recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ordenskjedet for *Vytautas den stores orden*.
**Vytautas den stores orden** (litauisk: *Vytauto Didžiojo ordinas*) er en litauisk orden. Den er Litauens fornemste utmerkelse. *Vytautas den stores orden* ble innstiftet i 1930 i anledning 500-årsjubileet for storfyrst Vytautas den stores død. Etter å ha lagt nede i tiden Litauen var innlemmet i Sovjetunionen ble ordenen gjenopprettet 12. september 1991. Ordenen kan tildeles både litauere og utlendinger. Litauens president er ordenens stormester. *Vytautas den stores orden* rangerer foran Litauens tre øvrige ordener, *Vytiskorsets orden*, *Storfyrst Gediminas av Litauens orden* og *Litauens fortjenstorden* .

Inndeling
---------

*Vytautas den stores orden* er inndelt i fem grader:

* Storkors
* Storkommandør
* Kommandør
* Offiser
* Ridder

Insignier
---------

Ordenstegn for 1. klasse av *Vytautas den stores orden*.
Ordenstegnet for *Vytautas den stores orden* består av et hvitemaljert pilkors som i midten har et våpenskjold med en historisk versjon av Litauens riksvåpen. Baksiden bærer bokstaven V sammen med årstallene 1430 og 1930. Ordensstjernen er i sølv eller gull og består av ni stråler. Den bærer pilorset med våpenskjoldet i midten av en medaljong i blå eller rød emalje. Medaljongen bærer en åpen storfyrstekrone på toppen. Ordenskjedet er utformet med lett bestående av dobbeltkors og bokstaven V i stilisert form. Ordenstegnet er opphengt i kjedet i en storfyrstekrone festet til et ledd som bærer et våpenskjold med fire heraldiske merker for områder som en gang tilhørte storfyrstedømmet Litauen: En bjørn for Smolensk, en rytter som i Litauens riksvåpen, en kriger for Trakai og et kors for Lutsk. Ordensbåndet er hvitt med oransje striper. 

Ordenstegnene er utformet av kunstneren Jonas Burba.

Tildeling
---------

*Vytautas den stores orden* kan tildeles litauiske, såvel som utenlandske borgere for utmerkede fortjenester av Litauen eller menneskeheten. Ordenens øverste grad tildeles fremmede lands statsoverhoder og kongelige. De første som ble tildelt *Vytautas den stores orden* var kong Carl XVI Gustav og dronning Silvia i forbindelse med at Litauens president var på statsbesøk i Sverige.

Norske innehavere
-----------------

Kong Harald og dronning Sonja er begge storkors av Vytautas den stores orden. De ble tildelt ordenen i forbindelse med norsk statsbesøk til Litauen i 1998.

Kilder
------

* (en) «Lithuania» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1319–1323.

Eksterne lenker
---------------

* Order of Vytautas the Great Arkivert 25. januar 2009 hos Wayback Machine. Administration of the Office of the President.
* Apdovanotų asmenų duomenų bazė Arkivert 16. september 2009 hos Wayback Machine. søkbar database over ordensinnehavere
Overvokste graver på den jødiske gravlunden
Grav for Moritz Manheimer
Æresgrav for maleren Max Liebermann
**Jüdischer Friedhof Schönhauser Allee** er en jødisk gravlund i Berlin. Den ligger i Prenzlauer Berg, og ble anlagt i 1827 etter planer av Friedrich Wilhelm Langerhans ved Pankower Chaussee, nåværende Schönhauser Allee 23–25, som Berlins andre jødiske gravlund.

Historie
--------

Ved slutten av 1700-tallet meldte behovet seg for en ny gravlund. *Allgemeines Landrecht für die preußischen Staaten* bestemte at det ikke lenger skulle gravlegges mennesker i bebodde områder i byene. Berlins eldre jødiske gravlund, Jüdischer Friedhof Berlin-Mitte, hadde opprinnelig ligget utenfor bymuren, men byens vekst hadde ført til at gravlunden senere kom til å ligge inne i byen. Gravlunden, med 6000 m² og 3000 graver, var dessuten blitt for liten.

Den jødiske menigheten fikk i 1828 kjøpe et område på 5 hektar foran Schönhauser Tor av godseieren Wilhelm Gotthold Büttner. Den nye gravlunden kunne innvies i 1829.

Gravlunden består av ca. 22 800 enkeltgraver og 750 familiegraver. En rekke kjente personer, som maleren Max Liebermann, forleggeren Leopold Ullstein, politikeren Eduard Lasker, komponisten Giacomo Meyerbeer og filantropen James Simon er begravet på gravlunden.

Gravlunden var fullt belagt i 1880 og det har siden ikke vært mulig å få nye graver der. Det ble likevel foretatt begravelser i familiegravene frem til 1970-tallet.

Nazistenes ødeleggelser og ikke minst krigshandlingene under annen verdenskrig førte til større ødeleggelser. I 1990 ble det innledet omfattende restaureringsarbeider. Ettersom det ikke var mulig å finne opprinnelig plassering for alle gravstenene, ble det oppført et lapidarium for å gi disse gravstenene en verdig plassering. Lapidariet ble ferdigstilt i 2005.

Referanser
----------

1. ↑  Anzahl der Bestattungen auf berlin.de

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jüdischer Friedhof Schönhauser Allee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Jüdischer Friedhof Schönhauser Allee – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
*Cotopaxi* av Frederic Edwin Church, 1862.
**Cotopaxi** er en aktiv stratovulkan i Ecuador, og er med sine 5897 meter over havet landets nest høyeste fjell. 

Cotopaxi ligger omkring 75 km sør for Quito og kan ses fra byen. Den tilhører en del av en kjede av vulkaner rundt Stillehavet kalt Ildringen i Stillehavet. Cotopaxi er en av de høyeste aktive vulkaner i verden. Påstander om at Cotopaxi er den høyeste aktive vulkan i verden er feil. Vulkanen Llullaillaco er betydelig høyere og er definitivt i en mer aktiv fase; den hadde utbrudd så sent som 1877. Cotopaxi har en av verdens få isbreer som ligger ved ekvator, som starter ved rundt 5000 meter over havet.

Vulkanen hadde noen ganske kraftige utbrudd på 1700- og 1800-tallet. Det siste virkelige utbruddet var i 1904. Mindre vulkansk aktivitet fant sted på 1940- og 1970-tallet. Det har vært mer enn 50 utbrudd på Cotopaxi siden 1738. Mange daler rundt vulkanen er dannet ved kraftige gjørmestrømmer og  pyroklastiske strømmer. Dette utgjør en høy risiko for den lokale befolkningen, for deres bosetninger ligger i desse dalene. Under krigen mellom inkaene og spanjolene i 1534, fikk vulkanen utbrudd og satte en slutt på bekjempelsene da soldatene fra begge sider flyktet fra slagmarken. Cotopaxis voldsomste utbrudd i historisk tid skjedde i årene 1744, 1768 og 1877.

Toppen ble besteget første gang av Wilhelm Reiss og A. M. Escobar i 1872.

Referanser
----------

1. 1 2  Peakbagger.com
2. ↑  Smithsonian Institution

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cotopaxi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Cotopaxi (Ecuador) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Alexandre Beresnikoff** (født 1908 i Novorossijsk i Russland, død 22. april 1996), også kjent under dekknavnet Corvisart, var en fransk offiser, kjent for sin innsats under andre verdenskrig. Han deltok i kampene i Norge i 1940 og ble dekorert med tildelt Krigskorset med sverd.

Liv og virke
------------

### Andre verdenskrig

Beresnikoff var utdannet jurist og ble i 1939 mobilisert som løytnant. Sent i april 1940 ble han sendt med det fransk-polske ekspedisjonskorps til Norge. Han utmerket seg i kamp mot tyske invasjonsstyrker i Nord-Norge i mai–juni 1940 og ble for dette tildelt Krigskorset med sverd, Norges fremste utmerkelse. Etter evakueringen av de allierte styrkene fra Norge i juni 1940, kom Beresnikoff til Storbritannia, der han ble med i general de Gaulles frie franske styrker. Han tjenestegjorde i generalstaben under André Dewavrin og var blant de første etterretningsagentene De frie franske styrker sendte til det okkuperte Frankrike.

Referanser
----------

1. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 41. Etternavnet oppgis her til Beresnikov.
2. ↑  Historique de l'action du B.C.R.A. par le colonel Passy Arkivert 6. juli 2010 hos Wayback Machine. France-Libre.net.

Portal: Andre verdenskrig
***Tangled Lives*** er en amerikansk stumfilm fra 1910.

Handlingsreferat
----------------

Problemer blir oppdaget med kontoene til John Hill, en ung kasserer ved en bank. Men bankens president går med på å gi John tre dagers tid for å bøte på problemene. John betror seg snart til sin unge kone, May, og forteller henne at han sikkert kommer til å finne pengene ett eller annet sted, før han forlater hjemmet deres. Under hans fravær intervjuer Hastings, en ung reporter, May angående ektemannens rapporterte mangler. Han lykkes snart med å skaffe en slags tilståelse fra henne om at alle ryktene rundt saken er sanne.

Men samtidig som han holder på med dette, blir Hastings veldig interessert i den modne unge kvinnen. Reporteren blir så lei seg for hennes ulykkelighet, at han bestemmer seg for å undertrykke historien i avisen for hennes skyld. Ektemannen bestemmer seg, etter å ha unnlatt å skaffe pengene, at han vil late som han har begått selvmord. Dermed håper han å unndra seg arrestasjon. Han legger igjen klærne sin, med en melding som forteller om det tiltenkte selvmordet, ved en brygge i vannkanten.

Dette blir snart oppdaget av den unge reporteren, som påtar seg å bringe nyhetene om ektemannens tilsynelatende dødsfall til Johns enke. Fem år senere har den unge reporteren vunnet May som sin brud. Men på selve bryllupsdagen deres blir John, som nå har blitt en landstryker, tiltrukket av huset hvor bryllupsseremonien deres skal finne sted. Han sniker seg inn i huset gjennom et vindu i kjelleren og går opp til rommet hvor alle gavene deres liggr. Men uten å bli lagt merke til, blir John vitne til en kjærlighetsscene mellom den unge reporteren og hans egen kone.

Forbløffet over denne åpenbaringen, innser John snart at det ville vært mye bedre dersom han holder seg av veien for det lykkelige unge paret. Men han oppdager snart at det umulig å rømme ut på den samme måten han kom inn i huset på. Deretter forsøker John å forlate huset gjennom et vindu i den andre etasjen, men han faller ned og dør snart av skadene han pådrar seg. Der oppdager Hastings, den unge reporteren, ham kort tid senere. Men Hastings ønsker fremdeles å se May som en lykkelig brud til alteret, lykkelig uvitende om denne tragedien hun har figurert i.

Referanser
----------

1. ↑  TANGLED LIVES

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tangled Lives* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Anthea Dorine Stewart** (født 20. november 1944 Blantyre i Malawi) er en zimbabwisk landhockeyspiller som deltok i De olympiske leker i 1980 i Moskva.

Stewart ble olympisk mester i landhockey under Sommer-OL i 1980 i Moskva. Hun var med på det zimbabwiske damelaget som vant landhockeyturneringen foran Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. På grunn av at mange land boikottet lekene i Moskva var Zimbabwe et av lagene som fikk erstatte de fem opprinnelige som ikke stilte i turneringen. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Zimbabwe vant tre kamper og spilte to uavgjort, og med åtte poeng toppet de tabellen foran Tsjekkoslovakia med sju. Stewart spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Gull **Gull** i landhockey, damer Zimbabwes flagg Zimbabwe

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia, Olympedia utøver-ID 20461, besøkt 14. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anthea Stewart – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anthea Stewart – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Anthea Stewart – FIH Rediger på Wikidata
Seiji Ozawa Hall i Tanglewood
Musikkhallen i Tanglewood
**Tanglewood** er et øve-, seminar- og konsertsted i Berkshire County i det vestlige av delstaten Massachusetts i USA. Det ligger mellom byene Lenox og Stockbridge. Siden 1937 har det årlig vært arrangert et sommerseminar og -festival her, og dette ble startet av den mangeårlige lederen av Boston Symphony Orchestra, Sergej Kussewitzkij, etter at det førte utendørskonserten ble avholdt her sommeren før. Stedet regnes som Boston Symphony Orchestras sommerresidens.

Sommerfestivalen i Tanglewood er en av de mest kjente i USA og på repertoaret finner en musikk innen både klassisk, jazz og populærmusikk. I tillegg gir Tanglewood også anledning til talentfulle ungdommer til å utvikle seg musikalsk gjennom sommerseminarene ved Boston University Tanglewood Institute (BUTI) og Tanglewood Music Center for amatørmusikere.

Tidlig i virksomheten var størrelser som Aaron Copland (som ledet komposisjonsavdelingen i årene 1940-1965), Paul Hindemith og Olivier Messiaen med som instruktører. Koussevitzkij underviste i dirigering, og blant studentene var Leonard Bernstein og Lukas Foss. Bernstein dirigerte sin første komposisjon ved Tanglewood i 1942 («Sonate for klarinett og piano»), og hans siste offentlige opptreden var også ved Tanglewood, da han den 19. august 1990 dirigerte Boston Symphony Orchestra i Benjamin Brittens *Four Sea Interludes* og Ludwig van Beethovens *Symfoni nr. 7 i A-dur*.

Andre kjente studenter ved Tanglewood har vært Luciano Berio og Alan Hovhaness. Bjarte Engeset ble invitert til Tanglewood i 1991.

Tanglewood har navn etter den amerikanske forfatteren Nathaniel Hawthorne som i mars 1850 leide et lite hus i Lenox som han kalte *Tanglewood Cottage*. Mens han bodde her, skrev han verket *Tanglewood Tales*, utgitt i 1853, og var en omskrivning av en rekke greske mytologiske historier for ungdom.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tanglewood – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tanglewood Sommerfestival Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Må ikke forveksles med Barnepike.
En **praktikant** (via tysk *Praktikant*, fra middelalderlatin *practicans*, genitiv *practicantis*) er en person som får innføring i den praktiske utøvelse av et yrke.

Rammer for praktikanter
-----------------------

Praktikanter som undervisningsform er en slags motsetning eller alternativ til umiddelbare oppfattelser av undervisning i klasseværelset. Det viktigste kjennetegn for praktikantutdannelse er at den foregår på en arbeidsplass. Undervisningsinstitusjonen er sekundært for utdannelsen.

Praktikanter på mikroplan
-------------------------

Praktikant som arbeid omfatter til forskjell fra teoretisk arbeid, at det er en handletvang, noe må gjøres her og nå. Det er ikke kun i analytisk henseende, det kreves også for eksempel av en lærerstudent at vedkommende reagerer på barn på en viss måte. Det aksepteres for eksempel ikke at en studerende kun er observatør og studerer praksis – vedkommende skal *utføre* praksis.

Mennesker som læremestre
------------------------

Å være praktikant innebærer å lære via andre mennesker. Studenter lærer primært via kroppen og sekundært via bevisstheten, og den viden formidles fra såvel offisielle som uoffisielle læremestre samt måten arbeidet er organisert på. Viden fra læremestrene formidles gjennom (kroppslige) instrukser og attituder (både verbale og nonverbale).

Se også
-------

* Trainee
* Lærling

Referanser
----------

1. ↑  (no) Praktikant i *Det Norske Akademis ordbok*
2. ↑  (no) Praktikant i Store norske leksikon

Kilder
------

Larsen, Kristian (1999): *Praktikuddannelse, kendte og miskendte sider*, Institut for Filosofi, pædagogik og retorik. Det Humanistiske fakulet, Københavns Universitet.

Nielsen, Klaus og Steinar Kvale (red)(1999): *Mesterlære. Læring som social praksis*, Hans Reitels forlag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
***Norsk salmeleksikon*** er et leksikon for salmer som har vært i norske salmebøker fra middelalderens Missale Nidarosiense til 1900-tallets Landstads reviderte salmebok og Nynorsk Salmebok. Det er basert på hymnologen Paul Emil Rynning sitt arbeid og utgitt posthumt på Det Norske Samlaget i 1967.

Bakgrunn
--------

På bakgrunn av Paul Emil Rynnings omfattende studier av salmer i bruk i Norge er alle åndelige sangbokutgivelser fra tiden før 1800 tatt med i leksikonet. I tiden etter 1800 er bare salmebøker, salmebokutkast og salmeboktillegg tatt med. Kristelige sangbøker til bruk på bedehus og i kristelige organisasjoner eller private utgivelser av sanger eller salmer er ikke tatt med.

Etter at professorene Einar Molland, Francis Bull og Sigmund Mowinckel i et brev til styret for Det Norske Videnskaps-Akademi i 1957 anbefalte at Rynnings verk burde trykkes, måtte det gjøres et omfattende arbeid for å tilrettelegge for publisering. Dette ble gjort av fakultetsbibliotekar Kaare Haukaas, hymnolog Lars Aanestad og Christian Rynning.

Innhold
-------

I tillegg til å gi en oversikt over salmer til kirkebruk i Norge har leksikonet en oversikt over innledninger på andre språk, en oversikt over forfattere og oversettere, en omfattende bibliografi og en oversikt over 23 salmebøker til kirkebruk i Norge.

### Salmar til kyrkjebruk i Noreg

Hoveddelen av leksikonet er på om lag 300 sider. Den gir informasjon om 4028 salmer som har vært brukt i Den norske kirke.

### Salmediktarar, umsetjarar og vølarar

Leksikonet har 28 sider med kortfattede opplysninger om salmediktere og oversettere. For alle disse er det også oppgitt hvilke salmer de har skrevet eller oversatt. Dette gjøres med nummerhenvisning til salmene i leksikonets hoveddel.

### Bibliografi

Bibliografien er delt inn i «Hymnologisk litteratur», «Millomaldermanuskript» og «Prenta og handskrivne samlingar». Den siste delen er på 60 sider og delt inn etter årstal mellom 1496 og 1927.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk salmeleksikon hos nb.no
Fjodor Raskolnikov
**Fjodor Fjodorovitsj Raskolnikov** (russisk: Фёдор Фёдорович Раскольников; egentlig **Fjodor F. Iljin**, Фёдор Ф. Ильин; født 9. februar 1892 i St. Petersburg, død 12. september 1939 i Nice i Frankrike) var en sovjetisk kommunistisk partifunksjonær, flåtekommandør og diplomat.

Det formodes at inspirasjonen til psevdonymet *Raskolnikov* var forfatteren Fjodor Dostojevskijs roman *Forbrytelse og straff*,[] der hovedpersonen bærer dette navn.

Raskolnikov sluttet seg til bolsjevikene i 1910. Under julidagene 1917 var han anfører for matrosene i Kronstadt. I 1920-årene stod han en kort tid opposisjonen mot stalinismen nær.[] Senere overtok han ambassadørpostene i Afghanistan, Estland og Danmark og fra 1934 i Bulgaria. I 1938 ble han tilbakekalt fra Bulgaria, men vegret seg mot å vende tilbake til Sovjetunionen. I 1939 døde han i Nice, etter at han hadde offentliggjort et åpent brev til Stalin. Det formodes at han ble myrdet av en NKVD-agent.[]

Den 10. juli 1963 ble han posthumt rehabilitert.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Fyodor Raskolnikov, SNAC Ark-ID w6bc4vjr, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Raskolnikov i Marxists Internet Archive

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
Automatisk ATU for radioamatør-stasjon. Innsiden av en antennetuner, sett ovenfra.
Et grått frontpanel av en antennetuner med brytere, instrumenter og reguleringshjul og et delvis synlig innmat.
Instrument for SWR måling med kryssende visere på en antennetuner.
En **antennetuner** eller ATU, (antenna tuning unit) er en enhet som kan kobles mellom en radiosender og/eller radiomottaker og matekabelen, eller mellom matekabelen og antennen, for å bedre overføring av antennesignalet eller sendersignalet mellom radio, matekabel og antenne. Det er viktig at alle tre enheter er tilpasset den samme impedansen siden feil impedanse skaper stående bølger og gir effekttap i overføringen.

En kommunikasjonsradio og en matekabel har vanligvis en fast impedans som gjelder et stort spekter av frekvenser, mens antenner har en bestemt mateimpedans ved resonansfrekvensen og helt andre impedanser ved andre frekvenser. En antennetuner kan omdanne impedansen slik at kommunikasjonsradioen "opplever" at impedansen er riktig for et større frekvensspekter, slik at samme antenne kan benyttes for forskjellige frekvensbånd. Siden komponentene som brukes ved slik tilpasning i en antennetuner aldri vil være helt ideelle, vil de avgi noe av radioeffekten som varme. Dermed går vanligvis noe effekt tapt sammenlignet med en antenne som ikke har behov for antennetuner (en såkalt resonant antenne). Dersom antennetuneren er koblet mellom radioen og matekabelen, vil man i tillegg få et ekstra tap i matekabelen som følge av refleksjoner og stående bølger. Dette kan unngås ved å plassere antennetuneren i antennens matepunkt mellom matekabelen og antennen. Antennetunere kan være innebygget i radiostasjoner, eller i antenneforsterkere.

Bredbånds-effektforsterkere
---------------------------

For anlegg som krever et bredt frekvensbånd, som lineære effektforsterkere for frekvenser mellom 1 og 30 MHz, kan det benyttes tunere med transformatorviklinger rundt ferritkjerner, som ofte ikke trenger ny justering ved frekvensskifte. Slike tunere kan tilpasse en antenne til en matekabel, har små muligheter for fininnstilling og kan utvide frekvensspekteret for en vanlig automatisk antennetuner med smalere båndbredde.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Norsk psykomotorisk fysioterapi** er en behandlingsterapi som ble utarbeidet fra slutten av 1940-årene av psykiater Trygve Braatøy og fysioterapeut Aadel Bülow-Hansen.

Metode
------

Metoden omfatter både en forståelsesform og en metodisk tilnærming. Utgangspunktet er en forståelse av kroppen som en funksjonell og samspillende enhet. Både undersøkelse og behandling omfatter hele kroppen, uansett pasientens symptomer og plager. Lokale problem ses i sammenheng med kroppen som helhet, og endringer ett sted i kroppen forventes å sette igang ringvirkninger i andre kroppsdeler. Omstilling av respirasjon står sentralt i behandlingen, og da helst gjennom indirekte respirasjonspåvirkning; dvs gjennom påvirkning av kroppsholdning og bevegelser. En spiller bevisst på gjensidigheten mellom disse kroppsfunksjonene og det nære forholdet mellom disse og muskulære spenninger, autonome funksjoner og emosjoner.

Fysioterapeuten arbeider med massasje, spesifikke kroppsbevegelser og noe samtale. Respirasjonsforholdene bestemmer doseringen. Et lite smerteknip i muskulaturen benyttes for å få frem pasientens spenningsmønster ved ubehag. Pasienten lærer å finne frem til adekvate måter å motvirke ubehag og spenninger på i et empatisk, terapeutisk klima. Indikasjonsområdet er først og fremst økte eller reduserte muskelspenninger og myofacial smerte med bakgrunn i ergonomi, belastende bevegelsesvaner og lettere emosjonelle problemer.

Henvisning og mål
-----------------

Legen vurderer pasienten og henviser til behandlingen. Psykomotorikeren undersøker kroppsholdning, respirasjon, bevegelser og muskelkonsistens. Ved betydelige avvik fra normene for ideelle kroppsforhold anbefales annen type fysioterapi. Målet med norsk psykomotorisk fysioterapi er smertefrihet eller reduserte smerter i en stabil og fleksibel kropp hvor pusten har full tilpasningsevne både til fysisk aktivitet og følelser.

Omfang
------

I Norge er det omtrent 360 fysioterapeuter med videreutdanning i norsk psykomotorisk fysioterapi (2008). Fram til 1994 foregikk utdanning i arbeidsformen i regi av Norske Fysioterapeuters Forbund. Fra 1994 ble behandlingsformen integrert i en nyutviklet Videreutdanning i psykiatrisk og psykosomatisk fysioterapi ved Høgskolen i Oslo. Slik utdanning tilbys idag ved HiO og Universitetet i Tromsø. Årlig utdannes tilsammen ca. 20 fysioterapeuter i PMF.

Kilder
------

* Thornquist E, Bunkan BH: *Hva er psykomotorisk fysioterapi?* Universitetsforlaget, Oslo 1986

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Helseinformatikk – Hva er psykomotorisk fysioterapi? Arkivert 18. desember 2010 hos Wayback Machine.
* Tidsskrift for Den norske legeforening - Psykomotorisk fysioterapi, prinsipper og retningslinjer
**Três Marias-demningen** er en meget stor demning i elven São Francisco i det østre Brasil, nordvest i delstaten Minas Gerais. Den demmer opp et av landets største kunstige reservoarer: *Três Marias-reservoaret*. Til demningen er det anlagt et vannkraftverk, som heter ***Bernardo Mascarenhas vannkraftverk***. Installert kapasitet etter utbyggingen i 1961 er 396 MW. Dette er den største demningen i São Francisco-elva, men vannkraftverkets effekt er betydelig mindre enn hos de fem større kraftverkene i elva. Den ligger 276 km fra Belo Horizonte og 438 km fra Brasília.

Demningen er 75 meter høy, og 2 700 meter lang, og hovedhensikten med oppdemmingen var flomregulering, vanntilførsel, og dessuten kraftproduksjon. Reservoarets areal er 1 040 km², og vannvolumet er hele 21 km³ (21 mrd m³) ved full oppdemming.

Referanser
----------

1. ↑   api.mziq.com, besøkt 10. desember 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Forasteiro - «Barragem & Lago de Três Marias».

| * v
* d
* r
Demninger i São Francisco |
| --- |
| Três Marias **·** Sobradinho **·** Luiz Gonzaga **·** Paulo-Afonso **·** Xingó | Brasils flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
*Suryaprajnaptisutra*, et astronomisk verk fra 3. eller 4. århundre f.Kr. forfattet på *jain prakrit* (i devanagari-bokskrift), c. 1500 e.Kr.
**Prakritspråk** (fra *prakrta*) er en benevnelse for de indoiranske språkene som ble brukt som morsmål i det gamle India. Prakritspråkene sto i samme stilling til sanskrit som vulgærlatin gjorde til latin.

Prakritspråkene var folkelige språk brukt til alminnelig tale. De er videreutviklinger av sanskrit eller vedisk, og står som motsetning til sanskrit som vedvarende ble brukt som skriftspråk. Men noee prakriter utviklet også sin egen litteratur.

Den kjenteste prakrit er pali som brukes til Tripitaka og andre buddhistiske skrifter. Det læres og brukes stadig i buddhistiske templer. Pali har gjennom buddhismen hatt innflytelse på andre språk som khmer og thai.

Der er forskjellige oppfatninger om hvilke språk som skal medregnes til prakritene. Noen sier det er alle språk som er utviklet fra sanskrit, andre avgrenser til bestemte (men ikke nødvendigvis sammenfallende) perioder eller etter hvilke religioner de talende tilhørte – og de vil så typisk ikke medregne pali.

Litteratur
----------

* Glasenapp, Helmuth von: *Die Literaturen Indiens von ihren Anfängen bis zur Gegenwart*, Kroener 1961.
* Hinüber, Oskar von: *A Handbook of Pali Literature*, Berlin/New York 2000. ISBN 978-3-11-016738-2
* Hinüber, Oskar von: *Das ältere Mittelindisch im Überblick*, Wien 1986, 2. Aufl. 2001
* Katre, S.M.: *Prakrit Languages and their contribution to Indian culture*, Poona (Deccan College) 1964
* Mylius, Klaus: *Die Geschichte der altindischen Literatur*, Bern/München/Wien 1988.
* Pischel, R.: *Comparative Grammar of the Prakrit Languages*, translated from the German by S. Jha, Delhi 1965

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
NRF-ku som er datter av NRF-oksen 10579 Eggtrøen
**Norsk rødt fe** er en norsk rase av storfe som gjerne blir forkortet **NRF**. NRF er den dominerende storferasen i Norge og står for mesteparten av all melk- og storfekjøttproduksjon i landet. Rasen ble etablert i 1935 da gamle norske raser som hedemarksfe ble krysset med Svensk röd och vit boskap (SRB) og finsk ayrshire (FAY). Også i dag tas disse rasene inn når de har aktuelle okser.

Siden 60-tallet har rasen vært dominerende i Norge. I avlsarbeidet har det ikke bare blitt fokusert på kjøtt- og melkemengde, men også på helse og fruktbarhet, noe som har ført til en bærekraftig rase. Tidlig ble det også tatt en beslutning om ikke å legge vekt på farge og utseende, noe som opprinnelig ble regnet som en kontroversiell beslutning. NRF-populasjonen er på vei til å bli en naturlig kollete rase. Dyra er vanligvis røde eller sorte med hvite avtegn (flekker).

Rasen opprettholdes og videreutvikles av avls- og seminorganisasjonen Geno, som eies av storfebøndene i Norge. Avlsarbeidet med NRF stambokføres av Kukontrollen, som er nasjonalt stambokregister. Blant annet har hver ku sitt eget helsekort der alle veterinærbehandlinger blir registrert. Fra 2016 vil avlen endres fra avkomsgransking til genomisk seleksjon.

NRF-sæd eksporteres til over 20 ulike land i verden.

Se også
-------

* Liste over kuraser

Referanser
----------

1. ↑  Skjervold 1983, s. 101
2. ↑  Bækkedal 1980, s. 141
3. ↑  Skjervold 1983, s. 103
4. ↑  Bækkedal 1980, s. 11
5. ↑  Skjervold 1983, s. 83
6. ↑  Pressemelding geno.no[*død lenke*]

Litteratur
----------

* Skjervold, Harald (1983). *Husdyravl* **(norsk)**. Oslo: Landbruksforlaget. ISBN 82-529-0674-5.
* Bækkedal, Helge (1980). *NRF og norsk feavl* **(norsk)**. Oslo: Landbruksforlaget. ISBN 82-529-0442-4.
* Risan, L. C. (2003) *Hva er ei ku? : Norsk rødt fe som teknovitenskap og naturkultur*. Oslo : Det historisk-filosofisk fakultet, Universitetet i Oslo Unipub.

Eksterne lenker
---------------

* Geno
* *Norsk, rød og internasjonal*, artikkel på forskning.no
* Om rasen på NordGen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Tröbigau** (sorbisk: *Trjechow*) er en landsby i kommunen Schmölln-Putzkau i Fristaten Sachsen i Tyskland. I Tröbigau bor omkring 300 mennesker.

Geografi
--------

Tröbigau hører til landskapet Oberlausitz. Neste by er Bischofswerda med omkring 7 km. Til landkretsens administrasjonssenter Bautzen er det omkring 16 km, til delstaten Sachsens hovedstad Dresden er det omkring 4 mil, og til Tysklands hovedstad Berlin omkring 22 mil, til den tsjekkiske hovedstaden Praha kun 16 mil. Distansen til grensen til Tsjekkia er 2 mil og til Polen 6 mil. 

I Tröbigaus område ligger kilden til elven Schwarzwasser (*svarte vannet*). Landsbyen ligger i fjellområdet Lausitzer Bergland og er omgitt av de følgende høydene:

* *Hoher Hahn* ("Høye Tuppen") – 446 m
* *Spitzberg* ("Spitsfjellet") – 385 m
* *Oberhofberg* ("Ovre Gårdsfjellet") – 341
* *Klosterberg* ("Klosterfjellet") – 394 m
* *Tröbigauer Berg* ("Tröbigaus Fjell") – 401 m
* *Jungfernstein* ("Jomfrusteinen") – 373 m
* *Butterberg* ("Smørefjellet") – 388 m

Eksterne lenker
---------------

* Tröbigau – ei perle i Oberlausitz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Praktengfly** (*Apamea scolopacina*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet langs kysten til Vest-Agder i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 31 – 35 mm), kraftig, gulbrunt nattfly. Arten er lett å kjenne igjen på forvingenes fargemønster. Kroppen og forvingen er lyst gulbrune. **Forvingen**s ytterkant og mesteparten av framkanten er formørkede, det gjelder vanligvis også den fremre delen av vingens midtfelt. Det er dessuten en mørk flekk ved bakkanten nær roten. Nyremerket er markert, vanligvis bredt hvitkantet. To enkle, brungrå, bølgete tverrlinjer (mellomlinjer) avgrenser vingens midtfelt. Utenfor den ytre av disse linjene er det en buet rad av små, svarte flekker. **Bakvingen** er ensfarget lyst gråbrun.

Levevis
-------

Den lever i løvskog, særlig edelløvskog. Larvene lever på røttene av ulike gras, blant andre myskegras (*Milium effusum*), og på frytle (*Luzula*). De overvintrer. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli–august.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord, og videre østover til Japan. I Norge ble den først registrert fra Kristiansand i 1979, den har siden spredt seg til Sørlandet og det sørlige Østlandet nord til Ås i Akershus. I Norge er den sjelden og lokal.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Praktengfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Apamea scolopacina* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *praktengfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *praktengfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *praktengfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *praktengfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *praktengfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *praktengfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Apamea scolopacina* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Àngel Pla** (født i 1930 i Barcelona i Spania, død 26. februar 2021 i Andorra la Vella) var en spanskfødt andorransk treskjærer som spesialiserte seg på tradisjonell katolsk kunst og polykromi, særlig knyttet til Jomfru Maria.

Pla hadde sitt verksted i gamlebyen i Andorra la Vella fra 1970 til kort før sin død. Ifølge Ràdio i Televisió d'Andorra var Pla en av de få gjenværende profesjonelle treskjærere og håndverkere som virket i Andorra.

Pla ble født i Barcelona, hadde de første barneår i Frankrike frem til 1936, og fa vendte familien tilbake til Spania. Pla gikk på kunst- og designskolen Escola de la Llotja i Barcelona mens han arbeidet som lærling fra han var 17 til 20 år gammel.

Han flyttet til Andorra i 1958 for å arbeide som brukskunstner i Jaume Bordas' verksted på *Avenida Meritxell*. Pla en av et antall spanske kulturarbeidere som slo seg ned i Andorra på denne tiden; blant dem var billedhuggeren Sergi Mas og dikteren Esteve Albert i Corp.

I 1970 åpnet Pla åpnet sitt eget markante verksted på *Monjó*-plassen i gamlebyen i Andorra la Vella. Der drev hanppå med sin treskjæring til kort før sin død. Blant dem som samlet på hans tre produkter var den peruvianske forfatteren Mario Vargas Llosa. I tillegg til trekunsten eide og drev Pla bokhandelen Eureka, som åpnet på *Carrer de la Vall* i 1980-årene.

Àngel Pla døde i Andorra la Vella den 26. februar 2021, i en alder av 91 år, av covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  «Commoció per la mort del tallista Àngel Pla». *Altaveu*. 26. februar 2021.
2. 1 2 3  «Mor als 91 anys el tallista del barri antic Àngel Pla». *Diari d'Andorra*. 27. februar 2021.
3. 1 2  Mestre, Sílvia (27. februar 2021). «Mor el tallista Àngel Pla». *Ràdio i Televisió d'Andorra*.
4. 1 2 3 4  «Àngel Pla, per ell mateix». *Diari Bondia*. 2. mars 2021.
En fenylgruppe er den enkleste *arylgruppen*, her bundet til en "R"-gruppe.
I organisk kjemi er en **aryl** en hvilken som helst funksjonell gruppe eller substituent avledet fra en aromatisk ring, vanligvis et aromatisk hydrokarbon, slik som fenyl og naftyl. "Aryl" brukes av hensyn til forkortelse eller generalisering, og "Ar" brukes som en plassholder for arylgruppen i kjemiske strukturdiagrammer, analogt med "R" brukt for enhver organisk substituent. "Ar" må ikke forveksles med atomsymbolet for argon.

En enkel arylgruppe er fenyl (C6H5), en gruppe avledet fra benzen. Eksempler på andre arylgrupper består av:

* Tolylgruppen (CH3C6H4) som er avledet fra toluen (metylbenzen)
* Xylylgruppen ([CH3]2C6H3), som er avledet fra xylen (dimetylbenzen)
* Naftylgruppen (C10H8), som er avledet fra naftalen

*Arylering* er prosessen der en arylgruppe er festet til en substituent. Det oppnås vanligvis ved krysskoblingsreaksjoner.

Nomenklatur
-----------

Fenol (eller hydroksybenzen)
Den mest grunnleggende arylgruppen er fenyl, som består av en benzenring med ett hydrogenatom substituert for en substituent, og har molekylformelen C6H5−. Merk at en fenylgruppe ikke er det samme som en benzylgruppe, sistnevnte består av en fenylgruppe festet til en metylgruppe og en molekylformel av C6H5CH2−.

For å navngi forbindelser som inneholder fenylgrupper, kan fenylgruppen tas for å være det overordnede hydrokarbonet og representeres med suffikset "– benzen". Alternativt kan fenylgruppen behandles som substituenten, og beskrives i navnet som "fenyl". Dette gjøres vanligvis når gruppen festet til fenylgruppen består av seks eller flere karbonatomer.

Som et eksempel, vurder en hydroksylgruppe koblet til en fenylgruppe. I dette tilfellet, hvis fenylgruppen ble antatt å være det opprinnelige hydrokarbonet, ville forbindelsen bli kalt hydroksybenzen. Alternativt, og mer vanlig, kan hydroksylgruppen tas som hovedgruppen og fenylgruppen behandles som substituenten, noe som resulterer i det mer kjente navnet fenol.

Referanser
----------

1. ↑  Gold, Victor, red. (2019). *The IUPAC Compendium of Chemical Terminology: The Gold Book* **(engelsk)** (4 utg.). Research Triangle Park, NC: International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC). doi:10.1351/goldbook.a00464.
2. ↑  Carey, Francis A. *Advanced Organic Chemistry : Part B: Reactions and Synthesis.* New York: Springer. ISBN 978-0-306-47380-7. OCLC 697469996.
3. ↑  IUPAC, Commission on Nomenclature of Organic Chemistry (1993). *A Guide to IUPAC Nomenclature of Organic Compounds (Recommendations 1993)*. Blackwell Scientific Publications. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).
**As Salam al Amiri** er Qatars nasjonalsang. Teksten er skrevet av Sheikh Mubarak bin Saïf al-Thani, og melodien er laget av Abdul Aziz Nasser Obaidan.

Norsk oversettelse
------------------

Sverger til Gud som oppreiste skyene
Sverger til Gud som spredde ut lyset
Qatar vil alltid være fritt
Opphøyet av sjelene til de troskyldige
Går foran med manerene til de overlegne,
Og fremskreder ved Profetenes ledelse
I mitt hjerte,
Qatar er et land med ære og verdighet.
Qatar er et land av de første menn,
Som beskytter oss i tider med elendighet,
Og kan være duer i tider med fred,
Krigere er de i tider med ofring.

Arabisk transkripsjon
---------------------

Qasaman, qasaman, qasaman biman rafa' as-sama'
Qasaman biman nashraz.- z.iye'
Qat.arun satbaqa x.auratan
Tasmu birux.i l-aufie'
Siru' 'ala nuhaj il-'u
wa'la z.ia' il 'anbiya'
Qat.arun biqalbi sirat
'azul 'amjaad ul-'iba
Qat.arun ir-rajil al-'awain
X.aumatnu yaum al-inda'
Wax.amaymun yaum as-salam
Jawarix.a yaum al-fida'a
Qasaman, qasaman, qasaman biman rafa' as-seme'
Qasaman biman nashraz- z.iye'
Qat.arun satbaqa x.aratan
Tasmu biruxi l-aufi'e

Arabisk
-------

قسما بمن رفع السماء

قسما بمن نشر الضياء

قطر ستبقي حرة تسمو

بروح الاوفياء

سيرو على نهج العلا سيرو

وعلى ضياء الانبياء

قطر بقلبي سيرة

عز وأمجاد الاباء

قطر الرجال الاولين

حماتنا يوم النداء

وخمائم يوم السلام

جوارح يوم الفداء

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) As Salam al Amiri – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |

* Instrumental versjon av Nasjonalsangen

| * v
* d
* r
Nasjonalsanger i Asia |
| --- |
| Nasjonalsanger: | 
* Afghanistan
* Armenia
* Azerbaijan
* Bahrain
* Bangladesh
* Bhutan
* Brunei
* Kambodsja
* Folkerepublikken Kina
* Kypros
* Øst-Timor
* Georgia
* India
* Indonesia
* Iran
* Irak
* Israel
* Japan
* Jordan
* Kazakhstan
* Nord-Korea
* Sør-Korea
* Kuwait
* Kirgisistan
* Laos
* Libanon
* Malaysia
* Maldivene
* Mongolia
* Myanmar
* Nepal
* Oman
* Pakistan
* Fillippinene
* Qatar
* Russland
* Saudi-Arabia
* Singapore
* Sri Lanka
* Syria
* Republikken Kina (Taiwan) (omstridt)
* Tadsjikistan
* Thailand
* Tyrkia
* Turkmenistan
* De forente arabiske emirater
* Usbekistan
* Vietnam
* Jemen

 |
| Regionale sanger: | 
* Abkhasia (omstridt)
* Kurdistan (Irak)
* Kalmykia (Russland)
* Nagorno-Karabakh (omstridt)
* Nord-Kypros (omstridt)
* Palestina (omstridt)
* Deg Tegh Fateh (Sikhenes «nasjonalsang»)
* Sør-Ossetia (omstridt)
* Tibet (omstridt)
* Tuva (Russland)

 |
| Asiatiske organisasjoner: | 
* ASEAN

 |
| Tidligere sanger: | 
* Sovjetunionen (1944-1991)

 |
| Afrika **·** Asia **·** Europa **·** Nord- og Sentral-Amerika **·** Oseania **·** Sør-Amerika |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Giulio Cesare Gabussi** (ca 1555–1611) var en italiensk kapellmester og komponist.

Utdannelsen fikk han i Hjembyen og i Ravenna av Costanzo Porta. Etter 1580 overtok han kapellmesterstillingen ved domkirka i Forlì og virket fra 1594 i den samme posisjonen ved domkirka i Milano. Etter et kort mellomspill i tjeneste hos kong Sigismund III av Polen i Kraków, vendte han tilbake til sin gamle stilling ved domkirka i Milano og ble der livet ut. 

Hans klangsterke verk – motetter, madrigaler og andre komposisjoner – er skrevet helt i tråd med 1500-tallets stilidealer.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 148069679, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Gabussi, Giulio Cesare i J. Leonard Höijer, *Musik-Lexikon* (1864)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ICCU
 |
Oppstandelseskatedralen
**Arzamas** (russisk: Арзама́с) er en by i Nizjnij Novgorod oblast i Russland. Byen ligger ved elva Tjosja (ei sideelv til Oka), 100 km sør for Nizjnij Novgorod, og rundt 400 km fra Moskva. Innbyggertall: 109 432 (folketelling 2002), 108 951 (folketelling 1989).

I tillegg til fremstillingen av næringsmidler og maskiner brukt til jordbruk har byen et forskningssenter for fysikk. I Arzamas ble den sovjetiske hydrogenbomben utviklet, og atombomber ble tidligere konstruert her.

Historie
--------

Arzamas ble grunnlagt i 1578 av Ivan den grusomme på landområder som på den tid var befolket av mordvinske folk. I 1737 bodde over 7 000 mennesker i Arzamas, og byen var et viktig transitsted på veien fra Moskva til Russlands østre deler. Byen var kjent for sine tamgjess og løker, og også sitt lærhåndverk. 

Katarina den store ga Arzamas offisielle byrettigheter i 1781, og et byvåpen basert på fargene til Arzamasregimentet. På begynnelsen av 1800-tallet hadde Arzamas over tjue kirker og katedraler, hvorav den fremste var Oppstandelseskatedralen. Den ble bygget i empirestil til minne om den russiske seieren over Napoleon i 1812. 

I Arzamas lå også Alexander Stupins kunstskole mellom 1802 og 1862, og mange berømte russiske kunstnere studerte der, blant annet Vasilij Perov.

Mellom 1954 og 1957 var Arzamas senter for Arzamas oblast.

Kjente innbyggere
-----------------

* Patriark Sergij I av Moskva

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Arzamas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Арзамас – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Arzamas' historie
* Nettsted for Arzamas

| * v
* d
* r
Byer i Nizjnij Novgorod oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Nizjnij Novgorod |
|  | Arzamas **·** Balakhna **·** Bogorodsk **·** Bor **·** Dzerzjinsk **·** Gorbatov **·** Gorodets **·** Knjaginino **·** Kstovo **·** Kulebaki **·** Lukojanov **·** Lyskovo **·** Navasjino **·** Pavlovo **·** Perevoz **·** Pervomajsk **·** Sarov **·** Semjonov **·** Sergatsj **·** Sjakhunja **·** Tsjkalovsk **·** Uren **·** Vetluga **·** Volodarsk **·** Vorsma **·** Vyksa **·** Zavolzje | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Ordenen for reiselivsfortjenester
**Ordenen for reiselivsfortjenester** (fransk: *Ordre du mérite touristique*) er en fransk orden innstiftet 27. mai 1949 og avviklet ved etableringen av Den nasjonale fortjenstorden i 1963. Den ble tildelt for fortjenstfull innsats for reiselivsnæringen i Frankrike og Den franske union. Ordenen var en av flere ministerielle ordener innenfor saksfeltene dekket av departementene i Frankrikes sentralforvaltning. Den ble administrert av departementet for offentlige arbeider, samferdsel og turisme.

Inndeling
---------

Ordenen for reiselivsfortjenester var inndelt i tre grader:

* Kommandør (*commandeur*)
* Offiser (*officier*)
* Ridder (*chevalier*)

Insignier
---------

Ordenstegnet for Ordenen for reiselivsfortjenester består av en plakett, som nederst er avrundet, omtrent som et våpenskjold. Plaketten har som motiv republikkens personifikasjon, en kvinnefigur iført frygisk lue, i kombinasjon med et kartomriss av Frankrike. Under motivet står innskriften «REPUBLIQUE FRANÇAISE» i en bue. Nedre del av plaketten har en krans ytterst. På revers står innskriften «MERITE TOURISTIQUE». Ordenstegnet er utformet av kunstsmeden og dekoratøren M. Poillerat.

Ordenstegnet er i gull for de to øverste ordensgrader og i sølv for den nederste. Ut over forskjellig materiale er ordenstegnene for de forskjellige grader identisk i utforming, men av ulik størrelse og opphengt i bånd av forskjellig type. For riddere bæres ordenstegnet i brystbånd, for offiserer i brystbånd med rosett. Kommandører har ordenstegnet i bånd om halsen.

Ordensbåndet er lyst blått med kantstriper i rødt og grønt.

* Båndstriper for Ordenen for reiselivsfortjenester
* KommandørKommandør
* OffiserOffiser
* RidderRidder

Tildeling
---------

Ordenen for reiselivsfortjenester ble tildelt mottagere som utmerket seg ved eksemplarisk yrkesinnsats i reiselivsbransjen og for fortjenstfull innsats for turisme.

En minstealder på 40 år og minimum femten års yrkesinnsats var vilkår for utnevnelse. Utnevnelse skjedde i hovedregelen til ordenens laveste grad, med påfølgende åtte års tjeneste før det kom på tale med forfremmelse til offiser og deretter ytterligere fem års tjeneste før eventuell forfremmelse til kommandør. Ved eksepsjonell innsats kunne reglene fravikes. Utledninger kunne også tildeles Ordenen for reiselivsfortjenester.

Det var satt begrensninger på det årlige antall tildelinger av ordenen.

Kilder
------

* *Décorations officielles françaises*, Paris: Administration des monnaies et médailles, 1956, s. 119–120 og 203
* Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 139