recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
De nordiske flaggene. Fra venstre mot høyre: Finland, Island, Norge, Sverige og Danmark
**Nordisk korsflagg**, **nordisk kors** eller **skandinavisk kors** er et flaggmønster som vanligvis assosieres med flaggene til de skandinaviske landene, hvor dette mønsteret oppsto. Korset symboliserer kristendommen, og det ligger sidelengs som et filipkors, med endene av korset helt ut til endene av flagget. Nordiske korsflagg skiller seg fra andre flagg med kors ved at den vertikale stripen i korset er forskjøvet mot flaggstangen.

Det første flagget med denne utforminga var det danske Dannebrog, som også er verdens eldste nasjonalflagg. Deretter fulgte Sverige, Norge, Finland, Island og enkelte undernasjonale enheter i disse landa. Det norske flagget var det første nordiske korsflagget med tre farger. Selv om mange flagg bruker det samme mønsteret, har de ulik historie og ulik symbolikk.

De nordiske landas nasjonalflagg
--------------------------------

* Danmarks flaggDanmarks flagg
* Finlands flaggFinlands flagg
* Islands flaggIslands flagg
* Norges flaggNorges flagg
* Sveriges flaggSveriges flagg

### Autonome regioner med nordisk korsflagg

* Færøyenes flaggFærøyenes flagg
* Ålands flaggÅlands flagg

Regioner utenfor de nordiske landa med nordisk korsflagg
--------------------------------------------------------

* Orknøyenes flaggOrknøyenes flagg
* Shetlandsøyenes flaggShetlandsøyenes flagg
* Caithness' flaggCaithness' flagg

Litteratur
----------

* Whitney Smith: *Flags through the ages and across the world*, McGraw-Hill Book Co, Maidenhead 1975
**Manglende grunntone** (*Missing fundamental*) er en situasjon der en musikalsk tone (*kompleks* tone) med overtoner ikke inneholder grunntonen.

Denne «merkelige» situasjonen med manglende grunntone (missing fundamental) innebærer at en frekvens som ikke fysisk finnes i rommet likevel «høres» av den menneskelige hørsel, mens overtonene som faktisk *er* til stede i rommet *ikke* høres eller i hvert fall ikke oppleves bevisst. Derfor inngår dette fenomenet i det som kalles akustiske paradokser. Når vi derimot forstår den underliggende og mer generelle strukturen av overtoner eller overtonerekka, kan vi forklare både dette paradokset og andre overtone-relaterte fenomener.

Når de fleste (eller mange nok) av overtonene i en overtonerekke «svinger sammen i lufta» vil signalet som helhet (den komplekse tonen) «peke ned» til «sin» manglende grunntone eller fundamental. Hjernen velger rett og slett å høre denne tonen uten grunntone fenomenologisk som denne manglende grunntonen. Hjernen oppfatter overtonene som en helhet eller sammenheng som virker «psykologisk logisk» (overtonerekka) og «matematisk enkel» (overtoner er ekvidistante i forhold til hverandre). I en slik sammenheng vil den menneskelige hørsel redusere lydens eller tonens opplevelse med alle dens overtoner til denne ene bestemte tonehøyde (*pitch*) selv om den faktisk og akustisk ikke er til stede. En kan kanskje si at grunntonen på en måte «representerer hele overtonegruppen», litt som en ambassadør kan sees på som en typisk og representativ borger av sitt land.

Sammensetningen av overtoner og spesielt deres relative dynamiske forløp (*envelope*), i tillegg til den karakteristiske oppstarten som gjennom assosiasjon knyttes til et bestemt musikkinstrument (*attack*), gir mennesket muligheten til å skille mellom lyder fra forskjellige musikkinstrumenter, også når de spiller «samme tonehøyde» (pitch), altså grunntonen til en bestemt overtonerekke. Vi hører overtonens mønster som klangfarge eller timbre av den komplekse tonen, mens vi tolker og opplever bevisst frekvensstrukturen i en harmonisk (eller ekvidistant) overtonerekke som grunntonen av denne.

Dette fenomenet bør ikke forveksles, men gjerne sammenliknes, med klanger der flere komplekse toner inngår, f.eks. i en C-dur akkord. Også her oppstår nemlig et beslektet fenomen der vi kan spille flere av treklangstonene uten grunntonen C. Likevel vil de fleste med musikalsk erfaring eller trening diskriminere denne som C-dur. Også her vil hjernen forsøke å forenkle et fenomen for å sette det i en kjent og musikalsk sett logisk sammenheng. Manglende grunntone som beskrevet ovenfor omtaler derimot det fenomenet der en «overtone» (nemlig grunntonen i overtonerekka) mangler, men altså likevel genereres og «høres» av den menneskelige hjernen.

Overtoner og overtonespektrum forklarer klangfargen eller timbre og er sentrale i en rekke psyko-akustiske forklaringsmodeller i forbindelse med lytting.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Brooklyn Museum – *The Ear of Malchus* (*L'oreille de Malchus*) – James Tissot
En skildring av Peter som slår Malkus (c. 1520, Musée des Beaux-Arts de Dijon)
**Malkus** var tjeneren til den jødiske ypperstepresten Kaifas som deltok i arrestasjonen av Jesus som er skrevet i de fire evangeliene. Ifølge Bibelen hogg Simon Peter, med sverdet han hadde i sliren, øret av tjeneren.

Hendelsen der Simon Peter kuttet av Malkus' øre finnes i alle de fire kanoniske evangeliene, i Matt 26,51, Mark 14,47, Luk 22,50-51, og Joh 18,10-11, men navnene Simon Peter og Malkus finnes bare i johannesevangeliet. Lukas er det eneste evangeliumet som sier at Jesus helbredet tjeneren. Dette var Jesu siste mirakel før sin oppstandelse.

Den relevante passasjen i Johannes' Evangelium, fra en Bibelen AV, en norsk KJV, lyder:

> 10 Simon Peter hadde et sverd, og nå trakk han det, slo yppersteprestens tjener og hogg av hans høyre øre. Tjenerens navn var Malkus.  
> 
> 11 Da sa Jesus til Peter: «Stikk ditt sverd tilbake i sliren. Skal Jeg ikke drikke det begeret som Min Far har gitt Meg?»
> 
> 
> Joh, 18:10-11
> 
> 

James F. McGrath mener at denne hendelsen reflekterer noe som skjedde, i det at tidlige kristne ville kanskje ikke funnet på en historie der de blir framstilt som voldelige.

Senere i kapittel 18, forteller Johannes at en slektning av Malkus så Peters angrep i Getsemane, og identifiserte Peter som en etterfølger av Kristus, men Peter fornektet dette.

Thornton Wilder skrev en kort spill kalt, «The Servant's Name Was Malchus». Det dukket opp i samlingen *The Angel That Troubled the Waters and Other Plays*.

Malkus ble spilt av Paul Brightwell i TV-miniserie fra 2013 kalt *The Bible*.

*

Referanser
----------

1. ↑  «McGrath, James F. "The Case of the Severed Ear", *Patheos*, September 20, 2014». Patheos.com. 20. september 2014. Besøkt 19. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* «Malchus». *Catholic Encyclopedia*. New York: Robert Appleton Company. 1913.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Satellittfoto av Mangareva
Utsyn over Rikitea, den største landsbyen på Mangareva
**Mangareva** er den største av Gambierøyene i Fransk Polynesia. Folketellingen i 2012 viste et innbyggertall på 1 239. Øya tilhører kommunen Gambier. Rikitea er størst landsby.

Mangareva er om lag 8 km lang og har et areal på 18 km². Øya er omgitt av rev. Høyeste punkt er Mont Duff med 441 moh.

Katolske misjonærer under ledelse av Honoré Laval fra Picpuspatrene kom til Gambierøyene i 1834. I 1836 ble høvdingen Maputeoa omvendt. Laval ledet et prestestyrt samfunn på Gambierøyene. I 1839 ble byggingen av Saint-Michel-katedralen i Rikitea påbegynt.

Mangareva lå i nedfallssonen for de franske atmosfæriske atomprøvesprengningene som fra 1960-tallet ble gjennomført på Moruroa. I forbindelse med dette ble det bygget tilfluktsrom på Mangareva.

Mangareva betjenes av Totegegie lufthavn på øya Totegegie, øst av Mangareva.

Referanser
----------

1. ↑  *Premiers résultats population légale*, Institut de la statistique de la Polynésie française. Arkivert hos Internet Archive.
2. ↑  «Mangareva Map», Tahiti Tourism.
3. ↑  Lal, Brij V. og Kate Fortune (red.): *The Pacific Islands: An Encyclopedia*, Honolulu: University of Hawai'i Press, 2000, s. 191–192.
4. ↑  «Cathédrale Saint-Michel de Rikitea» Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine. Tahiti Heritage.
5. ↑  «Ancien blockaus du CEA» Arkivert 21. oktober 2012 hos Wayback Machine. Tahiti Heritage.
6. ↑  *NTGJ – TOTEGEGIE*[*død lenke*], Service d'information aéronautique.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
***Oeophronistus*** er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

Em middelsstor (5,5 millimeter), avlang kortvinge. Hodet er stort og bredt med små fasettøyne, bredt rundet bak, avsmalende forover, med en U-formet grop ved midten av bakkanten. Antennene er litt lengre enn hodets bredde, tynne bortsett fra det ytterste leddet som er nokså stort og kjegleformet. Antenneleddene er nærmest kuleformede. Pronotum er så bretd som hodet, mye bredere enn langt, i bakre del innsnevret. Dekkvingene er ganske småog dekker ikke hele thorax, heller ikke på sidene. Bakkroppen er spoleformet, beina korte og kraftige.

Levevis
-------

I alle fall noen arter lever under barken på døde trær.
Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.

Utbredelse
----------

Arten lever i Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien **Osoriinae** Erichson, 1839
					- Stammen **Osoriini** Erichson, 1839
						* Slekten ***Oeophronistus*** Blackburn, 1902
							+ *Oeophronistus australicus* Blackburn, 1902

Referanser
----------

1. ↑  Blackburn, T. (1902) Further notes on Australian Coleoptera, with descriptions of new genera and species. XXX. *Transactions of the Royal Society of South Australia* 26: 16–30.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Oeophronistus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Oeophronistus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**St. Jan Klimak ortodokse kirke** (polsk *Cerkiew św. Jana Klimaka*) ligger ved Wolska-gaten 140 i bydelen Wola i Warszawa.

Kirken er bygd i karakteristisk hvit murstein i en stil som er en blanding av art nouveau og gammelrussisk arkitektur. Den har et presbyterium med alter, et hovedskip samt et forkammer. Presbyteriet er rettet mot øst og atskilt fra resten av kirken med en ikonostasis i eik av Aleksandr Murasjko fra Kiev.

Den nedre kirken ble planlagt som et mausoleum for fundatoren, som ble gravlagt her etter begravelsesseremonien i Treenighetskatedralen. Ikonostasisen til den nedre kirken ble utformet av Włodzimierz Inokientiew, mens veggene er dekorert med freskene til Jerzy Nowosielski.

I 2003 mottok kirken relikviene til St. Basilios.

Historie
--------

Kirken ble bygd i årene 1902–1905 etter tegninger av Vladimir Pokrovskij, takket være den ortodokse erkebiskopen Hieronim Egzemplarski, for å hedre hans sønn, maleren Jan Ilitsj. Arkitekten lot seg inspirere av kirkene i Rostov fra det 16. og 17. århundre.

Arkitektens sønn ble gravlagt i kirkekrypten den 15. oktober 1905, mens faren døde 2 uker senere og ble gravlagt ved siden av ham.
**Numanuma** er et kjent filmklipp som ble lagt på Internett. Det er den rumenske technolåta kalt *Dragostea Din Tei* av O-Zone, et moldovsk-rumensk band.

«Numanuma» refererer spesielt til den Flash-baserte videoen laget av den 19 år gamle Gary Brolsma som synger med stor innlevelse foran sitt webcamera. 

Gary Brolsma postet «Numa Numa»-dansen sin på newgrounds.com den 12. desember 2004. Siden da har den poppet opp på websider og blogger, og har vært vist både på CNN og VH1s «absolutt beste uke».

Gary Brolsma er en New Jersey-tenåring fra Saddle Brook, New Jersey. Brolsma, er ikke så veldig glad for sin for å ha blitt en så stor kjendis. Ifølge The New York Times er han flau over å ha blitt en så stor webkjendis. Brolsma har sluttet å ta telefonen når media ringer, han har også sagt nei til å komme på NBCs «Today Show».

Det er mange andre videoer som bruker denne sangen, inkludert flere japanske tegnefilmer og en Lego-dansevideo.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Numanuma på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**St. Hansvollen**, **Sankt Hansvollen** eller **Sankthansvollen** er et område i Østre bydel i Stavanger. Ulike skrivemåter brukes.

Navnet Sankt Hansvollen brukes i skriftlige kilder fra 1764. Det er inntegnet første gang på et kart i 1860. Sankt Hansvollen har trolig omfattet området nord for Kyvikmarka og sør for Strømsteinen. Videre fra Blåsenborg i vest til Kjelvene i øst.

Fram til 1851 var Sankt Hansvollen en del av Hetland prestegård. I 1851 kjøpte Carl Petter Nyman eiendommen Kjelvene sammen med Sankt Hansvollen av Staten. Det ble så parsellert opp i mindre tomter, og ble i hovedsak utbygd i løpet av 1850- og 1860-årene.

Sankt Hansbekken startet tidligere øverst i dagens St. Hansgata, og endte i Strømsteinen, men er nå lagt i rør. Tilknyttet bekken lå Verket på 1700-tallet.

Johanneskirken har trolig navnet sitt etter Sankt Hansvollen. Røys forteller også et sagn om sankt Hansbekken, og han gjetter at det kan ha vært en kirke her.

Ved krysset Pedersgata med Skippergata er Sigbjørn Obstfelder født, og han omtalte seg selv i 1887 som en skald fra St. Hansvolden.

Referanser
----------

* Theodor Dahl: Sigbjørn Bukseslider – skald fra St. Hansvolden i Stavanger.
* Røys, J. E. Det var de tider. Stavanger, 1952.
* Stavanger Aftenblad: St. Hansvollen, 8. desember 1977.
* Kjell T. Larsen: Sagn fra St. Hansvollen, Stavanger Aftenblad, 14. desember 1977.
* Arne Kvitrud: "Hvor lå Olavsklosteret i Stavanger?", I Ætt og heim, Lokalhistorisk årbok for Rogaland 2006.

Noter
-----

1. ↑  Røys 1952, s. 207ff, jamfør Kvitrud, 2006
***Hedda Gabler*** er en amerikansk film fra 2004, i regi av Paul Willis. Manuset til Aaron Thomas, Paul Willis og Kristin Newbom er basert på Henrik Ibsens skuespill, *Hedda Gabler*, fra 1890. Tittelfigurens norske overklassebakgrunn har i filmen blitt omdannet til amerikansk middelklassetilhørighet. Handlingen er lagt til vår tid. *Hedda Gabler* ble innspilt i Wenatchee i delstaten Washington i løpet seks uker i juni og juli 2002. Seattle-baserte Northwest Film Forum gav prosjektet et såkalt *«start to finish»*-tilskudd og hjalp til med å skaffe til veie resten av finansieringen. Nasjonalkomiteen for Ibsen-satsingen støttet i 2002 prosjektet med NOK 50 000.

Premieren fant sted på den internasjonale filmfestivalen i Seattle 12. juni 2004.

Bakgrunn
--------

Paul Willis har arbeidet med *Hedda Gabler* i mange år. Konseptet for filmen ble utviklet parallelt med arbeidet med en teaterversjon av stykket i 1999 og 2000. Teateroppsetningen skjedde i oktober/november 2000 ved Printer's Devil Theatre i Seattle. Willis fikk med seg skuespillerne fra teateroppsetningen til filmversjonen.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Heidi Schreck - *Hedda*
* Matt Ford - *Tesman*
* Deron Bos - *Eilert*
* John Abramson - *Brack*
* Tricia Rodley - *Thea*
* Sherry Chastain Schreck - *Tante Julia*

Kilder
------

* *Ny filmatisering av Hedda Gabler* i Nasjonalbiblioteket
* *HENRIK IBSEN - En filmografi* i Nasjonalbiblioteket

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hedda Gabler* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Northwest Film Forum :: Start-To-Finish : Hedda Gabler
Akropolis i Athen fra sørvest med Propylea og tempelet til Nike (oppe til venstre).
Akrokorint
**Akropolis** (gresk: ἀκρόπολις, sammensatt av ἄκρος, *ákros*, «høyest, øverst» og πόλις, *pólis*, «bystat, by») er en betegnelse på høyborgen i de eldste greske byene, som i senere tid fikk templer, altere og statuer til ære for gudene. Mest kjent av akropolisene er akropolis i Athen. Tidlige bosettere valgte høyereliggende områder for å kunne forsvare seg, vanligvis var dette en høyde med bratte sider. Disse tidlige festningene ble i mange deler av verden kjernen av store byer som vokste opp på det lavere området rundt.

Ordet «akropolis», selv om det har gresk opprinnelse og assosieres hovedsakelig med de greske byene (Athen, Argos, Theben og Korint, sistnevnte med sitt Akrokorint), kan generelt brukes om alle slike festninger (Roma, Jerusalem, Bratislava, mange i Anatolia eller til og med Castle Hill i Edinburgh).

Det mest berømte eksemplaret er akropolis i Athen som på grunn av sine historiske assosiasjoner og de berømte bygningene som ble oppført på den, vanligvis er kjent uten presisering som «Akropolis».

På grunn av sin klassiske gresk-romerske stil har ruinene av Mission San Juan Capistranos «Great Stone Church» i California i USA blitt kalt den «amerikanske akropolis».

Andre deler av verden utviklet andre navn for høye festninger eller alcázar som ofte forsterket en naturlig sterk posisjon. I det sentrale Italia klynger mange små landsbysamfunn seg til foten av en befestet bebyggelse kjent som «La Rocca» til samfunnet.

Begrepet *akropolis* er også brukt for å beskrive det sentrale komplekset av overlappende strukturer som plazaer og pyramider i mange mayabyer som Tikal og Copán, men begrepet er først og fremst knyttet til den greske antikken.

Se også
-------

* Akropolis i Athen

Referanser
----------

1. ↑  «acropolis», *Online Etymology Dictionary*.
2. ↑  «acropolis», «akros», «akron» i: Liddell, Henry George; Scott, Robert: *A Greek–English Lexicon* hos *Perseus Project*.

| * v
* d
* r
Verdens sju nye underverk |
| --- |
| 
* Mexicos flagg Chichén Itzá
* Italias flagg Colosseum
* Kinas flagg Den kinesiske mur
* Brasils flagg Kristusstatuen
* Perus flagg Machu Picchu
* Jordans flagg Petra
* Indias flagg Taj Mahal

 |
| **Spesiell kandidat:** Egypts flagg Pyramidene i Giza |
| 
* **Øvrige kandidater:** Akropolis
* Alhambra
* Angkor Vat
* Steinstatuene på Påskeøya
* Eiffeltårnet
* Hagia Sofia
* Kiyomizutempelet
* Kreml/Den røde plass/Vasilij-katedralen
* Neuschwanstein
* Frihetsgudinnen
* Stonehenge
* Operahuset i Sydney
* Timbuktu

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |
Skuespilleren Richard Kiel led av akromegali.
**Akromegali** er en sykdom som nesten alltid forårsakes av en godartet svulst i hypofysen, et såkalt hypofysadenom. Svulsten fører til en for høy tilvekst av veksthormon i blodet. Det leder hos voksne til ødeleggelse av hender, føtter, nese, hake, ører og så videre. Symptomene kommer ofte langsomt i 10 til 20-årsaldereren. Blant én million mennesker finnes det omtrent 50 til 70 personer med akromegali, og rundt tre til fire nye tilfeller oppdages hvert år. 

Veksthormonproduserende svulster hos barn som ennå vokser, leder til kjempevekst (gigantisme), men dette er svært sjelden.

Den viktigste utredningen består av legeundersøkelse, øyeundersøkelse (synsfelt), magnetkameraundersøkelse av hypofysen samt blodprøver.

Den viktigste blodprøven for å diagnostisere akromegali er å måle nivået av det insulinliknende hormonet IGF-1 (*insulin-like growth factor 1*). IGF-1 avspeiler kroppens døgnproduksjon av veksthormon. Forhøyet IGF-1 taler sterkt for akromegali.

Det er viktig at man behandler akromegali ettersom kroppen ellers kan ta skade. Personer med akromegali har en økt risiko for å rammes av slag og kardiovaskulære sykdommer. Behandlingen utføres i samarbeid mellom leger innen ulike spesialiteter, for eksempel endokrinologi, øre, nese og hals og nevrokirurgi. Akromegali kan behandles med medisin, strålebehandling eller operasjon. Ved legemiddelbehandling utnyttes syntetiske somatostatiner som hemmer tilvekst av veksthormon fra hypofysen.

Veksthormon innvirker på flere funksjoner i kroppen. Overproduksjon kan resultere i åtte forskjellige symptomer:

* Økt svetting og tretthet
* Prikking samt nummenhet i fingrene
* Snorking samt dårlig søvn
* Endring av kroppens sammensetningen
* Nedsatt libido, samt impotens
* Hodepine samt synsforstyrrelser
* Muskel- og leddplager
* Økning av vekten

I Norge er fem hundre–seks hundre personer rammet av akromegali. I tillegg kommer det et ukjent antall personer som bruker veksthormoner som doping. De som tar veksthormoner for å få store muskler, får disse symptomene i større eller mindre grad. Skuespilleren avbildet til høyre har mange trekk i ansiktet som viser til overproporsjonal vekst.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Akravidae** er en gruppe (familie) av skorpioner. Familien ble beskrevet i 2007 basert på inntørkede rester funnet ned i en hule. Ingen har ennå funnet levende eksemplarer av denne familien.

Utseende
--------

Middelsstore (ca. 50 mm), brune skorpioner, øyne mangler helt. Arten *Akrav israchanani* er beskrevet basert på inntørkede rester funnet langt nede i en hule.

Levevis
-------

Typematerialet ble funnet i en dyp (ned til 2,5 kilometer) kalksteinshule, på et sted som antas å være nesten fullstendig isolert fra omverdenen. Sammen med denne skorpionen ble det funnet rester av hulelevende krepsdyr, spretthaler og mosskorpioner. Siden levende eksemplarer ikke er funnet kan man ikke si noe særlig om artens levevis, og det ble ikke funnet noen tegn til potensielle byttedyr på stedet. Det er også mulig at arten allerede er utdødd.

Farlige arter
-------------

I og med at arten bare er kjent fra inntørkede rester kan man ikke si noe om dens eventuelle farlighet. Siden den (dersom den ikke alt er utdødd) lever i et miljø som ytterst sjelden blir besøkt av mennesker utgjør den uansett ingen trussel.

Utbredelse
----------

Familien omfatter bare én art fra den dype kalksteinshulen Ayalon Cave i Israel.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* rekke leddyr, Arthropoda
	+ underrekke Chelicerata
		- klasse edderkoppdyr, Arachnida – omfatter de landlevende cheliceratene
			* underklasse Dromopoda
				+ gruppe Novogenuata
					- orden skorpioner, Scorpionida (= Scorpiones)
						* gruppe Neoscorpionina – alle de nålevende artene hører til her
							+ overfamilie Chactoidea
								- familie Akravidae Levy, 2007
									* *Akrav israchanani* Levy, 2007

Kilder
------

* Jan Ove Rein: The Scorpion Files- Akravidae

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Akravidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Akrav israchanani* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Akrav israchanani* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Yding Skovhøj** er et av de høyeste punktene i Danmark.

Høyden er 172,54 meter over havoverflaten medregnet en gravhaug fra bronsealderen som ligger på toppen av høyden. Om man ser bort fra de menneskeskapte haugene, er høyden 170,77 meter, noe som er ni cm lavere enn det høyeste naturlige punktet i Danmark, Møllehøj med 170,86 meter, mens Ejer Bavnehøj er Danmarks tredje høyeste naturlige punkt med 170,35 meter.

Høyden ligger i Yding Skov (derav navnet) i den nordlige delen av Horsens kommune, nær grensa til Skanderborg kommune i Østjylland. Det er den midtre av tre gravhauger. De to andre haugene er en aning lavere: Den østlige gravhaugen er 171,73 m og den vestlige 171,41 m.

Referanser
----------

1. ↑  Avstand til Møllehøj

Eksterne lenker
---------------

* Yding Skovhøj – og andre høje i Danmark
* «Nyt højeste punkt i Danmark» **(dansk)**. Miljøministeriet, Kort- og Matrikkelstyrelsen. 28. februar 2005. Arkivert fra originalen 10. oktober 2006. Besøkt 23. mars 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**St. Johanneslogen Carl Johan** er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 50), som ble grunnlagt den 14. oktober 1999 i Horten. Logen ble fra første stund underlagt Den Norske Store Landsloge.

Horten St. Johannes Broderforening ble grunnlagt den 23. februar 1906 underlagt St. Johanneslogen St. Olaus til de tre Søiler. Logen ble selvstendig i 1999. Logens valgspråk er Justitia et Fortitudine (Rettferdighet og Styrke).

Logen er oppkalt etter kong Karl III Johan, som var Stormester i Sverige. Navnet henspiller også på marinebasen Karljohansvern i Horten.

Ordførende Mestere
------------------

| # | Navn | Levetid | Innsatt | Avgikk |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Daglig leder Ingar Bøe | 1945– | 14. oktober 1999 | 11. september 2004 |
| 2 | Hotelleier Kjell Mørch | 1944– | 11. oktober 2004 | 11. oktober 2011 |
| 3 | KommandørkapteinJørn Espen Brinck-Johnsen | 1950– | 11. oktober 2011 |  |

Litteratur
----------

* Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2007, Aktietrykkeriet i Trondhjem

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
***Akrincastiba*** er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

Små (gjerne 2-2,5 millimeter), vanligvis matt svarte eller brunlige kortvinger. Antennene er middels lange. Hodet er stort og firkantet med små fasettøyne, bak sterkt innsnevret slik at dyret får en påfallende tydelig "hals". Pronotum er rundet, bredest foran midten, med en dyp midtfure, knapt bredere enn hodet og mye smalere enn dekkvingene, som har parallelle sider og markerte "skuldre". Bakkanten er ganske rett. Bakkroppen er forholdsvis kort og bred, bredest i den bakre delen. Beina er lange og tynne. Slekten kan ligne på slekten *Autalia* men skiller seg fra denne blant annet på at kroppen er ganske matt, og at pronotum og dekkvingene mangler dype lengdegroper.

Levevis
-------

Disse kortvingene finnes gjerne mellom råtnende plantemateriale, i kompost, også i gammel møkk.

Utbredelse
----------

Arten er beskrevet fra Ecuador.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
					- Stammen Falagriini Mulsant & Rey, 1873
						* Slekten ***Akrincastiba*** Pace, 2001
							+ *Akrincastiba moreti* Pace, 2001

Referanser
----------

1. ↑  Pace, R. 2001. Nuove Aleocharinae del Perù e dell’Ecuador. (Coleoptera, Staphylinidae). [New Aleocharinae species from Peru and Ecuador (Coleoptera Staphylinidae).] *Bollettino del Museo Regionale di Scienze Naturali di Torino* 18: 417–432.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Akrincastiba* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Akrincastiba* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Akrylamid**, C3H5NO, IUPAC navn **2-propenamid**, er en luktfri, flytende og et reaktivt kjemikalium som blir anvendt for framstilling av polyakrylamid, det vil si polymerer som plast. Akrylamid er et potent neurotoksin og av WHOs kreftorgan IARC er det klassifisert som kreftfremkallende stoff i gruppe 2A, og det kan skade arvestoffet.

Akrylamid er et kjemisk stoff som blir dannet i stivelsesholdige matvarer under steking og ved annen produksjon og tilberedning ved høy temperatur (over 120°C). Undersøkelser i flere land har vist at spesielt potetchips, pommes frites og enkelte typer kjeks og kaffe inneholder akrylamid. Det forskes og arbeides med å finne produksjonsmåter som kan redusere dannelsen av akrylamid i maten.

Akrylamid er hvit, luktfri, krystallisk og solid og stoffet er løselig i vann, etanol, eter og kloroform.

Litteratur
----------

* Klein, David R. (2012). *Organic Chemistry*. Hoboken, N.J. John Wiley. ISBN 9780471756149.
* Bruice, Paula Yurkanis (2010). *Essential Organic Chemistry* (2 utg.). Boston. Prentice Hall. ISBN 9780321644169.
* McMurry, John; McMurry, Susan (2012). *Organic Chemistry* (8 utg.). Belmont, CA. Brooks/Cole. ISBN 0840054556.
* Chang, Raymond (2008). *General chemistry : the essential concepts* (5 utg.). Boston. McGraw-Hill. ISBN 9780071102261.
* Chang, Raymond; Goldsby, Kenneth A. (2014). *General chemistry : the essential concepts* (7 utg.). New York. McGraw-Hill. ISBN 9781259060427.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Waiwen chubanshe** (kinesisk: 外文出版社, pinyin: *Wàiwén chūbǎnshè*, *Forlaget for fremmedspråklig litteratur*) i Beijing tilhører Fremdsprachenamt Chinas. Det beskjeftiger seg med utgivelse av kinesisk litteratur til andre språk og med lære- og ordbøker.

Forlaget ble grunnlagt i november 1949, med det sovjetiske *Forlaget for fremmedspråklig litteratur* (Moskva) som forbilde. 

Forlaget hadde tidlig som tyngdeopunkt å oversette kommunistiske politiske tekster av Mao Zedong og andre politikere, Man oversatte også kinesisk skjønnlitteratur. Forlaget hadde en rekke dyktige oversettere i sin tjeneste, som Ruth Weiß, Fritz Jensen, Ernst Schwarz, Käthe Zhao, Harry Thürk, Friedemann Berger, Ernst Zorer, Denise Ly-Lebreton, Gladys Yang, Sidney Shapiro og Betty Chandler.

Forlaget *Nt Verden* (*Xīn shìjiè chūbǎnshè* 新世界出版社) er datterselskap av *Waiwen chubanshe*. I 1986 tilkom dessuten datterforlagene *Sinolingua* (*Huáyǔ jiàoxué chūbǎnshè* 华语教学出版社) for lærebøker i kinesisk, og *Dolphin Books* (*Hǎitún chūbǎnshè* 海豚出版社) for barnelitteratur.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Ny Verden (hjemmeside)
* Sinolingua
* Foreign Languages Press (China Internet Information Centre)
* Foreign Languages Press Celebrates 50th Anniversary (China Internet Information Centre)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** CiNii
 |
**Supertirsdagen** (engelsk: *Super Tuesday*) er en tirsdag i februar eller mars i år med presidentvalg i USA, da en stor del av USAs delstater avholder primærvalg eller nominasjonsvalg for å avgjøre hvem som skal bli den demokratiske og den republikanske kandidaten til presidentposten. Det er imidlertid ikke et krav at det blir avholdt primærvalg i hver delstat, og partiene kan sløyfe dem i perioder da presidenten kommer fra deres eget parti, og de ikke ønsker partiinterne utfordrere.

Den er en viktig dag i amerikanske primærvalgkamper da det er den dagen da flest delstater holder primærvalg. Å vinne stort på supertirsdagen gir ofte en presidentkandidat en tilstrekkelig dytt til å gå seirende ut av hele primærvalgprosessen. Hvilke delstater som har primærvalg på supertirsdagen og hvor mange som har det, varierer fra gang til gang. 

Demokratenes primærvalg er alltid proporsjonale, det vil si at kandidatene tildeles delegater avhengig av hvor stor andel av stemmene de får. Republikanerne derimot har majoritetsvalg i flere av de mest folkerike delstatene, hvilket innebærer at vinneren får alle delegater.

Begrepet supertirsdag slo gjennom i 1988 da demokratene i flere delstater i sør bestemte seg for å holde sine primærvalg samtidig, den 8. mars. På den måten håpet de å få større innflytelse, og få fram en mer konservativ presidentkandidat. Planen mislyktes. Delstatene ble splittet mellom Al Gore, Jesse Jackson og Michael Dukakis, og til slutt var det den liberale Dukakis som ble demokratenes presidentkandidat. Supertirsdager har siden blitt holdt 10. mars 1992, 12. mars 1996, 7. mars 2000, 2. mars 2004, 5. februar 2008, 6. mars 2012, 1. mars 2016 og 3. mars 2020.

Referanser
----------

1. ↑  Alex Isenstadt (6. september 2019). «Republicans to scrap primaries and caucuses as Trump challengers cry foul» **(engelsk)**. Politico. Arkivert fra originalen 7. september 2019. Besøkt 7. september 2019.
2. ↑  «Spänningen stiger bland demokraterna». Sveriges Radio. Besøkt 5. februar 2008. [*død lenke*]
3. ↑  *It's Super Tuesday. How Did We Get Here?*. Npr.org. 5. februar 2008.
4. ↑  «Trump og Clinton leder valgkampen etter supertirsdag». *Aftenposten*. Besøkt 3. mars 2016.
5. ↑  I samlet front mot Bernie Sanders før valgthriller: – Større usikkerhet enn vanlig. *VG*. besøkt 3. mars 2020

| * v
* d
* r
Presidentvalg i USA |
| --- |
|  | 
* 1789
* 1792
* 1796
* 1800
* 1804
* 1808
* 1812
* 1816
* 1820
* 1824
* 1828
* 1832
* 1836
* 1840
* 1844
* 1848
* 1852
* 1856
* 1860
* 1864
* 1868
* 1872
* 1876
* 1880
* 1884
* 1888
* 1892
* 1896
* 1900
* 1904
* 1908
* 1912
* 1916
* 1920
* 1924
* 1928
* 1932
* 1936
* 1940
* 1944
* 1948
* 1952
* 1956
* 1960
* 1964
* 1968
* 1972
* 1976
* 1980
* 1984
* 1988
* 1992
* 1996
* 2000
* 2004
* 2008
* 2012
* 2016
* 2020
* 2024

 | USAs flagg |
| Valgmannskollegiet i USA |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Superstars*** er et norsk sportsrelatert gameshow ledet av Heidi Tjugum og Pål Gleditsch som gikk på TV3 i 1997. I dette programmet konkurrerte noen av Norges beste idrettsutøvere i uvanlige sportsgrener. Igjennom 15 øvelser skulle de testes i styrke, hurtighet, utholdenhet og presisjon. Vinneren ble titulert «Årets Superstar» og fikk 300 000 kr. Programmet gikk på tirsdager.

48 norske idrettsutøvere deltok i programmet (halvparten menn og kvinner). Hver deltager fikk opptil 10 000 kroner for å stille til start. Opptakene ble gjort i løpet av en uke i juli, på Mellbystrand i Sverige.

Programmet var TV3s storsatsing høsten 1997.

Seertall
--------

Programmet ble ingen seersuksess. Det ble i snitt sett av ca. 115 000, mens finalen, som var den mest sette episoden, ble sett av 181 000.

*Superstars* ble oppfattet som en konkurrent til det langt mere suksessfulle *Mestermøtet*, som gikk på TV 2.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «SE, HER ER TOMMYS TIGER!». *VG*. 8.7.1997.
2. ↑  «PÅ TO HJUL FOR TV3». *VG*. 4. juni 1997.
3. ↑  «TV-KANALENES VINNERE». *VG*. 8.1.1998.
4. ↑  «VG-toppen (perioden 7.10.97-2.12.97)». *VG*. 1997.
5. ↑  «TV-toppen». *VG*. 2.12.1997.
6. ↑  «GASSEN I BÅNN MOT FLATLAND». *VG*. 7. juli 1997.
**Special Branch** er i Storbritannia, Irland og i mange samveldenasjoner en gren av politiet som håndterer saker som berører den nasjonale sikkerhet. Arbeidet består fremst i å samle etterretningsmateriale og analysere dette for å beskytte allmennheten og / eller staten mot sikkerhetstrusler som terrorisme, separatisme og forskjellige former for politisk ekstremisme, samt å overvåke personer og organisasjoner knyttet til slike trusselbilder.

Den første enheten med et slik navn var Special Irish Branch, en avdeling av Metropolitan Police Service i London som ble opprettet i mars 1883 for å motarbeide Irish Republican Brotherhood. Referansen til irer ble senere fjernet da oppgavene ble utvidet til å gjelde også andre trusler.

Storbritannia
-------------

Hver regional britisk politistyrke har en egen Special Branch. Disse avdelingene arbeider tett opp mot hverandre og mot den sivile etterretningstjenesten MI5. 

Tjenestemenn som er knyttet til Special Branch bruker betegnelsen *Detective* foran sin grad, selv som de ikke er knyttet til Criminal Investigation Department. 

Utover overvåking og etterretningsvirksomhet har Special Branch også ansvar for sikkerheten til viktige personer (unntatt de kongelige, som har en egen sikkerhetsstyrke). I henhold til Terrorism Act 2000 har de også hovedansvaret i sikkerhetsavdelingene på flyplasser og i havner.

Langt den største er *Specialist Operations department* i Metropolitan Police, også kjent som SO12. Det ble i september 2005 annonsert at SO12 skal slås sammen med styrkens antiterror-enhet til den nye avdelingen Counter Terrorism Command.

Irland
------

Garda Síochána har lenge hatt en avdeling kalt Special Branch, som nå har skiftet navn til Special Detective Unit.

Hongkong
--------

Royal Hong Kong Police Force hadde en Special Branch frem til 1995. Den ble da oppløst i forbindelse med at kolonien skulle overføres til Folkerepublikken Kina i 1997.

India
-----

De statlige politistyrkene i India har hver sin Special Branch. Disse avdelingene arbeider med saker som berører den nasjonale sikkerhet. Alvorlige saker som kontraspionasje håndteres av Intelligence Bureau, den indre etterretningstjenesten. De to organisasjonene arbeider svært tett sammen. 

Den indiske Special Branch har ved mange anledninger blitt beskyldt for å overvåke regjeringens politiske motstandere.
***Superstition*** er en kanadisk-amerikansk grøsser fra 1982 regissert av James W. Roberson. Hovedrollene spilles av James Houghton, Albert Salmi og Lynn Carlin.

Filmen er også kjent under tittelen *The Witch*.

Handling
--------

Den unge pastoren George Leahy og familie flytter inn i et gammelt og øde hus i New England som ryktes å være besatt av en ond ånd. Huset har stått tomt i en årrekke og ytterst få av stedets lokale innbyggere tør nærme seg stedet siden en rekke mystiske dødsfall har rammet tilfeldig besøkende. Etterhvert som den nye familien flytter inn begynner en rekke merkelige og uhyggelige ting å skje. Mennesker forsvinner eller blir drept på de mest uforklarlige og groteske måter. Da Leahy begynner å granske husets forhistorie finner han ut at tomta i 1692 var åsted for henrettelsen av en heks. Nå ønsker heksas ånd hevn over de som har bosatt seg der og pastorens og hans familie står midt i «skuddlinjen».

Om filmen
---------

Den ble innspilt i Silver Lake, Los Angeles.

*Superstition* fikk på grunn av dens voldsskildringer problemer med filmsensuren i flere land. I Storbritannia ble den raskt klassifisert som videovold (Video-nasty) og trukket tilbake fra videomarkedet. Den fikk samme skjebne i Norge.

#### I Norge

Filmen fikk ikke kinovisning, men ble utgitt på video av Novio i 1983. Den ble forbudt rundt midten av 1980-tallet.

I rollene
---------

(utvalg)

* James Houghton ... Rev. David Thompson
* Albert Salmi ... Inspector Sturgess
* Lynn Carlin ... Melinda Leahy
* Larry Pennell ... George Leahy
* Jacquelyn Hyde ... Elvira Sharack
* Robert Symonds ... Pike
* Heidi Bohay ... Ann Leahy
* Maylo McCaslin ... Sheryl Leahy
* Carole Goldman ... Elondra
* Stacy Keach Sr. ... Rev. Maier

Referanser
----------

1. ↑  Norsk VHS - Forbudte filmer/Superstition (3.2.2012) Arkivert 23. april 2016 hos Wayback Machine. (besøkt 14.2.2016)
2. ↑  «Video-nytt». *Tidens krav*. 16. september 1983.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Superstition* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Superstition* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Superstition* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Superstition* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Superstition* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Superstition* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Tarpan** eller **tarpanhest** (*Equus ferus ferus*) er en nå utdødd europeisk underart av villhest. Den ble først beskrevet av Johann Friedrich Gmelin i 1774. Opprinnelig fantes den på steppene øst av det tidligere Preussen og vest av Uralelva. Tarpanen regnes som en viktig progenitor for vanlig hest.

Noen mener at det siste eksemplaret av underarten døde ut i Russland, men det er reist tvil om hvorvidt dette var en ekte tarpan eller en villhest-tamhest hybrid. Årsaken er et fotografi som viser en hest med lang man, noe som ikke er forventet hos en ekte villhest, som normalt har kort, strittende man og tydelig ryggsøm.

Den siste ville tarpanen skal ha dødd i 1879. Den såkalte *Kherson tarpanen* som døde i Moskva ble opprinnelig fanget på Zagradovsk-steppene i 1866. Den målte 133 cm i skulderhøyde og ble kastrert som 3-åring. I årene fram til i 1880 levde den i Novovorontsovkaområdet. Den 29. mai 1884 ankom den så til Moskva zoo, der den døde 21 år gammel i 1887. Andre hevder at den siste tarpan døde i Polen i 1918 eller 1919.

I moderne tid har man prøvd å finne tilbake til hestetypen. De som er kommet nærmest er den polske konikhesten og den tyske heckhesten. Disse er ikke genetisk like villhesten, men utseendet hevdes å være nokså likt tarpanen. En annen tysk ponni som trolig nedstammer fra tarpan er dülmenponni, som stort sett lever fritt. Unghingstene blir imidlertid separert fra villhestene og temmet og solgt, slik at man unngår kamphandlinger mellom hingstene i flokken.

Etterkommere
------------

* KonikKonik
* HeckhestHeckhest
* DülmenponniDülmenponni

Referanser
----------

1. ↑  Jennifer Rae Atkins. 2007. The Atkins Institute of Extinct Animals: The Tarpan (*Equus ferus ferus*). Besøkt 19. september 2009
2. ↑  Kavar, Tatjana; Peter Dovč (2008). *Domestication of the horse: Genetic relationships between domestic and wild horses*. Livestock Science 116: 1-14.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *tarpan* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *tarpan* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Equus ferus ferus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Tarpan* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Equus ferus ferus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Tarpan er nevnt i historikken til fjordhesten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Strathspey** (skotsk-gælisk *Srath Spè*; engelsk: *Speyside*) er et område rundt dalføret som følger elven Spey i området Highland i Skottland. Anglifiserte navnutgave er «Speyside». Områdets hovedstad er Grantown-on-Spey. Det er også et betydelig område for produksjon av skotsk whisky med høy konsentrasjon av destillerier, blant annet Glenfiddich og Balvenie. 

Begrepet Strathspey refererer vanligvis til den øvre delen av dalføre (*strath*) fra kilden til elven Spey og ned til hovedstaden, Grantown-on-Spey, mens den anglifiserte formen, Speyside, refererer til området fra Grantown-on-Spey til munningen av elven ved bukten Spey Bay. Det vært en del kontroverser om forsøk på å anglifisere navnet inn i Spey Valley. Turistområdet fra sør starter ved Dalwhinnie og fortsetter nordover langs veien A9 mot Newtonmore, Kingussie, Aviemore og videre mot Grantown-on-Spey. Den kanadiske kjøpmannen Robert Simpson, grunnlegger av Simpsons varehus, ble født i Speymouth i Strathspey i 1834.

Speyside er et av fremste sentrene i den skotske whiskyindustrien, med en høy konsentrasjon av single malt-destillerier i regionen, inkludert destilleriene Glenfiddich og Balvenie.

Skottlands Malt Whisky Trail er et turismeinitiativ med syv fungerende Speyside-destillerier, et historisk destilleri og Speyside Cooperage. Konseptet ble opprettet på begynnelsen av 1980-tallet. Regionen er naturlig for whiskydestillatører på grunn av tre fordeler: den er nær bygggårder, inneholder elven Spey og nær havnen i Garmouth. Regionen er også vertskap for Spirit of Speyside Whisky Festival.

Referanser
----------

1. ↑   «strath», *Merriam-Webster*
2. ↑   «The Robert Simpson Company», *HBC Heritage*
3. ↑  «Biography – Simpson, Robert», *Dictionary of Canadian Biography*, bind XII (1891-1900)
4. ↑  Shatzman, Celia (30. april 2012): «Exploring Scotland's Historic Whisky Trail», *BBC*
5. ↑   Anderson, Deborah (24. april 2021): «Whisky festival comes of age with virtual festival for second year running», *HeraldScotland*.

Eksterne lenker
---------------

* Official Speyside Arkivert 31. august 2013 hos Wayback Machine.
* Malt Whisky Trail

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
***Tyvene*** (originaltittel: *Les Voleurs*) er et fransk drama fra 1996 regissert av André Téchiné med Daniel Auteuil, Catherine Deneuve og Laurence Côtei hovedrollen.

Handling
--------

Justin, en gutt som bor i en liten by i Rhône-Alpes-regionen, våkner midt på natten. Moren hans, Mireille, gråter og bestefaren hans, Victor, forteller gutten at faren hans, Ivan, har dødd. Dagen etter ankommer Alex, Justins onkel og Ivans lillebror, til begravelsen akkompagnert av en kvinne, Juliette. Justin legger merke til spenningen mellom de forskjellige menneskene. Han tar farens pistol, og gjemmer den. Historien hopper deretter frem og tilbake, for å forklare hva som førte til Ivans dødsfall.

Alex, som har gjort opprør mot familien sin ved å bli politimann, arbeider i Lyon. Ett år før Ivans død møter han Juliette, som blir brakt til kontoret hans etter at hun ble arrestert for butikk-tyveri. Han møter henne igjen en dag når han besøker nattklubben som drives av storebroren hans Ivan. Etter deres andre møte starter Alex og Juliette en affære som begynner å møtes regelmessig for sex. Han er ikke forelsket i henne, og forholdet deres kompliseres ytterligere av jentas emosjonelle og seksuelle engasjement med Marie - en professor i filosofi.

Medvirkende
-----------

* Daniel Auteuil - Alex
* Catherine Deneuve - Marie Leblanc
* Laurence Côte - Juliette Fontana
* Benoît Magimel - Jimmy Fontana
* Didier Bezace - Ivan
* Julien Rivière - Justin
* Ivan Desny - Victor
* Fabienne Babe - Mireille
* Régis Betoule - Régis
* Pierre Perez - Fred
* Naguime Bendidi - Nabil

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tyvene (1996)* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Tyvene (1996)* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Tyvene (1996)* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Tyvene (1996)* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Tyvene (1996)* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Tyvene (1996)* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Tyvene (1996)* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Tyvene (1996)* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Tyvene (1996)* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
**Superundertøy** eller **teknisk undertøy** er undertøy av kunstfibre som er laget for å transportere fuktighet bort fra kroppen. Superundertøy er mye brukt til trening og andre friluftsaktiviteter. Det isolerer ikke like godt som ull.

Historie
--------

Varemerket «Superundertøy» ble lansert i 1970 av LIFA AS Joh. Mikkelsen.[] Johan Mikkelsen samarbeidet gjennom flere år med et bomulls-spinneri i Italia og med fiberprodusenten, for å få fram et garn av polypropylen som lot seg strikke. Målet var å kunne strikke tørrbleier. Da de første meterne med brukbart tøy var strikket, laget han noen trøyer som han lot idrettsfolk teste. Fotballspilleren Steinar Pettersen ga produktet sitt navn "Supertrøya". Superundertøy ble testet i tysk forskningsinstitutt som bekreftet evnen til å transportere fuktighet bort fra huden, ved kombinasjonen av at polypropylene ikke absorterer vann, har en overflatespenning som gjør at dråpene ikke fester seg på fiberen. På få år ble Superundertøy fra LIFA og etter hvert deres konkurrenter brukt i de fleste vinter-markeder. Bedriften ble i 1985 fusjonert inn i Helly-Hansen AS,[] som videreførte produktet.

Fra 1992 ble polypropylene brukt i trøyer i form av netting, av firmaet som i dag heter Brynje of Norway. Trøya het «Superbrynje» og den er videreført i modellen «Super Thermo».

Se også
-------

* Stillongs
* Skiklær

Referanser
----------

1. 1 2 3  NRK. «Velg riktig superundertøy». *NRK*. Besøkt 30. januar 2016.
2. ↑

Litteratur
----------

* Mytting, Ivar (1950–) (1999). *Friluftsliv: grunnbok : studieretning for idrettsfag*. Oslo: Gyldendal undervisning. s. 116. ISBN 9788205248519.