recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tugendhatvillaen** er et bolighus oppført i modernistisk stil i byen Brno i Tsjekkia. Bygningen ble oppført mellom 1929 og 1930 etter tegninger av arkitekt Ludwig Mies van der Rohe. Byggherrer var ekterparet Fritz og Grete Tugendhat. Tugedhatvillaen regnes som det mest berømte av Brnos modernistiske byggverk og ligger på en høyde med utsikt over byen. Bygningen ble i 2001 oppført på UNESCOs verdensarvliste.

Historie
--------

Fritz og Grete Tugendhat bestilte villaen til en tomt ekteparet hadde fått i bryllupsgave av hennes foreldre. Lily Reich medvirket til utformingen av interiøret. Mies tegnet alle møblene, bl.a. to stoler, Brno og Tugendhat.

Ekteparet fikk bo åtte år i sin nye bolig da de i 1938 som følge av sin jødiske avstamning måtte flykte fra landet. Ekteparet hadde på dette tidspunktet tre barn, hvorav Ernst Tugendhat senere vant renommé som filosof. 

Bygningen ble skadet av krigshandlinger under den andre verdenskrigen og tjente etter krigen som kvarter for Den røde armé, bl.a. som hestestall. 

Tugenhatvillaen sto ferdig renovert i 2012.

UNESCOs begrunnelse
-------------------

Unesco fremholder i den korte versjonen av sin begrunnelse at villaen er et fremstående eksempel på den internasjonale stil i den modernistiske bevegelse i arkitektur, slik denne utviklet seg i 1920-årene. Villaens særlige verdi ligger i den innovative anvendelse av romlige og estetiske konsepter som tok sikte på å tilfredsstille behovene i en ny livsstil. Dette kunne skje ved å gjøre bruk av moderne, industriell produksjon av bygningselementer.

Bilder
------

* Interiørbilde med onyxveggen, skulpturen av Wilhelm Lehmbruck og to Tugendhatstoler i forgrunnenInteriørbilde med onyxveggen, skulpturen av Wilhelm Lehmbruck og to Tugendhatstoler i forgrunnen
* Utsikten mot byenUtsikten mot byen
* Inngangen til første etasjeInngangen til første etasje
* Villaen sett fra forsidenVillaen sett fra forsiden

Referanser
----------

1. ↑  *Ludwig Mies van der Rohe's Villa Tugendhat returns to form* Ellie Stathaki i Wallpaper, besøkt 23. januar 2013
2. 1 2  *Reopening a Mies Modernist Landmark* New York Times, nettutgaven. Besøkt 23. januar 2013
3. ↑  Knoll Museum internettside Arkivert 27. juli 2006 hos Wayback Machine. besøkt 23. januar 2013

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Villa Tugendhat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Tiheda** er en landsby i kommunen Kasepää i det østre Estland, langt nordvest langs innsjøen Peipus. Landsbyen strekker seg fra Mustvee i nord til tettstedet Kasepää i sør, langs en strandvei parallelt med riksvei 3. Tiheda er Europas lengste rekkelandsby (rekketun), av en type som på estisk kalles *tänavküla*. Den strekker seg 7 km rett sør-nord, hvor husene utelukkende ligger samlet på hver side av veien.

Tiheda ble grunnlagt av gamle troende, en arkaisk ortodoks gruppe av kristne som ble utstøtt av den russiske kirke og forfulgt fra 1600-tallet. Etter henrettelsen av en av deres ledere ble sekten hardt forfulgt, og de fleste gamle troende flyktet til avsidesliggende hjørner av Tsar-Russland, blant annet til Tiheda og til deltaet av Donau. Begge steder slo de seg ned som fiskere. I Tiheda fisker mennene hele året, også vinterstid på isen av Peipus. De røyker og tørker fisken, og landsbyens befolkning er også habile grønnsaksdyrkere. Landsbyboerne opprettholder en opprinnelig daglig kultur som et tidsbilde av overgangen fra 1800- til 1900-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 122.
2. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 122.

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
*For filmene med samme tittel, se Reisen til Julestjernen (film) og Reisen til julestjernen (2012)*

Fra Nationaltheatrets oppsetning av Sverre Brandts juleklassiker *Reisen til julestjernen* i 1957. Hovedrolleinnehaver var Synnøve Strigen, norsk skuespiller kjent fra filmer som *Bedre enn sitt rykte* og *Operasjon Løvsprett*. Foto: Bjørn Fjørtoft, Billedbladet NÅ / Riksarkivet 
***Reisen til Julestjernen*** er et norsk skuespill av Sverre Brandt fra 1924, oppført første gang andre juledag 1924.

Stykket innehar Nationaltheatrets rekord i antall forestillinger – i januar 1962 ble stykket oppført for 500. gang. Brandt benyttet den kjente julesangen «Glade jul, hellige jul» som motiv. Johan Halvorsen har komponert musikk til stykket.

Stykket har også blitt oppført på mange andre scener i inn- og utland.

Filmatiseringer
---------------

Brandts teaterstykke er filmatisert i 1976, med regi av Ola Solum og med Hanne Krogh, Knut Risan og Bente Børsum i hovedrollene, og i 2012, da med regi av Nils Gaup og med Vilde Marie Zeiner, Agnes Kittelsen og Anders Baasmo Christiansen i de viktigste rollene. Filmene er siden 1990-tallet blitt vist på NRK julaften.

Portal: Litteratur
Agri-Horticultural Societys hage i Kolkata.
**Agri Horticultural Society of India** ble grunnlagt i 1820 av William Carey på Alipore Road i Kolkata. Det er en hage med drivhus, et forskningslaboratorium og et bibliotek. Det inneholder en samling av planter og blomster. Det har en betydelig samling av botaniske varianter, inkludert Canna.[]

Et stort utvalg av bregner og medisinske planter blir dyrket i organisasjonens hager. Både frukter og blomster kan kjøpes i gartneriet. Det arrangeres årlige blomsterutstillinger om vinteren, og det gis opplæring i hagebruk. 

I 1894 ble Percy Lancaster valgt som leder og han grunnla Alipore Canna-samlingen.[] Hans arbeid ble videreført av hans sønn, Sydney Percy-Lancaster, frem til han gikk av i 1960-årene.

Litteratur
----------

* *I den den indiske hagen* forfattet av S. Percy-Lancaster, 1927

Eksterne lenker
---------------

* Organisajones nettsted
* Botanic gardens Conservation International ' s Garden Søk i Databasen
* All verdens hager

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Virginiasommersnø** (*Chionanthus virginicus*) er en busk eller lite tre i oljetrefamilien som vokser vilt i sørøstlige USA.

Den er løvfellende og opptil 8 m høy og 5 m bred. Bladene sitter motsatt; de er smalt elliptiske, helrandede og 10-20 cm lange. Unge kvister, bladstilker og undersiden av bladene er dekket av hvite hår. I Nord-Carolina blomstrer virginiasommersnø fra midten av april til tidlig mai. Blomstene sitter i hengende klaser som blir opptil 20 cm lange; de dufter og har båndformede, hvite, 1,5–3 cm lange kronblad. Plantene er som regel særbu med hann- og hunnblomster på ulike busker, men tvekjønnede blomster forekommer også. Frukten er en mørkeblå, duggete, 2 cm lang steinfrukt.

Åmene til flere arter møll beiter på bladene, for eksempel *Hyphantria cunea*, *Ceratomia undulosa* og *Manduca rustica*. Frukten etes av fugler som rødkardinal, østblåfugl, brunspottefugl, sangspottefugl, blåskrike, hvitbrynsvartspett og villkalkun. Hvithalehjort beiter på både bladverk og frukt.

Virginiasommersnø vokser som undervegetasjon i næringsrik, fuktig skog, langs elver og i kalksteinsområder. Den er utbredt fra Pennsylvania og New Jersey i nord sørover til sentrale Florida og vestover til østlige Texas og østlige Oklahoma. Arten dyrkes i hager på grunn av den praktfulle blomstringen. Tørket rotbark brukes til medisinske formål og har drogenavnet *Chionanthi virginici radicis cortex*.

Galleri
-------

* VekstformVekstform
* BarkBark
* BladBlad
* BlomsterBlomster
* FruktFrukt

Kilder
------

* «*Chionanthus virginicus*». Missouri Botanical Garden. Besøkt 12. oktober 2018.
* «Fringetree (*Chionanthus virginicus*)». Carolina Nature. Besøkt 12. oktober 2018.
* «Virginiasommersnø». Urtekildens planteleksikon. Besøkt 12. oktober 2018.
* «American Fringetree». Illinois Wildflowers. Besøkt 13. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Virginiasommersnø* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Virginiasommersnø* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Virginiasommersnø* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Virginiasommersnø* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Virginiasommersnø* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Virginiasommersnø* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chionanthus virginicus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Chionanthus virginicus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Chionanthus virginicus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Marlon Ramsés Tábora Muñoz** (født 3. april 1969) er en honduransk økonom, som fra januar 2014 til juli 2015 var sentralbanksjef for Honduras’ sentralbank.

Han forlot sentralbanken i juli 2015 for en stilling som direktør i Den interamerikanske utviklingsbanken. 

Han er gift og har to barn.

Utdanning
---------

Tábora Muñoz har en Bachelor of Science-grad fra Instituto Salesiano San Miguel fra 1985. Han tok en ingeniørutdanning (*Industrial Mechanical Engineer*) ved Universidad Nacional Autónoma de Honduras i 1989, deretter en doktorgrad i administrasjon ved Catholic University of Honduras (UNICAH) i 1999. Han har også en mastergrad innen offentlig politikk fra Mc Court School of Public Policy (MSPP) ved Georgetown University, og han har studert offentlig forvaltning ved Harvard Kennedy School of Government.

Yrkeskarriere
-------------

Han har erfaring fra både privat og offentlig sektor. I 2002 ble han utnevnt til direktør i Den nasjonale telekommunikasjonskomiteen (CONATEL). Samtidig ledet han Den sentralamerikanske kommisjonen for telekommunikasjon (COMTELCA) fra 2005 til 2006. Han var også rådgiver for FNs økonomiske kommisjon for Latin-Amerika og Karibia (UNECLAC). I november 2009 ble han første nestleder i det konservative Partido Nacional de Honduras (NP) i departementet Francisco Morazán, og i januar 2010 ble han utnevnt til viseminister (*Vice Minister of the Presidency*) og stabssjef i president Porfirio Lobo Sosas regjering. Denne posisjonen hadde han bare fram til juni samme år, da han ble Honduras' representant i Den interamerikanske utviklingsbanken, som alternerende direktør (*Alternating Executive Director* ). 

Tábora Muñoz ble utnevnt til sentralbanksjef i desember 2013, og overtok stillingen da Juan Orlando Hernández' nye regjering tiltrådte 27. januar 2014. Han overtok etter María Elena Mondragón de Villar. Han uttalte ved utnevnelsen at hans førsteprioritet vil være å få kontroll over landets inflasjon, som da var anslått til 6 % for 2013. I februar ble han også president i Det sentralamerikanske pengerådet (Consejo Monetario Centroamericano, CMCA). 

I juli 2015 sluttet han i stillingen som sentralbanksjef, fordi han ble utnevnt til direktør for Mellom-Amerika og Belize i Den interamerikanske utviklingsbanken, der han begynte i august. 

I januar 2016 kåret magasinet Forbes han er en av Mellom-Amerikas 25 mest innflytelsesrike personer.

Referanser
----------

1. ↑  Honduras' sentralbank - *Administración Superior del Banco Central de Honduras* Arkivert 11. mars 2017 hos Wayback Machine. besøkt 12. mai 2015.
2. ↑  (es) La Prensa - *Marlon Tábora dirigirá el gabinete económico*, besøkt 12. mai 2015.
3. 1 2  El Heraldo - *"El BCH no está diseñado para financiar el déficit público"* (norsk oversettelse med Google Translate), besøkt 13. mai 2016.
4. ↑  La Prensa - *"La consolidación del sector público sigue siendo el reto"*, besøkt 13. mai 2016.
5. ↑  WikiLeaks - Honduran president Lobo's cabinet takes shape (arkivert), besøkt 13. mai 2016.
6. ↑  Honduprensa - *Archivos para 29 enero 2014*, besøkt 8. november 2014.
7. ↑  Forbes.com - *Los 25 personajes más influyentes de Centroamérica*, besøkt 13. mai 2016.
**Macroveliidae** er en familie av insekter som tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner. Nebbmunner har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen. De lever sannsynligvis som rovdyr, der de suger ut kroppsvæske fra andre dyr. Det er bare kjent tre arter, alle fra vestkysten av Amerika.

Utseende
--------

Små til middelsstore (2,5–5,6 mm), avlange teger med forholdsvis lange bein. Forkroppen er tett hårkledt. Antennene er trådformede og består av fire ledd. Fasettøynene er forholdsvis små og ovale. Sugesnabelen består av fire ledd og når omtrent bak til mellomhoftene, de to innerste leddene er svært korte, det tredje langt, det fjerde kortere. Pronotum varierer i størrelse og form. *Macrovelia hornii* kan være både langvinget og kortvinget, for de andre to artene kjenner man bare kortvingede eksemplarer.

Levevis
-------

*Chepuvelia usingeri* lever mellom vått løvstrø på skogbunnen, mens de andre to artene er funnet ved vegetasjonsrike kilder og vann-sig. De ser ut til å unngå dagslys og gjemme seg nede i vegetasjonen. Forøvrig er ingenting kjent om biologien deres, men de antas å være rovdyr.

Systematisk inndeling
---------------------

Familien Macroveliidae er systematisk plassert i gruppen Gerromorpha, sammen med: Mesoveliidae, Hebridae, Paraphrynoveliidae, vannskridere, Veliidae, Hermatobatidae og Vannløpere.

Et latinsk familienavn ender med *...idae*, og et navn på en overfamilie på *...oidea*.

**Treliste**
* Nebbmunner (Hemiptera)
	+ delgruppe teger (Heteroptera)
		- gruppe Gerromorpha – lever i vann eller på vannoverflaten.
			* familien **Macroveliidae**
				+ *Chepuvelia usingeri* China, 1962 – sørlige Chile
				+ *Macrovelia hornii* Uhler, 1872 – vestkysten av Nord-Amerika
				+ *Oravelia pege* Drake & Chapman, 1963 – bare kjent fra California

Kilder
------

* Schuh, R.T. og Slater, J.A. (1995) *True Bugs of the World. 24. Macroveliidae.* Ithaca, New York.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Macroveliidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Macroveliidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Macroveliidae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Macroveliidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Macroveliidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Macroveliidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Macroveliidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
***Help! Help! Hydrophobia!*** er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av Henry Lehrman.

Handling
--------

En professor godkjenner ikke datterens frier. Hans misbilligelse er så åpenbar at det raskt blir klart for hennes frier: Tim Brown. Han blir sparket ut av hjemmet deres av faren hennes, og Tim bestemmer seg for å være forsiktig i fremtiden og ikke bli utsatt for ytterligere indigniteter. Professoren har lenge eksperimentert med bakterier, og oppdager noen nye og dødelige bakterier som han viser til noen av sine venner innenfor det medisinske miljøet.

Men etter å ha eskortert gjestene sine til døra etter omvisningen, blir bakteriene stående igjen på bordet. Men Tim Brown, akkompagnert av hunden sin, dukker opp gjennom et åpent vindu. Hunden er tørst, og Brown gir ham det han tror er vanlig drikke fra bordet. Professoren kommer tilbake kort tid senere, og oppdager hva som har skjedd.

Skuespillere
------------

* Roscoe 'Fatty' Arbuckle - Jim Brown
* Viola Barry
* Nick Cogley

Referanser
----------

1. ↑  Help! Help! Hydrophobia!
2. ↑  Jennifer M. Bean. *Flickers of Desire: Movie Stars of the 1910s*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Help! Help! Hydrophobia!* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Help! Help! Hydrophobia!* på Silent Era Rediger på Wikidata
**«Alster»** (A 50) er et fartøy i 423-klassen i den tyske marine. Skipet ble sjøsatt i 1988. Det har en lengde på 83,5 meter og en bredde på 14,6 meter, og kan gjøre 21 knop. «Alster» har et mannskap på 76.

Det er et avansert militært etterretningsskip som patruljerer kysten utenfor Libanon og overvåker aktiviteten i området. I motsetning til de andre tyske skipene som deltar i FNs fredsbevarende styrke i området seiler det under tysk flagg.

I oktober 2006 ble skipet gjenstand for diplomatiske vanskeligheter mellom Tyskland og Israel, etter at israelske jagerfly den 24. oktober hadde fløyet lavt over skipet og avfyrt varselskudd. Det befant seg da i internasjonalt farvann utenfor den israelsk-libanesiske grensen. Israels statsminister Ehud Olmert bad senere om unnskyldning for episoden. Observatører mente likevel at det dreiet seg om en bevisst demonstrasjon.

Under seksdagerskrigen senket Israel det amerikanske etterretningsskipet USS Liberty og 34 amerikanske sjøfolk omkom.

 Denne tyske militærstubben artikkelen er dessverre veldig kort. Om du vet mer om temaet kan du hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
En gammel bygning i Lingnanuniversitetet, på campusen til Sun Yat-sen-universitetet.
**Lingnanuniversitetet** (kinesisk: 嶺南大學= i Kanton (Guangzhou) i Kina var et privat universitet grunnlagt av en gruppe amerikanske protestantiske misjonærer i 1888. Det hadde opprinnelig navnet **Canton Christian College** (格致書院). I 1903 ble det kinesiske navnet endret til 嶺南學堂 i Macao. I 1916 ble det kinesiske navnet endret igjen, til 嶺南大學, som colleget utviklet seg til fullt universitet. I 1927 gikk ledelsen over på kinesiske hender, og det engelske navnet ble endret til **Lingnan University**, en oversettelse av det kinesiske navnet. I løpet av 1930-årene fikk Lingnan internasjonalt ry. En gren for jordbruksstudier ble opprettet på øya Hainan i 1933.

Universitetet flyttet rundt flere ganger. Det flyttet til Macao i 1900 for å unnslippe repressive tiltak iscenesatt av Qing-regjeringen. Det var tilbake i Guangzhou i 1904. Under krigen mot Japan måtte det flytte på seg flere ganger i 1930- og 1940-årene. I 1937 var det havnet i Hongkong ettersom japanerne okkuperte Guangzhou, og i 1942 til Shaoguan i det nordlige Guangdong, de japanerne okkuperte Hongkong. Etter annen verdenskrig kunne det endelig vende tilbake til Guangzhou.

I 1953 ble Lingnan inkorporert i Sun Yat-sen-universitetet. Folk fra universitetet som flyktet unna kommunistene, grunnla *Lingnan College* i Hongkong i 1967. Dette ble oppgradert til universitet i 1999: Lingnan University (Hongkong).

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Sun Yat-sen University Lingnan (University) College
***Macsen Wledigs drøm*** (walisisk *Breuddwyd Macsen Wledig*, hvor ordet *wledig* betyr *høvding*) er en tekst fra walisisk mytologi, den tar utgangspunkt i Magnus Maximus, som var romersk keiser fra 383 til 388, etter å ha tatt makten ved et kupp. 

I den walisiske teksten *Macsen Wledigs drøm* drømmer keiseren om en vakker kvinne i et land langt borte, og sender sine menn verden rundt for å finne henne. Omsider finner de *Helen* (eller *Elen*) i borgen Caernarfon i Wales. Hun er datter av en lokal høvding, eller en romersk guvernør. Hun samtykker til å gifte seg med ham. Når det viser seg at hun er jomfru, gir Macsen råderett over hele Britannia til hennes far, og bygger tre slott til henne. Helens brødre Cynan og Gadeon er Macsens nødvendige allierte og bidrar avgjørende til at han kan gjenvinne kontrollen over Roma når han vender tilbake dit. Som lønn for dette får de og deres soldater en del av Gallia som gave, den delen som kjennes som Bretagne. 

Magnus Maximus opptrer i både engelsk og walisisk mytologi. I Geoffrey of Monmouths *Historia Regum Britanniae* kalles han *Maximianus*, og Geoffrey beskriver samspillet mellom ham, hans offiserer og britiske høvdinger under den romerske okkupasjonen av England. Geoffreys tekst avviker såvidt mye fra den walisiske teksten at det er grunn til å tro at de ikke er basert på hverandre, men heller på en eldre muntlig tradisjon. 

Fortellingen «bruker historisk materiale i en snuoperasjon for å gjøre britene, her waliserne, til de som bestemmer kursen og blir herrefolk når romernes grep svekkes - nettopp i tiden mot slutten av 300-tallet. [...] waliserne har bearbeidet sin fortid som et folk invadetr av romere.»

Fortellingene om Magnus Maximus' samhandling med britene gjenfortelles ofte som en del de britiske emner, arturmytene og moderne historisk fantasy; han er også emnet for den moderne walisiske balladen «Yma o Hyd», innspilt 1981. Da Charlotte Guest i 1840-årene utga boken *Mabinogion* tok hun ikke bare med de fire kjernefortellingene *De fire grenene av Mabinogi*, men også 8 andre walisiske middelalderfortellinger. Macsen Wledigs drøm en av disse åtte.

Fortellingen er utgitt på norsk i antologien *Keltiske myter*, 2006.

Referanser
----------

1. ↑  Kilde for sitat og vurderinger er Jan Erik Rekdals innledning i *Keltiske myter*, 2006

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) The Dream of Maxen Wledig – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Bergen Gay Radio** var en nærradio for homofile i Bergen på 1980-tallet, drevet i regi av DNF'48 Bergen Region. Ildsjel og ansvarlig redaktør, frem til sin død i 1992, var Erik F. Harrison. 

Radioen hadde sin første sending torsdag 1. desember 1983 og sendte i begynnelsen fra studioet til Puddefjord Radio. Var en kort tid innom studioet til Radio Bergen men fikk etterhvert sitt eget studio. 

Bergen Gay Radio hadde flere uavhengige redaksjoner. Hovedredaksjonen ble styrt av Erik F. Harrison, og hadde ansvaret for de fleste sendingene. Ungdomsgruppen i Bergensregionen hadde sin egen redaksjon, og sitt eget en-times program hver uke. Kirkegruppen hadde også egne sendinger for kristne homofile. 

Stasjonen hadde to homopolitiske sendinger i uken, en times sending hver onsdag ettermiddag hvor Erik F. Harrison gikk gjennom alle relevante homo-politiske hendelser den siste uken, og en nattsending fra sent søndag kveld til mandag morgen, hvor programlederne ofte tok opp et emne, og lot lytterne ringe inn med sine synspunkt. Blant de kontroversielle emnene den gang var homofile ekteskap og homo-adopsjon.
**Vändra kommune**  er en tidligere landkommune (*vald*) i Pärnu fylke i det sørvestlige Estland, og lå helt nordøst i fylket og nordøst for byen Pãrnu. Kommunen hadde cirka 3 090 innbyggere og et areal på om lag 642 km². Folketallet var merkbart fallende. Kommunens administrasjonssenter lå i Vändra, som hadde 80% av kommunens befolkning. Gjennom kommunen renner fra nordøst elva Pärnu, på sin vei mot kystbyen av samme navn. Øst for elva starter det store myr-området Soomaa, som om våren skaper oversvømmelser rundt elvene i kommunen.

I denne kommunen er også den tidligere *Kaisma kommune* opptatt gjennom sammenslåing i 2009. Kaisma kommune hadde et folketall på bare 564 i desember 2007, og et areal på 183.98 km². Tidligere ***Vändra kommune*** hadde samme år – et år før sammenslåingen, 2 552 innbyggere fordelt på 458.24 km².

Det største tettstedet var Vändra småby (*alev*) med 2 705 innbyggere, etterfulgt av en mengde små landsbyer. 

Vändra alev er en autonom småby med egen kommunestatus, som ligger som en enklave inneklemt inne i Vändra kommune (Vändra vald). Inne i denne kommunen ligger også enklave-kommunen Tootsi. Verken Vändra eller Tootsi er bykommuner, til tross for at de bare utgjøres av selve tettstedene. Småbyen Vändra er administrasjonssenter både for kommunen Vändra alev, og for kommunen Vändra vald.

I Vändra kommune fødtes og bodde den sentrale nasjonale opplysningsmannen Carl Robert Jakobson (1841–1882), som drev gården *Linnutaja* i landsbyen Kurgja ved Pärnuelva. Han startet her en estisk-nasjonal avis, skrev estisk-språklige lesebøker for barn, og ikke minst landbruksmanualer for bøndene. Han var en typisk opplysningsmann som underviste bøndene i bedre dyrkingsteknikker og drev *Linnutaja* som en vitenskapelig mønsterfarm. Han hadde planer om å utvikle Kurgja til et landbruksvitenskapelig sentrum i Estland, men døde bare 41 år gammel før planene ble satt ut i livet.

Kunstneren Märt Laarman (1896–1979) malte en rekke landskapsmalerier fra Pärnu-elva i kommunen, også fra Jakobsons mønsterfarm.

Referanser
----------

1. ↑  «Maakatastri statistika». Det estiske landinspektorat. Besøkt 31. juli 2019.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrå*; besøksdato: 8. juni 2021.
3. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 80.

Kilder
------

* *A ja O, Taskuteatmik Eesti*, Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2007. ISBN 978-9985-70-282-6

| * v
* d
* r
Kommuner i Pärnu fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Bykommuner | Pärnu | Estlands flagg |
| Landkommuner | Häädemeeste **·** Kihnu **·** Lääneranna **·** Põhja-Pärnumaa **·** Saarde **·** Tori |
| Historiske kommuner | Are **·** Audru **·** Halinga **·** Kaisma **·** Kilingi-Nõmme **·** Koonga **·** Lavassaare **·** Paikuse **·** Pärnu-Jaagupi **·** Sindi **·** Sauga **·** Surju **·** Tahkuranna **·** Tali **·** Tootsi **·** Tõstamaa **·** Varbla **·** Vändra (bykommune) **·** Vändra (landkommune) |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Loockout! Records** var et uavhengig plateselskap fra Berkeley, California som primært produserte musikk i genren punkrock. Selskapet ble avviklet i 2012.

Historie
--------

Plateselskapet ble grunnlagt av Larry Livermore og David Hayes i 1987. Senere, i 1989, forlot David Hayes selskapet for å starte sitt eget. Lookout opplevde stor suksess da de oppdaget Green Day (da under navnet Sweet Children) og skrev kontrakt med bandet i 1988. I tillegg oppdaget de Operation Ivy på samme tid. Begge bandene, og spesielt Green Day slo etterhvert gjennom nasjonalt, og skrev under for kommersielle plateselskap. Dette førte til store inntekter da Lookout! kunne fortsette å produsere utgivelsene bandene hadde gjort for dem. Lookout fikk senere også suksess med Rancid og The Donnas.

I 1997 solgte Larry Livermore sin aksjeandel i selskapet til sin trofaste medarbeider Chris Appelgren. Appelgren har i senere tid blitt beskyldt for dårlige lederegenskaper og dårlig økonomisk kontroll. Både ansatte og artister har klaget over å ikke få utbetalt penger til avtalt tid. I tillegg har plateselskapet fått rykte på seg for å prøve å opptre som et kommersielt plateselskap med tilsvarende budsjett til tross for at selskapet er et uavhengig plateselskap med tilsvarende budsjett. Det er også stilt spørsmål med hvordan alle millionene de har tjent på Green Days suksess kunne ha blitt sløst bort.

I 2005 valgte Green Day å fjerne sin katalog hos Lookout! Records, over ti år etter at de forlot selskapet. Mange stilte seg kritisk til om Lookout ville overleve etter dette da deres største inntekskilde forsvant.

I 2012 ble selskapets virksomhet nedlagt.

Referanser
----------

1. ↑  Harvilla, Rob (14. september 2005). «Kerplunk». *East Bay Express* **(engelsk)**. Besøkt 21. juli 2020.
2. ↑  Andrew Sacher. «10 must-have Lookout! Records albums». *BrooklynVegan* **(engelsk)**. Besøkt 21. juli 2020. «Lookout! Records may have called it a day back in 2012, but its influence is alive and well.»

Eksterne lenker
---------------

* Lookout!s offisielle hjemmeside Arkivert 24. september 2009 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Juniperus scopulorum**  eller «Rocky Mountain Juniper» er en art av bartrær som tilhører einerslekten *Juniperus* i sypressfamilien. Den vokser i det vestlige Nord-Amerika – i Britisk Columbia og Alberta, videre i hele det vestlige USA inklusive Rocky Mountains, og lokalt i det vestlige Texas. I det nordlige Mexico går den ned til Sonora og Coahuila. En tidligere antatt variant på Vancouver Island antas av mange å være en egen art – ***Juniperus maritima***.

Denne einerarten er oppreist, og kan bli inntil 15-20 meter høy.
Arten er et tre k på 5–15 meters høyde, sjelden inntil 20 meter. Den har grønne, skjellaktige nåler inntil 1–2 mm lange (sjelden inntil 5 mm). Unge nåler er inntil 10 mm lange. Den er nesten uten unntak særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 18 måneder til et blått, 6–9 mm stort, rundt eller todelt bær med 2-3 frø. Bærene har et lyst, tydelig hvitt vokslag som gjør dem nærmest hvite av utseende. Hannkonglene er 2–4 mm store og sprer sitt pollen om våren. Man antar at alderen kan bli opp mot 2000 år.

Arten danner hybrider med *Juniperus virginiana*, særlig der disse møtes i USA. Noe sjeldnere er hybrider med *Juniperus horizontalis*.

Juniperus maritima
------------------

En populasjon som siden istiden er isolert på Vancouver Island nordvest for Vancouver, har vært antatt å være en underart eller variant, men anses i økende grad som en egen art – ***Juniperus maritima***. Den likner svært på *Juniperus scopulorum*, men bærene modnes fortere, er litt mindre og har maksimalt 2 bær.

Referanser
----------

1. ↑  Adams, R. P. (2007) Arkivert 21. juli 2011 hos Wayback Machine. – «Juniperus maritima, the seaside juniper, a new species from Puget Sounds, North America». *Phytologia* nr. 89 (3), side 263–283.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Juniperus scopulorum* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Juniperus scopulorum* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Juniperus scopulorum* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Juniperus scopulorum* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Juniperus scopulorum* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Juniperus scopulorum* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Juniperus scopulorum* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Juniperus scopulorum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Juniperus scopulorum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Juniperus scopulorum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Conifer Specialist Group – «Juniperus scopulorum» fra IUCN Red List.
* Conifers.org – «Juniperus scopulorum» beskrivelse.
**Bergen-Hardanger Billag AS** (BHB), også kjent som «Hardangerbilane» og «Blåbilane», ble startet i 1933, etter at vegen mellom Tunes og Trengereid ble åpnet.

NSB som hovedaksjonær
---------------------

NSB var hovedaksjonær i BHB og hadde 66 prosent av aksjene. NSB stilte også verkstedslokaler på Kronstad i Bergen til rådighet for selskapet. BHB sine busser hadde holdeplass ved Grand Hotel Terminus fram til Bergen busstasjon ble tatt i bruk.

Tidlig fase
-----------

Selskapet drev personbilruter på strekningen Bergen – Arna – Samnanger – Kvamskogen – Norheimsund, i alt 116 km med sideruter. Et annet selskap, Bilgodsruta Bergen-Hardanger hadde hånd om godstrafikken på strekningen i samarbeid med Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap.

BHB hadde det første året fire busser i drift. I 1940 hadde det blitt 14 vogner, det samme i 1945, men bare ni vogner var i helt i driftsmessig stand. I 1952 hadde selskapet 21 vogner i drift, og nå hadde de første dieseldrevne vogner kommet i drift.

Sluttfase og avvikling
----------------------

I 1977 var Bergen-Hardanger Billag AS med på å stifte Bergen-Hardanger-Voss Billag (BHV) sammen med selskapene Voss-Stalheim-Gudvangen Automobillag og Bergen-Dale-Voss Billag. Det nye ruteselskapet overtok konsesjonene og videreførte driften som ett selskap, mens de gamle selskapene fortsatte å eksistere som eiere av BHV. Det var 1. januar 1978 at BHV overtok driften fra de tidligere selskapene.

Litteratur
----------

Sundal, A. G. (1954). Norges rutebileieres forbund, Avdeling Bergen og Hordaland gjennom 25 år. Bergen: NRF.

Referanser
----------

1. ↑  Sundal (1954).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Mulle** (*Mullus surmuletus*) er en fiskeart.

Den har en spoleformet kropp med store, løstsittende skjell. På haka sitter to skjeggtråder som brukes som smaksorgan når mullen leter etter føde på bunnen. Skjeggtrådene er lengre enn brystfinnene. Om dagen er mullen rød med langsgående gule striper og en svart stripe fra øyet til halefinnen, men om natta er den marmorert med røde og hvite flekker. Den blir opptil 40 centimeter lang og 1 kilo tung.

Mullen er en typisk bunnfisk som lever på sand- og leirbunn. Den finnes fra fjæra ned til 100 m dyp, men er vanligst på 30–60 m. Føden består av forskjellige bunndyr. I Middelhavet svømmer arten i store stimer, men lenger nord er stimene små, eller den opptrer enkeltvis. 

Utbredelsen omfatter Middelhavet, Svartehavet og Atlanterhavet fra Senegal, Kanariøyene og Madeira til den sørlige Nordsjøen. Om sommeren hender det at den blir funnet langs norskekysten fra svenskegrensen til Bergen. 

Mulle er en ettertraktet og velsmakende matfisk. Det drives et intensivt fiske i Middelhavet, utenfor Portugal og i sørlige Biscaya. Lenger nord er den for sjelden til å ha betydning.

Litteratur
----------

* P. Pethon (2005). *Aschehougs store fiskebok* (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7.
* F.E. Moen og E. Svensen (2003). *Dyreliv i havet: Nordeuropeisk marin fauna* (3 utg.). Kristiansund N: KOM forlag. ISBN 82-90823-541.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *mulle* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *mulle* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *mulle* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *mulle* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *mulle* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *mulle* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *mulle* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mullus surmuletus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Mullus surmuletus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Mullus surmuletus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Mulle fotografert om natta
* (en) *Mullus surmuletus* Linnaeus, 1758 Surmullet - FishBase
* Mulle i FAO FishFinder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |
En **mulligan** er et slag som tas om igjen i golf, og kan regnes som en andre sjanse for å få en god start på spillet. Mulligan er strengt forbudt i spillets offisielle regler, men kan forekomme i sosialt golfspill.

Det er flere teorier om begrepets opprinnelse. United States Golf Association (USGA) siterer tre forskjellige historier som forklarer at ordet kommer fra navnet til en canadisk golfspiller, David Mulligan, som spilte på St. Lambert i Montréal i 1920-årene. Ifølge den ene versjonen slo David Mulligan et nytt slag etter å ha feilslått det første slaget. Mulligan kalte ekstraslaget et «korreksjonsslag», men vennene hans syntes det passet bedre å oppkalle skikken etter ham. En annen historie forteller at ekstraslaget ble gitt til Mulligan fordi han var nervøs og ustø etter en vanskelig kjøretur til banen. I den siste versjonen om David Mulligan fikk han et ekstraslag etter å ha forsovet seg og hastet til banen for å rekke utslagstiden.

En annen teori fester opprinnelsen til en annen mann ved navn Mulligan – John A. «Buddy» Mulligan, en garderobebetjent på Essex Falls i New Jersey. I 1930-årene var han kjent for å gi seg selv ekstraslag.

Ifølge USGA ble begrepet utbredt i 1940-årene.

| * v
* d
* r
Golfterminologi |
| --- |
| Golfscore | 
* Hole in one
* Kondor (-4)
* Albatross (-3)
* Eagle (-2)
* Birdie (-1)
* Par (0)
* Bogey (+1)

 |
| Golfslag | 
* Backspin
* Chip
* Draw
* Duff
* Fade
* Hook
* Mulligan
* Pitch
* Putt
* Shank
* Slice

 |
| Banen | 
* Bunker
* Divot
* Dogleg
* Fairway
* Green
* GUR
* Links
* Out of bounds
* Rough
* Tee
* Vannhinder

 |
| Golfutstyr | 
* Driver
* Peg
* Spoon
* Stimpmeter
* Wedge
* Wood
* Jern
* Golfball

 |
| Annet | 
* Caddie
* Cut
* Dormie
* Dropp
* Fore
* Fourball
* Foursome
* Greens in regulation
* Greenfee
* Greenkeeper
* Handikap
* Loft
* Major
* Matchspill
* Pengeliste
* Playoff
* Scramble
* Scrambling
* Slagspill
* Slope
* Straffeslag
* Tour

 |

Portal: Golf
**Luiz Humberto Carneiro** (født 24. mars 1953 i Uberlândia i delstaten Minas Gerais i Brasil, død 17. april 2021 samme sted) var en brasiliansk politiker og bonde.

Biografi
--------

Luiz Umberto Carneiro vokste opp i en bondefamilie, og det var også det yrke han selv fortsatte i. 

Hans offentlige virke begynte i 1990 da han ble med i *Sindicato Rural de Uberlândia*, og ble dens leder frem til 1998. Han var kommunesekretær for jordbruk i Uberlândia fra 1991 til 1995 og kommunesekretær for boliger fra 1995 til 1999.

Carneiro, som var medlem av Partido da Social Democracia Brasileira (PSDB), ble folkevalgt til ((den lovgivende forsamling i Minas Gerais)) i 2002 og gjenvalgt i 2006 og 2010. I 2005 ble han PSDB-gruppens leder i den lovgivende forsamling, og ble gjenvalgt til dette frem til 2010. Han ledet også den blokk som støttet Minas Gerais' guvernør Aécio Neves. Deretter støttet han den neste guvernøren, Antônio Anastasia.

I 2012 stilte Carneiro til valg som borgermester av Uberlândia, men tapte for Partido dos Trabalhadores' kandidat Gilmar Machado, som fikk 68,72% av stemmene.

Luiz Humberto Carneiro døde av covid-19 på *Hospital Santa Genoveva* i Uberlândia den 17. april 2021 i en alder av 68 år.

Referanser
----------

1. 1 2   G1, «Deputado estadual Luiz Humberto Carneiro morre em Uberlândia vítima da Covid-19», verkets språk brasiliansk portugisisk, utgitt 17. april 2021, besøkt 17. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Deputado estadual Luiz Humberto Carneiro morre após complicações da Covid-19». *O Tempo* **(portugisisk)**. 17. april 2021.
3. ↑  «Gilmar Machado é eleito prefeito de Uberlândia, MG». *G1* **(portugisisk)**. 7. oktober 2012.
4. ↑  «Deputado estadual Luiz Humberto Carneiro morre em Uberlândia vítima da Covid-19». *G1* **(portugisisk)**. 17. april 2021.
**Loomis AB** er i dag et svensk verdihåndteringsselskap. Selskapet ble skilt ut av Securitas AB i 2008. Det har omkring 20 000 ansatte i 16 land.

Historie
--------

Selv om Loomis er et relativt ungt selskap i skandinavia, har det historie som stammer tilbake 150 år tilbake i tid. Det begynte med at Wells Fargo & Co ble grunnlagt på midten av 1850 tallet. Noen år senere tok selskapet over den vestlige halvdelen av the Pony express. Dette selskapet drev primært med å frakte pakker mellom øst og vest i Amerika. Navnefaren til Loomis-navnet, Lee Loomis fraktet i 1905 utstyr og forsyninger til gullgruvene i Amerika og returnerte med gull. På slutten av 1920-tallet stiftet han Loomis Armored Car Serive. Etter flere fusjoner tok loomis over Wells Fargo, og tok det nye navnet Loomis, Fargo &CO. På starten av 2000-tallet kjøpte Securitas opp Loomis, Fargo & Co. Etter oppkjøpet ble ble det oppkjøpte selskapet implementert i Securitas. Noen år senere i 2006 bestemte Securitas at de skulle skille ut alle selskapene i egne selskaper som skulle spesialisere seg innenfor sitt område. Det var den gang at Securitas Cash Handling Services tok da navnet Loomis som vi kjenner den dag i dag.

I Norge
-------

I Norge håndteres cirka 50% av kontanter og ca 30% av alle korttransaksjoner håndteres av Loomis. I alt benytter 13200 butikker i Norge tjenesten.[]

Loomis tilbyr avhenting av dagsoppgjør, transport, levering av veksel og vektertjenester. 

### Kunder

Rema 1000, Jernia, Elkjøp, Plantasjen, Nille og Clas Ohlson er noen av butikkkjedene i Norge som benytter Loomis for pengehåntering. Norges bank er også en samarbeidspartner, da Loomis har flere droppunkt for penger rundt om i byer hvor kunder kan avlevere sine dagsoppgjør.

Referanser
----------

1. ↑  «Vår historie: I det gamle vesten». Besøkt 18. september 2022.
2. ↑  «Vår historie: I Skandinavia».
3. ↑  «Vår historie: Dagens Loomis blir til».
4. ↑  «Om Loomis». Besøkt 16. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Loomis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Luitenant-generaal Bestkazerne**, tidligere ***Luchtmachtbasis De Peel***, er en militærleir i Nederland, operert av Kongelige Nederlandske Hær. Den har i dag bare én, dog ikke aktiv, rullebane.

Historie
--------

I juni 1944 bygget tyske Luftwaffe den første flyplassen i nærheten av byen av De Rips, bestående av en enkelt 1400 meter lang og 75 meter bred gresslandingsstripe. Flyplassen fikk ikke se mye bruk av de tyske styrkene, som var på tilbaketrekning, og ble senere en kort stund tatt i bruk i oktober 1944 av Royal Canadian Air Force som en fremskutt landingsplass (betegnet B-84). Den var dog ikke beliggende på området til dagens flystripe, men ca. 8 km nordvest. Det er ingen synlige rester av den i dag.

I mars 2012 ble det besluttet, som del av en omorganisering, å overføre kontroll av leiren fra Kongelige Nederlandske Flyvåpen til Kongelige Nederlandske Hær, hvilket også resulterte i navneendring til Luitenant-generaal Bestkazerne (generalløytnant Best kaserne). Leiren blir imidlertid fortsatt ofte referert til som *De Peel.*

Referanser
----------

1. ↑  Abandoned & Little-Known Airfields - Noord Brabant, the Netherlands - De Rips Arkivert 1. september 2012 hos Wayback Machine. Arkivert 2012-09-01 hos Wayback Machine, article retrieved April 10, 2013.
2. ↑  NOTAM as an example of continued usage of *De Peel*: EHDP VENRAY/DE PEEL - M0432/13 - TEMPORARY SPECIAL RULES ZONE 'DE PEEL A' ACTIVATED FOR MIL EXER 'FTX NIVEAU 2'. [ ... ] DAILY 0700-1400, 16 APR 07:00 2013 UNTIL 18 APR 14:00 2013. CREATED: 02 APR 07:20 2013
3. ↑  Aeronautical chart as an example of continued usage of *De Peel*: Skyvector.com - Aeronautical Chart of the Netherlands, map retrieved April 10, 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Airliners.net - Bilder tatt på De Peeling
Bergen børs på Vågsallmeningen
**Bergen Børs** var en børs ble opprettet i Bergen i 1837. Visekonsul, overfiskevraker og tidligere stortingsmann Fredrik Meltzer ble byens første børskommissær. Han fikk med seg en børs- og handelskomite på tre, senere fire medlemmer. Børsen var ikke drevet med støtte fra det offentlige, og driften var avhengig av inntekter fra tonnasjeavgifter på skip deklarert til utlandet, og medlemskontingenter.

Først flere år etter etableringen ble en egen børsbygning på Vågsallmenningen reist. Etter at Bergens Privatbank overtok bygningen i 1967, ble børsvirksomheten lagt til Handelens & Sjøfartens hus i Olav Kyrres gate 11. Bergen Børs fusjonerte i 1991 med Oslo Børs, som Oslo Børs avdeling Bergen, og ble senere innlemmet i Bergen Næringsråd.

Det har vært flere private initiativer for å holde børs i Bergen. I 1684 fikk Jørgen Thormøhlen kongelig godkjennelse på å opprette børs i Bergen, men den ble lagt ned etter kort tid. De tyske kjøpmennene hadde lenge en funksjon som børs, idet dagens priser ble slått opp i Kjøpmannsstuen. Etter at Det Tyske Kontor var nedlagt, holdt de bergenske kjøpmennene børsmøter i et skur på Bryggen fra 1789. Bergens Børs fikk ikke ordnede forhold før i 1813, da den private børsen reetablerte seg i Kjøpmannsstuens vinkjeller. Den private børsen i Bergen ble først oppløst av Magistraten i Bergen i 1837, etter anbefaling fra Finansdepartementet.

Kilder
------

* Bergen Byarkiv, Månedens dokument, ved Grete Fjeldtvedt[*død lenke*]
* Red. Anders Bjarne Fossen; Egil Ertresvåg, Gunnar Hagen Hartvedt, Fritz Hodne og Jørn Lekve: Bedre frem Bergen Arkivert 17. august 2015 hos Wayback Machine.
* Bergen Byleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
**Face2face** er et reklame- og kommunikasjonsbyrå som ble grunnlagt i 1999 av Per Meland. Total omsetning i 2008 var på ca. 90 millioner kroner.

Forretningsprofil
-----------------

Face2face har holdt en lav profil siden oppstarten sammenlignet med mer tradisjonelle reklamebyråer av samme størrelse. Byrået er ikke medlem av Kreativt Forum, og deltar sjelden i reklamekonkurranser.

Byrået har spesialisert seg på strategisk kommunikasjon mellom bedrifter og deres sluttbrukere ansikt til ansikt. Byrået jobber oftest via «under radaren»-kanaler som field marketing, word-of-mouth marketing og sosiale medier. På vegne av oppdragsgiverne gjennomfører Face2face både rådgivning, konseptutvikling og operativ virksomhet. Man legger vekt på at salg og omdømme er to sider av samme sak. Dette innebærer at enhver salgssituasjon mellom en representant for et produkt eller tjeneste og en kunde også innebærer en viktig omdømmefaktor. Byrået skiller seg også ut ved å tilby seg å dele risiko med sine oppdragsgivere.

Referanser
----------

1. ↑  Finansavisen, lør 7. mars 2009
2. ↑  Dagens Næringsliv, man 27. Aug 07
3. ↑  Intervju med Per Meland, Dagens Næringsliv, man 27. Aug 07
4. ↑  Nettavisen
5. ↑  Intervju med Per Meland, DN man 27. Aug 07

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Bergen-Voss** er et årlig sykkelritt som har blitt arrangert av Bergen Cykleklubb siden 1977. Rittet starter ved Grieghallen i Bergen og har målgang på Voss. Traséen går over Gullbotn og Kvamskogen. Ved målgang regnes alle som fullfører på beste tid som vinnere, noe som gjør at antall vinnere varierer fra år til år.

Rekorder
--------

Løyperekorden på 3:55:57, ble satt i 2010 av et felt på 21 ryttere, med blant andre Ove Matland og Mads Kaggestad.
Den tidligere rekorden hadde Bo André Namtvedt og Vegard Øverås Lied fra CK Bjørgvin på 4:02:01, satt i 1995. Elin Steinsbø Fylkesnes fra Bømlo CK har rekorden for kvinner på tiden 4:17:29, satt i 2009. Marit Iden fra Åsane CK, har flest seire totalt i kvinneklassen med 6 ganger. Ove Matland fra Bergen CK har flest seire i herreklassen med 8 seire. Løyperekorden på 3:55:57, ble satt 2010 av et felt på 21 ryttere på tiden 3:55:57. I vinnerpuljen syklet: Ove Matland, Mads Kaggestad, Bjørn Hopsdal, Øystein Blom-Ohlsen, Øyvind Dybing, Kjartan Pedersen Gurholt, Andreas Hosøy, Joachim Jordan, Fredrik Olsen, Vidar Steinsbø, Bjarte Vethe, Olav Tu Husveg, Magnar Rugland, Gunnleiv Gjøsæter, Otto Eikeset, Kristoffer Aase Vabø, Terje Hordnes, Geir Kristiansen, Øystein Susort, Dag Foseid, Johnny Gjerald

Eksterne lenker
---------------

* Rittets hjemmeside
* *I vinnerpuljen igjen*, Bergens Tidende
To av Skelleftebuss' biogassbusser
**Skelleftebuss AB** er et kommunalt busselskap eiet av Skellefteå kommune. Selskapet ble grunnlagt i 1974 etter en sammenslåing av tre busselskaper.

Foruten å markedsmessig utføre kollektivtrafikk, har Skelleftebuss i oppdrag å utføre lokaltrafikk med buss i Skellefteå tettsted uten økonomisk erstatning fra kommunen. Selskapet har en park på omkring 120 kjøretøyer og ca. 200 ansatte.

I mai 2010 leverte Konkurrensverket en stevning mot Skelleftebuss. Konkurrensverket anser at «*företaget genom sin närvaro på marknaden har hindrat andra bussbolag från att verka och växa på marknaden för beställningstrafik*», hvilket strider mot forskriftene for kommunale og offentlige selskaper.

Referanser
----------

1. ↑  Skelleftebuss.se - Vad är Skelleftebuss?
2. 1 2  Maasing, Ulo (31. mai 2011). «Konkurrensverket stämmer Skelleftebuss för otillåten beställningstrafik». *Busstidningen*. Besøkt 9. juni 2011. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Skellefteå Buss – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata