recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gaius Flaminius Nepos** var en konsul og statsmann i den romerske republikk i det 3. århundre f.Kr. Han var den mest populære lederen som utfordret autoriteten til det romerske senatet før Gracchus-brødrene et århundre senere.

I tiden etter den første punerkrigen var Flaminius, en *novus homo*, lederen for en reformbevegelse som forsøkte å reorganisere statlig jord i Italia. Som tribun for plebeierne i 232 f.Kr. satte han en folkeavstemning i gang som delte landet sør for Ariminum, som hadde blitt erobret fra gallerne ti år tidligere, og gav dem til fattige familier som hadde mistet sine gårder i løpet av krigen. Senatet motsatte seg dette og han konsulterte seg ikke med dem, i motsetning til grunnloven og tradisjonen. 

Flaminius var guvernør i Sicilia i 227. I mellomtiden førte reorganiseringen av landet til et fornyet angrep på romersk territorium fra gallerne som romerne til slutt beseiret i slaget ved Telamon i 224. Året etter ble Flaminius valgt til konsul for første gang. Sammen med Marcus Vlaudius Marcellus tvang han gallerne til å underlegge seg Roma og opprettet provinsen Gallia Cisalpina.

Flaminius ble *magister equitum* under Fabius Maximus i 221 og valgt til censor året etter. I sin periode bygget han Via Flaminia fra Roma til Ariminium, etablerte kolonier ved Cremona og Placentia, reorganiserte centuriate-forsamlingen for å gi de fattige klassene mer stemmemakt og bygget Circus Flaminius på Marsmarken. Han var den eneste senatoren i 218 som støttet *Lex Claudia* som forbød senatorer fra å delta i oversjøisk handel. 

Under Hannibals invasjon av Italia i 217 ble han gjenvalgt til konsul sammen med Gnaeus Servilius. Flaminius satte sammen nye legioner og marsjerte nordover for å møte Hannibal, men ble tatt i bakholdsangrep ved innsjøen Trasimene. Hæren ble ødelagt og Flaminius drept. Hans støttespillere i senatet begynte å miste makten til mer aristokratiske fraksjoner, og romerne fryktet at Hannibal ville beleire byen. Senatet utnevnte Fabius Maximus til diktator.

Referanser
----------

1. ↑   Digital Prosopography of the Roman Republic, oppført som C. Flaminius (2) C. f. L. n. Digital Prosopography of the Roman Republic ID 793, besøkt 29. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Digital Prosopography of the Roman Republic, Digital Prosopography of the Roman Republic ID 989, besøkt 10. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Digital Prosopography of the Roman Republic, oppført som C. Flaminius (2) C. f. L. n. Digital Prosopography of the Roman Republic ID 793, besøkt 10. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* K. Jacobs, *Gaius Flaminius* (1938) (på nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Den vaishnavistiske tilaka.
Vishnu, slik han ofte blir avbildet i sin firearmede form.
**Vaishnavisme** (sanskrit: वैष्णव धर्म, IPA: [ʋəiˈʂɳəʋə ˈd̪ʱərmə]) er en av de fire hovedretningene innenfor hinduismen; de andre tre er shaivisme, shaktisme og smartisme. Vaishnavisme skiller seg fra de andre retningene i tilbedelsen av Vishnu og hans avatarer, hovedsakelig Rama og Krishna, som den opprinnelige og øverste gud. I ulike tradisjoner og sammenhenger omtales Gud som Narayana, Krishna, Vāsudeva eller oftest som Vishnu, og deres tilhørende avatarer. Vaishnavismens tro og utførelse, særlig konseptene om bhakti og bhaktiyoga, baserer seg mye på Upanishadene, og er assosiert med Vedaene og puraniske tekster som Bhagavadgita, samt Padama-, Vishnu- og Bhagavata-Puranaene.

Vaishnavismens tilhengere kalles vaishnavaer eller vaishnavitter. Omtrent 70% av hinduene, eller ca. 580 millioner, estimeres å være tilhengere av vaishnavismen, og de aller fleste av disse er bosatt i India, men kunnskap om, anerkjennelse av og tro på retningen har vokst betydelig utenfor India de siste årene. Gaudiya Vaishnava-retningen innenfor vaishnavismen har særlig bidratt til økt internasjonal kunnskap om vaishnavisme siden den andre halvdel av det tjuende århundre, i stor grad gjennom aktiviteten og den geografiske ekspansjonen til Hare Krishna-bevegelsen, hovedsakelig igjennom ISKCON men siden også gjennom andre vaishnavistiske organisasjoner som fremmer retningen i Vesten.

Vaishavismen har en rekke ulike retninger (*sampradaya*), de fire viktigste har de fleste grunnleggende trekkene felles, men er uenige om forholdet mellom sjelen og Gud. Disse er lakshmi sampradaya, brahma sampradaya, rudra sampradaya og kumara sampradaya. I Sør-India finnes ulike braminske og ikke-braminske retninger, mens andre retninger også inkluderer The ramanandi-bevegelsen, mahapuruxiya dharma og vaisnava-sahajiya.

Se også
-------

* Bhagavata-Purana
* Ramayana
* Mahabharata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |

| * v
* d
* r
Hinduisme |
| --- |
| Guder | Apsara • Brahma • Ganesha • Dattatreya • Hanuman • Kali • Krishna • Lakshmi • Mahadevi • Rama • Shanghyang Widi Wasa • Sarasvati • Sita • Shiva • Vishnu | Om/Aum er den helligste stavelsen i hinduismen. |
| Tekster | Vedaene • Rigveda • Upanishadene • Ramayana • Mahabharata • Bhagavadgita • Sutra • Puranaene |
| Lærere | Ramakrishna • Vivekananda • Sri Aurobindo • Swami Prabhupada • ISKCON • Maharishi Mahesh Yogi |
| Lære | Reinkarnasjon • Moksha • Om • Holi • Vedanta • Brahman • Karma • Maya • Samsara • Dharma • Kali Yuga • Lotusblomst |
| Liv | Divali • Hindutempel • Hindukalender • Mantra • Namaste • Prambanan • Pudsja • Rudraksha • Sadhu • Sanatan Mandir Sabha • Samsara • Tantra • Yoga • Kaste |
**Rubén David González Gallego** (russisk: Рубен Давид Гонсалес Гальего; født 20. november 1968 i Moskva) er en russisk forfatter. I 2006 vant han den russiske Booker-prisen for memoarboka  *Hvitt på svart* .

Gallego ble født i Moskva i 1968 med cerebral parese etter en vanskelig fødsel der tvillingbroren døde. Mora er datter av den spanske kommunistlederen Ignacio Gallego, som oppholdt seg i Moskva i eksil fra Francos fasciststyre; faren er venezuelansk. Halvannet år gammel ble Ruben tatt fra mora og plassert på et barnehjem – mora fikk vite at gutten var død. En antar at morfaren – eventuelt andre partitopper – fant det besværlig at en høytstående partileder skulle ha et sterkt handicappa barn.

Ruben vokste opp som foreldreløs på ulike barnehjem og gamlehjem i Moskva og andre sovjetiske byer. *Hvitt på svart* forteller om umenneskelige forhold for handicappa barn og voksne i Sovjetunionen.

I 1993 ble Gallego redda ut av institusjonene av en kvinne som han seinere gifta seg med og fikk en datter med. Han er seinere gift på nytt og har ett barn fra annet ekteskap. Gallego klarte å finne foreldrenes identitet, og ble i 2000 gjenforent med mora i Praha. I 2001 flytta han til Madrid, så til Freiburg i Tyskland, og deretter til Washington D.C.

Referanser
----------

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
**RAF Mount Pleasant** (også kjent som **Mount Pleasant Airport**) er en flystasjon tilhørende Royal Air Force. Den er beliggende på Falklandsøyene, om lag 37 kilometer sørvest for Stanley på Øst-Falkland og huser et militært personell på mellom 1 000 og 2 000 personer. I tillegg til militær aktivitet tjener flyplassen som internasjonal lufthavn for øygruppen.

Flyplassen ble bygget etter Falklandskrigen i 1982 og åpnet i 1985.

Historie
--------

RAF hadde tidligere en liten base ved Stanley lufthavn etter Falklandskrigen, men den britiske regjeringen mente at Stanley lufthavn ikke var den beste løsningen for en stor, permanent base som skulle hindre nye invasjonsforsøk. Det ble derfor vedtatt å bygge en ny flystasjon og gjøre den til hovedsete for det betydelig økte forsvaret av øygruppen. Mount Pleasant vest for Stanley ble valgt som lokalisering av den nye stasjonen. Flyplassen ble åpnet i 1985 av prins Andrew, som deltok i Falklandskrigen, og ble fullt operasjonell året etter.

Militære enheter
----------------

Ved basen er det stasjonert fire Eurofighter Typhoon tilhørende *No 1435 Flight*, *No 1312 Flight* med ett VC10 tankfly og ett Hercules C130, samt *No 78 Squadron*  med Chinook og Sea King helikoptre.

Flytrafikk
----------

LAN Airlines opererer ukentlige flygninger til og fra Santiago i Chile via Punta Arenas. En gang i måneden mellomlander denne flygningen også i Río Gallegos i Argentina.

Royal Air Force opererer flygninger med Lockheed TriStar til RAF Brize Norton i Oxfordshire i England med mellomlanding på Ascension. Flygningene er åpne for sivile passasjerer.

British International Helicopters opererer to Sikorsky H-3 Sea King helikoptre for United Kingdom Ministry Of Defence, hovedsakelig for transport av militært personell, utstyr og forsyninger omkring på øyene.

Referanser
----------

1. ↑  RAF Mount Pleasant, Falkland Islands Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Royal Air Force
2. ↑  Official Tourism Website of the Falkland Islands

Eksterne lenker
---------------

* RAF Mount Pleasant, Falkland Islands Royal Air Force
* Flyplassinformasjon om EGYP hos World Aero Data

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
To vinkelhaker i metallutførelse, lagt ved siden av hverandre.
**Vinkelhake** er et konstruksjons-, tegne- og måleredskap eller -instrument. Vinkelhake brukes også som et symbol, bl.a. innen frimureriet, i våpenskjold og andre kjennetegn.

Vinkelhaken er formet som to linjaler montert i 90 grader vinkel, derav navnet. Hvis rotert 45 grader vil figuren ligne en hake. Den brukes også av håndverkere og ingeniører når de trenger å måle vinkelen 90 grader, derav det engelske navnet *engineer's square*, altså «ingeniørens firkant». I noen tilfeller er de to linjalene ikke fast montert, men løst montert slik at brukeren kan løsne skruen og variere vinkelen. En variabel vinkelhake, eller «stillbar vinkelhake».

Vinkelhake kan også være en trekant, altså tre linjaler der man har lagt koblet den opprinnelige vinkelhakens to linjaler sammen med en tredje linjal. De tre linjaler kan nå stå i vilkårlig vinkel til hverandre, for eksempel med 45, 45 og 90 grader, eller 30, 60 og 30 grader. En slik utvidet vinkelhake nyttes for å tegne geometriske figurer i matematikken.

Vinkelhake benyttes bl.a. i seglet til byggmester Fabian Stang, senere brukt som slektsvåpen av etterkommere.

Galleri
-------

* En vinkel i bruk av en tømrer.  Foto: Kuben yrkesarena, 2014En vinkel i bruk av en tømrer.  Foto: Kuben yrkesarena, 2014
* Krysslagt passer og vinkelhake som brukt i frimurernes symboler. Vinkelhaken nederst.  Foto: MesserWolandKrysslagt passer og vinkelhake som brukt i frimurernes symboler. Vinkelhaken nederst.  Foto: MesserWoland

Referanser
----------

1. ↑  Vinkelhake slik beskrevet i Store norske leksikon.
2. ↑  Vinkelhake i matematikk slik Store norske leksikon har valgt å utdype begrepet.
***Buffeventius*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Små (2 - 2,5 millimeter), avlange, halvblankt gulaktige smellere. Antennene er trådformede og ikke svært lange. Pronotum er omtrent så langt som bredt, hvelvet med rundede sider og en markert midtfure, tett punktert, bakhjørnene dratt ut rett bakover.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Ingenting er kjent om ungdomsstadiene til denne slekten. De voksne billenes kroppsbygning tyder på at de er aktive flygere som lever over bakken, ikke under steiner eller lignende.

Utbredelse
----------

Artene er beskrevet fra Mosambik og Jemen.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien Småsmellere, Negastriinae Nakane, 1953
					- Slekten ***Buffeventius*** Fleutiaux, 1925
						* *Buffeventius lividus* Fleutiaux, 1925
						* *Buffeventius somnambulus* Wurst, Schimmel & Platia, 2001

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Buffeventius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
Beleiringen av Namur i 1695. Malt av Jan van Huchtenburg. I forgrunnen, Kong William III, i grå uniform.**Beleiringen av Namur** (fra 2. juli til 1. september 1695) var den andre beleiringen av byen Namur i niårskrigen. De allierte styrkene i Storalliansen tok tilbake byen fra franskmennene, som hadde erobret byen etter den første beleiringen i 1692. Gjnerobringen av Namur er regnet som den viktigste hendelsen i niårskrigen.

Bakgrunn
--------

Franskmennene erobret Namur etter den første omleiringa i 1692, kommandert av Duc de Luxembourg, med kong Ludvig XIV av Frankrike til stede. Forsvarsverkene til Namur var konstruert av Menno van Coehoorn, som ledet forsvaret av citadellet under den første beleiringen. Den franske motparten hans, Vauban utbedret forsvarsverkene i stor grad etter at byen ble tatt. På grunn av den strategiske plasseringen hvor elvene Sambre og Meuse møtes, var citadellet i Namur den strategisk mest viktige festningen i De spanske Nederlandene.

Beleiringen
-----------

Da Frankrike var på defensiven beleiret den allierte arméen til Storalliansen, kommandert av kong Vilhelm III av England og Maximilian II Emanuel av Bayern, guvernør i De spanske Nederlanda, byen fra 2. juli 1695. 3. juli hadde de bygd en cirkumvallasjon rundt byen. Rollene var nå snudd og Menno van Coehoorn rettet beleiringsvåpnene mot byen.

Den 18. juli hadde de allierte styrkene kommet seg forbi de ytre festningsverkene som Vauban hadde bygget. Fem bataljoner av engelske og nederlandske soldater gikk til angrep på Brusselporten i Namur. Det generelle angrepet begynte den 3. august, og Duc de Boufflers, den franske kommandanten, tilbød å overgi byen. Dette ble godtatt og dagen etter, som en del av avtalen, ble det startet en seks dager lang våpenhvile for å få ut skadede og trekke seg tilbake til citadellet. Våpenhvilen ble garantert for ved at en høyere offiserer ble holdt som gissel. Etter de seks dagene var over, ble gislene sluppet fri og beleiringen av citadellet fortsatte..

Hertugen av Villeroi gjorde et forsøk på å trekke angriperne bort fra Namur ved bombardere den militært lite viktige Brussel, med det eneste målet om å ødelegge byen. Bombardementet som varte fra 13. til 15. august gjorde ingenting for å få de allierte til å gi opp beleiringen. Villeroi prøvde senere å frigi Namur, men ble stoppet på slagmarken av arméen til fyrsten av Vaudemont.

Etter ennå en måned med motstand, overga Boufflers citadellet til fienden den 1. september. etter å ha tapt 8 000 av de 13 000 mennene sine. De allierte hadde da tapt 12 000 mann. Vilhelm tok Boufflers til fange, siden Boufflers hadde brutt overgivingsvilkårene og behandlet de allierte krigsfangene dårlig etter slaget ved Deinze og Diksmuide.

Litteratur
----------

* Brewer, E. Cobham. (1898), «Shandy», *Dictionary of Phrase & Fable. Shandy*, Bartleby.com,
* Childs, John (2003), *Warfare in the Seventeenth Century*, Cassell, ISBN 0-304-36373-1
* MacKinnon, Daniel (1833), *Origin and services of the Coldstream guards*, **1**, London,: R. Bentley, s. 246,

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Reaktans** er en egenskap i elektriske kretser som motsetter seg forandringer av den elektriske strømmen ved å bygge opp en spenning som virker mot strømmen. Egenskapens verdi er frekvensavhengig, for likestrøm er verdien null. Dersom strømmen har et sinusformet forløp vil motspenningen være høyest ved nullpunktet der strømendringen er raskest, og null der strømmen har nådd sitt maksimum før den avtar igjen. Dette fører til en faseforskyvning på en kvart bølgelengde mellom strøm og spenning.

Den inverse størrelsen av reaktans kalles susceptans.

Induktiv og kapasitiv reaktans
------------------------------

Reaktansen setter seg sammen av kretsens kapasitans og induktans. Disse to begrepene beskriver virkningen av de elektriske komponentene kondensator og spole. Reaktansen er den reaktive delen av impedansen, denne blir matematisk betraktet som den imaginære komponenten. Den andre delen er kretsens resistans og betraktes som den reelle komponenten. Betegnelsen for reaktans er i begge tilfeller{\displaystyle \ X} og måleenheten er **Ohm**, eller [**Ω**]. En negativ reaktans er **kapasitiv**, en positiv reaktans er **induktiv**.

En ideell kondensator med kapasitet {\displaystyle C} har en impedans

{\displaystyle {\underline {Z}}\_{C}={\frac {1}{\mathrm {j} \omega C}}={\frac {-\mathrm {j} }{\omega C}}=\mathrm {j} X\_{C}}
der {\displaystyle \mathrm {j} } er den imaginære enhet.

Kondensatorens reaktans er impedansens imaginærkomponent:

{\displaystyle X\_{C}=-{\frac {1}{2\pi fC}}=-{\frac {1}{\omega C}}}
Den kapasitive reaktansen avtar med økende frekvens f.

En ideell spole med induktivitet {\displaystyle L} har en impedans

{\displaystyle {\underline {Z}}\_{L}=\mathrm {j} \omega L=\mathrm {j} X\_{L}}
Spolens reaktans er også her impedansens imaginærkomponent:

{\displaystyle X\_{L}=2\pi fL=\omega L}
Den induktive reaktansen tiltar med økende frekvens f.

Se også
-------

* Admittans

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Bugatti La Voiture Noire** er en to-seters sportsbil fra Bugatti.

La Voiture Noire er en spesialutgave introdusert på bilutstillingen i Genève 2019. Den er basert på Bugatti Chiron, designet henspiller tilbake til Type 57 SC Atlantic og er en oppfølger til selskapets karakteristiske designhistorie. 

Bilen har et håndbygget karosseri laget av karbonfiber designet av Bugatti-designer Etienne Salomé og har en langstrakt nese (lik den på Bugatti Divo) og en langstrakt bakdel. Andre bemerkelsesverdige funksjoner inkluderer unike sidespeil, LED-baklyslist og hjul. I motsetning til originalen har bilen midtstilt motor.

La Voiture Noire har den samme 8,0 liters fire turboer W16-motoren som Chiron med samme effekttall, en toppeffekt på 1.103 kW (1.500 hk) ved 6.700 rpm og 1.600 Nm dreiemoment fra 2.000 til 6.000 rpm. Men den 7-trinns girkassen og firehjulsdriftssystemet er kraftig revidert for å gi en mer avslappet kjøreopplevelse. Mykere dempere og et revidert chassis bidrar også til dette. Bilen har seks eksosrør som minner om fortidens innovative design.

Akselerasjon og topphastighet er ukjente, men selskapet opplyser at bilen sannsynligvis vil ha lavere topphastighet og akselerasjonstider sammenlignet med Chiron.

Bilen ble solgt for en pris på 11 millioner Euro, noe som gjorde den til en av de dyreste bilene som er bygget. Det skal være fotballspilleren Cristiano Ronaldo som kjøpte bilen, men han måtte vente 2,5 år fra han betalte depositumet til han fikk bilen.

  

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «one-off bugatti la voiture noire reinterprets the type 57 SC atlantic». *designboom | architecture & design magazine* **(engelsk)**. 5. mars 2019. Besøkt 5. februar 2022.
2. ↑  Symes, Steven (20. august 2020). «Cristiano Ronaldo Now Owns The Bugatti La Voiture Noire». *Motorious* **(engelsk)**. Besøkt 5. februar 2022.
3. ↑  Khan, Sami (7. mars 2019). «Bugatti La Voiture Noire owner must wait for 2.5 years after paying Rs 133 crore». *www.ibtimes.co.in* **(engelsk)**. Besøkt 5. februar 2022.
**Uther Pendragon** (britisk: *pen* (hode) og *dragon*, antagelig oversettelse: dragenes hode) var den legendariske faren til kong Arthur. Hans navn er kanskje en derivasjon av (eller stammer fra samme kilden som) navnet Arthur.

Uther blir først nevnt av Geoffrey av Monmouth i *Historia Regum Britanniae* (De britiske kongenes historie). Ifølge Geoffrey klarte Uther å gjøre Igraine gravid ved å på magisk vis lure henne til å tro at han var hennes ektemann, Gorlois hertug av Cornwall. Motivet med illegitime fødsler går igjen i den senere historien om Arthur og Mordred.

Han var en yngre bror av Aurelius Ambrosius, og var hans etterfølger som konge av Logres. Han var også en yngre bror av Konstans, sønn av Konstantine III.

Walisiske tekster nevner en annen sønn av Uther, Madoc, far til Arthurs nevø, Eliwlod.

Geoffrey gir Uther også en datter med Igraine, Anna. Hun blir gift med kong Lot av Orknøyene og ble moren til Gawain og Mordred. I senere tradisjon er Gawain sønn av Igraine og Gorlois.

Referanser
----------

1. ↑  Uther Pendragon; The Camelot Project, University of Rochester

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Portrett, antas å være av Francis Nicholson, malt av Michael Dahl, c. 1710
Dronning Anne Fortet i Port Royal
**Beleiringen av Port Royal** (5. til 13. oktober 1710), også kjent som **Erobringen av Acadia**, ble utført av britiske soldater og provinstyrker under Francis Nicholson mot en fransk garnison i Acadia kommandert av de Subercase, i den acadiske hovedstaden Port Royal. Den vellykkede britiske beleiringen markerte begynnelsen på den permanente britiske kontrollen over halvøy-området av Acadia, som de ga navnet Nova Scotia, og det var første gangen britene tok, og klarte å holde på en fransk koloni og andre engelske territorier tatt fra indianerne. Etter at franskmennene overga seg okkuperte britene fortet i hovedstaden og feiret at de hadde erobret en av de største festningene i Europa. De ga stedet det nye navnet Annapolis Royal.

Beleiringen var det tredje forsøket til britene under Dronning Anne-krigen på å erobre den akadiske hovedstaden, og det fikk store følger for de neste 50 årene. Erobringen var et nøkkelelement i forhandlingene mellom Frankrike og Storbritannia i 1711-1713 om saker i Nord-Amerika. Det førte til at den nye kolonien Nova Scotia ble opprettet, og førte til stor uro om skjebnen til både akadiarane og Mi'kmaq-folket, som fremdeles bodde i Acadia.

Erobringen av Acadia var et særdeles viktig element i historien til de kanadiske statene - det skjedde før britene erobret Louisbourg og Quebec, og varslet slutten på den franske makten i Nord-Amerika i det hele.

Referanser
----------

1. ↑  In the Province of History: The Making of the Public Past in Twentieth-Century Nova Scotia.

Kilder
------

* Drake, Samuel Adams (1910) [1897]. *The Border Wars of New England*. New York: C. Scribner's Sons. OCLC 2358736.
* Grenier, John (2008). *The Far Reaches of Rike: War in Nova Scotia, 1710–1760*. Norman, Oklahoma: Oklahoma University Press. ISBN 9780806138763. OCLC 159919395.
* Griffiths, Naomi Elizabeth Saundaus (2005). *From Migrant to Acadian: a North American Border People, 1604–1755*. Montreal: McGill-Queen's University Press. ISBN 9780773526990. OCLC 180773040.
* Peckham, Howard (1964). *The Colonial Wars, 1689–1762*. Chicago: University of Chicago Press. OCLC 1175484.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Utkontraktering**, også omtalt som **driftsutsetting***,* **tjenesteutsetting** eller **konkurranseutsetting** (engelsk: *outsourcing*), går ut på at en organisasjon går over til å skaffe en vare eller tjeneste fra en ekstern leverandør i stedet for å levere denne selv. Forholdet mellom leverandør og bestiller reguleres av en kontrakt. Begrepet er særlig blitt kjent fra bedriftsledelse fra USA på slutten av 1900-tallet, hvor utkontraktering ble brukt som virkemiddel for at bedriften skulle fokusere mer på sin kjernevirksomhet (det vil si det som bedriften har kompetanse- og effektivitetsfortrinn framfor andre). 

Dersom offentlig sektor bedriver utkontraktering, omtales det oftest som konkurranseutsetting. Konkurranseutsetting er et begrep som betegner at tjenester og produksjon som tradisjonelt har vært levert av offentlig eide etater og virksomheter, ofte med monopol, blir gjenstand for åpne anbudskonkurranser hvor så vel private som offentlig eide aktører, innen- og utenlandske kan delta. 

Konkurranseutsetting ble et begrep på 1800-tallet, og blir brukt som et begrep som ofte blir drøftet med en ideologisk undertone knyttet til synet på oppgavene og størrelsen til den offentlig sektor.

Det omvendte av utkontraktering er **innkontraktering** (engelsk: *insourcing*), som vil si at en organisasjon overtar virksomhet som de tidligere kjøpte fra andre. 

Utsetting er mer vanlig innenfor enkelte tjenesteområder, og de kanskje mest vanlige tjenestene en bedrift overlater til andre er vaktmester, budtjenester, renhold, kantinedrift, IT samt lønn og regnskap. Det finnes i utgangspunktet flere grunner (ofte kalt rasjonaler) for å gjennomføre tjenesteutsetting avhengig av om hva man ønsker å oppnå. Det kan så varierte grunner som kostnadsfokus ved at tjenestyter oppnår stordriftsfordeler og derav kan tjenesten produseres med lavere kostnader samtidig som det kan ha bakgrunn i å få tilgang til tjenesteyters kompetanse i form av ressurser, nettverk eller innovasjoner.

Tjenesteutsetting skjer også på tvers av landegrenser. Slik tjenesteutsetting kalles ofte på engelsk *offshoring*. Det er i dag ikke uvanlig at indiske dataprogrammerere produserer programvaren til program som benyttes av norske bedrifter (offshore), eller at norske telefonsentraler ligger i Baltikum.

Se også
-------

* Virksomhetsoverdragelse
* Offentlige anskaffelser

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
| Den andre beleiringen av Jinju |
| --- |
| Konflikt: Imjinkrigen |
| En del av Jinju-festningen.  Kartet under viser Jinjus beliggenhet i Sør-Korea. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | Juli 1593 |
| Sted | Jinju, Korea35°11'34,01"N 128°5'4,99"Ø |
| Resultat | Japansk seier |

 |
| Stridende parter |
|  Azuchi-Momoyama-Japan |  Joseon-Korea |
| Kommandanter og ledere |
|  Katō Kiyomasa  Ukida Hideide  Kobayakawa Takakage |  Hwang Jin †  Kim Cheonil † |
| Styrker |
| ~90.000 | Minst 6 000 soldater og sivile |
| Tap |
| ~Ukjent; mindre | Opptil 60 000 soldater og sivile |
|  |

| Imjinkrigen  1592-1598 |
| --- |
|  **Første invasjon: Haengju - Jinju  Andre invasjon:  Ulsan - Noryang** |

**Den andre beleiringen av Jinju** (koreansk: 제2차 진주성 전투; japansk: 第二次攻防戦) var et slag under Imjinkrigen, den japanske invasjonen av Korea, som fant sted Jinju-festningen i Korea og som ble utkjempet mellom japanske og koreanske styrker. I motsetning til den første beleiringen av Jinju året før, som hadde vært en stor og viktig koreansk seier, ble den andre beleiringen av Jinju et blodig koreansk nederlag. 

Koreanerne forsvarte desperat borgen med forskjellige våpen, som buer, gevær og *Hyunjah Chongtong*-kanoner som skøt eksplosiver og drepte mange japanske soldater og ødela tårn og bambuspalisader. Koreanerne gjorde motstand i ti dager før en del av muren ble brutt ned av sappører som hadde gjemt seg i en beskyttet vogn kalt *skilpaddeskjellvogn*. Til slutt falt festningen, og hele garnisonen med sin kommandant Hwang Jin og alle dens forsvarere og sivile ble drept.

Litteratur
----------

* Turnbull, Stephen (2002), *Samurai Invasion: Japan's Korean War 1592–98*, Cassell & Co, ISBN 0-304-35948-3
* Turnbull, Stephen (2008), *The Samurai Invasion of Korea 1592-98*, Osprey Publishing Ltd
* Turnbull, Stephen (1998), *The Samurai Sourcebook*, Cassell & Co, ISBN 1-85409-523-4

  

Portal: Korea
**Sogeti** er et fransk it-selskap, som er en del av Capgemini-konsernet. Selskapet har 20 000 ansatte i 14 land, hvorav ca. 1 100 jobber i Norden. Hovedkontoret i Norge ligger i Oslo og administrerende direktør for Sogeti Norge AS er Morten Løvstad.

Navnet
------

Navnet Sogeti kommer fra Frankrike og er det opprinnelige navnet for hele Capgemini-konsernet som ble grunnlagt av Serge Kampf i 1967. Sogeti er en forkortelse for *SOciété pour la Gestion de l’Entreprise et le Traitement de l’Information* (fritt oversatt: en virksomhet som tilbyr tjenester for ledelse av virksomheter og informasjonsbehandling).

Historie
--------

Fram til 1992 bar Capgemini-konsernets svenske selskap navnet Cap Gemini Sogeti. Deretter endret det navn til Cap Programator som igjen ble endret til Cap Gemini og Cap Gemini Ernst & Young. I 2002 grunnla Capgemini-konsernet datterselskapet Sogeti i seks land. Sogeti Norge AS ble dannet 15. juni 2007. Selskapene innen Sogeti-konsernet er heleide datterselskap til Cap Gemini S.A. som er notert på børsen i Paris .

Sogetis internasjonale forskningsinstitutt ViNT (Vision – Inspiration – Navigation – Trends) ble grunnlagt av Sogeti Nederland i 1993 og finnes idag i Washington, Stockholm og Amsterdam. ViNTs forskningsagenda styres av et "Board of Recommendation" der medlemmene er IT-sjefer i internasjonale selskaper. Forskningen har blitt publisert i ulike bøker hvorav de fleste er utgitt på flere språk.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sogeti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Sogeti Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Urban Connection** (etablert 1996 i Trondheim) var en norsk jazztrio bestående av
Håkon Mjåset Johansen trommer, Frode Nymo saksofon og Steinar Raknes bass. 

Med utspring i Jazzlinja (NTNU) ble de kåret til årets unge jazzmusikere (1999), og EM-vinnere under Avignon International Jazzcontest (2000).
De ga ut egenkomponert materiale på *Urban Connection* (2001) som ga Spellemannprisen 2001. 
Senere utkom *French only* (2002), laget i Avignon, der de fortsetter i en postbop akustisk stil, samt *Urban Connection III* (2004). Alle utgivelser på Bergland Productions. 

Trioen har også fremført med verdenskjente musikere som Chick Corea, Steve Grossman og Michael Brecker,
besøkt flere internasjonale jazzfestivaler (som North Sea Jazz Festival), Litauen, Canada, Japan, Kina og Nepal (2004), representert moderlandet på EBU-festivaler (Tsjekkia), fungert som Norsk jazzforums utsending til Færøyene, og endelig, turnert internasjonalt i Baltikum og Vietnam, da på oppdrag av Utenriksdepartementet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Urban Connection – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Urban Connection på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Urban Connection på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Omtale Arkivert 28. august 2006 hos Wayback Machine. fra Norsk Musikkinformasjon

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
| Beleiringen av Odawara |
| --- |
| Rekonstruering av borgen ved Odawara |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | Mai til 4. august 1590 |
| Sted | Odawaraborgen, Sagami-provinsen i Japan35°15'2,99"N 139°9'13,00"Ø |
| Resultat | Beleiringen var suksessfull; seier til Toyotomi-klanen |

 |
| Stridende parter |
| Toyotomi Hideyoshi Toyotomi Hideyoshis styrker | Hōjō Ujimasa Den senere Hōjō klanens styrker |
| Kommandanter og ledere |
| Toyotomi Hideyoshi Toyotomi Hideyoshi  Tokugawa Ieyasu Tokugawa Ieyasu | Hōjō Ujimasa Hōjō Ujimasa |
| Styrker |
| ~200 000-216 000 | ~50 000-80 000 |
| Tap |
| Ukjent | Ukjent |

**Den tredje beleiringen av Odawara** (japansk: 小田原征伐; *Odawara seibatsu*) var en beleiring i Japani 1590, og den viktigste kamphandlingen i Toyotomi Hideyoshis felttog for å fjerne Hôjô-klanen som en trussel mot makten hans. I månedene før slaget undergikk borgen forhastede, men store forbedringer, ettersom Hideyoshis intensjoner ble klare. Dermed ble det ikke mye faktisk slåssing under beleiringen, til tross for Hideyoshis klart overlegne hær.

Samuraihæren som omringet borgen var underholdt av alt fra konkubiner, prostituerte og musikanter til akrobater, ildetere og gjøglere. Til tross for forsvarernes mindre styrker, avskrekket de Hideyoshi fra å angripe. Derfor ble det få trefninger under beleiringen, og Hideyoshis styrker besluttet å sulte ut Hôjô-styrkene. 

Hôjô-klanen ga seg etter tre måneders beleiring, da det begynte å bli smått med forsyninger i borgen. Hôjô-klanens områder ble gitt til Tokugawa Ieyasu, da en av Hideyoshis viktigste generaler. Dette ble et vendepunkt for Tokugawas vei til shōgun-stillingen. 

I tillegg til å ta Odawara-borgen, beseiret Hideyoshi også Hôjô-klanen i deres stillinger i Hachiōji, Yorī og Shizuoka, og nær den sørvestlige delen av Kantō-regionen

Litteratur
----------

* Sansom, George (1961). *A History of Japan: 1334–1615*. Stanford: Stanford University Press.
* Turnbull, Stephen (1998). *The Samurai Sourcebook*. London: Cassell & Co.
* Takayama, Kiyotaka (1893). *Chiba-ki* (千葉記). Tokyo: Keizai Zasshisha.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NDL
 |
*«Urbanus» og «Urban» har flere betydninger; se pekersiden Urban*
Urban I er skytshelgen for vindruene som har blomstringstid som sammenfaller med Urbanus. Foto: Véronique Pagnier (2011) 
**Urbanus** eller **Urbanusdagen** er en merkedag og en tidligere kirkelig høytidsdag som i katolsk tid ble feiret 25. mai til minne om pave Urban I.

På primstaven er dagen merket med ei møkkagreip eller ei bispelue og i Ullensaker, på Solør, på Valdres, på Stonglandet og i flere Telemarks- og Rogalandsbygder ble dagen regnet som den rette dagen å så på. I Volda var dette den siste sådagen. På Stonglandet heter dagen *sådagen* og i Salten *gaukmesse* da dette var dagen man skulle få høre gjøken.

I Hallingdal ble det sagt at hvis det var godt vær på Urbanus ville det bli mye og godt korn mens i Vestre Slidre mente man at en varm dag ga en god sommer. I Vest-Agder ville vind denne dagen gi tomme nøtter.

Fra gammelt av hadde man følgende rim på Stonglandet om *sådagen*:  

«*Får ein bruke sådagen*  

*treng ein ikkje pinvår-klagen.*»

Kirka har følgende vers:  

«*St. Urban vil oss sommeren sende*  

*St. Semphorian (22.8) er han ende*.»

I Sør-Europa faller Urbanus sammen med blomstringstiden for vindruene, noe som trolig er årsaken til at Urban I har blitt vindruenes skytshelgen.

Kilder
------

* Brynjulf Alver, *Dag og merke: folkeleg tidsrekning og merketradisjon*. Universitetsforlaget, Bergen 1981. ISBN 8200054527. Sidene 90 og 140.
* Randi Eikrem, *Primstaven: tradisjonar og merkedagar*. R. Ekrem, Ålesund 1992. ISBN 8299269105. Side 82.
* Birgit Karlstad, *Primstaven: våren: mars-april-mai: en annerledes lesebok*. Solum Forlag, Oslo 1998. ISBN 8256011173. Side 140.
**Thráin II** var en dverg fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Thráin var far av Thorin Eikenskjold, og han var sønn av Thrór som var konge i eksil over Durins folk. Han ble arving til det tapte *kongeriket under fjellet* (Erebor), og konge over Durins folk da hans far ble drep i Moria. Thráin II var en direkte etterkommer av Durin den Udødelige.

Thráin flyktet med en liten gruppe av dverger da dragen Smaug slo seg ned på Erebor, Ensomfjellet, og overtok kongeriket. Sammen med de andre overlevende og sin sønn, flyktet han til Ered Luin, hvor det ennå levde dverger i de gamle minene. Thráin tok med seg et kart som viste hvor det var en hemmelig inngang til Erebor.

Uansett, ettersom Thráin ble eldre ønsket han å kreve tilbake arven sin. Han dro ut mot Rhovanion, men ble fanget av Sauron, som på den tid holdt til sør i Myrkskog, og ble plassert i Dol Guldurs fangehull. Sauron tok fra ham den siste av *dverge ringene* og han ble forlatt i fangehullet for å dø.

Gandalv Grå kom over ham på et hemmelig oppdrag i Dol Guldur, og Thráin gav ham kartet mot et løfte om at Gandalv skulle gi det videre til Thráins sønn, men på den tiden hadde han glemt navnet på sønnen sin, så Gandalv trodde ikke at han kom til å få muligheten til å holde løftet sitt. Så døde Thráin. 

Mye senere møtte Gandalv Thorin i nærheten av Bri, og skjønte at den dvergen var som han hadde møtt i Dol Guldur. Han lovet å hjelpe Thorin i hans forsøk på å vinne tilbake Erebor på mange måter, den mest merkverdige var ved å invitere en hobbit ved navn Bilbo Lommelun med for å fylle rollen som innbrudstyv. 

Navnet Thráin har Tolkien henta fra det norrøne diktet Voluspå, hvor Durin lister opp navn på dvergene som ble skapt av Ymes kropp.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Thrór** | **Konge i eksil av Durins folk**(2790–2850 T.T.) | Etterfølger:**Thorin Eikenskjold** |

Portal: Litteratur
***Afronemoura amatolae*** er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.

Utseende
--------

Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.

Levevis
-------

Artene kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Orden **Steinfluer (Plecoptera)**
	+ Underorden Arctoperlaria
		- Gruppe Euholognatha
			* Overfamilie Nemouroidea
				+ Familie Notonemouridae Ricker, 1950
					- Slekten *Afronemoura* Illies, 1981 – 3 arter, Afrika
						* Afronemoura amatolae Balinsky, 1956
						* Afronemoura spinulata Balinsky, 1967
						* Afronemoura stuckenbergi Picker & Stevens, 1999

Kilder
------

* Australian Faunal Directory: Notonemouridae

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Afronemoura amatolae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Afronemoura amatolae* hos NCBI Rediger på Wikidata
* The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
* CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) Arkivert 27. oktober 2017 hos Wayback Machine. (engelskspråklig)
* Norsk Entomologisk forening
Teknisk søk
Hundesøk i Van 2011
Montana Hotel i Port-au-Prince, Haiti 2010
**Urban søk og redning** (engelsk: *urban search and rescue*, **USAR**) innebærer å lokalisere og redde mennesker ut av raserte bygninger, broer, tunneler eller andre urbane eller industrielle konstruksjoner. 

Det kan gjelde sammenraste bygninger, tunneler som raser inn, gruveras, damras eller jordskred som drar med seg hus og veier. Slike ras og kollapser kan være forårsaket av eksempelvis naturkatastrofer, ekstremt vær, feilkonstruksjoner, ulykker, terrorangrep eller krig.

En global standardisering av hvordan man arbeider med urban søk og redning står FNs International Search and Rescue Advisory Group (INSARAG) for.

Sverige
-------

I Sverige har den kommunale redningstjenesten ansvaret for urban søk og redning. Men det finnes også en nasjonal forsterkningsressurs, *Nationell urban sök och räddning* (NUSAR), underlagt Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) for å anvendes av redningstjenesten ved store komplekse redningsinnsatser.

Norge
-----

I Norge har brannvesenet på Nedre Romerike, i Oslo, Bergen, Trondheim og Ålesund egne USAR-grupper. Flere av disse og en USAR-gruppe fra Sverige deltok i redningsaksjonen etter kvikkleireskredet i Gjerdrum 30. desember 2020.

Norske Redningshunder (NRH) utdanner og godkjenner USAR-hunder.

USA
---

I USA har myndighetene organisert redningsarbeid av denne typen gjennom The National Urban Search and Rescue Response System, som er underlagt FEMA Urban Search & Rescue System.

Referanser
----------

1. ↑  «INSARAG – Preparedness Response» **(engelsk)**. Besøkt 13. august 2022.
2. ↑  «Förstärkningsresurser». *msb.se* **(svensk)**. 19. mars 2019. Besøkt 20. september 2020.
3. ↑  MSB. «Så arbetar Sveriges specialstyrka inom sök och räddning». *www.krisinformation.se* **(svensk)**. Besøkt 13. august 2022.  Mangler `|etternavn1=` i Authors list (hjelp)
4. ↑  «Ras & skred - säker och effektiv räddningsinsats : seminarium den 25 oktober 2012, dokumentation av föreläsningar och metodik». *www.msb.se* **(svensk)**. Besøkt 13. august 2022.
5. ↑  MSB (1996). «Förstudie om räddning vid byggnadsras» (PDF). *PDF*.
6. ↑  «Sök och räddning». *www.msb.se* **(svensk)**. Besøkt 13. august 2022.
7. ↑  «Åtgärdskalender vid ras, skred och slamströmmar». *www.msb.se* **(svensk)**. Besøkt 13. august 2022.
8. 1 2  Fauske, Roy Raasholm (3. januar 2021). «Noreg har ikkje mange som kan gjere denne jobben». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 13. august 2022.
9. ↑  Nyheter, S. V. T.; Grill, Martin (30. desember 2020). «Räddningstjänsten i Göteborg skickar personal till Norge». *SVT Nyheter* **(svensk)**. Besøkt 13. august 2022.
10. ↑  «Velkommen til Norske Redningshunder». *Norske Redningshunder* **(engelsk)**. Besøkt 13. august 2022.
11. ↑  «About Us». *www.disasterengineer.org*. Besøkt 13. august 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Urban search and rescue – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Freden i Füssen** eller **Füssen-traktaten** (tysk: *Frieden von Füssen*) var en fredsavtale som ble signert i Füssen i Bayern mellom Kurfyrstedømmet Bayern og Habsburgske Østerrike. Avtalen ble signert den 22. april 1745 hvorpå Bayern gav seg i den østerrikske arvefølgekrigen, hvor de hadde vært i en allianse med Frankrike.

Bakgrunn
--------

Etter erobringen av Praha av bayerske og franske tropper den 26. november 1741, erklærte kurfyrste Karl Albert av Bayern seg konge av Böhmen. Karl Albert ble valgt til keiser Karl VII av Det tysk-romerske rike den 24. januar 1742 og ble kronet den 12. februar samme år. 

Samme dag som kroningen i Frankfurt am Main okkuperte østerrikske tropper Bayern mens ungarske husarer plyndret München. Med fransk støtte kjempet Bayern mot Østerrike i tre år, men klarte til slutt ikke å drive østerrikerne ut. Da Karl VII døde i München den 20. januar 1745 signerte Maximilian III Josef av Bayern, som var hans etterfølger som kurfyrste av Bayern, en foreløpig fredsavtale med Østerrike. Men et mektig krigsparti ledet av Ignaz von Törring og støttet av Frankrike ønsket han å holde frem med krigen. Etter et avgjørende nederlag i slaget ved Pfaffenhofen den 15. april, valgte Maximilian Josef å signere en ny avtale.

Fredsavtalen
------------

Den formelle fredsavtalen som ble signert i Füssen bestod av sytten punkter, to delpunkter og en hemmelig klausul. Maximilian gjorde slutt både på farens krav på Böhmen og keiserkronen, og anerkjente den pragmatiske sanksjonen. Østerrike gjorde ikke krav på reparasjoner og anerkjente valget av Karl VII som tysk-romersk keiser. Maximilian III lovet å støtte keiserkandidaturet til Frans I, som var ektemannen til Maria Teresia av Østerrike. Han måtte også sørge for å påvirke de stemmeberettigede under valget. Avtalen ble signert av Joseph Fürst zu Fürstenberg for Bayern og Rudolf Graf von Colloredo for Østerrike.

Litteratur
----------

* Pleticha, Heinrich (red.) (1993): *Deutsche Geschichte – Aufklärung und Ende des Deutschen Reiches*, bind 8, Bertelsmann, Gütersloh; ISBN 3570037622.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ballblombukk** (***Brachyta interrogationis***) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den har en østlig utbredelse i Norge.

Utseende
--------

En middelsstor (9–19 mm) og bred trebukk. Dekkvingene, som er okergule, har en mer eller mindre spørsmålstegn-formet, svart tegning. Antennene er svarte og rundt halve kroppslengden. Hodet er fremstrakt, fasettøynene rundt utstående. Pronotum er svart, ganske sterkt hvelvet, med en knøl midt på hver sidekant og ganske lange, lyse hår. Dekkvingene er brede, med markerte skuldre, bak disse ganske tverrbrede før de rundes av i den bakre fjerdedelen. De er okergule med svarte tegninger som gjerne omfatter en bred flekk ved roten, en lengdeflekk på sidene i fremre halvdel, en stor, buet flekk som går ut til sidekanten bak og en rund flekk nær spissen- de to sistnevnte danner noe som kan ligne et spørsmålstegn. Beina er svarte og middels lange. Larven er opptil 2,5 centimeter lang og svært tettbygd. Hodet og thorax er tydelig hårete, og den har en kort tagg på det bakerste ryggleddet.

Levevis
-------

I motsetning til de fleste andre trebukker utvikler larvene seg på urter. I Norden er den viktigste næringsplanten trolig skogstorkenebb (*Geranium sylvaticum*), der larven utvikler seg på røttene. Larveutviklingen tar ett eller to år. De voksne billene finnes i juni- juli, og kan lokalt være tallrike på blomster.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Nord- og Mellom-Europa og videre østover til Korea og Japan. I Norge finnes den i indre strøk på Østlandet, Trøndelag og Nord-Norge.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae – 130 arter i Europa
						* Stammen Rhagiini
							+ ballblombukk, *Brachyta interrogationis* (Linnaeus, 1758)

Kilder
------

* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
* Norges biller – *Brachyta interrogationis*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Brachyta interrogationis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Brachyta interrogationis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Brachyta interrogationis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Brachyta interrogationis* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Brachyta interrogationis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Brachyta interrogationis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Brachyta interrogationis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Brachyta interrogationis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Freden i Haag** eller **Haag-traktaten** ble signert den 17. februar 1720. Avtalen endte kvadrupelalliansekrigen, en konflikt som oppstod mellom kong Filip V av Spania og en allianse av Storbritannia, Frankrike, Østerrike og De forente Nederlandene

Filip ble bekreftet som konge av Spania med freden i Utrecht i 1713, som gjorde slutt på den spanske arvefølgekrigen. Men i avtalen mistet Spania områdene sine i Italia og Nederlandene. Filip, som ønsket å vinne tilbake de tidligere områdene i Italia, invaderte Sicilia i 1718, som hadde blitt avstått til hertughuset Savoie. Som svar ble kvadrupelalliansen dannet og Spania ble slått.

I freden i Haag gikk Filip med på å avstå de italienske kravene sine, men fikk forsikring fra Østerrike om at sønnen hans Karl skulle ta over hertugeksempelet Parma om Farnese-linjen døde ut. Dette skjedde i 1731, men Filip brøt avtalen under den polske arvefølgekrigen, da spanske styrker invaderte Sicilia.

I en annen del av freden i Haag gikk hertug Victor Amadeus II av Savoie med på å bytte Sicilia med øya Sardinia med Østerrike. Etter dette ble han kjent som konge av Sardinia.

Eksterne lenker
---------------

* Spania under Bourbon-dynastiet: 1714-1759