recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Albert Einstein anses for å være én av de største fysikerne som har levd.
Fysiker.
En **fysiker** er en person som på yrkesmessig basis jobber med fysikk.

Frem til 1800-tallet fantes det også fysikere som jobbet med andre vitenskapsområder, først og fremst matematikk, men også filosofi, kjemi, biologi eller som ingeniør. I dag må en fysiker være kunnskapsrik innen sitt område og er derfor også spesialisert innen et område av fysikken. Det er imidlertid fortsatt viktig for en fysiker å ha gode kunnskaper innen matematikk, spesielt for teoretiske fysikere.

Ordet fysiker sikter ofte til noen som har en akademisk grad i fysikk fra en master eller ingeniørutdanning, men en fysiker kan også være utdannet i andre naturvitenskapelige disipliner.

Et typisk arbeidsområde for fysikere er å etterprøve teorier gjennom fysiske eksperimenter eller å overføre teoretisk viten til fysiske prosesser. For eksempel utviklingen av kvanteelektronmikroskopet eller laserteknologien som først ble beskrevet i teorien. Et annet eksempel er målingen av lysets avbøyning når det passerer gjenstander med stor masse, som Solen. Denne målingen støttet Einsteins teorier om gravitasjonens påvirkning på lysstråler.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Physicists – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
**Odd Immerstein** (født 2. april 1918, død 1999) var en norsk sjømann og motstandsmann mot den tyske okkupasjonen under andre verdenskrig. Han er kjent for sitt motstandsarbeid som spion inne i Nasjonal Samling (NS), til tross for at han selv hadde vært medlem av partiet.

Bakgrunn og oppvekst
--------------------

Immerstein ble født i Sokndal og vokste opp i en politisk engasjert familie. Han tilhørte en kommunistisk familie og var inspirert av sine eldre brødre, spesielt Nils, som var medlem av Norges Kommunistiske Parti (NKP). Immerstein gikk til sjøs i ung alder, men ble senere involvert i politisk arbeid.

Motstandsarbeid under krigen
----------------------------

Under krigen ble Immerstein med i motstandsarbeidet mot den tyske okkupasjonen. Han ble rekruttert til å utføre spionasjeoppdrag inne i NS. Immerstein meldte seg inn i NS og fikk tilgang til møter og informasjon som han deretter rapporterte tilbake til motstandsgruppen. Til tross for farene involvert i oppdraget, fortsatte Immerstein sitt arbeid som spion inntil han følte risikoen for å bli avslørt ble for stor.

Etter krigen
------------

Etter krigen sto Immerstein overfor både støtte og kritikk fra sitt politiske miljø. Han ble behandlet av landssviksaken, men fikk til slutt påtaleunnlatelse og ble frifunnet av NKP for sitt motstandsarbeid.

Etter krigen fortsatte Immerstein sitt politiske engasjement og var aktiv i NKP, selv om han på et tidspunkt sympatiserte med Arbeidernes Kommunistparti (marxist-leninistene) (AKP(m-l)). Han vendte imidlertid tilbake til NKP senere i livet og ble listekandidat for partiet i fylkestingsvalget i Hordaland.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Arntsen, Jan Magne. «Odd Immerstein - kommunistisk spion i Quislings parti». *Stavangeren : medlemsblad for Byhistorisk forening Stavanger. Nr. 1/2020 Temanummer: Krigens konsekvenser (pdf)* (PDF). s. 46–60. Besøkt 24. mars 2024.
2. ↑  *Glimt fra okkupasjonen. Bind 9: Motstand : motstandskampen i Rogaland 1940-1942.* Sandnes: Militærhistorisk forening Rogaland, Forlagshuset Commentum. 2023. ISBN 9788284163949.
3. ↑  Arntsen, Jan Magne (2018). *En fortiet historie : Tjemsland-gruppa og kommunistisk motstand i Stavanger 1940-1945*. Piren forlag. ISBN 9788230340516.
Nordre Aker Janitsjar er et musikkorps for ungdom og voksne i Nordre Aker Bydel.

Korpset het tidligere Grefsen Ungdomskorps, og byttet navn til Nordre Aker Janitsjar i forbindelse med bydelsreformen av 2004. Korpset ble opprinnelig stiftet av ni "avgåtte" skolemusikere 23. juni 1935. Musikkorpset er i dag det eneste messing- eller janitsjarkorps som øver i Nordre Aker Bydel. 

I dag består korpset av ca 35 spillende medlemmer, med variert janitsjarbesetning (fløyte, klarinett, saksofon, kornett, trompet, horn, eufonium, trombone, bass, slagverk). Korpset rekrutterer ungdom, studenter og voksne. Flere av medlemmene har selv barn i skolemusikken. Medlemmene er fra 17 til 80 år, og korpset er både et viktig kulturtilbud for ungdom som har oppnådd aldersgrense for spilling i skolekorps, og for voksne hobbymusikere med korpsbakgrunn. 

Stadig færre skoler har egne skolekorps, og Nordre Aker Janitsjar stiller for Engebråten skole i byens 17. mai-tog. Korpset marsjerer også på 1. mai. Uniformene har grønne jakker, og sorte bukser og luer. Øvelsene holdes på Korsvoll skole. 

Korpset arrangerer samarbeidskonserter med skolekorps, kirkekonserter, sommerkonsert m.m. og deltar som regel i norgesmesterskapet i Janitsjar i Trondheim siste helg før påske. Korpset dirigeres per 2024 av Morten Brenne, som har bidratt stort til korpsets musikalske utvikling de siste årene.

Offisiell nettside
------------------

Referanseliste
--------------

1. ↑
2. ↑  "Grefsen Ungdomskorps," *Lokalhistoriske bildebaser i Oslo* , besøkt 24. mars 2024, https://historiebilder.no/items/show/2985
3. ↑
4. ↑  Birgitte Iversen (16. mai 2023). «Skolekorpsenes kamp for å overleve». Besøkt 24. mars 2024.
5. ↑
6. ↑
**Siv Merethe Aannevik** (f.06.11.1961) er forfatter av boka *Med vind i håret. Korleis lykkast med fosterbarn?*  frå 2021. Tidligere har Aannevik publisert dlkt, noveller og fagtekster i tidsskrift og antologier. Aannevik er utdanna lektor, har en mastergrad i ledelse og tverrfaglig samarbeid, og har tidligere arbeidet som rådgiver i skoleverket. Siden 2006 har hun og mannen vært fosterfamilie for en rekke barn, og siden 2020 har hun arbeidet som fostermor i spesialisert fosterhjem.

Utgivelser
----------

*Med vind i håret* er Aanneviks første bok, og bygger på hennes bakgrunn som fosterforelder fra 2006 til 2021. I boka skriver hun om livet som fostermor, der hun byr på historier fra hverdagen blandet sammen med ferskt fagstoff om barn, barnevern og oppdragelse. Boka handler om hvordan trygge barn og lege traumer samtidig som en lager magiske hverdager med gode opplevelser og med omsorg.

Tidligere har Aannevík gitt ut ei novelle i *Tidsvitne - En Antologi* med tittelen «Ein Herrens Engel», novella «Steg for Steg» i antologien *Veivalg* (2019)  og diktet «Eit Julemirakel» i antologien *Julemirakler* (2021). I 2022 vart diktet *Ein augneblink* publisert i antologien *Øyeblikk* i Skriveakademiet.

I 2023 gav Aannevik ut diktet "Lengt" i antalogien *Hemmeligheter* av skriveakademiet.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Aannevik, Siv Merethe 1961-, besøkt 4. april 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Med vind i håret : korleis lykkast med fosterbarn?». *www.bibsent.no*. Besøkt 3. april 2022.
3. ↑  «Sogn og Fjordane i dag - Distriktsprogram - Sogn og Fjordane». *NRK Radio* **(norsk)**. Besøkt 3. april 2022.
4. ↑  Vee, Kristin (13. mars 2022). «(+) Siv Merethe vil gje noko ekstra til fosterbarna: – Tenk å køyre nedover rivieraen med taket nede, og dele opplevinga med eit barn som er underernært på glede». *www.porten.no*. Arkivert fra originalen 26. september 2022. Besøkt 3. april 2022.
5. ↑  Helle, Per Øyvind (20. januar 2022). «Siv med bok om fosterbarn og kabrioletar: – Vind i håret gir glede i livet». *Firdaposten* **(norsk)**. Besøkt 3. april 2022.
6. ↑  «Tidsvitne. 9788293636076. Heftet - 2020 | Akademika.no». *www.akademika.no*. Besøkt 3. april 2022.
7. ↑  «Veivalg. 9788293636038. Heftet - 2019 | Akademika.no». *www.akademika.no*. Besøkt 3. april 2022.
8. ↑  «Julemirakler». *Skriveakademiet*. Besøkt 3. april 2022.
9. ↑  «Hemmeligheter». *Skriveakademiet AS*. Besøkt 19. mars 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
***Urolig hjerte*** , (originaltittel: *Le souffle au cœur*) er et fransk drama fra 1971 regissert av Louis Malle.

Handlingsreferat
----------------

Laurent Chevalier er en nesten 15 år gammel gutt som bodde i Dijon i 1954 som elsker jazz. Han har en kjærlig far Charles, en gynekolog, og en italiensk mor, Clara, samt to eldre brødre, Thomas og Marc. Thomas og Marc finner ofte på forskjellige skøyerstreker, mens Laurent driver med tabuer som butikktyveri og onani. Laurent er også vitne til at Clara møter en annen kjæreste, og blir opprørt over ekteskapsbruddet mellom foreldrene sine. Han løper for å fortelle faren sin. Men Charles er alt for opptatt, og blir irritert når Laurent forstyrrer ham.

En kveld reiser Thomas, Marc og Laurent til et bordell, hvor Laurent mister jomfrudommen til en prostituert kvinne, Freda, før de blir forstyrret av hans fulle brødre. Senere reiser Laurent på tur, hvor han utvikler skarlagensfeber. Han blir sengeliggende, og blir tatt vare på og underholdt av Clara og deres hushjelp Augusta. Laurents er student ved en katolsk skole.

Laurents sykdom krever behandling ved et sanatorium, og sjekker inn sammen med moren sin ved et hotell. På grunn av en feil fra Charles sin sekretær, Solange, booker hotellet både Clara og Laurent inn på samme enkeltrom. Hotellet er full-booket, og det finnes ikke noen ekstra rom. Laurent interesserer seg snart for to unge kvinner ved hotellet, Hélène og Daphne, og spionerer også på moren deres i et badekar.

Skuespillere
------------

* Lea Massari - Clara Chevalier
* Benoît Ferreux - Laurent Chevalier
* Daniel Gélin - Charles Chevalier
* Michael Lonsdale - pater Henri
* Ave Ninchi - Augusta
* Fabien Ferreux - Thomas Chevalier
* Marc Winocourt - Marc Chevalier
* Micheline Bona - tante Claudine
* Henri Poirier - onkel Léonce
* Gila von Weitershausen - Freda

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Urolig hjerte* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Urolig hjerte* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Urolig hjerte* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Urolig hjerte* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Urolig hjerte* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Urolig hjerte* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Urolig hjerte* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Urolig hjerte* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Urolig hjerte* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Loxodrom.
En **loksodrom** (av gresk *loxos*, «skeiv», og *dromos*, «løp») er i matematikken ei linje som trekkes på en sfæroid flate slik at den skjærer alle meridianer med samme vinkel. Den har form som en spiral som gjennom et uendelig antall vridninger nærmer seg polene uten noen gang å treffe dem.

Potugiseren Pedro Nunes var den første som undersøkte loksodromens egenskaper, men det var først etter at differensialregninga ble utvikla, at loksodromen ble underkasta en mer utførlig behandling av Jacques Bernoulli og Colin Maclaurin. 

Innafor navigasjon spiller loksodromen en viktig rolle. Hvis et skip seiler etter en fast kurs, vil skipet beskrive en loksodrom på jordoverflata. Med såkalte loksodromiske tabeller kan da skipets posisjon til enhver tid bestemmes, når en kjenner den tilbakelagte distansen. På kart som er konstruert med merkatorprojeksjon er alle loksodromer rette linjer. Loksodromen vil vel å merke ikke være den korteste avstanden mellom to punkter på jordoverflata. Særlig over lange avstander vil loksodromen avvike mye fra storsirkelen, som er den korteste vegen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld
 |
**Ketil Zachariassen** (født 26. desember 1969 i Tromsø) er en norsk historiker med doktorgrad. Han har siden 2016 har vært førsteamanuensis ved Institutt for arkeologi, historie, religionsvitenskap og teologi (AHR) på UiT – Norges arktiske universitet (UiT), med særlig ansvar for urfolks- og minoritetshistorie.. 

Han var konstituert instituttleder ved AHR i en periode i 2018 og har tidligere vært instituttleder ved Institutt for kultur og litteratur ved UiT. Han var universitetsstyremedlem ved UiT i perioden 2008-2009.

Doktorgrad
----------

Zachariassen ble cand.philol. ved UiT i 1998 på en hovedfagsoppgave om statens rolle i moderniseringa av Nord-Troms fra 1945 til 1970. I 2012 tok han PhD ved UiT med en avhandling om den samepolitiske mobiliseringen på begynnelsen av 1900-tallet. Avhandlingen *Samiske nasjonale strategar. Samepolitikk og nasjonsbygging 1900–1940. Isak Saba, Anders Larsen og Per Fokstad* ble publisert av forlaget CálliidLágádus (2012).

Forfatterskap
-------------

I 2014 var han forfatter av bind 2 av Sparebanken Nord-Norges historie; bind 2 har tittelen *Oppdrag Nord-Norge,* og omhandler perioden 1989–2014. Gjennom å følge banken og det nordnorske samfunn gjennom digitalrevolusjonen, utviklet og anvendte han begrepet «det digimoderne samfunn».

Zachariassen har forfattet flere arbeider om nordnorsk regionalisering og regionalisme, nordnorsk økonomisk historie og samisk historie. I 2021 var han en av bidragsyterne til *Samenes historie fra 1751 til 2010*, et verk redigert av Astri Andresen, Bjørg Evjen og Teemu Ryymin, der Zachariassen bidro med kapittel 5 «Fornorskingspolitikk og samepolitisk mobilisering 1852–1917» (med Teemu Ryymin) og kapittel 10 «I Sametingets tid 1990–2010».

Sannhets- og forsoningskommisjonen
----------------------------------

Zachariassen var medlem av Sannhets- og forsoningskommisjonen som gransket fornorskingspolitikk og urett overfor samer, kvener, norskfinner og skogfinner. Kommisjonens rapport ble avgitt til Stortinget 1. juni 2023.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

* 2012: *Samiske nasjonale strategar. Samepolitikk og nasjonsbygging 1900-1940. Isak Saba, Anders Larsen og Per Fokstad*
* 2014: *Oppdrag Nord-Norge. SpareBank 1 Nord-Norges historie bind 2 1989-2014*

Referanser
----------

1. ↑  «Zachariassen, Ketil». *uit.no*. UiT. Besøkt 2. mars 2024.
2. ↑  Zachariassen, Ketil. *Samiske Nasjonale Strategar : Samepolitikk og Nasjonsbygging 1900-1940 : Isak Saba, Anders Larsen og Per Fokstad* 2012 ISBN 9788282631174
3. ↑  Ketil Zachariassen *SpareBank1 Nord-Norges historie 1989-2014 Oppdrag Nord-Norge*, 2014 Orkana forlag 2014 ISBN 9788281042476
4. ↑  Andresen, Astrid, Bjørg Evjen, Teemu Ryymin (2021). *Samenes historie. Fra 1751 til 2010*. Oslo: Cappelen Damm. ISBN 978-82-02-23554-3. OCLC 929333587. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Krigsforsikringen for norske Skib** var en norsk obligatorisk ordning for forsikring mot krigsfare under første verdenskrig.

Bakgrunnen for ordningen var hvordan den store norske handelsflåten var tungt involvert i trampfart mellom de store krigførende nasjonene, spesielt var Storbritannia og Tyskland viktige. Datidens forsikringsordninger omfattet ikke skip som gikk i fart til eller fra krigførende land, så ved krigsutbruddet i 1914 gikk de norske skipene til nøytrale havner der de forholdt seg i ro. Både Rederforbundet og regjeringen ønsket en ny forsikringsordning for å sikre inntekter og holde varetransporten i gang, og man fikk derfor innført et gjensidig og tvunget opplegg for krigsforsikring av hele den norske handelsflåten.

Ordningen ble først regulert ved lov av 21. august 1914, senere kom det flere tilleggslover, der den av 16. juli 1915 var den viktigste. Første utgave av ordningen forsikret bare selve skipene, mens senere revisjoner også forsikret sjøfolkenes eiendeler ombord i skipene. Fra september 1914 kom også ordningen *Norsk Vareforsikring*, som gjaldt last. I motsetning til Krigsforsikringen for norske Skib var dette et privateiet selskap, men det hadde delvis statsgaranti.

Krigsforsikringen for norske Skib ble begynt avviklet i samsvar med kongelig resolusjon av 1. desember 1922, og i løpet av 1923 la styret i foreningen ned virksomheten. Et lignende opplegg gjenoppstod i 1935 med Den Norske Krigsforsikring for Skib.

Referanser
----------

1. 1 2  Bondevik, Hjørdis. «Krigsforsikringen for norske Skib». Norsk Maritimt Museum. Besøkt 2. mars 2024.
2. 1 2  Stang, Edvard (2005). *Statens varekrigsforsikring 1940-2004*. no#: Statens varekrigsforsikring. s. 13.
**Kommunistische Partei Österreichs** («Østerrikes kommunistiske parti»), forkorta **KPÖ**, er et kommunistisk parti i Østerrike. Det er en del av Det europeiske venstrepartiet.

Historie
--------

KPÖ ble grunnlagt den 3. november 1918 og er dermed et av verdens eldste kommunistiske partier. Navnet ved grunnleggelsen var *Kommunistische Partei Deutsch-Österreichs* («Tysk-Østerrikes kommunistiske parti»), *KPDÖ*.

De første årene av sin eksistens var partiet bare representert i enkelte kommunestyrer. Fra 1933 til 1945 var partiet forbudt, men spilte en aktiv rolle i motstandsbevegelsen mot nasjonalsosialismen.

Mellom 1945 og 1959 hadde partiet 4–5 seter i Nasjonalrådet. Deretter har oppslutninga ved nasjonale valg ligget mellom 0,2 % og 3,3 %, dvs. under sperregrensa (4 %).

Aktuelle valgresultater
-----------------------

Ved valget i 2013 fikk KPÖ 1,0 % av stemmene og dermed ingen seter i Nasjonalrådet. Partiet er representert med to seter i ett delstatsparlament (Steiermark). Det sterkeste resultatet i kommunevalg har vært i Graz, der partiet fikk 20,3 % av stemmene (februar 2017).

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Communist Party of Austria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Just Like a Woman*** er en amerikansk stumfilm fra 1923 regissert av Scott R. Beal og Hugh McClung.

Handling
--------

Etter å ha bodd på en internatskole i noen år, aksepterer Peggy Dean en invitasjon fra tantene Abigail og Salina om å flytte inn sammen med dem. De advarer henne imidlertid om at de kommer til å være skeptiske til henne, på grunn av familiens misnøye med Peggys far som tidligere hadde giftet seg med en skuespillerinne. Så Peggy må late som hun er en veldig beskjeden og skikkelig misjonær. Peggy må imidlertid droppe denne forkledningen, hvis hun skal ha håp om å vinne James Landon.

Skuespillere
------------

* Marguerite De La Motte som Peggy Dean
* George Fawcett
* Ralph Graves som James Landon
* Jane Keckley som Abigail
* Julia Calhoun som Salina
* J. Frank Glendon

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 19. mars 2024.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 19. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Lutuvalen** er en norsk musikkfestival som ble arrangert for første gang den 22.–24. juni 2007. Festivalen serverer norske og internasjonale artister i en unik setting, samt skape en meningsfull feiring av midtsommeren, med fokus på aktiviteter og musikk. Lutuvalen 2009 ble avlyst på grunn av økonomi.

Plassering
----------

Festivalen arrangeres på Oddheim som er et friluftsområde på Lutnes i Søre Trysil. Festivalcampen ligger ved festivalområdet, omringet av natur, elv og enger.

Miljø
-----

Lutuvalen er en multifestival med musikk og aktiviteter. Det er en arena for utfoldelse av ungdommelig livskraft. Det er også en møteplass for alle generasjoner og være en pådriver for kreativitet, miljø og positiv samfunnsbygging.
Lutuvalen har som mål å etablere seg som festivalen der ungdom engasjeres og oppmuntres til aktivt deltagelse i gjennomføringen. Lutuvalen vil også inspirere unge til videre satsning og utvikling.

Lutuvalen vil ha en god familieprofil med aktiviteter for de minste. Her skal vi ha en avslappet atmosfære gjennom en bredt programtilbud av aktiviteter, bodsalg og variert musikk. Festivalen skal ha en trygg ramme ved et profesjonelt vakthold både på dag- og kveldstid.

Band og artister 2007
---------------------

|  |
| --- |
| * Norges flagg Johndoe
* Norges flagg Svölk
* Norges flagg Siri Lanckas
* Norges flagg Dunder og Snus
* Norges flagg Yoko Röd
* Norges flagg Mick Aspen Melby
* Norges flagg Wintermare
* Norges flagg Gnhutt
* Norges flagg Pineapple cut
* Norges flagg Ithillien
* Norges flagg Ancat
* Norges flagg Fastback
* Sveriges flagg Göran Håkansson
* Norges flagg Trysilhuldren
 |

Band og artister 2008 (20.–22. juni)
------------------------------------

|  |
| --- |
| * Norges flagg Surferosa
* Norges flagg Svölk
* Norges flagg Isabella Leroy
* Norges flagg John Peter and his Collaborators
* Sveriges flagg Heronic
* Norges flagg Siri Lanckas
* Norges flagg Ghnutt
* Norges flagg Atle Lien Jenssen
* Norges flagg Bendik Østmoen
* Norges flagg Ole Nilssen
* Norges flagg Hege Nylund
* Norges flagg Trysilhuldren
* Norges flagg Ithillien
* Norges flagg Hillevi og Eira
* Norges flagg Yoko Röd
* Norges flagg Currahee
* Norges flagg Bollywood Bitches
* Norges flagg False-Reality
 |

Referanser
----------

1. ↑  Pressemelding om Lutuvalen 2009[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Lutuvalen[*død lenke*]
**Kjetil Aleksander Lie** (født 18. november 1980 i Porsgrunn) er en norsk sjakkspiller som innehar tittelen stormester i sjakk og ble norgesmester i 2009. Han er storebror til sjakkspilleren Espen Lie.

Kjetil A. Lie vokste opp på Brattås ved Porsgrunn. Han begynte å spille skolesjakk åtte år gammel og fikk sitt nasjonale gjennombrudd da han som 13-åring ble norgesmester i klassen for kadetter (16 år og yngre) under Sjakk-NM i Drammen 1994.

I 2002 ble Lie tildelt IM-tittelen (internasjonal mester), og i februar 2005 ble han stormester (GM). I 2006 vant han Det Åpne NM i Oslo og så Gausdal Bygger'n Masters, begge med den høye poengsummen 7.5/9. Sitt sterkeste turneringsresultat gjorde han under Arctic Chess Challenge i Tromsø sommeren 2007 og endte på andreplass.

I Sjakk-OL representerte han for første gang Norge i 2000. Sammen med stormester Leif Erlend Johannessen er Lie den eneste norske spilleren som har spilt i alle Sjakk-OL på 2000-tallet.

Under NM på Hamar i 2007 fikk han tredjeplass. Under NM i Bergen i 2009 ble Lie den første norgesmesteren siden 2003 som ble kåret uten omkamp. Brødrene Lie ble det første brødrepar til å vinne NMs eliteklasse.

På de offisielle ratinglistene fra Norges Sjakkforbund og verdenssjakkforbundet FIDE sommeren 2009, var Lie rangert som Norges femte beste sjakkspiller etter Magnus Carlsen, Jon Ludvig Hammer, Simen Agdestein og Leif Erlend Johannessen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kjetil Aleksander Lie – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Kjetil Aleksander Lie – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Kjetil Aleksander Lie – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Kjetil Aleksander Lie – Chess.com Rediger på Wikidata

* (en) Kjetil Aleksander Lie – 365Chess.com Rediger på Wikidata

* (en) Kjetil Aleksander Lie – 365Chess.com Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Norske stormestere i sjakk |
| --- |
| Det er 19 nordmenn som har fått tittelen Stormester av FIDE. |
| 
* Agdestein
* Amar
* Carlsen
* Christiansen
* Djurhuus
* Gausel
* Hammer
* Hauge
* Ringdal Hansen
* Johannessen
* Lie
* Arvola Notkevich
* Romanov
* Salomon
* Tari
* Tisdall
* Urkedal
* Øgaard
* Østenstad

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Vingnesbrua** er ei veibru i Lillehammer kommune i Innlandet. Brua krysser Mjøsa mellom Vingnes og Lillehammer. Den ble bygd i 1934 og er 816 meter lang, med lengste spenn 67 meter. 22. april 1940 (rundt kl. 04:00) ble Vingnesbrua sprengt av norske ingeniørsoldater i et forsøk på å forsinke den tyske invasjonen, men brua ble senere gjenoppbygd.

I mars 2017 bestemte kommunestyret i Lillehammer at brua skulle stenges for biltrafikk og bli en gang og sykkelvei fra 12. mai 2017. Trafikken over Mjøsa/Gudbrandsdalslågen ved Lillehammer går nå over den nyere Lillehammer bru, som er del av europavei 6, E6.

I september 2020 begynte utplassering av en kunstinstallasjon med kopier av benker fra steder i verden som ligger omtrent langs en tenkt linje rundt jorda forlenget i begge retninger fra brua.

* Vingnesbrua etter den ble sprengt av norske ingeniørsoldater i 1940Vingnesbrua etter den ble sprengt av norske ingeniørsoldater i 1940
* Sett fra SaksumdalsvegenSett fra Saksumdalsvegen

Se også
-------

* Lillehammer bru
* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser
----------

1. ↑  NRK. «Vingnesbrua blir stengd for biltrafikk». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 31. mars 2017.
2. ↑  Lillehammer kommune 3. september 2020.
3. ↑  Inverted Bridge, Vingnesbrua, Lillehammer (Youtube-film om kunstinstallasjonen).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for BelgiaBelgia Belgia |
| Friidrett: |
| Friidrett Sommer-EYOF |
| Sølv | Baku 2019 |  Tikamp |

**Jente Hauttekeete** (født 14. mars 2002) er en belgisk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp. 

Han fikk sølv i tikamp i European Youth Olympic Summer Festival i Baku i 2019. Han har pr juli 2021 bestenotering i Europa og verden i sjukamp innendørs i U20-klassen, med 6062 poeng.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018

Hauttekeete kom på fjerdeplass i sjukamp under det belgiske U18-mesterskapet i friidrett innendørs 2018. Han vant høydehopp og 60 meter hekk i det samme mesterskapet. Han deltok i U18-EM i friidrett 2018, og kom der på niendeplass i tikamp. I august vant han tikamp under det belgiske U18-mesterskapet i mangekamp, med 6727 poeng. Han deltok også i det belgiske U18-mesterskapet i friidrett, og fikk der gull på 110 meter hekk og sølv i tresteg.

### Sesongen 2019

Han vant sjukamp under det belgiske U18-mesterskapet i mangekamp innendørs i 2019. Han deltok i det belgiske U18-mesterskapet i friidrett innendørs, og fikk der sølv på 60 meter hekk og i lengdehopp. Han vant tikamp under Flanders Cup U18, og fikk sølv i tikamp under Sommer-EYOF 2019, bak Sander Skotheim fra Norge. I august vant han tikamp under det belgiske U18-mesterskapet i mangekamp. Under Belgisk mesterskap i friidrett 2019 kom han på åttendeplass i lengde, og han vant 110 meter hekk og lengdehopp under det belgiske U18-mesterskapet i friidrett.

### Sesongen 2020

Hauttekeete vant sjukamp i det belgiske U20-mesterskapet i mangekamp innendørs i 2020. Han kom på femteplass i lengdehopp under det belgiske innendørsmesterskapet i friidrett, og han vant 60 meter hekk under det belgiske U20-mesterskapet innendørs. Under Belgisk mesterskap i friidrett 2020 kom han på sjuendeplass i lengdehopp. I september vant han tikamp under det det belgiske U20-mesterskapet i mangekamp utendørs, med 7833 poeng.

### Sesongen 2021

Den 13. og 14. februar 2021 fikk han 6062 poeng i sjukamp innendørs under Mehrkampf - Siebenkampf U20 i Frankfurt. Dette var ny bestenotering i verden i U20-klassen. Han deltok i lengdehopp under det belgiske mesterskapet i friidrett innendørs, og kom der på fjerdeplass. Han kom også på fjerdeplass i lengdehopp under Belgisk mesterskap i friidrett 2021. Han satte belgisk U20-rekord i tikamp under Meeting Internacional Arona i Spania i juni, med 8034 poeng.

Referanser
----------

1. ↑  European Athletics - *Ehammer sets world lead and Hauttekeete breaks world U20 record in Frankfurt*, besøkt 6. juli 2021.
2. 1 2 3 4  World Athletics - *Jente Hauttekeete - Results*, besøkt 6. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jente Hauttekeete – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Jente Hauttekeete – European Athletic Association Rediger på Wikidata
***Fatso*** er en norsk filmkomedie fra 2008 regissert av Arild Fröhlich, som også har skrevet manus sammen med Lars Gudmestad. Manus er basert på Lars Ramslies roman *Fatso* (2003).

Filmen har Nils Jørgen Kaalstad i hovedrollen som den 34 år gamle jomfruen «Rino Hanssen». Filmen skulle opprinnelig hete *Knullegutt*, men ble endret til boktittelen etter ønske fra forfatteren og forlaget.

Filmen har et budsjett på 19 750 000 kroner.

Handling
--------

Rino er en ung singel mann, som bor i sin avdøde bestemors hus. Han holder seg opptatt med å oversette bruksanvisninger, fra tysk til norsk. Han ringer av og til sine tyske klienter og mottar noen ganger uanmeldte merkelige besøk av faren sin. Men bortsett fra dette er hans sosiale kontakter redusert til et vennskap med kameraten Fillip som ofte oppfører seg nedlatende mot ham. Rino blir veldig tiltrukket av en ung kvinne som arbeider ved en butikk, men hver gang han får øye på henne på supermarkedet blir han stum og begynner å svette. Han uttrykker frykten sin ved å i hemmelighet tegne tegneserier.

En morgen, etter en lang natt med å se på porno og innta rikelig med ferdigmat, får Rino vite at faren hans har leid ut et rom til en kvinnelig utlending. Når kvinnen ankommer, forklarer hun at hun kommer fra Sverige og har til hensikt å få en ny start i livet i Norge. Rino spør ikke hvorfor, men han får den informasjonen likevel når han en kveld finner henne hjelpeløst full på trappen utenfor leiligheten deres. Hun forteller også at hun tidligere hadde forelsket seg i en familiefar, som hadde vendt tilbake til hans tidligere kone.

Rolleliste
----------

* Nils Jørgen Kaalstad – Rino
* Per Kjerstad – Magnus
* Arnt Egil Andreassen – Dude #1
* Maren Bervell – Kiwi-dama
* Marie Gisselbæk – Nina date
* Kyrre Hellum – Fillip
* Ann Eleonora Jørgensen – Dansk prostituert
* Petter Kaalstad – Rinos far – Torleif
* Josefin Ljungman – Malin
* Lisa Loven – Martine
* Jon Anders Løvøen – Dude #3
* Julia Markiewicz – Nikita
* Matti Herman Nyqvist – Mathias
* Rudi Simmons – Dude #2
* Jenny Skavlan – Synnøve

Referanser
----------

1. ↑  Knullegutt blir Fatso Arkivert 11. februar 2021 hos Wayback Machine. – artikkel hos Aftenposten.
2. ↑  Knullegutt Arkivert 17. desember 2007 hos Wayback Machine. hos Norsk filmfond. Side besøkt 10. mars 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fatso* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Fatso* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Fatso* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (no) *Fatso* på NRK TV Rediger på Wikidata

* (sv) *Fatso* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Fatso* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Fatso* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Fatso* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Fatso* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
* Kulturo.no – Fatso (teaser)
* (no) *Fatso* hos Filmweb (arkivert)
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Dmitrij Mikhajlovitsj Pozjarskij** (russisk: Дмитрий Михайлович Пожарский; født 17. oktober 1577, død 30. april 1642) var en russisk fyrste. Han ledet folkeoppstanden mot det polsk-litauiske styret i perioden kjent som Den store urotiden.

Sammen med Kusma Minin og med støtte fra patriark Filaret dannet Pozjarskij en frivillig hær i Nizjnij Novgorod. Hæren var under Pozjarskijs kommando, og sammen med Moskvas innbyggere greide den russiske hæren i 1612 å befri hovedstaden. I august samme år slo Pozjarskij en polsk-litauisk styrke under Jan Karol Chodkiewicz.

For å minnes seieren fikk Pozjarskij bygget Kazan-katedralen i Moskva. Katedralen ble bygget i tre, og ble ødelagt i en brann i 1632. Tsaren ga deretter ordre om at kirken skulle gjenoppbygges i stein.

Pozjarskij- og Minin-monumentet
-------------------------------

På begynnelsen av 1800-tallet ble det bestemt at det skulle lages et monument til ære for Pozjarskij og Minin. Monumentet skulle avdukes i 1812, som markering av at det var 200 år siden seieren over de polske styrkene i Moskva. På grunn av Napoleons felttog i Russland i 1812 kunne avdukingen først skje i 1816. 

Monumentet står i dag på Den røde plass i Moskva.

Bildegalleri
------------

* Minin-Pozharsky-monumentet hadde en annen plassering før revolusjonen i 1917 enn dagens plassering foran Vasilijkatedralen i Moskva. Dette postkortet med tekst på russisk og fransk er fra begynnelsen av 1900-tallet.Minin-Pozharsky-monumentet hadde en annen plassering før revolusjonen i 1917 enn dagens plassering foran Vasilijkatedralen i Moskva. Dette postkortet med tekst på russisk og fransk er fra begynnelsen av 1900-tallet.
* Pozjarskij og Minin-monumentet foran Vasilijkatedralen i Moskva.Pozjarskij og Minin-monumentet foran Vasilijkatedralen i Moskva.
* Monumentet med Vasilijkatedralen i bakgrunnen, fotografert i 2005.  Foto: Alex ZelenkoMonumentet med Vasilijkatedralen i bakgrunnen, fotografert i 2005.  Foto: Alex Zelenko

Referanser
----------

1. 1 2   Store russiske encyklopedi, Зинько М. А. side(r) 577, old.bigenc.ru, avsnitt, vers eller paragraf ПОЖАРСКИЙ ДМИТРИЙ МИХАЙЛОВИЧ, bind 26[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

Sarcosuchus imperator
***Sarcosuchus*** er en utdødd slekt av en krokodillelignende arkosaur (Crocodyliformes) som levde for 112 millioner år siden i krittperioden. Den var 12,5 meter lang og veide 10 tonn og var en av de største krokodillelignende krypdyrene som noen gang har levd. Fossiler av den er blitt funnet i Saharaørkenen i Afrika og i Sør-Amerika. Det finnes to arter av *Sarcosuchus*: *S. hartti* og *S. imperator*. Den største arten er *Sarcosuchus imperator*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sarcosuchus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sarcosuchus* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Sarcosuchus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

**Taksonomisk opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre og standardisere den, f.eks. ved å sette inn eller komplettere en taksoboks.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Megaraptor** («stor tyv») er en dinosaur som levde på slutten av krittperioden.

Klassifikasjon
--------------

Megaraptor var først anslått å være en gigantisk dromaeosaur, etter at en klo (ca. 40 cm lang) ble funnet i Argentina i 1997. Men senere ble det klart at denne enorme kloen satt på tommelen, ikke foten, som hos dromaeosaurene. Det var vanskelig å finne ut hvilke gruppe Megaraptor tilhørte ettersom bare en hånd var funnet, så den var først anslått å være i spinosauridaefamilien, som baryonyx, suchomimus og spinosaurus, eller i carcharodontosauridaefamilien. Størrelsen på Megaraptor er ca. 8–9 meter lang og 3–4 meter høy. 

Megaraptor er nå klassifisert som en neovenator allosaur.

Australske slektninger
----------------------

En nær slektning av megaraptor, australovenator, ble funnet i Australia i 2009. Denne kjøtteteren var også en allosaur og hjalp veldig mye med å finne den rette identiteten til megaraptor.
I sørøstlige Australia, i det såkalte Dinosaur Cove, er det også funnet fossiler av enda en dinosaur som kanskje også var nært beslektet med megaraptor. Den var trolig halvparten av størrelsen til megaraptor og er ikke navngitt enda.

* MegaraptorkloMegaraptorklo
* Megaraptorskjelett utstilt i Tokyo, Japan.Megaraptorskjelett utstilt i Tokyo, Japan.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Megaraptor* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Megaraptor* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Megaraptor* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Megaraptor* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Megaraptor* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Rekonstruksjon av *Utahraptor*.
***Utahraptor*** (*Utahs røver*) er den største slekten innenfor familien Dromaeosauridae som er funnet, og levde tidlig på kritt-tiden i Nord-Amerika (132-119 millioner år siden). Forskerne James Kirkland, Rob Gaston og Don Burge fant Utahraptor i 1993 i Grand County, Utah. Den eneste arten er *Utahraptor ostrommaysorum*.

Oppbygning
----------

En voksen Utahraptor kunne veie mellom 500-1000 kg og bli opptil 6 meter lang. Den var trolig en ganske intelligent jeger. Den var smart nok til å jakte i flokk for å få tak i store, eller raske byttedyr, noe som gjorde den til et effektivt rovdyr. Den hadde rader av sagtaggete tenner som lett skar gjennom seigt kjøtt. Nye tenner vokste hele tiden for å erstatte de som ble mistet. Store øyne gjorde trolig at Utahraptor så godt. Det gode synet hjalp den både mens den lette etter byttedyr og når den angrep.

De tre lange klørne på forbena var brede, flate og skarpe. De kan ha blitt brukt til å holde og skjære opp byttet med.

Med sine solide knokler og sterke muskler i bakbeina, var den rask og sterk, både når den bare forflyttet seg og når den angrep med drepende spark med klørne. Et kjennetegn på en raptor er den drepende, sigdformede kloen på en av tærne på hver fot. Kloen ble vanligvis foldet oppover for å holdes unna bakken, men svingte ned når den angrep bytte. Kloen kunne bli så lang som 35 centimeter. Forskere tror gjennomsnittet ligger rundt 25 cm.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Kuantilope** eller **hartebest** (*Alcelaphus buselaphus*) tilhører de større, kraftige antilopene.

Kuantilopen utmerker seg ved at kroppen har en kraftig høye bue over skuldrene og at hodet er sterkt langstrakt, og at hornene er vridd i en lyra form. Hornene finnes hos begge kjønn. Antilopen er omtrent 2 meter lang, 130 centimeter høy og vekten kan nå 200 kilo. Kroppsfargen er lys rødbrun, pannen er mørk brun og to svarte bånd løper på for- og bakben.

Kuantilopen var tidligere utbredt på savanner i hele Afrika og opp til Midtøsten, men i dag er det bare noen få områder igjen hvor de lever. Arten kan nå fjellområder og høye platåer opp til 4000 meter over havet. Den har aldri levd i de sentrale delene av Sahara, og heller ikke i de tette skogene i Kongo.

Kuantilopen kan løpe i opptil 80 km/t. Som flere andre antiloper deles flokkene etter kjønn. Hunnene og deres unger lever i flokk med gjennomsnittlig 300 individer. Noen ganger er flokkene mye større, spesielt i Serengeti nasjonalpark hvor det er 18 000 kuantiloper. Andre flokker på rundt 100 individer er dannet av unge hanner. Når hannene blir fire år lever de alene og etablerer et territorium der de tar kontroll over alle hunnene. Ca. åtte år gamle hanner mister territoriet på grunn av svakhet og unngår deretter kontakt med andre kuantiloper. Forventet levealder er noen ganger 20 år, men de fleste dør før de er ti år gamle. Maten består hovedsakelig av gress, men de spiser også urter og blader fra busker. Hvis det er mulig, drikker de regelmessig, men de kan overleve i lengre perioder uten vann.

Referanser
----------

1. ↑  «kuantilope». *Store norske leksikon*. 11. januar 2017. Besøkt 14. januar 2021.
2. ↑  «Hartebeest | mammal». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 14. januar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kuantilope* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Kuantilope* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kuantilope* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kuantilope* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kuantilope* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Alcelaphus buselaphus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Alcelaphus buselaphus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Alcelaphus buselaphus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
***The Clemenceau Case*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Herbert Brenon.

Handling
--------

I Paris besøker maleren Pierre Clemenceau kameraten sin Constantin Ritz i atelieret hans. Der møter han og forelsker seg i Iza, en fascinerende modell - som først avviser hans romantiske fremskritt. Men når kvinnen får vite at moren hennes - grevinne Dobronowska - planlegger å gifte henne bort til en velstående russisk aristokrat, hertug Sergius, bestemmer hun seg for å akseptere Pierres ekteskapsforslag. Men etter bryllupet avviser Iza den nye ektemannen sin, og inngår i stedet en utenomekteskapelig affære med Sergius.

Etter å ha oppdaget Izas svik, utfordrer Pierre sin kones kjæreste til en duell og Sergius blir drept. Pierre reiser derfor til Amerika, sammen med vennen Constantin og Constantins forlovede. Men fast bestemt på å ta hevn, reiser Iza også til Amerika. Der forfører hun snart Constantin. Men for å redde vennen sin, inviterer Pierre henne til leiligheten sin. Der knivstikker han henne, og hun dør av disse skadene. Deretter overgir Pierre seg til politiet.

Skuespillere
------------

* Theda Bara som Iza
* William E. Shay som Pierre Clemenceau
* Mrs. Allen Walker som Marie Clemenceau
* Stuart Holmes som Constantin Ritz
* Jane Lee som Janet

Referanser
----------

1. ↑  The Clemenceau Case

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Clemenceau Case* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Clemenceau Case* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Clemenceau Case* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Clemenceau Case* på Silent Era Rediger på Wikidata
Landsat-bilde av Liverpoolbukta og munningene (fra nord til sør) til elvene Ribble, Mersey, Dee og Clwyd.
Skipsleia Crosby Channel i Liverpoolbukta, som ligger i fortsettelsen av elva Mersey, nordvest for Liverpool. Figuren i forgrunnen er en av de 100 jernfigurene i Antony Gormleys «Another Place».
**Liverpoolbukta** (engelsk: *Liverpool Bay*, walisisk: *Bae Lerpwl*) er ei brei og grunn bukt lengst øst i Irskesjøen. Den ligger mellom den nordøstligste delen av Wales og de engelske grevskapene Cheshire, Lancashire og Merseyside i øst. Den har navn etter byen Liverpool som ligger innerst i bukta. Liverpoolbukta anses som et klassisk eksempel på en havregion påvirket av ferskvann, og inn i bukta renner elvene Alt, Clwyd, Dee, Ribble og Mersey. 

Gjennom Liverpoolbukta går skipsleiene inn til dokkene i Liverpool og Merseyside. Den travle skipstrafikken har gjennom århundrene ført til at det på havbunnen i bukta ligger tallrike skipsvrak. Som følge av dette er bukta populær blant dykkere. Det ligger flere olje- og gassfelter i bukta, herunder Douglas Complex med en samlet daglig produksjonskapasitet (per januar 2008) på 60 000 fat. Storbritannias første store offshore vindkraftverk, North Hoyle, ligger i den sørlige delen av bukta. Det er senere også bygget vindturbiner andre steder i bukta.

Landområdet rundt bukta blir noen ganger referert til som «Liverpool Bay Area». Uttrykket blir av enkelte sett på som et mulig offisielt alternativ til Merseyside, men det blir som oftest brukt til å beskrive et mye større område som omfatter byene Ormskirk og Skelmersdale i West Lancashire i nord, St Helens og Warrington i øst og Chester og Nord-Wales i sør. I denne betydningen blir det ofte brukt av lokale forkjempere som ønsker å oppmuntre til regionalt økonomisk og kulturelt samarbeid. Uttrykket er dog ikke spesielt vanlig brukt i området, og er heller ikke anerkjent av den britiske regjeringen som en strategisk økonomisk sub-region.

Referanser
----------

1. ↑  «A Laboratory on our doorstep – The Irish Sea. 1) Liverpool Bay: Periodic Stratification.». School of Ocean Sciences Bangor. Arkivert fra originalen 1. desember 2005. Besøkt 16. februar 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liverpool Bay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Dykking i Liverpoolbukta
* Sanntidskart over skipsfarten i bukta[*død lenke*]


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Verisure** er et internasjonalt sikkerhetskonsern som tilbyr alarmløsninger til boliger og bedrifter. Selskapet ble grunnlagt i 1988 under navnet Securitas Direct, før navnebytte i 2014 til Verisure. Det norske hovedkontoret og alarmstasjonen ligger på Skøyen i Oslo, mens innovasjonssentret er plassert i Malmö i Sverige, og konsernets hovedkontor i Versoix i Sveits.

Verisure sitt hovedkontor på Skøyen i Oslo

Historie
--------

Et demonstrasjonssett for boligalarm
Verisure ble grunnlagt i 1988 i Sverige av Dick Seger under navnet Securitas Direct og som en del av Securitas AB som har en historie som strekker seg tilbake til 1934. Securitas Direct ble deretter skilt ut som et uavhengig selskap og i løpet av 1990-tallet ble virksomheten utvidet til Europa og Latin-Amerika. Etableringen ble gjort som en satsing på privatmarkedet, fordi innbruddsalarm på den tiden stort sett kun ble benyttet på næringslokaler. Konseptet til Securitas Direct var å selge enkle systemer til en overkommelig pris for vanlige huseiere. I 1996 begynte Securitas Direct også å tilby systemer til bedrifter.

I 2014 endret Securitas Direct navn til Verisure, men i enkelte land er Securitas-navnet fortsatt i bruk. 

Installasjon av alarmsystem

Foretaksgebyr
-------------

Verisure AS ble i juni 2019 varslet om et foretaksgebyr på 766 millioner kroner etter et tilsyn foretatt av Konkurransetilsynet. Gebyret var det nest høyeste som noen gang var blitt varslet. Konkurransetilsynet mente at Verisure og konkurrenten Sector Alarm i en årrekke hadde samarbeidet for å skape kunstig høye priser for alarmsystemer i forbrukermarkedet. En person som var ansatt hos Verisure fra 2009 til 2011 hadde hevdet å ha deltatt i et møte med Sector Alarm hvor det ble diskutert fordeling av markedet. Begge selskapene bestred påstandene fra medarbeideren, som senere etablerte konkurrenten SmartVarsling.

Sector Alarm vedtok gebyret uten å innrømme prissamarbeid med Verisure, men vedgikk å ha hatt kontakt med konkurrenten i et forsøk på å unngå uetterrettelighet i selgernes kamp om kundene seg imellom.

Referanser
----------

1. ↑  «Storsatsing på alarmer». *Akershus Amtstidende*. 28. juni 1995.
2. ↑  «Trygghet kan kjøpes». *Moss Avis*. 21. april 1992.
3. ↑  «Securitas Direct premia al Cuerpo de Bomberos de Alcorcón por su protección a la ciudadanía». *Merca 2*. 10. oktober 2022.
4. ↑  «Varsler høye gebyrer til Verisure og Sector Alarm» (pressemelding) **(norsk)**. Konkurransetilsynet. 17. juni 2019. Besøkt 28. oktober 2019. «Konkurransetilsynet har i dag varslet gebyrer på 784 og 424,8 millioner kroner til henholdsvis Verisure AS og Sector Alarm AS for ulovlig samarbeid om salg av boligalarmer.»
5. ↑  «Saken mot Verisure er avsluttet». Konkurransetilsynet. 4. januar 2022. Besøkt 8. januar 2024.
6. ↑  «Tidligere salgssjef i Verisure: – Det ble diskutert hvordan vi kunne få styr på selgerne». *Dagens Næringsliv* **(norsk)**. 27. juni 2019. Besøkt 28. oktober 2019.
7. ↑  «Sector Alarm vedtar gebyret fra Konkurransetilsynet». *Dagens Næringsliv* **(norsk)**. 21. juni 2019. Besøkt 28. oktober 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside