recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Atlantis** er Earth and Fire sitt tredje album, fra 1973, albumet ble også utgitt under navnet **Maybe Tomorrow, Maybe Tonight***.* Albumet skulle bli det mest rendyrkede progressive og symfonisk rockealbumet de ga ut.

Side 1 inneholder ett spor som varer 16:25 minutter og er inndelt i syv partier. Side 2 har fem spor, noen med vokal, og noen instrumentale. Sangen «Maybe Tomorrow, Maybe Tonight» ble utgitt som singel, og ble meget populær i Nederland og Belgia. *Atlantis* ble også utgitt under navnet *Maybe Tomorrow, Maybe Tonight*, men på den utgivelsen var den opprinnelige førstesiden blitt til side 2 og omvendt. Omslagene på de to utgivelsene var like, bortsett fra at på *Maybe Tomorrow, Maybe Tonight* er et rundt «merke» med den nye titlene plassert over der tittelen *Atlantis* opprinnelig var. Omslaget var tidstypisk psykedelisk, med en indisk elefantgud, ufoer, dansende nakne mennesker, lava og mye annet. *Atlantis* / *Maybe Tomorrow, Maybe Tonight* er det albumet som Earth and Fire er mest kjent for.

Sporliste
---------

A1 - "Atlantis" - 16:25

1.1 - "Prelude"

1.2 - "Prologue (Don't Know)"

1.3 - "Rise and Fall (Under a Cloudy Sky)"

1.4 - "Theme of Atlantis"

1.5 - "The Threat (Suddenly)"

1.6 - "Destructions (Rumbling from Inside the Earth)"

1.7 - "Epilogue (Don't Know)"

B1 - "Maybe Tomorrow, Maybe Tonight" - 3:10

B2 - "Interlude" - 2:00

B3 - "Fanfare" - 6:00

B4 - "Theme From Atlantis" - 1:45

B5 - "Love, Please Close the Door" - 4:00

Referanser
----------

1. ↑  «Earth And Fire». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 17. januar 2021.
2. ↑  «earth and fire youtube atlantis - Bing video». *www.bing.com*. Besøkt 17. januar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Alliance P.2 Seabird** var en britisk en-motors langtrekkende dobbeldekker konstruert av J. A. Peters for å delta i en transatlantisk konkurranse. Flyet deltok ikke i konkurransen, men det ble det første til å fly fra London (Acton) til Madrid non-stop 31. juli 1919.

Design og utvikling
-------------------

The  Alliance  Aeroplane Company som hadde bygget fly på lisens under første verdenskrig besluttet å bygge et fly for det sivile markedet. Seabird var en langdistanse to-seters dobbeltdekker drevet av en 450 hk Napier Lion W 12 motor. Det kunne holde seg i luften i 21 timer. Det hadde en lukket kabin for mannskapet på to, og bare to fly ble bygget.

Operativ historie
-----------------

Konstruktøren Peters betalte 100 pund i påmeldingsavgift til Royal Aero Club for å kjempe om *Daily Mail*s premie på 10 000 pund i en konkurranse om en flyvning over Atlanterhavet. Den første Seabird fløy første gang 31. juli 1919 i den første direkte non-stop flyvning mellom London og Madrid, en strekning på 900 km i underkant av åtte timer, men flyet deltok ikke i atlanterhavskonkurransen.

Det andre flyet skulle kjempet om den australske regjeringens premie på 10 000 pund for flyvning fra Storbritannia til Australia.. Det ble fløyet av to australske flyvere, løytnant Roger Douglas (pilot) og løytnant J. S. L. Ross (navigatør). Det forlot Hounslow Heath Aerodrome 13. november 1919, men etter et par minutter havarerte Seabird i nærheten Surbiton. Begge flygere omkom.

Selskapet kom seg aldri etter ulykken og ble nedlagt i 1920.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Jackson, A.J. (1973). *British Civil Aircraft since 1919 Volume 1.* London: Putnam. ISBN 0-370-10006-9, s. 283
2. ↑  Atlantic Airmen Still Waiting - Another Entry". News. The Times (42078). London. 19 April 1919. col E, p. 11.
3. ↑  "D. Napier & Son, Ltd.". Display Advertising. The Times (42210). London. 20 September 1919. col F, p. 5.
4. 1 2  "Two Airmen Killed. Crash Just After Start For Australia.". News. The Times (42257). London. 14 November 1919. col B, p. 9.

Eksterne lenker
---------------

* Aliance Seabird
**Atlantic Auto AS** er et rutebilselskap med hovedkontor i Elnesvågen, Fræna kommune, Møre og Romsdal. Selskapet startet sin virksomhet 1. juli 1980.

Forhistorie
-----------

Rutebiltrafikken i Fræna kommune har historie tilbake til mellomkrigsårene. Det ble opprettet ruter for passasjer-, post- og godstrafikk til Molde. Gjennom flere tiår gikk flere av rutene parallelt mellom Elnesvågen og Molde. Det var tale om fem mindre familieselskaper:

* Bud Auto A/S (familien Viken)
* Farstad Auto (familien Farstad)
* Frænaruta (familien Brudeset)
* Hustad Auto (familien Sunde)
* Julsundruta (familien Sandhaug)

Julsundruta hadde ruter i Søre Fræna og kjørte om Julsundet på vei til Molde. De fire andre kjørte samme strekning Elnesvågen - Molde, men fra 1950 hadde Farstad Auto og Hustad Auto avtale om samkjøring av sine ruter. På 1970-tallet hadde flere av selskapene også aktivitet utenom rutekjøring siden de drev en del godstrafikk, først og fremst langtransport innen- og utenlands.

Sammenslutning i 1980
---------------------

På slutten av 1970-tallet ble det opprettet et visst samarbeid mellom selskapene under navnet Ytre Romsdal Billag AS. Blant annet ble nye busser herettr lakkert i samme farger. Fra 1. juli 1980 ble det derimot full fusjon mellom selskapene. De fleste eierne ble med som aksjonærer i det nye selskapet. Nytt navn ble Atlantic Auto og hovedkontoret ble lagt til Elnesvågen. Verksted ble ved Bud Auto sitt anlegg i Bud, og garasjene fra de tidligere selskapene ble fortsatt stasjoneringssted for bussene.

Etter fusjonen omfattet det nye selskapet 60 medarbeidere, 42 på heltid, 12 reservesjåfører og 6 deltidsansatte. Vognparken omfattet 34 busser, 20 godsvogner for lokal- og langtransport, og 6 vogntog for trafikk på kontinentet og Skandinavia.

Virksomhet
----------

Atlantic Auto ble navnet på selskapet som tok seg av bussrutene, og i tillegg ble det mye turkjøring og gjennom flere år også drevet reisebyrå. Det var fortsatt mye godstrafikk, både i og utenfor rute. Det var Atlantic Transport som tok seg av dette, og dessuten spedisjonsfirmaet Atlantico.

Bussanbud
---------

Atlantic Auto sine bussruter ble høsten 2015 lagt på anbudskonkurranse. Selskapet tapte i konkurransen om dette, og fra 1. januar 2017 ble bussrutene overtatt av Boreal Buss.

Referanser
----------

1. ↑  Romsdal Folkeblad, 20.02.1981.
2. ↑

Litteratur
----------

* Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 (1973). Molde: Fylkesutvalget.
* Ottesen, H. Hjermann, L. Høsteng, A. K. Vollstad, K. Haugen, K. R. & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Anders Harboe Ree** (født 20. oktober 1881 i Stange, død 10. desember 1959) var en norsk skipskaptein.

Harboe Ree var utdannet fra Oslo Sjømannsskole. Han var kaptein på fangstskuta «Cathrine», som 4.desember 1906 grunnstøtte ved Crozetarkipelet. Harboe Ree og 13 andre skipbrudne overlevde på blodklubb av elefantsel-blod, pingvinkjøtt og albatrossegg mens de bygde en båt for å komme seg bort fra det ubebodde området, og den 11. januar 1907 la tre av dem ut i retning Australia. Etter en drøy uke ble den provisoriske båten sett av en norsk skonnert, og man fikk telegrafert etter hjelp som kunne plukke opp de 11 som var igjen på den øde øya. Harboe Ree ble utnevnt til ridder av første klasse av St. Olavs Orden for dåden med å få alle hjem.

Under første verdenskrig førte han skip med kontrabande mellom England og Frankrike. Han seilte også under andre verdenskrig, men gikk etterhvert i land. Fra 1945 var han bosatt på Lillehammer, der han som pensjonist praktiserte treskjæring. Han stod blant annet bak altertavlen i Strandlykkja kirke.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Den konglige norske St. Olavs Orden[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, side(r) 15, utgitt 15. desember 1959[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Skipsforlis 1906». Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Arkivert fra originalen 3. november 2018. Besøkt 3. november 2018.
4. 1 2  «Julekveld i frykt på Crozet Islands». *Gudbrandsdølen Dagningen*, 16. desember 2006.
5. ↑  Blom, Sverre, red. (1934). *Kongelige norske St. Olavs orden*. [Oslo]: Hanche. s. 94.
6. ↑  «Dødsfall». *Stavanger Aftenblad*, 15. desember 1959.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** Krigsseilerregisteret
 |
**Atlantiske språk**, eller **vestatlantiske språk**, er en gruppe språk i familien niger-kongospråk. 

De atlantiske språkene snakkes langs Atlanterhavskysten fra Senegal til Liberia. Wolof i Senegal og flere av fula-språkene er de mest folkerike av de atlantiske språkene, med flere millioner brukere hver. Andre viktige medlemmer inkluderer serer og jola-dialektklyngen i Senegal. 

Temne, et av hovedspråkene i Sierra Leone, ble tidligere inkludert i den atlantiske undergruppen, men i regnes ikke lenger å tilhøre de atlantiske språk.[]

De fleste atlantiske språk har konsonantmutasjon og har substantivklasse-systemer som ligner på de fjernt beslektede bantuspråkene.[] Noen språk er tonale, mens andre, som wolof, har tonehøyde-aksent-systemer. Den grunnleggende ordrekkefølgen har en tendens til å være subjekt-verb-objekt.[]

Eksterne lenker
---------------

* Journal of West African Languages: Atlantic languages (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** SUDOC
 |
**Tord Hompland** (født 16. mars 1982, oppvokst i Arendal) er en norsk forsker med bakgrunn fra studier i fysikk ved NTNU, og arbeid hos GE Health Care. Hompland fikk i 2010 doktorgradsstilling ved Radiumhospitalet (Oslo universitetssykehus) i Oslo og disputerte til dr. philos 15. november 2013.

Hompland har i sin doktorgradsavhandling undersøkt om funksjonell magnetisk resonans-avbildning (bruk av MR-maskiner) kan brukes til å gi informasjon om oksygennivå og væsketrykk i kreftsvulster, og hvordan disse egenskapene påvirker spredningsevnen til svulsten. Kreftsvulster med lavt oksygennivå og høyt væsketrykk responderer dårlig på kreftbehandlinger som stråleterapi og kjemoterapi og er ansett som viktige prognostiske faktorer. Det er derfor et stort behov for en metode som kan avbilde disse egenskapene til kreftsvulstene. Hompland har publisert en rekke artikler.

Eksterne lenker
---------------

* Lenke til nyhet vedr. forsideartikkel på Cancer research
* Informasjon om doktorgraden og disputas

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Atlantic City** var en radiolyttestasjon på ved Nordlaguna på Jan Mayen, etablert av amerikanerne i 1943. Formålet var å peile inn og dermed kunne eliminere tyske radio- og værstasjoner som befant seg på Grønland.

Det viste seg at tyskerne hadde etablert fire slike stasjoner, og samtlige ble etter hvert oppdaget og tatt hånd om. «Atlantic City» oppdaget stasjoner på både Grønland og Svalbard, men ikke den som tyskerne hadde anlagt i nordenden av Jan Mayen, på den andre siden av vulkanen Beerenberg. Den hadde blitt satt opp 25. september 1944 og ble oppdaget av en peilestasjon på Island i januar 1945. Den ble hentet av norske mannskaper fra patruljefartøyet «Namsos» 27. mars 1945. Vindmåleren var da defekt.

Stasjonen var bemannet med ti–elleve mann.

Jan Mayen var sammen med Svalbard ikke okkupert av tyskerne under krigen, og norske myndigheter tillot etableringen av lyttestasjonen, under forutsetning av at den ble forlatt straks krigen var over. Følgelig ble Atlantic City tatt ut av bruk i 1946, og brakkebyen ble overlatt til vær og vind.

Se også
-------

* Loran C

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Barr, Susan (1991). *Jan Mayen: Norges utpost i vest : øyas historie gjennom 1500 år*. Oslo: Schibsted i samarbeid med Norsk polarinstitutt. s. 177-180. ISBN 8251613531.
***Atlantes** kan også være et arkitektonisk prydelement.*
Fortryllede riddere ser syner av deres lengsler og kjærligheter i Atlantes' borg; en illustrasjon av Gustave Dore til *Orlando furioso*
***Atlantes*** var en mektig trollmann kjent fra senmiddelalderens *chansons de geste*. Trollmannen bygde et slott av jern i Pyreneene for å holde innesperret de riddere og damseller han hadde tatt til fange, for å distrahere Ruggiero, en sarasensk ridder. Atlantes fryktet at Ruggiero ville komme til å konvertere til kristendommen og så hjelpe Karl den store mot de sarasenere hvis inntrengen han hadde sett i Skjebnenes Bok. 

I *Orlando furioso* bygger Atlantes et magisk slott fylt med illusjoner, i den hensikt å distrahere Ruggiero fra hva han hadde forutsett som den sikre undergang. Ruggiero blir senere satt fri av Bradamante, og etter mange prøvelser og erobringer blir han stamfar til en lang rekke helteskikkelser. Han dør senere forrådt, og slik bekreftes den skjebne som var ham spådd av Atlantes.
En **fettkopp**, **smørekopp** eller **griskopp** brukes for å smøre akslinger eller lagere i motorer og andre tekniske innretninger. En fettkopp er vanligvis laget av metall og har form som en liten, relativt dyp trakt forsynt med et dypt, fint gjenget skrulokk.

Den smalte enden av fettkoppen er montert på gjennomføringen som skal smøres, slik at fettet kan passere gjennom hullet i tuten på trakta og inn til punktet som skal smøres. Når fettkoppen er fylt med fett og lokket skrus til vil dette presse fettet inn. Lokket er gjerne fingjenget, slik at det bare skrus litt innover per omdreining. Derved har man god kontroll på hvor mye fett som presses inn. Å stramme lokk på fettkopper inngår i det vanlige driftsvedlikeholdet på mange motorer og tekniske innretninger. Når lokket er skrudd helt inn må fettkoppen etterfylles.

Vanligvis finnes det retningslinjer for hvor ofte og hvor mye lokket på fettkoppene skal strammes. Dette varierer imidlertid for ulike bruksområder. Noen ganger finnes det skrevne, formelle retningslinjer for vedlikehold. Andre ganger er alt basert på «maskinsjefens» skjønn og praksis. Man kan for eksempel stramme en halv omdreining etter fem driftstimer, en kvart omdreining etter hver kjøretur eller ha andre tommelfingerregler for smørerutiner.

Det finnes også mer avanserte fettkopper, der systemer med stempel, fjærer osv. gjør en del av den manuelle oppfølgingen unødvendig. 

Til fettkoppene brukes nokså tykt fett, kvaliteten som vanligvis betegnes som gris eller grease (tykkere enn majones, men mykere enn kaldt smør). 

Propellakslinger i mindre båter er ofte forsynt med fettkopper ved gjennomføringen i skroget. I hovedsak er det simringer eller pakninger som skal sikre av gjennomføringen holder tett, men fettet som presses inn til propellakslingen vil i slike tilfeller oftest bidra både til å smøre og tette. Ved slik kontakt med vann er fettkvaliteten viktig, da fett som lett vaskes bort av (sjø)vann er lite egnet.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon av fettkopper i Maritim båtutstyrs utvalg
**Ahlströms jungfrubur** var et bordell ved Baggengsaten 23 i Gamla stan i Stockholm i siste halvdel av 1700-tallet.

Bordellet var eiet av sjøkaptein Magnus Ahlström, og ble beskrevet som *Et virkelig Veneris tempel med rom for prestinner i tre etasjer*. Ahlström hadde kjøpt huset i troen på at her skulle finnes en sølvskatt fra et kloster som tidligere hadde ligget her. Bordellene kaltes *jungfrubur* (jomfrubur), og da prostitusjon var ulovlig kunne man risikere straffarbeide på et spinneri fra fire på morgenen til ni om kvelden. Eller hvis man var riktig uheldig, ble man satt til å tømme dasstønner og siden ro lasten til Kungsholmen hvor salpetersyderiet anvendte latrin for å tilvirke krutt.

Baggengaten 23 fortsatte sin virksomhet til langt inn på 1800-tallet. Bellman skriver om gledeshuset i Fredmans testamente:

> Fräls mig från allan fara I Ahlströms jungfrubur Och från de skönas skara Med tofflor och med ur…
> 
> 
> Carl Michael Bellman i Fredmans testamente nr 48, Bacchi litania
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  *Baggensgatans munkar gömde hela guldskatten i bordellhuset*, dn.se Besøkt 25. november 2016
2. ↑  *Den stora horinvasionen*, arbetarbladet.se. Besøkt 25. november 2016
3. ↑  Samlade Skrifter, Bellman

  

Portal: Sverige
**Distriktssenteret** (offisielt: **Kompetansesenter for distriktsutvikling**) er et faglig uavhengig forvaltningsorgan opprettet i september 2008 og tilknyttet Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Distriktssenteret forvalter også Merkur-programmet som er et utviklings- og kompetanseprogram for butikker i Distrikts-Norge.

Distriktssenteret arbeider hovedsakelig med å hente inn, systematisere og formidle kunnskap og erfaringer om lokale utviklingstiltak. Disse formidles gjennom senterets hjemmeside og i møte med lokale og regionale utviklingsaktører. Senteret bygger opp et samarbeid med fylkeskommunene og andre aktører som også er aktører og støttespillere for lokal samfunnsutvikling.

Senteret har også ei rolle som kompetanseorgan, rådgiver og bidragsyter overfor nasjonale, regionale og lokale myndigheter. Dette gjøres ved å formidle kunnskap basert på erfaringer og forskning fra utviklingsaktører, ildsjeler, styresmakter og kunnskapsmiljø. Distriktssenteret bestiller utredninger fra en rekke forskningsmiljø for å dokumentere effekten av distriktspolitiske tiltak eller skape kunnskapsgrunnlag for de som skal forme framtidas distriktspolitikk.

Distriktssenteret ledes av direktør Marit Lofnes Mellingen. Finansieringa av Distriktssenteret skjer ved bevilgninger over statsbudsjettet, og rammene for drifta er fastsatt i vedtekter, strategiske dokument og årlige tildelingsbrev fra Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Vedtektene legger vekt på at Distriktssenteret er et forvaltningsorgan med faglig uavhengighet.

Senteret har 27 ansatte fordelt på avdelingskontorer i Steinkjer, Alstahaug og Sogndal. Senteret med Merkur-Programmet har i 2021 en bevilgning på 94,259 millioner kroner over kapittel 554 på statsbudsjettet. Senteret støtter og rettleder lokale initiativ, Distrikts-butikker og aktører i kommunene.

Referanser
----------

1. ↑  Informasjon fra KRD
2. ↑  Om direktør Halvor Holmli
3. ↑  Antall ansatte ifølge Forvaltningsdatabasen.

Eksterne lenker
---------------

* Distriktssenterets hjemmeside
* Regjeringens samleside om bakgrunnen for Distriktssenteret
* Regjeringens pressemelding ved vedtak om lokalisering av Distriktssenteret
* Regjeringens pressemelding om Distriktssenterets vedtekter

| * v
* d
* r
Etater underlagt Kommunal- og distriktsdepartementet |
| --- |
| Datatilsynet **·** Departementenes sikkerhets- og serviceorganisasjon **·** Digitaliseringsdirektoratet **·** Direktoratet for byggkvalitet **·** Distriktssenteret **·** Husbanken **·** Husleietvistutvalget **·** Kommunalbanken **·** Konkurransetilsynet **·** Personvernnemnda **·** Statens kartverk **·** Statsbygg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Vepsebukk** *Clytus arietis* er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten er utbredt i Sør-Norge, men mangler i indre strøk.

Utseende
--------

En middelsstor (6–15 mm), slank, gul og svart trebukk. Den kan ligne på de andre trebukkene som etterligner veps, og kjennes lettest på at antennene er røde ved roten, svarte ytterst og at beina er rødlige. Antennene er snaut halvparten så lange som kroppen, de fem innerste leddene er rødoransje, de seks ytterste mørke. Hodet er svart med to gule flekker foran antennefestet. Pronotum er nesten sirkelrundt sett ovenfra, med sterkt rundede sider, svart med gule tverrbånd foran og bak. Dekkvingene er svarte med fire gule tverrflekker eller – bånd, dessuten er scutellum gulhåret. Beina er slanke, oransjerøde bortsett fra at for- og mellomlårene er litt mørke.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i døde greiner og tynne stammer av løvtrær, mest eik. De kan også av og til utnytte bartrær. Larvene lever først under barken, men gnager seg så inn i veden. Veden må være hard og ikke angrepet av sopp. Utviklingen tar vanligvis to år, under mindre gunstige forhold tre-fire. De voksne billene er aktive fra slutten av mai til juli og besøker gjerne blomster, der arten trolig har god nytte av sin likhet med veps.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt over hele Europa og videre østover til Iran. I Norge finnes den i kystnære strøk nord til Møre og Romsdal, dessuten ved Trondheimsfjorden, men den er ikke vanlig på Vestlandet.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae – 145 arter i Europa
						* Stammen Clytini
							+ vepsebukk, *Clytus arietis* (Linnaeus, 1758)

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 30. august 2020. Besøkt 30. august 2020.

Kilder
------

* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
* Norges biller – *Clytus arietis*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vepsebukk* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vepsebukk* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vepsebukk* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vepsebukk* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vepsebukk* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *vepsebukk* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Clytus arietis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Clytus arietis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Clytus arietis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Ahmed Subhy Mansour** også kjent under navnet **Ahmad Subhi Mansur** (født 1. mars 1949 i Abu Harair i Sharqia i Egypt) en egyptiskfødt bemerket islamsk lærd og geistlig muslim.

Mansour har omfattende ekspertise innenfor islamsk historie, kultur, teologi og politikk. Mansour etablerte en liten egyptisk sekt som verken var sunniislam eller sjiaislam, og Mansour ble forvist fra Egypt, og han bosatte seg i USA som en politisk flyktning. Mansour var en offentlig talsmann for demokrati og menneskerettigheter i Egypt gjennom mange år og derfor ble han isolert av islamske ekstremister, geistlige og han forfulgt av den egyptiske regjeringen. 

Mansour ble arrestert og satt i en periode i fengsel for hans mange liberale politiske, religiøse og sosiale synspunkter. Hans liberale synspunkter var ikke akseptabelt for de religiøse myndighetene som også kontrollerte flere av programmene til universitetet som Mansour var ansatt ved. Mansour søkte om og han fikk innvilget politisk asyl i USA i 2002. Mansour har vært gjesteprofessor på et stipendiat ved National Endowment for Democracy og ved Human Rights Program ved Harvard Law School. Siden han ankom USA i 2002, har Mansour hatt en rekke vitenskapelige stillinger.

Referanser
----------

1. ↑  «About The International Quranic Center». Archived from the original on 26. oktober 2010. Besøkt 16. april 2021. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  «Ahmed Subhy Mansour». free-minds.org. Arkivert fra originalen 20. juni 2010. Besøkt 16. april 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Ditlieb Felderer** (født 23. april 1942 i Innsbruck, Østerrike) er en svensk historierevisjonist. Han har spesielt befattet seg med forfølgelser under Holocaust med hovedvekt på jøder og medlemmer av Jehovas vitner. Han mener blant annet at antallet drepte Jehovas Vitner-medlemmer var betraktelig mindre en det som organisasjonen selv har hevdet.

Felderer kom til Sverige i 1949 og var skeptisk til Holocausts historie. I 1977 begynte han med publisering av oversettelser av revisjonistiske bøker.  Under pseudonym bestred han ektheten av Anne Franks dagbok. Han besøkte mange konsentrasjonsleirer og skrev *Auschwitz exit*. Han møtte Ernst Zündel i 1979 og ble medlem av et redaksjonsråd for Institute of Historical Review.

Felderer ble dømt i 1983 til ti måneder i fengsel for antisemittiske flygeblad.[] I 1988 vitnet han i Canada i forsvar av Ernst Zundel.

I 1994 ble Felderer igjen anklaget for hets mot folkegruppe. Han hadde sendt pornografisk antisemittisk material til hundretalls privatpersoner og organisasjoner i Sverige og utenlands. Under hele rettsforhandlingen tiet Felderer og lå, ikledd hvite langkalsonger og skjorte, på parketten foran rettens medlemmer. Tingretten dømte ham til ett års fengsel og hovedretten senket straffen til ti måneder. I 2005 skapte Felderers lenker med Radio Islam oppmerksomhet.[]

Se også
-------

* Holocaust-benektelse

Referanser
----------

1. ↑  About the Auhor Arkivert 18. juni 2007 hos Wayback Machine. Institute of Historical Review (1979)
2. ↑  «www.REVISIONISTS.com -- Meet Ditlieb Felderer». *www.revisionists.com*. Besøkt 7. desember 2020.
3. ↑  Harwood, Richard (1977): Dog värkligen sex miljoner?  : sanningen till sist. Täby: Bible researcher. ISBN 91-85560-50-2
4. ↑  Cohen, David (1978): Anne Frank's diary : a hoax. P. 1, P. 1, A documentary exposé proving "the diary of Anne Frank" to be a palpable fraud. Täby: Bible researcher. ISBN 91-85560-02-2
5. ↑  Felderer, Ditlieb: Anne Frank's diary - a hoax Arkivert 18. juni 2007 hos Wayback Machine. Institute of Historical Review (1979)
6. ↑  Cohen, David (1979): Auschwitz exit: a field guide an an investigation into the Holocaust. Vol 1. Täby. ISBN 91-85560-15-4
7. ↑  52-åring dömd för hets mot folkgrupp, Dagens Nyheter, 16. desember 1994
8. ↑  Rättegången mot Ditlieb Felderer den 16/12 1994 Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine. Radio Islam
9. ↑  Sänkt straff för judehets, Dagens Nyheter, 13. mai 1995

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Vera Holte** (født 23. februar 1972) er en norsk skuespiller. Hun debuterte som 13-åring i 1985 med hovedrolle i spillefilmen og TV-serien *Nattseilere*. Hun har senere hatt roller i tv-serien *Monster* (NRK, 2017), tv-serien *Øyevitne* (NRK) og spillefilmen *På bølgelengde* (2011, Nordås Film)

Utdannelse
----------

Holte er skuespillerutdannet fra Lee Strasberg Institute i London og er utdannet lektor med hovedfagsoppgave fra NTNU om skuespillerens arbeid i Method Acting (Lee Strasberg, Stella Adler, Sanford Meisner). Hun har undervist i teater ved Norsk Skuespillerinstitutt, Produsentstudiet i Harstad, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU), Høgskulen i Volda, Høgskolen i Bodø, Høgskolen i Harstad og UiT Norges arktiske universitet. 

I 2015 ble hun sertifisert som skuespiller-coach i Ivana Chubbuck-teknikken av Ivana Chubbuck og Ivana Chubbuck Studio, og har sammen med to andre Chubbuck-coacher etablert sin egen virksomhet i Oslo under navnet Chubbuck Norway.

Stipender
---------

I 2007 fikk hun Statens arbeidstipend for nyetablerte kunstnere, og i 2008, 2016, 2017 fikk hun Statens kunstnerstipend.

Kunstnerisk virke
-----------------

Vera Holte har siden 2004 drevet Holte Produksjoner, og har vært produsent og skuespiller for teaterforestillingene: *Jakten på den forsvunne buksa!*, *Prinsessa som gikk til jordas hjerte*, *Nummer To – Tre elskerinner forteller én historie*, *Jenta, mammaen og søpla*, *Biblioteksmysterier*, *Anna Elisabeths dagbok*, *Tida tok meg i handa*.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 373079[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.veraholte.no, besøkt 6. januar 2019[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  «Vera Holte». *www.veraholte.no*. Besøkt 28. juni 2018.
4. ↑  «Chubbuck Norway». *www.chubbucknorway.no*. Besøkt 28. juni 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vera Holte på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Vera Holte hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Vera Holte hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Vera Holtes hjemmeside - besøkt 28. juni 2018

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
En iskremmaskin fra Gaggia
**Gaggia** er et italiensk firma som lager kaffemaskiner, spesielt espresso- og cappuccinomaskiner, i tillegg til andre mindre kjøkkenmaskiner. Firmaet er eid av Saeco International Group, et datterselskap av den nederlandske giganten innen forbrukerelektronikk, Philips.

Historie
--------

Grunnleggeren, Achille Gaggia, søkte om patent på den første moderne kaffemaskinen 5. september 1938, for kommersiell bruk i hans egen kaffebar. Maskinen presset vannet gjennom kaffen med høyt trykk, slik at man fikk det karakteristiske skumlaget på toppen som er unikt for espresso.

Firmaet Gaggia startet i 1947 og ble formelt grunnlagt i 1948. I starten produserte det maskiner for kommersielt bruk, men i 1977 kom den første maskinen for hjemmebruk, som nå er hoveddelen av produksjonen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gaggia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Ahmed Sadat** (også transkribert fra arabisk til Saadat eller Saʿdāt) (født 1953) er en palestinsk motstandsleder og generalsekretær i Folkefronten for Palestinas frigjøring (PFLP). 

Sadat ble født som flyktning. Foreldrene ble fordrevet 13. juli 1948 sammen med 8 000 andre, da den israelske hæren raserte landsbyen deres, Daïr Tarif nær Ramla.

I 1969 ble han som student medlem av PFLP. Han fullførte opplæringen til matematikklærer i Ramallah 1975. I 1976 ble han arrestert i Israel, og satt inne i fire år. I 1981 ble han innvalgt i PFLPs sentralkomite. Etter at PFLPs generalsekretær Abu Ali Mustafa var myrdet i 2001, ble han valgt til etterfølger.

PFLP tok på seg ansvaret for drapet på Israels turistminister Rehavam Zeevi 17. oktober 2001. Israel holdt Sadat ansvarlig for drapet. Han ble internert i Mukata av Den palestinske selvstyremyndigheten og nektet utlevert. Etter forhandlinger som involverte USA og Storbritannia, ble det oppnådd en avtale om at Sadat skulle dømmes av en palestinsk militærdomstol og fengsles i Palestina under oppsyn av amerikanske og britiske vakter. Han ble ført til et palestinsk fengsel i Jeriko 1. mai 2002. Palestinas Høyesterett avgjorde at dommen var i strid med Palestinas grunnlov uten at dette fikk praktisk konsekvens. 

14. mars 2006 ble de britiske vaktene trukket tilbake uten forklaring fra fengselet der Sadat ble holdt. Samtidig var de amerikanske vaktene ikke på plass. Tjue minutter senere ble fengselet omringet av den israelske hæren. De palestinske vaktene og noen av fangene overga seg. Rundt 200 fanger, inkludert Ahmad Sadat, overga seg ikke til å begynne med. Den israelske hæren angrep fengselet med stridsvogner, angrepshelikoptre og bulldosere, og rundt ti timer senere ble Ahmad Sadat, fem andre innsatte og over 200 palestinske politimenn tatt til fange av den israelske hæren.

25. desember 2008 ble Sadat dømt til 30 års fengsel av en israelsk militærdomstol blant annet for å ha ledet angrepet på den israelske turistministeren. I 2012 ble han overført fra isolasjonscelle til spesilafengselet Gilboa.

Referanser
----------

1. ↑  «Ein demokratisches System für ganz Palästina» **(tysk)**. Sozialistische Zeitung. mars 2003.
2. ↑  «Monitors in a Jericho jail» **(engelsk)**. The Guardian. 14. mars 2006.
3. ↑  «Prison attack: Israeli aggression, British betrayal». International Middle East Media Center. 15. mars 2006.
4. ↑  «Radikaler Palästinenserführer Saadat verurteilt» **(tysk)**. Der Tagesspiegel. 25. desember 2008.
5. ↑  «Campaign to free Ahmad Sa'adat − Background». Besøkt 11. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Åse Aulie Michelet** (født 1952 i Oslo) er en norsk forretningskvinne. Fra 2008 til 2010 var hun konsernsjef i oppdrettsselskapet Marine Harvest. Før det var hun administrerende direktør i GE Healthcare Norge. Michelet er utdannet farmasøyt fra Universitetet i Oslo, og har bakgrunn som forsker fra legemiddelselskapet Nycomed. Hun er konsernsjef i Teres Medical Group.

Michelet fratrådte på styrets ønske sjefsstillingen i Marine Harvest 23. mars 2010 på grunn av en markant lavere driftsmargin enn konkurrerende selskaper. Avgangen kom overraskende på henne og de ansatte i selskapet. Michelet fikk Gabrielsen Prisen 2010 for sin kompetanse og erfaring som daglig leder / styremedlem. Prisen går til kvinner som er gode styrelederkandidater for store, børsnoterte og unoterte foretak. Michelet er nå styreleder i PhotoCure asa og styremedlem i Cermaq asa. I 2018 ble hun også styreleder i Handelshøyskolen BI, som den første kvinnelige styrelederen i stiftelsen på 12 år.

Referanser
----------

1. ↑  Michelet kastet på dagen, Dagens Næringsliv
2. 1 2  Dette felte Norges fremste forretningskvinne  Arkivert 26. mars 2010 hos Wayback Machine. *na24.no*, 25. mars 2010
3. ↑  - Jeg har ikke så mye å gjøre i dag...  Arkivert 25. mars 2010 hos Wayback Machine. *na24.no*, 24. mars 2010
4. ↑  « Michelet er styreleder i Photocure ASA og styremedlem i Orkla ASA og Norske Skog ASA.», fra Cermaq, oversikt over styremedlemmer Arkivert 14. mars 2014 hos Wayback Machine. pr. august 2011
5. ↑  «Åse Aulie Michelet er ny styreleder ved BI». *www.dn.no* **(norsk)**. Besøkt 27. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* ukeavisenledelse.no, 14. mars 2008: Banker børsgutta i ledelse
Den nasjonale skole for ADGB i byen Bernau utenfor Berlin. Skolen er tegnet av Bauhaus-arkitekten Hannes Meyer.
**Allgemeiner Deutscher Gewerkschaftsbund (ADGB)** (norsk: Den alminnelige tyske fagforening) eksisterte som en paraplyorganisasjon for de frie, det vil si sosialistiske fagforeninger i Tyskland, fra 1919 til 1933.

Historie
--------

Den tyske fagforeningen var på 1800- og tidlig på 1900-tallet spaltet i en liberal, en kristelig og en sosialistisk («fri») del. ADGB var fra 1919 til 1920 ledet av Carl Legien, og fra 1921 til 1933 av Theodor Leipart.

Medlemstallet var i 1920 rekordhøyt med 8,2 millioner medlemmer, men sank til 3,8 millioner i 1933. ADGB kjempet for 8-timersdag, arbeidsledighetstrygd og kollektivavtaler. Organisasjonens informasjonsorgan var Die Arbeit (Arbeidet). ADGB ble slått ned av nasjonalsosialistene 2. mai 1933. Tysklands fagforeninger ble i 1933 slått sammen i Deutsche Arbeitsfront.

En egen skole, Bundesschule des Allegemeinen Deutschen Gewerkschaftbundes ble oppført i perioden 1928/30, av Hannes Meyer og Hans Wittwer.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Allgemeiner Deutscher Gewerkschaftsbund (ADGB), 1919-1933 – Historisches Lexikon Bayerns». *www.historisches-lexikon-bayerns.de* **(tysk)**. Besøkt 21. januar 2017.
2. ↑  Museum, Stiftung Deutsches Historisches. «Gerade auf LeMO gesehen: LeMO Kapitel: NS-Regime». *www.dhm.de* **(tysk)**. Besøkt 7. januar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
***Bar Nothin'*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Edward Sedgwick.

Handling
--------

Ranch-eier Bess Lynne og broren hennes Harold er på leting etter en kompetent arbeidsleder. Duke, fra en annen ranch, rir inn til byen og tar på seg den ledige stillingen deres. Men den korrupte storfe-kjøperen Bill Harliss, hjulpet av Bess sin skruppelløse frier Stinson, forsøker å tvinge Lynnes til å selge hele flokken deres til en alt for lav pris. Duke får imidlertid vite om opplegget deres, og han tvinger Harliss til å kjøpe storfeet til full markedsverdi.

Til gjengjeld blir Duke ranet av Stinton, som etterlater ham i en ørken for å dø. Formannen klarer heldigvis å fange en bortkommen hest, og klarer å vende tilbake til ranchen. I mellomtiden forsøker Stinson å overbevise Bess og Harold om å reise sin vei sammen med ham, og påstår at Duke har stjålet alle pengene deres og stukket av til Mexico.

Skuespillere
------------

* Buck Jones som Duke Smith
* Ruth Renick som Bess Lynne
* Arthur Edmund Carewe som Stinson
* Jim Farley som Bill Harliss
* William Buckley som Harold Lynne

Referanser
----------

1. ↑  BAR NOTHIN'

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bar Nothin'* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch für die deutschen Erbländer** (*den almene borgerlige lovbok for de tyske arveland*, senere bare kalt **Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch**) er Østerrikes privatrettslige lovkodifikasjon.

| Basisdata |
| --- |
| Titel: | Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch |
| Forkortelse: | ABGB |
| Type: | Føderal lovgivning |
| Myndighetsområde: | Østerrike |
| Rettsområde: | Privatrett |
| Dato: | 1. juni 1811 (JGS Nr. 946/1811) |
| Ikrafttredelse: | 1. januar 1812 |

Historie
--------

Den ble kunngjort gjennom keiserlig patent den 1. juni 1811 og trådte ikraft 1. januar 1812. Lovboken behandler omfattende alle viktige privatrettslige spørsmål. Opprinnelig gjaldt den i alle de tyske arvelandene i monarkiet (Cisleithania), senere gjelder den i alle Østerrikes nåværende delstater. Den ble senest innført på 1920-tallet i Burgenland (som tidligere hadde tilhørt den ungarske del av Habsburg-riket).

Eksterne lenker
---------------

* Rechtsinformationssystem des österreichischen Bundeskanzleramtes
* Søketjeneste for føderal østerriksk lovgivning (Bundesrecht)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NLA
 |
«Donald Scott» har flere betydninger.
**Donald A. M. Scott** er en bermudisk økonom, som siden 1. oktober 2021 har vært sentralbanksjef i Bermudas sentralbank. Visesentralbanksjef er Tracy Tepper.

Scott har en Bachelor of Arts i samfunnsøkonomi og sosiologi fra Dalhousie University, og har en *Postgraduate Diploma* innen ledelse fra New York Institute of Technology. Han har hatt en rekke stillinger i Bermudas regjering, blant annet som sjefsstatistiker (1986-1992), assisterende finanssekretær i finansdepartementet (1993-1997) og finanssekretær i finansdepartementet (2000-2010). Han ble visesentralbanksjef i 2019, og da daværende sentralbanksjef Jeremy Cox pensjonerte seg overtok han som sentralbanksjef.

Referanser
----------

1. ↑  The Royal Gazette - *Scott to become BMA chairman*, besøkt 14. juni 2021.
2. ↑  Artemis.bm - *BMA names Craig Swan CEO, as Jeremy Cox to depart*, besøkt 14. juni 2022.
3. ↑  BMA.bm - *Donald A. M. Scott*, besøkt 15. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* BMA - Board of Directors
CF Monterreys klubblogo
**Club de Fútbol Monterrey** er en meksikansk fotballklubb fra Monterrey i delstaten Nuevo León. Den spiller i Primera División. Monterreys hjemmebane er Estadio Tecnológico.

Klubben ble grunnlagt 28. juni 1945, og er den eldste av toppklubbene fra den nordlige delen av landet. Erkerivalen er Tigres de la UANL, og kampene dem imellom kalles «El Clásico Regiomontano». Monterreys drakter består av skjorter med mørkeblå og hvite vertikale striper, mørkeblå bukser og mørkeblå strømper. Klubbens kallenavn er *Rayados* («De stripete»).

Monterrey har fire seriemesterskap (México 1986, Clausura 2003, Apertura 2009 og Apertura 2011), to titler fra CONCACAFs mesterliga (2010/11 og 2011/12) og én tittel fra CONCACAFs cupvinnercup (1993).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) CF Monterrey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Liga MX 2023–24 |
| --- |
|  | 
* América
* Atlas
* Atlético San Luis
* Cruz Azul
* Guadalajara
* Juárez
* León
* Mazatlán
* Monterrey
* Necaxa
* Pachuca
* Puebla
* Querétaro
* Santos Laguna
* Tijuana
* Toluca
* UANL
* UNAM

 | Mexicos flagg |
***Aktuelt*** er et norsk nyhetsprogram som gikk på TVNorge fra 1991 til 2009. Programmet besto av en lengre nyhetsoversikt, etterfulgt av sport og værmelding. Programmet ble nedlagt som følger av at TVNorge i 2009 valgte å gå over til å bli en mer rendyrket underholdningskanal. Programmet ble de siste årene sendt klokken 18.00 og 22.30 med reprise 02.00.

De første årene fra 1991 produserte kanalen nyhetene selv. I 1997 overtok den nystartede Nyhetskanalen, i 1998 TV 2 og til slutt MTV Nyheter (i 2002). I 2009 var 35 årsverk i produksjonsselskapet Mastiff engasjert i arbeidet med kanalens nyhetssendinger.

Ifølge TNS Gallup hadde kanalens nyhetssending klokken 18 et snitt på i overkant av 90 000 seere i 2009. Mandag den 4. mai hadde nyhetssendingen klokken 22.30 hele 271 000 seere.

Sendingene var på rundt fem minutter den første tiden, men økte etterhvert til et kvarter.

Nedleggelse
-----------

I mai 2009 bestemte TVNorge seg for å legge ned *Aktuelt* sammen med sporten, været og *Spotlight*. Det ble da sagt at sendingene skulle slutte senhøsten 2009, men siste sending ble sendt allerede 27. september 2009. TVNorge la også ned lokal-TV-stasjonen OsloTV i 2009. Kanalens kommunikasjonsdirektør, Ditlef M. Jacobsen, begrunnet avgjørelsen med at kanalen ønsket å rendyrke sin profil som underholdningskanal, samt en stadig sterkere konkurranse blant nyhetsmediene. Han poengterte også at kanalen både hadde mindre forutsetninger og resursser til å lage tyngre nyhetssendinger, og at seertallene hadde vært sviktende det siste året. En annen grunn til at kanalen gav opp nyhetskampen var omleggingen fra analog til digitalt sendenettverk.

Nyhetsankere (i utvalg)
-----------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Geir Furuseth
* Tone Lind Jørgensen
* Paul Torvik Nilsen
* Marie Sjo
* Ingrid Erøy Fagervik
* Birgitte Lund Nakken (1992-98)
* Lisbeth Ottosen (1992-98)
* Anniken Schiøll (1992-98)
* Trude Teige (1998-)
 | * Anita Reinton Utgård (2002-2006)
* Mette Fossum Beyer
* Eva-Charlotte Stenset
* Kristine Elshaug Bækken
* Christian Lagaard
* Liza Stokke
 |

Referanser
----------

1. ↑  ANB-NTB (11. mai 2009). «TVNorge legger ned nyhetene». tk.no. Besøkt 11. mai 2009. [*død lenke*]
2. ↑  Kjell Persen (11. mai 2009). «Juritzen støtter å legge ned Aktuelt». TV 2 Nyhetene. Besøkt 11. mai 2009.
3. ↑  Aftenposten - TV-program (14.10.1991, s.39)
4. ↑  Aftenposten - TV-program (1.3.1995)
5. ↑  «TVNorge legger ned nyhetene». DN.no. NTB. 11. mai 2009. Besøkt 11. mai 2009.
6. 1 2  Dagbladet - Vraket av TVNorge (18.2.1998) «Birgitte Lund Nakken (30) og Lisbeth Ottosen (34) står plutselig uten jobb etter over seks år som nyhetsopplesere i TVNorge.»
7. ↑  S&H - Siste sending (17.7.2006)

Eksterne lenker
---------------

* Åpningsvignett 1993
* Åpningsvignett 2008
***A Self-Made Widow*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Travers Vale.

Handling
--------

Etter løfter om ekteskap reiser Sylvia Smith, en enkel jente fra Lone Meadows, sammen med kjæresten sin til storbyen - bare for å oppdage at kjæresten allerede er gift med en annen kvinne. Mens hun vandrer langs bryggene, snubler Sylvia tilfeldigvis over et selvmordsbrev skrevet av Fitzhugh Castleton, en velstående herremann som hadde lagt igjen denne beskjeden i håp om å unngå et kjærlighetsløst ekteskap. I stedet for å reise tilbake til Lone Meadows planlegger Sylvia å bestikke Crosby, en tidligere kriminell, for å etterligne Castleton. De forfalsker Carlstons navn i en falsk ekteskapsseremoni, og deretter skal Crosby forsvinne.

Men etter at Sylvia har installert seg selv i Castleton-herskapshuset, vender Castleton tilbake etter en lengre reise på havet og ansetter seg som gartner ved sin egen eiendom - forkledd med et langt skjegg. Men Castleton blir snart forelsket i denne bedragerske enken, og hun forelsker seg i ham. Men ingen av dem ønsker å innrømme deres bedrag overfor hverandre. Når Crosby dukker opp igjen og forsøker å utpresse Sylvia, forsøker Sylvia å stikke av. Gjennom Crosbys kone, oppdager Castleton sannheten om Sylvia. Han reiser deretter til Lone Meadows, for å foreslå ekteskap med henne.

Skuespillere
------------

* Alice Brady som Sylvia
* John Bowers som Fitzhugh Castleton
* Curtis Cooksey som Bobs
* Justine Cutting som Semphronia Benson
* Richard Clarke som Butts
* Henrietta Simpson som Lydia Van Dusen
* Herbert Barrington som Crosby
* Lila Chester som Della

Referanser
----------

1. ↑  A SELF-MADE WIDOW

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Self-Made Widow* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Self-Made Widow* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *A Self-Made Widow* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Dith Pran** (født 27. september 1942 i Siem Reap i Kambodsja, død 30. mars 2008 i New Jersey i USA) var en fotojournalist best kjent som flyktning og overlevende fra det kambodsjanske holocaust igangsatt av kommunistregimet Røde Khmer. Han var hovedpersonen i den prisbelønnede filmen *Dødsmarkene* (hvor han ble spilt av Haing S. Ngor).

I 1975 ble Pran og *The New York Times*-reporteren Sydney Schanberg og den britiske journalisten Jon Swain værende i Kambodsja for å dekke hovedstaden Phnom Penhs fall til de kommunistiske Røde Khmer-styrkene. Schanberg, Swain og andre utenlandske journalister fikk lov å reise, men Pran ble ikke tillatt å forlate landet. Da Røde Khmer sendte kambodsjanere i slavearbeidsleirer måtte Pran tilbringe fire år med sult og tortur, hvor han ble vitne til det kommunistiske folkemordet, før han klarte å flykte til Thailand.

Fra 1980 arbeidet han som fotojournalist i *The New York Times*. Pran arbeidet for anerkjennelse av kambodsjanske holocaustofre. Han mottok Ellis Islands *Medal of Honor* i 1998 og var grunnlegger og president for The Dith Pran Holocaust Awareness Project. Han bodde med sin familie i New Jersey.

Referanser
----------

1. ↑   The Guardian, www.theguardian.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Independent, www.independent.co.uk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   offisielt nettsted, web.archive.org, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 29. april 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Find a Grave, Find a Grave 25633354, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6bm45xt, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   RKDartists, RKD kunstner-ID 365559, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Dith Prans hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN
 |
**Godwins lov** ble fremsatt av Mike Godwin i 1990, og sier:

*Jo lenger en internettdiskusjon pågår, jo større blir sannsynligheten for en sammenligning som involverer Hitler eller nazismen.*
*(«As an online discussion grows longer, the probability of a comparison involving Nazis or Hitler approaches 1.»)*
Selv om loven ikke nevner det så er det en tradisjon i mange nyhetsgrupper på Usenet at med en gang en slik sammenligning blir gjort så er diskusjonstråden ferdig, og den som nevnte nazistene har automatisk tapt den gjeldende diskusjonen.[]

Det blir sett på som dårlig skikk av brukergruppen på Usenet å lage en slik sammenligning bevisst; for å avslutte en diskusjon. Det er et anerkjent tillegg, *Quirks unntak*, som sier at enhver bevisst påkalling av Godwins lov vil være mislykket.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Godwin's law». *knowyourmeme.com*. Cheezburger, Inc. Besøkt 22. desember 2013.
2. ↑  Mike Godwin (august 1991). ««Nazis (was Re: Card's Article on Homosexuality»». *nyhetsgruppen rec.arts.sf-lovers*. Besøkt 22. desember 2013.  *Godwin nevner sin egen lov i en nyhetsgruppe*

Se også
-------

* Reductio ad Hitlerum