recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kvinne med munnharpe, i Sarangani.
Blaan-pike.
Dans typisk for blaan-folket, fra T'nalak-festivalen i South Cotabato.
Folket **blaan**, også skrevet **b'laan**, er ett av urfolkene i det sørlige Mindanao på Filippinene.Folket kalles også *bira-an*, *baraan*, *vilanes* og *bilanes*.

Blaan-folkets tradisjonelle religion
------------------------------------

Noen av guddommene i folkets tradisjonelle religion er:

* Melu – Det høyeste værende og skaperen. Han har hvit hud og gulltenner. Han assisteres av Fiuwe og Tasu Weh.
* Sawe - Ble med Melu for å leve i verden.
* Fiuwe – En ånd i himmelen.
* Diwata - En ånd som slo seg sammen med Fiuwe for å leve i himmelen.
* Tasu Weh – Den onde ånd.
* Fon Kayoo – Trærnes ånd.
* Fon Eel – Vannets ånd.
* Fon Batoo – Klippenes og steinenes ånd.
* Tau Dalom Tala - Ånden i underverdenen.
* Loos Klagan – Den mest fryktede av guddommene; bare å ytre navnet betraktes som en forbannelse.

Forholdet til andre grupper
---------------------------

Blaan-folket er naboer til folkene tboli, og bor i Lake Sebu og tboli-kommuner i South Cotabato, Sarangani, General Santos City, sørøstre Davao og rundt Lake Buluan i North Cotabato. De er kjent for sine messingarbeider, pyntekjeder og tabih-vev. Man bærer fargesterke vevde drakter med mange kjeder. Særlig kvinnene bærer tunge messingbelter med messinganheng som slutter i messingbjeller som gir lyd fra seg fra lang avstand og forteller at de er i anmarsj.

Fortrengt
---------

Noen blaan mistet sine hjem og dro sin vei da General Santos City ble grunnlagt i 1939. Andre fant seg til rette i byen.

Stammen holder fast ved mange egne skikker og tilpasser seg ellers den moderne filippinske kultur

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. november 2017. Besøkt 10. desember 2018.
3. ↑  Blaan women record dreams in woven mats – INQUIRER.net, Philippine News for Filipinos Arkivert 4. august 2009 hos Wayback Machine. Arkivert 2009-08-04 hos Wayback Machine

Eksterne lenker
---------------

* Pictures of a Blaan musical instrument
* "Blaan natives set up upland rice museum"[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Enkelt kart
Detaljert kart
**Blachernae** var en forstad nordvest i det gamle Konstantinopel. Den lå utenfor bymuren, frem til en ny bymur ble bygget lenger ute i 627. Her bygde Aelia Pulcheria (400-tallet), og Justinian I (500-tallet) og en rekke andre flere kirker. Keiser Alexios I Komnenos bygde her et nytt palass på 1000-tallet. Under Alexios' etterfølgere ble dette Blachernae-palasset de bysantinske keiseres hovedresidens.

Palassets svakhet var på sett og vis dets sikkerhet. På dette avsnittet var bymurene relativt svake, og de ble forsterket ved palassets egne yttermurer mot vest. Dette var et forhold som korsfarerne nyttiggjorde seg i 1204 da de trengte inn i palasset. 

I bydelen Blachernae lå også kirken Sancta Maria in Blachernae, som var Konstantinopels nest viktigste kirke etter Hagia Sofia, om enn mest på grunn av sin umiddelbare nærhet til det keiserlige palass. Det var her, og ikke i Hagia Sofia at Johannes VI Kantakuzenos ble kronet i 1347.

Ved osmanenes beleiring av Konstantinopel i 1453 ble Blachernae beskutt med store kanoner som raserte murene nesten fullstendig.

Etter byens erobring ble herskerresidensen lagt til Topkapi-serail, og forstaden Blachernae forfalt (med unntak av Porphyrogennetos-palasset).
**Valerij Savin** (russisk: Валерий Савин; født 21. juni 1951 på Sakhalin, Russland) er en ukrainsk tidligere skihopper som konkurrerte for Sovjetunionen.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka mellom 1977 og 1984. Hans beste plassering i enkeltrenn var 17.-plass i Bischofshofen 6. januar 1978. Sammenlagt i hoppuka ble han nummer 21 i 1977/78.

I VM i Lahtis i 1978 ble han nummer 7 både i stor- og normalbakken. I OL i Sarajevo i 1984 ble han nummer 31 i normalbakken. Han ble nummer 24 i VM i skiflyging i Planica i 1979.

Valerij Savin ble nummer 3 i Holmenkollen i 1979.

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 31. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Arne Thoresen: *Lengst gjennom lufta*. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 344

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valerij Savin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Valerij Savin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Valerij Savin – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Valerij Savin – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Claudia Riegler** (født 16. juli 1976 i Ebenau) er en tidligere newzealandsk alpinist.

Da hun ikke ble tatt ut på det østerrikske landslaget, startet hun i verdenscupen for morens fødeland, New Zealand. Claudia Riegler kjørte utelukkende slalåm.

Allerede i den første sesongen (1994/95) tok hun verdenscuppoeng med en 11.-plass i Maribor og 13.-plass i Lenzerheide. I sesongen 1995/96 kom flere topplasseringer, før hun 10. mars 1996 tok karrierens første verdenscupseier i Narvik. Under VM 1996 i Sierra Nevada havnet hun like utenfor seierspallen på 4.-plass.

Karrierens beste sesong var vinteren 1996/97, da hun oppnådde fire enkeltseire i verdenscupen, og havnet på andreplass i slalåmcupen sammenlagt, bare slått av svenske Pernilla Wiberg. 

Hun kjørte sitt siste verdenscuprenn i mars 2003. Hun er gift med den franske OL-vinneren i utfor fra 2006, Antoine Dénériaz.

Verdenscupseire
---------------

| Dato | Sted | Land |
| --- | --- | --- |
| 28. januar 1996 | Serre-Chevalier | Frankrike |
| 23. november 1996 | Park City | USA |
| 21. desember 1996 | Crans-Montana | Sveits |
| 2. februar 1997 | Laax | Sveits |

Referanser
----------

1. ↑   Salzburgwiki, oppført som Claudia Riegler (Ski), Salzburgwiki ID 7618[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Replacing Saint-Gervais
3. ↑  www.munzinger.de.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Claudia Riegler – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Claudia Riegler – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Claudia Riegler – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Claudia Riegler – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Claudia Riegler – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Claudia Riegler – New Zealands olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Claudia Riegler – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Claudia Riegler – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**1UP.com** var et videospillnettsted eid og drevet av Ziff Davis Media, som også gir ut bladet *Electronic Gaming Monthly* (*EGM*). Siden var en del av 1UP-nettverket som inkluderte nevnte blad og sidene GameVideos.com, MyCheats.com, GameTab.com og FileFront.com. Nettstedet ble lagt ned i 2013.

1UP.com ble lansert i 2003, og det hadde artikler, nyheter, omtaler og intervjuer. Det utvidet også artikler fra *EMG* og hadde et omfattende innhold fokusert på PC (en utvidelse av det tidligere utgitte bladet *Games for Windows: The Official Magazine*). Ulikt andre spillnettsteder som GameSpot, IGN og GameSpy, ble 1UP.com laget med tanke på at det skulle være en sosialt nettverksside for spillere. For eksempel er MyCheats.com laget slikt at medlemmene kunnen bidra med spillguider. Spillere, forfattere og spillutviklere kunne alle ha blogger og vennelister på siden.

1UP.com hadde en spesiell ukeslang serie de kalte *online cover stories* som fokuserte på ett spill hver uke og presenterte en ny artikkel hver dag med blant annet intervjuer, skjermbilder og spillopptak.

1UP Radio Network
-----------------

1UP.com hadde også flere podcaster og mange ble oppdatert ukentlig. 1UP Yours var nettverkets flaggskip og hadde aktuelle diskusjoner blant flere av redaktørene i 1UP-nettverker så vel som spillopplevelser og nyheter. Podcasten hadde også gjester og programlederne var Garnett Lee, Shane Bettenhausen og Andrew Pfister. Nye episoder ble gjort tilgjengelig hver fredag. De ble fulgt av videoserien *The 1UP Show* med omtaler av nye spill, dekning av spill-relaterte hendelser og intervjuer.

Referanser
----------

1. ↑  Alexander Sliwinski (21. februar 2013). «IGN hit with layoffs; 1UP, Gamespy and UGO shutting down» **(engelsk)**. Engadget. Besøkt 9. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) 1UP.com – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Tim de Zarn** (født 11. juli 1952 i Cincinnati i Ohio) er en amerikansk skuespiller kjent for sine små roller på film og fjernsyn i sjangrene skrekk, krim og science fiction.

De Zarn har blant annet spilt i filmene *Spider-Man* (som Mary Jane Watsons far), *Fight Club*, *Live Free or Die Hard*, *The Cabin in the Woods*, *Untraceable* og *Demon Knight*.

De Zarn har også dukket opp i flere TV-serier, blant annet *Dr. Quinn, Medicine Woman*, *NYPD Blue*, forskjellige *Star Trek*-serier, *Prime Suspect*, *Mad Men*, *The Forgotten*, *Lost,* *Criminal Minds*, *Weeds*, *Prison Break*, *Deadwood*, *The Shield*, *Cold Case*, *Quantum Leap* og *Den syvende himmel*.

De Zarn bor i Los Angeles med konen og datteren. Sønnen Travis døde i en bilulykke i 2007.

Referanser
----------

1. 1 2  Alimurung, Gendy. "Candyland: Tim DeZarn Discovered His K-11 Film Set at the Sybil Brand Institute Was Haunted, and Decided to Connect with His Deceased Son," *LA Weekly* (27. oktober 2011).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tim De Zarn på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Tim De Zarn i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Tim De Zarn på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Tim De Zarn på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Tim De Zarn på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Tim De Zarn hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Akutt myelogen leukemi** (**AML**) er den ene av to hovedformer akutt leukemi, den andre er akutt lymfoblastisk leukemi (ALL). AML er den mest vanlige hos voksne mennesker, og risikoen for utbrudd øker med alderen. AML er en kreftform forårsaket av ukontrollert vekst av myeloblaster. Myeloblaster er forløperceller til granulocyttene (basofile, nøytrofile og eosinofile granulocytter) og monocyttene. Den uhemmede celledelingen av de kreftrammede myeloblastene fører til en akkumulering av disse cellene i beinmargen og forstyrrer den normale produksjonen av blodceller. Selv om AML er en relativt sjelden sykdom (3 tilfeller per 100.000 innbyggere i norge) så er det forventet at antallet tilfeller øker på grunn av økning i forventet levealder.

Symptomene på AML blir direkte forårsaket av at produksjonen av normale blodceller slik som røde blodceller, blodplater og hvite blodceller blir redusert. Dette kan føre til symptomer som slapphet, anemi, blødninger og en økt risiko for infeksjoner. AML blir ofte påvist gjennom lave hemoglobinnivåer, lavt nivå av blodplater, og et høyt nivå av hvite blodlegemer, og utover dette kan man sette en tilnærmet sikker diagnose ved å undersøke myeloblastene mikroskopisk. Man har identifisert flere riskiofaktorer og genetiske forutsetninger for AML, men man har enda ikke identifisert en spesifikk årsak for utviklingen av AML, Symptomene utvikler seg normalt over flere uker og måneder, men kan i noen tilfeller utvikle seg over få dager. Uten akutt behandling så er AML dødelig over bare få uker eller måneder.

AML behandles normalt sett ved bruk av cellegift-behandling, men i tilfeller hvor utsiktene for en vellykket cellegiftkur ser dårlig ut kan man ty til benmargstransplantasjon fra en frisk donor. Sannsynligheten for en vellykket behandling minsker med alderen, og det er også muligheter for at det kan oppstå andre livstruende komplikasjoner under behandlingen. Nyere genetisk forskning rundt AML har økt tilgangen til tester som kan bestemme hvilke medisiner og behandlinger som er best egnet fra person til person, samt estimere en antatt levetid.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. juli 2015. Besøkt 13. juli 2015.
2. ↑  .

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Ali Hüsrev Bozer** (født 28. juli 1925 i Ankara i Tyrkia, død 30. september 2020 samme sted) var en tyrkisk politiker og akademiker innen forretningsrett.

Biografi
--------

### Studier

Ali Bozer gjennomførte det juridiske studium ved Universitetet i Ankara i 1947. Så tok han doktorgraden i 1951 ved det rettsvitenskapelige fakultet ved Université de Neuchâtel i Sveits.

### Karriere

AkademikerI 1951 ble han assistent for handelsrett ved fakultetet for rettsvitenskaper ved Universitetet i Ankara, ble i 1956 dosent ved samme universitet, og i 1965 professor i statsvitenskap der. Bozer ble også jusprofessor ved Çankaya-universitetet i Ankara, der undervisningsspråk er engelsk.
DommerHan ble valgt til dommer ved Den europeiske menneskerettighetsdomstol i Strasbourg og ved Den internasjonale domstolen i Haag.
ForretningsmannHan var en av grunnleggerne av kjøretøyfirmaet Oyak-Renault i Tyrkia (1969) og dette selskapets styreformann fra 1991 til 1995. Han var faren til *Coca-Cola Eurasia Group*s president Ahmet Bozer.
PolitikerAli Bozer var i den regjering som ble dannet etter militærkuppet den 12. september 1980 regjering for toll og monopoler frem til 1983. Bozer var først medlem av Det nasjonalistiske demokratiske parti (Milliyetçi Demokrasi Partisi - (MDP), som han selv hadde vært med på å grunnlegge. Han representerte dette partiet i nasjonalforsamlingen fra valgdistriktet Ankara. Han gikk senere over til Moderlandspartiet (Anavatan Partisi - (ANAP).
Han var visestatsminister og statsminister i Turgut Özals og Yıldırım Akbuluts regjeringer og var utenriksminister. Det oppstod meningsforskjeller mellom ham og Özal vedrørende Golfkrigen, og dette ble løst ved hans egen avgang.
DødHan døde 30. september 2020 som følge av COVID-19, i en alder av 95 år, i Ankara.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000019390, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.hurriyet.com.tr[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1022386204, besøkt 2. mars 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   tele1.com.tr, besøkt 1. oktober 2020[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Yearbook of the European Convention on Human Rights / Annuaire de la Convention Europeenne des Droits de L’Homme: The European Commission and European Court of Human Rights / Commission et Cour Europeennes des Droits de L’Homme». Springer. 1. desember 2013.
6. ↑  «Coca-Cola'da en büyük 'bölge' Ahmet Bozer'in / Ekonomi / Milliyet Gazete». *Milliyet.com.tr*. Besøkt 20. oktober 2017.
7. ↑  «Eski Bakan Ali Bozer koronadan öldü». *Sabah* **(tyrkisk)**. Besøkt 1. oktober 2020.
8. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Prime Ministry website

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
«**Loffare-visa**» er et skillingstrykk. Alf Prøysen samlet det inn til sin visespalte i «Magasinet for alle» på 1950-tallet.

Teksten
-------

**1.**Nu vil jag ut loffa, hör du min lilla ven,  

litt högre upp mot norden, der vil jag skjuta frem,  

men förend jag drar från dig, du min flicka lill  

et farvell jag bjuda dig vill.  

  

**2.**För trodde jag bestandig at loffa det var synd,  

men nu har jeg fått andre tanker hvilket herlig fynd,  

ja nu er jag förvissat om at loffa det er bra  

for noe arbeid vil jag inte ha.  

  

**3.**Tre måneder har jeg varit på Göta stora bruk,  

men nu er jag så hongrig, at det gnager i min buk.  

Jag agter mig til bönderna för der at tigge mat  

for til arbete er jag blitt for lat.  

  

*4.'*Og når jeg kommer ind på en bondegård så stor,  

hvor gamle og unge står rundt mig og glor.  

Og frua sir til tösa: Gå og melka våran ko  

emedan jag gir loffarn et par sko.  

  

**5.**Så levde jag daglig i herlig stas og fjas  

så folk de kunne gjerne tro at jeg kom i fra kalas.  

Mens bonden går bak fjöset sitt for der å måka skit  

sitter jag så fint hos fruen og it.  

  

**6.**Hvor herligt det er at på landeveien gå  

at se på bonden plöie og harve og at så,  

jeg strekker meg i skyggen mens solen skinner varm,  

og jag drömmer jag har flickan på min arm.

Kilder
------

* De gamle visene 2 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1973
**Øystein Slettemark** (født 20. august 1967 i Rio de Janeiro) er en norsk-grønlandsk skiskytter og langrennsløper, bosatt i Nittedal. Han representerer Nuuk Biathlonklub og har konkurrert internasjonalt for Grønland (i skiskyting) og Danmark (i langrenn samt skiskyting i OL) siden 2000. Han har også vært leder for det grønlandske skiskytterforbundet.

Slettemark konkurrerte i juniorklassene i langrenn med blant annet Bjørn Dæhlie og Kristen Skjeldal, men oppnådde aldri de store resultatene. Etter militærtjeneste og studier flyttet han i 1994 fra Norge til Grønland sammen med sin grønlandske kone Uiloq Helgessen Slettemark. Han tok opp igjen skikarrieren, og begynte med skiskyting høsten 2001. Uiloq Slettemark er for øvrig Grønlands beste kvinnelige skiskytter.

Øystein Slettemark debuterte i verdenscupen i skiskyting på sprinten (10 km) i Hochfilzen i 2001 med 113.-plass av 123 deltakere. Hans beste plassering i verdenscupen er en 49.-plass (av 66 deltakere) på sprinten i Fort Kent i Maine, USA i 2004. I VM er hans beste plassering 77.-plass (av 103 deltakere) på sprinten i Antholz i 2007. Han har deltatt i VM hvert år siden 2003, men ikke i OL i 2006. Under VM i Pyeongchang i 2009 var han den tredje eldste utøveren, etter Athanassios Tsakiris fra Hellas og Slettemarks kone Uiloq Slettemark.

Slettemark gikk 50 km langrenn for Danmark i VM i Val di Fiemme i 2003 og Liberec i 2009. I 2003 ble han nummer 54 av 63 deltakere, på fellesstarten i 2009 ble han tatt igjen med en runde og fikk ikke fullføre konkurransen. Hans beste plassering i et internasjonalt langrenn er en 14.-plass i et FIS-renn (10 km) i Davos i 2002.

Han har vunnet Arctic Circle Race, et grønlandsk etappeløp i langrenn, 4 ganger, i 2002, 2004, 2006 og 2007.

Øystein Slettemark deltok for Danmark i OL i Vancouver i 2010.

Slettemark er for øvrig nevø av kunstneren Kjartan Slettemark.

Referanser
----------

1. ↑  IBU: IBU Member Federations[*død lenke*]
2. ↑  Nettavisen: Den største, norske outsideren Arkivert 4. mai 2009 hos Wayback Machine. (14. februar 2009)
3. ↑  Indre Akershus Blad/ANB/NTB: Fjerde eldst, tredje best Arkivert 16. januar 2014 hos Wayback Machine. (14. februar 2009)
4. ↑  Arctic Circle Race
5. ↑  Team Danmark: Magasinet Puls, vol 16: Vinter OL[*død lenke*] (16. december 2009)
6. ↑  Danmarks Idræts-Forbund: DIF udpeger fem OL-kandidater Arkivert 3. februar 2010 hos Wayback Machine. (12. mai 2009)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Øystein Slettemark – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Øystein Slettemark – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Øystein Slettemark – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

* (en) Øystein Slettemark – IBU Rediger på Wikidata
* OnLine: Et ski-ægtepar med mod, drømme, vilje & styrke[*død lenke*] (nr. 1 2005, s. 6-8)
Dudley Ward-tunnelens sørlige inngang.
**Dudley Ward-tunnelen** (*Dudley Ward Way*) er en veitunnel gjennom den sørøstlige delen av Gibraltarklippen. Den har navn etter Alfred Dudley Ward (1905–1991), britisk offiser og guvernør av Gibraltar fra 8. juni 1962 til 5. august 1965. Veien går gjennom tunnelforbindelsen på den østlige siden av Gibraltarklippen («The Rock»), inkludert buktene Catalan Bay og Sandy Bay, via Sir Herbert Miles Road, med Europa Point, til den sørlige enden av Gibraltar via veien Europa Advance Road.

Den er 0,5 km lang, 7 meter bred, og har to kjøreretninger. Hastigheten er satt til 40 km/t.

Åpning
------

Tunnelen ble bygget i løpet av tiden 1956–1968 av den britiske hæren. Etter at de militære ingeniørkorpset hadde gjort sitt ble tunnelen overført til de sivile myndighetene.

Stenging
--------

Som følge av steinras den 18. februar 2002 ved veien til tunnelen fra nord, som drepte gibralteren Brian Navarro mens han kjørte sin bil, konkluderte Gibraltars regjering at risikoen for ytterligere hendelser var for stor. Tunnelen ble derfor stengt på ubestemt tid.

Gjenåpning
----------

I 2007 foreslo myndighetene åpne tunnelen igjen for å lette trafikkstrømmen i området av den nye boområdet Rosia. Arbeid med å stabilisere klippene begynte sommeren 2009, og tunnelen ble åpnet på nytt for trafikk den 2. november 2010. Til minne om den forulykkede Brian Navarro ble en plakett plassert ved stedet, og en seksjon av veien, fra innkjørselen til Admiralty-tunnelen ved Sandy Bay til Dudley Ward-tunnelens nordlig inngang, omdøpt til Brian Navarro Way.

De totale kostnadene for arbeidet med å sikre gjenåpningen av tunnelen var på 10,6 millioner pund.

Referanser
----------

1. ↑  Rose, Edward P.F. (2001): «Military Engineering on the Rock of Gibraltar and its Geoenvironmental Legacy» i: Ehlen, Judy; Harmon, Russell S.: *The environmental legacy of military operations*. Geological Society of America. ISBN 0-8137-4114-9.
2. ↑  «Rockfall Mitigation. The Gibraltar Experience» Arkivert 25. juni 2010 hos Wayback Machine. *Maccaferri*.
3. ↑  «Dudley Ward Way Tunnel should open next spring» Arkivert 27. september 2011 hos Wayback Machine. *Gibraltar Chronicle*. 10. august 2009.
4. 1 2 3  «Light at the end of Dudley Ward Tunnel» Arkivert 27. mars 2012 hos Wayback Machine. *Gibraltar Chronicle*. 1. november 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Robert McDermott** er en amerikansk filosof. Han er professor i filosofi og religionsstudier ved California Institute of Integral Studies i San Francisco. McDermott tok doktorgrad i filosofi ved Boston University i 1969 og har vært rektor for California Institute of Integral Studies. Han har undervist ved Manhattanville College (1964–71) og ved Baruch College, CUNY (1971–90). Fra 1968 til 1971 var han sekretær for American Academy of Religion (1968–71).

Samen med Arthur Zajonc grunnla McDermott *The Owen Barfield Graduate School of Sunbridge College*. Han har vært styreleder for Rudolf Steiner Institute.

Han har skrevet flere bøker og artikler i bl.a. *International Philosophical Quarterly*, *Cross Currents*, *Journal of the American Academy of Religion* og *Philosophy East and West*.

McDermott har arbeidet med temaer som utviklingen av bevisstheten, klassisk og moderne spiritualitet, Sri Aurobindo og Rudolf Steiners antroposofi.

Utgivelser
----------

* *Radhakrishnan* (1970)
* *The Essential Aurobindo* (1974)
* *The Essential Steiner* (1984)
* Introduction to William James, *Essays in Psychical Research* (1986)
* *The Bhagavad Gita and the West* (2006)
* *Buddha and Christ* (2007)
* *The New Essential Steiner* (2007)
* *Steiner and Anthroposophy* (2008)

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. desember 2010. Besøkt 16. desember 2010.
**Jørgen Norheim** (født 25. november 1952 i Sollia i Østerdalen) er en norsk forfatter.

Jørgen Norheim vokste opp i Vestre Slidre. Han er utdannet cand. philol. med hovedfag i historie, hovedoppgaven hans fra Universitetet i Oslo i 1986 heter *«I verda, men ikkje av verda»: problem i norsk kyrkjehistorieskriving*.

I perioden 1987–1996 var han redaksjonssekretær i tidsskriftet Syn og Segn. Forfatterdebuten kom med romanen *Liten svein i bærskog ut* i 1994. I 2003 ble han nominert til Nordisk råds litteraturpris for romanen *Ingen er så trygg i fare*. I 2008 ble han nominert til Brageprisen for boka *Adjutanten*.

Ny bok i 2016: 

*Aldri redd for mørkets makt* er en roman om stalinismen og om tankegodset som nådde helt inn i norske studenthybler på syttitalet. I glimt ser vi også en norsk familiehistorie over fire generasjoner. Hver på sin måte stiller romanpersonene seg det store spørsmålet: Hvorfor valgte jeg som jeg gjorde?

(fra nettsiden: )

Bibliografi
-----------

* 1994 *Liten svein i bærskog ut*, roman (Samlaget, Oslo)
* 1998 *Mars: erindrings- og oppmuntringsskrift*, roman (Samlaget, Oslo)
* 2002 *Ingen er så trygg i fare*, roman (Samlaget, Oslo)
* 2008 *Adjutanten*, roman (Samlaget, Oslo). ISBN 978-82-521-7276-8.
* 2016 *Aldri redd for mørkets makt. Historia (s)om eit brotsverk*, roman (Samlaget, Oslo)

Priser
------

* Samlagsprisen 2012

Kilder
------

* Presentasjon av Jørgen Norheim i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Jørgen Norheim i NRK Forfatter
* Jørgen Norheim i Dagbladet Forfatter
* Jørgen Norheim i Aftenposten Alex


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Brit Bildøen | **Vinner av Samlagsprisen**(2012) | Neste mottaker:Jan Roar Leikvoll |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Et visuelt bredbåndsspektrum av en unik signatur fra en Knølhval.
Akustisk signatur fra et handelsskip.
**Akustisk etterretning** (engelsk: *acoustical intelligence*, forkortet **ACOUSTINT** eller **ACINT**) er en teknisk etterretningsdisiplin hvor man innhenter og analyserer akustiske fenomen 
i vann eller sjø. ACINT er en underdisiplin av (Måle- og signaturetterretning (MASINT)).

I ACINT benyttes to forskjellige teknikker: bredbånd- og smalbåndsanalyse. Disse teknikker benyttes til at analysere akustiske signaturer indhentet ved hjelp av passiv sonar. En akustisk signatur kan stamme fra en biologisk kontakt, eksempelvis en hval, et skip eller en ubåt. Bredbåndsanalyse benytter et stort frekvensbånd for å se støyen fra et mål i dets helhet. I en smalbåndsanalyse undersøkes de mer spesifikke karakteristikkene i innhentede data mye nøyere. Smalbåndsanalyse har langt høyere detaljeingsgrad end bredbåndsanalyse, men som navnet antyder, er kun mulig å analysere mindre frekvensområder.

Bredbåndsanalyse er nyttig i identifisering av fartøy på lang avstand mens smalbåndsanalyse er bedre til å identifisere skipstypen og ofte også selve fartøyet ved navn.[]

En smalbåndsanalyse kan eksempelvis avgjøre hvorvidt et mål har en eller flere propeller, hvor mange propellblad som er på hver propell samt karakterisere andre lyder som kommer fra fartøyet. Disse lyder kan bestå av utilsiktede harmoniske rystelser i målet fra elektriske apparater, gir mellom aksel og motor eller antallet av tenner i girets tannhjul.

Atomdrevne fartøyer er utstyrt med kjølepumper til reaktoren og typisk også en dampturbin hvor man kan opfange pumpefrekvenser. Det er mulig for ACINT-operatører å finne ut av hvor mange tannhjul, gir og tannhjulstenner som blir benyttet i hele kjeden fra motoren og hele veien ut til fartøyets propell.[] Disse karakteristikkene er typisk unike for en enkelt skipsklasse. Konstruksjonsfeil i større og mindre grad på de førstnevnte komponenter kan videre ofte bety at hvert enkelt skip har en helt unik akustisk signatur som kan identifisere den enkelte plattform på lang avstand.

Se også
-------

* Sonar

Referanser
----------

1. ↑  OPSEC (1996). *Intelligence Threat Handbook*. DIANE Publishing. s. 1–2. ISBN 0-7881-4462-6.
**Det Norske Totalavholdsselskaps Barneforbund** (**DNTB**) er en avholdsorganisasjon som har barn i alderen 6-13 år som målgruppe, men alle kan bli medlem. DNTB driver barnearbeid, opplysningsvirksomhet, aktiviteter, konkurranser og lignende.

Det Norske Totalavholdsselskap (DNT) er moderorganisasjonen, og DNTU samarbeider også tett med ungdomsorganisasjonen Juvente. Organisasjonens mål er å øke debutalderen for alkohol opp mot 18 år.

Organisasjonen har rundt 500 medlemmer som er fordelt på lokallag. Medlemmer fra steder uten lokallag, er direktemedlemmer.

DNTBs medlemsblad heter Mosemuren og kommer ut opptil fire ganger i året.

25. oktober 2008 vedtok IOGT Junior og DNTB at de skulle starte en forhandlingsprosess med sikte på sammenslåing ved landsmøtene sommeren 2009.

Den 9. august ble JUBA, som er navnet på den nye barneorganisasjonen, stiftet på landsmøtene til IOGT Junior og DNTB.

Prosjekter
----------

DNTB driver per i dag to prosjekter; kunnskapskonkurransen «Hvem blir Norgesmester» og brevklubben Junix. DNTB er også primus motor i aktivitetsleiren som arrangeres sammen med moderorganisasjonen DNT.

Se også
-------

* Det Norske Totalavholdsselskap
* Juvente

Eksterne lenker
---------------

* Det Norske Totalavholdsselskaps Barneforbunds hjemmesider
* Det Norske Totalavholdsselskaps hjemmesider
**Jørgen Bang Quisling** (født 18. desember 1888, død 12. august 1954) var en norsk lege som også utga bøker om filosofi. Han var bror av Vidkun Quisling.

Liv
---

Jørgen Quisling var sønn av sogneprest Jon Lauritz Qvisling og Anna Caroline Bang, og yngre bror av Vidkun Quisling (født 1887). I 1922 ble han gift med Ingerid Schjølberg (1895–1938). De var barnløse.

Quisling vokste opp i Fyresdal, Drammen og Skien, hvor han var elev ved Skiens Latinskole. I 1907 ble han student og begynte å studere medisin ved Universitetet i Kristiania. Han brukte 14 år før han fikk medisinsk embetseksamen med karakteren *haud* i 1921. Fra 1924 var han ansatt ved Ullevål sykehus, og fra 1932 privatpraktiserende lege i Oslo. Etter at hustruen døde av hjernesvulst i 1938 levde han et tilbaketrukket liv. Etter brorens avsettelse i 1945 ble han arrestert, men snart sluppet fri igjen.

Filosofi
--------

I likhet med broren Vidkun Quisling var Jørgen Quisling interessert i filosofi. Alt i studieårene brukte han mye tid på dette emnet, og utga i 1916 boken *Et opgjør*, som beskrev et nytt logisk system. I 1921 utga han den sexologiske avhandlingen *Sexualstudier*. I 1931 utga han den omfangsrike (1200 sider) boken *Filosofi. Det antropokosmiske system*, som ifølge Hans Fredrik Dahl er «en sjeldent ugjennomtrengelig bok som i kategoriske hovdsetninger sammenføyd uten avsnitt forklarer verdens oppbygging og alle delers innbyrdes sammenheng». Han oversatte også boken til tysk og utga den for egen regning i Berlin i 1936.

Forfatteren Erik Foynland utga i 2010 romanen *Kranium & sand*, der Jørgen Quisling er hovedpersonen.

Referanser
----------

1. ↑  Dahl (1991), s. 52.

Litteratur
----------

* Hans Fredrik Dahl: *Vidkun Quisling. En fører blir til*. Oslo: Aschehoug, 1991

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Jørgen Quisling i BIBSYS
* (no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Jørgen Quisling
* Astrid Meland: «Hvem i all verden var Jørgen Quisling», i *Dagbladet* 21. oktober 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Richard Caton Woodville** (født 7. januar 1856 i London, død 17. august 1927) var en engelsk kunstner og illustratør som er mest kjent for å være en av de mest produktive og effektive malerne av slagscener på slutten av det 19. og tidlig i det 20. århundre.

Richard Caton Woodvilles første opplevde slag var da han ble sendt ut av Illustrated London News for å rapportere om den russisk-tyrkiske krig (1877–1878). Han likte å gjenskape historiske scener i både olje og akvarell. 

I løpet av sin levetid nøt Woodville stor popularitet både i sitt eget hjemland og i utlandet og var antagelig en av de mestselgende kunstnerne i denne sjangeren. Han både skrev og malte og ble ofte gjenstand for magasin-og tidsskriftartikler. Han hadde en dyp lidenskap for den britiske hæren og melde seg i 1914 til National Reserve som kaptein ved utbruddet av 1. verdenskrig. 

Richard Caton Woodville bilder og fotografier er fortsatt utstilt flere steder blant annet i National Army Museum, Walker Art Gallery og Royal Academy.

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Speculative Fiction Database, oppført som R. C. Woodville, ISFDB forfatter-ID 139482, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Richard Caton Woodville, Jr. SNAC Ark-ID w62z2nd3, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |
**Perama** var en seilskipstype på østlige del av Egeerhavet langs den anatolianske kysten mot Khíos som mellomtunge fraktfartøyer som eksistert helt inn i 1900-tallet i sjøfartnasjonen Hellas. Skipet med et åpent dekk tradisjonelt var på mellom 50 og 60 engelsk fot i lengde. Stedet for båttypens opprinnelsen er sagt å være øya Syros.

Seilskipet normalt har hatt en lastekapasitet på mellom 50 og 100 tonn og egne rigging kalt «*goleta-briki*» (brigg-skonnert) med forskjellige seil, men mest vanlig var det to luggerseil eller gaffelseil, og den fremste masten var lavere enn den bakerste masten. I likhet med de mindre caique båtene som gikk under den greske betegnelsen *kaiki* har denne skipstypen også skarpe ender og utfallende skrogssider som rettet seg opp mot relingen. 

Men Peramaen skilte seg ut ved å ha en rett forstevn med stor spring og oppgående hekk mot akterstevnen, dertil beholdte de elegante linjene i skroget uten noe avbrytning. Som andre seilfarkoster uansett størrelse hadde peramaen også skvettganger langs dekket med åpninger nederst av stor størrelse.

Peramaen dominerte Egeerhavet i flere århundrer fram til begynnelsen på 1900-tallet. Første gang en slik betegnelse på et skip dukket opp var like før Konstantinopels fall i 1453, ved dette tidspunktet var den brukt om mindre ferjer.

Se også
-------

* Caique

Litteratur
----------

* *Conway`s History of the ship: The Heyday of Sail- The Merchant Sailing Ship 1680-1830* 1995 ISBN 0-85177-644-2

Eksterne lenker
---------------

* Modell av Perama med gaffelseil
* Bildegalleri av Perama
* Perama med brigantine-rigg
* Perama som toppseilskonnert
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kenyas flagg Kenya |
| De olympiske ringer |
| Sølv | 1992 i Barcelona | 10 000 meter |
| VM |
| Sølv | 1991 i Tokyo | 10 000 meter |
| Bronse | 1993 i Stuttgart | 10 000 meter |

**Richard Chelimo** (født 24. februar 1972, død 15. august 2001) var en kenyansk friidrettsutøver (langdistanseløper) som hovedsakelig konkurrerte på 10 000 meter.

Chelimos gjennombrudd kom i 1990 da han fikk andreplass i junior-VM i terrengløp. Samme år tok han gullmedalje på 10 000 meter i junior-VM. Under VM 1991 i Tokyo vant Chelimo sølvmedalje på samme distanse, syv tiendedeler bak landsmannen Moses Tanui.

Fra gull- til sølvmedalje
-------------------------

Under OL 1992 i Barcelona tok han sølvmedalje bak Khalid Skah, etter først å ha fått tilkjent seieren. Da Chelimo og Shah som ledet løpet tok igjen marokkaneren Hammou Boutayeb med en runde, hindret Boutayeb kenyaneren, og Skah løp inn til seier. Etter løpet ble Skah beskyldt for å ha tjent på denne hindringen, og ble diskvalifisert. Det marokkanske friidrettsforbundet protesterte, og avgjørelsen ble omgjort. Det spanske publikumet gav høylytt uttrykk for hva de mente om hendelsen, da Skah ble møtt av en øredøvende pipekonsert ved premieutdelingen.

Verdensrekord
-------------

5. juli 1993 i Stockholm satte Chelimo verdensrekord på 10 000 meter med tiden 27.07,91. En rekord som ble forbedret kun fem dager senere, da landsmannen Yobes Ondieki løp på 26.58,39 under Bislett Games.

Dødsfall
--------

I 2001 døde Chelimo av kreft.

Personlige rekorder
-------------------

* 5 000 meter – 13.05,14
* 10 000 meter – 27.07,91

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 471[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Richard Chelimo – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Richard Chelimo – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Richard Chelimo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Richard Chelimo – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Richard Chelimo – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
U20-Verdensmestere på 10 000 m, menn |
| --- |
| 
* 1986: Peter Chumba
* 1988: Addis Abebe
* 1990: Richard Chelimo
* 1992: Haile Gebrselassie
* 1994: Daniel Komen
* 1996: Assefa Mezgebu
* 1998: Benson Barus
* 2000: Robert Kipkorir Kipchumba
* 2002: Gebregziabher Gebremariam
* 2004: Boniface Toroitich Kiprop
* 2006: Ibrahim Jeilan
* 2008: Josphat Bett Kipkoech
* 2010: Dennis Chepkongin Masai
* 2012: Yigrem Demelash
* 2014: Joshua Cheptegei
* 2016: Rodgers Kwemoi
* 2018: Rhonex Kipruto

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Munzinger (sport)
 |
**Peradeniidae** er en gruppe som hører til blant parasittvepsene og er en familie i ordenen vepser. Det er en artsfattig gruppe som omfatter bare to kjente, nålevende arter fra Australia, dessuten kjenner man én fossil art. Ingenting er kjent om biologien deres. Man antar at de kan være nærmest beslektet med familien Heloridae.

Utseende
--------

Middelsstore (4 – 8 mm), slanke, svarte veps. De kjennes lettest på de veldig oppsvulmede bak-leggene. Hele dyret er blankt svart, tynt kledt med fine, lyse, korte hår. Hodet er middels stort, bredere enn langt, med store, nyreformede fasettøyne og tre punktøyne (ocelli) i pannen. Forkroppen (torax) er forholdsvis kort og høy. For- og mellom-beina er korte og spinkle, bakbeina derimot svært kraftige. Baklårene er noe fortykkede, bak-leggene svært kraftige og kølleformede, føttene derimot ganske slanke. Vingene er velutviklede, litt røykfargede med svart forkant og tydelig, men ikke spesielt stort, svart vingemerke. Årenettet er noe redusert. Bakkroppen (gaster) er festet til frokroppen med en lang "stilk" (petiolus), denne er tydelig lenger enn hoved-delen av bakkroppen, som er dråpeformet.

Levevis
-------

Peradeniidene er tilsynelatende svært sjeldne, og praktisk talt ingenting er kjent om biologien deres. Gruppen ble ikke oppdaget før i 1985. De fleste kjente eksemplarene er innsamlet om vinteren.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* ordenen vepser, (Hymenoptera)
	+ gruppen stilkvepser, Apocrita
		- gruppen Proctotrupomorpha
			* gruppen Proctotrupoidea
				+ familien Peradeniidae Naumann & Masner, 1985
					- slekten *Peradenia* Naumann & Masner, 1985
						* *Peradenia clavipes* Naumann & Masner, 1985
						* *Peradenia micranesia* Naumann & Masner, 1985
						* *Peradenia galerita* Musetti, Johnson & Janzen, 2001 – fossil art fra eocen-tiden

Litteratur
----------

* Naumann, I.D. & Masner, L. (1985) Parasitic wasps of the proctotrupoid complex: a new family from Australia and a key to world families (Hymenoptera: Proctotrupoidea *sensu lato*). Australian journal of Zoology 33: 761-783.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Peradeniidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Peradeniidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Peradeniidae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Peradeniidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Peradeniidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Foto av *Peradenia clavipes*: [*død lenke*]
***The Sanitarium*** er en amerikansk stumfilm fra 1910.

Handling
--------

Charley Wise begynner å bli upopulær hos utleieren sin, så vel som hos andre kreditorer. Han bestemmer seg for å tilbringe ett par dager hos den velstående gamle onkelen sin. Ved ankomst oppdager de imidlertid at onkel Jim og Sarah planlegger en reise til Europa og skal reise på ferie kort tid senere. Men de lar Charley å få hjemme hos dem, samtidig som de er bortreist. Charles reparerer en racer-bane på området, og planlegger å leie ut eiendommen som et sanatorium. Følgelig blir det satt inn en annonse i dagsavisene, og et skilt plassert over døren.

Pasientene begynner snart å strømme inn i alle aldersgrupper, og som lider av alle slags kjente eller ukjente sykdommer. Men kort tid senere kommer det et telegram fra onkel Jim, hvor det står at tante Sarah hadde mistet halskjedet sitt. De kommer derfor hjem den kvelden for å finne igjen kjedet. Charley blir derfor nødt til å rydde opp hele huset før de kommer hjem, og de møter alle slags problemer. De blir tvunget til å returnere alle pengenede har mottatt, og sende alle pasientene sin vei. Men rett etter at de endelig har lykkes med dette, mottar de en ny melding som sier at halskjedet allerede har blitt funnet igjen, og at Jim og Sarah derfor kan fortsette den planlagte reisen til Europa.

Skuespillere
------------

* Roscoe Arbuckle som Charley Wise
* Nick Cogley
* George Hernandez
* Hobart Bosworth
* M.B. Curtis
* Miss Williams

Referanser
----------

1. ↑  The Sanitarium
2. ↑  THE SANITARIUM

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Sanitarium* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Sanitarium* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Huang Tzu** (kinesisk: 黃自, pinyin: *Huáng Zì*, Wade-Giles: *Huang Tzu*, født 23. mars 1904 i Chuansha i Shanghai i Kina, død 9. mai 1938 i Shanghai) var en ledende kinesisk komponist. 

Han begynte på Tsinghua College i Beijing i 1916 og kom der i berøring med vestlig musikk. Etter eksamen der i 1924 forsatte han med psykologistudier ved i Oberlin College i USA og deretter musikkteori og komposisjon ved Yale i 1928. Der komponerte han overtyren *In Memoriam*, som var det første større orkesterverk av en kinesisk komponist. I 1929 vendte Huang tilbake til Kina og underviste ved Shanghaiuniversitetet, Shanghais musikkollegium og andre steder. I 1935 opprettet Huang Shanghaiorkesteret, det første helkinesiske orkester, og underviste en rekke senere kjente musikere, som He Luding, Zhu Ying, Jiang Dingxian, Lin Sheng, Lin Shengxi og Liu Xuean.

Huangs best kjente verker er *Filosofisk sang* (天倫歌), *Plommeblomstring i snøen* (踏雪尋梅), *Blomst i tåken* (花非花), *Lotussang* (採蓮謠) og *Benshi* (本事). Han komponerte også Republikken Kinas *Nasjonalflagghymne*.

Han døde av tyfus i 1938

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Zi Huang, Find a Grave 12170960, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Nasjonalkomiteen for et fritt Europa** (***National Committee for a Free Europe***), senere **Komiteen for et fritt Europa** (***Free Europe Committee***), var en amerikansk, antikommunistisk organisasjon under den kalde krigen. Den ble grunnlagt 17. mars 1949 i New York av Allen Dulles, som i 1953 ble CIAs direktør, samt andre personer. Organisasjonen fremstilte seg den gangen utad som en privat organisasjon, men den hadde blitt skapt og ble finansiert av den amerikanske regjeringen og CIA, og CIA har senere bekreftet at organisasjonen var «det offentlige ansiktet for et innovativt psykologisk krigføringsprosjekt gjennomført av CIA» for å vinne folks «hjerner og hjerter». Dens mål ble definert som å frigjøre Europa fra sovjetisk okkupasjon og diktatur. I tillegg til Dulles var sentrale medlemmer blant annet senere president Dwight D. Eisenhower, filmskaperen Cecil B. DeMille og mediemagnaten Henry Luce. Nasjonalkomiteen er mest kjent for å ha tatt initiativ til etableringen av det amerikanske halvstatlige kringkastingsselskapet Radio Free Europe. Komiteen sendte også flygeblader inn i landene bak jernteppet fra Vest-Tyskland med ballonger. I tillegg drev komiteen en omfattende informasjonsvirksomhet i USA. Komiteen tok også initiativ til en aksjon for å gi en stor klokke til Vest-Berlin, etter forbilde av Liberty Bell, kalt Frihetsklokken i Berlin, som ble hengt opp i rådhuset i Vest-Berlin, og samlet inn hele 16 millioner underskrifter fra amerikanere på en «frihetserklæring» som fulgte klokken og i dag oppbevares sammen med den i Berlin. CIAs støtte til komiteen og Radio Free Europe opphørte i 1971, og Radio Free Europe ble kort etter slått sammen med Radio Liberty og flyttet fra CIAs budsjett til en egen post på statsbudsjettet.

Referanser
----------

1. ↑  A Look Back: The National Committee for Free Europe, 1949 Arkivert 11. oktober 2017 hos Wayback Machine. CIA
2. ↑  Puddington, Arch (2003). *Broadcasting Freedom: The Cold War Triumph of Radio Free Europe and Radio Liberty*. Lexington: University Press of Kentucky.
3. ↑  Urban, George R. *Radio Free Europe and the pursuit of democracy* (Yale University Press, 1997)
Utsikt fra Bartholomäberg
**Rätikon** er en fjellkjede i de vestlige Øst-Alpene. Både Østerrike (Vorarlberg), Sveits (Graubünden) og Liechtenstein (hele landet) har andel i Rätikon.

Rätikon hører til De rätiske Alper. Begge disse navnene er avledet av romernes betegnelse for områdets urinnvånere, *reterne* (jf. språket retoromansk, som i historisk tid også ble talt i Rätikon).

Avgrensning
-----------

Rätikon begrenses

* i vest av Rhinen (Alpenrhein; mot Vest-Alpene, nærmere bestemt Glarus- og Appenzeller-Alpene),
* i syd av Prättigau (mot Plessur-Alpene),
* i vest av Schlappinpasset (mot Silvretta), og
* i nord av Ill (mot Verwall, Lechquellengebirge og Bregenzerwald).

Topper
------

De høyeste toppene i Rätikon er:

* Schesaplana (2964 moh.)
* Panüelerkopf (2859 moh.)
* Salaruelkopf (2841 moh.)
* Felsenkopf (2833 moh.)
* Drei Türme (Großer Turm: 2830 moh.)
* Drusenfluh (2827 moh.)
* Madrisahorn (2826 moh.)
* Sulzfluh (2817 moh.)

Også Liechtensteins høyeste fjell, Grauspitz (2599 moh.), hører til Rätikon.

Daler og videre inndeling
-------------------------

De fleste daler som strekker seg inn i Rätikon, er ubebodd og forholdsvis korte. Den lengste dalen er *Saminatal*, som begynner i Liechtenstein ved *Steg* (en landsby i kommunen Triesenberg), renner nordnordøstover og munner ut i Ill ved Frastanz i Vorarlberg. Andre daler er (med klokken): *Gamperdonatal* (Østerrike, begynner ved Nenzing), *Brandnertal* (Østerrike, med kommunene Brand og Bürserberg), *Rellstal* (Østerrike, begynner ved Vandans), *Gauertal* (Østerrike, begynner ved Tschagguns), *St. Antöniental* (Sveits, med kommunen St. Antönien), *Schraubachtal* (Sveits, begynner ved Schiers), *Taschinastal* (Sveits, begynner ved Grüsch).

Geologi
-------

Rätikon er hovedsakelig bygd opp av kalkstein. Geologisk sett hører fjellkjeden derfor til De nordlige kalkalper, selv om den alpinistisk ofte regnes til Sentral-Alpene.

Natur, kultur og historie
-------------------------

Befolkningen i Rätikon var inntil middelalderen retoromansktalende. Fra 1200-tallet innvandret walsere og kolonialiserte de høyereliggende områdene, som inntil da hadde vært ubebodd eller bare blitt brukt som fjellbeite av den retoromanske befolkningen. Samtlige tettsteder som ligger inne i Rätikon, er walserbosetninger (St. Antönien i Sveits; Planken og Triesenberg i Liechtenstein; Brand og Bürserberg i Østerrike). Innen slutten av 1500-tallet hadde (walser)tysk fortrengt retoromansk som talespråk. Nå har også walserspråket veket for «vanlig» (*hoch*)alemannisk de fleste steder.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rätikon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Rätikon – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |