recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En **søskengruppe** eller **søskentaxon** er et systematisk begrep fra kladistikk, og viser til en gruppes nærmeste slektninger i et stamtre. Søskengrupper er enklest å vise med et kladogram:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  | A |
|  |
|  | B |
|  |

 |
|  |
|  | C |
|  |

 |
|  |

Søskengruppen til A er B, tilsvarende er A søskengruppen til B. Disse to, sammen med alle etterkommere etter deres siste felles stamforelder, utgjør en «clade», en monofyletisk gruppe. Søskenrgruppen til denne gruppen er C. Hele kladogrammet vil være en del av et større tre med enda flere søskengrupper. I henhold til kladistisk standard kan A, B, C være enkelteksemplarer, arter eller grupper. I de tilfellene der de er arter, vil gjerne uttrykket **søskenarter** bli brukt.

Uttrykket «søskengruppe» brukes alltid i forhold til en fylogenetisk analyse. Bare grupper som er med i analysen vil bli kalt søskengrupper. Et vanlig brukt eksempel er fugler, som er søskengruppen til krokodiller. Dette er imidlertid bare riktig dersom man kun vurderer nålevende grupper. Fuglenes familietre har sine røtter blant dinosaurene, et tre med en rekke sidegreiner før man kommer ned til siste felles stamfar mellom fugler og krokodiller. Regner man med disse gruppene er krokodiller og fugler slett ikke hverandres søstergrupper. Begrepet søskengruppe er derfor en relativt begrep, og har som forutsetning at den utgjør den nærmeste slektningen eller gruppen av slektninger blant de gruppene, artene eller enkelteksemplarene som er med i analysen.

Se også
-------

* slektskap (evolusjon)
* stamart

Referanser
----------

1. ↑  Eernisse, D.J. «Introduction to Phylogeny: What is a Sibling Taxon?». *Biology 404 - Evolution*. Department of Biological Science, California State University, Fullerton. Arkivert fra originalen 24. september 2018. Besøkt 4. januar 2012.
2. ↑  Padian, Kevin (1. mai 1994). «Cladistics and the Fossil Record: The Uses of History». *Annual Review of Earth and Planetary Sciences*. 22 (1): 63–89. doi:10.1146/annurev.ea.22.050194.000431. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
3. ↑  Kemp, T.S. (1. januar 1988). «Haemothermia or Archosauria? The interrelationships of mammals, birds and crocodiles». *Zoological Journal of the Linnean Society*. 92 (1): 67–104. doi:10.1111/j.1096-3642.1988.tb01527.x.  Sjekk datoverdier i `|year= / |date= mismatch` (hjelp)
4. ↑  Benton, Michael J. (2004). *Vertebrate palaeontology* (3rd ed. utg.). Oxford: Blackwell Science. ISBN 978-0-632-05637-8. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)
5. ↑  Podani, J. (2010). «Taxonomy in Evolutionary Perspective - An essay on the relationships between taxonomy and evolutionary theory». *Synbiologia Hungarica*. 5: 1-42.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Åkrasanden**, også kjent som **Sandane** av lokalbefolkningen, er et strandområde som befinner seg på Åkrehamn i Karmøy kommune, og er det største strandområde i kommunen. Åkrasanden blitt kåret til Norges fineste strand flere år på rad, blant annet av *Dagbladet* og Klikk.no.

Åtte strender
-------------

Åkrasanden består egentlig av 7–8 strender med ulike navn, fra Kaiasanden lengst i nord til Liknessanden i sør, men i det daglige kalles området mellom Røde Kors-huset og Medhaugshammeren som Åkrasanden. En natur- og kultursti knytter strandområdet sammen med Stavasanden og Hop ved Ferkingstad, 2–3 km lenger sør.

Tilbud og tilrettelegging
-------------------------

På sommertid finnes det mulighet til sandvolleyball og brettseiling på stranden. Samtidig er stranden også populær for turgåere hele året rundt. Åkrasanden har flere fargerike stoler som befinner seg ute til besøkende. De har også har toalett, og er tilrettelagt for rullestolbrukere på sommersesong.

Blått Flagg
-----------

Åkrasanden er sertifisert som miljøvennlig av det internasjonale miljømerket Blått Flagg. Dette er på grunn av at både vannet og stranda er ren, det er tilgjengelig toalett og redningsutstyr, og badevannet oppfyller EUs badevannsdirektiv og er lett tilgjengelig for alle. Åkrasanden er en av 17 norske strender på den eksklusive Blått flagg-listen.

Referanser
----------

1. ↑  Hesseberg, Karen (15. mai 2018). «Syden på Sandane». *Karmøynytt* **(norsk)**. Besøkt 7. mai 2020.
2. 1 2  Buzzi, Kirsten M. (8. juli 2015). «Dagbladet mener dette er Norges fineste badestrand». *Dagbladet* **(norsk)**. Besøkt 7. mai 2020.
3. ↑  «Om Åkrasanden». *Åkrehamn Vekst* **(norsk)**. 6. juni 2018. Arkivert fra originalen 6. mars 2021. Besøkt 7. mai 2020.
4. ↑  «Åkrasanden». *visitnorway.no* **(norsk)**. 15. september 2021. Arkivert fra originalen 30. oktober 2020. Besøkt 7. mai 2020. «Åkrasanden har toalett og er tilrettelagt for rullestol i sommersesong.»
5. ↑  Knudsen, Ine Rossebø (17. april 2018). «Blått flagg for Åkrasanden». *Haugesunds Avis* **(norsk)**. Besøkt 7. mai 2020. «Blått flagg for Åkrasanden er et kvalitetsstempel for den flotte stranden, tilrettelegging for alle, med universell standard på toaletter, kyststien, og informasjon om natur- og friluftskvaliteter. Det er viktig for markeringsføringen av Karmøy, regionen, og for alle de som bruker dette området hele året, skriver daglig leder i Friluftsrådet Vest Oddvin Øvernes i en pressemelding.»
6. ↑  Langset, Mona (15. april 2020). «Gled deg til sommeren: Her er 15 fine strender i Norge». *VG* **(norsk)**. Besøkt 7. mai 2020.
***P3ligaen*** var et norsk underholdningsprogram som har gikk på NRK P3 fra våren 2021 og ut desember 2023. Programmet fikk ikke ny sesong fra og med januar 2024.

Programmet erstattet noe av sendetiden til den tidligere suksessen *Norske Tilstander* og ble først sendt direkte fra mandag til torsdag mellom 10 til 15 fra NRK Tyholt i Trondheim. Etter hvert sluttet programmet å sende i tidsrommet 11-13, men beholdt sendetiden sin fra 9-11 og 13-15 hver mandag til torsdag. Programmet ble de siste to årene ledet av Anna Nor Sørensen og Henning Bang.

Programmet ble fra starten av ledet av Sørensen sammen med Line Orfjell og Kjersti Havdal, men høsten 2021 ble Havdal og Orfjell erstattet av Bang. Programkonseptet baserte seg på faste spalter og konkurranser som lytterne kunne delta i gjennom SMS eller gjennom sosiale medier som Snapchat.

Programlederne holdt også kontakt med lytterne gjennom SMS og Snapchat, og lytterkontakten var en vesentlig del av radiosendingene.

Referanser
----------

1. ↑  «P3ligaen 21. desember 2023». NRK. ««På P3ligaens aller siste dag skal Anna og Henning trekke frem noen av de mange gøyale, gærne og fine øyeblikkene i løpet av P3ligaens liv i radioen sammen med deg.»»
2. ↑  «P3ligaen». *NRK Radio* **(norsk)**. Besøkt 23. september 2021.
**Kelvin Edward Felix** (født 15. februar 1933 i Roseau i Dominica) er katolsk emeritert erkebiskop av Castries på Saint Lucia og den første kardinal fra det være seg Dominica eller Saint Lucia noensinne.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Kelvin Felix reiste i 1950 fra sin hjemlige øy for å begynne ved presteseminaret *St. Augustine* i Tunapuna i Trinidad og Tobago.

### Prest

Han ble presteviet 8. april 1956, og var den første katolske prest noensinne som var blitt presteviet på øya Dominica. Fra 1956 til 1962 var Felix sjelesørger i sitt hjemland, og deretter tok han videreførende utdannelse i Canada, USA og i Storbritannia.

### Erkebiskop av Castries

Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 17. Juli 1981 til erkebiskop av Castries. Den apostoliske nuntius til Bahamas, Barbados, Jamaica og Trinidad og Tobago, erkebiskop Paul Fouad Naïm Tabet, bispeviet ham den 5. oktober samme år; medkonsekrerende var Gordon Anthony Pantin C.S.Sp. erkebiskop av Port of Spain, og Samuel Emmanuel Carter S.J. erkebiskop av Kingston (Jamaica). 

Fra 1991 til 1997 var erkebiskop Felix president for Den antilliske bispekongeranse.

Den 15. februar 2008 innvilget pave Benedikt XVI hans aldersbetingede avskjedssøknad.

### Kardinal

Ved konsistoriet den 22. februar 2014 opptok pave Frans ham i kardinalskollegiet som kardinalprest, merd tittelkirken *Santa Maria della Salute a Primavalle*.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Patriark Youhanna Bawwab el-Safrawi (?- 1656)
* Patriark Georges Rizqallah Beseb’ely (1595-1670) \*bispeviet 1656
* Patriark Estephan Douaihi (1630-1704) \*1668)
* Patriark Jacob IV Awad (?-1733) \*1698
* Patriark Siméon VII Awad (1683-1756) \*1716
* Patriark Joseph VI Estepha (1729-1793) \*1754
* Patriark Yuhanna El-Helou (Dolce) (?-1823) \*1786
* Patriark Youssef Boutros Hobaish (Habaisci) (1787-1845) \*1820
* Patriark Boulos Boutros Mass’ad (Massaad) (1806-1890) \*1841
* Patriark Elias Pierre Hoyek (Hoayek) (1843-1931) \*1889
* Patriark Antonio Pierre Arida (1863-1955) \*1908
* Patriark Antoine Pierre Khoraiche (1907-1994) \*1950
* Erkebiskop Paul Fouad Naïm Tabet (1929-2009) \*1980
* Kardinal *Kelvin Edward Felix* (1933- ) \*1981

Referanser
----------

1. ↑  Lara Pickford-Gordon: *Caribbean Cardinal celebrates 60 years as a priest. Farewell to „Fr Reggie" and Bishop Darius*. I: *Catholic News* (Port of Spain), 1. mai 2016, s. 1.
2. ↑  «Rinuncia dell'Archivescovo di Castries (Santa Lucia)». *Tägliches Bulletin*. Presseamt des Heiligen Stuhls. 15. februar 2008. Besøkt 22. februar 2016.
3. ↑  «Concistoro Ordinario Pubblico per la creazione dei nuovi Cardinali: Assegnazione dei Titoli o delle Diaconie ai nuovi porporati». *Tägliches Bulletin* **(italiensk)**. Presseamt des Heiligen Stuhls. 22. februar 2014. Besøkt 22. mars 2020.
Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje (avers)
Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje (revers)
Kong Haakon VII bærer på dette bildet ordensbånd og stjerne for storkors av St. Olavs Orden, samt en ordensspenne der Dannebrogsmennenes hederstegn henger først, deretter Erindringsmedalje i anledning av Kong Christian IX og Dronning Louises gullbryllup, Den kongelige Victoriaordenen, Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje og Kong Edvard VII og Dronning Alexandras kroningsmedalje. Fra et postkort utgitt i 1906.  Foto: Gustav Borgen 
**Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje** er en britisk medalje innstiftet i 1897 til minne om dronning Victorias diamantjubileum som regjerende monark. Den ble utdelt som ledd i feiringen av dronningens 60 år på tronen.

Utforming
---------

Medaljen ble gjort i gull, sølv og bronse. Den bærer på forsiden dronning Victorias venstrevendte portrett. Dronningen bærer krone. Portrettet er omgitt av omskriften «VICTORIA D.G. REGINA ET IMPERATRIX F.D.». Baksiden bærer en lengre innskrift over åtte linjer: «IN COMMEMORATION OF THE 60TH YEAR OF THE REIGN OF QUEEN VICTORIA 20TH JUNE 1897». Innskriften er plassert i en krans av roser, tistler og firkløvre, symboler for England, Skottland og Irland, med en krone på toppen. Medaljen er opphengt i et blått bånd med to lyse hvite striper.

Medaljen var basert på jubileumsmedaljen som i 1887 ble laget i anledning dronningens 50 år på tronen. Medaljene var utformet av Clemens Emptmeyer.

Tildeling
---------

Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje ble tildelt kongelige, tjenestegjørende ved det kongelige hoff, gjester ved offisielle jubileumsarrangementer, offiserer i hær og flåte, medlemmer av regjeringen, framtredende statstjenestemenn og diplomater. Det ble utdelt 73 medaljer i gull, 3 040 sølvmedaljer og 1 890 eksemplar i bronse.

Personer som allerede hadde fått Dronning Victorias 50 års regjeringsmedalje, fikk i anledning 60-årsjubileet en båndspenne til 50-årsmedaljen i stedet for en ny 60-årsmedalje.

Norske mottakere
----------------

Kong Haakon ble tildelt Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Cole, Howard N: *Coronation and Royal Commemorative Medals 1887–1977*, London: J. B. Hayward & Son, 1977, s. 8–12. ISBN 0903754118.
2. 1 2 3  «Coronation and Jubilee Medals» i James Risk, Henry Pownall, David Stanley, John Tamplin og Stanley Martin: *Royal Service. Volume II*, Lingfield: Third Millennium Publishing/Victorian Publishing, 2001, s. 59–61.
3. ↑  *The London Gazette*, nr. 26947, 14. mars 1898, s. 1692.
4. ↑  «Kong Haakons dekorasjoner», kongehuset.no. Lest 21. november 2015
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Additiv fargeblanding
James Clerk Maxwells fargebilde fra 1861
**Additiv fargesyntese** (eller additiv fargeblanding) oppstår ved at lys med ulik bølgelengde sendes ut fra en lyskilde. Øyet oppfatter det utsendte lyset som ulike farger, avhenging av blandingsforholdet mellom primærfargene. Farger på en TV- eller dataskjerm og farger projisert via en projektor oppstår som et resultat av additiv fargeblanding.

Som primærfarger brukes rødt, grønt og blått (RGB). Like deler av primærfargene rødt og grønt gir sekundærfargen gult, like deler blått og grønt gir cyan, mens blått og rødt gir sekundærfargen magenta. Når alle tre primærfargene blandes i like deler, oppfatter øyet det som hvitt. Ved å variere lysstyrken for primærfargene i ulike blandingsforhold, vil en få fram alle farger i spekteret.

Den additive fargesyntesen bryter med intuitiv forståelse av hvordan farger oppstår som et resultat av blanding av farger, som når en f.eks. blander blå og gul farge fra et maleskrin og får grønt. Forskjellen skyldes at farger som blir reflektert fra en overflate – og ikke som direkte utsendt lys – består av cyan, magenta og gult som primærfarger, mens rødt, grønt og blått blir sekundære farger. En slik fargesyntese kalles subtraktiv fargeblanding.

Både additiv og subtraktiv fargeblanding er et resultat av hvordan øyet oppfatter farger, og ikke iboende egenskaper ved lyset. Det er stor forskjell på gult lys (med en bølgelengde på 580 nm) og en blanding av rødt og grønt lys. For øyet gjør det imidlertid ingen forskjell.

Oppfinnelsen av additiv fargeblanding, såkalt trefargefotografi, tillegges James Clerk Maxwell, som i 1861 fikk fotografen Thomas Sutton til å ta tre bilder av et rutete skjerf med rødt, grønt og blått filter foran linsa. De tre bildene ble framkalt og deretter projisert på en skjerm via tre projektorer utstyrt med de samme tre filtrene. Resultatet ble et komplett fargebilde.

Se også
-------

* Subtraktiv fargesyntese

Eksterne lenker
---------------

* (en) Additive colors – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
En **territorialstat** er en stat som har et tydelig avgrenset geografisk område med en sentralmakt og et felles lovverk - i motsetning til for eksempel by- og føydalstater samt enkelte nomadefolks stater som er helt uten avgrenset territorium. Av tidlige territorialstater var Romerriket og Perserriket. Grunnlaget for de moderne territorialstatene lå i perioden mellom 1500 og 1750. I Vest-Europa var utviklingen tydelig i Frankrike, England, Spania og Portugal hvor en styrket kongemakt førte til oppbygningen av sentralstyrte territorialstater.

Begrepet brukes også ofte for å beskrive forholdet mellom mikrostater og større stater.

Referanser
----------

1. 1 2  Stat-Statstyper i Den store danske. Besøkt 5. november 2013. (da)
2. ↑  Historia 123: De europeiska stormakterna. Besøkt 5. november 2013. (sv)
3. ↑  Jon Birkenes. *Vår felles fortid: Verdenshistorie før 1850*. Gyldendal undervisning, Oslo 1997. Side 114. ISBN 8205236577.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** HDS
 |
**Varangerfjorden**, på nordsamisk **Várjavuonna** (kvensk: *Varenkinvuono*; skoltesamisk: *Vaʹrjjelvuõnn*; finsk: *Varanginvuono*), er en fjord i Troms og Finnmark fylke og er den østligste fjorden i Norge. Fjorden er 95 kilometer lang og strekker seg inn til Varangerbotn i Nesseby. Ved munningen, mellom Vardø i nord og Grense Jakobselv nær Kirkenes i sør er fjorden om lag 70 kilometer bred. Kommunene ved fjorden er Vardø og Vadsø på nordsida, Sør-Varanger på sørsiden og Nesseby i den indre delen.

Geografi
--------

Fjorden ligger på sørsiden av Varangerhalvøya. Den største bosetningen på nordsiden av fjorden er byen Vadsø som ligger om lag halvveis innover i fjorden. Andre steder på nordsiden er Kiberg, Komagvær, Skallelv, Krampenes, Ekkerøy, Golnes, Vestre Jakobselv og tettstedet Nesseby. På sørsiden ligger byen Kirkenes (ved Bøkfjorden), Bugøynes og Karlebotn. 
Pga. forkastningen på havbunnen mellom nord- og sørsiden av fjorden er dette Norges mest vannholdige fjord.[]

Innerst i fjorden stikker Selešnjárga ut. Her ligger fjordene Karlebotn på sørsiden og Meskfjorden på nordsiden. Innerst i Meskfjorden ligger Varangerbotn

I den ytre delen av fjorden på sørsiden ligger flere øyer. Den største av disse er Skogerøya like nord for Kirkenes. Her ligger og Kjelmøya og Reinøya. 

### Fjordarmer

Alle fjordarmene, om en ser bort i fra Karlebotn og Meskfjorden i enden, ligger på sørsiden av fjorden, og de fleste i den ytre delen, rundt Kirkenes. 

* Kobbholmfjorden
* Vuottasváhki
* Sagfjorden
* Jarfjorden
	+ Lille Jarfjorden
* Holmengråfjorden
* Bøkfjorden, ved Kirkenes
	+ Krokfjorden
	+ Sølferbotn
	+ Langfjorden
	+ Korsfjorden
* Kjøfjorden
	+ Spurvfjorden
	+ Neidenfjorden
		- Munkefjorden
* Oterfjorden
* Vagnfjorden
* Bugøyfjorden
* Veidnesfjorden
* Karlebotn
* Meskfjorden

Historie
--------

Kvenene som bor ved Varangerfjorden er stort sett etterkommere etter finske immigranter som kom til området på 1800-tallet fra Finland og Nord-Sverige.

På den første halvdelen av 1800-tallet var sjansen for at Russland kom til å kreve en del av kysten langs Varangerfjorden et politisk tema i Europa, noe som gjorde at kong Oskar I gikk inn i allianse med Storbritannia og Frankrike for å hindre dette.

Referanser
----------

1. 1 2  «Varangerfjorden». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 4. mars 2017.
2. ↑
3. ↑  Varangerfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* (en) Varangerfjorden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Båndstripe for Dronning Elisabeth IIs gulljubileumsmedalje
**Dronning Elisabeth IIs gulljubileumsmedalje** (engelsk: *Queen Elizabeth II Golden Jubilee Medal*, fransk: *Médaille du jubilé d'or de la reine Elizabeth II*) er en britisk og canadisk minnemedalje innstiftet i 2002 i anledning dronning Elisabeth IIs 50-årsjubileum som monark.

Utforming
---------

Medaljen har forskjellig utforming etter om den ble utdelt i Storbritannia eller Canada.

Den britiske varianten av medaljen er i forgylt koppernikkel og har en diameter på 32 mm. På avers har den dronning Elisabeth IIs brystbilde oppvoksende fra medaljens nedre kant. Dronningen bærer krone på hodet. Portrettet har omskriften «ELIZABETH • II • DEI • GRA • REGINA • FID • DEF». På reversen har medaljen det kongelige våpenskjold med en krone over. Motivet er flankert av årstallene «1952» og «2002».

Den canadiske versjonen, innstiftet 15. februar 2002, er i forgylt bronse. Diameteren er 32 mm. Dronningens portrett er plassert i midten av medaljen. Hun har Georg IVs statsdiadem på hodet. I canadisk versjon lyder omskriften «QUEEN OF CANADA» og «REINE DU CANADA». På reversen finnes et stilisert lønneblad med det kronede kongelige monogram. Lønnebladet er et canadisk nasjonalsymbol, som blant annet finnes i Canadas flagg. Motivet har en omskrift med «CANADA» nederst og årstallene «1952» og «2002» på sidene av motivet i midten. 



Medaljebåndet er blått med en smal rød midtstripe med bredere hvite striper utenfor dette og med smale røde kantstriper ytterst på båndet. Begge lands versjoner av medaljen benytter identisk medaljebånd.

Tildeling
---------

I Storbritannia ble medaljen tildelt tjenestegjørende i det britiske forsvaret som hadde fem års tjeneste bak seg. Medaljen ble også tildelt politifolk, personell i brann-, ambulanse- og redningstjenesten, samt medlemmer av kongefamilien og hoffet. Omkring 400 000 medaljer ble utdelt.

I Canada ble medaljen tildelt personer fra forskjellige deler av samfunnslivet og på bakgrunn av fortjeneste. Medaljen ble tildelt for fremragende og forbilledlig innsats for lokalsamfunn og landet som helhet. Totalt ble 46 470 medaljer utdelt. Det største antallet tildelinger (10 000) gikk til personer tilknyttet nasjonale og frivillige organisasjoner, personell i Canadas forsvar (8 000) og Royal Canadian Mounted Police (2 200) og offentlig tjeneste (4 000), samt til personer nominert av parlamentsmedlemmer (6 020), senatorer (2 100) og mottagere i provinsene og territoriene (7 000).

Referanser
----------

1. 1 2  *Medal Yearbook 2010*, Honiton: Token Publishing, s. 199.
2. ↑  «Orders in Council. Commemorative Medal for Her Majesty Queen Elizabeth II's Golden Jubilee» Arkivert 23. mai 2013 hos Wayback Machine. *Canada Gazette*, årg. 136, nr. 18, 4. mai 2002.
3. ↑  «Queen Elizabeth II Golden Jubilee Medal», Canadas generalguvernør.
4. 1 2 3  Christopher McCreery: *The Canadian Honours System*, Toronto: Dundurn Press, 2005, s. 293–295.
5. ↑  «The Queen's Golden Jubilee Medal», nettside fra Ministry of Defence, Storbritannia, arkivert av The National Archives.
*For andre øyer med samme navn, se Vardøya (andre betydninger).*
**Vardøya** (trolig av *Varg* + *øya*) er ei øy i Vardø kommune i Finnmark og som er adskilt fra fastlandet av Bussesundet. Vardøya er sannsynligvis opprinnelig to tidligere øyer som i middelalderen er blitt forenet over et smalt eid som kalles Valen hvor bl.a. dagens rådhus ligger.

Vestøya er lengst og strekker seg fra Skagen i nord til Steilneset i sør, der Vardøtunnelen har sin åpning. På nordsiden av Valen ligger nordre våg med dampskipskaia og de to moloene, Festningsmoloen i vest og Vestervågsmoloen i øst. Sør for Valen finnes søndre våg der Vardøs forrige festning, Slottet, lå. Bare tuftene er igjen.

På den langt mindre Austøya ligger det lave Vårberget som siden 1950-tallet har huset Forsvarets anlegg, og derfor har vært forbudt område for de fleste innbyggerne i byen, tross sin vakre utsikt. Nordre del av Austøya kalles Vestervågen og søndre del av Austøya kalles naturligvis Østervågen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Johanna I av Auvergne** (født 8. mai 1326, død 29. september 1360) var dronning av Frankrike gjennom sitt ekteskap med Johan II av Frankrike. Dette var Johans andre ekteskap.

Johanna var også regjerende monark av de franske provinsene Auvergne og Boulogne.

Johanna var datter av Wilhelm XII, greve av Auvergne og Boulogne og Marguerite d'Évreux: moren var søster av Filip III av Navarra. Da faren døde i 1332 ble Johanna regjerende vasallgrevinne av Auvergne og Boulogne. Hun giftet sig med Filip av Burgund og ble mor til Filip I av Burgund.

Etter at den første ektefellen døde giftet hun seg med Johan i 1349. Hun fikk to døtre som fransk dronning og begge døde som små.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage person ID p10326.htm#i103259, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Blanka av Navarra** | **Dronning av Frankrike**(1350–1360) | Etterfølger:**Johanna av Bourbon** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** WikiTree
 |
**Kong Frederik** kan vise til flere dansk-norske konger:

* Frederik I (1471–1533), konge fra 1523
* Frederik II (1534–1588), konge fra 1559
* Frederik III (1609–1670), konge fra 1648
* Frederik IV (1671–1730), konge fra 1699
* Frederik V (1723–1766), konge fra 1746
* Frederik VI (1768–1839), konge fra 1808, i Norge til 1814

**Kong Frederik** kan også vise til flere senere konger av Danmark:

* Frederik VII av Danmark (1808–1863), konge fra 1848
* Frederik VIII av Danmark (1843–1912), konge fra 1906
* Frederik IX av Danmark (1899–1972), konge fra 1947
* Frederik X av Danmark (født 1968), konge fra 2024

  

 **Pekerside:** Denne siden har en liste over artikler om forskjellige personer med samme navn. Hvis du kom hit fra en annen artikkel der personen ikke var angitt tilstrekkelig presist, kan du gjerne gå tilbake og legge til hele artikkelnavnet i den lenken som førte hit. Hvis du ikke fant det du søkte etter på denne siden kan du søke alle artikler som nevner «Kong Frederik».
**Petter Chr. Borchgrevink** (født i 1952) er en norsk lege og fagutvikler. I 2002 ble han den første professoren i Norge innen feltet «Anestesiologi og smertemedisin». Han ble utnevnt til å utvikle det nasjonale tilbudet til pasienter med langvarige og sammensatte smertetilstander. Han har vært med på å samle offentlige smerteklinikker i et nettverk.

Akademisk bakgrunn
------------------

I 1979 ble Borchgrevink cand. med. ved 1979 Universitetet i Tromsø, i 1988 dr. med. ved Universitetet i Trondheim med avhandlingen *Magnesium and the ischemic heart.* Han ble spesialist i anestesiologi i 1990.

Karriere
--------

Siden 1991 har han bygget opp og ledet den nåværende «Avdeling for smerte og sammensatte lidelser» i St. Olavs hospital. Han var initiativtaker og fra 2001 leder for «Nasjonal kompetansetjeneste for sammensatte lidelser». Borchgrevink har vært med på å samle de offentlige, tverrfaglige smerteklinikkene i et nasjonalt nettverk med større fokus på ikke-medikamentelle behandlingsforløp enn på opioider.

Borchgrevink var medisinsk-faglig ansvarlig i oppbygging og drift av Hysnes helsefort i 2010-16. Fra 2005 var han styremedlem og fra 2014 til 2018 leder av Norsk smerteforening. På oppdrag fra Helse- og omsorgsdepartementet ledet han «Pilotprosjekt for pasienter med langvarige smerte- og/eller utmattelsestilstander av uklar årsak» og fra 2020 «Videreføring av tilbud til pasienter med langvarige smerte- og/eller utmattelsestilstander av uklar årsak».

Siden 1995 har Borchgrevink vært lærer for smerte og smertebehandling for medisinstudentene ved NTNU.

Forskningsvirksomhet
--------------------

Av større forskningsvirksomhet har Borchgrevink ledet fire prosjekter finansiert av Norges forskningsråd og en multisenterstudie finansiert av KLINBEFORSK. Alle har fokusert på ikke-medikamentell behandling av langvarige smertetilstander og problemene med opioider i denne sammenhengen. Per 2023 var det registrert 145 vitenskapelige artikler på PubMed. Borchgrevink hadde veiledet 14 doktorgrads-stipendiater fram til disputas.

Utmerkelser
-----------

* Otto Mollestads minneforelesning, 1987
* Norsk anestesiologisk forskningspris, 2009
* Helse Midt-Norges forskningspris, 2016

Kilder
------

* St. Olavs Hospital: Pilotprosjekt for pasienter med langvarige smerte- og/ eller utmattelsestilstander med uklar årsak
* Oppdragsdokument
* Norsk smertesenternettverk
* Langvarige smerter
* *Dagens medisin:* Vedgår berettiget kritikk av smertebehandling
* NTNU: Arbeidsrettet rehabilitering og forskning ved Hysnes Helsefort
**Oskari Heikki Jussila** (**Oskar Henrik**, født 16. april 1888 i Leppävirta, Finland, død 24. april 1955 i Nedertorneå, Finland) var en finsk gammellæstadiansk prost, sogneprest og politiker. Han var sogneprest i flere prestegjeld og prost i Torneå-området fra 1938 til 1955. Han var også redaktør for de kristne avisene *Siionin lähetyslehti* og *Zions missionstidning* i årene 1919–1945, i tillegg til at han satt i riksdagen for Samlingspartiet i to valgperioder fra 1922-1933.

Utdannelse
----------

Etter å ha blitt ferdig med folkeskolen gikk Oskari Jussila på *oppikoulu* i Kuopio og tok klassisk lyceum - studieforbredende - i 1908, før han startet teologistudiene ved Helsingfors universitet. Han fullførte studiene i 1913. I studietiden ble Jussila involvert i læstadianismen, og ble gammellæstadianer etter splittelsen i 1910. Ved avslutnigen av studiene gjorde han en intervjurekke blant læstadianere i Tornedalen, noe som skapte et robust bånd til læstadianismen for ham.[] Han fikk også kontakt med den læstadianske bevegelsen i Calumet i Michigan, særlig med de lokale lederne Paul Heideman og hans far Arthur Leopold Heideman. På slutten av 1920 besøkte Jussila Michigan og Minnesota i fire måneder, og deltok der i en undersøkelse rundt heidemanismen, en lokal læstadiansk bevegelse.

Jussila ble ordinert til prest i Uleåborg i 1914. Etter dette hadde han korte vikarjobber i Tyrnävä, Kiuruvesi, Suomussalmi, Säräisniemi og Ranua. Han hadde tre sognepreststillinger: i Ranua 1918–1920, i Kuivaniemi 1920–1934 og i Alatornio fra 1934 til sin død i 1955.

De siste årene og ettermæle
---------------------------

Helt fram til sin død holdt Jussila seg trofast til læstadianismen. Etter at han døde ble forholdet mellom prester og læstadianere preget av avstand.[] Jussilas skrifter fikk en sentral plass i den gammellæstadianske Elämän Sana-gruppen. Denne gruppen har mistet mesteparten av sin innflytelse, og Jussila er i dag best kjent som salmedikter og poet.[] En av hans salmer »Käyn armonalttarillesi» står i den finske salmeboken, og en annen i den norske *Norsk salmebok 2013*. I tillegg har sangsamlingen *Siionin laulut*, som ble samlet av Jussila mellom 1916 og 1939 hatt stor betydning i den læstadianske bevegelsen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Oskari Jussila hos Finlands riksdag Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Baltsfjord** er ei bygd og en grunnkrets i Senja kommune i Troms og Finnmark. Baltsfjord ligger lengst nord på Senja, ved østsiden av Baltsfjorden.

Stedet har veiforbindelse gjennom Astridalen 6 kilometer sørøstover til Botnhamn. Veien er ikke asfaltert. Det ligger også flere fraflyttede gårder og boplasser rundt fjorden.

Grunnkretsen Baltsfjord hadde 74 bosatte pr. 1. januar 2017. Alle innbyggerne bor ved veienden i Baltsfjord. I tillegg til Baltsfjorden hører også Giska, Lyngvær og Hekkingen til grunnkretsen, som har et areal på 28,62 km².

Grunnkretsen tilhører Stønnesbotn/Øyfjordområdet og grenser i øst til Botnhamn, i sør til Stønnesbotn og i vest til Husøy.

Innbyggertall i grunnkretsen:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- |
| 14 | 13 | 11 | 9 |

Referanser
----------

1. ↑  Baltsfjord på Norgeskart.no fra Statens kartverk, besøkt 12. februar 2018
2. 1 2  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *19310603 Baltsfjord*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 12. februar 2018.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Ponta do Seixas** er det østligste punktet på det amerikanske kontinentet, beliggende i João Pessoa, hovedstaden i delstaten Paraíba i Brasil. Punktet ligger i enden av stranda på Cabo Branco, 14 kilometer fra bykjernen.

På toppen av klippen ved Ponta do Seixas står fyrtårnet i Cabo Branco, formet som foten på en sisal. Der kan man nyte en vakker utsikt på kanten av Atlanterhavet. Posisjonen er 34° 47' 30" vestlig lengdegrad og 7° 9' 28" sørlig breddegrad. 

Av Brasils ytterpunkter er Ponta do Seixas det eneste som samtidig er kontinentets ytterste punkt. Brasils øvrige ytterpunkter er: i nord kilden til Rio Ailã (Roraima), i sør, Arroio Chuí (Rio Grande Do Sul) og, i vest, kilden til Rio Moa (Acre). 

Sør-Amerikas øvrige ytterpunkter, utenom Ponta do Seixas, er: Punta Gallinas i Colombia, Kapp Horn i Chile og Punta Pariñas i Peru. Uformelt blir Ponta do Seixas også kalt «Ponta do Cabo Branco».

Bildegalleri
------------

* Fyrtårnet på Cabo Brando på Ponta do SeixasFyrtårnet på Cabo Brando på Ponta do Seixas
* Detalj av fyrtårnet på Ponta do SeixasDetalj av fyrtårnet på Ponta do Seixas
* Strøket Tambaú og Cabo Branco. Stranda på Cabo Branco og Ponta do Seixas i bakgrunnen.Strøket Tambaú og Cabo Branco. Stranda på Cabo Branco og Ponta do Seixas i bakgrunnen.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Padderudvannet** er et vann i Asker kommune i Viken. Det ligger rett sør for E18 helt vest i Asker kommune. Vannet får tilsig via små bekker fra nord, og har avløp i sørvest mot Ulvenvannet. Vannet ligger i et område med kalkrike kambrosilurbergarter, og har pH = 8. Det er meromiktiske forhold. Ved undersøkelse i 2012 var det syv meters siktedyp.

Vannet huser flere rødlistede plantearter, blant annet blanktjønnaks. Av fisk finnes abbor, gjedde, mort, sørv, ørekyt, ørret og ål. Sistnevnte er rødlistet som kritisk truet (CR) både nasjonalt og globalt, og er derfor fredet.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 6. april 2015
2. ↑  (no) Padderudvannet i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  «Artsportalen, blanktjønnaks». Arkivert fra originalen 14. september 2013. Besøkt 27. juli 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Naturbase
 |
**Botnelva** (også kalt **Strupskarelva**) er ei elv i Lyngen kommune i Troms. Den er 11,1 km lang, og har et nedbørfelt på 27,47 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,86 m³/s.

Elva ligger i nordre del av Lyngsalpan og munner ut innerst i fjorden Sørlenangen. Den har utspring fra det øverste av Strupskarvatnan (548 moh.), mellom Støveltinden (1 306 moh.) i nord og Store Struptinden i sør. Elva renner mot vest gjennom det bratte og svært steinete landskapet ned mot Blåvatnet (189 moh.), nord for Jægervasstindan.

Nedenfor Blåvatnet snur elva mot nordvest og dalen blir videre. I den nedre delen av vassdraget vokser bjørkeskog, men også andre lauvtrær og noe furu. Dalbunnen har grove, tørre moreneforekomster med skogløse partier. Den mest verdifulle vegetasjonen finnes på morenene ved elva og på elveøra innerst i Sørlenangen. Strandengene ved elvemunningen har internasjonal verneverdi og er vernet som Sørlenangsbotn naturreservat.

Strupskardalen er viktig for friluftslivet både sommer og vinter. Vassdraget ble i 1993 vernet mot kraftutbygging gjennom Verneplan IV for vassdrag. Store deler av nedbørfeltet ligger innenfor Lyngsalpan landskapsvernområde.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat
2. 1 2  «203/4 Botnelva (Strupskarelva)». *nve.no -> Vann, vassdrag og miljø -> Verneplan for vassdrag*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 15. juni 2021. Besøkt 14. oktober 2021.
3. ↑  (no) Sørlenangsbotn naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
4. ↑  (no) Lyngsalpan landskapsvernområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Stjørdal Hotel på høyre side av Innherredsveien, trolig i 1940-årene.  Foto: Paul M. Rise 
**Stjørdal Hotel** var et hotell på gården Sonstad på Stjørdalshalsen. Hotellet lå i krysset mellom Innherredsveien og Ole Vigs gate. På motsatt side av Innherredsveien lå Stjørdal stasjon. Gården ble opprinnelig utskilt fra Bjerkan og reist av Håkon Sonbjørg, som drev trelastforretning og flere andre foretak. Hotellet åpnet i 1918 og ble drevet av fru Kjelseth i seks år, så av fru Ørbex i to år. I 1926 ble hotellet kjøpt av Ragna Hofstad, som sammen med datteren Ruth Hofstad drev hotellet frem til 1949. Etter den siste utvidelsen i 1938 bestod hotellet av 18 gjesterom med 25 senger. I 1949 ble hotellet kjøpt av Misjonsbibelskolen innen Det Norske Misjonsselskap, som drev skole og hospits her om vinteren samt hotell om sommeren. I 1986 flyttet Misjonsbibelskolen til Trondheim, og hotellet ble kjøpt av eiendomsselskapet Forr-Bo, som i 2007 rev bygningene for å reise leilighetskomplekset Ole Vigs park.

Referanser
----------

1. ↑  *Stjørdalsboka. Bd. II: Gards- og slektshistorie, Stjørdal herad, del II*. Stjørdal. 1950. s. 204.
2. ↑  Sætherskar, Johs. (red.) (1946). *Det norske næringsliv. Nord-Trøndelag fylkesleksikon*. Bergen. s. 538.
3. ↑  *Skolen ved kilden. Misjonsbibelskolen/Bibelskolen i Trondheim. Festskrift til 50-årsjubileet*. Trondheim. 1989.
4. ↑  Foss, Thorbjørn (11. juni 2007). «Gammelt landemerke rives». *Stjørdalens Blad*. Arkivert fra originalen 3. juli 2013. Besøkt 16. mai 2017.

Portal: Trøndelag
**Acton Bjørn** (født 23. september 1910 i København, død 20. juni 1992) var en dansk produktdesigner og kompanjong med Sigvard Bernadotte i det felles foretaket *Bernadotte & Bjørn Industridesign A/S*.

Acton Bjørn studerte arkitektur og byplanlegging og begynte å arbeide som formgiver under andre verdenskrig. I 1950 startet han sammen med Sigvard Bernadotte designfirmaet *Bernadotte & Bjørn Industridesign A/S*. Firmaet var et av Skandinavias første konsulentbyråer for industridesign. Hovedkontoret lå i København med filialer i New York og Stockholm. Samarbeidet mellom Bernadotte og Bjørn varte til 1964. I den tiden ble det skapt mange designklassikere, som rustfrie kjøkkenredskaper for *Modernum* (1954) og plastskålen *Margrethe* for *Rosti Bakelitfabrik*  (1950), som fortsatt er i produksjon. Blant oppdragsgiverne hørte blant annet Husqvarna, Bang & Olufsen, Facit, AGA, General Electric og Elektro-Helios. 

I 1965 åpnet Bjørn sitt eget kontor i København med spesialisering på husholdningsredskaper, kontormøbler og emballasje. Samme år formga han en transistorradio for Bang & Olufsen, *Beolit 500*. Designet innebar en forenkling av radioens bruk som kan sammenlignes med telefonens. I 1966 fikk Bjørn en dansk designpris for dette arbeidet. Acton Bjørn lyktes med å forene praktisk funksjon med enkel skulptural form.

Galleri
-------

* Vannkjele for Modernum, sammen med Sigvard Bernadotte Foto: Holger EllgaardVannkjele for *Modernum*, sammen med Sigvard Bernadotte Foto: Holger Ellgaard
* Skålserie Margrethe for Rosti, sammen med Sigvard Bernadotte Foto: Holger EllgaardSkålserie Margrethe for *Rosti*, sammen med Sigvard Bernadotte Foto: Holger Ellgaard
* Beolit ​​​​500, transistorradio for  Bang & Olufsen  1965 Beolit ​​​​500, transistorradio for  *Bang & Olufsen*  1965
* Skrivemaskine for  Facit  1958Skrivemaskine for  *Facit*  1958
*

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 10127460[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 8505, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Industrial Design A-Z*, Taschen GmbH, Köln, 2000 ISBN 3-8228-6310-6

Eksterne lenker
---------------

* (da) Acton Bjørn på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** Kunstindeks Danmark **·** KulturNav **·** KulturNav
 |

Portal: Danmark
**Grålum** er en bydel i Sarpsborg kommune i Viken fylke, tidligere Østfold. Bydelen ligger 3 kilometer nordvest for Sarpsborg sentrum, midt på Tunøya.

Næringsliv
----------

Grålum har 2 000 arbeidsplasser, med Østfold politidistrikt, Skatt Øst, If Skadeforsikring, Caverion, Peab, Fortum, PwC og Infotjenester blant de største kontorarbeidsplassene.

Hotellkjeden Quality har et av sine største hoteller på Grålum, med kapasitet til å avholde landsmøter og store konferanser med opptil flere tusen deltakere. På kulturarrangementer kan det største konsertlokalet huse over 1 100 tilskuere. I hotellet ligger også aktivitetssenteret Superland, med treningssenter, klatrevegg, minigolf og et badeland med 25 meters treningsbasseng, sklier, strømkanal og voksenavdeling med dampbadstue, kaldkulp, treningssenter og spa. Tvers overfor hotellet ligger Inspiria science center med over 70 interaktive utstillinger innen miljø, helse, energi og verdensrom. Mellom Quality og Inspiria er det en aktivitetspark med over 500 meter sykkelbaner med lyskryss, rundkjøringer, gangfelt og kuperte partier. 

Grålum har også tre dagligvarebutikker, bensinstasjon, bibliotek, helsetjenester, hotellrestaurant, kafeer, sushiutsalg, pizzarestaurant, gatekjøkken, barneskole og nybygd[*når?*] ungdomsskole og idrettshall.

Geografi
--------

Grålum omkranses av natur på alle kanter:

* Landbruksområdene Greåkerdalen i vest og Alvimdalen i øst
* Kalnesskogen, Vestvannet og Tunevannet i nord
* Skogområdene Langemyr og Knattås i sør

Grålum sentrum går i vest over i boligområdet Bjørnstad og i syd over i Grålumåsen og Kalleren. Disse fire grunnkretsene har 2 300 innbyggere, og utgjør opptaksområdet til Grålum skole. Hele området er en del av kommunedel Yven, med totalt 5 700 innbyggere.

Samferdsel
----------

Grålum er det største veiknutepunktet mellom Oslo og Göteborg, og mellom indre og ytre Østfold, fordi hovedveiene E6 og fylkesvei 114 og 118 møtes der.

Nærmeste jernbanestasjoner er Sarpsborg (4 km), Fredrikstad (14 km) og Råde (15 km). 

Busser til Praha, Berlin, København og Oslo stopper på Grålum.

Idrett
------

På Grålum ligger hjemmebanen til Tune Idrettslag, som spiller i 6. divisjon, med de tidligere eliteseriestjernene Raymond Kvisvik og Lars Kristian Eriksen som sine mest kjente spillere.

Kjente personer fra Grålum
--------------------------

* Sverre Leiro, leder av NorgesGruppen fra 1994 til 2016
* Tommy Korneliussen, leder av NorgesGruppen fra 1994 til 2016
* Jens Arne Svartedal, verdensmester i langrenn, er oppvokst på Grålum

Referanser
----------

1. ↑  «– Høyre og Frp har ikke forstått det». *Sarpsborg24*. Besøkt 13. desember 2015. [*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Nes kirke (Gran)
**Brandbu prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Hadeland og Land prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Brandbu kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Nes kirke.

Brandbu prestegjeld og dets sogn er nå en del av Brandbu kirkelige fellesråd underlagt Hadeland og Land prosti.

Historikk
---------

*Brandabúi sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Brandbu antas å være lagt under Jevnaker i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 2. januar 1897, ble Brandbu og Tingelstad sokn utskilt fra Gran prestegjeld og opprettet som *Brandbu prestegjeld*, gjeldende fra 1. januar 1897.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Brandbu
* Bjoneroa
* Tingelstad
* Moen

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1902). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 141.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 46.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Oppland, arkivverket.no
5. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
6. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Harry Melling** (født 13. mars 1989 i London, England) er en engelsk skuespiller. Han er kanskje mest kjent for rollen som «Dudleif Dumling» i *Harry Potter*-filmene.

Melling ble utdannet som skuespiller ved Sue Nieto Theatre School i Nordvest-London, og begynte senere ved London Academy of Music and Dramatic Art, hvor hans produksjoner inkluderer *The Provoked Wife*, *King John*, *Antigone*, *Plenty and Sisterhood*. Melling er medlem av National Youth Theatre. Han er barnebarn av Patrick Troughton, som spilte en lege i science fiction-serien Doctor Who fra 1966 til 1969. Melling er også nevø av David Troughton og Michael Troughton som begge er skuespillere, og han er fetter av cricket-spiller Jim Troughton og skuespiller Sam Troughton.

Melling dukket opp i fem av de åtte Harry Potter-filmene som Harry Potters overvektige og bortskjemte fetter Dudley Dursley (Dudleif Dumling på norsk). Den 11. oktober 2009 ble det annonsert at Melling hadde mistet så mye vekt siden hans siste opptreden i Harry Potter-filmene at han var nærmest ugjenkjennelig, og at hans rolle som Dudley Dursley måtte nesten omarbeides før innspillingen av Harry Potter og Dødstalismanene Del 1. Melling opptrådte også i en episode av BBC-serien Merlin hvor han spilte en ung trollmann som heter Gilli, som akter å bruke magi for å hjelpe ham å vinne den legendariske turneringen i Camelot. Han spilte også i BBC-serien Just William.

Filmografi
----------

* 2020 The Devil All the Time ‎
* 2010 *Harry Potter og Dødstalismanene – Del 1*
* 2007 *Harry Potter og Føniksordenen*
* 2005 *Friends & Crocodiles* (TV-serie)
* 2004 *Harry Potter og Fangen fra Azkaban*
* 2002 *Harry Potter og Mysteriekammeret*
* 2001 *Harry Potter og De vises stein*

Referanser
----------

1. ↑   «Harry Melling - Age, Family, Bio | Famous Birthdays», besøkt 11. april 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Twitter, tweet-ID 1239824541804834817, besøkt 8. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harry Melling på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Harry Melling i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Harry Melling på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Harry Melling på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Harry Melling hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Harry Melling hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNE
 |
**Adveksjon** er transport av skalare størrelser i et vektorfelt. Et eksempel på adveksjon kan være transport av varme, fukt eller salinitet i hav eller atmosfæren, men alle substanser og størrelser kan advekteres i alle slags væsker. Adveksjon er en viktig prosess i dannelsen av orografiske skyer og nedbør fra skyer. Adveksjon følger isobarflater og er derfor i hovedsak horisontal. Adveksjonsoperatoren i høyde- (*z*) og trykkoordinater (*p*) er:

{\displaystyle \mathbf {v} \cdot \nabla =u{\frac {\partial }{\partial x}}+v{\frac {\partial }{\partial y}}+w{\frac {\partial }{\partial z}}=u{\frac {\partial }{\partial x}}+v{\frac {\partial }{\partial y}}+\omega {\frac {\partial }{\partial p}}}.
der vektoren *v* og skalarene *u* og *v* er de horisontale komponentene av strømmen, *w* er den vertikale komponenten av strømmen. *x* og *y* er den horisontale posisjonen, mens *z* er høyden.

Se også
-------

* Jordatmosfæren
* Vind

Kilder
------

* (da) advektion i Den Store Danske Encyklopædi
* (en) advection i Encyclopædia Britannica

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Ålesund Strykekvartett** er et profesjonelt strykekvartettensemble i Ålesund. Kvartetten er organisert som en enhet innenfor Ålesund kulturskole. Den ble opprettet av Ålesund kommune i 1985 etter å ha flere ganger vært på bystyrets dagsorden. De første medlemmene var Ove Kvangarsnes og Britta Skärby-Vindenes på fiolion, Helga Frengstad på bratsj og Kristin Kvam på cello. 

  

Foruten utøvende oppgaver i ensemblet er alle musikere i kvartetten med i Ålesund Symfoniorkester og underviser både i kulturskolen og ved Fagerlia videregående skole.

Ålesund Strykekvartett urfremførte Edvard Griegs *Kvartett for 2 fioliner, bratsj og cello i F-Dur EG 117* etter komponistens originalmanuskript den 26. juni 1991 i Troldsalen i Bergen med følgende besetning: Ove Kvangarsnes, 1. fiolin, Britta Skärby Vindenes, 2. fiolin, Hella Oelmann, bratsj og Marit Klovning, cello.

Nåværende medlemmer
-------------------

* Ai-Ling Chiu, fiolin
* Laurens Weinhold
* Linda Bønes, bratsj
* Samuel Skrede, cello