recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Autosport*** (ISSN 0269-946X) er et britisk, ukentlig tidsskrift som dekker motorsport. Det utgis hver torsdag av Haymarket Consumer Media. Det ble første gang utgitt av Gregor Grant 25. august 1950, like før Silverstone International Trophy samme år. Tidsskriftet dekker alle motorsportsmesterskap av betydning over hele verden, foruten lokale britiske arrangementer og historisk racing. 

I tillegg til magasinet driver utgiverne også et nettsted, autosport.com, som dekker samme temaområde. I 2005 overtok autosport.com det rivaliserende nettstedet AtlasF1, og en kort periode het nettstedet Autosport-Atlas men gikk tilbake til autosport.com i januar 2006.

Samme selskap drifter også en utstilling med motorsport som tema, kalt Autosport International, som finner sted i januar hvert år på National Exhibition Centre i Birmingham. Utstillingen reflekterer magasinets dekning og spenner fra gokart og grasrot-motorsport til GT-biler og Formel 1. Det er Europas største utstilling av sitt slag og de fleste bransjeaktørene er til stede.

Autosport arrangerer også McLaren Autosport BRDC Young Driver Award for unge britiske racerførere. Blant de tidligere vinnerne er David Coulthard og Jenson Button.

Referanser
----------

1. ↑  ««Autosport-Atlas»». *f1fanatic.co.uk*. Keith Collantine. 22. mars 2005. Besøkt 11. januar 2013.
2. ↑  ««Autosport International preview»». *telegraph.co.uk*. The Daily Telegraph. 8. januar 2013. Besøkt 11. januar 2013.
3. ↑  ««Europe’s Largest Motorsport Show Returns In January»». *racecar-engineering.com*. Chelsea Magazine Company. 7. september 2012. Besøkt 11. januar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Nettsted for Autosport International exhibition

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
**Ragnar Heyerdahl** (født 1960 i Oslo) er en norsk fiolinist og komponist. Han har vært fast ansatt i Oslo Filharmoniske Orkester siden 1989.Han studerte på Konservatoriet i Brüssel (1. prix 1981), ved Musikkhøyskolen i Berlin (1982–85) med Berlin-Filharmoniens konsertmestere Thomas Brandis og Michel Schwalbé, og ved Franz Liszt-Akademiet i Budapest (1986-88 ). Debutkonsert i Universitetes Aula i 1980.

I 1993 dannet han ensemblet Sturm und Drang, som spiller sigøynermusikk, klezmer (jødisk), tango, Django og folkemusikk fra Øst-Europa og de nordiske landene. De har gitt ut 5 CD-er og reiser på turnéer og opptrer på festivaler hovedsakelig i Norge og Tyskland, men har også spilt i Sverige Danmark, Island og Irland. Blant annet var de på Festspillene i Bergen i 2010, og i Tyskland har de blant annet spilt i Berlin-Filharmoniens store sal og i Hamburgs Musikhalle.

Som komponist skriver Ragnar Heyerdahl i en fri stil, der han forener folkemusikk, klassisk, improvisasjon og moderne elementer. «Scandinavia Rusticana» for symfoniorkester og en solistgruppe med fiolin, gitar og bass, fikk gode anmeldelser i blant annet Frankfurter Allgemeine Zeitung ved uroppførelsen i Berlin 2001.[]

Han ga i 2002 ut CD-en *Is-slått*, med 18 komposisjoner for solo fiolin, bratsj og hardingfele, bearbedet elektronisk ved lydtekniker Vidar Lunden. Strykekvartettene «Fimbulvinter» og «Hippodrama» er begge oppført i Oslo-Filharmoniens kammermusikkserie i Nationaltheatret. Han har også komponert til Nasjonalballettens «Septemberdans», koreografi av Cina Espejord, som var på norgesturné i 2005.

Ragnar Heyerdahl har vært solist med Oslo-Filharmonien og Bergen-Filharmonien i 1980, Deutsch-Skandinavische Jugendphilharmonie (5 ganger ) 1985-2007, Kammerorchester Unter den Linden, Berlin i 1990 og 1992, Polske Kammerfilharmonien i 2007 og Schleswig-Holstein Sinfonieorchester i 2007.

Referanser
----------

1. ↑  *Oslo filharmonien 75 år, 1919-1994: jubileumsårbok*. Oslo: Filharmonisk selskap. 1994. s. 8.
2. ↑  «Ragnar Heyerdahl». *ofo.no* **(engelsk)**. Besøkt 21. august 2020.
3. 1 2  «Forfulgt av hardingfela». *www.aftenposten.no*. 5. desember 2002. Besøkt 21. august 2020. «Fiolinist i Oslo- Filharmonien. Primus motor i ensemblet Sturm und Drang. Kafémusiker. Lørdag urfremfører Ragnar Heyerdahl sitt eget verk på Nationaltheatret.»
4. ↑  «Overveldende mottakelse for trioen Sturm und Drang i Berlin • ballade.no». *ballade.no*. 9. januar 2004. Besøkt 21. august 2020. «Orkesteret framførte Peer Gynt-musikk av Edvard Grieg, Duke Ellington, Alfred Schnittke og Harald Sæverud, og i tillegg kom Peer Gynt-improvisasjoner av Ragnar Heyerdahl med den norske trioen Sturm und Drang, som fkk en enorm mottakelse i Philharmonie Berlin fra over 2000 tilhørere, melder Dagfinn Koch til Ballade fra Berlin.»
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ragnar Heyerdahl på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Ragnar Heyerdahl på Discogs Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** Discogs
 |
Elefant fra *Chronica maiora*, del II, Parker Library ved UiC, MS 16, fol. 151v
Henrik I av England fra British Library MS Royal 14.C.VII
**Chronica maiora** («Viktige eller større krøniker») er et betydningsfullt illuminert (illustrert) manuskript fra middelalderen bestående av krøniker, tegnet og skrevet av Matthew Paris (død 1259) ved klosteret ved St Albans i England. Det er hans fremste historiske verk.

To bind (*MSS 16 + 26*) oppbevares ved Universitetet i Cambridge mens et tredje er innbundet sammen med *Historia Anglorum* og finnes ved British Library. Sistnevnte er en forkortet utgave også gjort av Matthew Paris. De to første bindene, hvorav *Corpus 26* (også kjent som MS A) har teksten fra Skapelsen og fram til slutten av året 1188 mens *Corpus 16* (også kjent som MS B) har teksten fra 1189 til 1253. Det tredje bindet, *MS Royal 14 C.VII* (også kjent som MS R) har resten av verket, årene 1254-1259.

*Chronica maiora* bygger på et verk gjort av en tidligere historiker ved St Albans, Roger av Wendover (død 1236) hvis verk *Flores historiarum* (*Historiens blomster*) som strekker seg fra den tiden som er dekket av Beda den ærverdige (død 735) og fram til 1234 (eller kanskje juni 1235). Matthew Paris' verk dekker årene 1235 til 1259. De tre manuskriptene utgjør et monumentalt verk som forberedt og ledet av Matthew, og mye av teksten, særlig krønikene for 1213, er skrevet med hans egen hånd.

Som tegner synes han å ha vært en begavet amatør som lærte å tegne senere i livet, antagelig etter 1236, og hans omdømme som en kunstner kom på 1240-tallet, da hans ferdighet som tegner raskt utviklet seg og modnet. Åpenbart har ideen om å illustrere krønikene primært vært fremmet for å etterkomme hans litterære behov. Hans innovative rikdom i tegningene døde med ham, selv om kunsthistorikerne har sett hans innflytelse på senere manuskripter. Det er rundt hundre margtegninger, en del fragmentariske kart og en reisebeskrivelse, helsides tegninger av kong Vilhelm I av England og en elefant med vokter. Blant de mange illustrerte seksjonene viser reisebeskrivelsen for en reise fra London til Det hellige land i *Corpus 16* en særlig skarp evne til å presentere informasjon i skjematisk form. De mange margtegningene utgjør betydelige elementer av presentasjonen, slik som vraket av Det hvite skip (Corpus 26), og kampen mellom Saladin og Guy av Lusignan (Corpus 26). Han foretrakk en noe gammelmodig rundhet i sine figurer i motsetning til den tynne kantetheten som preger de fleste av hans samtidige. Fargeleggingen hans framhevet grønn og blå.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Matthew Paris, Chronica maiora», Lancaster University
2. ↑  Lewis, Suzanne (1987): *The Art of Matthew Paris in the Chronica Majora*, University of California Press, s. 21

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
«**Autopsy Room Four**» er den første novellen i samlingen *Everything's Eventual: 14 Dark Tales* av Stephen King. Den ble først utgitt i antologien *Robert Bloch's Psychos*, og ble også gitt ut i Kings antologi, *Six Stories* samme år. Det ble laget en kortfilm basert på historien i 2003. Den er også en del av TNTs *Nightmares and Dreamscapes: From the Stories of Stephen King*-serie om sommeren 2006.[] Er denne novellen oversatt til norsk?

Bakgrunn
--------

Historiens handling er basert på novellen «Breakdown» av Louis Pollock, som først ble gitt ut i *Collier's Magazine* i 1947, hvor hovedfiguren ble lam etter en bilulykke, og må bevise at han fortsatt lever. På et punkt i Kings historie tenker hovedfiguren på TV-versjonen av «Breakdown». Serien ble vist på TV to ganger, i 1955 og 1985, begge ganger på *Alfred Hitchcock Presents*.

King skrev: «At some point I think every writer of scary stories has to tackle the subject of premature burial, if only because it seems to be such a pervasive fear.»[]

Handlingsgang
-------------

Da Howard Cottrell gjenvinner bevisstheten befinner han seg i et obduksjonsrom og da legene gjør seg klare, forsøker Howard å forstå hva det er som skjer. Etter å ha innsett at han ikke er død, kommer han fram til at han er lammet, og prøver å, på en eller annen måte, nå kontakte legene før de begynner operasjonen av ha.

Da Katie Arlen klargjorde Cottrells kropp oppdaget hun noen mindre sår i hans nedre region. Samtidig som hun undersøkte disse, kom en annen lege løpende inn i obduksjonsrommet for å fortelle at Howard fremdeles er i live. Katie ser ned, og finner ut at hun holder Howards erigerte penis i hånden.

I etterordene forklarer Howard at han sannsynligvis ble bitt av en veldig sjelden slange, som fikk ham til å framstå som død. En annen doktor hadde oppdaget slangen i Howards golfbag, og ble bitt. Det antas at legen kommer til å bli frisk. Howard legger til at han og Katie gikk ut en stund i etterkant, men at de gjorde det slutt på grunn av et heller sjenerende problem på soverommet: Howard var impotent med mindre Katie brukte gummihansker.

Merknader
---------

Det nevnes at Howard ble bitt av en slange kalt en peruansk boomslange. Boomslanger lever derimot kun i Afrika; ordet er afrikaans og betyr «treslange». I hans personlige etterord på slutten sier King at han fikk navnet fra Agatha Christie. Slangen var med i en av hennes kjente bøker om Hercule Poirot. King sa selv at boomslange kun var et ord han likte godt, og at han selv tvilte sterkt på at det eksisterte en peruansk boomslange.

Film- og musikkversjoner
------------------------

* Novellen ble spilt inn til en episode på Turner Network Televisions miniserie *Nightmares and Dreamscapes* i 2006, sammen med «The Road Virus Heads North».
* Incubus' musikkvideo for sangen «Anna Molly» har en lignende handling.

Referanser
----------

1. ↑  «Breakdown på IMDB» **(engelsk)**. IMDB. Besøkt 20. mars 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Autopsy Room Four på Internet Movie Database.
* Stephen King Short Movies – Autopsy Room Four Trailer
Det er en spredt gårdsbebyggelse langs sørsiden av Finnøya. I den lille grenden Karlsøy ligger Sagfjord kirke (midt i bildet). Foto: TorbjørnS (2011) 
Sagfjord kirke. Foto: TorbjørnS (2011) 
Finnøya på kartet
**Finnøya** (lulesamisk: *Dirvik*, lulesamisk historisk: *Dirvvek*) er ei øy i Hamarøy kommune i Nordland. Øya ligger nordvest for tettstedet Innhavet med Sagfjorden i sør, Kaldvågfjorden i nordvest og Innhavet i nordøst. Med et areal på 67,88 km² er Finnøya Norges 60. største øy. Det var 52 innbyggere på øya i 2001. På østsiden ligger øyas høyeste punkt, Straumfjellet, som er 436 meter over havet.

Fylkesvei 662 går langs sørkysten av Finnøya, og gir forbindelse til fastlandet og europavei 6 via bru over Røttangsstraumen. Sagfjord kirke ligger i grenda Karlsøy.

Referanser
----------

1. ↑  «Finnøya». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 19. oktober 2016.
2. ↑  «100 største øyene i Norge». *kartverket.no*. Kartverket. 4. juni 2014. Arkivert fra originalen 13. februar 2016. Besøkt 16. februar 2016.
3. ↑  (no) Finnøy i Hamarøy i Store norske leksikon
4. ↑  Statens kartverks Norgeskart.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Ragnar Asting** (født 4. januar 1897 i Gildeskål, død 9. september 1936) var en norsk teolog og dosent ved Universitetet i Oslo.

Ragnar Asting var sønn av lærer og kirkesanger Gunnar Amundsen (1842–1917). Han tok realartium i Harstad i 1915 og ble *cand. theol.* i 1923. Deretter studerte han ved Universitetet i Marburg og Universitetet i Heidelberg, under blant andre Rudolf Bultmann. Fra 1925 var han universitetsstipendiat. I 1930 fikk han den teologiske doktorgraden for en avhandling om *Die Heiligkeit im Urchristentum* («Helligheten i urkristendommen»). Fra 1928 fungerte han som dosent i teologi etter Anton Fridrichsens avgang, og fikk utnevnelse til stillingen i 1931.

Utmerkelser
-----------

Asting fikk H.M. Kongens gullmedalje i 1926 for avhandlingen «Normer og motiver i Paulus' etikk». Han ble kommandør av den serbiske St. Sava-ordenen i 1931.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* *Studentene fra 1914*. Oslo: Grøndahl, 1939.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Ragnar Asting i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Et **autosomalt dominant** gen sitter på et autosom, og blir uttrykt i en heterozygot tilstand. Genet trenger dermed kun å være til stede på det ene av to homologe kromosomer for å bli uttrykt. Dette i motsetning til **autosomalt recessive** gener, som må være til stede på begge homologe kromosomer for å bli uttrykt.

I praksis vil dette si at et autosomalt dominant gen kun trenger å arves fra én av foreldrene for at egenskapen det koder for skal uttrykkes, mens recessive gener må arves fra begge foreldrene for å kunne uttrykkes.

Bakgrunn
--------

Mennesket har 23 kromosomer, hvorav 22 er kalt autosomer og det siste er kjønnskromosomet. I alle celler utenom kjønnscellene (sædcellene og egget) har vi to kopier av hvert av disse kromosomene. Man sier at de to kopiene av samme kromosom er *homologe*. Selv om de kalles kopier, er ikke de to homologe kromosomene i et par helt like, som regel kommer de jo fra hvert sitt individ (mor og far). 

Et gen for en gitt egenskap har en fast plass (kalt locus) på et kromosom. Det kan imidlertid være ulike varianter kalt alleler (eller genutgaver) på en gitt locus på to homologe kromosomer. Dette gir små ulikheter fra individ til individ, selv om hoveddelene er like. Eksempelvis er menneskers øyne svært like rent anatomisk, men fargen på regnbuehinnen kan variere.

Noen genvarianter har den egenskapen at de kun trenger å være til stede på ett av to homologe kromosomer for å bli uttrykt. Disse er de autosomalt dominante.

Referanser
----------

1. 1 2  Mayo Clinic (2019) Autosomal dominant inheritance pattern. Mayo Clinic, 1998–2019. Besøkt 2019-02-03.

Eksterne lenker
---------------

* Fact Sheet 8 – Autosomal Dominant inheritance. Center for Genetic Education, NSW Government, Australia www.genetics.edu.au.
* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
Kart over Finnøy. Finnøyfjorden går mellom Finnøy og Fogn og rundt hele den østre siden av Finnøy til Nord-Talgje
**Finnøyfjorden** er en fjordarm av Boknafjorden i Finnøy kommune i Rogaland. Den har en total lengde på 14 kilometer og ligger mellom Finnøy i vest, øyene Fogn, Bokn og Halsnøy i øst og Sjernarøyane i nord.

Nord for Finnøy har fjorden innløp ved Mølsnesholmene mellom Finnøy og Nord-Talgje. Herfra går fjorden sørøstover, mellom Finnøy og Halsnøy, Bokn og Fogn, og ender opp mellom Kvernaviga på Fogn og Vardenes på Finnøy. Vest for det sørlige innløpet ligger Talgjefjorden. Mellom Sjernarøyane og Ombo går Vestre Ombofjorden videre nordover fra Finnøyfjorden, mens Gardssundfjorden går videre østover på sørsiden av Ombo. 

På østsiden av Finnøy ligger Judaberg, kommunesenteret på Finnøy, som er vestsiden av fjorden. Flere fergeruter krysser fjorden. Det sørlige går fra Ladstein på Finnøy og over til Fogn. Fra Fogn går det ferge til Judaberg på Finnøy, og fra her går det ferge videre til Øksnes på Halsnøy. Fra Halsnøy går det ferge til Eidssund på Ombo, og fra Eidssund går det ferge til Helgøy ved siden av Nord-Talgje.

Referanser
----------

1. ↑  Finnøyfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Avantjuristy*** (originaltittel: *Авантюристы*) er en russisk film fra 2014, regissert av Konstantin Buslov.

Handling
--------

Katja og Andrej ankommer Malta like før bryllupet deres, og de møter tilfeldigvis Max som holder på med apparatdykking - som også var Katjas tidligere forlovede. Max foreslår at de alle begynner å dykke sammen. Under et av dykkene oppdager Katja et fragment etter en redningsvest, med nummeret til en tysk ubåt fra andre verdenskrig. Etter å ha undersøkt saken videre oppdager dykkerne at medlemmer av Schutzstaffel i 1942 stjal gamle egyptiske relikvier fra Johanitterordenen.

Alle disse relikviene skulle egentlig leveres til Tyskland. Imidlertid klarte ikke skattene å nå målet. De tre dykkerne bestemmer seg for at den senkede ubåten burde befinne seg de maltesiske strendene. Etter hvert som Katja, Andrej og Max fortsetter jakten på skattene, begynner de også en kjærlighetstrekant å utvikle seg mellom dem.

Skuespillere
------------

* Konstantin Khabenskij som Maks
* Svetlana Khodtjenkova som Katja
* Denis Sjvedov som Andrej

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt3684498, Wikidata Q37312,
2. ↑  Фестиваль российского кино в Риге открылся показом картины Соловьева "Нежный возраст"
3. ↑  Авантюристы (2014)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Avantjuristy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Chen Zui** (kinesisk: 沈醉, pinyin: *Chén Zuì*; født 3. juni 1914 i Xiangtan i Hunan i Kina, død 18. mars 1996 i Beijing) var en kinesisk Kuomintang-general og spionasjesjef ved Byrået for etterforskning og statistikk (kinesisk: 國民政府軍事委員會調查統計局, pinyin: *Guómín zhèngfǔ jūnshì wěiyuánhuì diàochá tǒngjìjú*). Han hadde en fremtredende rolle i den kinesiske borgerkrig i kampene mot kommunistene. Han ble tatt til fange av Lu Han som gikk over til kommunistene i 1949 og satt så i fengsel i tolv år, inntil han fikk amnesti sammen med anrdre tidligere Kuomintang-generaler som Du Yuming, Song Xilian, Wang Yaowu og Chen Changjie. 

Etter løslatelsen skrev han en rekke memoarer og historiske arbeider. Han døde i 1996 i Beijing.

Referanser
----------

1. ↑  Kowallis, Jon (2005). Pollard; Haiying, Zhou, red. «Lu Xun: The Sexier Story: A Review Article». *Chinese Literature: Essays, Articles, Reviews (CLEAR)*. 27: 151–166. JSTOR 30039106.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
***Holoprizus*** er en slekt av løpebiller som lever mer eller mindre underjordiske.

Utseende
--------

Små til middelsstore, nokså smale, matt brunlige løpebiller. Overflaten er nærmest jordlignende. Hodet er firkantet med markerte bakhjørner, fasettøynene ganske små, antennene perlekjede-formede og noe kortere enn hode + pronotum. Pronotum er avrundet åttekantet med en bred, men ikke særlig dyp midtfure. Dekkvingene er jevnbrede, hver med tre opphøyde lengeribber. Beina er nokså korte, middels kraftige.

Levevis
-------

Denne slekten lever underjordisk, visse trekk ved utseendet kan tyde på at de er knyttet til maur. Billene er vanligvis dekket med et lagt med jordpartikler.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil). Det er bare kjent ganske få eksemplarer av den.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera** Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Adephaga
		- Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
			* Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien **Graveløpere, Scaritinae** Bonelli, 1810
					- Stammen Salcediini Alluaud, 1930
						* Understammen Solenogenyina R.T. Bell, 1998
							+ Slekten ***Holoprizus*** Putzeys, 1866
								- *Holoprizus serratus* Putzeys, 1866

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Holoprizus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Holoprizus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Xiaogang** (kinesisk: 小岗) er en liten landsby i fylket Fengyang i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.

Den har oppnådd en viss berømmelse fordi det her i desember 1978 ble inngått en blodspakt mellom 18 bønder om å dele opp i privatdrevne parseller det landsbrukslandet som var blitt kollektivisert under «det store spranget». Slik privatisering av jordbruksland stod sterkt i strid med det kinesiske kommunistiske partis prinsipper. Resultatet av oppdelingen førte til en kraftig økning av avlingene og matproduksjonen.

Reformen i Xiaogang ble foretatt i hemmelighet, men ble etterhvert kjent. Det førte ikke til mottiltak; tvert i mot ble initiativet rost av Kinas leder, Deng Xiaoping. Reformen regnes som startskuddet på jordbruklsreformene etter Mao Zedongs død.

Referanser
----------

1. ↑  «Xiaogang Village, Birthplace of Rural Reform, Moves on». *China Development Gateway*. 16. desember 2008. Besøkt 17. januar 2011.
2. ↑  DAVID KESTENBAUM and JACOB GOLDSTEIN (20. januar 2012). «The Secret Document That Transformed China». National Public Radio. Besøkt 21. januar 2012.
***The Flaming Omen*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av William Wolbert.

Handling
--------

Coya, en ung innfødt kvinne fra Peru, blir dumpet av kjæresten Watkins - en brutal kolonist som vender tilbake til hjemlandet sitt, etter å ha plyndret seg til en formue i gull fra Peru. Fem år senere, når Coya dreper seg selv ved foten av statuen av solguden deres Inti, blir den lille gutten hennes Dorian oppdaget av en annen - langt mer godartet - kolonist: Lord Haviland.

Haviland tar med seg det lille barnet når han skal hjem til England, for å oppdra som hans egen sønn. Han begynner et forhold til Violet, datteren til Watkins. Etter foster-farens dødsfall arver Dorian farens rikdom og adelstittel. Han besøker deretter hjem-landet sitt på nytt, og møter snart en lokal ung kvinne som heter Bianca. De utvikler romantiske følelser, men opplever også en rekke problemer.

Skuespillere
------------

* Gayne Whitman som Dorian.
* Mary Anderson som Blanca.
* Luella Smith som Violet.
* Otto Lederer som Lord Haviland.
* S.E. Jennings som Natche.
* Clara King som Coya.

Referanser
----------

1. ↑  THE FLAMING OMEN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Flaming Omen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Flaming Omen* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Flaming Omen* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Holstdammen** er en opparbeidet dam like sør for Trolla ved Tømmerdalen og nordøst i Bymarka i Trondheim. Dammen med 98 000 m³ i magasinet ligger i nedbørfeltet til Trollavassdraget mellom de andre dammene Nydammen og Lykkjadammen, og har tilløp fra Stortjønna (270,7 moh) og utløp mot Trollabekken like nedenfor Nydammen. Av fiskeslag i Holstdammen finnes trepigget stingsild og ørret.

Dammen er en av de eldste i Bymarka og fungerte som vannregulering for en stampemølle ved Trolla allerede i 1683. Holstdammen ble etablert i 1721 av rådmann Lorentz H. Holst, som hadde eget sagbruk i Trollabekken, men fikk sin endelige form først i 1875 da Trolla Brug fikk behov for mer vannkraft og bygde ut dammene. Rundt Holstdammen finnes flere eldre skjerp, hvor blant andre John Charles August Foss som var født 1836 på St. Croix og som var fotograf samt daværende regnskapsfører for Trolla Brug, meldte inn en malmanvisning øst for dammen ved Damhaugen.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 28. juni 2015
2. ↑  Christensen, Per R. Et al.: *Fra takmark til byens grønne lunge.* – Ny bruk av Bymarka (1850–1900): På leting etter metall. s. 133

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 236. ISBN 978-82-573-1762-1.
* Christensen, Per R. Sandnes, Jørn og Sætre, Ole-Johan (2006). *Fra takmark til byens grønne lunge – Trondheim bymark fra de eldste tider til i dag*. Trondheim: Tapir akademisk forlag. ISBN 82-519-2122-8. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* Wikioppføring «Holstdammen» hos Strinda historielag
* «Holstdammen» Hos Trondheim og omland fiskeadministrasjon (TOFA)
**Cheng Hao** (kinesisk: 程顥; født 1032 i Yichuan ved Luoyang i Henan i Kina, død 1085 i Henan) var sammen med sin bror Cheng Yi med på å omdanne det som skulle bli kalt neokonfucianismen til en egen skole innen konfucianismen under Song-dynastiets Kina. 

Cheng Hao studerte buddhismen, daoismen og så konfucianismen. Etter at han ble oppsagt fra sin post i det offentlige embedsverk fordi han var motstander av Wang Anshis reformer, sluttet han seg til sin bror i Henan, og der samlet de en disippelskare rundt seg. Brødrene bygde sine filosofier rundt begrepet *li* (= grunnleggende sannheter, prinsipper). Cheng Hao la mer vekt på rolig introspeksjon mens Cheng Yi la vekten på granskning av universets myriader av ting og på aktiv deltagelse i samfunnslivet. 

Dermed ble Cheng Hao og Cheng Yi eksponenter for hver sin retning som skulle utvikle seg til forskjellige skoler innen neokonfucianismen. Cheng Haos «idealisme» ble fortsatt utviklet av Lu Xiangshan og Wang Yangming, og Cheng Yis «realisme» ble videreutviklet av Zhu Xi.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC
 |
Svenskene gikk over isen fra Jylland til Fyn. Maleri av Johan Philip Lemke.
**Karl Gustav-krigene** var en serie kriger mellom Danmark-Norge og Sverige mellom 1657 og 1660, samt mellom Sverige og Polen og Russland omtrent på samme tiden.

Ved freden i Westfalen fikk Sverige deler av tysk område, noe som gjorde at svenskene lettere kunne angripe Danmark sørfra. Etter freden gikk de inn i Polen, som gjorde at Russland og Preussen ble bekymret og gikk inn i et anti-svensk forbund sammen med Danmark. Schleswig-Holstein var delt mellom den danske kongen og hertugen av Gottorp, og hertugen fikk støtte fra svenskene i rivaliseringen med den danske kongen.

I 1657 angrep danskene landene til hertugen, noe som fikk Karl X Gustav til å trekke seg ut av Polen og inn i Danmark. Jylland ble besatt, og på grunn av en kald vinter kunne svenskene gå over isen til Sjælland. Frederik III kapitulerte, og ved freden i Roskilde i mars 1658 måtte kongen avstå de danske landskapene Skåne, Halland, Blekinge og Bornholm, og de norske Båhuslen, Trøndelag, Nordmøre og Romsdal.

Svenskene trakk seg først ut, men ombestemte seg, og angrep København i juli 1658. De klarte aldri å innta byen, og i 1659 kom nederlandske krigsskip med våpen og forsyninger og tok samtidig kontrollen over Øresund. I 1660 trengte Polen og Sachsen svenskene ut av Jylland. Ved freden i København fikk Danmark-Norge tilbake Bornholm, Trøndelag, Nordmøre og Romsdal. Etter krigene ble Sverige stormakten i Norden.

Karl Gustav-krigene kan deles inn i følgende faser/parallelle kriger:

* Karl X Gustavs polske krig 1655-1660
* Karl X Gustavs russiske krig 1656-1661
* Karl X Gustavs første danske krig 1657-1658
* Karl X Gustavs andre danske krig 1658-1660

Se også
-------

* Krabbefeiden
* Freden i Roskilde
* Bjelkefeiden
* Freden i København

Eksterne lenker
---------------

* Om Karl Gustav-krigene Arkivert 31. juli 2021 hos Wayback Machine. fra nettstedet danmarkshistorien.dk (dansk)

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
Porslinsrummet med den åpne peisen.
**Porslinsrummet** er et utstillingsrom i Drottningholms slott. Rommet ble innredet etter initiativ fra Oscar II for hans samling av fajanse fra 1700-tallet og sto klart i 1897.

Rommets farveskala er holdt i blå nyanser og veggdekoren, som var en gave fra slottets tjenestemenn til kongens 25-års regjeringsjubileum, ble tegnet av arkitekt Agi Lindegren. Midt i taket vises det store riksvåpenet og på den åpne peisens front finnes kongens kronede speilmonogram *O II R S* (Oscar II Rex Sueciae). Under står det *Anno Domini MDCCCXCVII* (1897), årstallet da rommet sto ferdig.

Brorparten av samlingens fajanser inngår i den så kalte *Nordstjärneservisen* og er laget ved Rörstrands porslinsfabrik på midten av 1700-tallet. Nordstjernen brukes fra slutten av 1600-tallet som et symbol for den svenske kongen. Midt i rommet står et ovalt bord med større fat fra Rörstrand og Mariebergs porslinsfabrik. Den hvite bordoppsatsen på platå som vises midt på bordet er laget på Rörstrand i 1770.

Over den åpne peisen finnes blant annet to avlange lampetter i blå-hvit fajanse fra Rörstrand, men selve lysholderne mangler. Foran peisens gnistfanger står en nattstolbøtte (innsatsen til datidens toalettstol), den er produsert på Rörstrand i hvit fajanse med blå blomsterdekor.

Kilder
------

* Informasjonsskilt på stedet

| * v
* d
* r
Drottningholms slott |
| --- |
| Bygninger | Apotekshuset - Badhuset - Cantongatan - Confidencen - Dragonstallet - Evert Lundquists ateljémuseum - Grindstugan - Götiska tornet - Hemmet - Hertigarnas stall - Inspektorsbostaden - Kanslihuset - Kavaljershuset - Kina slott - Kinesiska pagoden (ikke utført) - Lilla Kina - Slottet - Slottskyrkan - Slottsteatern - Slottsstallet - Teaterplanen - Vakttältet - Vilan | Högvakten |
| Parker og fontener | Slottsparken - Skulpturparken - Herkulesfontänen - Kaskaderna - Kronan - Monumentholmen - Svanholmen med svanhuset |
| Interiør | Déjeunersalongen - Slottsbiblioteket - Slottskyrkan - Ehrenstrahlsalongen - Hedvig Eleonoras paradsängkammare - Karl X Gustavs galleri - Rikssalen - Porslinsrummet - Stensalen - Trapphuset |
| Annet | Långa raden - Drottningholm (tettsted) - Drottningholms kungsgård - Drottningholmsbron - Drottningholmsmalmen - Canton - Lovö kyrkallé - Lovö skogskyrkogård - Museum de Vries |
LeBron James, en amerikansk basketballspiller som spiller *small forward*.
**Small forward** (**SF**) eller **3** er en av de fem posisjonene i basketball. Small forwards er vanligvis noe kortere og raskere enn power forwards og centere. Posisjonen anses å være kanskje den mest allsidige av de fem tradisjonelle posisjonene. I NBA varierer small forwards vanligvis mellom 1,94 m 2,08 m eller høyere. På grunn av rollens versatilitet så kan SF spille i painten eller fra 3-poengs linja.

Small forwards er primært ansvarlig for poengscoring, forsvar og også ofte som sekundære eller tertiære returskaffere bak power forward og center. Noen er også ansvarlige for å sette opp angrepet og har ansvar for passeringer, og besitter ballen oftere enn lagets point guard, som LeBron James gjør.

Som benevnt tidligere så er hovedsakelig SF en offensiv orientert rolle med mangfoldige forskjeller på poenganskaffelser. Brooklyn Nets’ Kevin Durant er kjent for å være en presis skyter som forholdsvis foretrekker å skaffe poeng igjennom å skyte fra 4 til 5,5 meter unna kurven, og ofte 3 poengslinja. Andre spillere som, Giannis Antetokoumpo, foretrekker å «slåss på innsiden» , initiere eller ikke vikeunna fysisk kontakt med motstridende spillere i håp om å oppnå feil og mulighet på straffelinja som bonus, mens andre foretrekker å kutte deg som Carmelo Anthony og LeBron James. En felles tråd mellom alle typer small forwards er en evne til å «komme til straffelinjen», det vil si å ha motstridende spillere kalt for å begå skyte-feil mot dem, som regelbrudd er ofte kalles på forsvaret når offensive spillere «tar ballen hardt» mot kurven, det vil si at de offensive spillerne aggressivt forsøker legg opp post-up, lay-ups, eller slam dunks. Derfor er det av viktig at 3-spilleren er nøyaktig på straffelinja.

Forsvar er ofte en stor prioritet for small forwards, som ofte telles på å bruke sin atletiske og størrelse som defensive fordeler. Kawhi Leonard, LeBron James, Paul George, Luol Deng, Giannis Antetokounmpo og Trevor Ariza, med sin høyde og atletiske, er i stand til å beskytte mange posisjoner under spillet og blir ofte bedt om å gjøre det. Tidligere små forwards kjent for sine defensive ferdigheter er John Havlicek, Scottie Pippen, og Bruce Bowen, som alle var stifter på NBA All-Defensive Team.

Det er en rekke ikoniske small forwards i løpet av NBAs historie som har satt standarden for hvordan posisjonen kunne spilles. Boston Celtics spiller Larry Bird var et av de tidligste eksemplene på point-forward, dette vil en small forward som kunne diktere angrepet og ofte kontrollerte ballen på grunn av spillerens fantastiske passeringsferdigheter. Julius Erving fra Philadelphia 76ers introduserte slam dunks istedenfor lay-ups. Scottie Pippen gjorde for alvor forsvar til en essensiell del fra posisjonen.

De meste kjente spillerne for denne posisjonen i 2015 var LeBron James, Kevin Durant, Paul George, Kawhi Leonard, Carmelo Anthony og Gordon Hayward.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Small forwards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***The Folly of Anne*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av John B. O'Brien.

Handling
--------

Anne forlater landsbyen sin for å ta fatt på en karriere som forfatter i storbyen. Hun forsøker snart å kontakte et forlag, men får avslag. Hun går til et annet forlag, og møter samme skjebne der. Hun går etter hvert tom for penger, og en etter en brenner hun opp manuskriptene sine for å varme suppe til middag. Snart har hun bare én historie igjen. Når hus-eieren krever at hun betaler husleie på forskudd, men Anne ikke klarer dette blir hun kastet ut. Hun oppdager nøkkelen til en annen leilighet, og søker tilflukt der.

Men når den unge eieren av leiligheten kommer tilbake finner han ikke nøkkelen, og kommer seg inn gjennom et vindu. Anne tror derfor at mannen er en innbruddstyv. Hun finner en gammel revolver som hun truer ham med - frem til mannen forteller hvem han egentlig er. Anne kjenner igjen navnet hans som en forlegger som mange ganger har sagt nei til hennes litterære innsats. Hun gir ham den aller siste historien hun har igjen, og tvinger ham til å sette seg ned der og da for å lese manuskriptet hennes.

Skuespillere
------------

* Elmer Clifton
* Donald Crisp
* Lillian Gish
* W. E. Lawrence

Referanser
----------

1. ↑  The Folly of Anne

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Folly of Anne* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Folly of Anne* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Karl Georg Høyer** (født 27. august 1946 i Kristiansand, død 10. november 2012 i Oslo) var en norsk professor i teknologi, design og miljø. Høyer tok doktorgraden i samfunnsvitenskap ved Roskilde universitet på avhandlingen *Sustainable mobility – the concept and its implications*.

Han var forskningsstipendiat ved Oslo arkitekt- og designskole 1974-78, Førsteamanuensis i miljøplanlegging ved Høgskulen i Sogn 1978-81, rektor samme sted 1981–85, direktør for Vestlandsforskning 1987–91; forskningsleder for miljø- og samfunnsgruppa ved Vestlandsforskning 1991–2005 og fra 2005 professor og forskningsleder ved Høgskolen i Oslo. Han er også leder for Aksjon mot Atomkraft, en organisasjon som er imot innføring av kjernekraft i Norge.[]

Faglig profil
-------------

Høyer forsket innenfor bærekraftig utvikling, bærekraftig byplanlegging, mobilitet og transport, og energi og miljø. Høyer var med på å stifte *Concerned Scientists Norge* i 2008, en organisasjon som bidrar til debatten om bærekraftig utvikling og global oppvarming.[] Han var talsmann for bruk av «føre-var»-prinsippet i miljøforvaltningen. Høyer var en meget benyttet foreleser og debattant innen miljø, energi og bærekraftig utvikling.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Bergens Tidende*, 26.11.2012, s. 19 (minneord av Carlo Aall)
3. ↑  Prosjektleder: «Lokal klima- og energi-planlegging». Forskningsprogrammet SAMSTEMT- samfunnsvitenskapelige studier av energi, miljø og teknologi. Norges forskningsråd. – 2001-5
4. ↑  Forskningsleder: «HyWays- Development and evaluation of a Harmonized European Hydrogen Energy road Map.» Et EU/ FP6 Integrated project- 2004-7
5. ↑  *Forskningsetiske retningslinjer for naturvitenskap og teknologi* (NENT, 2007: Den nasjonale forskningsetiske komité for naturvitenskap og teknologi, Oslo)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Karl Georg Høyer i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Karl Georg Høyer i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** CRIStin
 |
Kart som viser Port-Gentils beliggenhet i Gabon.
**Port-Gentil** er en by i vestre del av Gabon. Den er hovedstad i departementet Bendje og i provinsen Ogooué-Maritime. Port-Gentil er den vestligste byen i Gabon. Den ligger ved Atlanterhavet og er landets viktigste havneby og et viktig industrisentra. Ved folketellinga i 2013 hadde byen 136.462 innbyggere, og var dermed den nest største byen i Gabon.

Byen ble oppkalt etter den franske kommandanten Émile Gentil i 1900. Etter første verdenskrig startet byen en storstilt tømmereksport. Det ble bygget et oljeraffineri i byen på 1960-tallet, og siden det er oppdaget olje utenfor kysten er også utskipning av olje en viktig næringsvei. 

Port-Gentil er kjent for sine strender og hoteller og for Saint Louis-kirken. Teknisk sett ligger byen på en øy, men ingen broer knytter den til fastlandet. Derfor har byen sin egen flyplass, og den knytter byen til både hovedstaden Libreville og resten av verden.

Referanser
----------

1. ↑  Folketelling 2013 Arkivert 6. september 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Edit Weckinger-Perényi** (født 5. mai 1923 i Budapest, død 1. februar 2019) var en ungarsk turner som deltok i de olympiske leker i 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Perényi vant en olympisk sølvmedalje i turn under Sommer-OL i 1948 i London. Hun var med på det ungarske damelaget som kom på andreplass i lagkonkurransen, bak Tsjekkoslovakia. De andre på laget var Erzsébet Balázs, Anna Fehér, Erzsébet Gulyás-Köteles, Irén Karcsis-Daruházi, Mária Kövi, Margit Nagy-Sándor og Olga Tass.

Under Sommer-OL i 1952 i Helsingfors vant hun sølvmedalje i damenes lagkonkurranse i mangekamp, de andre på laget var Lászlóne Daruházi, Károlyné Gulyás, Ágnes Keleti, Margit Korondi, Károlyné Perényi og Lászlóne Zalai. Hun vant også bronsemedalje med det ungarske troppturnlaget som kom på tredjeplass, bak Sverige og Sovjetunionen.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i turn, lagkamp damer Ungarns flagg Ungarn
* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Sølv Sølv i turn, mangekamp, lag damer Ungarns flagg Ungarn
* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse Bronse i turn, troppsturn, damer Ungarns flagg Ungarn

Referanser
----------

1. ↑   «Elhunyt London és Helsinki ezüstérmes tornásza, Weckinger Edit»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edit Weckinger-Perényi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edit Weckinger-Perényi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edit Weckinger-Perényi – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
***The Flower of No Man's Land*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av John H. Collins.

Handling
--------

Den foreldreløse Echo blir oppdratt av en indisk fosterfar, Kahoma. Når hun ser opera-sangeren Roy blir Echo øyeblikkelig forelsket. Hun glemmer øyeblikkelig alt om Big Bill, den tidligere cowboy-kjæresten hennes. Roy gifter seg med Echo, og tar henne med seg hjem. Men like etter at han kommer tilbake til det tilbedende publikumet hans, mister han all interessen for sin nye kone.

Til slutt forlater Echo ham, men hun oppdager at Roy allerede hadde vært gift med en annen kvinne når de møtte hverandre. Men han hadde forlatt sin tidligere kone. For å ha bedratt hans adopterte datter planlegger Kahoma å spore opp Roy, og dreper ham. Samtidig som Echo glemmer storbyens ulykkelighet, og vender tilbake til Big Bill - som hun nå ønsker å gifte seg med.

Skuespillere
------------

* Viola Dana som Echo.
* Duncan McRae som Roy Talbot.
* Harry C. Browne som Big Bill.
* Mitchell Lewis som Kahoma.
* Fred C. Jones som Pedro.
* Nellie G. Mitchell som Mrs. Talbot.

Referanser
----------

1. ↑  THE FLOWER OF NO MAN'S LAND

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Flower of No Man's Land* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Flower of No Man's Land* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Flower of No Man's Land* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Edison Lighthouse** var en britisk popgruppe tidlig på 1970-tallet.

Gruppen hadde en stor hit i 1970 med «Love Grows (Where My Rosemary Goes)», men ble oppløst rett etter dette. Gruppens vokalist Tony Burrows var på denne tiden opptatt med flere små prosjekter hvor han ble innlånt som vokalist og Edison Lighthouse var en av disse. Andre av Burrows prosjekter hvor han var hovedvokalist var blant andre: The Ivy League, The Flower Pot Men, White Plains (på sangen «My Baby Loves Lovin'»), The Pipkins, Brotherhood of Man (på sangen «United We Stand») og The First Class.

Medlemmer
---------

* Tony Burrows, vokal
* Ray Dorey, bass
* Stuart Edwards, gitar
* David Taylor, gitar
* George Weyman, slagverk

Da gruppen ble oppløst, gjenoppsto denne i en helt annen versjon da produsenten satt med opphavsrettighetene til navnet, men også denne nye versjon forsvant etter kort tid.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edison Lighthouse på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Edison Lighthouse på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Edison Lighthouse på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Edison Lighthouse på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Edison Lighthouse på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Hjemmet til Karl Friedrich Kurz, Vårdal, Dalsfjorden, Sunnfjord. 
Panorama fra Liatårnet på Sotra mot Nessjøen (til venstre i fjorden i bakgrunnen) hvor Karl Friedric Kurz bodde de siste 12 år av sitt liv. Foto: Frode Inge Helland 
Hjemmet til Karl Friedrich Kurz, Nessjøen, Fjell kommune, Sotra. Huset er nå restaurert og tjener som fritidsbolig. Hans etterlatte papirer ble oppbevart på låven som forfalt etter hans død i 1962. Foto: Frode Inge Helland 
Graven til Karl Friedrich Kurz, Holmedal, Dalsfjorden, Sunnfjord. Hans hustru Emeliana og hans hustrus søster Rosa Adelheid Peladoni ligger begravet tett ved. Foto: Frode Inge Helland 
**Karl Friedrich Kurz** (født 23. september 1878, død 26. juni 1962) var en tysk/norsk forfatter.

Karl Friedrich Kurz er født nær Freiburg, Bremgarten i Tyskland. Som barn flyttet han med foreldrene til Basel i Sveits. Han ønsket å bli kunstmaler og begynte på akademiet i Karlsruhe. 

Det var tilfeldigheter som gjorde ham til skribent og forfatter. Etter å ha ført en omflakkende tilværelse med omfattende reisevirksomhet i bla. Øst-Asia og Japan, slo han seg ned i Norge hvor han skrev romaner på tysk. Han var påvirket av Knut Hamsun og hentet inspirasjon fra naturen og folkelivet i Sognefjorden og Sunnfjord. 

Romanene nøt stor popularitet i Tyskland og ble solgt i store opplag. I 1934 fikk han Schillerprisen og Volkspreis fra Schweizerische Schillerstiftung i Zürich.

Han bodde først i Solund, så ved Vadheim før han i 1924 slo seg ned på Vårdal i Dalsfjorden i Sunnfjord. Der bodde han til han i 1950, da han forlot sin familie og flyttet til Nessjøen (Nese) i Fjell kommune på Sotra i Hordaland hvor han bodde til sin død i 1962, 84 år gammel.
Hans etterlatte papirer er for det meste kommet bort etter hans død.

Karl Friedrich Kurz ligger begravet på kirkegården i Holmedal i Dalsfjorden, Sunnfjord.

Utgivelser
----------

Ti romaner og flere novellesamlinger bla.:

* *Vom Nil Zum Fujijama* (hans første bok).
* *Herren vom Fjord* (Oversatt til norsk: Herskap ved fjorden – ISBN 82-7959-033-1.
* *Im Königreich Mjelvik* (I kongeriket Mjelvik).
* *Tyra – die Märcheninsel* (Tyra – eventyrøya)- som ga ham Schillerpreis og Volkspreis fra Schweitzerische Schillerstiftung.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Karl Friedrich Kurz: *Herskap ved fjorden*.
* Norvald Tveitt: *Fra gull til grønne skoger* (om Erik Grant Lea).
* Intervjuer med personer i Vårdal, Sunnfjord og Nessjøen, Sotra v/ Frode Inge Helland.

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC
 |
Kvinne kledd i Åmlibunad.Kvinne kledd i Åmlibunad.
**Åmlibunad fra Aust-Agder for kvinner** er en bunad som er konstruert basert på hvordan draktskikken var på første halvdel av 1800-tallet, og som dekker de områdene som tidligere tilhørte Åmli kirkesogn; Åmli, Gjøvdal, Tovdal og Mykland. Bunaden kalles også *Aust-Agder-bunad*.

Bunaden er basert på hvordan klesskikken var i første halvdel av 1800-tallet, og i utformingen av den ble det hentet inspirasjon fra skriftlige kilder, fra klesplagg som hadde vært i bruk i distriktet på sent 1700-tall og blant annet en akvarell av Johannes Flintoe.

Utforming
---------

Livet på bunaden (med den lokale betegnelsen *opplut*) kan være i ensfarget ullstoff eller flerfarget damask, og er kantet med vevde band. Livet er kort og tydelig empireinspirert.

Stakken er i to-, tre- eller fireskafts vadmel, er sort og med en farget kant som vanligvis er rød, grønn og gul. Det følger også med en trøye i samme materiale og farger som stakken. Det finnes ni ulike forklesorter å velge mellom, både hvite linforklær med broderier og sorte forklær med rosemønstre. Skjorten som brukes til bunaden er i hvit lin med hvitsøm. På hodet brukes det skaut, enten hvitt linskaut med farget broderi eller mørke tørklær i ull, ullmusselin eller silke.

Sølvet som brukes til er basert på draktsølvmateriale fra området, og er rikt og mangfoldig.

Referanser
----------

1. ↑  Nistov, Eli; Nordby, Anne Marit (1998). *Norske bunader*. Husfliden. ISBN 82-991397-2-4.
2. ↑  Hol Haugen, Bjørn Sverre (2006). *Norsk bunadleksikon*. N.W. Damm & Søn. ISBN 82-496-0758-9.
**Karl Friedrich Neumann** (født 28. desember 1793 i Reichmannsdorf bei Bamberg nær Bamberg i Bayern, død 17. mars 1870 i Berlin), opprinnelig etternavn *Bamberger*, var en tysk orientalist av jødisk bakgrunn. 

Som student gikk han over til den lutherske lære. Årene 1821-1825 var han gymnaslærer i Würzburg og Speyer, 1833-1852 professor i München i armensk og kinesisk samt i land- og folkekunnskap, men ble avsatt fra stillingene; de første på grunn av sin teologiske rasjonalisme og den siste som følge av politiske frilynthet. Han tok med seg tilbake fra en reise til Kina (1829–1831) 12.000 bind kinesiske bøker. De fleste gav han til den bayerske stat. 

Blant hans skrifter kan fremheves *Geschichte des englischen Reichs in Asien* (2 bind, 1857) og *Ostasiatische Geschichte 1840-1860* (1861).

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CiNii
 |