recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Systematisk observasjon av lesing** (SOL) er en prosess som går ut på å få barn til å lese. Det er et verktøy for å fastslå hvor elevene er i sin leseutvikling og hvor hver elev skal følges i sin leseutvikling gjennom alle årene i grunnskolen. Prosessen omfatter også ett program for kompetanseheving for lærere og et verktøy for tilbakemelding til elever og foresatte.

Modellen skriver seg fra Australia. Der skåret elevene dårlig på tester, så de fant ut at noe måtte gjøres. De fikk ideene fra New Zealand. I Australia ble det nasjonal storsatsing på utdanning av lærere til å undervise i morsmålet. I hele Australia arbeider de nå etter samme undervisningmodell.[]

Gjøremåte
---------

Elevene blir delt inn i grupper på 3-5 elever. Klasserommet blir ordnet til stasjoner. Lærerstyrt stasjon, ABC krok (skrivekrok), lesekrok, datakrok, formingskrok og mattekrok. Elevene skal være 12 minutter på hver stasjon. Når 12 minutter er gått, gis det et signal, og elevene går til neste stasjon. Det blir ca. to skoletimer. For de minste elevene holder en ikke på så lenge. En har kanskje bare fire stasjoner i begynnelsen. Men etter som elevene går fram i «alder og visdom», går undervisningen over to skoletimer.

Referanser
----------

1. ↑  Systematisk observasjon av lesing (SOL)[*død lenke*] Strand kommune
Et **antagonistisk vitne** (engelsk: *hostile witness* eller *adverse witness*) er et vitne i en rettssak som under eksaminasjon enten er direkte fiendtlig innstilt eller avgir en forklaring som synes å være i strid med den rettslige posisjonen til parten som har innkalt vitnet.

Prosess
-------

Under eksaminasjon, hvis den eksaminerende advokaten som innkalte vitnet finner at vitneforklaringen er antagonistisk eller i strid med deres klients rettslige posisjon, kan advokaten anmode dommeren om å erklære vitnet for «antagonistisk». Hvis anmodningen innvilges, kan advokaten gå videre med å stille ledende spørsmål. Ledende spørsmål vil enten foreslå svaret («Du så min klient signere kontrakten, er det riktig?») eller utfordre troverdigheten ved vitnets forklaring. Hovedregelen er at ledende spørsmål kun tillates ved krysseksaminasjon, men et antagonistisk vitne er et unntak fra denne hovedregelen.

Ved krysseksaminasjon utført av motpartens advokat, forutsettes vitnet å være antagonistisk og den eksaminerende advokat behøver ikke rettens tillatelse til å stille ledende spørsmål. Advokater kan påvirke et antagonistisk vitnes svar ved å benytte gestaltpsykologi til å forme vitnets oppfattelse av situasjonen, og nyttefunksjoner til å forstå hvordan vitnet kan forventes å respondere. Advokaten vil integrere et antagonistisk vitnes forventede respons inn i den større saksstrategien gjennom planlegging før hovedforhandling og gjennom nødvendige tilpasninger gjennom rettssakens ulike faser.

Australia
---------

I den australske delstaten New South Wales er begrepet antagonistisk vitne (*unfavourable witness*) definert i § 38 i Evidence Act, som åpner for at aktoratet kan krysseksaminere sitt eget vitne. For eksempel, hvis aktoratet innkaller alle substansielle vitner som er relevante for en sak til å avgi rettslig forklaring, og noe av forklaringen som avgis ikke er fordelaktig for, eller støtter, aktoratets sak, eller et vitne tidligere har gitt en motstridende forklaring, så kan aktoratet be om rettens tillatelse, via § 192, til å utfordre vitnet opp mot forklaringen.

New Zealand
-----------

I New Zealand åpner § 94 i Evidence Act 2006 for at en part kan krysseksaminere deres eget vitne hvis dommeren finner at vitnet er antagonistisk og gir tillatelse.

Referanser
----------

1. ↑  Dreier, A.S.; *Strategy, Planning & Litigating to Win*; Conatus, Boston, MA, 2012, pp. 78-85; ISBN 0615676952
2. ↑  Dreier, pp. 46-73
3. ↑  Evidence Act (NSW) s 38.
4. ↑  R v Souleyman [1996] NSWSC 167, (1996) 40 NSWLR 712.
5. ↑  Evidence Act (NSW) s 192.
6. ↑  «Section 94 -- Evidence Act 2006». New Zealand Legislation Online. Besøkt 25. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Federal Rules of Evidence - Rule 611: Mode and Order of Interrogation and Presentation
Jarlen av Peterborough leder beleiringen
**Beleiringen av Barcelona** fant sted mellom 14. september og 19. oktober 1705 under den spanske arvefølgekrigen da en alliert armé som støttet den østerrikske tronpretendenten til den spanske tronen ledet av jarlen av Peterborough erobret byen Barcelona fra de fransk-spanske bourbounske forsvarerne.

Et forsøk på å gå i land hadde blitt drevet tilbake rett før i slaget ved Barcelona i 1704. Etter at byen ble erobret av Peterborough, prøvde franskmennene og spanjolene å gjenerobre byen året etter under beleiringen av Barcelona i 1706 som ble mislykket. Byen forble hos de allierte frem til 1714.

Litteratur
----------

* Hans Eggert, Willibald von der Lühe: *Militair-Conversations-Lexikon Bd.1*. Leipzig 1833 S. 403f.
* Heinrich Kuenzel: *Das Leben und der Briefwechsel des Landgrafen Georg von Hessen-Darmstadt.* Friedberg, London 1859.
* Johann Rechberger von Reichkron: *Spanischer Successions-Krieg. Feldzug 1705*. Wien 1881, S. 507–513.
* Tony Jaques: *Dictionary of battles and sieges. Vol. 1 – A –E.* Westport 2007, S. 108.
* David Eggenberger: *An encyclopedia of battles : accounts of over 1,560 battles from 1479 B.C. to the present.* New York 1985, S. 44.
Fiskerioppsyn
**Fiskerioppsyn** er offentlig kontroll med fiskerier som gjennomføres til sjøs for å påse at fisket foregår i samsvar med gjeldende lover og regler.

Kontrollen utføres i territorialfarvann og økonomisk sone.

Fiskerioppsynet kan omfatte tre hovedoppgaver:

* Grenseoppsyn – kontroll med at utenlandske fartøyer respekterer nasjonale grenser og regler
* Hjelpetjeneste – assistere fartøyer som er i nød eller trenger annen hjelp
* Bruksvakthold – vakthold over utestående fiskebruk

Fiskerioppsynsskip som utøver inspeksjon i henhold til internasjonale traktater og samarbeidsorganer skal føre et spesielt flagg eller vimpel.

De første bestemmelsene om oppsyn under torskefiskeriene ble utferdiget på slutten av 1700-tallet.

Se også
-------

* Den nordøst-atlantiske fiskerikommisjon
* Det sjømilitære fiskerioppsyn

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. april 2021. Besøkt 6. november 2020.
2. ↑
3. ↑

Kilder
------

* (no) Fiskerioppsyn i Store norske leksikon
**Slaget ved Roma kloster** var et slag i 1288, under den gotlandske borgerkrigen mellom borgerne i Visby og bøndene på landsbygda i Gotland. Slaget var trolig det blodigste som inntil da hadde blitt utført på øya. Ifølge ulike sagn var dette og slaget ved Högbro, som sto litt lengre i sør, usedvanlig bittert og blodig med store tap for begge parter.

Etter at borgerhæren, som besto av tyske leiestyrker, hadde tilintetgjort et bondeoppbud og vunnet ved Högbro, ble de senere utsatt for et motangrep av et nytt bondeoppbud ved Roma kloster midt på Gotland, omlagt 20-25 kilometer sørøst for Visby. Kampene som hadde vært blodig, sluttet uavgjort med at begge hærene var for utmattet og med stort tap på begge sider.

Borgerhæren måtte trekke seg tilbake til Visby, hvor den oppholdt seg resten av sommeren. I august 1288 intervenerte svenskekongen Magnus Ladulås i konflikten med en stor kongelige hær.

Kilder
------

* *Mats Adolfsson* Svenska uppror Bind 1: När borgarna brann Forntiden-1499 2007 ISBN 978-91-27-02631-5
En fjordsel i selariet på museet. Foto: Kirsten Poulsen 
**Fiskeri- og Søfartsmuseet** er et museum i Esbjerg i Danmark. Museet har fiskeri og sjøfart som tema, og har utstillinger om begge emner, samt et saltvannsakvarium og et selarium. Dessuten er der skiftende særutstillinger. Museet er blant de 50 mest besøkte attraksjoner i Danmark.

Historie
--------

Museet ble etablert i 1968, og hadde fra starten et saltvannsakvarium, som i 1976 ble utvidet med et basseng til seler. I 1989 påbegynte man et utendørs område som viser hvordan fiskerleier, mindre havner og treskipsverft så ut omkring 2. verdenskrig.

I 2000 ble det innviet en ny permanent utstilling om sjøfart. Utvidelsen inneholder også bibliotek, magasiner og kontorer. Akvariet og selariumet er senere modernisert og utvidet.

Referanser
----------

1. 1 2  Fakta om museet Arkivert 2. februar 2014 hos Wayback Machine.. Fimus.dk. Hentet 1/4-2014

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fisheries and Maritime Museum, Esbjerg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Danmark
En Vickers hardhetstester
Diagonalene, *d1 og d2* i avtrykket etter diamantpyramiden måles.
Et avtrykk i herdet stål etter en Vickers hardhetstest
**Vickers hardhetstest** er en testmetode utviklet av ingeniører på Vickers Ltd i 1924, da de trengte en nøyaktig metode å måle hardheten på ulike stållegeringer. Testen var ment å være et alternativ til Brinell metoden.

Testen bygger på at man har en diamantpyramide der sidene på pyramiden danner en vinkel på 136°, som man trykker ned i et materiale ved å legge på en last. Lasten på kjeglen målt i kilogram oppgis som *F*, og midlere diagonal av inntrykket målt i millimeter *d*. Hardheten oppgis i *HV*, som står for *Hardness Vickers* eller Hardhet Vickers. Formelen ser slik ut.

  

{\displaystyle HV=0{,}1854{\frac {F}{d^{2}}}}

  

Ved å legge sammen diagonalene *d1* og *d2*, og så dele på 2 får man middelverdien på diagonalene som blir *d*.

  

{\displaystyle d={\frac {d\_{1}+d\_{2}}{2}}}

  

Denne måleskalaen ble laget for å måle hardheten til ulike metaller men fungerer også bra på mineraler og keramer. Vickers hardhetstest er den mest nøyaktige å bruke på veldig harde materialer.

Se også
-------

* Hardhet (materialvitenskap)
* Brinell hardhetstest
* Knoop hardhetstest
* Mohs skala
* Rockwell (skala)
* Shore durometer

Referanser
----------

1. ↑  "Vickers hardness." Encyclopædia Britannica. 2008. Encyclopædia Britannica Online. 27 Dec. 2008
2. ↑  Vickers Hardness Testing Machine.UK Calibrations «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. februar 2009. Besøkt 29. desember 2008.
3. ↑  Vickers Hardness Test.Gordon England
4. ↑  Vickers Hardness Test.The Center for Advanced Life Cycle Engineering (CALCE)  Arkivert 7. juli 2007 hos Wayback Machine.
5. ↑  "Vickers Diamond Pyramid Hardness tester." Encyclopædia Britannica. 2008. Encyclopædia Britannica Online. 27 Dec. 2008

Eksterne lenker
---------------

* The Center for Advanced Life Cycle Engineering (CALCE), Material Hardness
* Vickers hardness test
* Conversion table - Vickers, Brinell, and Rockwell scales

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Vicki Movsessian** (født 6. november 1972), amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano.

Movsessian ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på det amerikanske laget som vant ishockeyturneringen for damer foran Canada og Finland. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. USA vant gruppespillet og fikk dermed spille finale mot Canada som ble nummer to. USA vant finalen med 3-1.

OL-medaljer
-----------

* 1998 Japans flagg Nagano - Gull **Gull** i ishockey, damer USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vicki Movsessian – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vicki Movsessian – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Vicki Movsessian – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Vicki Movsessian – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Friedrich «Fritz» Wurmböck** (født 2. august 1903, død 26. november 1987) var en østerriksk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Wurmböck vant en olympisk sølvmedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i håndballturneringen bak Tyskland. Det var første gang som håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Østerrike vant fire av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, beseiret de Sveits med 11-6 og Ungarn med 11-7 og tapte kampen mot Tyskland med 6-10. Wurmböck spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Sølv Sølv i håndball Østerrikes flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Friedrich Wurmböck – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Friedrich Wurmböck – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Friedrich Wurmböck – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
| Slaget ved Rostock (1564) |
| --- |
| Konflikt: Den nordiske syvårskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 11. juli 1564 |
| Sted | Utenfor byen Rostock i munningen av Warnow-elven |
| Resultat | Alliert seier |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Danmarks flagg Danmark-NorgeLübecks flagg Lübeck |
| Kommandanter og ledere |
| Sveriges flagg Anders Björnsson | Danmarks flagg Viseadmiral Peder Huitfeldt |
| Styrker |
| Sveriges flagg «Vita Falken» | Danmarks flagg 3 skipLübecks flagg 2 skip |
| Tap |
| «Vita Falken» senket, bare to overlevende | Ukjent |

**Slaget ved Rostock** var et mindre sjøslag under den nordiske syvårskrigen utenfor den tyske byen Rostock i 11. juli 1564 på nøytral grunn.

Den danske kongen Fredrik II ønsket å rette et slag mot den hanseatiske byen Rostock som hadde nektet å bryte med Sverige og ville ikke respektere den danske sjøblokaden av Sverige. Anledningen kom i form av et mindre krigsskip som ankret opp først i Warnemünde, senere i munningen på elven Warnow utenfor havnestedet Rostock. Rostocks nære omgang med svenskene var lagt merke til av kaprere som herjet på Østersjøen med danskekongens tillatelse, og dette fulgt til diplomatisk kontakt mellom København og Rostock. Kongen kom med løfter om å levere tilbake de erobrede handelsfartøyene mot et krav om brudd på handelen med Sverige. Dessuten kom det også et krav om at Rostock skulle jage bort det svenske krigsskipet «Vita Falken» som hadde blitt en sjenanse for de allierte.

Som svaret på avslaget på kravene, beordret danskekongen admiral Herluf Trolle til å sende ut en eskadre på tre danske og to lübeckske skip under viseadmiral Peder Huitfeldt fra Norge ved 1. juli 1564. Huitfeldt dro til munningen av Warnow og sperret vegen ut for det svenske krigsskipet, deretter landsettet en styrke med kanoner på stranden vendt mot «Vita Falken» den 11. juli. I mellomtiden hadde forberedelsene på en fredskongress organisert av den tyske keiseren fulgt til at mange diplomater var kommet til byen. Disse dro ut for å overvære sjøslaget som startet om morgen, sjeldent hadde et så grovt brudd på nøytraliteten på et sted vært begått rett for øyne på diplomater.

Befalhaveren Anders Björnsson nektet å overgi seg ovenfor overmakten og satte ild på kruttkammeret ombord på krigsskipet etter mange timer med fortvilte motstand utover dagen. «Vita Falken» eksploderte i en selvmordsaksjon av Björnsson med mesteparten av besetningen, bare to skal ha berget seg med livet i behold.

Danskene kom til vraket etter «Vita Fisken», fisket opptil 14 kanonskyts ut av vannet og styrt vekk til havs. Rostock sendt en sterk protest mot den grove krenkningen av byens nøytralitet, men Fredrik II var sårt tilfredsstilt med dette. Huitfeldt kom tilbake til den allierte krigsflåten ved Bornholm ved 24. juli.

Litteratur
----------

* Det första stora kriget, Alexej Smirnov 2009 ISBN 978-91-7329-020-3
| Slaget ved Pyhäjoki |
| --- |
| Konflikt: Del av Napoleonskrigene |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 16. april 1808 |
| Sted | Pyhäjoki, mellom Karleby og Uleåborg64°27'50"N 24°15'30"Ø |
| Resultat | Russisk seier |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Keiserflagget Russland |
| Kommandanter og ledere |
| Georg Carl von Döbeln | Jakov Petrovitsj Kulnev |


| Artikkelen inngår i serien om
**Finskekrigen** |
| --- |
|  |
| Pyhäjoki ·
Siikajoki ·
Revolax ·
Sveaborg ·
Pulkkila ·
Lemo ·
Nykarleby ·
Vasa ·
Kokonsaari ·
Lappo ·
Rimito Kramp ·
Sandöström ·
Kauhajoki ·
Alavo ·
Karstula ·
Grönvikssund ·
Ruona ·
Ömossa ·
Jutas ·
Oravais ·
Palva sund ·
Virta bro ·
Hörnefors ·
Sävar ·
Ratan |

**Slaget ved Pyhäjoki** var et slag under finskekrigen mellom Sverige og Russland, slaget ble vunnet av de russiske styrkene og den svenske retretten fortsatte.

Da den finske delen av Sverige ble angrepet av Russland i februar 1808 besluttet den svenske øverstkommanderende Wilhelm Mauritz Klingspor i samsvar med gjeldende krigsplaner å trekke seg tilbake til nordre Finland i påvente av troppeforsterkninger fra Sverige og Sveriges allierte Storbritannia. 

Vinteren hadde gjort krigføringen ekstra besværlig og slaget ved Pyhäjoki var derfor en av de første som ble utkjempet og kom sammen med slaget ved Siikajoki til å markere at den svenske retretten nordvestover opphørte. Den russiske arméen hadde fulgt den svenske nordover idet de svenske styrkene hadde overlatt det meste av den finske delen av riket til russerne i det man anså som en taktisk retrett. 

Slaget ved Pyhäjoki var livlig, men den svenske kommandanten, oberst Georg Carl von Döbeln fortsatte så retretten for å følge øverstkommanderende Klingspors ordre. Under slaget ble den svenske generaladjutanten Gustaf Löwenhielm tatt til fange av de russiske styrkene, i hans sted ble Carl Johan Adlercreutz utnevnt.
**Oslospeiderne** er Norges speiderforbunds krets i Oslo. Kretsen består av de tre gamle kretsene i Oslo; Oslo Lillomarka krets, Oslo Østmarka krets og Oslo Nordmarka krets, som i juni 2004 slo seg sammen.

Grupper
-------

Norges speiderforbund har totalt 51 speidergrupper i Oslo. Dessverre er det ikke aktivitet i alle disse, men godt over 30 av dem har aktiviteter i form av møter, turer, leir og lignende. Totalt er det nesten 1500 som er speidere i disse speidergruppene.

Følgende speidergrupper er blant de største i Oslo:

* 1.Bekkelaget
* 1.Nordstrand
* 17.Oslo
* 7.Oslo
* Bøler speidergruppe
* Tåsen
* Kjelsås
* Longship
* 1. Haugerud
* 4. Oslo speidergruppe

Følgende speidergrupper eksisterer ikke lenger:

* 1.Trasop

Hytteutleie
-----------

Oslospeiderne har flere hytter som de leier ut til både speidergrupper, andre organisasjoner og firmaer. Blåhaug er Oslospeidernes hytte ved Sandbakken, rett utenfor Oslo-grensa i Østmarka (Enebakk kommune). Hytta har innlagt vann og strøm, og overnattingskapasitet for inntil 35 personer. Krakosseter er Oslo-speidernes hyttesenter og leirsted i Nittedal. Hyttesenteret består av totalt 5 hytter.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Oslospeiderne på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Oslospeiderne på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Oslospeiderne på YouTube Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Norges speiderforbunds kretser |
| --- |
| 
* Asker og Bærum
* Aust-Agder
* Finnmark
* Follo
* Fredrikstad
* Glåmdal
* Grenland
* Gudbrandsdal
* Hedmark
* Helgeland
* Hordaland
* Hålogaland
* Nedre Buskerud
* Nord-Troms
* Nord-Trøndelag
* Oslo
* Romerike
* Romsdal og Nordmøre
* Ryvarden
* Salten
* Sogn og Fjordane
* Sunnmøre
* Sørlandet
* Sør-Trøndelag
* Tele-Busk
* Vesterlen
* Vestfold
* Vestoppland
* Østre Østfold
* Øvre Buskerud

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**153. kontrollsenter for romfart (Titov-senteret)** - (Russisk: 153-й главный испытательный космический орденов Октябрьской Революции и Трудового Красного Знамени центр имени Г. С. Титова (feltpostnummer 32103)(ГИЦИУ КС), tr. 153. *Glavny Ispytatelny Tsentr Ispytany jeg Upravleniya Kosmicheskimi Sredstvami (GITSIU COP)*) (også referert til som **Titov-kontrollen eller bare Titov-senteret**) er det viktigste militære og kommersielle satellittkontrollsenter i Russland. Det er drevet av Russlands romfartsvåpen. Ligger cirka 40 kilometer (25 mi) sørvest for Moskva i de tidligere lukkede byen av Krasnoznamensk. Senteret ble bygget i 1957 som en del av det sovjetiske måneprogrammet, og var kjent ved navn **Golitsyno-2**.

Senteret
--------

Senteret skal kontrollere 75 % av den innenlandske russiske romfartøy-trafikken i verdensrommet. Den 14. august 2001 gav den russiske presidenten ordre om at senteret skulle bli oppkalt etter German Titov, som hadde vært en av lederne av senteret.

Senteret har poster over hele Russland involvert i testing, måling og sertifisering av utstyr som er ansvarlige for de viktigste sentrum.

Se også
-------

* - Kosmodromen Plesetsk
* Kapustin Yar

Referanser
----------

1. ↑  «Structure». Russian Ministry of Defence. Besøkt 5. mars 2012.
2. ↑  «Chirac visits Russia's top-secret space center». People's Daily Online. Besøkt 5. mars 2012.
3. 1 2  «Golitsino-2». Global Security. Besøkt 5. mars 2012.
4. ↑  A Kopik. «Космические войска». Novosti Kosmonavtiki. Arkivert fra originalen 1. februar 2009. Besøkt 5. mars 2012.
Niederwalddenkmal

**Niederwalddenkmal** er et monument i Rüdesheim i Rheingau i Hessen i Tyskland, oppført årene 1877–1883.

Monumentet er nesten 38 meter høyt og skal symbolisere Tysklands seier i den fransk-tyske krig 1870 til 1871. Den kronende statue på 10, meter forestiller *Germania* og skal forestille Tysklands stolthet. I skulpturen holder Germania den tyske keiserkrone i sin højye hånd, mens hun i sin venstre hånd holder imperiets sverd. Under Germania er et stort relieff som viser keiser Wilhelm I på hesterygg foran offiserer og soldater på vakt ved Rhinen.

På monumentets venstre side er en fredsstatue, mens krigens statue er til høyre.

Grunnsteinen ble lagt den 16. september 1871 av Tysklands keiser Wilhelm I. Billedhugger på monumentet var Johannes Schilling og arkitekt var Karl Weisbach. Monumentet ble avduket den 28. september 1883.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Niederwalddenkmal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Niederwalddenkmal – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Kart over Viken i middelalderen. Oslosyssel utgjør nordlige del av Vingulmark
**Oslosyssel** (norrønt *Oslóarsýsla*) av Oslo, var i middelalderen et syssel i Norge som omfattet nåværende Oslo, Asker, Bærum, Nesodden, Frogn, Nordre Follo, Ås, Vestby, Hobøl i Indre Østfold og Marker kommune. Det historiske norske fylket Vingulmark ble på slutten av 1100-tallet delt i to, Oslosyssel i nord og Borgesyssel i syd.

Skipreider
----------

Oslosyssel var inndelt i 7-8 skipreider:

* Mossedal
* Follo Eystri hlutr (Nesodden, Oppegård, Ski og nordre del av Ås)
* Follo Vestr hlutr (Frogn, Vestby og søndre del av Ås)
* Aker (Aker og Bærum)
* Asker (Asker, Røyken og Hurum)
* Lier
* Eiker
* Sande (Sande, Skoger og Strømm)

Sande er av P. A. Munch oppført under Tunsbergsysla, mens A. Steinnes mener Sande tilhørte Oslosysla.

Referanser
----------

1. ↑  *Historisk-geographisk Beskrivelse over Kongeriget Norge (Noregsveldi) i Middelalderen*. Trykt hos Carl C. Werner & Co. i ... 1849. s. 191.
2. ↑  Asgaut Steinnes (1930). *Skipreidone på Follo*. *Historisk tidsskrift*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 370-2.
| 청산리 전투  Cheongsanri Jeontu  青山里の戦い  Seizanri no Tatakai |
| --- |
| Konflikt: Den koreanske uavhengighetsbevegelsen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 21.-26. oktober 1920 |
| Sted | Qīngshānlǐ, Jilin, Republikken Kina. |
| Resultat | Seier til den koreanske uavhengghetsarmeen |

 |
| Stridende parter |
| Japans flagg Japan |  Den nordlige militære administrative hær   Den koreanske uavhengighetsarmé |
| Kommandanter og ledere |
|  Takashima Tomotake Azuma Masahiko Isobayashi Naoaki Kimura Masuzō |  Gim Jwa-jin  Yi Beom-seok  Hong Beom-do  An Mu |
| Styrker |
| **Koreanske tall:** ~5000  **Japanske tall:** ~12 000 | **Koreanske tall:** ~2800  **Japanske tall:** ~6000 |
| Tap |
| **Koreanske tall:** ~812-1200 døde  ~2000 sårede  **Japanske tall:**  11 døde  24 sårede | 60 døde 90 sårede |

**Slaget ved Qīngshānlǐ** (koreansk hangeul: 청산리 전투; hanja: 靑山里戰鬪; *Cheongsanri Jeontu*; japansk: 青山里の戦い;  *Seizanri no Tatakai*) ble utkjempet over seks dager i oktober 1920 mellom den keiserlige japanske armé og koreanske væpnede grupper i den skogdekte regionen i Øst-Mandsjuria kalt Qīngshānlǐ. Det var for japanernes del av deres felttog i Jiandao, og fant sted underes deres okkupasjon av Korea. 

Den japanske styrken var overlegen i antall, men ble grundig beseiret og mistet - ifølge Harvard-professor Lee Ki-baik - mer enn 1 000 soldater i dette slaget. Slaget regnes som en viktig seier for de koreanske styrkene, men hvor store tapstallene var på japansk side er omstridt. Japanske kilder opererer med langt lavere tapstall enn koreanske kilder.

Samme år vant en annen eksilkoreansk styrke fra Mansjuria en like overlegen seier over de japanske styrkene i Fengwutung, ledet av offiseren Hong Beom-do (Hong Pŏm-do), hvor 160 japanske soldater ble drept og mer enn 300 såret.

Resultatet ble at japanerne i 1920 rykket inn i Mansjuria, drepte en rekke eksil-koreanske menn og brente ned landsbyer med koreansk befolkning. Den koreanske motstandsbevegelsen gikk etter dette inn i en mindre militær fase, hvor den søkte mer politisk og internasjonalt press mot Japan.

Referanser
----------

1. ↑  Nahm, Andrew C.: *Korea: Tradition & Transformation – A History of the Korean People*
2. ↑  Lee Ki-baik: *A New History of Korea*: Harvard University Press, 1984 (ed), side 365.
3. ↑  Lee Ki-baik: *A New History of Korea*, Harvard University Press, 1984 (ed), side 364.
4. ↑  Lee Ki-baik: *A New History of Korea*, Harvard University Press, 1984 (ed), side 365.

Litteratur
----------

* Nahm, Andrew C. (1988). *Korea: Tradition & Transformation – A History of the Korean People*. Elizabeth, N.J.: Hollym International. ISBN 978-09-308-7856-6.
**Osloløpet** ble arrangert fra 1975 til 2005 på Ekebergsletta i Oslo kommune.

Løpet ble arrangert 31 ganger. Det har nå tatt en pause og de som ønsker å ta opp igjen arrangementet kan henvende seg til OSI friidrett.

Osloløpet regnes for Norges eldste rene mosjonsløp. Det var lenge Norges største.

Osloløpets historie er sammenvevd med det som er blitt kjent som «Joggebølgen», og det springer ut av Norges Friidrettsforbund sentralt.

Det er viktig å få frem at det sterke Dagbladengasjementet var både en redaksjonell innsats og en materiell innsats ved at avisen bekostet annonser og produksjon av materiell, samt kreativ hjelp i PR/markedsføring. Den som senere fra avisens side fikk størst betydning for Osloløpet, var uten tvil Einar Christensen. Han bidro på den redaksjonelle side sterkere enn det har vært gjort i noen norsk avis noen gang når det gjelder mosjonsløp. Høydepunktet var "Dagbladets joggekampanje" i 1979, men han var med også i mange år senere. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Karl Arne Sjo Jespersen** (født 7. desember 1967 i Stavanger) er en norsk forretningsmann.

Han har vært blant annet personaldirektør og administrerende direktør i Nikita Hair i Norge og Storbritannia, kjedeleder i Systemhus, markeds- og salgsdirektør i DIPS og kjededirektør i Mesterhus.

Jespersen var leder i Stavanger Unge Høyre 1986–1989, leder i Rogaland Unge Høyre 1990–1991 og 2. nestleder i Unge Høyres sentralstyre 1992–1994. Han var ansatt som distriktssekretær i Europabevegelsen i Rogaland under opptakten til EU-avstemningen i 1994 og deretter som fylkessekretær i Vestfold Høyre.

Karl Arne Jespersen var elev ved Stavanger katedralskole.Han er utdannet cand.mag. fra Universitetet i Bergen og MBA-kandidat fra Universitetet i Nordland.

Referanser
----------

1. ↑  «Ny markedsdirektør i Dips» **(norsk)**. Avisa Nordland. 17. september 2012. Arkivert fra originalen 4. februar 2016. Besøkt 4. februar 2016.
2. ↑  «Karl Arne Jespersen ny kjededirektør i Mesterhus». *Byggeindustrien*. 22. mars 2019. Besøkt 4. august 2020.
3. 1 2  «Karl Arne Jespersens profil». LinkedIn. Besøkt 4. august 2020.
4. ↑  Mello, Knut (16. mai 1995). «– Gleder meg til Vestfold». *Tønsbergs Blad*: 4.
5. ↑  Stavanger Aftenblad: "-Hvem tror de har en jobb å gå til ?",24. august 1991 s.3.
**Karl Amundsen** (født 10. november 1873 på Brandval, død 13. juni 1961 på Løten) var en norsk snekker og forretningsfører fra Brandval i Hedmark, og politiker for henholdsvis Arbeiderpartiet og kommunistpartiet (NKP).

Amundsen vokste opp på en husmannsplass under gården Sjøndem i Brandval. Han gikk i lære og ble bygningssnekker i Kristiania, og bodde så ei tid etter 1900 i Romedal der kona hans var fra. I 1904 bosatte han seg på Løten, og arbeidet på Klevfos Cellulose- & Papirfabrikk. Som formann i fagforeningen fikk han sparken i 1909 fordi han «hadde vært en farlig oppvigler som sådde misnøyens sæd blant arbeiderne». I 1911 fikk han arbeid som forretningsfører for sjukekassa i Løten og ellers var «riksforsikringenes tilsynsmand».

Etter å ha vært med i styret i Hedmark Arbeiderparti i seks år, var han amtsformann i samme parti fra 1912. Det samme året ble han valgt til å representere enmannskretsen Søndre Hedemarken på Stortinget. Valgt inn for Arbeiderpartiet hadde han i 1913-15 sete i tollkomiteen. Ved stortingsvalget 1915 fikk han i andre valgomgang 4 379 stemmer, men tapte for Karl Wefring fra Frisinnede Venstre som fikk 4 886 stemmer. Både i 1921 og 1924 stilte Amundsen som kandidat ved stortingsvalg, i 1924 for det nye Norges Kommunistiske Parti, begge gangene uten å nå opp.

Amundsen ble kjent for å ha kommet på avisnavnet Demokraten.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 26[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Solbakken, Evald O. (1951). *Det røde fylke gjennom 100 år*. Hedmark fylkes arbeiderparti. s. 27.
3. ↑  Evald O. Solbakken (1950). *Hamar Arbeiderblad gjennom 25 år*. s. 12.

Kilder
------

* Lindstøl, Tallak: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Slottet (*Schloß Tirol*) sett fra landsbyen (*Dorf Tirol*)
Slottet sett rett nedenfra
Slottets borggård
Slottet **Tirol** er stamborgen til grevene av Tirol og har gitt navn til både grevehuset, landskapet og kommunen den ligger i. Slottet ligger 3 km nord for Meran i dagens Syd-Tirol.

Den første borgen ble bygget på 1000-tallet, men utvidet og forbedret flere ganger etter dette. Slottet var residensen til Tirols grever inntil 1420, da Innsbruck overtok funksjonen som hovedstad. I etterkant forfalt slottet, men ble restaurert på 1800-tallet. I dag rommer slottet Syd-Tirols museum for kultur- og landshistorie.

Slottskapellet er interessant på grunn av de romanske portalene og freskene.

Slottets navn kann avledes av det ladinske ordet *teriol* (eller *troi*), som betyr «sti». Dette kommer sannsynligvis av at slottet ligger ved den mye brukte forbindelsen mellom Vinschgau i vest, Passeier i øst og Adigedalen i syd. Fra slottet ble navnet via grevehuset etter hvert overført på hele landskapet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Ståle Wikshåland** (født 30. juni 1953 i Stavanger, død 18. januar 2017 i Oslo) var en norsk professor i musikkvitenskap og musikkritiker. Han har vært musikkanmelder for klassisk musikk i *Dagbladet* siden 1980 og han redigerte *Ballade* - tidsskrift for Ny Musikk 1978—1986.

Liv og virke
------------

Ståle Wikshåland var elev ved Stavanger katedralskole.Han studerte musikkvitenskap i Oslo fra 1971, tok filosofisk magistergrad på Theodor W. Adorno i 1977 og han tok doktorgrad i musikkvitenskap i 1995 på en avhandling om Claudio Monteverdi: *...en melodi som unnslipper, en innskrift som består. Studier i Claudio Monteverdi og musikalsk barokk* Han arbeidet som musikk-koordinator ved Henie Onstad Kunstsenter i 1981–84. Han var ansatt ved Institutt for musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo siden 1988, og ble professor i 1995. Han sto for en estetisk-historisk tilnærming til klassisk musikk, en tilnærming som ikke var så vanlig i Norge.

Ståle Wikshåland var med på å grunnlegge prosjektet Norsk musikkarv på 2000-tallet, i et samarbeid med en rekke høyere norske musikkinstitusjoner. De siste årene viet han seg mer og mer til studier av barokken og musikalsk retorikk. Sammen med operasjef Per Boye Hansen initierte han et samarbeid mellom Institutt for musikkvitenskap og Den Norske Opera & Ballett, med studentundervisning og internasjonale seminarer knyttet tett opp til produksjon og framføringer ved Operaen.

Verk
----

* *Fortolkningens århundre*. *Essays om musikk og musikkforståelse.* Scandinavian Academic Press, 2009. ISBN 9788230400470

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Kritiker Ståle Wikshåland (63) er død». *Dagbladet.no*. 19. januar 2017. Besøkt 19. januar 2017.
4. 1 2 3  Gulbrandsen, Erling; Bø-Rygg, Arnfinn (27. januar 2017). «Ståle Wikshåland var en lydhør kritiker og en drivende kraft i norsk musikkvitenskap». *Morgenbladet*. s. 53.
5. ↑  Stavanger Aftenblad: "Julekomedien spiller Priestly", 24. desember 1969 s.15.

Litteratur
----------

* (no) Publikasjoner av Ståle Wikshåland i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Ståle Wikshåland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

Eksterne lenker
---------------

* Ansatteside ved Universitetet i Oslo
* Minneord om Ståle Wikshåland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Ståle Hoff** (født 3. juli 1963, død 6. juli 2010) var en norsk musiker og komponist. Han vokste opp på Fiskum i Øvre Eiker hvor faren var lærer på Buskerud folkehøgskole (Heimtun). Han spilte i Siste Dagers Hellige, Raga Rockers, Cirkus Modern og på flere av sin far Trygve Hoffs utgivelser. Han lagde melodien til Trygve Hoffs «Folk é så bra» sammen med Terje Blickfeldt. Som sin far var også Ståle Hoff en periode dirigent for Berlevåg Mannsangforening. I 1984 ble han innlemmet i Cirkus Modern, men ga seg i 1985. Som seg selv gav han ut kassetten «Skipper Skuteløs». Hoff var rammet av MS.

Utgivelser
----------

* 1984 – *Det Nye Rocksjå 2*, bass
* 1984 – Cirkus Modern – *Karianne* (12"-single), bass
* 1985 – Cirkus Modern – *Trøst* (LP), bass på 2 låter («Karianne» og «Speil»)
* 1985 – Raga Rockers – *Maskiner i Nirvana*, slide gitar
* 1988 – Trygve Hoff – *Snart gryr en dag*

Eksterne lenker
---------------

* mic.no Cirkus Modern
* rockipedia.no Ståle Hoff[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Ståle Torstein Risa** (født 20. januar 1953 på Hamar) er en norsk diplomat. Han ble i 2017 generalkonsul i Guangzhou i Kina.

Risa, som tok juridisk embetseksamen i 1980, ble i året etter opptatt som aspirant i utenrikstjenesten. Han har tjenestegjort som ambassaderåd ved Norges ambassade i Washington. Han har også vært stasjonert i Tokyo, da som ministerråd. Risa ble i 2005 utnevnt til Norges ambassadør til Filippinene. I 2009 ble han utnevnt til ambassadør i Vietnam. I 2010 fulgte utnevnelse til ambassadør i Laos.

Risa ble i 2010 forfremmet til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden. Etter endt tjeneste som ambassadør i Filippinene ble han tildelt storkors i gull av Sikatuna-ordenen.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 11. juni 1981, s. 44.
2. ↑  Offisielt fra statsråd, Statsministerens kontor.
3. ↑  Offisielt frå statsrådet, Statsministerens kontor.
4. ↑  Offisielt frå statsrådet 27. februar 2009, Statsministerens kontor.
5. ↑  Offisielt frå statsrådet 15. januar 2010, Statsministerens kontor.
6. ↑  Norwegian Ambassador to RP Awarded the Order of Sikatuna[*død lenke*], Filippinenes ambassade i Norge, 31. juli 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
| Illyrer- og Makedonerkrigene |
| --- |
| Illyrerkrigene - Første makedonerkrig - Andre makedonerkrig - Tredje makedonerkrig - Fjerde makedonerkrig |

Den **andre makedonerkrig** (200 f.Kr.-196 f.Kr.) ble utkjempet mellom Makedonia, ledet av Filip V og den romerske republikk, alliert med Pergamon og Rhodos.

Filip hadde lenge vært interessert i de greske bystatene, men fordi de var under romersk kontroll, våget han ikke å gå til angrep. I stedet begynte han å erobre deler av Illyria. Roma truet med krig, noe som førte til at Filip trakk seg tilbake.

Makedona begynte deretter å erobre de greske bystatene. Roma svarte med å gi Filip et ultimatum: han måtte akseptere at Makedonia ble undelagt romersk kontroll og at hans kongedømme skulle bli en romersk provins. Filip nektet naturlig nok, og den andre makedonske krig var et faktum.

Krigens avgjørende slag stod ved Kynoskephalai i Thessalia i 197 f.Kr. der legionene til Titus Flaminus slo kong Filips makedonske falanks. Drømmen om makedonsk kontroll over Hellas ble knust, og ved de istmiske leker i Korint i 196 f.Kr. erklærte Flaminius Hellas' frihet, selv om Hellas i virkeligheten ble et romersk protektorat.

En annen grunn til at romerne gikk til krig var at de betraktet Filip som en forræder; Han hadde støttet Hannibal av Karthago, noe som hadde ført til den første makedonerkrig.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Stor ryggjelledøgnflue** (*Ephemerella aurivilli*) er en døgnflue som tilhører familiegruppen ryggjelledøgnfluer. Den er den største av de tre norske artene og klekker litt tidligere enn de to andre.

Utseende
--------

### Voksne (imago)

Kroppen er 10-13 millimeter lang. Kroppen er gul eller oliven på farge. Vingene er mer grå eller gråblå, de er trekantet og holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. Lengst bak på bakkroppen er det tre haletråder (cerci). 

### Nymfer/larver

Nymfene er mellom 10-13 millimeter lange. De har fem gjellepar, men det bakerste er dekket av det foran, slik at det ser ut som den bare har fire. Gjellene ligger langs kroppen uten å stikke ut. Bakkroppsleddene har noen torne lignende utvekster oppe, på sidene, disse er omtrent et halvt bakkroppsledd langt. Haletrådene har korte spredte hår og mørke bånd og ikke bare smale ringer.

Levevis
-------

Stor ryggjelledøgnflue finnes i små bekker og større elver med mose og gress. Den lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer. 

Eggene slippes av hunnen ned på vannoverflaten. De synker straks til bunnen. Nymfene lever på mose og gress i elven. De spiser små partikler av organisk materiale, som alger, planterester eller råtnende planter. Men også av andre mindre dyr. I Norge har den vanligvis et nymfestadium på 2 år. 

Stor ryggjelledøgnflue tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for *dun* (engelsk).

De voksne flyr fra juli til september. De voksne kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Orden **Døgnfluer (Ephemeroptera)**
	+ Familie **Ryggjelledøgnfluer (Ephemerellidae)**
		- **Stor ryggjelledøgnflue** *Ephemerella aurivilli* (Bengtsson, 1908)

Litteratur
----------

* Johansen, G.O. og Lunde, V. 1993. *Sjekkliste for norske døgnfluer (Ephemeroptera) med forslag til norske navn.* Norsk entomologisk forening, InsektNytt 18(3-4), s. 19-22
* Arnekleiv, Jo Vegar. 1995. *Døgnfluelarver.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 14, 45 sider.
* Puthz, V. 1978. *Ephemeroptera.* Limnofauna Europaea, J. Illies (ed.). Fischer Verlag, Stuttgart. side 256 – 263.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stor ryggjelledøgnflue* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Stor ryggjelledøgnflue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Stor ryggjelledøgnflue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Stor ryggjelledøgnflue* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Stor ryggjelledøgnflue* hos NCBI Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening
**Andrea-Giovanni Lubelli** (kinesisk: 陸安德, kinesiske navn: **Lu Tairan** 陸泰然, **Ande** 安德, født 1611 i Lecce i kongedømmet Napoli, død 2. november 1685 i Macao) var en italiensk katolsk prest og misjonær tilhørende jesuittordenen. Han forfatytet en rekke skrifter på kinesisk om avlat, bønn, meditasjon og åndelig veiledning, blant annet *Zhenfu zhilu* 真福直路 og *Shansheng fuzhong zhenglu* 善生福終正路.

Han trådte inn i jesuittordenen 30. mars 1628 i Napoli. Den 26. mars 1640
ble han utsendt som misjonær på skipet *Na. Sra. d'Atalaia*, og virket i tre år i Salsette i India. Deretter kom han til Macao i Kina. På grunn av et skipsforlis havnet han den 26. februar 1647 på Hainan. Han ble tatt til fange av «heretikere» og satt i fengsel i åtte måneder. 

Årene 1659-1665 virket han i Tonkin, der han grunnla en kirke og en residens for prestene. Så arbeidet han blant hittebarn i Kanton. Under trosforfølgelsen i 1665 ble han arrestert og ført til Beijing.

Årene 1674-1676 var han jesuittenes viseprovinsial for Kina; årene 1676-1680 provinsial i Japan. Så var han 1680-1684 visitator for misjonsfeltene Shansi-Shensi og Hukwang.

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

Referanser
----------

1. ↑  Nicolas Standaert: *Handbook of Christianity in China*, bind 1, ss. 185, 609, 625, 629, 630

Litteratur
----------

* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)
**Susi-Lisa Erdmann** (født 29. januar 1968) er en tysk aker og bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville, 1994 i Lillehammer, 1998 i Nagano, 2002 i Salt Lake City og 2006 i Torino.

Erdmann vant en olympisk bronsemedalje i aking under vinter-OL 1992 i Albertville. Hun kom på tredjeplass i ener for damer bak Doris Neuner og Angelika Neuner begge fra Østerrike.

To år senere, under vinter-OL 1994 i Lillehammer vant hun en sølvmedalje i aking. Hun kom på andreplass i ener for damer bak italienske Gerda Weissensteiner.

Åtte år senere, under vinter-OL 2002 i Salt Lake City vant hun en bronsemedalje i bobsleigh. Sammen med Nicole Herschmann kom hun på tredjeplass i toerbob for damer, bak USA og et annet tysk lag. 2002 var første gang som det ble arrangert bobsleigh for damer under et vinter-OL.

Erdmann har vunnet hele ni verdensmesterskap, sju i aking og to i bobsleigh.
I aking, 1989 i Winterberg ener, 1990 i Calgary mixed, 1991 i Winterberg både ener og mixed, 1993 Calgary og 1995 i Lillehammer i mixed og 1997 i Innsbruck i ener for damer.
I bobsleigh, 2003 i Winterberg og 2004 i Königssee begge i toerbob for damer.

OL-medaljer
-----------

* 1994 Norges flagg Lillehammer - Sølv Sølv i aking, ener damer Tysklands flagg Tyskland
* 1992 Frankrikes flagg Albertville - Bronse Bronse i aking, ener damer Tysklands flagg Tyskland
* 2002 USAs flagg Salt Lake City - Bronse Bronse i bobsleigh, toerbob damer Tysklands flagg Tyskland

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Susi Erdmann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Susi Erdmann på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (de) Susi Erdmann – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Susi Erdmann – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Susi Erdmann – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Susi Erdmann – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Susi Erdmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Susi Erdmann – IBSF Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (sport)
 |
**Susaye Greene** (født 13. september 1949 i Houston i Texas) er en soulsanger fra USA, kjent for i en periode å ha vært medlem av Motown-gruppa The Supremes.

Greene opptrådte allerede som barn og ungdom, blant annet i tv-reklamer. Hun utdanna seg ved High School of Performing Arts i New York.

Hun sang i korgruppene *Raelettes* (for Ray Charles) og *Wonderlove* (for Stevie Wonder). I 1973 var hun gjest som hovedsanger for New Birth da de fikk en hit med ei coverinnspilling av Buffy Sainte-Maries «Until It's Time for You to Go».

Greene var med i The Supremes fra 1976 til 1977, og sang på albumene *High Energy* og *Mary, Scherrie & Susaye*. Hun bidro til å live opp i gruppas sceneopptredender i den siste fasen. Særlig vakte hun oppsikt med stemmen som spenner over et uvanlig stort oktavspekter.

I 1979, to år etter oppløsninga av The Supremes, spilte Greene inn duettalbumet *Partners* med Scherrie Payne, som også hadde vært med i Supremes. Hun var videre programleder for tv-showet *Hollywood Hot*.

Greene skreiv også flere låter, blant annet «I Can't Help It» (sammen med Stevie Wonder), som ble sunget av Michael Jackson på albumet *Off the Wall*.

I 1984 flytta hun til London, der hun gifta seg. Her gav hun ut en del singelplater, før hun rundt 2000 flytta tilbake til USA. I 2002 gav hun ut et soloalbum, *No Fear Here*, med stort sett eget materiale. I 2005 kom albumet *Brave New Shoes*.

Referanser
----------

1. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Oppslag om Greene i Graham Betts: *Motown Encyclopedia*, AC Publishing 2014, ISBN 9781311441546.
3. 1 2 3 4 5  Biografi på nettstedet Soulwalking.co.uk; besøkt 13. desember 2016. Her oppgis fødselsåret til 1952.
4. 1 2 3 4  Peter Lindblad: «The last Supremes», i tidsskriftet *Goldmine* 6. april 2010; besøkt 13. februar 2016.
5. ↑  Sporliste for *Off the Wall*, på nettstedet Allmusic.com; besøkt 13. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Susaye Greene på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Susaye Greene på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Susaye Greene på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Susaye Greene på AllMusic Rediger på Wikidata
* Greenes blog på deviantART
* Greenes side på MySpace

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***The Fettered Woman*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Tom Terriss.

Handling
--------

Angelina Allende blir foreldreløs etter at faren hennes begår selvmord. Kort tid senere blir hun henledet til New York av to menn, hvorav den ene mannen ønsker å skaffe seg kontroll over eiendommen som tilhører faren hennes. Den andre mannen ønsker seg Angelina. Bink, den eldste av de to konspiratørene, gjør romantiske fremskritt ovenfor Angelina, før han blir skutt av hans medsammensvorne Wolver.

Men politiet dukker opp, og Angelina blir anklaget for å stå bak skytingen. Etter tre år i fengsel vender hun endelig hjem, og møter James Deane - som Angelina snart blir forelsket i.

Skuespillere
------------

* Alice Joyce som Angelina Allende
* Webster Campbell som James Deane
* Donald MacBride som Jack Wolver
* Lionel Grey som Tobe
* Templar Saxe som Adolph Bink

Referanser
----------

1. ↑  THE FETTERED WOMAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Fettered Woman* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Fettered Woman* på American Film Institute Rediger på Wikidata