recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Zhou Xuan, 1949
**Zhou Xuan** (kinesisk: 周璇, pinyin: *Zhōu Xuán*, Wade-Giles: *Chou Hsuan*; født 1. august 1918 i Changzhou i Jiangsu i Kina, død 22. september 1957 i Shanghai) var en populær kinesisk shidaiqusangerske og filmskuespillerinne. På 1940-tallet var hun blitt kjent som en av de syv store sangstjerner, og var formodentlig den best kjente av de syv. Hun hadde samtidig en filmkarriere frem til 1953.

Liv og virke
------------

Zhou ble født **Su Pu** (蘇璞) og ble adskilt fra sine naturlige foreldre i ung alder og oppdratt av adoptivforeldre. Hun lette hele sitt voksne liv etter sine biologiske foreldre, men uten hell. Først etter hennes død kom opplysningene om hvem de var frem. 

Da hun var 13 år tok hun scenenavnet Zhou Xuan.

Zhou ble medlem av Bright Moonlight Song and Dance Troupe i Shanghai i 1932. Hun startet med skuespill i 1935, og fikk sitt gjennombrudd i filmen *Street Angel* (1937). Hun fikk tilnavnet *gullstemmen* etter en sangkonkurranse i Shanghai der hun kom på annenplass. Zhou ble raskt den mest kjente sangerinne av populærmusikk i denne grammofonmusikkens gullalder i Kina, og forble det frem til sin død på grunn ikke bare av sitt talent, men også hennes karakteristiske og ømme stemme. 

Etter filmen «Nights of Shanghai» (夜上海), kom en tid da Zhou tilbrakte flere år inn og ut av sinnssykehus. Hun levde et ustabilt og ulykkelig liv preget av feilslåtte ekteskap, barn utenfor ekteskap og selvmordsforsøk. 

Hun var med i hele 43 filmer. Den hun skattet mest var *Street Angel* (馬路天使), med de to karakteristiske sangene «Four Seasons Song» (四季歌) og «The Wandering Songstress» (天涯歌女).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zhou Xuan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Zhou Xuan på Hong Kong Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Zhou Xuan hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** CiNii **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Vesterålsprodukter AS** er en attføringsbedrift i Nordland med hovedkontor i Sigerfjord i Sortland. Bedriften er eid av Nordland fylke, Sparebank1, Nordlandsbanken og de fem kommunene i Vesterålen.

Bedriften gir arbeidstrening til folk med fysiske eller psykiske plager, med tanke på å få arbeidstakerne ut i ordinært arbeid eller utdanning. Til sammen har bedriften ca. 115 ansatte. Vesterålsprodukter er *ikke* en vernet bedrift for personer med utviklingshemninger, men drives med samme økonomiske mål som andre ordinære bedrifter.

I Sigerfjord har Vesterålsprodukter mekanisk avdeling for produksjon av treprodukter (blant annet paller), glassfiberprodukter og diverse produkter i metall, i tillegg til at bedriften forhandler og reparerer snøfresere, gressklippere og motorsager. I Bø har bedriften møbelverksted. Vesterålsprodukter driver 4 kantiner i Tjeldsund, Lødingen, Sortland og Hadsel. Dessuten driver bedriften en kiosk og en hobbybutikk på Sortland.

I tillegg til dette formidler bedriften arbeidspraksis i andre bedrifter i distriktet.

Vesterålsprodukter AS har datterbedriften Lødingen Arbeidssenter AS i Lødingen.

Eksterne lenker
---------------

* Vesterålsprodukter AS
**Waldeck** er en småby i Landkreis Waldeck-Frankenberg, Hessen. Waldeck sentrum ligger nord i Hessen ved den østlige enden av den oppdemmede Edersjøen, som er en del av elva Eder.

Waldeck dukker opp i kildene i 1232, da et dokument fra Netze-klosteret nevner *universitas civitatis de waldeke*. Fram til 1254 ble byen også kalt *Rode*, et navn som kan ha betydd rydning. Waldeck og borgen Schloss Waldeck (påbegynt i 1120) ble sete for fyrstene av Waldeck-Pyrmont, og byen var residensby i fyrstedømmet fra 1349 til 1655. Etter 1655 ble Bad Arolsen residensby, og Waldeck mistet betydning.

Waldeck by består av tettstedene Alraft, Dehringshausen, Freienhagen, Höringshausen, Netze, Nieder-Werbe, Ober-Werbe, Sachsenhausen, Selbach og Waldeck. Freienhagen ble tidligere regnet som en egen by, med røtter helt tilbake til 1253, men ble i 1974 slått sammen Waldeck.

Bilder
------

* Waldeck sett fra Schloss Waldeck.Waldeck sett fra Schloss Waldeck.
* Edersee og Scloss Waldeck.Edersee og Scloss Waldeck.
* Fra gamlebyen i Waldeck.Fra gamlebyen i Waldeck.
* Kloster Marienthal Netze.Kloster Marienthal Netze.
* Borggården - Schloss Waldeck.Borggården - Schloss Waldeck.

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Waldeck (am Edersee) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
Christian IVs krone ble utført av Dirich Fyring i Odense i 1595–1596. Kronen er i gull med emalje, taffelstener og perler og har en samlet vekt på 2895 gram.
**Dirich Fyring** (**Didrik Fuiren**, **Feuring** eller **Firinch**) (født før 1580, død 30. september 1603)
var en dansk gullsmed som er kjent for sitt hovedverk Christian IVs krone.

Man vet ikke hvor eller når han var født, men det antas at han var utdannet i Nord-Tyskland. Han var borger i Odense før 1580 og i mars året etter ble han ansatt hos Frederik II som gullsmed. Etter Frederiks død i 1588 må han ha fortsatt i kongehusets tjeneste; han ledsaget Christian IV på en reise i Nord-Tyskland i 1595.

Fyrings eneste bevarte verk er Christian IVs krone som han utførte til kongens kroning i 1596.Om han har hatt medhjelpere i forbindelse med utformingen av kronen vet man ikke. Det har vært fremlagt teorier hvor en vesentlig del av æren for utformingen er tillagt Corvinianus Sauer, men dette kan ikke påvises.

Man kjenner til at han utførte flere arbeider for kongen, blant annet trompeter i sølv, gullkjeder og portrettmedaljonger.

Referanser
----------

1. ↑   Kunstindeks Danmark kunstner ID 6732[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  (da) Dirich Fyring på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
3. ↑  Dirich Fyring fra Rosenborg slott

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Kunstindeks Danmark
 |
*Artikkelen omhandler skuta «Vesleper» av 1918 (omdøpt til «Norvegia» i 1925 og «Kvitøy» i 1931). Se Vesle Per for visa av 1953.*
**«Vesleper»** (1918–33) var en ishavsskute kjent fra Norvegia-ekspedisjonene. Den var som søsterskipet «Veslekari», konstruert av Christian Jensen for Winge & Co. i Kristiania og sin tids største ishavsskute. Den stod ferdig 27. februar 1919 ved Jacob M. Iversens verft i Son. En 290 hk Compound dampmaskin ble montert i Skien, kjennetegnet var *K 6 K*, endret til *O 6 O* i 1925. Den 114,3 fot lange og 285 brt tunge skuta hadde kostet 1,3 millioner kroner, men lå i nedgangstidene mest i ro ved Blomvåg.

Den ble 16. mai 1927 solgt for 25 000 kroner til Bryde & Dahls Hvalfangerselskap i Sandefjord og omdøpt til **«Norvegia»**. Skuta ble brukt i de fire Norvegia-ekspedisjonene til Antarktis for å finne hval og annektere Bouvetøya.

Den ble 16. juni 1931 solgt til Elling Aarseth rederi i Ålesund og omdøpt til **«Kvitøy»** (*M 3 VD*). Med Isak Remø bak rattet ble den nedskrudd i Vestisen 19. mars 1933, de 25 ombord ble reddet av «Quest».

Referanser
----------

1. ↑  Reidar Johansen. «Dampskipet Norvegia». Follo Avis.
2. ↑  Oddvar Larsen og Ragnar Iversen. «DS Norvegia» **(norsk)**. Sandefjord: Lardex Group.
3. ↑  Magnus Sefland (mars 2001). «Ishavsskuta "Norvegia"» (PDF). *Isflaket*. Ishavsmuseet Aarvaks venner. [*død lenke*]
**Kakhaber Tsakadze** (georgisk: *კახაბერ წაქაძე*) (født 28. januar 1969 i Bakuriani) er en tidligere georgisk skihopper. Han var den første som representerte det selvstendige Georgia i skihopping.

Tsakadze deltok i både verdenscupen, VM og OL, men oppnådde aldri de store resultatene. I VM i Falun i 1993 ble han nummer 62 av 63 deltakere i storbakken og nummer 63 av 66 deltakere i normalbakken. Han deltok i OL i 1994, 1998 og 2002, med 50.-plass (av 56 deltakere) som beste plassering. I OL i Salt Lake City i 2002 deltok han i kvalifiseringen, men greide ikke å kvalifisere seg til selve rennene.

I VM i skiflyging i Planica i 1994 ble han nummer 39 av 43 deltakere. Han deltok i til sammen 8 verdenscuprenn, de fleste i 1991. Skiflygings-VM 1994 inngikk i verdenscupen, og ble dermed hans beste plassering i verdenscupen. Sportslig var imidlertid hans beste prestasjon i verdenscupen 41.-plass av 59 deltakere i storbakken i Lahtis i 1991.

Kakhaber Tsakadze er sønn av Koba Tsakadze, Georgias største skihopper gjennom tidene. Koba Tsakadze representerte imidlertid Sovjetunionen.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kakhaber Tsakadze – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Kakhaber Tsakadze – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Kakhaber Tsakadze – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kakhaber Tsakadze – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kakhaber Tsakadze – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
***If My Country Should Call*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Joe De Grasse.

Handling
--------

Hele Ardath-familien er samlet for å diskutere det foreslåtte ekteskapet mellom Margaret og Robert Ogden, en britisk statsborger. De fleste er positive til dette, og de gifter seg. Senere føder Margaret en gutt. Gjennom hele barndommen viser gutten tegn til å være en fighter, og når han blir voksen ønsker han bli med i nasjonalgarden. Margaret blir tvunget til å gi etter, og samtykker til dette. Kort tid etter blir sønnen Donald forlovet med Patricia Landon.

Faren hans blir deretter kalt til England på forretningsreise, og han får full ledelse for hele bedriften. Men noen måneder senere kommer det et brev, som sier at faren hans hadde vervet seg etter at krigen brøt løs. Senere får familien et telegram om at mannen er død, og Margaret blir enda mer redd for at sønnen også risikerer å bli sendt til krigen.

Skuespillere
------------

* Dorothy Phillips som Margaret Ardrath
* Helen Leslie som Patricia Landon
* Frank Whitson som Robert Ogden
* Lon Chaney som Dr. George Ardrath
* Albert MacQuarrie som oberst Belden
* Jack Nelson som Donald
* Carl von Schiller som Zuroff
* Gretchen Lederer som Mrs. Ardrath

Referanser
----------

1. ↑  If My Country Should Call
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *If My Country Should Call* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *If My Country Should Call* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *If My Country Should Call* på Silent Era Rediger på Wikidata
OFIDs hovedkontor i Wien  Foto: Niels Elgaard Larsen 
**OPEC Fund for International Development** (**OPEC Fund**) er en finansieringsinstitusjon for utviklingshjelp etablert i 1976 av Organisasjonen av oljeeksporterende land (OPEC). Fondet var opprinnelig tenkt å være midlertidig, men ble i 1980 en permanent organisasjon. **OPEC Fund** gir lån og økonomisk støtte til utviklingsland. Midler kanaliseres også gjennom andre internasjonale organisasjoner. Organisasjonen har hovedkontor i Wien.

**OPEC Fund**s utviklingshjelp har prioritert land i Afrika sør for Sahara og ikke-arabiske land i Asia.

OPEC Fund for International Development har status som permanent observatør i FNs hovedforsamling.

Medlemsland
-----------

Tolv land deltar i fondet:

* Algerie
* Gabon
* Indonesia
* Irak
* Iran
* Kuwait
* Libya
* Nigeria
* Qatar
* Saudi-Arabia

Referanser
----------

1. ↑  «OPEC Fund for International Development (OFID)», UNHCR.
2. ↑  Espen Villanger: *Arab Foreign Aid: Disbursement Patterns, Aid Policies and Motives*, (CMI Reports 2007:2), Bergen: Chr. Michelsens Institutt, 2007, s. 9.
3. ↑  «Intergovernmental Organizations», De forente nasjoner.
4. ↑  Member Countries Arkivert 12. november 2012 hos Wayback Machine. OFID.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**ORP «Sęp»** (Gribben) var en polsk ubåt. Etter at Polen var blitt invadert av Nazityskland den 1. september 1939 og dermed mistet sine flåtebaser, oppsøkte ubåten det nøytrale Sverige, der den ble forvart i Mariefred for resten av krigen.

Historikk
---------

Den 2. september 1939 forsøkte «Sęp» å torpedere den tyske jageren «Friedrich Ihn», men bommet, og ble i stedet angrepet med synkeminer. Hun fikk noen lekkasjer og etterlot seg oljespor. Den tyske ubåten «U14» forsøkte å torpedere «Sęp», men torpeden eksploderte innen den nådde frem.

Da ubåtsbasen i polske Hela på Helhalvøya ikke lengre var tilgjengelig for reparasjoner og veien til England via Öresund var for lang for den skadede ubåten, valgte fartøyssjefen Władysław Salamon å gå til Sverige for internering. «Sęp» angjorde Landsort i gryningen den 17. september og ble derfra loset til Vaxholm, hvorfra hun sammen med søsterubåtene ORP «Ryś» (Gaupen) og ORP «Żbik» (Villkatten) senere ble flyttet til Mariefred i Mälaren.

Ubåtene ble i oktober 1945 overlevert til kommunistregjeringen i Polen. «Sęp» deltok 1964 i et polsk orlogsbesøk i Göteborg.

Referanser
----------

1. ↑  *Ofredens hav. Östersjön 1939-1992*. Avesta: Svenska Tryckcentralen AB. 2002. ISBN 91-631-2035-6.
***Where the Trail Divides*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av James Neill.

Handling
--------

Lille «How» en en liten indianer-gutt som blir adoptert av oberst Lander, og tatt med til oberst Landers hjem. Lille Bessie Rowland, omtrent på samme alder, blir også adoptert av oberst Lander, Bessies foreldre hadde begge blitt drept under et opprør. Bessie og How vokser opp sammen, og i en alder av femten år blir How sendt til den hvite mannens skole. Men Craig, oberst Landers nevø, viser så mye oppmerksomhet til Bessie at How blir misunnelig. Craig ønsker å gifte seg Bess, som nekter hans fremskritt. Men når How frir kort tid senere, blir dette akseptert.

Snart reiser alle sammen til Buffalo Butte Ranch i Cayote City. Craig arrangerer en voldelig scene, som fører til at oberst Lander utvikler hjertesvikt og dør. Oberst Lander testamenterer alt han eier til Craig og Bessie. Når How kommer uventet hjem igjen etter å ha vært bortreist, oppdager han Bessie og Craig i hverandres omfavnelse. Han reiser derfor sin vei på egen hånd, og ett år senere har Craig og Bessie blitt gift. Men Bessie oppdager at Craig har vært utro mot henne. I tillegg blir det oppdaget store mengder olje på eiendommen som nå blir eid av Craig og Bessie, og området blir derfor vært utrolig mye penger.

Skuespillere
------------

* Robert Edeson som How Landor.
* Theodore Roberts som Oberst William Landor.
* Jack W. Johnston som Clayton Craig.
* Winifred Kingston som Bessie Landor.
* James Neill som Sam Rowland.
* Constance Adams som Mrs. Rowland.
* Fred Montague som pastorJohn Eaton.

Referanser
----------

1. ↑  Where the Trail Divides

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Where the Trail Divides* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Where the Trail Divides* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Where the Trail Divides* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Where the Trail Divides* på Silent Era Rediger på Wikidata
Erik Skjoldbjærg, Ane Dahl Torp, Christian Fredrik Martin og Leif Johan Sevland i forbindelse med førpremiere på filmen Pioner.  Foto: Jarle Vines 
**ONS Norway 2013** var en oljemesse og et konferanseseminar rettet mot oljeindustrien. ONS Norway varte fra 19. august til 21. august. Messen ble åpnet av Leif Johan Sevland.
Messeområdet til ONS Norway er langt mindre enn det storebroren ONS benytter seg av. På 6 000 kvm var det plass til 384 utstillere. Messen hadde 15 117 besøkere.
Under ONS Norway 2013 besøkte en av toppsjefene i oljegiganten Rosneft messen og presenterte selskapets planer i Arktis. Han kunngjorde at selskapet planla å bore i Karahavet i august 2014.

Under messen ble det arrangert førpremiere på filmen *Pioner* for tidligere nordsjødykkere, myndigheter og bransjefolk under oljemessen ONS Norway i Stavanger. Før filmen ble vist uttalte Leif Johan Sevland: «Pionérdykkerne var avgjørende for at oljeeventyret ble en realitet, og mange av dem fikk ødelagt helsen. Sikkerheten på sokkelen er et tema som er like aktuelt i dag.» Før filmen fortalte regissør Erik Skjoldbjærg, skuespiller Ane Dahl Torp og produsent Christian Fredrik Martin om filminnspillingen og pionerdykkerens innsats.

Eksterne lenker
---------------

* ONS Norway 2013
* Rogalandsavis.no :Åpnet ONS Norway[*død lenke*]
* TU.no: ONS Norway 2013 bød på sikkerhetssnadder
* TU.no: Norsk teknologi lokket russisk oljegigant til Stavanger
* NRK.no: Hennie skal gjøre oljå til pionér på sikkerhet
**Agder distriktshøyskole**, forkortet **ADH**, var en statlig høgskole i Norge, beliggende i Kristiansand. Den hadde lokaler spredt i Kristiansand sentrum.

Agder distriktshøgskole ble etablert i Kristiansand i 1969, som en av de tre første distriktshøgskolene i Norge. Dette året ble det anlagt distriktshøgskoler i Stavanger, Molde og Kristiansand, og de startet som prøveprosjekter. Skolene ble opprettet etter forslag fra Ottosenkomiteen. Distriktshøgskolene gikk over til permanent drift i 1975. 

Ved etableringen av Høgskolen i Agder i 1994 ble ADH og fem andre statlige høgskoler i Kristiansand, Grimstad og Arendal ble slått sammen som en del av Høyskolereformen av 1994: Agder ingeniør- og distriktshøgskole, Agder musikkonservatorium, Kristiansand sykepleierhøgskole, Arendal sykepleierhøgskole og Kristiansand lærerhøyskole, som var egne læresteder utenom distriktshøyskolen.

Blant distriktshøgskolens og høgskolens rektorer kan nevnes:

* Sylfest Lomheim (1987–1992)
* Paul Flå (1992–1994)
* Knut Brautaset (1994–2000)
* Ernst Håkon Jahr (2000–2007)

Se også
-------

* Universitetet i Agder

Eksterne lenker
---------------

* uia.no: *Høgskolene før HiA*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Forvaltningsdatabasen
 |
**Elmer Pato** (født ca 1954 på Filippinene, død 26. juli 2020) var en filippinsk taekwondoutøver som representerte Filippinene på internasjonale konkurranser. Han ble sportsmanager og virket som arkitekt.

biografi
--------

Elmer Pato anerkjennes som en pionér i Philippine Taekwondo Association. Pato deltok i 1976 i Asia-mesterskapet i Melbourne i Australia og vant bronsemedale der. Han virket også som instruktør og trener den gang taekwondo var i sin spede barndom i hjemlandet.

Han var arkitekt av yrke. Han døde av covid-19 den 16. juli 2020 i en alder av 66 år.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Taekwondo pioneer passes away». *Tempo*. 21. juli 2020. Besøkt 17. november 2020.
2. ↑  Atencio, Peter (27. juli 2020). «PH taekwondo community mourns death of 3rd member». *Manila Standard* **(engelsk)**. Besøkt 17. november 2020.
3. ↑  «PH taekwondo community mourns passing of ex champ; 2 other jins succumb to COVID». *ABS-CBN News* **(engelsk)**. 30. juli 2020. Besøkt 17. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elmer Pato – Taekwondo Data Rediger på Wikidata
**Whernside** er et fjell i Yorkshire Dales. Det tilhører kjeden Penninene, og er det høyeste punktet i North Yorkshire. Toppen, som når 736 meter over havet, ligger på grensen mellom North Yorkshire og Cumbria. Fjellet er en av de såkalte *Three Peaks*; de andre to er Ingleborough og Pen-y-Ghent. 

Fjellet består av en lang rygg som går omtrent nord–sør. Den vanligste ruten til toppen går fra sør, og starter nær landsbyen Bruntscar. Man kan også nå den fra nord. I *Three Peaks Challenge*, som vanligvis utføres mot klokken, bestiger man Whernside fra nord og går ned på sørsiden. Whernside er kategorisert som en marilyn, hewitt og nuttall. 

På klare dager er det flott utsikt mot vest, hvor man finner Lake District og Morecambe Bay. 

Omkring tre km sørøst for fjell finner man Ribblehead Viaduct på Settle-Carlisle Railway. 

Det finnes to andre høyder med lignende navn, Great Whernside og Little Whernside, som ligger noen kilometer mot øst fra Whernside. Navneleddet *whern* antas å være beslektet med *quern*, «møllestein». 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
***Der Untergang des Abendlandes. Umrisse einer Morphologie der Weltgeschichte*** er den tyske filosofen Oswald Spenglers kulturfilosofiske hovedverk, som utgjør et vendepunkt innenfor historiefaget. Første bind (*Gestalt und Wirklichkeit*) ble første gang utgitt i 1918 i Wien, andre bind (*Welthistorische Perspektiven*) 1922 i München. *Untergang des Abendlandes* (= *Aftenlandets undergang*, i dansk oversettelse *Vesterlandets undergang*) var Weimarrepublikkens mestselgende fagbok. Utpå 1930-tallet var ialt 200.000 eksemplarer solgt.

I mellomkrigstidens Bulgaria ser det ut til at boken ble en pådriver for bulgarsk nasjonal identitet, slik den fremstod i den eurasiske bevegelsen «Tilbake til Østen».

Spengler anså det for åpenbart at Vestens kultur var på retur, men verket omhandler en underliggende tendens i alle kulturer. Det fikk stor betydning i vestlig filosofi og historietenkning i 1920-årene, ikke minst på bakgrunn av det kulturelle sjokket som første verdenskrig medførte. Spengler mente at alle kulturer bærer i seg en «vilje til makt» som driver dem til sette sine kjerne-idéer - som han kaller «ursymboler» - ut i livet. Ifølge Nietzsche vil mennesket skyte sin lengsels pil foran seg. Dette er for Spengler kjernen i «aftenlandets» - Vestens - idé, et uttrykk for et ønske om og vilje til ekspansjon og erobring. I sin etikk skilte han mellom «rovdyr» og og «planteetere», og satte «rovdyrene» høyest, som de sunneste. På samme måte skiller han mellom «kultur» og «sivilisasjon». Det sistnevnte så Spengler som et tegn på forfall. Når boken slo slik an like etter første verdenskrig, mener filosofen Peter Strasser at dette skyldes Tysklands nederlag og den ydmykende Versailles-traktaten, som Spenglers bok satte inn i en kulturhistorisk sammenheng.

Referanser
----------

1. ↑  Petter Strasser om Spengler: «Was wollte Oswald Spengler?» *Deutschlandfunk*
2. ↑  Nina Dimitrova: «*Untergang des Abendlandes* in the Bulgarian Cultural Area», *Balkan Journal of Philosophy*
3. ↑  Petter Strasser om Spengler: «Was wollte Oswald Spengler?» *Deutschlandfunk*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BBC Things
 |
***Der Standard*** er en østerriksk landsdekkende dagsavis som utgis i Wien. 

Avisen trykkes på karakteristisk rosa papir. Avisen ble grunnlagt av Oscar Bronner som en forretningsavis. Avisen kom første gang på gaten 19. oktober 1988. Bronner er stadig avisens utgiver. Avisen ble grunnlag som respons på valget av Kurt Waldheim til østerriksk president i 1986, da denne ble sett på som en politiker som ikke ville diskutere fortiden og mange østerrikeres skyld i forbrytelser under nazismen. Politisk beskriver avisen seg som liberal og uavhengig. *Der Standard* er en landsdekkende avis, men har sterkt fokus på Wien. 

Ifølge den østerrikske medieundersøkelse fra 2004 hadde Der Standard da 366.000 lesere i Østerrike.

Avisens internetavis fikk premiere i februar 1995 og hevder å være den første tyskspråklige avis på internettet.

Eksterne lenker
---------------

* *Der Standard*s hjemmeside

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GND **·** SUDOC
 |
«***Der vester mellom skjær og bå***» er en barnesang med tekst av Nordahl Rolfsen til en tradisjonell melodi. Denne var å finne i hans lesebøker.

Hendelsen er fra Listerfjorden mellom Hidra og Lista. Skipet var engelsk, og jenta («Ingeborg los») var hushjelp i Rasvåg. Det sies også at husbonden var svært støtt over at hun på slikt vis hadde forlatt jobben, og endt opp på fastlandet der hun måtte vente på bedre vær for å komme seg tilbake. []

Teksten
-------

**1.**Der vester mellom skjær og bå, mellom skjær og bå,  

der gikk et skip med nødflagg på, gikk med nødflagg på.  

Det sto nok saktens folk i land med hånd i lommen alle mann,  

ingen råd, ingen vil gå, været er for svært,  

skjær og bå bryter det på livet er for kjært.  

  

**2.**Da kom en jente er meg sagt, slik det er meg sagt,  

hun hadde både mot og makt, både mot og makt.  

Og jenta sprang i båten ut og ropte: Gutter kom med Gud.  

Seilte på sjøene på, seilte på, hurra,  

seilte fra, sjøene fra seilte fra, hurra.  

  

**3.**Og jenta steg så fast og lett, steg så fast og lett,  

ombord og på kommandobrett på kommandobrett.  

Hun loset skuta sikkert opp og flagget kom på rette topp.  

Havnen lå skinnende blå, favnet alle mann.  

Men salutt hun fikk til slutt da hun fór i land.

Kilder
------

* Sangene i våre hjerter med Elin Prøysen, Damm 2007
***Burnout Revenge*** er det fjerde spillet i *Burnout* serien. Det kom ut til PlayStation 2 og Xbox samtidig som *Burnout Legends* til PSP den 13. september 2005 i Europa.

*Burnout Revenge* bygger på suksessen *Burnout 3: Takedown*. *Revenge* har en god del forbedringer som i grafikk, rivalenes kunstig intelligens og det at man kan bruke trafikk som et våpen.

Nytt
----

Nytt i *Burnout Revenge* er at banene er forbedret og er nå bygget for kamp, med mange alternative ruter, snarveier og forhindringer, man kan bruke Crashbreaker i race (Muligheten til å sprenge bilen sin etter at man har krasjet for å gjøre skade), vertikal takedown, mange alternative ruter som gir store luftmuligheter, trafikksjekking, som gir spilleren lov til å treffe trafikken bakfra uten at bilen krasjer.

For å «sjekke trafikk», må du treffe lett trafikk (vanlige biler og lette varebiler osv.) i samme kjøreretning. Hvis du treffer en buss, lastebil eller motkjørende trafikk, kræsjer du. En ting til som er blitt en favoritt blant spillere er *Vertical Takedown* som skjer når man lander på en motstanders bil fra luften.

Referanser
----------

1. ↑  «Burnout Revenge (PlayStation 2)». *IGN*. Besøkt 6. februar 2016.
2. 1 2  «Burnout Revenge - EA Games». *www.ea.com*. Besøkt 6. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Burnout Revenge* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Burnout Revenge* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Burnout Revenge* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Burnout Revenge* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Burnout Revenge* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Burnout Revenge* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Burnout Revenge* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Burnout Revenge* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |
**«If You Were the Only girl (In the World)»** er en amerikansk populærmusikksang, skrevet av Nat D. Ayer (melodi) og Clifford Gray (tekst). Sangen ble publisert i 1916. Den ble publisert på nytt i 1946. Sangen har blitt en standard, spilt inn på plate av mange artister.

Den ble introdusert 19. april 19|9 under premieren på musikalen/revyen *The Bing Boys Are Here* på the Alhambra, Leicester Square. Den ble fremført som en duett av rollefigurene Lucius Bing og Emma. De ble spilt av de opprinnelige stjernene George Robey og Violet Loraine.

I kontekst til de forskrekkelige dødelige slagene som pågikk på den tiden synes den å representere behovet for flukt fra krigens mareritt.

Doris Days versjon
------------------

Doris Day spilte inn sangen på plate. Den ble utgitt på hennes album *By the Light of the Silvery Moon*. Hun fremførte sangen med Gordon MacRae i filmen *Når skal vi gifte oss* (*By the Light of the Silvery Moon)*.

Barbra Streisands versjon
-------------------------

Barbra Streisand har også spilt inn sangen med et arrangement av Peter Matz. Den ble utgitt på hennes album *My Name Is Barbra* i 1965.

Andre versjoner
---------------

Sanger/skuespiller Rudy Vallée fremførte en versjon i filmen *The Vagabond Lover* utgitt i 1929. En ukjent sanger fremførte den i en episode av den suksessfulle TV-serien *Charmed*.

En velkjent versjon ble spilt inn av Perry Como 21. mars 1946 og utgitt på 78-platen RCA Victor 20-1857-B, som den andre siden til «They Say It's Wonderful». Den nådde en fjortendeplass på Billboard-listen. Sangen ble også utgitt i Storbritannia på 78-platen His Master's Voice BD 1165. Den andre siden var «I Dream of You (More than You Dream I Do)».

Donald Peers with two pianos spilte den inn i Royal Albert Hall, London, 13. juni 1949, som den første sang i en medley sammen med «Blue Skies» og «There's a Rainbow 'Round My Shoulder». Medleyen ble utgitt på 78-platen His Master's Voice-etiketten B 9792.

Johnny Kidd & the Pirates spilte også inn en versjon i Storbritannia. Den ble utgitt på singlen His Master's Voice 45-POP 674 i 1959.

Anton Szandor LeVey, grunnlegger og yppersteprest i The Church of Satan, fremførte sangen på sitt album *Satan Takes a Holiday* (1990)

Norsk versjon
-------------

Vilhelm Dybwad har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Hvis jeg var den eneste pige».

### Innspilling

* Lalla Christensen. Ved pianoet: Carsten Carlsen. Innspilt 8. desember 1916. Utgitt på de akustiske 78-platene Gramophone 7-283000 og Gramophone X 351.

Referanser
----------

1. ↑  «By the Light of the Silvery Moon» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
2. ↑  «Barbra Streisand Archives.com | My Name Is Barbra». Arkivert fra originalen 20. juli 2009. Besøkt 14. juli 2010.
3. ↑  «The Vagabond Lover» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
**Nina Bjerkedal** (født 1953) er en norsk siviløkonom. Hun er ekspedisjonssjef i Finansdepartementets skatteøkonomisk avdeling.

Skatteøkonomisk avdeling vurderer de samfunnsøkonomiske sidene ved skatte- og avgiftssystemet. Avdelingen analyserer hvordan skatte- og avgiftsreglene påvirker blant annet investeringer, arbeidstilbud, inntektsfordeling og skatteinntekter, og har ansvaret for de årlige skatte- og avgiftsoppleggene i budsjettet.

Bjerkedal er utdannet siviløkonom fra Norges handelshøyskole (NHH) i 1975. Etter fullført utdannelse jobbet hun som vitenskapelig assistent for Finn E. Kydland ved NHH før hun begynte i Finansdepartementet.

I 2008 kom hun på 4.-plass på *Kapitals* liste over Norges 100 mektigste kvinner.

Referanser
----------

1. ↑  Finansdepartementet (20. januar 2010). «Ekspedisjonssjef Nina Bjerkedal». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 9. juni 2020.
2. ↑  «- Halvorsen er Norges mektigste kvinne». *e24.no*. Besøkt 9. juni 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Iftikhar Ahmed Syed** (født 23. august 1952), pakistansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1972 i München og 1976 i Montréal.

Syed vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1972 i München. Han var med på det pakistanske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak Vest-Tyskland. Pakistan vant semifinalen med 2-0 over India men tapte finalen mot Vest-Tyskland med 0-1. Syed spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1972 Tysklands flagg München - Sølv Silver i landhockey Pakistans flagg Pakistan
* 1976 Canadas flagg Montréal - Bronse Bronse i landhockey Pakistans flagg Pakistan

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 31. januar 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Iftikhar Syed – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Iftikhar Syed – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
***Et Norge i Krig*** er et norsk humorpreget radioprogram som gikk på P3 i 2004. Programmet var av og med Kristopher Schau, Morten Ståle Nilsen og Øystein Karlsen. Innholdet bestod av "makabre essays og tok et oppgjør med norsk dobbeltmoral, ispedd tung rockemusikk". Programmet ble omstridt og etter få uker bestemte daværende kringkastingsjef, John G. Bernander, å ta det av lufta.

*Et Norge i krig* var et av P3 mest populære programmer og hadde jevnt over ca 100 000 lyttere.

Det skulle egentlig starte høsten 2003, men på grunn av en konflikt mellom Kristopher Schau og P3 ble programmet utsatt i ett år.

Nedleggelse
-----------

Etter bare noen få sendinger måtte *Et Norge i Krig* avsluttes. Grunnen var at kanalen mente innholdet var for sterkt. Radiosjef i NRK på tidspunktet, Nils Heldal, gav beskjeden om at programmet skulle tas av luften, en avgjørelse som ble tatt av kringkastingssjef John G. Bernander. Det ble ikke kjent før flere år etterpå at det var Bernander som gav ordren om å stoppe programmet.

Referanser
----------

1. 1 2  Sæby, Inger-Marit Knap (3. oktober 2013). «Dette skjedde med «Et Norge i krig»». *NRK*. Besøkt 26. desember 2018.
2. ↑  «Schau slutter i Petre». *www.vg.no*. 2003. Besøkt 11. oktober 2020.
3. ↑  Skancke-Knutsen, Arvid (13. desember 2004). «"Et Norge I Krig": – Ingen tør innrømme at Bernander står bak». *ballade.no*. Arkivert fra originalen 24. september 2013. Besøkt 26. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Noen klassikere fra P3
Denne artikkelen omhandler politikeren.  For bildekunstneren, se Nina Bang (billedkunstner).

**Nina Bang** (født 6. oktober 1866, død 25. mars 1928) var en dansk politiker. Hun var Danmarks første kvinnelige minister, og representerte Socialdemokratiet.

Hun vokste opp i en borgerlig og konservativ familie, men ble selv marxist og sosialdemokrat. Hun tok *studentereksamen* ved Københavns Universitet i 1889, noe som var uvanlig for kvinner den gangen, og hun fortsatte videre med studier innen historie. Her møtte hun også Jens Gustav Bang, som skulle bli hennes mann. De arbeidet også tett sammen, og utga blant annet en lærebok om Danmarks historie. De meldte seg begge inn i partiet Socialdemokratiet.

Nina Bangs politiske karriere startet i 1903, da hun ble medlem av styret i Socialdemokratiet. Kun tre kvinner hadde sittet i styret før henne. I 1915 endret Danmark grunnloven slik at også kvinner kunne få plass på Folketinget, og i 1918 ble hun valgt inn på Landstinget. Landstinget var det ene av de to tingene som utgjorde Rigsdagen. Hun ble gjenvalgt i både 1920 og 1924, og kjempet særlig for de svakest stilte i samfunnet. Hun var blant annet medlem av Finansutvalget, og representerte partiet i utlandet ved flere anledninger.

Da statsminister Thorvald Stauning etablerte sin første (av to) regjering i 1924 ble Nina Bang utnevnt til undervisningsminister. Hun ble med dette verdens første kvinnelige minister i en parlamentarisk regjering. Hun ble en omstridt minister. Dels fordi hun ansatte en av sine partikolleger, Vilhelm Rasmussen, som rektor på Danmarks Lærerhøjskole, og senere fordi hun forbød avspilling av nasjonalsangen «Kong Christian» under 50-årsjubileet til Det Kongelige Teater. Selv om en gruppe studenter sang nasjonalsangen på eget initiativ nektet hun å reise seg i respekt.

På grunn av sin kompromissløshet fikk hun tilnavnet «Regjeringens eneste mannfolk».

Det skulle også ta mange år før Danmark fikk sin neste kvinnelige minister, da Fanny Jensen i 1947 ble minister under statsminister Hans Hedtoft.

Bibliografi
-----------

* 1892 – *Lærebog i Danmarks Historie*

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 28. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   FemBio-Datenbank, FemBio-ID 1903, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Dansk Kvindebiografisk Leksikon – Nina Bang

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |

Portal: Danmark
**Abborkilling** (*Serranus cabrilla*) er en fiskeart.

Den har samme kroppsform som abbor. Den har en lang ryggfinne med 10 piggstråler og 13–15 bløtstråler. Fargen varierer mye, men den har ofte 7–9 loddrette bånd langs kroppen og 2–3 vannrette striper på hodet. Arten kan bli opptil 25 cm lang.

Abborkilling lever for det meste på grunt vann, men er funnet ned til 500 m dyp. Den forekommer både på hard- og bløtbunn og er vanlig i *Posidonia*-gras. Den eter flerbørstemarker, krepsdyr og fisker. Hver fisk har et territorium som den forsvarer mot andre individer. Som andre *Serranus*-arter er den en hermafroditt med både hannlige og hunnlige kjønnsorganer.

Utbredelsen omfatter Middelhavet, Svartehavet og det østlige Atlanterhavet fra Den engelske kanal til Sør-Afrika. Det er usikre rapporter fra Rødehavet. I 1938 ble det gjort et funn på den engelske nordsjøkysten.

Litteratur
----------

* P. Pethon (2005). *Aschehougs store fiskebok* (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Abborkilling* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Abborkilling* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Abborkilling* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Abborkilling* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Abborkilling* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Serranus cabrilla* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Serranus cabrilla* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Serranus cabrilla* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Hodet til abborkilling
En abborkilling med territorium ved en korall
* (en) *Serranus cabrilla* (Linnaeus, 1758) Comber - FishBase
Lifjorden, august 2006
**Lifjorden** er en fjord i Øksnes og Sortland kommune i Nordland. Den ligger på østsiden av Langøya i Vesterålen, med Gavlfjorden og Andøya rett utenfor. Fjorden har innløp vest for Halmøya og strekker seg 6,5 kilometer sørover til fjordbotnen.

Geografi
--------

Midt i fjorden ligger de to halvøyene Sørøya og Nordøya. Sørøya ligger på tvers av fjorden og danner Måsingsundet som er en tidevannstrøm og som på det grunneste er bare 5 meter dyp. Like innenfor Måsingsundet er fjorden på sitt dypeste med 77 meter.

Østsiden av fjorden er brattlendt og enkelte steder går det snøras helt ned i sjøen. Det høyeste fjellet på denne siden av fjorden er Kvålkvanntotinden med 654 meter over havet. På vestsiden ligger Stortinden (730 moh.), som er en av de høyeste fjelltoppene på Langøya, og Brannåstinden (560 moh.).

Bosetning
---------

Det meste av bebyggelsen i fjorden ligger på fjordens vestside, med gården Lia, som fjorden har navn etter, samt Steinsvika og Toften. På Toftenes er det campingplass på det gamle handelsstedet fra 1909. For øvrig er det kun hyttebebyggelse innover i fjorden. Inne i fjordbotnen er det også noe bebyggelse på gården Holmbakken. På gården Holm ytterst på fjordens østside er det en del bebyggelse. Her er det ennå rester etter Holm Slip & Mek Verksted. 

Fylkesvei 939 går også langs vestsida av fjorden. 

Frem til 1964 lå fjorden i sin helhet i Langenes kommune. I 1964 ble Langenes kommune slått sammen med Øksnes kommune.

I gammel tid bodde det folk under hellere i langs fjorden. De mest kjente er Finnkjerka utenfor Finnhellerdalen som er godt synlig fra fylkesveien. På motsatt side av fjorden hadde man Mortenhelleren, men den er ødelagt av ras. 

I 1979 dør fire mennesker «da sjarken de er ombord i blir brutt ned under uvær på Lifjorden».

Fiske
-----

Ytterst i fjorden er det etablert et større oppdrettsanlegg for laks. Ved Oterbukta utenfor Andholmene finnes kamskjell. Det var Harstad dykkerklubb som fant denne forekomsten.

Innerst i fjorden ligger Lifjordvatnet, et lite vatn som ligger bare 2 meter over flomålet og er et godt sjøørretvatn. Ved mye nedbør og stor vannføring i bekkene kan sjøørret gå videre opp bekken fra Lifjordvatnet til Haugvatnet. Andre fiskevatn med bekker som renner ut i fjorden er Brannåsvatnene, Middagsdalsvatnet, Finnhellerdalsvatnet, Lidalsvatnet og Elvedalsvatnet (fisketomt).

Referanser
----------

1. 1 2  Lifjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  Lifjorden på sjøkart på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  Johan Borgos (1999). *Gård og slekt i Øksnes*. 4. Myre: Øksnes historielag. s. 444. ISBN 8299225906.  [Gnr. 82 – Lia]
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**East Kilbride** (Skotsk gælisk: *Cille Bhrìghde an Ear*) er en by (*town*) i regionen South Lanarkshire i Skottland. Den ligger omtrent 13 kilometer sørøst for Glasgow. Den er den største byen i South Lanarkshire og var utpekt som Skottlands første planlagte by den 6. mai 1947. Området ligger på en høyde på sørsiden av Cathkin Braes, og omgitt av elven White Cart i vest og elven Rotten Calder i øst, sistnevnte flyter nordover og går sammen med elven Clyde i nærheten av Cambuslang. Dette området var tidligere stedet for den lille landsbyen East Kilbride før byutviklingen umiddelbart etter den andre verdenskrig.

I henhold til folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 74 396 innbyggere, beregnet til 75 020 i 2014.

East Kilbride har sitt navn fra den irske helgenen Bride eller Brigid av Kildare som 500-tallet grunnla en kloster for nonner og munker i Kildare, og klosterorden ble introdusert i Skottland senere. Første ledd «Kil» i Kilbride kommer fra gæliske *call* eller *cill*, som betyr en religiøs celle. Landsbyens røtter går langt tilbake og dens opprinnelse var antagelig kirkelig, slik navnet antyder. Dagens kirke for helgenen, den katolske St Bride's Church, ble bygget mellom 1957 og 1964. Den er lokalisert nær byens sentrum og i sin karakteristiske form som terning er den en av de mest gjenkjennbare bygninger i East Kilbride.

Referanser
----------

1. ↑  «East Kilbride (South Lanarkshire)», *City Population*
2. ↑  «Last name: Kilbride», *Surnamedb*
3. ↑  «History of East Kilbride», *Eastkilbride.org*
4. ↑  «St Bride's East Kilbride», *Sbek*

Eksterne lenker
---------------

(en) East Kilbride – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Interaktive bilder av East Kilbride
* East Kilbride Thistle Football Club

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
***Life peer*** (engelsk; «livstidspeer») er i Storbritannia personer utnevnt til baron og oppover på livstid (i motsetning til arvelige titler) og dermed har sete i Overhuset. Grunnlaget for utnevnelsen av *life peers* er Life Peerages Act 1958.

Filmskaperen David Puttnam ble i 1997 utnevnt til baron Puttnam av Queensgate i Kensington and Chelsea. Han er knyttet til Labour, men har ellers ikke bakgrunn fra partiarbeid.
Life peerage tildeles på grunnlag av samfunnsnyttig arbeid og tildeles ofte til tidligere statsministre, advokater eller fremstående forretningsfolk. De bidrar ofte med sin erfaring og ekspertise ved gjennomgang av lovforslag i Underhuset. Innføring av life peers endret til en viss grad balansen i overhuset i de konservatives disfavør. Life peers har alltid barontittel og sete i Overhuset, forutsatt at de oppfyller visse krav, som alder og britisk statsborgerskap. Selv om barontittelen til en *life peer* ikke er arvelig, har barn av *life peers* (som er født i ekteskap) samme privilegier som barn av arvelige baroner, og kan bruke tiltaleformen *the Honourable*. Etter en lovendring i 1999 er de fleste medlemmene av Overhuset *life peers*, mens antallet medlemmer med arvede titler er sterkt redusert. *Life peers* blir utnevnt av en rekke grunner: En stor gruppe er politikere, som blir forventet å delta regelmessig på Overhusets møter, og som blir nominert av sine partier (såkalte «*working peers*»). Det er også vanlig at innehavere av visse høye embeder, samt tidligere innehavere av landets høyeste embeder, blir utnevnt til *peers*. I tillegg blir personer utnevnt til *life peers* for fremragende meritter innen forskjellige områder. Disse blir ikke forventet å delta regelmessig på Overhusets møter, men kan gjøre det hvis de ønsker.

Referanser
----------

1. 1 2  Mulholland, William (1994). *Contemporary Britain*. Universitetsforlaget. ISBN 8200219798.
2. ↑  Hedling, E. & Dupin, C. (Eds.). (2016). *Lindsay Anderson Revisited: Unknown Aspects of a Film Director.* Springer.
3. ↑  Burton, A. & Chibnall, S. (2013). *Historical Dictionary of British Cinema.* Scarecrow Press.
4. ↑  Roche, Barry (27. juni 2016). «David Puttnam says he is ashamed UK voted for Brexit». *The Irish Times* **(engelsk)**. Besøkt 3. februar 2019.
**Direktoratet for forvaltning og IKT (Difi)** var et norsk direktorat som lå under Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Det ble nedlagt 31. desember 2019. Den 1. januar 2020 ble Altinn, deler av fagmiljøet for informasjonsforvaltning i Brønnøysundregistrene og Direktoratet for forvaltning og ikt (Difi) samla i det nye Digitaliseringsdirektoratet. Difis samfunnsoppdrag var å være det sentrale fagorganet for modernisering og omstilling av offentlig sektor.

Bakgrunn
--------

### Ansvarsområde

Difi var fagorgan for Kommunal- og moderniseringsdepartementet og Nærings- og fiskeridepartementet på fagområdene ledelse, organisering, offentlige anskaffelser og digitalisering i offentlig sektor. Difi forvaltet også de nasjonale felleskomponentene Digital postkasse, ID-porten og Kontakt- og reservasjonsregisteret. Difi forvaltet også flere andre fellesløsninger som Doffin.no, eInnsyn (tidligere Offentlig elektronisk postjournal), Norge.no og data.norge.no. Difi ble opprettet for å «*medverke til at statsforvaltninga kan kjenneteiknast av kvalitet, effektivitet, brukarretting, openheit og medverknad og at ho er organisert og leidd på ein god og målretta måte, med naudsynleg samordning på tvers av sektorar.*»

### Rapporteringslinjer og bemanning

Difi var ved etableringen i 2008 underlagt Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet (FAD) og besto av ca. 100 personer fra Statskonsult, E-handelssekretariatet, Norge.no og FAD.

### Tidligere direktører

Hans Christian Holte var direktør i Difi fra 2008 til juni 2013. Ingelin Killengreen tok permisjon fra sin stilling som departementsråd for å være fungerende direktør i Difi fra 1. desember 2013 og fram til 2016. 1. mai 2016 tiltrådte Steffen Sutorius som direktør.

Tjenester og nettsider
----------------------

Difi sto for driften av flere tjenester og nettsider:

* Anskaffelser.no
* Prosjektveiviseren
* Samarbeidsportalen
* ID-porten
* Kontakt- og reservasjonsregisteret
* Statens standardavtaler (SSA)
* Norge.no
* eInnsyn (tidligere Offentlig elektronisk postjournal (OEP))
* data.norge.no

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringens beskrivelse av formålet i statsbudsjettet for 2008 St.prp.nr 1 (2007-2008) FAD, kap 1521

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |