recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Drakt er i videste forstand en samlebetegnelse for det en person kler seg i. Ordet *drakt* brukes også om et todelt kvinneantrekk som består av jakke og tilhørende skjørt eller bukser. Bildet viser kvinnelige politikere i den amerikanske kongressen i 2007 iført ulike typer drakter, et formelt antrekk som tilsvarer mennenes bruk av dress i vestlig klesmote.
Et utvalg historiske klesdrakter fra oldtida fram til renessansen.
Europeiske manns- og kvinnedrakter fra 1500- til 1800-tallet.
**Drakt** er en samlebetegnelse for alle klær og annet som en person har på seg på kroppen, også på hodet, hender og føtter. Ordet kommer av det plattyske *dragen* som betyr «bære», og *drakt* vil opprinnelig si «bør« eller «så mye som en kan bære på en gang».

Betegnelsen *drakt* brukes på norsk i en lang rekke sammensatte ord som betegner bestemte kombinasjoner av enkeltplagg, hele antrekk, som følger bestemte klesskikker eller påkledninger som er ment for en viss bruk. Ofte gjelder det ytterklær. Slike drakter kan være arbeidsdrakter, lagdrakter, treningsdrakter, embetsdrakter, prestedrakter, nasjonaldrakter, dykkerdrakter, badedrakter, spaserdrakter, tennisdrakter, romdrakter og så videre. En drakt eller et antrekk kan i tillegg til klesplagg bestå av fottøy og sko, hodeplagg og hatter, hansker og skjerf, smykker og annet tilbehør og utstyr til påkledningen.

Utformingen av klesdraktene er bestemt av en mengde forhold, både praktiske og kulturelle, og klesmotene har variert stort gjennom tidene og mellom ulike geografiske områder. Drakter og draktdetaljer har også vært forskjellige mellom ulike kjønn, aldersgrupper, arbeidsfunksjoner og andre grupper i et samfunn. 

Klesdrakter på teater og liknende kalles gjerne kostymer på norsk.

Kvinneantrekk
-------------

Alene blir ordet *drakt* i dag mest brukt om todelte kvinneantrekk som består av jakke og tilhørende skjørt eller bukse i samme stoff. Antrekk av matchende jakke og bukse kan også kalles buksedrakt. Drakt kan også brukes om hele antrekk for barn.

Andre betydninger
-----------------

Ordet drakt kan også brukes om fuglers fjærdrakt og dyrs pels.

Se også
-------

* Klær, klesplagg, klesdrakt
* Folkedrakt, bunad, tracht, nasjonaldrakt
* Dress
* Uniform, matrosdress, rustning
* Jødedrakt
* Juristdrakt
* Reformdrakt
* Kostyme
* Skredder

Eksterne lenker
---------------

### Drakthistorie

* Søkbar digitalkopi av Kirsten Holtermann Christophersens *Drakt-historie* (Yrkesopplæring, 1997)
* Søkbar digitalkopi av Gertrud Lehnerts *Moter* (Cappelen, 1997)
* Oversikt over historiske klesplagg, særlig europeisk drakt- og motehistorie (på dansk)
* Oppslagsordet «Dragt» i *Salmonsens konversationsleksikon* fra 1915-1930 (grundig artikkel på dansk)
* Oppslagsordet «Dräkt» i *Nordisk familjebok* fra 1907 (grundig leksikonartikkel på svensk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** NDL **·** NDL
 |
**Arne Heimsjø** (født 28. desember 1915 i Hemne, død 18. april 1989) var en norsk general.

I 1935 ble han sersjant, to år senere ble han forfremmet til fenrik. Han deltok som troppsjef i sjette kompani av Vestoppland infanteriregiment nr. 6 (I/IR 6) i kampene på Ringerike under angrepet på Norge i 1940,Under okkupasjonen av Norge forsøkte han å dra til Shetland den 30. juni 1941, men forsøket mislyktes. Senere flyktet han til Sverige i 1941. Og derifra dro han til Storbritannia. I 1943 ble han forfremmet til løytnant, i 1947 kaptein og i 1950 major. I 1953 ble han forfremmet til oberstløytnant, og i 1960 til oberst. Han ble i statsråd 17. desember 1971 forfremmet til generalmajor, og ledet distriktskommando Trøndelag fram til han pensjonerte seg i 1979.

Heimsjø mottok Deltagermedaljen med rosett og Haakon VIIs 70-årsmedalje.

Referanser
----------

1. ↑  Hertzberg, Niels (1960). *Operasjonene på Ringerike og Hadeland*. Oslo: Gyldendal. s. 328.
2. ↑  Ulstein, Ragnar (1920-) (1979). *Englandsfarten*. Oslo: Samlaget. s. 374. ISBN 8252109837.
3. 1 2  Bjørn Steenstrup: *Hvem er hvem 1973*, s. 229. *Projekt Runeberg*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Johan Henrik Hegermann-Lindencrone** (født 30. april 1765 i Fredrikshald, død 9. mai 1849 på gården Rolighed nær København) var en dansk offiser og bror til Diderik Hegermann.

Johan Henrik ble 10 år gammel med i landkadettkorpset i København, og ble i 1783 sekondløytnant ved *søndenfjældske Infanteriregiment*. I 1787 vendte han tilbake til landkadettkorpset som adjutant og *kommandersergent*, og ble der frem til 1800. I 1789 ble han premierløytnant, og i 1793 ble han kaptein og *à la suite* i kronens regiment.

I 1803 tok han avskjed fra yrket, men meldte seg frivillig til tjeneste i kongens livkorps etter Englands angrep på Danmark i 1807. Der ble han i slutten av 1807 forfremmet til major.

I 1808 ble han sekondkommandant i København og kommandant for det sjællandske skarpskytterkorps. Fra 1811 til 1813 var han oberstløytnant og kommandant for Sjællands østkyst, hvor man fryktet en svensk landgang. I 1816 ble han oberst.

I 1815 ble han kammerherre, og den 2. mai 1818 ble han opptatt i den danske adel, under navnet *Hegermann-Lindencrone*. Tilnavnet Lindencrone stammet fra hans kone, forfatterinnen Mette Louise Christiane Frederikke (født Lindencrone), som han giftet seg med den 26. mai 1797.

I 1823 ble han leder for det 2. livregiment, og denne kommandoen beholdt han frem til sin avgang i 1841. Fra 1828 til 1834 var han også sjef for kongens livkors.

I 1826 ble han utnevnt til Kommandør af Dannebrog, i 1831 til generalmajor og i 1836 til Storkors av Dannebrog.

Johan Henrik trakk seg fra stillingen i 1841, etter uttalelser i et brev til kong Christian VIII om en forestående reduksjon av hærens offiserer.

Kilder
------

* biografisk Lexikon / VII Bind. S. A. Sørensen /side 221

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** WikiTree
 |
**Olav Knutsson Lydvo** (født 8. mars 1919 på Voss, død 27. oktober 1998 i Skottland) var en norsk diplomat.

Han var sønn av gårdbruker Knut Lydvo (1881–1956) og Marta Haga (1889–1965). Etter examen artium 1939 studerte han til siviløkonom i 1942 ved Norges Handelshøyskole i Bergen. Etter den andre verdenskrig ble han ansatt i Utenriksdepartementet, først som attache ved Norges ambassade i Paris, fra 1950 ved Norges ambassade i London som ambassadesekretær der han i 1953 mottok Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje. Fra 1953 var han 1. legasjonssekretær ved legasjonen i Helsingfors, før han var omreisende handelsråd til de østeuropeiske land. I 1959 ble han ambassaderåd ved EFTA i Genève. Midt på 1960-tallet gjennomførte han NATOs *Defence College* i 1964 og Forsvarets høgskole i 1965. 

I 1966 ble han utnevnt til ambassadør til Colombia med sideakkrediteringer til Venezuela og Ecuador. To år etter ble Bogotá-ambassaden nedlagt og Lydvo flyttet til Norges ambassade i Caracas som var nyåpnet i 1968. I 1972 ble han utnvnt til Norges ambassadør til Island. Et viktig arbeid på den tiden var håndteringen av Norges rolle i den såkalte torskekrigen. Fra 1977 til 1980 var han ambassadør til Tsjekkoslovakia, deretter ambassadør til Marokko fra 1980 til 1984. Hans siste utestasjonering var fra 1984 til 1986, som ambassadør til Australia med sideakkreditering til New Zealand og Papua Ny-Guinea. 

Lydvo var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (1969) og var innehaver av Den islandske falkeorden.

Olav Lydvo var gift med Jessie Sheila Macgregor (1930–2018) fra Skottland.

Referanser
----------

1. 1 2   Records of persons of interest, svazky.cz[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Truls Hanevold, *Olav K. Lydvo, nekrolog* i Bergens Tidende den 10. november 1998.
3. ↑  Hans dødssted Skottland er nevnt av Magne Steinset i geni.com, en online slektsdatabase.
4. ↑  Lydvo, Olav i Hvem er Hvem 1973.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
En gutt gjør et hallingkast under forestillingen *Peer Gynt* ved Gålåvatnet.   Marcus Ramberg (2006)
**Hallingkastet** regnes som et av høydepunktene i framføringa av hallingdansen. Hallingkast er en akrobatisk prestasjon, og det har i mange år blitt konkurrert om hvem som kan sparke høyest (gjøre det høyeste rundkastet) – historiske kilder fra nyere tid forteller om dansere som har nådd bortimot tre meter opp i været.

Hallingkastet tar utgangspunkt i et rundkast og et saksespark, utført mens danseren kaster seg bakover. Til sammen gjør dette at danseren får oppdrift nok til å nå høyt.

Kunststykket er å treffe en hatt med den ene foten («sparke hatten»). Hatten henger på en stav (som vanligvis holdes av ei jente), og skal helst fly av gårde så langt som mulig. Vinneren bestemmes av hvilken hallingdanser som har det høyeste kastet. Det er vanlig at danseren sjøl avgjør høyda på hatten før han gjør kastet.

Hallingkastet kan utføres på to måter, med og uten stempling. *Stempelkastet* regnes som det gjeveste, og navnet tilsier at danseren når golvet med føttene samla (han «stempler» i golvet).

Historiske kast
---------------

Det mest kjente kastet i Norgeshistoria kan nok tilskrives hallingen Blank-Ola, som gjorde kast etter at han hadde slått ned sorenskriveren i Sogndal i 1683.

Eksterne lenker
---------------

* Ola Narverud gjør kast på Kongsbergmarken 2008
Eau de Cologne Originale
Farina sin fabrikk i 1800
**Eau de cologne** (eg. *Eau de Cologne*, fransk for «vann fra Köln», tysk: *Kölnisch Wasser*, kølnervann) er en form for parfyme.

I 1709 skapte den italienske parfymøren Johann Maria Farina, som bodde i Köln, et velluktende toalettvann av en urteekstrakt samt olje og etanol, som kom til å bli kalt *eau de cologne*. I dag er det åttende generasjonen etterkommer av Jean Marie Farina som fortsatt produserer den originale Eau de Cologne.

En av de mest kjente varianter av eau de cologne er *4711,* registrert i 1875.

Referanser
----------

1. ↑  «IKW: Begriffsbestimmungen für Kölnisch Wasser». *www.ikw.org* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 29. mars 2016. Besøkt 25. juni 2017.
2. ↑  «4711 House of 4711 - 4711». *4711* **(tysk)**. House of 4711. Besøkt 25. juni 2017. «1875 Ferdinand Muehlen registers the brand»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eau de Cologne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* ARD Tagesthemen, 2. februar 2009, Kölnisch Wasser: Eau de Cologne feirer 300-års jubileum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BBC Things
 |
Bygland kirke
**Bygland prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Otredal prosti. Det omfattet sogn i Bygland kommune i Agder fylke, og hovedkirken var Bygland kirke.

Bygland prestegjeld og dets sogn er nå en del av Bygland kirkelige fellesråd, som er underlagt Otredal prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Byggland sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Bygland prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. Prestegjeldet er i 1620 omtalt i Graagaas som *Bygland Præstegjeld* under Robøgdelags Prouistij, tilhørende Stavanger stift. Ved kgl.res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.

Bygland prestegjeld dannet grunnlaget for Bygland formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Bygland
* Sandnes
* Austad
* Årdal

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 204.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 62.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Lassen, P.B. (Paul Brodahl) (1883). *Beretning om Stiftsstaden Christianssand*. no: Grøntoft. s. 89-90.
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Reinhold von Hoven** (død 21. mai 1682 på Vestnes i Romsdalen) var en dansk-norsk offiser. 

Han var født i Livland i en slekt som hørte til ridderskapet på Øsel. På den danske lensmannen Anders Billes anbefaling, ble von Hoven høvedsmann på Arensborg slott. I 1647 var han major i Skåne, men i desember 1649 kom han til Norge. I 1650 ble han oberstløytnant ved Trondhjemske Regiment, og i 1657 deltok han i Jørgen Bjelkes invasjon av Jemtland. Året etter var han med i gjenerobringen av Trondhjems len, som etter to år unders svensk styre atter kom innunder dansk-norsk styre. Under Gyldenløvefeiden ledet han et norsk innfall i Jemtland hvor han et par måneder holdt Frøsøens skanse besatt.

Han var gift med Helene Budde (–1684], datter av oberst Frederik Budde til Rødslet og Anne Urup, og ble svigerfar til Georg Christian von Schultz. von Hoven døde på sin setegård i Vestnes i Romsdalen, men ble bisatt i Nidarosdomen og fikk et standsmessig gravsted, der smijernsdøren fremdeles er bevart. General von Hovens vei i Trondheim er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  *v. Hoven, Reinhold*. Dansk biografisk Lexikon. Besøkt 1. mars 2015
3. ↑  «*General av adelsslekt*, adressa.no. Besøkt 1. mars 2015». Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 1. mars 2015.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Henrik Rüse af Rüsensteen** | **Kommanderende generalNordenfjellske generalkommando**(1677–1679) | Etterfølger:**Vakant?neste innehaverJohan Vibe** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
«Allé´ved Kastrup» av Theodor Esbern Philipsen
Københavns Lufthavn i Kastrup 2008  Foto: Mogens Engelund 
Fra inngangen til Den Blå Planet, Danmarks akvarium tegnet av 3XN og åpnet i mars 2013.
**Kastrup** (ca. 1370 Karstorp) er kommunesenter i Tårnby kommune i Københavns amt. Byen ligger på øya Amager. Den største arbeidsplassen i Kastrup er Københavns lufthavn.

Mot syd når Kastrup lufthavnen, mens den mot nord grenser opp mot Sundbyene og mot vest til Tårnby.

Kastrup er kjent for Københavns lufthavn og Øresundsbroen. I Kastrup ligger også jernbanestasjonen Kastrup Lufthavn stasjon og metrostasjonene Kastrup og Lufthavnen.

Historie
--------

På 1700-tallet ble det anlagt en havn i Kastrup til frakt av kalksten fra Saltholm til Jacob Fortlings fajansefabrikk Kastrup Værk. I tilknytning til havnen oppsto et industrikompleks som foruten stentøy også produserte tegl m.m. I 1847 tilkom også Kastrup Glasværk, anlagt av grev C. C. S. Danneskjold-Samsøe, og som produserte glass frem til 1979. I 1884 fikk Kastrup sin egen kirke i historistisk stil, tegnet av arkitekten Henrik Philip Schmidt.

I 1907 ble Amagerbanen bygget med stopp i Kastrup, og i 1925 ble Københavns Lufthavn grunnlagt.

Nord for industri- og fiskerihavnene ble det i årene 1978–85 anlagt en lystbåthavn som i dag inngår i Kastrup Strandpark. I 2000 ble Øresundsforbindelsen til Skåne åpnet. Kastrup er i dag bebygget med villa- og rekkehus hvorav noen har små haver.

Bygninger
---------

* Den Blå Planet - Danmarks Akvarium
* Flyselskapet SAS' danske hovedkvarter
* Kastrup fort fra 1886–87
* Kastrupgårdsamlingen – kunstmuseum åpnet i 1977
* Kastrup Kirke fra 1884
* Kastrup Værk – tidligere fajansefabrikk, nå kalt *Bryggerigården* etter bryggerivirksomhet på 1800-tallet
* Nordre Røse Fyr – fyrtårn fra 1877
* Skelgårdskirken fra 1988–89 Shar adresse Sindingvej 9

Referanser
----------

1. ↑  *Kastrup*, Salmonsens konversationsleksikon
2. ↑  *Kastrup*, Salmonsens konversationsleksikon
3. ↑  *Philip Smidth*, Weilbachs kunstnerleksikon

Eksterne lenker
---------------

* Intervju med Maren Christensen Kastrup fra Amagerbladet i 1932, old.taarnbybib.dk[*død lenke*] Besøkt 2. april 2013

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**William «Willie» Collum** (født 18. januar 1979 i Glasgow) er en skotsk fotballdommer som fra 2006 har hatt status som FIFA-dommer. Collum fikk sin debut i den skotske toppdivisjonen Scottish Premier League i 2006.

Biografi
--------

Collum ble tildelt sine første kamper i Scottish Football League i november 2004, og dømte sin første kamp i Scottish Premier League i april 2006. Hans første europacupkamp kom den 25. juni 2006, da han dømte første kvalifiseringsrunde av UEFA Intertoto Cup mellom Kalmar FF og JK Narva Trans (2–0). Han har siden dømt flere kvalifiseringskamper og gruppespillkamper både i Europaligaen (2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011 med kvartfinale) og Mesterligaen (2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012 og 2012/2013).

Internasjonalt ble Collum tildelt kamper under EM-kvalifiseringsspill for U-17 i 2006, for U-19 (2007 og 2008), for U-21 (2007, 2009 og 2011) samt under verdensmesterskapet for U-20 i 2011. Hans første seniorkamp på internasjonalt nivå kom den 17. oktober 2007, da han dømte Andorra mot Estland under kvalifisering til EM i fotball 2008, gruppe E (0–2). Han har siden dømt kamper både under kvalifisering til EM i fotball 2012 og kvalifisering til VM i fotball 2014.

Den 24. oktober 2010 ble Collum tildelt sin første Old Firm-kamp på Celtic Park, hvor han etter kampen mottok dødstrusler rettet mot seg og sin familie. Den 11. juni 2012 ble det annonsert at Collum hadde blitt valgt ut til nivået FIFAs elitedommere, hvor han sammen med landsmannen Craig Thomson ble en av 24 dommere på listen over verdens mest anerkjente fotballdommere.

Referanser
----------

1. ↑  UEFA.com – Andorra 0-2 Estonia[*død lenke*] (Besøkt 17. mars 2013)
2. ↑  Soccerway.com – European championships 2011 Norway-Cyprus (Besøkt 17. mars 2013)
3. ↑  FIFA.com – Match report 2012: Slovakia-Greece 0-1 Arkivert 13. oktober 2013 hos Wayback Machine. (Besøkt 17. mars 2013)
4. ↑  Dailyrecord.co.uk – Death threat calls made to referee Willie Collum after Old Firm clash (Av Keith Jackson. Publisert 26. oktober 2010, besøkt 17. mars 2013)
5. ↑  Scottishfa.co.uk – Willie Collum joins world refereeing elite (Publisert 11. juni 2012, besøkt 17. mars 2013)

Eksterne lenker
---------------

* Scottishfa.co.uk – Dommerprofil hos det skotske fotballforbundet
* Dommerprofil hos Worldreferee.com Arkivert 6. juli 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

| * v
* d
* r
Dommere i fotball-EM 2016 |
| --- |
| 
* Martin Atkinson (ENG)
* Felix Brych (GER)
* Cüneyt Çakır (TUR)
* Mark Clattenburg (ENG)
* Willie Collum (SCO)
* Jonas Eriksson (SWE)
* Ovidiu Hațegan (ROU)
* Sergej Karasov (RUS)
* Viktor Kassai (HUN)
* Pavel Královec (CZE)
* Björn Kuipers (NED)
* Szymon Marciniak (POL)
* Milorad Mažić (SRB)
* Svein Oddvar Moen (NOR)
* Nicola Rizzoli (ITA)
* Damir Skomina (SVN)
* Clément Turpin (FRA)
* Carlos Velasco (ESP)

 |
**Henrik Stampe** (født 28. januar 1713 i Hammer ved Nørresundby som nå er i Næstved kommune i Danmark, død 10. juli 1789 i København) var en dansk jurist, generalprokurør og statsminister.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Henrik Stampes foreldre var provst Jens Stampe (død 1733), prest i Hammer, Horsens, Sulsted og Ajstrup menigheter i Aalborg Stift, og Christine Amalie født Thestrup, en datter av biskop Frants Thestrup. Stampe var den eldste av åtte søsken. Han ble i 1728 student. Etter å ha bestått teologisk embetseksamen i København studerte Stampe filosofi, jus, matematikk og fysikk i Marburg, og endte med jus som sitt hovedstudium.

### Karriere

Fra 1741 var han professor i filosofi ved Københavns Universitet etter å ha tapt konkurransen om et professorat i rettsvitenskap til Peder Kofoed Ancher. 

Fra 1753 var Stampe professor juris og samme år ble han også generalprokurør, hvilket gav ham sete i kanselliet. Generalprokurøren var datidens juridiske konsulent for konge og regjering, og han hadde også plass i Høyesterett.

Stampe er spesielt kjent for sine erklæringer, en rekke juridiske betenkninger som han utarbeidet i sin egenskap som generalprokurør. Disse er senere gitt ut og anses som gode eksempler på dyktig forvaltning i eneveldets Danmark-Norge. Selv om eneveldets embetsapparat var snirklete og hadde samme personer i mange embeter, holdt Stampe etter inspirasjon fra Montesquieu fast på at i hvert fall den dømmende makt måte være adskilt fra den utøvende. Stampe ble slik en av de tidligste forkjempere for rettssikkerheten. Han ble begravet i Sankt Petri kirke (København).

Litteratur
----------

* Stampe, Henrik, Svar paa nogle Spørsmaale til det juridiske Fakultet i Kiøbenhavn, givne af Hans Excellence Geheimeraad Stampe og Conferentsraad Sevel, København 1782.
* Stampe, Henrik, Erklæringer, Breve og Forestillinger, General-Prokureur-Embedet vedkommende, (6 bind), København 1793-1807.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Henrik Stampe i *Dansk biografisk leksikon*

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Sigurd Per Andersen** (født 19. mars 1908 i Skoger ved Drammen, død 4. september 1974 i Trondheim) var en norsk maskiningeniør, professor og rektor ved NTH.

Han var utdannet maskiningeniør fra NTH fra 1932 og begynte å arbeide for sin svigerfar Christian Setsaas i rørleggerfirmaet Ing. Chr. Setsaas i Trondheim, deretter i maskinforretningen Norsk Teknisk Bureau i Oslo. Han ble verkstedingeniør ved Norsk Elektrisk & Brown Boveri i 1935, og avanserte til driftsteknisk overingeniør i 1945. S.P. Andersen var professor i maskinteknisk fabrikkdrift og verktøymaskiner ved NTH fra 1947, fra 1954 til 1963 som NTHs rektor. Han var blant hovedmennene bak etableringen av forskningsstiftelsen SINTEF i 1950.

Andersen ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1962.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Sigurd Per, Andersen S. P. Andersen, Norsk biografisk leksikon ID Sigurd\_Andersen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Steenstrup, Bjørn (red.) (1973). «Andersen, Sigurd Per». *Hvem er Hvem?*. Oslo: Aschehoug. s. 21.
3. 1 2  Almar-Næss, Almar (1999). «Sigurd Andersen». *Norsk biografisk leksikon*. 1 (2 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Drammen byleksikon **·** Wikistrinda
 |
**Lars Saunes** (født 1. oktober 1959 i Ålesund) er en norsk offiser (kontreadmiral) som var sjef for Sjøforsvaret i perioden 2014 til 2017.

Lars Saunes ble 13. desember 2013 utnevnt til kontreadmiral og beordret til stillingen som generalinspektør for Sjøforsvaret, senere benevnt sjef Sjøforsvaret. Han ble etterfulgt av Nils-Andreas Stensønes. Saunes kom fra stillingen som sjef for Kystvakten.

Saunes startet sin karriere i Marinen i 1980 og ble uteksaminert fra Sjøkrigsskolen i 1984. Han er utdannet i ubåttjenesten og ble kvalifisert som ubåtsjef i 1989. Han har gjennomført Sjøforsvarets stabsskole i 1990 og Forsvarets stabsskole i 2000, US Naval Command College i Newport, Rhode Island, i 2004 og Forsvarets Høyskoles informasjonskurs i 2005 og 2014.

I 2017 tiltrådte han stilling ved US Naval War College i Newport, Rhode Island, USA.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Forsvaret, forsvaret.no, besøkt 6. november 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  CV Lars Saunes Arkivert 8. april 2016 hos Wayback Machine. - forsvaret.no
3. ↑  «Stensønes ny sjef for Sjøforsvaret» **(engelsk)**. Besøkt 9. november 2017.
4. ↑  60 års omtale i Aftenposten 1. oktober 2019

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Carl Moltke** (født 15. november 1798 i Kiel i hertugdømmet Holstein, død 12. april 1866 på godset Assiden i Livland) var en dansk greve, embedsmann og kortvarig gehejmestatsminister i 1848 under Frederik VII. Han var minister uten portefølje i Regjeringen Moltke III, minister for Slesvig fra 1852-54 under ministeriene Regjeringen Bluhme I og Regjeringen Ørsted og igjen minister uten portefølje i 1864 under Regjeringen Bluhme II.

Han ble i 1835 utnevnt til kammerherre, i 1842 ble han dekorert med Dannebrogordenens storkors og i 1848 med Elefantordenen. Han fikk gehejmekonferensraadstittelen og ble i 1846 ordenskansler.

Moltke giftet seg 29. mai 1824 med Anna Malvine Simons.

Referanser
----------

1. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Carl Moltke – Dansk biografisk Lexikon

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND
 |
**Grosse Pointe Farms** er en by i Wayne County i den amerikanske delstaten Michigan. Folketallet i 2000 var 9 764. Byen grenser til Grosse Pointe i vest, Detroit i nord, Grosse Pointe Woods og Grosse Pointe Shores i nordøst og St. Clairsjøen i sør og øst.

Geografi
--------

Sankt Paul ved Lake Catholic Church (1899) i Grosse Pointe Farms, et av flere landemerker ved Lakeshore Drive – i fransk-gotisk stil av Harry J. Rill
Ifølge United States Census Bureau, er byens areal 39.9 km², hvorav 7 km² består av land og 24.9 km² består vann (som for det meste kommer fra St. Clairsjøen).

Kjente personer fra Grosse Pointe Farms
---------------------------------------

Meg White fra The White Stripes ble født i Grosse Pointe Farms.

Seth Anderson fra Love Arcade bor for tiden i Grosse Pointe Farms.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Grosse Pointe Farms, Michigan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Grosse Pointe historielag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Reidar Finsrud** (født 5. mars 1946 i Drøbak) er en norsk kunstner. Han er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole – grafisk linje, der han ble uteksaminert i 1970 med diplomoppgaven «Venezia», som fikk karakteren: Innstilling til kongen (den tredje i SHKS sin historie). I 1975 åpnet han Galleri Finsrud, det største privateide galleriet på Østlandet. Samme året startet han også opp «Finsruds tegne- og maleskole».

Multikunstner og oppfinner
--------------------------

Finsrud regnes av mange i dag som en av våre mest allsidige kunstnere. Han arbeider innen de fleste teknikker og formater: Maleri, tegning, grafikk og skulptur. Driver med nytenkning, tekniske oppfinnelser og industridesign. Mye medieomtale fikk hans nå kjente Perpetuum mobile, som stod ferdig konstruert i 1996. Han har utviklet sin egen støpeteknikk, som blir brukt ved de aller fleste av hans skulpturer. Teknikken tillater direkte støp, slik at hver skulptur er en original (og ikke en kopi av en original, som er tilfellet ved f.eks. bronsestøp av en skulptur). Han har også konstruert en egen trykkpresse, som benyttes i fremstillingen av grafiske kunsttrykk.
Det er også laget en dokumentarfilm om Finsrud, *Det umuliges kunst*, som er blitt vist på NRK og diverse internasjonale TV-stasjoner. Filmen omhandlet Finsruds kunstneriske virksomhet med særlig fokus på hans Perpetum mobile og den ble regissert av Øyvind Asbjørnsen

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Reidar\_Finsrud, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 2765c375-b004-452e-849d-019e1964045b, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Reidar Finsruds offisielle nettsted
* Østlandets blad – Multikunstner i da Vincis fotspor[*død lenke*]
* Østlandets blad – Falsen tilbake i retten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Prabook **·** KulturNav
 |
**Teckla Violanta Juel** (født 20. mai 1834 i Tønning, død 27. oktober 1904 i København) var en dansk forfatterinne.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun var datter av kaptein Johan Fedder Carsten Suenssen (1795–1840) og Margrethe Juel (1802–1882), og søster til forfatterinnene Alfhilda Mechlenburg og Fanny Suenssen. Sine første leveår tilbrakte hun i Slesvig, men etter at faren døde tok moren familien med til København. Fra høsten 1848 til våren 1850 oppholdt Teckla seg i Norge og tilbrakte de følgende år vekselvis mellom Jylland, Langeland, København og Christiania.

4. august 1867 giftet hun seg med adjunkt ved Aalborg Skole, Axel Georg Juel (1822–1903), og fikk med ham døtrene Margrethe Thekla og Elise Henriette. De flyttet siden sammen til København.

### Forfatterinne

Som 16-årig utga hun anonymt komposisjon og tekst til *Fiskerpigens Klagesang*, og senere fulgte flere dikt. I 1860 ble hennes første roman *Caja* trykt anonymt som føljetong i Dagbladet. Hun publiserte også flittig i andre aviser og blad som Illustreret Tidende, Berlingske Tidende, Skandinavisk Folkemagazin m.fl. Tecklas tre siste romaner *Hittebarnet* (1870), *Zigeunerbarnet* (1871) og *Karen* (1874) fulgte ikke tidens smak i retning av realisme og naturalisme. 

Sammen med sine søstre skrev hun lystspillet *En Skilsmisse,* oppført i Norge i 1872, og i 1880 barneboken *Ej blot til Lyst*. De tre søstrene ble i 1883 økonomisk sikret, ved at de kom på Finansloven. Flere av Tecklas verk er oversatt til tysk. Hennes pseudonymer var *Johan Fedder*, *Carl Krone*, *Teckla* og *Thorvald Thure*.

Juel utgav enten anonymt eller under forskjellige pseudonymer: Johan Fedder, Carl Krone, Teckla, Thorvald Thure og «Af Forf. til ’Planterens Datter’».

Referanser
----------

1. ↑  *Juel, Teckla Violanta*, Dansk biografisk Lexikon
2. ↑  *Teckla Juel*, Dansk kvindebiografisk leksikon
3. ↑  *Juel, Teckla Violanta*, Dansk biografisk Lexikon
4. ↑  *Teckla Juel*, litteraturpriser.dk. Besøkt 2. juni 2013

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Geni
 |
Holt kirke
**Holt prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Aust-Nedenes prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Holt, nå Tvedestrand kommune i Agder fylke, og hovedkirken var Holt kirke.

Holt prestegjeld og dets sogn er nå en del av Tvedestrand kirkelige fellesråd, som er underlagt Aust-Nedenes prosti.

Historikk
---------

*Holts sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Holt prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. Prestegjeldet er i 1620 omtalt i Graagaas som *Hollthe Præstegjeld* under Nedenes Prouistij, tilhørende Stavanger stift. Ved kgl.res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.

Ved kgl.res. av 10. mars 1705 ble Arendal skilt ut som eget sognekall. Ved kgl.res. av 2. mars 1742 ble prestegjeldet delt i to sognekall, og med virkning fra 16. mai 1747 ble således Østre Moland eget prestegjeld bestående av Østre Moland hovedsogn med Tromø og Barbu annekssogn. Ved kgl.res. av 24. mars 1812 ble Dybvaag med Flostad anneks skilt ut fra Holt og dannet eget sognekall. Vegaardsheien sogn ble ved kgl.res. av 17. juli 1812 overført fra Gjerrestad til Holt, men ble ved kgl.res. av 7. mai 1828 tilbakeført til Gjerrestad.

Holt prestegjeld dannet grunnlaget for Holt formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 15. februar 1902 ble Tvedestrand skilt ut fra Holt og dannet eget soknekall, gjeldende fra 1. april 1902. Ved kgl.res. av 30. november 1973 ble Dypvåg og Tvedestrand sogn igjen tilbakeført til Holt prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Holt
* Dypvåg
* Tvedestrand

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 39.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 58.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Lassen, P.B. (Paul Brodahl) (1883). *Beretning om Stiftsstaden Christianssand*. no: Grøntoft. s. 89-90.
5. 1 2  Prestegjeld og sogn i Aust-Agder, arkivverket.no
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Thor Brodtkorb** (født 19. juli 1907 på Løkken Verk, død 16. mai 1983) var en norsk jurist og diplomat.

Han var sønn av ingeniør Thoralf Brodtkorb (1880–1945) og Signe Nicoline Huitfeldt Lund (1881–1969). Faren var av slekten Brodtkorb. Etter examen artium 1926 og cand.jur. 1930, ble han advokatfullmektig i Kristiania 1931 og dommerfullmektig 1933. Han var attaché ved legasjonen i Rio de Janeiro 1935, Paris 1936–1937 før han returnerte til UD i 1938, samme året som han giftet han seg med Alethe-Marie Sejersted (1912–1989). Etter å ha passert utenriksdepartementets aspirantkurs 1939 ble han sekretær ved legasjonen i Helsingfors 1939–1941, før han ble sekretær for UD i London 1942, fra 1943 byråsjef. Han var direktør for Norges Eksportråd 1948–1951, chargé d'affaires ved Praha-legasjonen 1951, generalkonsul i New York City 1952–1957, før han i 1958 returnerte til UD for å bli ekspedisjonssjef. Etter tre år ble han ambassadør ved Norges ambassade i Wien 1965–1970 med Budapest som sideakkreditering 1965–1968 og Norges ambassade i Praha 1965–1966. I 1966 mottok han St. Olavs Orden. Så var han ambassadør til Norges ambassade i Praha 1969–1973.

Premier
-------

* K. St. Olavs Orden 1966
* Stk. Ærestegnet for fortjenester fra Østerrike
* K.1 Dannebrogordenen fra Danmark
* K.1 Finlands hvite roses orden
* K.1 Republikkens orden fra Tunisia
* R. Den svarte stjernes orden fra Benin

Referanser
----------

1. 1 2   Records of persons of interest, svazky.cz[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Brodtkorb, Thor i Hvem er Hvem, 1973.
3. ↑  Dødsdato hentet fra Thor Brodtkorb, en slektsdatabase med tre eksterne henvisninger, som er i overensstemmelse med gravferdsetaten i Oslo.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Johann Gottfried Grund** (født 28. april 1733 i Meissen, død 20. september 1796 i København, begravet i Petri kirke) var en tysk billedhugger som virket i Danmark.

Han var lærling hos Fr. G. B. Adam i Berlin, hvoretter han i 1757 kom til hoffbilledhugger Johann Friedrich Hänel i København. Da denne døde i 1761 overtok han stillingen som hoffbilledhugger og giftet seg med Hänels enke Elisabeth, født Mandørpff.

Verker
------

Hans mest kjente verker er de færøyske og norske sandstensskupturene i Nordmandsdalen ved Fredensborg slott i Nordsjælland, etter forlegg av Jørgen Christensen Garnaas. 55 av disse ble i 1773 avlevert til enkedronning Juliane Marie sammen med en seierssøyle i norsk marmor. Siden tilkom skulpturer av fem nordmenn og 10 færinger, således at det i dag står i alt 70 skulpturer i anlegget. Etter restaureringen i 2002 ble originalskulpturene flyttet først til Cisternerne i Søndermarken, og siden til stenmuseet Kongernes Lapidarium. Kopier ble reist i Nordmandsdalen.

Mange av Grunds arbeider er gått til grunne, men i Sankt Petri kirkes gravkapel i København er bevart fire store sarkofager utført av ham til de Stampeske og Wibeske kapeller.

Billedgalleri
-------------

* Brud fra VinjeBrud fra Vinje
* Brud og brudgom fra Eiland på FærøyeneBrud og brudgom fra Eiland på Færøyene
* Kvinne fra StrindenKvinne fra Strinden
* Kvinner fra NorgeKvinner fra Norge
* Brudgom fra VinjeBrudgom fra Vinje

Referanser
----------

1. ↑   Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave, «Johann Gottfried Grund»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Grund, Johann Gottfried*, Dansk biografisk Lexikon. Besøkt 4. april 2015

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |
Vigmostad kirke (sognekirke til 1971)
Grindheim kirke (sognekirke fra 1971)
**Nord-Audnedal prestegjeld**, inntil 1917 benevnt **Nordre Undal**, var et prestegjeld tilhørende Mandal prosti. Det omfattet ved avviklingen sogn i Åseral og tidligere Audnedal, nå Lyngdal kommune i Agder fylke, og hovedkirken var Grindheim kirke.

Nord-Audnedals hovedsogn er nå en del av Lyngdal kirkelige fellesråd, som er underlagt Mandal prosti.

Historikk
---------

*Vígmundarstaðir sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Vigmostad antas å være lagt under Undal prestegjeld i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

### Nordre Undal prestegjeld

Det vidløftige Undal prestegjeld ble delt ved kgl.res. av 10. juni 1844, og *Nordre Undal* ble da eget sognekall med Vigmostad hovedsogn og Konsmo anneks. Både herred og prestegjeld fikk fra 1917 navnet *Nord-Audnedal*.

Prestegjeldet ble så nedlagt våren 1971, Vigmostad ble overført til Sør-Audnedal prestegjeld, mens Konsmo gikk til det *nye* Nord-Audnedal prestegjeld.

### Nord-Audnedal prestegjeld

Kgl.res. av 24. oktober 1969 medførte en stor endring i prestegjeldsordningen i Mandal prosti:

* Nord-Audnedal opprettholdt med Konsmo sogn og tillagt Åseral, samt Grindheim sogn fra nedlagte Bjelland prestegjeld, hvorav sistnevnte ble nytt hovedsogn.
* Sør-Audnedal utvidet med Vigmostad sogn fra Nord-Audnedal.
* Åseral opphørte, og Åseral hovedsogn lagt til Nord-Audnedal.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Grindheim
* Konsmo
* Åseral

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1912). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 148.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 62.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Vest-Agder, arkivverket.no
5. ↑  Ougland, Torbjørn (1998). *Vigmostad kirke 150 år*. [Vigmostad menighetsråd]. s. 30-32.
6. ↑  Ny prestegjeldsordning i Mandal prosti, lovdata.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Tolvtakters blues** er en betegnelse på en bestemt harmonisering/besifring innenfor blues-sjangeren.

Tolvtakters blues er den enkleste og mest elementære bluesform som finnes, og mønsteret benyttes også i sjangre som rhythm and blues og rock. I musikkopplæring er denne besifringsformen et basis for harmoniforståelse for mange musikksjangre fra jazz til heavy metal.

Hovedmønster
------------

Mønsteret består av 3 hovedakkorder; tonika, subdominant og dominant. Et tema ser da slik ut:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Takt** | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| **Akkord** | T | T | T | T | S | S | T | T | D | S | T | T |
| **Eksempel (C-dur)** | C | C | C | C | F | F | C | C | G | F | C | C |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Takt** | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| **Akkord** | T | T | T | T | S | S | T | T | D | S | T | T |
| **Eksempel (A-moll)** | Am | Am | Am | Am | Dm | Dm | Am | Am | E7 | Dm | Am | Am |

Ulike varianter
---------------

Det finnes mange varianter til det opprinnelige mønsteret. Som regel kompletteres akkordene med liten septim, særlig gjelder dette subdominant-akkorden. Det er også vanlig å gjøre den siste takten til en dominant akkord som en overgang til neste repetisjon. Det finnes også en spesiell variant der det benyttes moll-akkorder som er mer utbredt innenfor jazz-sjangeren. Jazzmusikere bruker normalt også mer sammensatte akkorder og ledetoner i varianter av tolvtakters blues.

Lyrikk
------

Det finnes mange forskjellige måter å disponere lyrikk med enderim og bokstavrim i tolvtakters blues. En utbredt form er å repetere teksten i de fire første taktene og avslutte med en ny setning i de fire siste setningene som danner enderim med den første setningen. Det er også vanlig å disponere en låt slik at hvert vers består av en eller to repetisjoner av de tolv taktene, og refrenget består av en repetisjon.

Eksempler
---------

Eksempler på låter der mønsteret fra tolvtakters blues benyttes er:

* Hound Dog med Elvis Presley
* Johnny B. Goode med Chuck Berry
* Hovedtema fra Batman-filmen
* Haba Haba med Lillebjørn Nilsen

Referanser
----------

1. ↑  «tolvtakters-blues». *gitartimen.no* **(norsk)**. Besøkt 17. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* 12 Bar Blues and Variations (engelsk)
**Forsvarsstaben** (**FST**) er en overordnet kommandomyndighet i Forsvaret som er sammensatt av personell fra både Hæren, Søværnet og Flyvevåbnet. Forsvarsstaben inngår som en del av Forsvarskommandoen og har til oppgave å bistå forsvarssjefen med operativ ledelse og forvaltning av Forsvaret. Oppgavene er fordelt på en operasjonsstab, en planleggings- og driftsstab, en økonomistab og en strategi- og koordineringsstab, som blant annet inneholder et ledelsessekretariat og et kommunikasjonssekretariat.

Sjefen for Forsvarsstaben rapporterer direkte til forsvarssjefen og er dennes stedfortreder. Vedkommende er dessuten ansvarlig for at Forsvarets ressurser utnyttes optimalt, således at Forsvarets oppgaver løses best mulig. Sjefen for Forsvarsstaben utgjør sammen med forsvarssjefen Forsvarets øverste ledelse. Sjef for Forsvarsstaben er generalløytnant Bjørn Ingemann Bisserup.

Forsvarsstaben ble opprettet i 1950 og holder til på Holmen i København.

Eksterne lenker
---------------

* Forsvarsstaben

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Freden i Knærød** (svensk Knäred) markerte avslutningen på Kalmarkrigen. Fredsforhandlingene mellom Sverige og Danmark-Norge kom i stand på engelsk initiativ og de to parters representanter møttes den 29. november 1612 på en grensebro i nærheten av Knærød i det som den gang var dansk Halland. 

Christian IV av Pieter Isaacsz
Gustav II Adolf

Vilkår
------

Ved fredsavtalen ble freden i Stettin 1570 bekreftet. I tillegg ble det avtalt at:

Sverige skulle: 

1. gi tilbake Jemtland og Herjedalen,
2. si fra seg kravene på Soneburg slott (estisk: *Maasi ordulinnus*) på Øsel.

Danmark-Norge skulle: 

1. gi tilbake Borgholm, Kalmar og Øland.
2. beholde Elfsborg med Nye og Gamle Lödöse samt Göteborg, dessuten Ale, Askims, Bollebygds, Flundre, Hisings, Säfvedals og Vätle herreder med alle innkomster og avgifter som pant for en krigsskadeerstatning på 1 million riksdaler, som skulle betales innen 6 år (hvilket den svenske kongen klarte). Det ble videre slått fast at den dansk-norske kongen hadde rett til overhøyhet og skatt over sjøsamene ved Vesterhavet, mellom Titisfjord (Tysfjorden) og Varangerfjorden.

Begge land skulle ha rett til å anvende de tre kroner som våpen, dog uten å kunne gjøre krav på landområder tilhørende motparten. Alle undersåtter skulle få handle fritt med hverandre over grensene, og Sverige skulle ikke betale til Øresundstollen.

Underskriving
-------------

Allerede den 20. januar 1613 kunne fredsavtalen undertegnes. Freden ble garantert av kong Jakob av England og Skottland. Det danske brevet er datert i Knærød, det svenske i Ulfsbäck cirka 10 km fra grensen.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* *Nordisk familjebok om fredsforhandlingene*

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Må ikke forveksles med NAFTA.
**Nafta**, er en klar, lettflytende og brennbar veske som utvinnes av råolje ved gjentatte destillasjoner. Fraksjonen omfatter kokeområdet 70–140 ℃, det vil si bensin/parafinområdet. Nafta er utgangspunktet for fremstilling av bensin ved hjelp av såkalt reforming. Det er også den viktigste råvaren for fremstilling av petrokjemiske produkter i Europa. Nafta skal være enkelt og billig å produsere i normale raffinerier og i 2020 hadde Norge en produksjon på 34 kb/d (tusen fat per dag).

Nafta brukes som halvfabrikat for å produsere høyoktan bensinkomponent ved bruk av den katalytiske reformeringsprosessen. Nafta brukes også i petrokjemisk industri for å produsere olefiner i krakkere og i kjemisk industri for løsningsmiddel (rengjøring) formål.

Se også
-------

* White spirit

Referanser
----------

1. ↑  «nafta». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 23. august 2023. Besøkt 19. desember 2023.
2. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 19. desember 2023.
3. ↑  «Nafta er løsningen». *Tu.no*. 22. juni 2000. Besøkt 19. desember 2023.
4. ↑  «Norway 2022» (PDF) (pressemelding). International Energy Agency. International Energy Agency. juni 2022. «Production consisted of 119 kb/d of diesel, 81 kb/d of gasoline, 37 kb/d of LPG, 34 kb/d of naphtha, 26 kb/d.» CS1-vedlikehold: Dato og år (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Trygve Hauan** (født 1882, død 1947) var en kjøpmann fra Hammerfest. Trygve Hauan var sønn av Iver Andreas Hauan (1845–1900) og sønnesønn av Lars Olsen Hauan. Hauan-familien etablerte Hauans Materialhandel i Hammerfest i 1885. Firmaet utviklet seg til å bli et av Finnmarks største. 

Trygve Hauan var blant de som mistet livet i Kvitbjørn-ulykken som krevde 35 menneskeliv. «Den flyvende hurtigrute», Sandringham-flybåten «Kvitbjørn», styrtet om morgenen 28. august 1947 i en fjellvegg nord for Lødingen og var den inntil da største flyulykken i Norge. Kjøpmann Erling Gabrielsen fra Hammerfest mistet også livet her. Begge kjøpmennene fra Hammerfest var på tur til Oslo i forbindelse med gjenreisningen av Hammerfest. Trygve Hauans sønn Ulf Hauan (1917–1981) tiltrådte i sjefstolen i Hauans i 1953 som fjerde generasjon. Etter Ulf Hauans død ble firmaet drevet av administrerende direktør Hans Olaussen fram til femte generasjon Hauan overtok. Femte generasjon Hauan er brødrene Arnulf, Iver og Lars Hauan. Firmaet ble i 2014 solgt og overtatt av Toto Hagen (Totos olderfar og grunnlegger av G.Hagen, Gunder Hagen, giftet seg med Hermine Ingerline Hauan datter av Hauans grunnlegger Lars Olsen Hauan), men etter 2 års drift ble firmaet slått konkurs i juni 2016 etter 131 års drift.

Kilder
------

* *Havet ved din stuedør*, jubileumsskrift i anledning Hammerfest Handelsstandsforenings (HHF) 150-årsjubileum i 1994

Eksterne lenker
---------------

* Kort biografi i *Merkantilt biografisk leksikon : hvem er hvem i næringslivet?* fra 1935