recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rising Star-grotten** (engelsk: *Rising Star Cave*), også kalt **Westminster-grotten** eller Empire Cave er en grotte i Sør-Afrika, 30 kilometer nordvest for Johannesburg. Hulevandring ble utført der på 1980-tallet av South African Speleological Association (SASA).

Siden 2013 har man funnet mere enn 1500 knokler som en forskningsartikkel publisert i 2015 mener stammer fra *Homo naledi*, angivelig en uoppdaget del av *Homo genus*.

Navnenes opphav
---------------

På 1980-tallet var navnene «Empire», «Westminster» og «Rising Star» i bruk.

*Dinaledi-kammeret* (k«ammeret til stjerner») ble navngitt av medlemmer av en av ekspedisjonene i 2013.

En del av hulen kalles «supermanns åling» (*Superman's Crawl*) fordi de fleste personer som klarer å komme gjennom innsnevringen, er nødt til å holde en arm tett inntil kroppen, mens den andre armen rettes forover, slik Supermann-rollefiguren gjør når han flyr gjennom lufta (for egen maskin).

Beskrivelse
-----------

«Kammeret med fossiler, kalt Dinaledi-kammeret («stjernekammeret» på Sothospråket (...), er omtrent 30 m under bakken og omtrent 80 m, i en rett linje, i fra den nåværende, nærmeste inngangen til grotten», sier *Homo naledi, a new species of the genus Homo from the Dinaledi Chamber, South Africa*. Adgang til Dinaledi-kammeret er via en omtrent 15 m klatring fra bunnen av et forkammer - «Dragerygg-kammeret» (*the Dragon's Back Chamber*), opp «Drageryggen» (the Dragon's Back) med dens skarpe kanter; fra toppen av Drageryggen, kommer man til Dinaledi-kammeret via en trang nordøstlig vertikal bergsprekk, der man må klatre loddrett ned 12 m - med innsnevringer så trange som 20 centimeter - for å nå gølvet. Hovedpassasjen som Dinaledi-kammeret består av er omtrent 25 til 50 cm på det trangeste og omtrent 10 m lang, og utvider seg der passasjen møter tverrgående passasjer. For å komme til Dragerygg-kammeret er det to ruter, den ene via «postkassa» (‘postbox’); rute 2 går via et trangt sted kalt «supermann-kryping» (‘superman crawl’).

Referanser
----------

1. ↑  Hoel, Ole Andreas. (2015, 29. september). Homo Naledi. I Store norske leksikon. Hentet 27. oktober
2. ↑  Ny menneskeart funnet i Sør-Afrika Arkivert 13. september 2015 hos Wayback Machine. forskning.no september 2015
3. ↑  Paul Courbon (1989). *Atlas of the Great Caves of the World*. Cave Books. s. 38. ISBN 0939748215. «Empire Cave [Western Transvaal]: 4010 m; Empire/Westminster/Rising Star Cave. Explored by SASA and Free Cavers»
4. ↑  Sesotho *dinaledi* is a class 10 plural noun built on the class 9 noun *naledi* "star" 
(Bukantswe v.3 Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine. dictionary).
5. ↑  Homo naledi, a new species of the genus Homo from the Dinaledi Chamber, South Africa
6. ↑  Homo naledi, a new species of the genus Homo from the Dinaledi Chamber, South Africa
7. ↑  Homo naledi, a new species of the genus Homo from the Dinaledi Chamber, South Africa
**Kjempemuntjak** (*Muntiacus vuquangensis*, *Megamuntiacus vuquangensis*) er et hjortedyr som ble oppdaget i Nord-Vietnam i 1994. Den er siden også funnet i Truong Son-fjellene, på grensen mellom Vietnam og Laos, samt øst i Kambodsja.

Beskrivelse
-----------

Kjempemuntjak er et hjortedyr på størrelse med en stor hund. Forskere har anslått at vekten ligger på omkring 30-50 kg. Dette gjør denne muntjaken betydelig større enn andre muntjaker, til tross for at den ellers har mest til felles med rød muntjak.

Kjempemuntjak er trolig et solitært dyr, siden kun ungdyr har blitt observert sammen med mora. Det trives i tett eviggrønn skog, i høyder mellom 500 og 1 200 moh. Den trues av jakt og tap av habitat, både som følge av hogst og nedbrenning av skogen.

Annet
-----

Kjempemuntjak har siden 1996 stått på IUCNs rødliste som DD, noe som betyr at man ikke har tilstrekkelig med opplysninger om arten til å si noe konkret om trusselbildet.

Referanser
----------

1. ↑  Timmins, R.J. Duckworth, J.W. & Long, B. 2008. *Muntiacus vuquangensis.* In: IUCN 2013. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1 Besøkt 26. oktober 2013.

Kilder
------

* Animal Info – Giant Muntjac

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kjempemuntjak* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Kjempemuntjak* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kjempemuntjak* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kjempemuntjak* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Muntiacus vuquangensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Muntiacus vuquangensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Paracsikia*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Middelsstore (ca. 6 millimeter), nokså brede, blanke, brunlige smellere. **Hodet** er kort og bredt, med små fasettøyne, hos noen arter er disse rundet utstående. Antennene er 11-leddete, vanligvis ganske lange, ofte sagtakkede eller kamformede. Ofte er antennene lengre og mer forgrenede hos hannene enn hos hunnene. **Brystskjoldet** (pronotum) er rundet. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene er mer eller mindre tilbaketrukket. **Dekkvingene** er litt rundede, vanligvis omtrent så brede som brystskjoldet, som oftest med tydelige lengdestriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Asia (India, Nepal).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856 – slanke arter
					- Stammen Dimini Candéze, 1861 - noen ganger regnet som en egen underfamilie
						* Slekten ***Paracsikia*** Schimmel & Platia, 1991
							+ *Paracsikia brunnea* Schimmel & Platia, 1991
							+ *Paracsikia indica* (Fleutiaux, 1916)
							+ *Paracsikia minima* (Schimmel & Platia, 1991)
							+ *Paracsikia nigerrima* Schimmel & Platia, 1991
							+ *Paracsikia parvula* Schimmel & Platia, 1991
							+ *Paracsikia schmidti* Schimmel, 1995
							+ *Paracsikia sulphurea* Schimmel, 2002

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Paracsikia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Paracsikia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Fabian Cancellara under prologen i Tour of California 2008 på temposykkel med platehjul
**Temporitt** (fransk: *contre-la-montre*, engelsk: *individual time trial* eller *ITT*) er et sykkelritt med individuell start, det vil si at man kjører «mot klokka». 

Denne formen for sykling kan være både et løp i seg selv, eller den kan være en del av et større etapperitt, som for eksempel Tour de France.
I etapperitt er ofte den første etappen en kort tempoetappe. Dersom den er kortere enn 8 km kalles den *prolog*. Typisk distanse for temporitt utover i konkurransen er 50 – 60 km. Deltagerne starter enkeltvis med gjerne ett minutts mellomrom (to minutter for de siste startende) og har ikke lov til å hjelpe hverandre underveis. Den som ligger best an i sammendraget starter sist. Vanlige temporitt er som oftest unnagjort på rundt en time, mens en prolog bare kan ta rundt 10 minutter. Temporitt varer vesentlig kortere enn landeveisritt med fellesstart.

Det arrangeres også temporitt for lag.

Utstyret som brukes i temporitt er noe annerledes enn det som brukes i vanlig fellesstart. Syklene er mer aerodynamiske, og det brukes ofte hjelmer som er dråpeformet for å minske luftmotstanden. Hjulene er også annerledes. Bakhjulet er massivt og tungt, for å kunne opprettholde en høy hastighet samt for minske turbulensen og dermed øke stabiliteten. Forhjulet er noe lettere enn bakhjulet, slik at rytteren skal kunne svinge uten for store problemer. Sykkelrammen er vesentlig stivere enn på en tradisjonell sykkel. Alt i alt gjør dette at sykkelen går raskere, men den er også vesentlig mer ubehagelig å sykle på, som er grunnen til at disse syklene ikke brukes til annet enn temporitt.

Se også
-------

* VM i landeveissykling – Mennenes temporitt
* VM i landeveissykling – Mennenes temporitt (U23)
* VM i landeveissykling – Kvinnenes temporitt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
***Paracrania chrysolepidella*** er en sommerfugl som tilhører den familien purpurmøll (Eriocraniidae). Den finnes ikke i Norge, men forekommer enkelte steder i Sør-Sverige og Danmark.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 8–13 mm), purpurfarget møll med lyse flekker. Den kan kjennes på at forvingene er ganske smale uten markerte tegninger. Antennene er mørke og litt over halvparten så lange som forvingen. Forvingen er purpurfarget med spredte, gylne skjell, uten en lys flekk ved bakkanten. Bakvingen er gråaktig, tynr skjellkledt, i den ytre delen med purpurglans. Larven er lang og tynn, hvit, med en lysbrun hodekapsel.

Levevis
-------

Denne arten forekommer i skog med agnbøk (*Carpinus betulus*) og hassel (*Corylus avellana*), der larvene utvikler seg i flekk-miner på bladene. De voksne sommerfuglene flyr rundt trekronene i april–mai. Hunnene legger egg på bladknopper, og larven utvikler seg i mai–juni.

Utbredelse
----------

Den finnes i Mellom- og den sørligste delen av Nord-Europa, men er lokal og sjelden. I Norden er den funnet noen steder i den sørøstlige Sverige og på Fyn og det østlige Jylland i Danmark.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 57–72. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Eriocrania chrysolepidella* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Paracrania chrysolepidella* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Paracrania chrysolepidella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Paracrania chrysolepidella* hos NCBI Rediger på Wikidata
Den internasjonale standardiseringsorganisasjonen (ISO) har 162 medlemsland og er den største standardiseringsorganisasjonen i verdenen.
**Mønsterpraksis** eller **bestepraksis** er metoder eller teknikker som er regnet for å være overlegne til alternativ skikk og bruk, ofte fordi resultatene er bedre enn med andre framgangsmåter eller fordi de har blitt standardprosedyre, eksempelvis for å tilfredsstille juridiske krav eller etiske normer.

Mønsterpraksiser bidrar til å ta vare på kvalitetsarbeid som et alternativ til å følge obligatoriske standardkrav, og kan på denne måten være bygget på egne vurderinger eller benchmarking (referansemåling). Mønsterpraksiser finnes i mange ledelsesstandarder, som for eksempel ISO 9000 og ISO 14001.

Flere konsulentfirma spesialiserer seg på dette området og tilbyr ferdiglagde maler med standardiserte forretningsprosesser. En mønsterpraksis kan i noen tilfeller være ubrukelig eller upassende for forutsetningene i visse organisasjoner.

*God forretningspraksis* er et konsept i forretningsstrategi. Spesifikke former av dette er for eksempel god landbrukspraksis, god fremstillingspraksis, god distribusjonspraksis, god laboratoriepraksis og god klinisk praksis.

Referanser
----------

1. ↑  «Best practice». *Språkrådet*. Besøkt 2. januar 2023.
2. ↑  Reksten, Torunn. «Ordkommisjonen» (PDF). Språkrådet. Besøkt 25. mars 2017.
3. ↑  «Best practice». Språkrådet. Besøkt 25. mars 2017.
4. ↑  Bogan, C.E.; English, M.J. *Bench marking for Best Practices: Winning Through Innovative Adaptation*. New York: McGraw-Hill.
5. ↑  Nash, J. and Ehrenfeld, J. 1997: "Codes of environmental management practice: assessing their potential as a tool for change." *Annual Review of Energy and the Environment* 22, 487-535
**Kjempebjørnen** (*Ursus arctos piscator*), også kjent som **Gudebjørnen**, **Irquiem** eller **Bergmans bjørn** (etter oppdageren, den svenske zoologen Sten Bergman i 1920), er en mystisk bjørn som antageligvis stammer tilbake fra istiden. Skinnet er utstilt ved Naturhistorisk Museum i St. Petersburg, og er et skinn fra en Kamtsjatkabjørn. Skinnet er fire og en halv meter langt, og ble felt av en jeger på de store ødemarkene i Kamtsjatka. Ved samme museum er også en 10 000 år gammel babymammut utstilt, som ble funnet i 1979.

Samme mann som konserverte babymammuten, professor Nikolai Vereschagin, har mottatt rapporter om en svær bjørn observert i Kamtsjatka siden midten av 1970-tallet. Bjørnen som det ble rapportert om skal angivelig ha målt 180 cm til manken og veid halvannet tonn eller mer, noe som utgjør to ganger en brunbjørn. Bjørnen ble kalt *kainyn-kutkho* («Gudebjørnen») av tsjuktsjerne, og viser seg svært sjelden. Likevel har lokale reindriftere i Oljutorsk, Karaginsk og Tilgisk felt flere eksemplarer på slutten av 1970- og begynnelsen av 1980-tallet. De sier den er veldig stor, har et lite hode i forhold til kroppen og løper med lange, gyngende bevegelser.

For 10 000 år siden levde *arctodus sinus* i Nord-Amerika, som sannsynligvis var det største rovdyret som har eksistert i pattedyrenes historie. Det kan tenkes dette dyret har overlevd i Kamtsjatka eller på andre siden av Beringstredet.

Professor Vereschagin har uttalt at «Jeg utelukker ikke at det eksisterer en åttende bjørnerase. Den er kanskje i slekt med, eller nedstammer fra den store bjørnen fra istiden.» Han mener vitneutsagnene kommer fra svært troverdige jegere, og mener det helt klart vandrer en veldig stor bjørn omkring i Kamtsjatka.

Referanser
----------

1. ↑  Andrew D. Gable: Bergman's Bear Arkivert 16. juni 2006 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Arthur C. Clarke. *Illustrert Vitenskaps store bok om mystikk*. Bonniers forlag, 1996. ISBN 87-427-0876-1. *Side 110–111*
**Zablon Simintov** (født 1959 i Herat) er en turkmensk-afghansk teppeforhandler og portner for den eneste synagogen i Kabul. 

Simintov ble regnet for å være den siste jøden bosatt i Afghanistan frem til han emigrerte i 2021. Antallet jøder i landet var en gang 5 000, men etter flere år med forfølgelse fra både både sovjet- og Taliban-styrker falt dette tallet raskt, og de overlevende emigrerte til Israel eller andre land. Simintov bodde tidligere sammen med en annen jøde, Ishaq Levin, søm døde 26. januar 2005.

Simintov tok seg av den siste synagogen, som var i falleferdig tilstand, i Afghanistans hovedstad Kabul. Han bodde også i bygningen. Hans kone og døtre bor i Israel.

Simintov og Levins historie historie var grunnlaget for et britisk teaterstykke.

Referanser
----------

1. ↑   Vice, www.vice.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.sfgate.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Last Jew leaves Afghanistan». *The Jerusalem Post | JPost.com* **(engelsk)**. Besøkt 25. april 2022.
4. ↑  *Afghan Jews in New York City*, Radio Free Europe
5. ↑  The Virtual Jewish History Tour
6. ↑  Apikoros Theatre Company: ‘My Brother’s Keeper’
7. ↑  «Two Jews Walk Into a War: Florida Stage Play Is Like Dumb & Dumber -- but Dumber, and Set in Kabul». Arkivert fra originalen 5. november 2011. Besøkt 23. september 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Virtual Jewish History Tour
**Mønstergjenkjenning** er et fag innen informatikk. Det innebærer at man skal lete gjennom en ofte stor datamengde, etter visse mønstre, og rapportere funn. I forbindelse med krigføring vil avlytting og kodeknekking innebære at man må utføre mønstergjenkjenning. Selve letingen innebærer at man aktiverer en algoritme på det aktuelle materiale, og med spesiell instruks om hvilke mønster som er av interesse. Funnrapporten vil vise hva som er funnet, hvor det opptrådte, og i hvilken grad funnet er relevant til det som var av interesse. 

Tidligere skjedde dette manuelt, men i dag vil datamaskiner være sentrale. Et IT-anlegg er ofte utstyrt med automatikk som bruker mønstergjenkjenning for å oppdage forsøk på innbrudd og annet som har til hensikt å utfordre organisasjonens datasikkerhet. Innenfor bioinformatikk brukes mønstergjenkjenning i letingen etter spesielle DNA-sekvenser. Man kan også si at mønstergjenkjenning er sentral innen generell informasjonsgjenfinning, eksempelvis etter artikler på web. Til sist kan nevnes at data mining også i stor grad er avhengig av effektiv mønstergjenkjenning for å ekstrahere meningsfylt informasjon fra ustrukturerte data.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Eta Aquaridene** er en meteorsverm forbundet med Halleys komet. Svermen er synlig fra rundt 21. april til rundt 20. mai hvert år, med en topp rundt 6. mai. I motsetning til de fleste store, årlige svermene, har ikke Eta Aquaridene noen markant topp, men heller en lengre periode på ca. én uke rundt 7. mai hvor den er på sitt mest intense. De meteorene vi nå ser som medlemmer av Eta Aquaridene forlot Halleys komet for hundrevis av år siden. Halleys nåværende bane passerer ikke nært nok jorden til å være en kilde til metoraktiviteter.

Referanser
----------

1. 1 2  Robert Lunsford. «Viewing the 2013 Eta Aquariid Meteor Shower». American Meteor Society. Besøkt 4. mai 2013.

Eksterne lenker
---------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portalikon | Portal:Astronomi  |

Portal: Astronomi

* (engelsk) Worldwide viewing times for the 2013 Eta Aquariids meteor shower
* (engelsk) Observing and History of the Eta Aquariids
* (engelsk) Detailed information on the 2011 maximum of the Eta Aquarids, courtesy of the International Meteor Organization

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Målebånd
**Målebånd** er et vanlig redskap for måling av lengder utover lengden på en meterstokk eller linjal. Målebånd finnes vanligvis i kapsel med en strekkfjær, slik at det automatisk trekkes inn igjen etter bruk. Litt avanserte utgaver har en låseknast slik at en kan stille inn en lengde og forflytte målet til et nytt arbeidsstykke uten å måtte gjøre målingen om igjen. Lengde fra 1 til 5 meter er vanligst. De minste går lett inn i en bukselomme, mens de større har klype til belte eller lign. Båndet er påtrykt mål i centimeter, og ofte også den britiske enheten tommer. Kapselen beskytter båndet mot unødig slitasje, for eksempel i en verktøykasse og gjør transport enkelt.

Målebånd med lengder opptil 100 meter har vært vanlige i idrettssammenheng, blant annet for måling av resultater i friidrettsøvelser som for eksempel spydkast og tresteg. Slike målebånd er stadig i bruk der verktøy for elektronisk lengdemåling ennå ikke er på plass. 

Et målebånd for sydamer og skreddere var vanligvis en uelastisk strimmel av belagt tekstil, ca. 1 cm bredt og påtrykket delelinjer for millimetre og større streker med tall for sentimetre. Standard lengde: 150 cm. Disse ble oppbevart sammenrullet. Fordelen med målebånd framfor stive målestokker, lå i at båndet kunne følge kurvatur på en bedre måte. Dermed kunne mål som skulderbredde og blusehøyde tas fra målepunkt til målepunkt, selv om stoffet skulle trekkes inn og legges ut underveis.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Åpningen til larvekammeret er lett å se  Foto: Halvard Hatlen 
**Sandbier** (*Andrena*) er den største av slektene i familien jordbier (Andrenidae), de lever solitært og hunnene lager sine bol i jorden.

Utbredelse
----------

*Andrena* finnes i nesten hele verden, utenom Oseania og Sør-Amerika, men med flest arter i tempererte og tørre områder på den nordlige halvkule. Nærmere 40 arter i Norge, særlig lengst sør.

Utseende
--------

Sandbiene er mellom 10 og 14 mm lange. Hodet er generelt ganske bredt. De fleste artene er tett håret over hele kroppen. Bakbeina hos hunnene har lange hår som fungerer som en pollenkurv. Hunnene er karakteristiske med en stripe av hår langs innerkanten av hvert fasettøye.

Levevis
-------

*Andrena* finnes vanligvis på varme solrike steder, de voksne sees ofte på blomster i mars til juni. De lever solitært (ikke i samfunn) og lager larvekammer (bol) i jorden. Veggene glattes med spytt. I hvert bol kan det være flere sideganger med larvekammer. Larvene lever av pollen. Bolåpningen tettes eller skjules med småstein. Etter puppestadiet og overvintringen bryer de voksne biene seg ut fra bolet. Mange av artene er spesialisert til å samle pollen fra én planteslekt eller -familie. Det er spesielt mange arter som har en flyvetid på våren og som er synkronisert med seljeblomstringa.

Litteratur
----------

* Gusenleitner, F. & M. Schwarz. 2002. *Weltweite Checkliste der Bienengattung Andrena.* Entomofauna, Supplement 12:1-1280.
* Sandhall, Åke. (norsk oversettelse: Olsvik, Hans) *Cappelens naturhåndbøker: Småkryp.* Cappelen. Side 156. ISBN 82-02-13551-6

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sandbier* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sandbier* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Sandbier* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Sandbier* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Sandbier* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Sandbier* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Sandbier* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Sandbier* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Andrena* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Andrena* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Andrena* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Havbrasme** (*Brama brama*) er en fiskeart.

Den er sølvfarget med store skjell. Ryggen er høy, og kroppen er sterkt sammentrykt fra sidene. Panna er konveks og munnen danner nesten rett vinkel med snuten. Brystfinnene er lange og bukfinnene korte. De lange rygg- og gattfinnene er konkave og nesten helt dekket av skjell. Halefinnen er sterkt kløftet. Arten kan bli 100 cm lang og 6 kg, men den er vanligvis 40–55 cm lang.

Havbrasme lever i de frie vannmassene ute på åpent hav ned til 400 m dyp. Den er en opportunist som eter blant annet pelagiske amfipoder, krill, blekkspruter og mange ulike fiskearter. 

Den er en kosmopolitisk art som finnes i alle hav unntatt det nordlige Stillehavet. Havbrasmer på vandring sørfra dukker opp i norske farvann om høsten. Den er mest vanlig utenfor kysten av Vestlandet og Trøndelag og mer sjelden i Nordsjøen og Skagerrak.

Havbrasme tåler ikke vanntemperatur lavere enn 10 °C, og fiskene som har vandret nordover dør når vinteren kommer. Enkelte vintre driver mange døde havbrasmer i land langs den britiske nordsjøkysten og i Nederland.

Utenfor Nordvest-Spania og Portugal blir det fisket etter havbrasme. Fisken omsettes fersk og frossen.

Kilder
------

* P. Pethon (2005). *Aschehougs store fiskebok* (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7.
* D E. Whittaker. «The biology of the Ray’s Bream, *Brama Brama*, from the Yorkshire coast and central North Sea: Scarborough data». Yorkshire Coast Sealife, Fisheries & Maritime Archive. Besøkt 23. juni 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Havbrasme* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Havbrasme* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Havbrasme* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Havbrasme* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Havbrasme* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Havbrasme* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Havbrasme* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Havbrasme* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Brama brama* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Brama brama* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Brama brama* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Havbrasme som drev i land i Nederland i desember 2008
* (en) *Brama brama* (Bonnaterre, 1788) Atlantic pomfret - FishBase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Robert Jan Verbelen** (født 1911 i Herent i Belgia, død 1990) var en belgisk samarbeidspartner med den tyske okkupasjonsmakten under den andre verdenskrig.

Etter at den andre verdenskrig var avsluttet og Belgia var frigjort, flyktet Verbelen gjennom Tyskland til Østerrike, der han i de neste åtte årene arbeidet for avdelingen Counter Intelligence Corps som var en del av den amerikanske hæren, samtidig som han allerede var dømt som en krigsforbryter i hjemlandet. Han ble tildelt et østerriksk statsborgerskap i 1959. Verbalen ble anklaget for å ha begått minst fem drap i en krigsforbryterrettssak som ble avholdt i Østerrike i 1965, men han ble frikjent for alle anklagene om krigsforbrytelser under krigen.

I løpet av de siste årene av krigen, var Verbelen leder for De Vlag Veiligheidscorps, en sikkerhetsstyrke i Belgia som var en del av det nazistiske SS. I denne funksjonen skal Verbalen blant annet ha myrdet Alexandre Galopin, som var direktør for Société Générale de Belgique, i tillegg til at han skal ha prøvd å myrde flere høytstående belgiske politikere. Han ble dømt til dødsstraff av en belgisk domstol i 1947, som fastslo at Verbalen hadde hovedansvaret for drapene på minst 101 belgiske motstandsfolk under den andre verdenskrig.

Referanser
----------

1. 1 2   www.ingebeeld.be, besøkt 19. januar 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Gerald Steinacher, *Nazis auf der Flucht. Wie Kriegsverbrecher über Italien nach Übersee entkamen*. Studienverlag Wien-Innsbruck-München 2008 ISBN 978-3-7065-4026-1

Eksterne lenker
---------------

* Robert Jan Verbelen and the United States Government: A Report to the Assistant Attorney General, Criminal Division

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Tønder** er en dansk by som ligger i Sønderjylland. Byen har 7 787 innbyggere (2009) og er Tønder kommunes administrasjonssenter. På tysk kalles byen «Tondern» mens den heter «Tuner» på nordfrisisk.

Historie
--------

Tønder vokste opp ved en naturlig rasteplass for oksetransporter mot sør, i 1243 fikk den byrettigheter. Den var da en av de få havnene på Slesvigs vestside (som byen dengang tilhørte). Tønderhus borg ble oppført av Erik I av Slesvig ca.1265–70. Takket være at områdets innbyggere vant land fra sjøen, mistet Tønder adgangen til havet og dermed en del av sin betydning som handelsby. Opp igjennom historien har Tønder vekselvis vært tysk og dansk, og fremdeles er en tysk minoritet bosatt i kommunen.

Tønder i dag
------------

Tønder
Eksempel på Tønderknipling
Byen er i dag en moderne skole- og arbeidsby med blant annet aluminiumsindustri, fotolaboratorium, støpefabrikker og sko-fabrikken ECCO ved siden av et aktivt handelsliv. Nærmeste naboby er Møgeltønder, som ligger 4 km vest for Tønder. 

Tønder er kjent for gammel arkitektur. I byen ligger mange gater og hus fra 1600-tallet, da byen opplevde en kraftig vekst i kniplingsindustrien. Fremdeles spiller kniplingene en rolle i byen, nå ved den spesielle kniplingsfestivalen som arrangeres i byen som er kjent for de spesielle «tønderkniplinger». Den trekker besøkende fra hele verden.

Hvert år arrangeres Tønderfestivalen den siste hele helgen i august. Den en av Europas viktigste festivaler innenfor tradisjonell og moderne folkemusikk, roots og blues. Festivalen ble arrangert for første gang i 1974 og i 2006 var det ca. 1900 frivillige medarbeidere tilknyttet den.

Tønder er i tillegg et ikke uvanlig etternavn i Norge og Danmark. I Nederland og i Sør-Afrika finnes varianten *van Tonder*, som betyr «fra Tønder».

Referanser
----------

1. ↑  Statistikbanken Tabel BEF44

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tønder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tønderfestivalen
* Fakta om Ny Tønder kommune

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
**André Maugars** (ca. 1580 – ca. 1645) var en fransk gambist. Marin Mersenne og Nicolas Hotman beskrev ham som den første franske gambevirtuosen, og spesielt som en dyktig diminusjonsimprovisatør.

Han var fire år i tjeneste ved kong Jakob I av Englands hoffkapell samtidig som han oversatte Francis Bacons *Advancement of learning* (1605) til fransk. Oversettelsen gav han ut i Paris i 1624. Etter at han vendte tilbake til Paris gikk han i tjeneste hos kardinal Richelieu og ble her til sin død.

Marin Mersenne skrev i *Traité de l’harmonie universelle* (1636–1637) at Maugars var en utmerket gambist. Det samme gjorde gambisten Jean Rousseau i *Traité de la viole* (1687).

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 29. mars 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  C. MacClinton (red.) *Readings in the history of music in performance*, s. 116, Google Books.

Litteratur
----------

* A. Maugars: *Response to an Inquisitive Person on the Italian Feeling about Music* C. MacClinton (red.): *Readings in the history of music in performance* s. 117, Google Books

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |
Vannmøllen fra ca 1780.
**Etara museum** (Mal:Lang-bg, arkitektur-etnografsk kompleks „Etar", vanligvis referert til som Етъра, **Etara**) er et friluftsmuseum nord for byen Gabrovo sentralt i Bulgaria. Det ligger på den nordlige siden av Bulgarka naturpark, mellom parken og Gabrovo.

Museet presenterer bulgarske skikker, kultur og håndverk. Det strekker seg over et område på 7 hektar og inneholder totalt 50 objekter, inkludert vann-installasjoner og hus med verksted og håndverkere. Museet mål er å formidle arkitektur, levekår og økonomi i Gabrovo og regionen.

Oppbygging av museet startet i 1963. Karadzheyka vannmølle, som sto på stedet, var oppført ca 1780. Den ble restaurert og andre bygninger kom til slik at museumsområdet står fram som en tradisjonell landsby. Museet ble åpnet i 1964, og proklamert som nasjonalpark i 1967, og som et kulturminne i 1971.

Parken har typiske bulgarske hus fra den nasjonale vekkelsestiden på 1800-tallet. Huset er på to etasjer, med karnapper, klokketårn og vakker dekor. Lokalbefolkningen viser om lag tyve ulike håndverk fra området - med håndverktøy og i samsvar med gamle tradisjoner - treskjæring, pottemaker, kobberslager, salmaker, osv. I parken er det mange restauranter hvor turister kan smake lokal bulgarsk mat. Det kommer besøkende fra hele verden året rundt. Den kristne høytiden påske markeres i parken, og på palmesøndag er publikumsbesøket særlig stort.

Sokolski Klosteret ligger noen kilometer unna Etar.

Galleri
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Ancient benchAncient bench
* Early 19th century braiding machinesEarly 19th century braiding machines
* 
* 
* Video: Water equipments in Etar museum

Se også
-------

* Den russisk-tyrkiske krig (1877–1878)
* Bulgarias historie
* Shipkapasset

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell nettside Arkivert 10. mai 2020 hos Wayback Machine.
* Bilder fra Etara
* Bilder fra Etara museum
Tømmermerker brukt i Kragerøvassdraget.
Merkeøks brukt på spisslønn.
Et **tømmermerke** er et spesielt merke som ble brukt til å merke tømmeret ved hogst eller ved fløting. 

Ved blinking av skogen før hogst bestemte skogeieren eller skogforvalteren hvilke trær som skulle felles. Blinking var å hogge bort en liten del av barken, en bles, på treet i brysthøyde slik at tømmerhuggerne lett kunne se blinkingen når hogsten ble utført i løpet av høst- og vintersesongen.

Skulle trærne fløtes måtte de også merkes for å skille de ulike kjøpernes tømmer fra hverandre når de kom fram til sorteringslenser eller sagbruk (også kalt «fløtningsmerker»). Man kunne også merke hogstklare trær for å se at blinkingen var utført av rette vedkommende (også kalt «hogstmerker»). Merkingen ble foretatt i det barkfrie området (blinken/blesen) med en merkeøks som hadde et speilvendt merke slik at merket ble rettvendt på treet eller tømmerstokken. Det fantes også blinkeøksene som hadde en vanlig øks med plan egg, som ble brukt til å blinke med, og en merkeøks i *øksehammeren* (baksiden av øksen).

Merkene er utformet dels som flatemessige silhuettfigurer i geometriske former, dels som bokstaver, tall eller internasjonale symboler som kors, stjerne m.fl. Formen kan derfor være abstrakt og uten noen bestemt sammenheng, formen kan være skogeierens forbokstaver (initialer og monogram), eller formen kan være valgt av andre, spesielle grunner. Noen av formene kan minne om bumerker, femerker og lignende kjennetegn. Det er skrevet nokså lite om formgivningen til tømmermerkene, så som om årsakene til at de enkelte formene ble valgt, og om formenes utvikling over tid og innenfor forskjellige områder.

Tømmermåleren slo også inn merker i stokken, der han målte diameteren. Disse merkene viste hvilken kvalitetsklasse han hadde målt dem inn i slik at det var mulig å kontrollere målingen som var gjort.

Fellesfløtningsforeningene har laget plansjer med oversikt over de ulike merkene i et vassdrag.

Nå til dags merkes vanligvis stående trær med maling istedet.

Litteratur
----------

* Hans Krag: «Tømmermerker og bomerker», *Heraldisk Tidsskrift* 1/53, København 1960
* Wilhelm E. Ramm: «De gamle gårdsøksene på vei inn i glemmeboken?» *Heraldisk Tidsskrift*, 48/365-369, København 1983

Portal: Kunst
Kunstgressbanen på Tømmerholt
**Tømmerholt Idrettslag** (stiftet i 1946) er et idrettslag fra Tømmerholt, sørvest på Nøtterøy i Færder kommune Vestfold. Klubben driver med aktiviteter som blant annet fotball, håndball og ski.

Tømmerholt er Nøtterøys minste idrettslag. Klubbens farger på draktene er burgunderrød og hvite, mens shortsene er helhvite. Tømmerholt-dressen er blå.

Når ungdommen blir eldre, slutter flere og flere med idrett, og dette har ført til et samarbeidsprosjekt med de andre idrettslagene på øya. Når de forskjellige håndballagene når g/j 16-serien, kan de velge å bli slått sammen til N3T, som er et samarbeidsprosjekt mellom Tømmerholt og Nøtterøy IF, Tjøme IL og Teie IF.

Klubbhuset ble totalrehabilitert i 2011. Klubbhuset har nå to garderober med dusj, en stor forsamlingssal, et styre-/møterom og et moderne kjøkken. Kunstgressbanens adresse er Storebuktveien 2.

Fotball
-------

Fotballgruppa trener hovedsakelig på Kunstgressbanen ved idrettshuset. Kunstgressbanen hadde byggestart november 2007. Åpningsfesten av den nye banen var 21. juni 2008. Sluttkostnaden ble på 5 272 057 kroner i tillegg til en dugnad på 500 000 kroner. Anlegget har kunstgresstype splittfiber fra PST-sport. Gresset har gode egenskaper, stor slitestyrke og oppleves som godt å spille på. Rundt arenaen er det 6 master med flomlys. Hver mast har 4000 W. Mastene kan styres individuelt etter flere lys-scenarier, med alt fra «kamplys hel bane» til kun «treningslys halv bane».

Tømmerholt idrettslag har også en grusbane som befinner seg i Holmsbrekkene, cirka 3 minutter unna Tømmerholt. Denne banen blir i utgangspunktet ikke brukt til fotball lenger.

I tillegg til kunstgressbanen er det en treningsbane med naturgress på 60 x 90 meter bak idrettshuset.

Håndball
--------

Håndballgruppa trener hovedsakelig i Wilhelmsenhallen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
7. divisjon fotball for menn, Vestfold Fotballkrets, avdeling 2, 2020 |
| --- |
|  | 
* Andebu 2
* Fevang 2
* Helgerød
* Husøy & Foynland 3
* Larvik Turn 2
* Nøtterøy 2
* Vear
* Ørn-Horten 4
* Åsgårdstrand 2

 | Norges flagg |
Liten jernbane som båtdrag i USA, 1932..
**Båtdrag** eller **dragsted** er steder, særlige eldre tider, hvor båter og skip i tidligere tider ble dratt over et eid mellom to fjorder eller andre vannveier for å forkorte reiseavstanden eller for å unngå farlige farvann. Båtdrag besto av tømmerstokker som ble lagt på tvers av dragretningen og som ofte ble holdt på plass med store steiner. Dragrutene kan noen ganger gjenfinnes i terrenget som brede U-formede grøfter. Mange ganger finnes det imidlertid ingen fysiske spor etter båtdraget, og det er i slike tilfeller kun gjennom stedsnavn (som Dragseid, Dragsviki osv.) og muntlige tradisjoner at det kan påvises at et dragsted har eksistert.

Det begrepet kan også henvise til båtbygging, ved å referere til lang, smal strimmel av hardt tre som ble lagt på kjølens ytterkant for at den ikke skal slites når båten trekkes på eller over land, se *drag*.

Referanser
----------

1. 1 2 3   «båtdrag», *NAOB*

Eksterne lenker
---------------

* «Kjelleidet båtdrag», *Kulturpunkt.org*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia
 |
En metningsdykker arbeider ved vraket til USS *Monitor* på 70 meters dyp.
**Metningsdykking** er en form for dykking hvor dykkeren oppholder seg i lengre perioder på store dyp. Teknologien ble utviklet i første halvdel av 1970-tallet. Denne teknologien ble også tatt i bruk i Nordsjøen på slutten av 1970-tallet.
Metningsdykking går ut på at dykkerne som skal arbeide på et aktuelt dyp, blir trykksatt i et kammersystem oppe på overflaten (på et dykkerfartøy eller en rigg eller en plattform) til det aktuelle trykket som tilsvarer dybden hvor dykkeren skal utføre arbeidet.
Trykksettingen skjer normalt med heliox som blir tilpasset aktuelt trykk. Kammersystemet består oftest av flere kammer, de er utrustet slik at dykkerne kan leve og bo i dem (spise, sove, vaske seg, dusje, gå på do og andre gjøremål).
Ett kammer er utstyrt slik at det kan koples til en dykkerklokke slik at dykkere kan sluses over fra kammer til klokke og andre veien når klokke og kammer er på samme trykk.

Når dykkerne skal ned i vannet for å gjøre en jobb, går to eller tre over i klokken. Klokken og kammeret isoleres trykkmessig, og klokken settes i sjøen og fires ned til arbeidsdybden. Når trykket utenfor i vannet er det samme som trykket i klokken, kan bunndøren åpnes, og dykkeren eller to dykkere hvis klokken er utrustet for tre kan de gå ut i vannet og ta seg fram til arbeidsstedet. En dykker blir igjen i klokken som reservedykker. 

Dykkerne får tilført pustegass fra overflaten, med «backup» i tilfelle noe går galt fra egne gassflasker på klokken. I tillegg er det vanlig at dykkerne bruker varmtvannsdrakter hvor drakten forsynes med temperert vann fra overflaten. Dette gjør at dykkerne kan holde seg termisk komfortable nærmest uavhengig av tid. All forsyning og kontroll av dykket, skjer i en egen dykkekontroll på overflaten. Etter en arbeidsperiode som kan vare dager eller uker, dekomprimeres dykkerne tilbake til overflateforhold – gjerne i et eget kammer – samtidig som nye dykkelag «flytter inn» og fortsetter jobben.

Klokkeløp
---------

Et klokkeløp som er tiden det tar fra klokken forlater kammeret oppe, til det igjen er påkoplet det samme kammeret varer normalt flere timer. Under klokkeløpet kan dykkerne bytte på å jobbe og være stand by.

Etter et klokkeløp, sluses dykkerne som har dykket tilbake til bolig kammeret oppe på overflaten, og klokken kan klargjøres for neste dykkerlag. På denne måten kan flere, som oftest minst tre dykkerlag sørge for at dykkingen foregår døgnet rundt, samtidig som dykkerne får hvile, sove og spise.

Kilder
------

* Regjeringen.no NOU 2003: 5 Pionerdykkerne i Nordsjøen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
Fiskebåter i Lønstrup i Danmark.
En **båt** er et fartøy som er brukt på vann, med ett eller flere skrog som drives frem med årer, seil eller motor. Ordet brukes normalt om mindre fartøy, til forskjell fra skip. Verdens eldste båt er en cirka 10 000 år gammel stokkebåt som ble funnet i Nederland. Den kalles gjerne Pessebåten.

Etymologi
---------

Betegnelsen *båt* stammer fra det norrøne ordet *bátr*, som er avledet fra gammelengelsk *bāt* og betyr *kløvd*, *delt* eller *splittet* (trestamme). Ordets opphav er omstridt, men det kan stamme fra den indoeuropeiske roten *\*bheid-*, som betyr å *kløyve*, *dele* eller *splitte*. På norsk har man ikke noen klar og entydig definert grense mellom hva som er båt og hva som er skip. Sistnevnte benevnelse stammer også fra norrønt og betyr *uthult trestamme*. I tradisjonell norsk regnes imidlertid båten gjerne som en mindre farkost enn skipet, jf. betegnelsen *skipsbåt* (en medfølgende båt til et skip).

Båtens betydning
----------------

Norge har en samlet strandlinje på 57 258 km og 80 % av innbyggerne bor langs kysten.[] Derfor har båten alltid vært viktig for nordmenn flest. På norsk finnes svært mange forskjellige betegnelser på båter, både tradisjonelle og nyere.

Bildegalleri
------------

* SpeedbåtSpeedbåt
* PolitibåtPolitibåt
* DrosjebåtDrosjebåt
* RekseRekse
* SeilbåtSeilbåt
* GummibåtGummibåt
* BowriderBowrider

Se også
-------

* Lystbåt
* Skute
* Skip

Eksterne lenker
---------------

* (en) Boats – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Boat – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** BNE **·** KulturNav
 |
**Sofus Andreas Langberg Thormodsæter** (født 16. januar 1854 i Kristiania, død 16. september 1931 i Oslo) var en norsk prest og kirkehistoriker.

Han var sønn av presten Erik Andersen Thormodsæter (1819–1906) og Margrete Sophie Langberg (1817–1856). Etter å ha vært elev ved Gjertsens skole studerte han teologi og ble *cand. theol.* i 1884. De første årene etter eksamen hadde han forskjellige stillinger i skoleverket og utga noen oversettelser, blant annet Pontus Wikners *Tanker og spørgsmaal for menneskenes aasyn* (1889), samt enkelte praktisk-teologiske 
bøker. I 1899 ble han utnevnt til stiftskapellan i Hamar. Fra 1903 var han tredjeprest i Modum og fra 1908 residerende kapellan i Skedsmo. Han tok avskjed i 1924, og gjennomførte deretter en reise til Det hellige land.

Thormodsæter var medlem av Christiania Forening til Fremme af Sædelighed, og var i flere år redaktør for foreningens tidsskrift *Til moralens fremme* (fra 1895 *Moral*). I 1894 var han en av stifterne av tidsskriftet *Kirke og kultur*. Han drev kirkehistoriske studier og foretok arkivstudier i Tyskland, som resulterte i utgivelsen av en oversikt over nordmenn som hadde studert ved Universitetet i Wittenberg. Han leverte også bidrag til Skedsmos bygdebok. I 1924 skjenket han boksamlingen sin til Universitetet på Island.

Litteratur
----------

* Einar Molland: «Thormodsæter, Sofus Andreas Langberg», i *Norsk biografisk leksikon*, bind 16. Oslo: Aschehoug, 1969.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Sofus Thormodsæter i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Våganes Fotballklubb** (stiftet 29. september 1980) er en fotballklubb i Sola kommune. Våganes holder til på Røyneberg ved Grannesvågen, og er et idrettslag som er drevet med hovedvekt på breddefotball.

Klubben er tilsluttet Norges Fotballforbund gjennom Rogaland Fotballkrets, og hadde i 2019 371 medlemmer fordelt på lag fra 6 år opp til A-laget. Klubben disponerer en 11’er kunstgressbane og en 9’er kunstgressbane.

A-laget til Våganes Fotballklubb rykket ned til 7. divisjon samme høst, men fikk anledning til å spille i 6. divisjon da et av lagene der trakk seg. Spillende trener er Cato Lie.

Kjente spillere
---------------

* Leif Gunnar Smerud startet sin karriere i Våganes FK og har siden spilt i Viking, Mandalskameratene, Lyn og Lillestrøm.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

| * v
* d
* r
6. divisjon fotball for menn, Rogaland Fotballkrets, avdeling 2, 2020 |
| --- |
|  | 
* Austrått 2
* Bogafjell 2
* Dirdal
* Forus og Gausel 2
* Ganddal 2
* Gjesdal
* Hinna 2
* Lura 2
* Vaulen 2
* Våganes

 | Norges flagg |
**Båshus** er en matrikkelgard (gnr. 117) i Nordlia i Østre Toten. Garden består nå av to bruk, hovedbølet Båshus (bnr. 1 og 3) og *Båshusbekken* (bnr. 2). Hovedbølet var på 1800-tallet delt i to bruk, trulig kalt *Nigarden* og *Oppigarden*. Bnr. 1 og 3 består av 190 mål dyrka jord, 150 mål skau og 10 mål annet areal. Båshusbekken har 85 mål dyrka, 15 mål beite og 30 mål skau.

På hovedbølet er det eldre og interessant bebyggelse. Sjøl om de to bruka lenge har utgjort én gard, er det fortsatt to tun. Husa er bygd mellom ca. 1840 og 1920 og er alle pietetsfullt restaurerte av *Ole Reistad* og *Leila Reinola*. Spesielt de solsvidde uthusa er særegne for Båshus. Ekteparet kjøpte garden i 1964, og Reistad starta da planteskole på Båshus. Garden har fått fyldig omtale i boka (no) Husene ved Mjøsa.

Ifølge Rygh er tolkinga av gardsnavnet usikker, men det kan vise til ei norrøn form \**Botnshús*. I tilfelle refererer forleddet botn til en senkning i terrenget bak husa på garden. Bruket Båshusbekken har navn etter en bekk med samme navn.

Husmannsplasser
---------------

* *Båshusstuggua* (to plasser)
* *Båshusøgarden*
* *Ellenbakken*
* *Jakobsbakken* (*Båshusbakken*)

Eksterne lenker
---------------

* Norske Gaardnavne