recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Glukose
**Glukose**, også kalt **druesukker**, er et karbohydrat med den kjemiske formelen C6H12O6. Glukose er den forbindelsen plantene fremstiller i fotosyntesen. Glukose spiller i tillegg en viktig rolle under celleåndingen. Glukose er et monosakkarid (mono = én), og er den mest utbredte sukkerarten i planteriket. Glukose og fruktose er byggesteiner i sukrose (sakkarose), som er et disakkarid (di = to). Sukrose er det sukkeret vi bruker mest i dagliglivet og kalles også for bordsukker. Glukose finnes i fri tilstand i honning, grønnsaker og frukt. Glukose inngår videre som byggestein i sammensatte sukkerarter og i polysakkarider som cellulose og stivelse.

Alle karbohydrater, unntatt kostfiber (cellulose), blir omdannet til glukose i kroppen. Menneskekroppen kan kun ta opp monosakkarider (glukose, fruktose eller galaktose). Denne prosessen begynner allerede i munnen og fortsetter i tynntarmen. Når karbohydratene er brutt ned går de med blodet til leveren og omdannes der til glukose. Derfra går glukosen ut i blodbanen, og føres rundt til alle cellene ved hjelp av blodårene, og fraktes så inn i cellene ved hjelp av hormonet insulin. Noe av glukosen blir lagret i lever og muskler som stoffet glykogen, og er en reservekilde når vi trenger det. 

Bindingene mellom sukkerenhetene (monomerene) i sammensatte sukkerarter bestemmer om kroppen klarer å dele dem opp til monomerer, for så å ta dem opp. Som regel klarer kroppen å bryte alle alfa-bindinger, men ingen beta-bindinger. Stivelse inneholder bare alfa-bindinger og kan derfor brukes til energi. Cellulose er lange glukosekjeder med beta(1,4)-bindinger imellom seg, og kan derfor ikke nedbrytes og absorberes. Fiber fungerer derfor ikke som et sukker for oss, men det har andre effekter som bl.a. økt peristaltiske bevegelser i tarmene. 

Et unntak fra regelen er laktose som består av glukose og galaktose bundet sammen med en beta (1,4)-binding, men som nesten alle barn og de fleste voksne i Europa, Midtøsten og India likevel kan spalte via enzymet laktase. Voksne personer som helt eller delvis mangler dette enzymet får det som kalles *laktoseintoleranse*. I ur-amerikanske (99 %), østasiatiske (>90 %) og afrikanske folkeslag (20 % - 90 %) er forekomsten av laktoseintoleranse generelt høyere enn i europeiske folkeslag (2 % - 20 %).

Referanser
----------

1. 1 2  Netgen. «Glukose - Meierileksikon hos Melk.no». *Melk* **(norsk)**. Besøkt 2. september 2022.
2. ↑  Kierulf, Peter (23. juni 2022). «glukose». *Store medisinske leksikon*. Besøkt 2. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Glucose – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Glucose – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Hàm Nghi** (født 22. juli 1872 i Huế, død 14. januar 1943 i Fransk Algerie) var keiser i Vietnam tilhørende Nguyễn-dynastiet, i kun et år. Han var født **Nguyễn Phúc Minh**, senere også kjent som **Nguyễn Phúc Ưng Lịch**.

Hàm Nghi var sønn av prins Nguyễn Phúc Hồng Cai, men da hans onkel, keiser Tự Đức ikke kunne få barn, ble broren Đồng Khánh adoptert og gjort til hertug av Kiên Giang. Đồng Khánh ble imidlertid ikke keiser før etter at fire andre hadde sittet på tronen. Disse, Dục Đức, Hiệp Hoà, Kiến Phúc og Hàm Nghi ble alle avsatt og fjernet som keisere kort tid etter Tự Đứcs død.

Det var begivenhetene 4. juli 1885 som brakte Đồng Khánh på tronen, da regenten Ton That Thuyet kidnappet den unge keiseren Hàm Nghi fra keiserpalasset og tok ham med som leder for den anti-franske revolusjonære motstandsbevegelsen. For i størst mulig grad redusere Hàm Nghis legitimitet som overhode, satte franskmennene Nguyễn Cảnh Tông på tronen og han tok da keisernavnet Đồng Khánh.

Hàm Nghi gikk i dekning og startet motstandsbevegelsen Cần Vương («Redd kongen») rettet mot det franske kolonistyret. Men i oktober 1888 ble han angitt, arrestert og overlevert franskmennene 2. november. 12. desember ble han sendt i eksil i Fransk Algerie. Her giftet han seg 4. november med den fransk-algeriske kvinnen Marcelle Laloë (1884–1974) og fikk de tre barna prinsesse Như Mai (1905–1999), prinsesse Nhu Lý (1908–2005) og prins Minh Đức (1910–1980).

I 2002 anmodet Den sosialistiske republikken Vietnam den 97 år gamle prinsesse Nhu Lý (da grevinne De La Besse) om å flytte hans levninger til hans fødested, den tidligere keiserbyen Huế, men anmodningen ble avslått.

Referanser
----------

1. ↑   Nhân Dân, nhandan.vn, besøkt 26. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Salmonsens store illustrerede Konversationsleksikon. Bind 1*. Kjøbenhavn: Brødrene Salmonsen. 1893. s. 780.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emperor Hàm Nghi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Kiến Phúc** | **Keiser over Vietnam**(1885–1889) | Etterfølger:**Đồng Khánh** |

| * v
* d
* r
Keisere av Nguyễn-dynastiet 1802-1945 |
| --- |
| 
* Gia Long
* Minh Mạng
* Thiệu Trị
* Tự Đức
* Dục Đức
* Hiệp Hoà
* Kiến Phúc
* Hàm Nghi
* Đồng Khánh

* Thành Thái
* Duy Tân
* Khải Định
* Bảo Đại

 |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Type 88** er en sørkoreansk stridsvogn med 105 mm kanon, fra Hyundai. I den sørkoreanske hæren kalles den **K1**. De første prototypene sto ferdig i 1983, og produksjonen startet i 1985/86.

Historie og utvikling
---------------------

Type 88 ble uviklet under programmet XK-1 av General Dynamics Land Systems, som også produserer M1 Abrams, for å passe den sørkoreanske hærens behov. Den første av to prototyper ble ferdigstilt i USA i 1983, mens Hyundai tok over produksjonen ved Changwon i 1985/86. Jane's estimerer at over 400 kjøretøyer er bygget.

Mange av komponentene i vognen er utviklet utenlands.

Teknisk
-------

Vognføreren sitter framme og til venstre i skroget, med vognkommandøren og skytteren på tårnets høyre side og laderen på venstre side.

Kanonen er en 105 mm med et 7,62 mm maskingevær montert koaksialt. På tårntaket er det et 12,7 og en 7,62 mm maskingevær. Kanonen kan eleveres fra -10° til +20°.

Motoren er en MTU 871 Ka-501 diesel som gir 1 200 hk ved 2 600 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget.

Hjulopphenget på Type 88 er noe ukonvensjonelt, med hydropnaumatisk oppheng på det bakerste og fremste hjulsettet, og torsjonsstaver på resten. Vognføreren kan stille inn egenskapene på understellet etter terrenget som skal krysses.

Kilder
------

* Foss, Christopher; *Jane's AFV Recognition Handbook*, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker
---------------

* (en) K1 88 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Type 88 K1 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* GlobalSecurity.org om Type 88 (engelsk)

| * v
* d
* r
Moderne stridsvogner i tjeneste |
| --- |
| Italias flagg Ariete **·** Indias flagg Arjun **·** Storbritannias flagg Challenger 2 **·** Frankrikes flagg Leclerc **·** Tysklands flagg Leopard 2 **·** USAs flagg M1 Abrams **·** Jugoslavias flagg M-84 **·** Israels flagg Merkava **·** Polens flagg PT-91 **·** Sovjetunionens flagg T-80 **·** Ukrainas flagg T-84 **·** Russlands flagg T-90 **·** Sør-Koreas flagg Type 88 **·** Japans flagg Type 90 **·** Kinas flagg Type 96 **·** Kinas flagg Type 99 |
*«Háldi» omdirigerer hit. For fjellet i Alta kommune, se: Halde.*
**Háldičohkka** ligger på grensa mellom Norge og Finland og er en del av fjellmassivet **Háldi** (svensk: *Haldefjäll*; finsk: *Halti*). Toppen av Háldičohkka (1 331 moh.) ligger i Norge, mens et annet punkt på Háldičohkka er Finlands høyeste punkt, 1 324 moh. Punktet ligger på grensa mellom Enontekis kommune i Finland og Kåfjord kommune i Norge og markeres av riksrøys 303B. Den høyeste toppen i hele fjellmassivet er Ráisduottarháldi i Norge (1 361 moh.). 

På initiativ av Bjørn Geirr Harsson foreslo Kåfjord kommune å flytte riksgrensa til toppen av Háldičohkka som gave til Finlands 100-årsjubileum i 2017, men statsminister Erna Solberg sa til slutt nei til forslaget.

Háldičohkka er et populært vandringsmål, og kan lettest nås via Birtavarre i Kåfjord. Der går det en anleggsveg fra enden av fylkesvei 333 (Troms) og opp til Guolasjávri, der det er 6 km til Háldičohkka. Vegen er åpen og kjørbar med bil fra begynnelsen av juni. Det går også vandringsleder fra Kilpisjärvi i Finland.

Se også
-------

* Ráisduottarháldi

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Ingolf Joachim Myklebust** (1874–1955) var en norsk frelsesoffiser. Han var territorialleder i Danmark 1938–1941 og var den første norskfødte leder av Frelsesarmeen i Norge fra 1941 til 1945.

Liv og virke
------------

Familien kom opprinnelig fra Kvinnherad i Hardanger. Faren Jon Myklebust (Møklebust) var tollkontrollør. Som åtteåring reiste Joachim med familien til Ålesund. Der ble han omvendt under et møte i Frelsearmeen, og gikk raskt inn i bevegelsen. 

I 1892 var han stasjonert i Kristiania, senere i Trondheim. I 1917 var han stasjonert i Helsingfors i Finland, sammen med sin kone, Valborg Schiørn og deres fem barn. Her opplevde de den finske revolusjonen. Tilbake i Norge hadde han flere stillinger i Frelsesarmeens øverste ledelse. I to perioder var han sjefsekretær og dermed nestkommanderende i Norge. 

En januarkveld i 1923 talte han i Calmeyergatens misjonshus over Salme 72 i Bibelen. Der heter det i vers 17: *La hans navn bestå til evig tid, la det skyte friske skudd så lenge solen skinner*. Inspirert av denne talen skrev den unge frelsesoffiseren David Welander samme kveld teksten til salmen *Navnet Jesus blekner aldri*. Myklebust har selv skrevet teksten til to sanger i Frelsesarmeens sangbok.

Landsleder i Danmark og Norge
-----------------------------

I 1938 ble Myklebust Frelsesarmeens leder i Danmark. Da kommandør Theodor Westergaard døde i februar 1941, ble Myklebust utnevnt til hans etterfølger. Han ble dermed den første nordmann til å lede den norske grenen av «The Salvation Army». 

Andre verdenskrig ble en vanskelig manøvrering i forhold til okkupasjonsmakten, men Myklebust berget den norske Frelsesarmeen gjennom vanskelighetene, slik at dens posisjon og eiendeler var intakte ved freden i 1945. Hvordan han personlig stilte seg til makthaverne under krigen, har vært gjenstand for debatt.

Allerede før tyskerne kapitulerte 8. mai 1945 hadde Myklebust fått ordre fra Det internasjonale hovedkvarteret, via Sverige, om å fratre som leder i Norge. Hans nestkommanderende, Tobias Øgrim ble konstituert som ny leder, og ble senere satt inn i stillingen på mer permanent basis. 
Myklebust ligger begravet på Frelsesarmeens gravfelt på Vestre Gravlund i Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, slektogdata.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Krigsropet, utgitt 23. april 1955[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Holm, Henry (1962). *En hær på marsj*. Norsk litteraturselskap. s. 78-80.
4. ↑  Stoveland, Bjarne (2000). *Alle tiders sanger*. Oslo: Lunde. s. 16-17. ISBN 8252033008.
5. ↑  *Frelsesarmeens sangbok*. Oslo: Frelsesarmeens hovedkvarter. 1977. ISBN 8290222173.
6. ↑  Norum, Charles (1987). *Med kjærlighetens våpen*. Oslo: Salvata kristelig forlag. s. 184. ISBN 8290222262.
Guanoskarven bygger rede av guano
**Guano** (fra Quechua 'wanu') er navnet på oppsamlet avføring fra sjøfugler og flaggermus. Det kan brukes som gjødsel fordi det inneholder store mengder nitrogen. Jord som mangler organisk materiale kan gjøres mer produktiv ved å tilsette guano. Guano består av ammoniakk, urinsyre, fosforsyre, oksalsyre, karbonsyre samt enkelte salter og urenheter. Den høye konsentrasjonen av nitrater har gjort guano til en militærstrategisk handelsvare. En krig utkjempet mellom Chile og en allianse mellom Bolivia og Peru var i hovedsak et resultat av Bolivias forsøk på å skattlegge chilenere som sanket guano.

Guano har blitt sanket på enkelte øyer i Stillehavet, f.eks. Chincha-øyene og Nauru og i andre hav, f.eks. Juan de Nova i Indiahavet. Disse øyene har huset store kolonier med sjøfugler og over flere hundre år har guanoen blitt opptil flere meter høy. 

Guano har i flere hundre år blitt samlet langs kysten av Peru, der øyer og utilgjengelige kystlinjer har vært beskyttet fra mennesker og rovdyr og administrert av private og statlige selskap. Guanoskarven har vært den viktigste produsenten av guano. Guano som den lager pleier å innholde mer nitrogen enn guano fra andre sjøfugler. Andre arter som er viktige guano-produsenter langs kysten av Peru er humboldtpelikan (*Pelecanus thaguis*) og humboldtsule (*Sula variegata*).

Eksterne lenker
---------------

* Søk etter *guano* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Birger Brandtzæg** (født 29. april 1893 på Abelvær i Nord-Trøndelag, død 16. juli 1971) var en norsk kjøpmann, væreier og politiker (H).

Han var sønn av væreier Nils Christian Brandtzæg og Martha Bruland på Abelvær, og giftet seg i 1920 med legedatteren Gunnvor Waage. Etter Bergens Handelsgymnasium var han konsulatsekretær i Hull og Bilbao og konstituert generalkonsul. Birger Brandtzæg etablerte handels- og fiskeforretning på Sør-Gjæslingan før han overtok eierskapet av Abelvær med tilliggende fiskevær i 1928. Han etablerte hermetikkfabrikken AS Brandtzæg Canning på Abelvær.

Brandtzæg var medlem av Nærøy herredsstyre fra 1925 og medlem av formannskapet fra 1928. Han var Høyres 1. kandidat til Stortinget fra Nord-Trøndelag i 1953, fikk 5,9 % av stemmene i fylket, og ble ikke valgt.

Birger Brandtvæg ble ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1952.

Referanser
----------

1. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Steenstrup, Bjørn (red.) (1968). «Brandtzæg, Birger». *Hvem er Hvem?* (10 utg.). Oslo: Aschehoug.
3. ↑  Saxvik, Kjell (1983). *Fram i hundre års politisk motvind 1883–1983. Nord-Trøndelag Høyre 50 år*. Steinkjer. s. 38.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Sammy Davis jr. som opptrer på Birdland i 1956
**Birdland** (etablert i desember 1949) er en jazzklubb og spisested i New York, på 44 gate mellom 8. og 9. Aveny, kjent for å huse verdensledende artister innen jazz. Navnet er avledet av klubbens viktigste artist de første årene, Charlie «Bird» Parker (1920–55). Andre storheter som Count Basies orkester og John Coltranes kvartett, gjorde flere live-innspillinger her; George Shearings «Lullaby of Birdland» og Joe Zawinuls «Birdland» er jazzklassikere, tilegnet stedet. Miles Davis ga ut *Birdland Days* (1951).
I Norge finner vi Frode Gryttens *80 grader aust for Birdland* (1993).
Klubben ble åpnet 15. desember 1949 på 52. gate, nedlagt 1965 og gjenåpnet 1986 på 105th St/Broadway, før den i 1997 ble flyttet tilbake til det samme området det hele startet, denne gang i utkanten av Hells Kitchen i Midtown, Manhattan, på 44. gate. En rekke andre jazzklubber og plateselskap verden over har antatt samme navnet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Birdland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Birdland – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Drammen handelsgymnasium** er en fredet bygård i Tollbugata på Strømsø i Drammen. Bygården er sammenbygd med en murt skolebygning i funkisstil fra begynnelsen av 1950-tallet, i tillegg finnes en skolebygning i bindingsverk fra 1970-tallet på eiendommen. Flere utbygginger og reguleringsplaner oppgjennom årene har sørget for at skolegården er asfaltert helt inntil den fredete bygningen. Et stort tre er imidlertid bevart inne i skolegården.

Historie
--------

Byggingen av Strømsø rådhus ble påbegynt i 1806, i krysset mellom Tollbugata og Hesselbergs gate. Under byggingen ble svenske krigsfanger brukt som bygningsarbeidere. Bygården sto klar som Strømsøs rådus i 1808, og var utført i en blanding av louis-seize- og empirestil. Arkitekt av bygningen var Christian Staalberg. Allerede i 1811 ble de gamle ladestedene Strømsø og Bragernes slått sammen til byen Drammen, det ble da besluttet å benytte rådhuset på Bragernes. Siden 1816 har den fungert som skolebygning. Omkring 1870 ble inngangspartiet flyttet, og det ble satt inn flere vinduer. Bygningen ble istandsatt flere ganger på 1900-tallet, og har fungert som videregående skole frem til i dag. Bygget har 2,5 etasjer og er kledd med panel, reist på naturstein som er pusset med mørtel.

Eiere
-----

Navn
----

Bygningens navn er vissnok *Den lærde skole*, men det er kjent under flere navn, deriblant: Drammen lærde skole, Drammen lærde- og realskole, Drammen offentlige skole for den høiere almendannelse, Drammen offentlige høiere almennskole, Drammen gymnas, Drammen videregående skole og Strømsø gamle rådhus.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Drammen byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
Fra utsiden
**Dramatiska institutet** (DI) var en statlig kunstfaglig høgskole i Stockholm som ble etablert i 1970 og opphørte i 2010. Den ga utdannelse innen ulike kunstnerfag innen film, radio, TV og scene.

En rekke kjente kunstnere fikk sin utdannelse her. Blant disse er Erik Poppe, Hrafn Gunnlaugsson, Josef Fares, Leidulv Risan, Lena B. Eriksson, Lukas Moodysson, Eva von Hanno, Miko Lazić, Björn Runge, Roy Andersson, Matias Armand Jordal, Jonas Grimås, Harald Paalgard, Paul-Anders Simma.

Skolen tilbød både grunnutdannelse, påbygninger og videreutdannelse. Videre drev skolen også kunstnerisk utviklingsarbeid. Skolens studenter endte ofte i profesjonell kunstnerisk virksomhet.

Studenter fra TV-produsentutdannelsen rekrutteres til SVT, UR, TV4, MTG eller til ulike produksjonsselskaper, og tidligere radiostudenter arbeider i stor grad innen Sveriges radio.

Teaterutdannelsen inkluderer regi, produsent, scenografi, kostyme, sminke, lysdesign og lyddesign. 

I september 2004 flyttet DI til et nybygget hus i Valhallavägen 189 i Stockholm, og ligger her sammen med Svenska Filminstitutet.

I april 2009 foreslo DIs styre, sammen med styret ved Teaterhögskolan i Stockholm overfor den svenske regjeringen om å slå sammen de to høgskolene med virkning fra 1. juli 2011.

Grunnutdannelse
---------------

Miksepult
Studio
Kinosal
Grunnutdannelsen går over tre år og leder til en såkalt kandidateksamen. Ny utdannelse påbegynnes derfor hvert tredje år. Det gis grunnutdannelse innen følgende fagområder:

### Film

* Filmfoto
* Filmklipping
* Filmlyd
* Filmmanus
* Filmproduksjon
* Filmregi
* Dokumentarfilm

### Radio

* Radioproduksjon

### TV

* TV-produsent

### Teater

* Dramatikk/dramaturgi
* Lysdesign for teater
* Lyddesign for teater
* Maskør og parykkdesign
* Teaterregi
* Scenekunstprodusent (tidigere *teaterprodusent*)
* Scenografi – kostyme
* Scenografi – scene
* Teaterteknikk

Referanser
----------

1. ↑  Pressmeddelande 2009-04-21: Dramatiska institutet och Teaterhögskolan lägger ner och startar ny högskola[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dramatiska institutet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
| Artikkelen inngår i serien om
**Sagalitteratur** |
| --- |
| Utsnitt fra Njåls saga i Möðruvallabók (AM 132 fol.13r) omtrent år 1350. |
| **Sagatyper** |
| Islendingesagaer, Tått, Kongesagaer, Fornaldersaga, Biskopsaga, Samtidssaga, Apostelsaga, Skaldekvad |
| **Lister** |
| Liste over islendingesagaene, Liste over fornaldersagaer |
| **Viktige manuskript** |
| Fagrskinna, Flatøybok, Morkinskinna, Möðruvallabók, Codex Regius |
| **Noen kongesagaer** |
| Den eldste saga om Olav den hellige, Ågrip, Fagrskinna, Snorre Sturlasons Heimskringla, Den større saga om Olav Tryggvason, Sverres saga, Sturla Tordssons Håkon Håkonssons saga |
| **Se også** |
| Norrøn litteratur, Landnåmabok, Árni Magnússon, Árni Magnússon-instituttet |

**Hálfdanar saga Brönufóstra** er en fornaldersaga som er skrevet rundt år 1300, det vil si forholdsvis sent i sagalitteraturens historie. Sagaen beskriver Halfdan, sønn av den danske kong Ring og hans kone Signy Ulfhedins.

Kilder
------

Sagaen er nedskrevet i manuskriptet AM 152, fol. 571, 4° og fl. Udg. i Fas. III. Den er tatt med blant fornaldersagaene som ble samlet og utgitt av Carl Christian Rafn i 1829, og er også gjengitt hos de islandske historikerne Guðni Jónsson og Bjarni Vilhjálmsson i 1954.

Handling
--------

Sagaen forteller om kong Ring som blir drept av vikinger, og Halfdan og hans søster Ingibjørg flykter til Bjarmeland. Med hjelp av jettekvinnen Brana redder Halfdan en kongsdatter. Halfdan drar senere til England og gifter seg med kongsdatteren Marsibils. Kong Erik av Miklagard kommer for å fri til Marsibils, men gifter seg i stedet med Ingibjørg. Halfdan hevner også drapet på sin far.

Sagaen er påvirket av middelalderens romantiske strømninger og er, ifølge Finnur Jónsson, ikke av de mest underholdende sagaer. Beskrivelsene er sterkt overdrevne og har ikke rot i virkeligheten. Tallrike sagaer inneholder analoger til den ikoniske hulkampen med Grendel og hans mor i ‘’Beowulf, ‘’men ingen er nærmere den gamle engelske epikken enn Hálfdans hulkamp med to troll. Det er også interessant at dette avsnittet ser ut til å være forpliktet til en skriftlig kilde som også brukes av *Gríms saga Lodinkinna,*en av de fire Hrafnistumannasögur (Ramstasagaene), som *Hálfdanar Saga Brönufóstra* ikke har vært knyttet til.

Referanser
----------

1. ↑  Finnur Jónssons omtale av sagaen, gjengitt på heimskringla.no
2. ↑  The Two-Troll Variant of the Bear's Son Folktale in *Hálfdanar saga Brönufóstra* and *Gríms saga Lodinkinna, ARV: Journal of Scandinavian Folklore,* vol. 31 (1975), pp. 35-43.

Litteratur
----------

* Finnur Jónsson: *Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie*, 1923

Eksterne lenker
---------------

* Hálfdanar saga Brönufóstra, fulltekst på norrønt på heimskringla.no
* Carl Christian Rafn: Fornaldar Sögur Nordelanda eptir gömlum Handritum, Bind 3
**Jean Alexis de Gollet**, eller kinesisk navn: *Guo Zhongfu*, *Zhongxhuan* (født 4. mai 1664 i Saint-Malo i Frankrike, død 5. januar 1741 i Macao i Kina) var en fransk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.

Han ble medlem av jesuittordenen i 1684 i Paris og ble presteviet i 1700 i Surat (Gujarat) i India. Han tilhørte den tredje gruppe franske jesuitter som ble sendt til Kina, og kom sammen Jean-Charles de Broissia til Ningbo i 1701 for å opprette en menighet og bygge en kirke i denne viktige havnebyen i provinsen Zhejiang. Den lokale guvernør la mange hindringer i veien, men takket være deres medbrors Jean-François Gerbillons intervensjoner ved det keiserlige hoff, klarte de å få gjennomslag.[] I 1708 flyttet han til Hangzhou og fortsatte sitt pastorale arbeid.

Av sine medbrødre ble han ansett som deres ledende kjenner av kinesisk litteratur.[] Sammen med noen av sine medbrødre i jesuittordenen, patrene Joachim Bouvet, Jean-François Foucquet og Joseph Henri de Prémare ble han en eksponent for den såkalte figurismen, som så spor etter judeokristen åpenbaring i tidlig kinesisk visdomslitteratur.[] I november 1713 ble han og pater Prémare kalt til Beijing for å hjelpe pater Bouvet med oversettelsen av europeiske bøker til kinesisk. Men de fikk ikke innpass ved hoffet, og pater Gollet dro derfor tilbake til Ningbo der han arbeidet i sjelesorgen. Fra 1721 arbeidet han i Jiujiang (Jiangxi). Under Yongzheng-keiserens kristenforfølgelser måtte han ta tilflukt i Guangzhou (Kanton), og ble etter en stund nødt til å søke seg til Macao, som var et enda sikrere sted.

Referanser
----------

1. 1 2   www.academie-sciences.fr[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
**Chatham** er en by i Kent, England. Den vokste opp rundt et marineverft ved østbredden av elven Medway.

Sammen med Rochester og Gillingham er den del av et urbant område med felles administrasjon, kjent som Medwaybyene. Det samlede folketallet er omkring 250 000.

Marinebasen var svært sentral i oppbygningen av den engelske marine på 1500-tallet, men allerede på 800-tallet ble det bygget krigsskip på stedet. Aktiviteten ble sterkt nedtrappet etter andre verdenskrig, og 1984 ble basen nedlagt. Deler av den er åpen for publikum som et historisk sted, og resten av omgjort til en kommersiell marina.

Under Napoleonskrigene lå atskillige fangeskip (prisonskip) i Chatham – Gillingham, og der var innsatt bl.a. norske fanger.

Den kongelige militære ingeniørskole ligger i bydelen Brompton. Et museum viet Ingeniørkorpset ligger i nabobyen Gillingham. Charles Dickens bodde i Chatham fra han var fem til han var ti år gammel.

Demografi
---------

Chatham ble en markedsby i egen rett på 1800-tallet og en kommune (borough) i 1890. Ved 1831 hadde byens befolkning blitt til mer enn 16 000 innbyggere. Ved 1961 hadde den nådd en befolkning på 48 800 innbyggere. Ved folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 76 792 innbyggere.

Vennskapsbyer
-------------

Chatham har følgende vennskapsbyer:[]

* Frankrikes flagg Valenciennes

Referanser
----------

1. ↑  Jessup, Frank W. (1966): *Kent History Illustrated*. Kent County Council.

Litteratur
----------

* Hughes, David (2004): *Chatham Naval Dockyard and Barracks*, The History Press Ltd, ISBN 0-7524-3248-6

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chatham, Kent – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Chatham hos Wikivoyage
* Arkivbilder
* The Chatham News Index (1899–1965)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Thomas Løvold** (født 27. januar 1982) er en tidligere norsk curlingspiller, og er i dag ansatt som landslagstrener i Norges curlingforbund. Løvold er utdannet statsviter ved Universitetet i Oslo, og er godkjent "Trener 2" i Norges idrettsforbunds trenerløype.

Løvold ble europamester i 2011 i Moskva, Russland.

I VM 2010 i Cortina, Italia vant Løvold sølv som viseskip for Torger Nergård.

Løvold var reserve for Norges lag i Vinter-OL 2010 i Vancouver, som vant sølv.

I Curling Champions Tour har Løvold vunnet Perth Masters 2013 og St. Gallen Masters 2012.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thomas Løvold – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Løvold – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Løvold – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Løvold – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Løvold – World Curling Federation Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Den fransk-flamske skolen** (eller **Den nederlandske skole**) er en musikkhistorisk betegnelse for tiden mellom 1420 og 1600. Skolens musikkhistoriske betydning ligger i utviklingen av polyfonien og kontrapunktikken som Giovanni Pierluigi da Palestrina perfeksjonerte.

Den fransk-flamske tidsalderen begynte med at tersen og seksten ble godkjent som et konsonant intervall, en endring framfor alt hjulpet fram av John Dunstaple og fauxbourdonteknikken.

Den fransk-flamske skolen blir gjerne delt opp i fem perioder for å hjelpe til med beskrivelsen av periodenes særtrekk, men i virkeligheten flyter periodene jevnt over i hverandre uten store brudd.

Retninger innen den fransk-flamske skolen
-----------------------------------------

### ca. 1420-1450

* Guillaume Dufay
* Gilles Binchois

Perioden kalles gjerne Den burgundiske skolen. Det burgundiske rike var på 1400-tallet et av de mektigste og mest stabile i et Vest-Europa som ellers var preget av hundreårskrigen. Her samlet tidens beste og mest kreative musikere og komponister seg med Guillaume Dufay som den første store renessansekomponist.

De burgundiske komponistenes stil var en reaksjon mot den overdrevent komplekse og manierte stil som kjennetegnet musikkstilen Ars subtilior sist på 1300-tallet. Nå ble stilen klarere og mer flytende, en populær genre var for eksempel flerstemmige kjærlighetssanger. Messene blir en egen musikkform, og firstemmighet er normen. 

### ca. 1450-1480

* Johannes Ockeghem
* Antoine Busnois

Det ble nå utviklet en mer kompleks, kontrapunktisk stil med variert tekstur og bruk av kanon.

### ca. 1480-1520

* Josquin des Prez
* Heinrich Isaac

På denne tiden forsøkte man å oppnå likeverdighet mellom alle stemmene. Det var tett kontakt mellom det flamske området og Italia, og mange musikere reiste til Italia slik at det oppsto en forbindelse mellom den nederlandske kunsten og de italienske folkesangformene Laudi og Frottola.

### ca. 1520-1550

* Adrian Willaert
* Nicolas Gombert
* Clemens non Papa

Fra og med nå var det en ganske restriktiv bruk av dissonanser, og normen var fem- eller seksstemmighet. Cantus firmus mistet sin betydning. Parodimessen oppsto.

### ca. 1550-1600

* Orlando di Lasso
* Philipp de Monte
* Giovanni Pierluigi da Palestrina

På midten av 1500-tallet oppsto mange ulike stilarter og «skoler». En av de mest berømte komponistene fra den sene renessansen er Palestrina som tilhørte den romerske skole og som fikk stor betydning for utviklingen av den romersk-katolske kirkemusiken med sine ca. 700 verker, deriblant 104 messer og 250 motetter.

Tidslinje for komponister i den fransk-flamske skole
----------------------------------------------------

Noen musikkformer
-----------------

* Messe
* Parodimesse
* Diskantmesse
* Motett
* Madrigal

Kilder
------

* Om renessansemessen (tysk)
* Parodimesse (dansk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Chaul** er en tidligere by i portugisisk India som nå ligger i ruiner. Den ligger 60 km sør for Mumbai, i Raigad District i Maharashtra i det vestlige India.

Historie
--------

Byen nevnes som **Semylla** i *Periplus Maris Erythraei* (gresk: Περίπλους τῆς Ἐρυθράς Θαλάσσης; «rundreise i Rødehavet»), og i *Geographike Hyphegesis* (Γεωγραφικὴ Ὑφήγησις) av Claudius Ptolemaeus. Ptolemaeus forteller at hadde har sitt kjennskap til byen fra de egyprtiske kjøpmenn som regelmessig besøkte den.

I 1508 beseiret de egyptiske mamelukkene, i allianse med sultanatet Gujarat, portugiserne i slaget ved Chaul. Den første portugisiske bosetting i Chaul ble etablert i 1521 med byggingen av et første fort på søndre bredd av elven Kundalika, nær dens utløp i havet. I oktober 1531 bygde portugiserne et nytt firkantet steinfort som de gav navnet *Santa Maria do Castello*; der var det også en kirke og losjiplass for 120 mann. En by vokste frem rundt fortet, men en traktat fra 1558 utelukket befestning av byen. 

Historisk kart over Chaul 
Byen ble ødelagt under en beleiring i 1570-71 av Nizam Shahi-sultanen av Ahmadnagar, men en ny traktat hevet beleiringen, og byen kunne gjenoppbygges, og nå omgitt av murer og bastioner. Et nytt fort (Korlaifortet) ble bygd på **Morro de Chaul**, et klippeutspring ved elvens munning, overfor byen. Byen motstod flere senere angrep, og forsvarsverkene ble videre utbygget i 1613.

Chaul var del av Portugisisk Indias nordprovins, som på 1600-tallet strakte seg 100 km langs kystene av det som i dag er statene Maharashtra og Gujarat, fra Chaul i sør til Daman i nord. Nordprovinsens hovedsete var i Baçaim (det modern Vasai) nord for Bombay. 

Under den senere del av 1600-tallet og tidlig på 1700-tallet gik det tilbake økonmisk og politisk med Portugisisk India, og Chaul mistet sin gamle betydning. Som Mughalriket ble svekket tidlig på 1700-tallet klarte marathaene å utvide sin kontroll over det sentrale og det vestlige India. Det portugisiske Kalyan ble erobret av marathaene i 1720, og i 1737 innledet marathageneralen Angria sine felttog for å erobre de gjenværende portugisiske territorier. Chaul og Morro de Chaul ble beleiret fra 1739, og beleiringen vedvarte til oktober. 

Etter erobringen av Baçaim i 1740 ble det sluttet fredsavtale, og den 18. september 1740 ble Chaul avstått i henhold til traktaten til marathaene. Byen ble så forlatt, og forfalt etterhvert til ruiner.

Landsbyen Korlai ligger nær Chaul, og har innbyggere som behersker portugisisk kreol.

Foruten tydelige ruiner av to portugisiske fort er ikke meget igjen av det gamle Cheul.

Litteratur
----------

* Gritli von Mitterwallner: *Chaul. Eine unerforschte Stadt an der Westküste Indiens. (Wehr-, Sakral- und Profanarchitektur).* Walter de Gruyter & Co. Berlin 1964

Eksterne lenker
---------------

* The Portuguese Fort of Chaul, India

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Jazzprisen** er en norsk musikkpris som deles ut av Norsk Jazzforum. Prisen består av flere priskategorier som tildeles utøvere innen norsk jazzmusikk og andre personer og organisasjoner tilknyttet miljøet, og skal «feire den grenseløse norske jazzen og vise frem det musikalske mangfoldet landet har å by på». Prisen ble opprettet i 2022 og den første utdelingen ble arrangert i april 2023. Den aller første prisen ble imidlertid delt ut allerede under lanseringen av prisen i mai 2022, og var Norsk jazzforums hederspris som ble tildelt Erling Aksdal.

Norsk Jazzforums allerede eksisterende priser, Buddyprisen, storbandprisen og årets jazzklubb, ble innlemmet i jazzprisen som egne prisklasser. Vinnerne av jazzprisen mottar en statuett designet av Nick Alexander. Statuetten er laget av komprimert og resirkulert plast og er formet som en «J». Vinnerne av Buddyprisen mottar Buddystatuetten, en statuett av den amerikanske trompeteren Buddy Bolden, laget av billedkunstneren Lise Frogg, samt et prisbeløp på 75 000 kroner.

Jazzprisen 2022
---------------

Delt ut under lanseringen av prisen i mai 2022.

* Norsk jazzforums hederspris: Erling Aksdal

Jazzprisen 2023
---------------

Jazzprisen 2023 ble delt 15. april 2023 i Ibsenhuset i Skien under Norsk jazzforums landsmøte. Utdelingen ble ledet av Tine Skolmen og ble overført på NRK Jazz.

| Pris | Vinner |
| --- | --- |
| Buddyprisen | Elin Rosseland |
| Årets jazzklubb | Stord Jazzklubb |
| Storbandprisen | Fred Glesnes |
| Norsk jazzforums hederspris | Karin Krog |
| Årets verk | *Mensa Rotunda* av Andreas Rotevatn |
| Musikernes pris | Helge Norbakken |
| Jazzambassadøren | Paal Nilssen-Love |
| Jazzformidleren | Terje Mosnes |
| Jazzaktivisten | Motvind Kulturlag |
| Frivillighetens pris | Magnar Skreslett fra Hemnes Jazzforum og Hemnesjazz |
| Ungjazzprisen | Shannon Mowday |

Referanser
----------

1. 1 2  «Lanserer Jazzprisen». *jazzinorge.no*. 10. mai 2022. Besøkt 22. mai 2023.
2. 1 2  «Norsk jazzforum oppretter Jazzprisen: Erling Aksdal fikk den aller første Hedersprisen». *ballade.no*. 10. mai 2022. Besøkt 22. mai 2023.
3. ↑  «Buddy-prisen». *jazzprisen.no*. Besøkt 22. mai 2023.
4. ↑  «Storslått feiring av jazzen under den første Jazzprisen». *ballade.no*. 16. april 2023. Besøkt 22. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Jazz
Tekstbildet med slagordet *Je suis Charlie* (fransk for «jeg er Charlie») og emneknaggen #jesuischarlie ble tatt i bruk på Twitter og andre nettsteder rett etter angrepet 7. januar 2015 som en symbolsk sympatierklæring fra journalistkolleger og andre. Slagordet ble også brukt i markeringer som uttrykk for støtte til ytringsfrihet.
**Je suis Charlie** ([ʒə sɥi ʃaʁ.li]; fransk for «jeg er Charlie») er et slagord som ble tatt i bruk av tilhengere av ytringsfrihet etter attentatet mot den satiriske avisen *Charlie Hebdo* 7. januar 2015. Tolv mennesker ble drept, blant dem journalister og karikaturtegnere. Slagordet ble knyttet opp mot en tekstplakat med slagordet påmalt i hvitt og grått mot svart bakgrunn. Slagordet ble knyttet til en omfattende støtte til avisen og for de som ble rammet av skytingen. Emneknaggen #jesuischarlie fulgte slagordet og tekstplakaten på Facebook, Twitter og andre sosiale medier. Noen journalister omfavnet uttrykket som et kamprop for friheten til selvutfoldelse.

Terrorhandlingene i Paris i januar 2015 avstedkom en rekke markeringer for ytringsfrihet og for å hedre ofrene, både i Frankrike og andre land. Den største ble sørgemarsjen fra Place de la Republique (bildet) til Place de la Nation i Paris søndag 11. januar, der anslagsvis over tre millioner mennesker deltok. Foto: Olivier Ortelpa 

Også emneknaggen «#jesuisahmed» til minne om politimannen Ahmed Merabet som ble myrdet av de to gjerningsmennene, fikk stor utbredelse, gjerne med tilføyelsen «Jeg er ikke Charlie, jeg er Ahmed, den døde konstabelen. Charlie gjorde narr av min tro og min kultur, og jeg døde for å forsvare deres rett til å gjøre det.»

Referanser
----------

1. ↑  «#JeSuisCharlie: World stands with Charlie Hebdo victims» **(engelsk)**. rt.com. 7. januar 2015. Besøkt 10. januar 2015.
2. ↑  
Martine Nysether m.fl. (11. januar 2015). «Rekordmange viste sin avsky mot terror» **(norsk)**. VG. Besøkt 13. januar 2015.
3. ↑  Stine Bødker Nielsen (9. januar 2015). «Terror får debatten til at koge over på sociale medier» **(dansk)**. Danmarks Radio. Besøkt 9. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Je suis Charlie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Jazzdans** er en scenisk dansestil, som i USA på 1900-tallet smeltet sammen klassisk ballett med den svarte kulturens rytmikk og musikk til det som i dag er den vanlige danseformen i revyer, musikaler samt musikkvideoer. Jazzdansen får alltid nye trender og ser derfor radikalt annerledes ut i dag enn for f.eks. 20 år siden da hiphopen ennå ikke var etablert. Man kan derfor trygt fastslå at det er lenge siden jazzdans hadde noe å gjøre med begrepet jazz som vi kjenner fra musikken. Det som kanskje skiller den øvrige sceniske dansen fra jazzdansen er at jazzen som regel influert av den til hver tid gjeldende populærkultur eller av nostalgi mot tidligere tiders ungomdanseri sitt uttrykk.

Kritikere av jazzdans som kunstform har nettopp disse innvendingene; selve dansestilen er i våre dager sterkt inspirert av MTVs siste, hotte musikkvideoer, de følger ofte VG-listas siste musikk, etterlikninger eller pasticher av noe som har vært, gjerne noe som forlengst er innarbeidede klisjeer. Det hevdes derfor at jazzdansen dermed tilfører for lite av egen integritet, nyskapende og grensesprengende nyutvikling, til at den skal kunne betraktes som en egen seriøs retning innen den sceniske dansekunsten. KHIO er det eneste lærestedet i Norden som har likestilt klassisk, samtidsdansen og jazzdancen på bachelornivå. 

Men danseformen har en enorm appell ute blant publikum i mange aldre, så der er absolutt et stort marked. Jazzdans blir kjennetegnet av rytme, energi og intrikate trinn og høye spark. Det er en danseteknisk stilart hvor det øves i "typiske" elementer som isolasjon, dynamikk, stretching, samt hurtige temposkifter og pardans. Jazzdans, som tidligere gikk under navner jazzballett, har siden begynnelsen av 70-tallet også vært en populær trim- og treningsform. Dette kan skyldes til at alle øvelser gjøres til suggererende musikk, nærmest danses, og det råder som oftest en inspirerende atmosfære under treningen.

Betydningsfulle personer i jazzdansens utvikling har vært Matt Mattox hovedsakelig verdenskjent pedagog, Luigi basert i New York, og koreografene Bob Fosse, Alvin Ailey og Katherine Dunham med hver sine distinkte stiler samt til mange flere, spesielt fra USA.

I dag har jazzdansen kanskje størst eksponering gjennom TV-realityserien «So You Think You Can Dance» med høye seertall og ulike nasjonale TV-konkurranser over hele verden og inspirerer mange unge dansefans.

Kilder
------

* (no) Jazzdans i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Audrey Hepburn og Gregory Peck i en scene fra den romantiske komedien *Prinsesse på vift* (1953). Filmen handler om en journalist og en prinsesse som tilbringer en dag sammen i Romas gater.
**Romantisk komedie** (også kjent som «**romcom**» i USA) er en undersjanger av komedien som integrerer romantiske elementer. Disse komediene har ofte artige handlingsforløp som dreier seg om en eller flere romantiske forhold. Innenfor film er den romantiske komedien en undersjanger av komediefilmen og kjærlighetsfilmen, men den har også elementer fra screwballkomedien. TV-serier og skuespill kan også kategoriseres som romantiske komedier, for eksempel serien *Venner for livet* eller William Shakespeares skuespill *En midtsommernattsdrøm*.

En karakteristisk romantisk komedie følger et ungt par som blir adskilt av sosiale omstendigheter, for eksempel klasseforskjeller, misfornøyde foreldre eller ekskjærester. Den romantiske komedien har ofte en lykkelig slutt hvor paret overkommer hindringene og blir gjenforent.

Det amerikanske filminstituttet har laget en kåring av de beste romantiske komediene fra USA. I denne listen ble *Byens lys* (1931) kåret til den beste romantiske komedien, etterfulgt av *Annie og jeg* (1977) og *Det hendte en natt* (1934).

Referanser
----------

1. ↑  «Comedy and Tragedy». The School for New Learning, DePaul University. Besøkt 18. juni 2021.
2. ↑  «AFI's 10 Top 10» (PDF). Det amerikanske filminstituttet. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juli 2011. Besøkt 16. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Romantic Comedy Movie Index på The Numbers

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Vindjakke med hette
En **vindjakke** er en jakke som er designet til å kunne klare vind og lett regn. Den er normalt i en lettvektskonstruksjon og er fremstilt i en form for synetiske fibre. Den har ofte elastikk omkring livet og for enden av ermene for å forhindre vind i å slippe innunder stoffet, og er normalt utstyrt med en glidelås som lukkemekanisme.

Noen jakker og frakker kan inkluderer en type vindjakke i fôret, som kan fjernes, hvis man ønsker det. Noen vindjakker inkluderer en hette, som enten kan tas av eller rulles sammen og lagres vekk omkring nakken. Mange vindjakker har også store lommer på utsiden eller innsiden, så man kan lagre gjenstander i ly for været. De gir en lett til moderat isolering, og ligger således et sted mellom en genser og en frakk.

De bæres normalt i varmere perioder hvor man kan forvente vind eller regn, eller som en del av flere lag tøy i kaldere perioder. En studie fra 2012 viste at bruken av vindjakker forsinker risikoen for hypotermi når brukeren opplever uventet kalde temperaturer.

Referanser
----------

1. ↑  Wyon, David (1989). «Wind-chill Equations Predicting Whole-body Heat Loss for a Range of Typical Civilian Outdoor Clothing Ensembles». *Scandinavian Journal of Work, Environment & Health*. 15: 76–83. JSTOR 40965612.
2. ↑  Vantrease, Andraya (2011). «This Month: Light Jackets and Windbreakers». *Wearables*. 15 (2): 38–39.
3. ↑  Burtscher, Martin; Kofler, Philipp; Gatterer, Hannes; Faulhaber, Martin; Philippe, Marc; Fischer, Kathrin; Walther, Rebekka; Herten, Anne (2012). «Effects of Lightweight Outdoor Clothing on the Prevention of Hypothermia During Low-Intensity Exercise in the Cold». *Clinical Journal of Sport Medicine*. 22 (6): 505–507. doi:10.1097/JSM.0b013e318257c9cc.
Serbia og Montenegros nasjonalflagg
Serbia og Montenegros orlogsflagg
Serbia og Montenegros orlogsgjøs
**Serbia og Montenegros flagg** var en trikolor med vannrette striper i fargene blått over hvitt over rødt. Som nasjonalflagg på land var flagget i størrelsesforholdet 1:2, til sjøs som handelsflagg var størrelsesforholdet 2:3 i bruk.

Historisk bakgrunn
------------------

Flagget var identisk med det som ble ført av Kongeriket Jugoslavia fra 1918 av, og bortsett fra stjernen i rødt med gule kanter, i tiden Jugoslavia var en sosialistisk føderalstat. Stjernen falt bort i 1992 i flagget for den stadig krympende forbundsstaten og i 1992 skiftet denne navn til Serbia og Montenegro. Fargene er de pan-slaviske. Både Serbia og Montenegro har benyttet disse fargene i sine tradisjonelle trikolorer, som forøvrig er identiske med hensyn til fargerekkefølgen.

Statsforbundet Serbia og Montenegro
-----------------------------------

Statsforbundet Serbia og Montenegros konstitusjon bestemte at et nytt flagg skulle vedtas innen seks måneder etter statforbundets opprettelse 14. mars 2002, men i praksis forble flagget det samme som tidligere. Også orlogsflagget forble det samme: Nasjonalflagget i kantonen av en rød duk. Orlogsgjøsen var rød med statsforbundet Serbia og Montenegros riksvåpen i midten: En hvit dobbeltørn med et hjerteskjold der Serbias og Montenegros våpenmerker var gjentatt to ganger hver.

Flaggene gikk ut av bruk da først Montenegro, og deretter Serbia, erklærte selvstendighet i 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Serbia and Montenegro, 2002-2006 fra Zeljko Heimers *Flags & Arms of the Modern Era*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Må ikke forveksles med Spoiler (medier).
Et eksempel på spoilere på fly – spoilerne er platene som stikker opp fra vingen.
En **spoiler** er en innretning ofte liknende en vinge som skal endre de aerodynamiske egenskapene til et fremkomstmiddel. For å oppnå effekt, er spoilere avhengig av fart, ettersom det er fartsvinden som gjør at spoileren, og dermed også fremkomstmiddelet, blir trykt mot flaten man beveger seg på. Spoilere er oftest produsert i plast, aluminium eller komposittmaterialer som karbonfiber.

Spoilere på kjøretøy
--------------------

For et kjøretøy i bevegelse er et formål er å øke nedoverkraften (noen ganger kalt «marktrykk»), og dermed også stabiliteten. På biler er spoilere, i den mest brukte betydningen, en vinge som er montert på bakre del av bilen, normalt på bagasjelokket til sedaner. Spoilere kan dog også monteres fremme på biler, som man kan se innen racing, ved at man enten har frittstående vinger eller vinger montert i sammenheng med bilens fremre støtfanger.

En annen type spoilere leder luftstrømmen slik at bakruta blir holdt fri for støv. 

Rånere bruker ofte spoilere til å utsmykke sine biler. Spoilere er ofte også inkludert i stylingkit fra tuningfirmaer, også da etter hovedsakelig utseendemessige grunner.

Spoilere på fly
---------------

Spoilere (også kjent som «lift dumper») brukes også på flyvinger. De kan konfigureres til å sprette opp automatisk når flyet tar bakken, og sørger da for at flyet bremses og forblir på bakken. De kan også brukes til å bremse flyet i luften eller øke synkhastigheten under flyging.

Se også
-------

* Løft

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |