recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Stemmefordeling under folkeavstemningen i 1920
**Tyskere i Nord-Slesvig** (tysk: *Deutsche Minderheit/Volksgruppe in Dänemark*) er en tysk minoritetsgruppe i Sønderjylland som bor i området som tidligere var Sønderjyllands amt, nå en del av Region Syddanmark. Området har gjennom historien vært under både dansk og tysk overhøyhet, og ble en del av Kongeriket Preussen etter det danske nederlaget i krigen i 1864.

Etter en folkeavstemning i 1920 i to soner, definert av Danmark etter Tysklands nederlag i første verdenskrig kom den nordlige del tilbake til Danmark.

Det antas at befolkningsgruppen i dag utgjør mellom 15 000 og 20 000 personer. rundt 6% av den totale befolkningen på rundt 250 000. Da området var tysk i perioden fra 1864 til 1920 økte den tyske folkegruppen. Fra dansk side ble de fra midten av 1800-tallet også kalt *hjemmetyskere*, og kunne være folk som snakket dansk, og som ofte hadde et danskklingende navn, men som følte seg som tyske.

I årene mellom 1920 og 1939, valgte tyskerne i Nord-Slesvig Johannes Schmidt-Wodder som sin representant til det danske Folketinget med 13-15 % av stemmene, noe som tyder på at andelen av befolkningen som oppfattet seg som tyskere hadde sunket siden folkeavstemningen i 1920.

I mellomkrigstiden var det et krav fra denne gruppen om en revisjon av grensen, og fra 1937 var mange preget av nasjonalsosialismen, men alle krav om grenseregulering ble avvist av Adolf Hitler for å opprettholde et godt forhold til danske myndighetene under okkupasjonen av Danmark.

Etter krigen er minoriteten organisert på demokratisk basis. Det tyske mindretallet i Danmark er organisert under paraplyorganisasjonen *Bund Deutscher Nordschleswiger* (BDN) («De tyske nordslesvigeres forbund»). BDN representerer mindretallet i politiske, kulturelle og økonomiske forhold. Under BDN hører og Slesvigsk Parti som ivaretar mindretallets interesser på kommunalt og regionalt plan. Partet hadde i 2000 hadde rundt 4 000 medlemmer.

Av dagens tyske nord-slesvigere snakker rundt to tredeler dansk (ofte sønderjysk) som hjemmespråk.. Tysk er fortsatt mindretallets kulturspråk.

Se også
-------

* Der Nordschleswiger

Referanser
----------

1. ↑  *Abstimmungsgebiet*, Plebiscite Zones and how they were defined (German), Gesellschaft für Schleswig-Holsteinische Geschichte (Society for History of Schleswig-Holstein) Arkivert 13. mai 2009 hos Wayback Machine.
2. ↑  Bund Deutscher Nordschleswiger Arkivert 16. mars 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  Henrik Becker-Christensen: *Det tyske mindretal i Nordslesvig 1920-1932*, bind I, disputas 1990, ISBN 87-87637-63-4
4. ↑  Johannes Schmidt-Vodder, Grænseforeningen Arkivert 21. februar 2014 hos Wayback Machine.
5. ↑  «Slesvigsk Parti». Den Store Danske Encyklopædi. Besøkt 26. februar 2014.
6. ↑  Den Store Danske Encyclopædi, Bind 4, København 1996

Portal: Danmark
**Inspektionen för strategiska produkter** (ISP) er et svensk statlig forvaltningsorgan som arbeider med kontroll og tilsyn av forsvarsmateriell og produkter med dobbelt anvendelsesområde. ISP håndterer saker om sanksjoner, og virker som nasjonal myndighet for kjemivåpenkonvensjonen, hvis praktiske arbeid utføres av Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen.

Inkomna ärenden avgörs av ISP. ISP ska dock överlämna ärenden av principiell betydelse till regeringen. (*markert tekst trenger oversettelse*)  Regjeringen sender hvert år en redegjørelse for den svenske eksportkontrollpolitikken til Sveriges riksdag.

En del av svensk utenriks- og sikkerhetspolitikk
------------------------------------------------

ISPs oppdrag er en viktig del av svensk utenriks- og sikkerhetspolitikk og har også et nært samarbeid med blant annet Tullverket, Säkerhetspolisen, Totalförsvarets forskningsinstitut, Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten, Försvarets radioanstalt og svenske industriforetak samt europeiske og multilaterale samarbeidsorganer. ISPs virksomhet faller inn under Utrikesdepartementet og følges der opp av Enheten för nedrustning och icke-spridning (UD-NIS), som har myndighetsansvar for ISP.

Bakgrunn
--------

ISP ble etablert den 1. februar 1996 da daværande Krigsmaterielinspektionen (KMI) ble slått sammen med den strategiske eksportkontrollvirksomheten i Regeringskansliet.

Referanser
----------

1. ↑  ISPs webbplats
2. ↑  Organisation for the Prohibition of Chemical Weapons
3. ↑  Om ISP ISPs webbplats
4. ↑  Enheten för nedrustning och icke-spridning (UD-NIS) Arkivert 8. februar 2009 hos Wayback Machine.
5. ↑  Proposition 1995/96:31 *Ny myndighet för kontroll över krigsmateriel och andra strategiskt känsliga produkter*
***Inspektør Gadget*** er et videospill fra 1993 for SNES basert på *Inspektør Gadget*-TV-serien. Spillet ble lansert av Hudson Soft, med utviklere som også jobbet på Hudsons spilltilpasninger *SWAT Kats: The Radical Squadron* og *An American Tail: Fievel Goes West*.

Handling
--------

Spilleren kontrollerer Inspektør Gadget som reiser verden rundt i forsøk på å redde sin niese Penny, som er blitt kidnappet av terror-organisasjonen M.A.D. og deres leder Dr. Claw. Hvert nivå innledes med en kort intro hjemme hos Inspektør Gadget. Når han blir truffet av en fiende, faller klærne til Gadget av og viser at han bare går med boksershorts. Neste treff fører til at Gadget mister et liv.

Gadgets primære våpen er hans utvidbare lemmer, som kan brukes til å slå og sparke eller slå fiender. Forskjellige dingser kan også samles sammen og brukes, inkludert en helikopter, eller piler. Vanlige fiender på nivåene inkluderer også M.A.D.-agenter, og hvert nivå har en fast tidsgrense. Å gå tom for tid koster Inspektør Gadget et liv. Når det er få sekunder igjen før tidsgrensen går ut, spiller en hektisk melodi som advarer spilleren om å skynde seg for å rekke å gjennomføre hele nivået. Nivåene er basert på faktiske lokaliteter fra TV-serien. Blant annet Grev Draculas slott i England, King Tutonpoot's grav i Egypt, eller Dr. Claw's Winterland Castle.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Inspector Gadget* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Inspector Gadget* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
***Curtain*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av James Young. Filmen er basert på en novelle skrevet av Rita Weiman som ble publisert i *The Saturday Evening Post* i 1919.

Handling
--------

Når den velstående Dick Cunningham insisterer på at den fremtredende skuespillerinnen Nancy Bradshaw burde gi opp karrieren hennes for å gifte seg med ham, samtykker hun motvillig til dette. Det går flere år, og Nancy føder et barn. Men Dick blir romantisk tiltrukket av Lila Grant, som jobber ved samme teater som Nancy tidligere var en del av.

Når Dick reiser sammen med Lila til Mexico, erstatter Nancy henne på scenen. Etter at de kommer tilbake, bebreider Dick sin kone for å ha avvist løftet hennes om å forlate teatret for godt, men Nancy konfronterer ham med hans eget svik. De blir derfor enige om å ta ut skilsmisse, og Nancy ønsker å beholde barnet sitt og karrieren sin.

Skuespillere
------------

* Katherine MacDonald som Nancy Bradshaw
* Edwin B. Tilton som Jerry Coghlan
* Earl Whitlock som Ted Dorn
* Charles Richman som Dick Cunningham
* Florence Deshon som Lila Grant

Bildegalleri
------------

* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, www.imdb.com, besøkt 20. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  CURTAIN
3. ↑  «Curtain». *prod-www.tcm.com* **(engelsk)**. Besøkt 20. februar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Curtain (1920 film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Curtain* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Wolfgang Ehrl** (født 4. mars 1912 i München, død 11. juni 1980 i München) var en tysk bryter som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.

Ehrl vant en olympisk sølvmedalje i bryting under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i den nest letteste vektklassen, fjærvekt opp til 61,0 kg i gresk-romersk stil, bak italienske Giovanni Gozzi. Det var sju vektklasser i gresk-romersk stil og konkurransen ble avviklet  4. til 7. august 1932.

Fire år senere, under Sommer-OL 1936 i Berlin, kom han på andreplass i fri stil lettvekt bak Károly Kárpáti fra Ungarn.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i bryting, fjærvekt gresk-romersk stil
* 1936 Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i bryting, lettvekt fri stil

Eksterne lenker
---------------

* (de) Wolfgang Ehrl – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Wolfgang Ehrl – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Wolfgang Ehrl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Wolfgang Ehrl – FILA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Faustina K. Rehuher-Marugg** er en palauisk politiker. Hun ble i juni 2017 sitt lands utenriksminister.

Liv og virke
------------

Rehuher-Marugg er utdannet ved University of Hawaii og East–West Center og har mastergrad i stillehavsstudier.

Rehuher-Marugg arbeidet i mange år ved Belau National Museum. Hun har arbeidet med kulturminneforvaltning og bevaring av den historiske og kulturelle arven, samt naturarven, i stillehavsområdet. Hun deltok i grunnleggelsen av International Federation of Arts Councils and Culture Agencies (IFACCA), i stillehavsavdelingen av International Council on Archives (PARBICA) og av International Council on Monuments and Sites, ICOMOS Pacifica. Rehuher-Marugg har vært leder for Pacific Islands Museums Association (PIMA). I hjemlandet deltok hun i etableringen av Palau Conservation Society og Palau Resources Institute. Hun har vært medlem av Palaus nasjonalkomite for Unesco.

Rehuher-Marugg har vært samfunns- og kulturminister. I 2017 utnevnte president Tommy Remengesau henne til utenriksminister i sin regjering. Hun avla embetseden i Ngerulmud den 13. juni 2017.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Faustina K Rehuher-Marugg» Arkivert 8. april 2019 hos Wayback Machine. Pacific Asia Travel Association. Lest 23. desember 2018.
2. 1 2  «Faustina K. Rehuher-Marugg Swears in as Minister of State», Republic of Palau National Government. Lest 23. desember 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Wolfgang Geldmacher** (født 21. september 1903 i Frankfurt am Main, død januar 1951) var en tysk forretningsmann, for ettertiden kjent for sitt antinazistiske arbeide i Norge under andre verdenskrig.

Bakgrunn og virke
-----------------

Geldmacher hadde teknisk og økonomisk utdannelse, og begynte å arbeide i den byggetekniske bransjen. Han ble bosatt i Norge fra 1932, etter å ha besøkt landet mange ganger tidligere. I Norge drev han egen forretning i bygningsbransjen. Han var gift med den norske kvinnen Randi Eckhoff.

Geldmacher var antinazist, og før deportasjonen av de norske jødene i 1942 hadde han via de tyske forbindelsene sine fått rede på hva som var i ferd med å skje. Han satte da norske venner og motstandsfolk i gang med å advare de jøder de kunne nå.

Geldmacher ble arrestert i Oslo i 1943, men på vei til Tyskland lykkes han å hoppe av toget. Geldmacher ble avslørt av blant annet dobbeltagenten Otto Robsahm. Han gikk så i dekning som pasient på et sinnssykehus, før han klarte å ta seg til Stockholm.

Referanser
----------

1. ↑  «Dødsfall». *VG*, 31. januar 1951.
2. ↑  Vogt (1987), side 148.
3. ↑  Mendelsohn (1987), side 225.
4. ↑  Mendelsohn (1987), side 582.
5. ↑  Pryser 2010, s. 24–26
6. ↑  Vogt (1987), side 149.

Kilder
------

* Mendelsohn, Oskar (1987). *Jødenes historie i Norge gjennom 300 år*. 2. Oslo: Universitetsforl. ISBN 8200025241.
* Vogt, Johan (1987). *Livet går videre*. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202111765.
* Pryser, Tore. *Svik og gråsoner: Norske spioner under 2. verdenskrig*. Spartacus forlag, Oslo 2010 ISBN 9788243005075

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Errett Lobban «E. L.» Cord** (født 20. juli 1894, død 2. januar 1974) var en foregangsmann i USAs transportindustri i første halvdel av 1950-tallet.

Cord grunnla Cord Corporation i 1929 som et selskap for over 150 datterselskaper. Han kontrollerte i sin tid det meste av transportindustrien i USA. Selskapet kontrollerte blant mange selskaper:

* Auburn Automobile Company
* Cord Automobile
* Lycoming Motorer
* Duesenberg Inc.
* New York Shipbuilding
* Checkeru Cab
* Stinson Aircraft Company
* American Airways (senere American Airlines)

Han var foregangsmann i utviklingen av flyet Vultee V-1, som førte til en serie av sivile og militære fly fra Vultees fabrikker.

Han ble født i Warrensburg, Missouri, og hadde drevet med motorsport, var mekaniker og selger av biler før han fikk tilbud om å lede det døende Auburn Automobile Company i 1924. Allerede i 1928 kontrollerte Auburn som i 1931 var den 13. største selger av biler i USA. I løpet av 1934 flyttet han til England av frykt for å bli kidnappet. Han flyttet tilbake til USA i 1936, men kom da i myndighetenes søkelys på grunn av sin befatning med omsetning av aksjer i Checker cab. I 1937 solgte han Cord Corporation til Aviation Corporation og trakk seg tilbake til Los Angeles for å tjene enda flere millioner i eiendomsomsetning.

Inn i radio- og TV-virksomhet
-----------------------------

Cord kjøpte opp og startet flere av de første radio- og fjernsynsstasjoner i California og senere Nevada, da han flyttet dit på 1940-tallet. I kallesignalet for sin Los Angeles radio stasjon, KFAC, står A.C. for Auburn Cord.

Cord etablerte i 1950 i Reno, KCRL-TV og radio og han drev den i mer enn 25 år. I stasjonens kallesignal står 'CRL' for "Circle L"- en ranch Cord som Cord eide i Nevada-ørkenen.

På 1940-tallet ble Cord medlem av Nevadas lovgivende forsamling etter en som døde. Han ble kjent som politiker senere sitt liv, da han ble bedt om å stille som kandidat til stillingen som guvernør t i 1958. Han avslo uten å oppgi noen grunn. Han døde av kreft i Reno, Nevada i 1974, 79 år gammel.

En fremragende samling av hans biler finnes i Auburn, Indiana. Auburn Cord Duesenberg Automobile Museum.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Errett-Lobban-Cord, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 19245, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6hv0b7c, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Leif Høegh** (født 21. april 1896 i Kristiania, død 23. mai 1974 samme sted) var en norsk skipsreder.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Leif Høegh var sønn av konsul Nils Vogt Selmer Petersen (1852–1927) og Elise C. Olsen (1864–1952). Faren var kontorsjef i trelastfirmaet *Westye & Egeberg & Co.* i Kristiania. Leif var døpt Leif Petersen, men skiftet etternavn til *Høegh* i 1910 etter farmora Hervora Høegh (1816-1892).[] Leif ble først gift i 1925 med Fanny (Lillebis) Bielke Lund (1903–1931), dtr. av h.r.adv. Jens Michael L. (1872-1943) og Fanny Emilie Bielke (Bjelke) (1875-1945) og dernest i 1935 med Lucy Egeberg (1907–1992) som var av slekten som drev *Westye & Egeberg & Co.*, nemlig dtr. av godseier Westye Parr E. (1877-1959) og Nini Wedel Jarlsberg (1880-1945.)

### Karriere

Etter eksamen i statsøkonomi fra Det Kongelige Frederiks Universitet i 1916 fikk han jobb i rederiet Wilh. Wilhelmsen som agent i New York City, der han fra 1919 til 1926 var logistikksjef for linjen mellom New York City og Sør-Amerika. I 1927 fikk han tak i en tankbåt og grunnla Leif Höegh & Co, som skulle bli et av landets største. Utover det harde trettitallet overlevde han fordi tankbåtene var kontrahert (leid), ikke kjøpt. Sånn gikk det slag i slag.

Han drev mest med tankfart og varer, men var styremedlem i Den norske Amerikalinje som fraktet folk. Høegh var deltaker på den første Bilderbergkonferansen i 1954 og årlig frem til 1974. Ellers satt han tretti år i Nationaltheatrets styre og mottok mange ordener, blant andre St. Olavs Medaljen, Vasaordenen, Dannebrogordenen, Finlands vita ros, Æreslegionen.

Hans bror Carl Johan Tybring Petersen (også kalt Vogt) (1901-82) ble gift i 1932 med Alexandra Jakhelln (1910–1968), datter av major Alf J. (1884-1947) og Agnes Prebensen (1886-1923).

Hans sønn Westye Høegh (født 1942) ble advokat, men har vært i familiefirmaet siden 1974 og var dets styreformann 1984–2003. Leif Høeghs bror, Carl Johan Tybring Høegh født 1901 i Oslo, var også skipsreder.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Oppr. Petersen, Norsk biografisk leksikon ID Leif\_Høegh, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  En detaljert utredning om Leif Høeghs vellykkede redervirksomhet er gitt i sjøfarts-historiker Atle Thowsen (født 1940) sin utdypende artikkel om Leif Høegh, utgitt på Store norske leksikon, der det står at Høegh var en kunnskapsrik og innsiktsfull økonom med stor arbeidskapasitet.

Kilder
------

* *Hvem er Hvem 1964*, side 284f.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** Fangeregisteret

 |
**Numeriano Adriano**, **Moises E. Salvador**, **Faustino Villaruel**, **Luis E. Villareal** og **Ramon Padilla** (henrettet 12. januar 1897 i Manila, Filippinene) var fem av 13 filippinere som ble henrettet av spanjolene på Bagumbayan-feltet i Manila under den filippinske revolusjon. 
De var alle medlemmer av Jose Rizals ikkevoldelige reformforening *La Liga Filipina*. Denne foreningen falt sammen da Rizal ble arrestert i juli 1892 og deportert til Mindanao. Da den trådte sammen igjen for å reorganisere seg, ble den i stedet splittet i to grupper. Radikalerne sluttet seg til Andres Bonifacio og Katipunan; de konservative til *Cuerpo de Compromisarios* som ble ledet av Domingo T. Franco. Denne *Cuerpo* er av historikere blitt beskrevet som «langsom og vankelmodig» – «den fortsatte å eksistere bare i sine grunnleggeres tanke». 

De ble like fullt henrettet, selv om det ikke er lett å se at de har spilt noen rolle i forbindelse med revolusjonen. Om *Faustino Villaruel* kan anføres at han var far til Filippinenes første kvinnelige frimurer, Rosario Villaruel. 

De 13 filippinerne som ble henrettet omtales som *Trece Martires de Bagumbayan*, og gruppen bestod av Numeriano Adriano, Geronimo Medina, José Dizon, Domingo T. Franco, Eustacio Mañalak, Benedicto Nijaga, Ramon Padilla, Braulio Rivera, Francisco L. Roxas, Faustino Villaruel, Moises E. Salvador, Luis Enciso Villareal og Antonio Salazar.
**Einar Leschly Hansen Drejer Sundt** (født 16. oktober 1854 i Oslo, død 20. september 1917 i Stockholm) var en norsk forretningsmann og skribent, grunnlegger og første redaktør av tidsskriftet *Farmand*.

Etter artium i 1871 arbeidet Sundt en tid i et importfirma eid av en fetter. Han tilbrakte så noen år i London, før han vendte tilbake og etablerte eget firma i Kristiania. I 1881 gjorde kapitalmangel at firmaet måtte avvikles. Han drev igjen forretninger i London, før han på ny kom til Norge, der han i 1890 startet Christiania Svineslagteri.

I 1880 hadde Sundt begynt å skrive forretningsstoff, først til *Dagbladet*, senere til *Morgenbladet* og *Stockholms Dagblad*. 14. februar 1891 grunnla han *Farmand. Ugeskrift for Norges Næringsveie* inspirert av *The Economist*, som han hadde lest i London, og fra 1892 konsentrerte han seg fullt og helt om dette. Bladet, som var et sterkt talerør for frihandel, ble populært, og Sundt benyttet denne talerstolen til å argumentere for ulike utviklingsprosjekter, for eksempel *Bergensbanen*.

Like før han døde i 1917, utgav Sundt boka *Imagination, Labour, Civilisation*.

Sundt var sønn av teologen Eilert Sundt, og dattersønn av forfatteren Maurits Hansen. Han var gift med Therese Ellingsen og de ble foreldre til fjellklatrer og forretningsmann Eilert Sundt. Han døde av lungebetennelse på forretningsreise til Stockholm og ble gravlagt på Eidsvoll. Før reisen til Stockholm skrev han ned erindringer om oppvekst og familie.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Einar Leschly Hansen Drejer Sundt, Norsk biografisk leksikon ID Einar\_Sundt, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Finne-Grønn, S.H. (1916). *vestlandske slegt Sundt*. Christiania: Malling.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Amorinene har lagt sine piler og buer fra seg (i nedre billedkant) på Francesco Albanis *«Danza degli amorini»* (ca. 1620-1630; *Pinacoteca di Brera*, Milano).
En **erot** er i gresk mytologi en mangfoldiggjort Eros, tilsvarende **amorin** eller **cupido** i romersk mytologi, en mangfoldiggjort Amor. Disse smågudene opptrer både alene og i flokk, og fremstilles i billedkunsten som putti, små bevingede gutter, og gjerne utstyrt med Amors pil og bue.

Disse mangfoldiggjorte kjærlighetsgudene var vanlig i utsmykninger på romersk tid, men gikk ut av bruk med kristendommens komme. Først i renessansen ble de hentet frem igjen, hvoretter deres popularitet nok har variert, men de har siden vært i bruk.

Eroter er ofte ifølge med kjærlighetsguddinnen, hva enten hun kalles Afrodite eller Venus. Allerede i Pompeiis veggmalerier finner vi henne med et følge av eroter.

Men de små kjærlighetsgudene opptrådte også på egen hånd, for eksempel i bryllup:

Eroter, nereide og hippocampus, i bryllupet mellom Poseidon og Amfitrite, som vist i denne relieffrisen fra siste halvdel av 100-tallet f.Kr. (Glyptotheket i München).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erotes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
sssKällungefløyen, fra 1000-tallet.
**Källungefløyen** eller **Källungeflöjeln** er en skipsfløy av den norrøne typen *veðrviti*. Den satt på Källunge kyrka på Gotland fram til den ble oppdaget ut på 1900-tallet. Fløyen er opprinnelig en skipsfløy, og én av kun to kjente slike føyer i Sverige. Den andre er Söderalafløyen. Sammen med to norske skipsfløyer av samme type, Heggenfløyen og Tingelstadfløyen, utgjør disse fløyene de eneste som er funnet i Skandinavia fra vikingtiden.

Källungefløyen, som ligner den norske Heggenfløyen, dateres til 1000-tallet og antas å stamme fra stavnen på et vikingskip, i det innfestingen har en vinkel på 110˚. På et eller annet tidspunkt har blitt festet til spiret på Källunge kyrka, men det er usikkert av hvilken grunn, og der sto den til i 1930, da spiret ble tatt ned for reparasjon. Det kan ha hatt med leidangen å gjøre, slik det trolig var i Norge.

Källungefløyen består av en ubrutt tynn plate av bronse som er dekorert med dyreornamentikk og ranker i en kombinasjon av mammen- og ringeriksstil. Over spissen av buen står det er firefotet dyr (kanskje ei løve) med en lang, dobbel hale og en slange viklet rundt halsen. Som de tre andre bevarte skipsfløyene fra 1000-tallet er den buede framkanten dekket av små systematiske hull langs kanten. Fløyen er 35,5 cm lang og 23,3 cm høy. I dag er Källungefløyen en del av Gotlands Museums Föremålssamling.

Se også
-------

* Heggenfløyen
* Høyjordfløyen
* Tingelstadfløyen
* Norderhovfløyen
* Söderalafløyen

Referanser
----------

1. 1 2  David Berg Tuddenham (2008) Gull i stavnen. Spor 1, 2008. Besøkt 2021-01-27

Kilder
------

* Gotlands museum Arkivert 9. februar 2021 hos Wayback Machine.
**Einar Tambarskjelves gate** (2–14) er en gate ved bydelen Elgeseter like sør for Midtbyen i Trondheim, som strekker seg fra nordøst og Elgeseter gate mot sørvestlig retning til Harald Hardrådes gate. Gaten er i praksis brutt av Elgeseter gate, hvor en gjennomkjøring ikke lar seg gjøre på grunn av gjeldende trafikkregler. Tidligere var Einar Tambarskjelves gate en holdeplass for Elgeseterlinjen (1913–1983) i krysset ved Elgeseter gate, som i dag er holdeplass for bussforbindelser under AtB. 

Gaten fungerer som adkomstveg for en kjedet lavblokk mot nordøst, mens den i sørvestlig retning fungerer som en gjennomfartsvei mot eneboligbebyggelse og andre tilstøtende veier i området. Området er ellers preget av den større eiendomsmassen til St. Olavs hospital (mot høyre i bildet), hvor Einar Tambarskjelves gate blant annet fungerer som enveiskjørt returveg fra sykeshuset mot Elgeseter gate.

Veien er oppkalt etter jarlen Einar Tambarskjelve (ca 980–1024), som var fra Melhus og senere hadde tilhold på Lade, og som blant annet kjempet ved siden av Olav Tryggvason i slaget ved Svolder.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 153. ISBN 978-82-573-1762-1.

Portal: Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Daniel G. «Dan» Hedaya** (født 24. juli 1940 i Brooklyn i New York) er en amerikansk skuespiller. 

Hans familie var en sefardisk-jødisk familie som opprinnelig kom fra Syria. Hans far innvandret fra Aleppo i det nordlige Syria. Ved siden av en vellykket skuespillerkarriere i filmer, har Hedaya hatt flere roller i TV-serier, inkludert som Carla Tortelli sin eksmann Nick i situasjonskomedien *Cheers* og i den kortlivede spinoff-serien *The Tortellis*. Hedaya spilte den fraskilte faren til Mallory Keatons kjæreste, Nick i TV-serien *Family Ties*. Han spilte også den bortkommende sønnen til karakteren Adrian Monk i TV-serien *Monk*. Samt at han har hatt flere gjesteroller i en rekke andre TV-serier.

Hedayas fysiske likhet med USAs forhenværende president Richard Nixon førte til at han ble gitt rollen som den tidligere presidenten i filmen *Dick*.[] I 2006 mottok Hedaya en P.T. Barnum Award fra Tufts University for hans eksepsjonelle arbeid innen media og underholdning. Hedaya spiller ofte roller som skurker eller vittige personer. To av hans mest kjente roller er i thriller-filmen *Blood Simple*, og som den beregnende Nick Tortelli i sitcom-serien *Cheers*.

Filmografi
----------

* 1984 På stram line
* 1984 Blood Simple
* 1985 Commando
* 1994 Maverick
* 1995 Clueless
* 1995 De mistenkte
* 1996 Marvins døtre
* 1996 Ransom
* 1996 Dagslys
* 1997 Alien: Oppstandelsen
* 2001 Mulholland Drive
* 2002 Swimfan
* 2011 Too Big to Fail

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6cc1w96, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dan Hedaya på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Dan Hedaya i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Dan Hedaya på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Dan Hedaya på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Dan Hedaya på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Dan Hedaya på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Dan Hedaya hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Dan Hedaya hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
***Startes*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien køllebiller (Pselaphinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

Bittesmå (gjerne 1-2 millimeter), blanke, rødlige kortvinger. Kroppen er pæreformet. Hodet er trapesformet, med små, runde fasettøyne og groper i pannen. Antennene er middels kraftige. Maksillepalpene er lange, det ytterste leddet ganske stort. De ytterste leddene danner en kølle. Pronotum er forholdsvis lite, med rundede sider, bredest omtrent i midten, med runde, dype groper. Dekkvingene dekker omtrent halve bakkroppen, er blanke og kraftig utvidete bakover. Bakkroppsleddene er ganske korte og kan være påfallende innskåret i midten. Beina er nokså lange, leggene litt krumme.

Levevis
-------

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på New Zealand og Tasmania.

Systematisk oversikt
--------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien køllebiller Pselaphinae Latreille, 1802
					- Gruppen Brachyglutini Raffray, 1904
						* Slekten ***Startes*** Broun, 1886
							+ *Startes foveata* Broun, 1893
							+ *Startes sculpturata* Broun, 1886
							+ *Startes victoriae* Chandler, 2001

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Startes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Startes* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Startes* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Startes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Einar Sverre Pedersen** (født 29. januar 1919 i Trondheim, død 16. januar 2008) var sjefnavigatør i SAS.

Pedersen ble utdannet som navigatør i Little Norway under krigen. Var senere navigatør på Stockholmsruten som var forbindelsesleddet mellom regjeringen i London og Sverige før han ble overført til 330 skvadron på Shetland. Han var med i den besetningen som fløy det første flyet til Norge den 8. mai 1945 med den britiske forhandlingsdelegasjonen.

Pedersen ble ansatt i daværende DNL i 1946 for å drive navigatørkurs for selskapets flynavigatører. Han utviklet en metode for navigasjon i Arktis og over Nordpolen, noe som førte til at SAS ble det første flyselskap med ruteflyvning fra Europa til Asia over Nordpolen.

Sammen med sin bror startet han i 1958 selskapet Norsk Polarnavigasjon AS, hvis formål var å utforske mulighetene for oljeboring på Svalbard og i Alaska. Sammen med sin ektefelle, Ingrid startet han i 1963 flyselskapet Svalbardfly for intern transport på Svalbard.

Som pensjonist bosatte Pedersen seg i Anchorage i Alaska og for sin pionerinnsats i polarnavigasjon ble kreert til æresdoktor ved University of Alaska.

Han utga i 1969 boken *Polarbasillen – tredve år rundt arktis* (Cappelen forlag). Boken har forord av Helge Ingstad.

Eksterne lenker
---------------

* Einar Sverre Pedersen hos polarhistorie.no
* (no) Einar Sverre Pedersen i Norsk biografisk leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Geni **·** VIAF **·** KulturNav
 |
**Daniel Breen** (irsk *Dónall Ó Braoin*, født 11. august 1894, død 27. desember 1969) var en irsk republikansk aktivist og senere politiker i Fianna Fáil. 

Han ble født i en bondefamilie i Grange ved Donohill i County Tipperary. Breen fikk grunnutdannelse lokalt, og fant så arbeid først i bygningsbransjen og senere ved Great Southern Railways. 

I 1914 sluttet han seg til Irish Volunteers. Den 21. januar 1919, samme dag som Det første Dáil konstituerte seg i Dublin og proklamerte opprettelsen av Den irske republikk, ledet han et bakhold ved Soloheadbeg sammen med Seán Treacy. De overfalt en sprengstofftransport på vei til et steinbrudd, og drepte to tjenestemenn fra Royal Irish Constabulary. På grunn av sammenfallet med Dáil Éireanns møte og den britiske reaksjonen bakholdet utløste regnes dette gjerne som den første trefningen i den irske uavhengighetskrig. 

Under krigen var det en dusør på tusen pund for ham. Breen etablerte seg som en ledende person innenfor IRA, som ble opprettet ut fra Volunteers. Det finnes flere historier om hans heroiske opptreden, blant annet da han reddet sin kampfelle Seán Hogan fra et tungt bevoktet tog på Knocklong stasjon i Limerick. Han klarte også å skyte seg fri fra en britisk militærformasjon i Drumcondra; hans kampfelle Martin Savage ble skutt og drept i denne tregningen. 

I 1923 ble han valgt inn i det fjerde Dáil, hvor han var motstander av den anglo-irske traktat. Det er uklart hvor stor rolle han spilte under den irske borgerkrig. I 1924 gav han ut boken *My Fight for Irish Freedom*, om sin tid som geriljasoldat under uavhengighetskrigen. 1927 tok han sin plass i Dáil Éireann, som den første traktatmotstander etter borgerkrigen. I valget i juni samme år tapte han, og reiste til USA. Etter kort tid om han tilbake, og i 1932 klarte han å vinne et sete i Dáil igjen, også denne gang for Tipperary. Deretter satt han i nasjonalforsamlingen kontinuerlig inntil han gikk av med pensjon ved valget i 1965. 

Etter fire års pensjonisttilværelse døde Breen, og ble gravlagt i Donohill, nær fødestedet.

Referanser
----------

1. 1 2   Dictionary of Irish Biography, oppført som Daniel (‘Dan’) Breen, Dictionary of Irish Biography-ID 000914[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12744487f[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6wq06hb, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dan Breen hos Oireachtas, Irlands parlament Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Starterbakterier** er melkesyrebakterier som tilsettes melk med den hensikt å syrne den. I meieriindustrien omtales starterkulturen oftest som Syrekultur. Starterkulturer blir vanligvis delt inn i mesofile og termofile kulturer. De mesofile har en optimumstemperatur rundt 30 grader, og de termofile har en optimumstemperatur ved 42 grader. Disse kan igjen deles inn i definerte eller blandingskulturer. Blandingskulturen som brukes til osten Norvegia er en mesofil DL-kultur. Den består av melkesyrebakteriene *Lactococcus lactis* ssp. *lactis*, *Lactococcus lactis* ssp. *cremoris*, *Lactococcus lactis* ssp. *lactis* biovar *diacetylactis* og *Leuconostoc mesenteroides*.

I produksjon av yoghurt brukes en termofil kultur bestående av to organismer, *Streptococcus thermophilus* og *Lactobacillus delbrueckii* subsp.*bulgaricus*. Disse to organismene vokser bedre og produserer mer melkesyre om de er sammen enn om de vokser hver for seg.

Melkesyrebakteriene omdanner laktose i melken til laktat (melkesyre) i en prosess som kalles fermentering. Det benyttes forskjellige typer bakterier og blandingsforhold mellom bakterier til forskjellige typer oster. De ulike bakteriene har forskjellige egenskaper hva angår produksjon av smakskomponenter (både ønskede og uønskede) og hvor mye melkesyre de kan produsere. Produksjon av melkesyre i riktig mengde og til riktig tid er av stor betydning for å kunne produsere ost av god kvalitet. Syreproduksjon påvirker og er vesentlig for flere sider av ystingen, bl.a :

* Løpens aktivitet ved koagulering
* Gelfastheten, og dermed osteutbyttet.
* Hvor mye gelen trekker seg sammen og dermed hvor høyt vanninnhold osten får.

Litteratur
----------

* Fox, P.F. et al. Fundamentals of Cheese Science. 2000: Apen Publishers, Inc.
**Arvid Genius** (født 11. oktober 1942) er en norsk jazzmusiker fra Bergen som spiller vibrafon og er vokalist samt musikkjournalist. 

Etter oppveksten i Marl, Vest-Tyskland flyttet han tilbake til Norge omkring 1957 og ble med Eivin Sannes i hans band tidlig på 1960-tallet. Fra 1970 fikk han sitt eget jazzprogram som ble sendt fra Bergen. 

Genius har siden utgitt tre egne plater. 

Genius var også fast vokalist med Per Nyhaugs radiostorband 1977–92, og har vært med i ulike bandkonstellasjoner med blant andre Andreas Skjold 1980–82) og Tore Faye (kvintett) 1983–1984, samt Asmund Bjørken (*All the things you are*, 1982). 

Han hadde sin egen kvintett med Fred Johannesen på valthorn, Chlas Skrugstad på gitar, Christian Mortensen med kontrabass og Øyvind Skarbø trommer.

Omkring 2010 utgir han efter et par års opphold i Køln, en CD med Dietmar Gosewisch.

Utgivelser
----------

* *Rainy City Blues* (1983)
* *Swing jazz*, 1983 med Asmund Bjørken
* Jan Alexander Grieg & Arvid Genius, Reunion Blues, 1985
* Arvid Genius & Dietmar Gosewisch, Germany Meets Norway, 2010

Referanser
----------

1. ↑  Arvid Genius fra nrk.no
2. ↑  Arvid Genius Arkivert 6. februar 2018 hos Wayback Machine. i rockipedia.no

Portal: Jazz
**Starrglansfly** (*Deltote uncula*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes på Sørlandet og Østlandet i Norge.

Utseende
--------

Et nokså lite (vingespenn 23 – 25 mm) og slankt nattfly med brede vinger som er kantet med lange vingefrynser. Forvingens mønster er karakteristisk og gjør det lett å kjenne igjen arten. Vingen er lysgrå langs framkanten, lenger bak mørkere brungrå eller litt rødlig. Det går en bred, hvit strek parallelt med framkanten frå nær roten til nær ytterkanten, midt på har denne en tungeformet utløper bakover og mot roten av vingen. Innerst ender den hvite streken i en hvit siksak-tverrlinje, ytterst i en hvit bue som løper parallelt med ytterkanten til bakhjørnet. Vingefrynsene er hvite. Bakvingen er grå, lysere innerst.

Levevis
-------

Arten finnes på fuktige steder, som strender, våte enger og myrer. Larvene lever på ulike arter av starr (*Carex* spp.). De overvintrer som pupper i bakken. De voksne nattflyene flyr om natten i mai – juni, men skremmes også lett opp om dagen.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Europa, unntatt Den iberiske halvøy og lengst i nord, og videre østover til Japan. I Norge er den forholdsvis vanlig på Østlandet nord til Mjøsa, og på Sørlandet.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Starrglansfly[*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* *Deltote uncula* på UK moths

Eksterne lenker
---------------

* (en) *starrglansfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *starrglansfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *starrglansfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *starrglansfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *starrglansfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *starrglansfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Deltote uncula* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Deltote uncula* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Deltote uncula* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Diocoesis Oriens ca 400 e.Kr.; Euphratensis l nordre del
**Euphratensis** eller **Augusta Euphratensis** (*Euphratesia*; Εὑφρατησία) var en romersk provins i Storsyria. 

En gang mellom 330 og 350 (sannsynligvis ca. 341) ble provinsen *Euphratensis* utskilt fra *Syria Coele* langs øvre Eufrats vestre bredd. Den omfattet blant annet områdene Commagene og Cyrrhestice. 

Hovedstad var Cyrrus eller muligens Hierapolis Bambyce.

Bispeseter i oldtiden
---------------------

Følgende gamle bispeseter i den romerske provins Syria Euphratensis I er oppført i *Annuario Pontificio* som titularbispedømmer:

* Barbalissus
* Cyrrhus
* Doliche
* Europus
* Germanicia
* Hierapolis in Syria
* Neocaesarea in Syria
* Perrhe
* Samosata
* Sura
* Urima
* Zeugma in Syria

Følgende gamle bispeseter i den romerske provins Syria Euphratensis II er oppført i *Annuario Pontificio*.

* Agrippias (ruiner, Saliliyé)
* Orisa (Tayibe)
* Sergiopolis
* Serigene (Isriyë)
* Zenobias (ruiner, Halabiyé)

Referanser
----------

1. 1 2  Kazhdan, Alexander (Ed.) (1991). *Oxford Dictionary of Byzantium*. Oxford University Press. s. 748. ISBN 978-0-19-504652-6. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst: forfatterliste (link)
2. ↑  Edmund Spenser Bouchier, *Syria as a Roman Province*, 1916, s. 155
3. ↑  *Annuario Pontificio 2013* (Libreria Editrice Vaticana 2013 ISBN 978-88-209-9070-1), "Sedi titolari", s. 819-1013
**Arvid Wisnes Falkenberg** (født 1. februar 1911, død 20. september 2007) var en norsk arkitekt. Han var som medlem av Osvaldgruppa aktiv i motstandsbevegelsen under andre verdenskrig og seinere i internasjonalt solidaritetsarbeid i Sverige, der han slo seg ned.

Falkenberg tok arkitekteksamen ved NTH i Trondheim i 1936, og i det illegale arbeidet i Osvaldgruppa gikk han tidvis under dekknavnet «Arkitekten».

Han var en av de fem deltakerne i sabotasjen mot arbeidskontoret i Pilestredet 31 i Oslo 20. april 1943. De kasta molotovcocktails og lyktes slik å gjøre stor skade på arkivet som skulle brukes til utskriving av nordmenn til tysk arbeidstjeneste. Tre av deltakerne (Reidar Holtmon, Håkon Sunde og Johan Peter Bruun) blei seinere drept, mens Falkenberg og Asbjørn Sunde, som leda aksjonen, overlevde. De dro til Falkenbergs kontor i Bogstadveien 31, som tidligere var brukt til dekning av Bruun og Sunde. Gestapo kom snart til, men de to lyktes i å rømme.

Falkenberg blei dømt til døden *in absentia*. Han kom seg over til Sverige, mens kona Tordis blei arrestert og satt på Grini en periode. I Sverige blei Falkenberg med i de norske polititroppene, og han var med på inntoget i Oslo 12. mai 1945.

Etter krigen var han som arkitekt med på gjenreisingsarbeidet i Finnmark. Seinere fikk han seg arbeid i Stockholm, der han virka resten av livet. Han har blant annet tegna kirka i Kaunisvaara i Lappland.

I Sverige gjorde Falkenberg et omfattende arbeid i solidaritetsbevegelsen, blant anna i De förenade FNL-grupperna. Seinere var han aktiv i Amnesty International og i Chilekommittén, mot Pinochet-diktaturet og for de chilenske politiske flyktningene. For denne innsatsen fikk han i 2007 *Orden de Bernardo O'Higgins* av Chiles regjering.

Han var bror til Otto Falkenberg, som var med å stifte den norske avdelinga av Amnesty.

Referanser
----------

1. ↑  Side 241, Asbjørn Sunde: *Menn i mørket*. Spartacus (2011)

Eksterne lenker
---------------

* Om utdelinga av O'Higgins-prisen Arkivert 3. juni 2016 hos Wayback Machine. – fra Svensk Amnesty
* Om sabotasjeaksjonen – fra *Friheten*

Portal: Andre verdenskrig
Bomberobot på vei tilbake etter fullført oppdrag
**Ammunisjonsrydningstjenesten** er en dansk tjeneste som har til oppgave å fjerne ueksplodert ammunisjon.

Oppgavene kan deles i en militær og en sivil (beredskapsorientert) del. Militæret sørger for rydning av eksplosiver på egne områder som kaserner og skyteterrenger og i krigssoner. Den sivile delen vedrører typisk bombetrusler og hittet ammunisjon på områder slik som stasjoner og havner. Andre myndigheter får konsulentbistand etter behov.

I 2010 overgikk noe av fyrverkeridelen, både lovlig og ulovlig, til Hjemmeværnet. I samarbeid med Ammunisjonsrydningstjenesten, er cirka 70 frivillige utdannet til å ivareta rydning og bortskaffelse av funn av lovlig og ulovlig fyrverkeri i Danmark. Hjemmeværnets enhet er underlagt Artilleriet i Skive, og er oppdelt i åtte distrikter. Hjemmeværnets RYDnings ASSistenter (RYDASS) blir innsatt cirka 200 ganger i året.

Oppgaven ivaretas i Danmark av:

* Hærens ingeniørtropper fra kasernen i Skive og ved Pionergården (tidligere Birkelund) ved Aflandshage på Amager
* Søværnet fra Marinestation Kongsøre, hvor minørtjenesten holder til med Frømandskorpset
* Hjemmeværnet, lovlige og ulovlige fyrverkerifunn

For å beskytte mannskap undersøker en bomberobot den mistenkelige gjenstanden.

Eksterne lenker
---------------

* Minedykkerne i Søværnet
* Skive Kaserne Arkivert 26. august 2005 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Arvid Heiberg** (født 20. desember 1937) er en norsk lege og professor i medisin, mest kjent for studier innen sosialmedisinsk genetikk og veiledning til familier med arvelige sykdommer.

Han er cand.med. 1962 og dr.med. 1975 på en avhandling om kolesterol kan arves. Han ble landets første heltidsansatte innen medisinsk genetikk i arbeidet ved Oslo Helseråd fra 1976, var ved Frambu helsesenter for sjeldne funksjonshemninger 1985–96, ble overlege ved nyåpnet avdeling for medisinsk genetikk ved Rikshospitalet i 1996 og har fra 2002 vært professor II ved Universitetet i Bergen.

I Store norske leksikon er han fagansvarlig for emnet medisin.

Han var gift med Astrid Nøklebye Heiberg (1936–2020) og sønn av Edvard Heiberg (1911–2000) som var generaldirektør i NSB.

Utmerkelser
-----------

* Mångbergs Pris (Sverige) 1993 for å ha laget metodikk for familier som sliter med kronisk sykdom
* St. Olavs Orden, kommandør 2003 «for sin innsats for å fremskaffe, formidle og anvende kunnskap om sjeldne genetiske tilstander».

Bibliografi
-----------

* Arvid Heiberg (1975). *Genetic and Clinical Studies of Hyperlipoproteinaemia in Xanthomatosis Kindreds* (Dr.gradsavhandling). Universitetet i Oslo.

Se også
-------

* Slekten Heiberg

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ListeOverFagansvarlige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**John Andersen Nordhuus** (født 1785, død 17. juli 1863) var en norsk bonde, fisker og politiker. Han var stortingsrepresentant i perioden 1833–35 for Nordlands amt.

Nordhuus var valgt som representant fra Nordlandenes amt til Stortinget i perioden 1833–1835.

Begge hans foreldre hadde dype slektsrøtter i sognet. Slekta på morsida hadde vært knyttet til Lund i flere generasjoner. Han var sønn av gårdbruker Anders Isaksen Lund. Han bodde på gården Nordhus og arbeidet som fisker og gårdbruker der. I 1848 ga han ut «Beskrivelse over Brønøe Hovedsogn»

Nordhuus ble født på gården Lund i Brønnøy, hvor faren var gårdbruker. Havet tok faren da John bare var 3 år gammel. Moren giftet seg året etter med Johannes Andersen, som i flere kilder opptrer som en mer alminnelig opplyst mann på den tida. Johns interesse for styre og stell, historie og samtid, hadde sin grunn i stefarens påvirkning. I voksen alder fikk John sin egen gård i Brønnøy i 1819, kalt Nordhuus, og drev fiske også. Dette skjedde etter at selveieren på stedet, Hans Jensen, hadde dødd. Dette var også morfaren til hans kone. Dermed fikk han også en enorm formue med seg.

På Stortinget i 1833 var han 4. representant for Nordlands amt. Han var medlem av komiteen om bank- og pengevesen. Til Stortinget 1839 ble han valgt til 3. varamann.

I 1848 ga Nordhuus ut det lokalhistoriske verket Beskrivelse over Brønnøe Hovedsogn. Han døde på Nordhuus i 1863. 
Han er bestefar til «keiserlosen» Johan Pareli Nordhuus (1849–1923).

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 646[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Tallak Olsen Lindstøl (1914). *Stortinget og statsraadet : samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø*. Kristiania. s. 646.

Eksterne lenker
---------------

* (no) John Andersen Nordhuus hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Ammerån** er ei elv i Strömsund og Ragunda kommuner i det nordøstre Jämtland i Sverige. Elva, som er ei sideelv til Indalsälven, er kjent for sitt gode fiske. Den egentlige Ammerån er rundt 70 kilometer lang og renner fra Hammerdalssjön (302 moh) til munningen i Indalsälven nær bygda Ammer, 10 km nordøst for Hammarstrand. 

Ammeråns to viktigste tilløpselver er Storån og Öjån, hvorav Storån regnes som hovedtilløp. Begge elvene munner ut i Hammerdalssjön. Regnet fra Storåns kilde er Ammerån totalt 199 kilometer lang. Det finnes få andre sideelver, men nevnes kan Halån, Borgan, Målån og Färsån. Ammeråns totale nedbørfelt er 3 098 km².

Ammerån har vært aktuell for vannkraftutbygging, men protestene ble store, og Ammerån er nå i stedet vernet mot vannkraftutbygging. Den delen av elva som begynner ved Solbergsvattnet like nedenfor Edeforsen og fortsetter seks mil nedstrøms er siden 2003 vernet som naturreservat.

Den største byen i Ammeråns nedbørfelt er Hammerdal.

Referanser
----------

1. ↑  SMHI, Vattendragsregister Arkivert 21. juli 2006 hos Wayback Machine.
2. ↑  SCB, Skyddad natur 31 dec 2007 Arkivert 5. september 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |