikasjon
-------------

Hele året kan man reise til Qeqertarsuaq med helikopter (Air Greenland). Med båt kan man kun reise hit i perioden 1. mai til 1. desember. Kommunens turistkontor, *Qeqertarsuaq Tourism*, bistår i bestilling av transport, turer og aktiviteter. 

| * v
* d
* r
Grønland |
| --- |
| **Amt fra 1950 til 2008:** Nordgrønland **·** Vestgrønland **·**  Østgrønland | Grønlands flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives** (som regel bare kalt **Metal Archives** eller forkortet **MA**) er en Internettside med register over heavy metal-band i ulike sjangere. Encyclopaedia Metallum er den største databasen over heavy metal-band på nettet og per januar 2011 har siden 77 028 band, 56 031 anmeldelser og 247 208 registrerte brukere, hvorav ca. 180 000 av dem er mer eller mindre aktive.

Alle registrerte brukere kan selv legge til band i databasen, men hver tilføyelse krever godkjennelse av en moderator. Siden ønsker også å være nøye på hva som ligger i databasen, og er strenge på at band skal oppfylle kravene for å være et «ekte» heavy metal-band. Nu metal aksepteres for eksempel aldri på siden, og metalcore-band må være «mer» heavy metal enn hardcore punk. Eksempler på band som ikke aksepteres inkluderer bl.a. Rammstein, Soulfly og Slipknot. Det er ingen krav om at bandene *må* være heavy metal-band i dag, så lenge de har vært «ekte» heavy metal-band tidligere. Et eksempel på dette er Ulver som startet som et folk/black metal-band, men siden har gått over til å spille elektronisk musikk.

Referanser
----------

1. ↑  
«Statistics» **(engelsk)**. Encyclopaedia Metallum. 20. januar 2011. Arkivert fra originalen 21. januar 2011. Besøkt 22. januar 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Encyclopaedia Metallum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Geoffrey Nicholas «Nick» de Bois** (født 23. februar 1959 i Ely i England) er en britisk konservativ politiker. Han var valgt til Det britiske parlamentet fra det nordlige Enfield 2010–2015.

Liv og virke
------------

Han ble født på et militærsykehus i Ely, og vokste opp i en offiserslekt. Han er gift og har barn. Han har en økonomisk utdannelse fra Cambridge College of Arts and Technology fra 1981. De Bois arbeidet 1982–1984 med informasjon og samfunnskontakt i Advertising Standards Authority, et tilsyn for reklamebransjen. I 1984 ble han kundesjef i markedskommunikasjonsselskapet Barner Group. I 1989 ledet han et lederoppkjøp av selskapet, som fikk navnet Rapier Design, senere Rapiergroup. De Bois var administrerende direktør i Rapiergroup 1994–2010.

De Bois var de konservatives kandidat i Stalybridge og Hyde, en sikker krets for Arbeiderpartiet, i Stor-Manchester ved parlamentsvalget i 1997. De Bois var de konservatives kandidat i det nordlige Enfield ved parlamentsvalgene i 2001 og 2005, men tapte mot den sittende Joan Ryan fra Arbeiderpartiet. De Bois vant over Ryan i 2010 med 3,8 prosentpoengs margin.

De Bois var medlem av parlamentets komité for offentlig administrasjon 2010–2011 og medlem av justiskomiteen 2011–2015. I 2012 ble han valgt til sekretær i komiteen for de konservative *backbencherne*. I 2015 tapte han gjenvalg til parlamentet mot Joan Ryan, som vant med 2,3 prosentpoengs margin.

Referanser
----------

1. ↑   UK Parliament ID FLXisbC6[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Some personal points» **(engelsk)**. Nick de Bois' nettside. Arkivert fra originalen 31. mars 2015. Besøkt 1. mai 2015.
3. 1 2  Reynolds, Emma (24. juli 2002). «PROFILE: Nick de Bois». *Event Magazine* **(engelsk)**. Besøkt 1. mai 2015.
4. ↑  Isaby, Jonathan (6. juni 2009). «Calling all Candidates: Please send us your biographical details!» **(engelsk)**. ConservativeHome's Seats & Candidates Blog. Besøkt 1. mai 2015.
5. ↑  «Nick de Bois' profil» **(engelsk)**. LinkedIn. Besøkt 1. mai 2015.
6. 1 2  «MPs, Lords & offices. Nick de Bois» **(engelsk)**. Det britiske parlamentet. Besøkt 1. mai 2015.
7. ↑  Peat, Charlie (8. mai 2015). «Nick de Bois 'proud' of his record as MP - despite losing Enfield North seat to Joan Ryan». *Enfield Independent* **(engelsk)**. Besøkt 16. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nick de Bois – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nick de Bois på Facebook Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BBC Things
 |
Imam Rezas sønn Hosseins mausoleum i Qazvin.
**Qazvin** (alternativt *Ghazvin*, eldre kilder *Kazvin*, persisk قزوين) er en by nord i Iran. Den er administrativ hovedstad for provinsen Qazvin og hadde 381 598 innbyggere ved folketellingen i 2011.

Qazvin var hovedstad i Det persiske rike på 1500-tallet, tidlig under safavidedynastiet. Byen, som i vest i blant ble kalt *Kasvin*, *Casbin*, *Kasbin* og lignende, har gitt navn til Kaspihavet.

De kurdiske stammene i Qazvin-området er Ghiasvand, Kakavand, Maʿāfi, Reshvand, Bājalān, Behtuʾi, Čamišgazak, Jalilvand, and Kalhor

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «نتایج سرشماری سال ۱۳۹۰» **(persisk)**. Arkivert fra originalen 2. oktober 2012. Besøkt 10. november 2013.
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

Qazvin.
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Qazvin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**William the Norman** (eller **Guillaume**, *Vilhelm normanneren*, opprinnelig fra Normandie, død i 1075) var biskop av London 1051-1075.

William var kapellan til Edvard bekjenneren da han ble utnevnt til biskop av London. Han ble bispeviet i 1051. Dette ble han takket være av erkebiskopen av Canterbury, Robert de Jumièges, som hadde nektet å ordinere den første kandidat til Londons bispestol som var blitt presentert, angelsakseren Spearhafoc.

I 1052 ble erkebiskop Robert tvunget til å flykte til kontinentet av sin politiske rival, grev Godwin av Wessex. William/Guillaume fulgte ham i landflyktigheten, men han kunne vende tilbake til England i begynnelsen av det neste år.

Etter den normanniske erobring av England i 1066 klarte William å sikre en fredelig overgang til bispedømmet sitt og klarte til og med å berike det med nye besittelser i Essex og Hertfordshire. Han og Ralf the Staller og en kongens prest, hadde oppsynet med de engelskes underordning i East Anglia kort etter normannernes erobring.

Han deltok på konsilet i London i 1075. Der ble London anerkjent ¨være det fremste bispedømmet i kirkeprovinsen - etter selve erkebispesetet Canterbury. 

Han døde senere i 1075..

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Erkebiskop Robert av Jumièges (?-1070)
* Biskop *William the Norman* (?-1075) \*bispeviet 1051

Referanser
----------

1. 1 2  Fryde, et al. *Handbook of British Chronology* s. 220
2. 1 2  Kelly 2004, s. 122
3. 1 2  Barrow 2004
4. ↑  Kelly 2004, s. 47-48
5. ↑  Williams *English and the Norman Conquest* s. 13
6. ↑  Greenway *Fasti Ecclesiae Anglicanae 1066-1300: Volume 1, St. Paul's, London: Bishops*
7. ↑  willm, lest 14. november 2021

Kilder
------

* *Handbook of British Chronology* (Third revised utg.). Cambridge: Cambridge University Press. 1996. ISBN 0-521-56350-X.
* Greenway, Diana E. (1968). *Fasti Ecclesiae Anglicanae 1066-1300: Volume 1, St. Paul's, London: Bishops*. Institute of Historical Research. Besøkt 28. oktober 2007.
* Williams, Ann (2000). *The English and the Norman Conquest*. Ipswich: Boydell Press. ISBN 0-85115-708-4.
* S. E. Kelly: *Charters of St Paul's*, London, Oxford, Oxford University Press, coll. «Anglo-Saxon Charters» (no X), 2004, (ISBN 0-19-726299-6).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
**Qi** (kinesisk: 杞; pinyin: *Qǐ*) var en mindre føydalstat som dukket opp i Kinas historie i første del av Shangdynastiet og vedvarte til begynnelsen av de stridende staters tid, cirka 445 f.Kr.

Historie
--------

Staten Qi skal ha blitt grunnlagt da Shangdynastiets første konge gjorde Xia-dynastiets avsatte kongefamilie til lensherrer i det området som nå er fylket Qi i byprefekturet Kaifeng i østre Henan. Qi flyttet gradvis østover til det som nå er Xintai i Shandong, men ble til slutt knust av kong Hui av Chu. 

Staten Qi var etter alt å dømme svært liten, og når den en sjelden gang i mellom nevnes i eldre kinesiske dokumenter er det for å fortelle at det som foregikk der var så uviktig at det ikke var verdt å nevne. Men staten har satt spor etter seg i et kinesisk ordtak: 杞人憂天 (*qǐ rén yōu tiān*, «Qi-folk bekymrer seg over himmelen»). Det fortelles at Qi-borgerne var engstelige for at himmelen skulle falle ned på dem. Ordtaket benyttes om nyttesløs eller meningsløs engstelse.

Referanser
----------

1. ↑  *Shiji*, Vol.36.
**Pil Cappelen Smith** (født 1. november 1972 i Trondheim) er en norsk-dansk forlegger, redaktør, bokhandler og animatør. Han er mest kjent som iverksetter av det subjektive oppslagsverket *Cappelens Forslags Konversasjonsleksikon*, som han var forlegger, redaktør og art director for. Cappelen Smith var også tekstforfatter i boken, som en av i alt 82 nordiske bidragsytere. *Cappelens Forslags konversasjonsleksikon*, bind II ble lansert 28. november 2016. Pil Cappelen Smith eier den frie bokhandelen Cappelens Forslag sammen med Andreas Cappelen.

Cappelen Smith ble hyret inn av NRK i 2007 og 2008 for å arbeide med animasjon og visuell regi på den fullanimerte serien *Halvseint*. Halvseint ble også nominert i kategorien «beste tv-serie» ved Festival d'animation d’Annecy i 2008. I 2013 tok den animerte julekalenderen «Familien Andersen i Mexico» gull i Visuelt-konkurransens gjeveste kategori, «Reklame og promo». Cappelen Smith var produsent for serien.

I 2011 arrangerte og kuraterte Cappelen Smith en utstilling av fotografiene til den amerikanske fotografen Travis Shinn. The Photography of Travis Shinn varte fra 16. mars til 6. april 2011, og fant sted i andre etasje på Internasjonalen i Oslo. Travis Shinn gjestet NRKs musikkprogram Lydverket i anledning utstillingen.

Som skuespiller dukker Cappelen Smith opp i filmer som *Hjelp, vi er russ* (2011) og *Grand Hotel* (2016), selv om han for det meste jobber med stemmelegging.[]

Pil Cappelen Smith er en lisensiert vigsler og gravferdstaler for Human-Etisk Forbund.[]

Referanser
----------

1. ↑  NRK. «Crowdfunding av Cappelen Forslags Konversasjonsleksikon starter lynraskt». Besøkt 10. september 2016.
2. ↑  «About». *Cappelens Forslag*. Besøkt 11. september 2016.
3. ↑  «NRK Halvseint» Om Halvseint». *www.nrk.no*. Besøkt 11. september 2016.
4. ↑  «Reklame og promo / Visuelt / Grafill». *www.grafill.no*. Besøkt 11. september 2016.
5. ↑  «Travis Shinn på Internasjonalen». Besøkt 11. september 2016.
6. ↑  «Vinn eksklusivt Travis Shinn-fotografi!». Besøkt 10. september 2016.
7. ↑  «Grand Hotel (2016) Full cast & cres». Besøkt 10.9.2016.

Eksterne lenker
---------------

* 
* 
* 
* 
* 
*
Kong Johan II av Frankrike i en ridderslagsseremoni. Miniatyr fra det tidlige 15. århundre.
**Ridderslag** er en handling der en fyrste i en seremoni opphøyer en person i den adelige ridderstand. Seremonien kan ta mange former, men har sitt navn etter praksisen der ridderstatusen tildeles gjennom at fyrsten lar sitt sverd berøre begge skuldre til den person som opphøyes i ridderstanden. Praksisen med ridderslag kom til på 1100-tallet. Den ble senere også knyttet til medlemskap i ridderordener. 

I dagligtalen omtales noen ganger utnevnelse av personer til fortjenstorden med at vedkommende er utnevnt til ridder. Utnevnelse til en fortjenstorden innebærer i våre dager i de fleste land verken ridderslag eller adelstittel. Storbritannia er her et unntak da utnevnelse til enkelte av dette landets ordener i noen tilfeller samtidig også medfører at vedkommende mottar ridderslag av dronningen. Ridderslaget medfører da ikke-arvelig adelskap som en del av den lavadelige ridderstanden. I de fleste andre land er *ridder* betegnelsen på den laveste klasse av fortjenstordener uten at dette medfører ridderslag.

Kilder
------

* Boulton, D'Arcy Jonathan Dacre: *The knights of the crown. The monarchical orders of knighthood in later medieval Europe, 1325–1520*, 2. utgave, Boydell Press, 2000
* Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s 13–14

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
**Kontoret** er en partipolitisk uavhengig yrkesorganisasjon som arbeider for å ivareta sine medlemmers yrkesfaglige og utdanningsmessige interesser, lønns- og arbeidsvilkår, anseelse og faglige standarder. Yrkesorganisasjonen er sterkt engasjert i å gi medlemmene en mulighet til å utvikle sin faglige kompetanse i tråd med nye forventninger og kompetansebehov i arbeidslivet.

Kontoret, tidligere Kommunaløkonomisk Forbund, ble stiftet 29. april 1985, og har i dag over 4500 medlemmer.

Organisasjonens overordnede mål er å styrke yrkesidentiteten til administrativt personell som jobber med service/førstelinjetjeneste, saksbehandling, arkiv, innfordring, revisjon, skatt, lønn, personal, økonomi, kommunal fakturering og IKT. Også andre nærliggende administrative oppgaver på skoler, i kommuner, fylkeskommuner, NAV, interkommunale selskaper, helseforetak eller andre virksomheter innen offentlig tjenesteyting vektlegges i dette arbeidet.

Kontoret er tilsluttet arbeidstakerorganisasjonen Delta som igjen er tilsluttet Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS). Delta er en partipolitisk uavhengig arbeidstakerorganisasjon som arbeider med å ivareta lønns- og arbeidsvilkår i offentlig og privat sektor.

Leder er Sonja Smith.

Referanser
----------

1. ↑  «Kontakt oss». *Delta*. Arkivert fra originalen 12. april 2017. Besøkt 12. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*

| * v
* d
* r
Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund |
| --- |
| 
* AVYO
* Befalets Fellesorganisasjon
* Delta
* Farmasiforbundet
* Finansforbundet
* Kriminalomsorgens Yrkesforbund
* Lærernes Yrkesforbund
* Negotia
* Norges Politilederlag
* Norske Meierifolks Landsforening
* Norsk Tollerforbund
* Parat
* Personellforbundet
* SAFE
* Skatteetatens landsforbund
* Skolelederforbundet
* STAFO
* Yrkestrafikkforbundet

 |
Schloss Vaduz
Tårnet til Schloss Vaduz under renoveringsfasen
**Schloss Vaduz** (tysk for «Vaduz slott») er den offisielle residensen til fyrsten av Liechtenstein. Slottet er oppkalt etter hovedstaden Vaduz, som man kan se fra den nærliggende bakketoppen, hvorpå slottet er plassert.

Den tidligste omtalen av slottet finnes i skjøtet utstedt av greve Rudolf von Werdenberg-Sargans ved salget til Ulrich von Matsch. De første eierne – sannsynligvis også byggherrene – var grevene av Werdenberg-Sargans.

Det ubebodde hovedtårnet (*Bergfried*) fra det 12. århundre og deler av den østlige siden er eldst. Tårnet er plassert på et jordstykke på omtrent 12 x 13 m og har en murtykkelse på opptil fire meter.

Siden 1712 har slottet vært residens for fyrstefamilien i Liechtenstein. Under Johann IIs styre ble slottet restaurert fra 1905 til 1920. Det ble senere bygget ut til bruk som hjem for Franz Josef II.

Siden 1938 har slottet vært primærresidens for fyrstefamilien. Slottet kan ikke besøkes av turister.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vaduz Castle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**Kathrine Johnsen** (født 22. oktober 1917 i Tana, død 25. juni 2002 i Tromsø) var en norsk-samisk lærer og ansatt i NRKs Sameradio. Hun er en av de viktigste personene for samisk språk og kultur etter andre verdenskrig, og ble kalt «Sameradioens mor».

Biografi
--------

Johnsen vokste opp i Finnmark, og etter å ha hatt en rekke jobber utdannet hun seg til lærer i Tromsø. Hun var ferdig utdannet lærer i 1949. Hun jobbet deretter på den samiske ungdomsskolen i Karasjok fram til 1958, med ulike pauser for videreutdannelse. Hun tok samisk grunnfag i 1968.

I 1959 ble hun programsekretær i NRK, og drev den samiske radioen alene i nesten ti år. Samtidig var hun også tidvis sjef for NRK Finnmarks sendinger på norsk og samisk. I 1964 flyttet hun til Tromsø, og var den eneste fast ansatte i Sameradioen der, noe som gjorde at hun hadde hovedansvaret for alle sendingene, som etter hvert gikk til Norge, Sverige og Finland. Da Sameradioen ble flyttet til Karasjok, ble Johnsen værende i Tromsø.

Hun var også aktiv i ulike former for samepolitisk arbeid, særlig i Nordisk sameråd, men hadde også en rekke andre verv. Hun var observatør for Norske Kvinners Nasjonalråd ved FNs 31. generalforsamling i 1976. Hun satt i en rekke styrer som for avisen *Ságat*, der hun var leder, den samiske folkehøgskolen, Nordisk samisk institutt, der hun var varamedlem og hun var med komiteen som gav en innstilling om stedsnavn i 1983. I tillegg var hun med i den samiske liturgikomiteen og den samiske salmekomiteen. Hun er representert i *Norsk salmebok 2013* med en oversettelse av Thorbjørn Egners «Jeg folder mine hender små» til samisk.

Utmerkelser
-----------

* 1981 - «Sukkerbiten» (Utmerkelse gitt av NRK)
* 1983 - Kongens fortjenstmedalje i gull

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Berit Kathrine Johnsen, Norsk biografisk leksikon ID Kathrine\_Johnsen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kathrine Johnsen i Store norske leksikon
* (no) Kathrine Johnsen i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Grått kilefly** (*Eugnorisma glareosa*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet spredt nord til Sør-Trøndelag i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 30 – 37 mm), lysgrått nattfly, forvingen av og til med rødskjær. Arten er lett å kjenne på de lysgrå forvingene med to svarte flekker. Forvingen er lysgrå med to svarte flekker: en på innersiden av ringmerket og en mellom ringmerket og nyremerket. Nyre- og ringmerkene har en smal, lys kant. Ytre mellomlinje er lys og jevnt krummet, området utenfor denne ofte litt rødlig. Bølgelinjen, langs vingens ytterkant, er smal og lys. Bakvingen er hvit.

Levevis
-------

Arten finnes i skogkanter, i hager, men også på åpne heier. Larvene lever på ulike busker, urter og gras. De voksne sommerfuglene flyr om natten i august – september og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Vest-Europa og Nord-Afrika. I Norge er den nokså vanlig på Sørlandet og Vestlandet, nord til Sør-Trøndelag, men det er få funn fra Østlandet.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Eugnorisma glareosa* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *grått kilefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *grått kilefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Eugnorisma glareosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Eugnorisma glareosa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Grått slåttefly** (*Euclidia mi*) er en sommerfugl som tilhører familien praktfly (Erebidae). Denne lille, gråbrune arten flyr om dagen. Den har en vingetegning som man med noe fantasi kan få til å ligne på profilen av en heks slik de gjerne er framstilt i eventyrfortellinger, og har på engelsk derfor fått navnet "Mother Shipton" etter en heks som er kjent fra engelske sagn. Arten kan ikke forveksles med noen andre norske nattfly.

Utseende
--------

Et ganske lite (vingespenn 27 – 30 mm) og spinkelt bygd, grått nattfly. Antennene er temmelig lange og trådformede, kroppen er kledt med korte, grå hår. Forvingen er grå med et bredt, mørkere tverrbånd som er innskåret i bakkanten. Dette tverrbåndet har en liten, mørk flekk i den indre delen og en hvit strek i den ytre. Bakvingen er grå med to oppstykkede, tvite tverrbånd, dessuten tre hvite flekker ved roten. Vingefrynsene rundt begge vingepar er vekselvis hvite og grå.

Levevis
-------

Arten flyr om dagen, helst i solskinn, over enger og andre åpne områder med variert vegetasjon. Larvene lever på planter i erteblomstfamilien (Fabaceae), særlig kløver (*Trifolium* spp.) og vikker (*Vicia* spp.). Den overvintrer som puppe. Den voksne sommerfuglen flyr i mai – juni.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Europa og videre østover til Stillehavet i Øst-Sibir. I Norge er den vanlig på Sørlandet og Østlandet, på Vestlandet finnes den på Jæren. Den er også funnet én gang i indre Troms, noe som er rimelig i og med at den går langt mot nord i Sverige.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Grått slåttefly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *grått slåttefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *grått slåttefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *grått slåttefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *grått slåttefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *grått slåttefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Euclidia mi* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Schloss Monbijou** var et slott i bydelen Mitte i Berlin, beliggende ved Sprees høyre bredd, like overfor Berliner Dom. Det var et av Hohenzollernfamiliens by- og residensslott.

I 1649 befalte «den store kurfyrsten», Fredrik Wilhelm I av Brandenburg, at området skulle anlegges som en have med et lite sommerhus for hans første hustru, Louise Henriette av Oranien (død 1667). 

Etter Louise Henriettes død i 1667, giftet Fredrik Vilhelm seg på nytt 14. juni 1668 med Dorothea Sophie av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg og stedet ble da overdratt til henne. Fredrik døde selv i 1688.

Fra 1700 ble havehuset utbygget til lystslott, som ble kalt *Mon Bijou* (fransk for «min juvel»). Sophie Dorothea tok i 1712 slottet i bruk som sommerresidens. Hun var fra 1706 gift med Fredrik Vilhelm I av Preussen og ble dronning av Preussen. 

I de følgende årtiene ble slottet gjennom tallrike utbyggelser utvidet til den tidobbelte størrelsen av den opprinnelige bygningen. Slottet hadde en egen kai ved Spree, da de kongelige ofte fortrakk å komme med båt på kanalen fremfor å bruke de humpete veiene. I 1717 logerte tsar Peter den store av Russland i to dager på slottet med sin hoffstat. Ifølge samtidige beretninger skal russerne ha forlatt slottet «i fullstendig ruinert tilstand». 

Etter dronning Sophie Dorotheas død i 1757 var slottet i flere år ubebodd, før det i 1786 kom i besittelse av dronning Friederike Louise av Preussen, Fredrik Vilhelm IIs gemalinne. Hohenzollernfamilien samlet i slottet en betydningsfull maleri-, smykke- og porselensamling. I 1877 bestemte kong Wilhelm I av Preussen å åpne Schloss Monbijou med 42 saler for offentligheten som Hohenzollernmuseum. Også etter at Tyskland og Preussen ble republikker i 1918 ble Hohenzollernmuseet beholdt. 

Under den andre verdenskrigen ble slottet i mai 1944 ødelagt av et anglo-amerikansk bombeangrep. I DDR-tiden ble ruinene fjernet mellom 1959 og 1960, og slottsparken omdannet til offentlig grøntareal. Området kalles idag Monbijouparken.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Monbijou Palace – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Slott i Berlin |
| --- |
| Charottenburg slott | Altes Palais, Mitte • Britz-slottet, Britz • Friedrichsfelde slott, Friedrichsfelde • Gutshaus Lichterfelde, Lichterfelde • Charlottenburg slott, Charlottenburg • Bellevue slott, Tiergarten • Biesdorf slott, Biesdorf • Ephraimpaleet, Mitte • Grunewald jaktslott, Grunewald • Glienicke slott, Wannsee • Glienicke jaktslott • Tegel slott, Tegel • Kommandantboligen i Berlin, Mitte • Kronprinspaleet, Mitte • Köpenick slott, Köpenick • Mendelssohn-paleet, Grunewald • Monbijou slott, Mitte (ødelagt) • Pfaueninsel slott, Wannsee • Palais am Festungsgraben, Mitte • Prins Albrechts palé, Mitte (ødelagt) • Prinsessepaleet, Mitte • Prins Heinrichs palé, Mitte • Schmöckwitz jaktslott, Schmöckwitz, (ruiner) • Schönhausen slott, Niederschönhausen • Gutshaus Steglitz, Steglitz • Berlin byslott, Mitte • Zitadelle Spandau, Spandau |

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |