recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Liv Margareth Alver** (født 20. desember 1955 i Oslo) er en norsk forfatter og oversetter vokst opp i Bergen

Alver har studert historie og arkeologi ved Universitetet i Bergen. Hun debuterte i 1982 med sciencefictionromanen *Oora og Gaios*. Hun har senere skrevet flere romaner innen sjangerne science fiction og fantasy. Hun er kjent for sine historiske romanserier *Hanseatene* og *Brytningstid*. Alver har også skrevet manus til noen episoder av TV-serien Familiesagaen De syv søstre. 

I 2012 ble den historiske fantasyen *Slangeringen* gitt som trebinds serie på Gyldendal. *Slangeringen* foregår i romertid (tohundretallet) og forfatteren sier selv bøkene bygger på kildematerialet til Alvers ikke fullførte hovedoppgave i arkeologi ved UiB.

I 2014-16 ble serien *Hanseatene* gitt ut på nytt på Aller forlag. Omslagsillustrasjonene er de opprinnelige laget av Arild Midthun. 

Lydbokrettighetene til serien Brytningstid ble i 2018-19 kjøpt av svenske Lind Forlag, og begynt utgitt våren 2019 lest av Kjærsti Odden Skjeldal, den ligger til strømming på Fabel og Nextory 

Lydbokrettighetene til serien Hanseatene ble i 2020 kjøpt av Strawberry Publishing og ligger foreløpig ute til strømming på Nextory

Bibliografi
-----------

* *Oora og Gaios* – ungdomsroman (1982)
* *Natten har fire måner* – ungdomsroman (1984)
* *Roland* – ungdomsroman (1986)
* *Nielvsdalen* – ungdomsroman (1988)
* *Hanseatene 1-24* – romanserie i 24 bind (1991–94) reutgivelse (2014 -)
* *Brytningstid 1-8* – romanserie i 8 bind (1995–96)
* *Juni – tyven, tyven skal du hete...* – roman i serie (Hotel Cæsar) (1999)
* *Charlotte – mellom liv og død* – roman i serie (Hotel Cæsar) (2000)
* *Døden er her* – roman (2009) første bok i serien 'Slangeringen'
* *Ravnebitt* – roman (2010) andre bok i serien 'Slangeringen'
* *Strupesang* roman (2012) tredje bok i serien 'Slangeringen'

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon av Liv Margareth Alver i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
* (no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Liv Margareth Alver

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
***Er det sant, så er det fælt!*** er et norsk underholdningsprogram som ble sendt på NRK-TV høsten 1991. Programmet ble ledet av Anne Grosvold, Petter Næss og Lars Martin Myhre. Stuntreportere i serien var tre medarbeidere fra *Revolvermagasinet*, bestående av Otto Jespersen, Stig Holmer og Charlo Halvorsen. De var ute på oppdrag for å ta for seg diverse samfunnsfenomener i Norge.

Programmet gikk sendt på fredagskveldene. Det skulle etter planen sendes 28 sendinger, men programmet ble tatt av sendeprogrammet etter fem sendinger. Den negative mottakelsen fra kritikerne skal ha vært årsaken.

Dette var Otto Jespersens debut på tv-skjemen.

Seeroppslutning
---------------

Programmet hadde en seeroppslutning på rundt 700 000 (19%), men både seerne og kritikerne mislikte programmet. Siste program ble sett av 19% og havnet dermed på 16.-plass. Den fikk en karakter på 3,2 av seerne (av maks 5).

Referanser
----------

1. 1 2 3  VG - Radio og TV i kveld (13.12.1991, s.44)
2. ↑  VG - Rampelys (15. november 1991, s.41)
3. ↑  VG - TV-topen (9.12.1991, s.44) «*På TV faller Anne Grosvold fullstendig igjennom, viser seernes reaksjoner på TV toppen de siste ukene. Programmet har fått dårlige karakterer hele tiden.*»
4. ↑  VG - TV-toppen (16.12.1991, s.44)

Eksterne lenker
---------------

* Hele serien i NRK Nett-TV
**Mellersta Finlands län** (finsk: *Keski-Suomen lääni*) er et historisk len i Finland. Lenet bestod i tidsrommet 1960–1997 og omfattet det nåværende landskapet Mellersta Finland.
Administrasjonssete i lenet var Jyväskylä. 

Mellersta Finlands län ble opprettet i 1960 ved at deler av Vasa län, Tavastehus län, Kuopio län og S:t Michels län ble sått sammen til et nytt len.

Følgende kommuner ble overført fra Vasa län: Jyväskylä, Jyväskylä landkommune, Kannonkoski, Karstula, Keuru, Kinnula, Kivijärvi, Konginkangas, Kyyjärvi, Laukas, Multia, Petäjävesi, Pihlajavesi, Pihtipudas, Pylkönmäki, Saarijärvi, Sumiainen, Suolahti, Toivakka, Uurainen, Viitasaari, Äänekoski og Äänekoski landkommune. 
Fra Tavastehus län ble overført: Jämsä, Jämsänkoski, Koskenpää, Korpilahti, Muurame og Säynätsalo,
fra Kuopio län ble overført: Hankasalmi og Konnevesi, mens 
fra S:t Michels län ble overført: Joutsa, Leivonmäki og Luhanka.

I 1974 ble også Kuhmois overført fra Tavastehus län.

Etter landskapsreformen i 1997 ble Mellersta Finlands län en del av Västra Finlands län.

| * v
* d
* r
Finlands len 1831–1997 |
| --- |
| Finlands riksvåpen | 
* Kuopio län (1831–1997)
* Kymmene län (1945–1997)
* Lapplands län (1936–2009)
* Mellersta Finlands län (1960–1997)
* Norra Karelens län (1960–1997)
* Nylands län (1831–1997)
* Petsamo län (1921–1922)
* S:t Michels län (1831–1997)
* Tavastehus län (1831–1997)
* Uleåborgs län (1775–2009)
* Vasa län (1775–1997)
* Viborgs län (1812–1945)
* Åbo og Björneborgs län (1634–1997)
* Ålands län (1918–2009)

 | Finlands flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Paul Brodahl Lassen** (født 3. august 1795, død 2. september 1885) var en norsk prest, ordfører og stortingsrepresentant, født i Bjelland i Vest-Agder.

Lassen var sønn av en prest. Han ble uteksaminert fra Kristiansand katedralskole i 1814 og avla teologisk embetseksamen (cand. theol.) i 1819. Samme år ble han personalkapellan i Evje og i 1821 sogneprest der. Fra 1828 var hans sogneprest i Audnedal. Deretter, i nesten 40 år, fra 1841 til 1880 var han stiftsprost og sogneprest i Kristiansand. 

Lassen var 4. representant fra Lister og Mandals amt på Stortinget i 1839 og satt som medlem av næringskomité nr 2. Han var ordfører i Audnedal fra 1838 til 1841 og i Kristiansand i 1845.

Lassen gav ut boka *Beretning om stiftsstaden Christianssand, dens fortid og nutid* (1883).

Han døde i Kristiansand i 1885. Prost Lassens gate i Kristiansand er oppkalt for å hedre hans minne.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 536[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Paul Brodahl Lassen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Paul Bottens St.-Hansnats Eventyr** ble trykket i 1862 i bare 22 eksemplarer og utgitt som «Nyttaarsgave for Forfatteren» med forord av Peter Christen Asbjørnsen, som også var utgiver av heftet.

I forordet forklarer Asbjørnsen at Paul Botten-Hansen skulle ha skrevet dette som 7 åring, og at han hadde fått originalheftet av skoleholder Hans Hansen Pillarviken. Det fortelles videre at Asbjørnsen har tapt manuskriptet, men at han baserte seg på en egenhendig avskrift. Sverre Mørkhagen mener det hele beror på en spøk, og at det i sin helhet er Asbjørnsen som har skrevet dette i en lett naivistisk til. I så fall må det forstås som et pek mot Paul Botten-Hansen ved å gjøre den flittige biografiskriver allerede som gutt i det han nådde skolealder skulle ha gitt en fremstilling av de underjordiskes levnet, slekt og stamtavle.

Heftet ble delt ut til medlemmene av Det lærde Holland og deres nærmeste krets, de såkalte Batavofilene.

Heftet er senere trykket opp igjen i serien *Småskrifter for bokvenner*.

Litteratur
----------

* Botten-Hansen, Paul: *Paul Bottens St.-Hansnats Eventyr. En Nytaarsgave for Forfatteren. [Trykt som Manuskript i 22 Expl.]*. H.J. Jensens Bogtrykkeri: Christiania 1862.
* Botten-Hansen, Paul: *Paul Bottens St.-Hansnats Eventyr med en dedikasjon av P. Chr. Asbjørnsen*. *Småskrifter for bokvenner* nr. 56. N.W. Damm & Søn: Oslo 1944.
* Sverre Mørkhagen: *Peer Gynt – historie, sagn og «forbandet Digt»*. J.W. Cappelens forlag. Oslo 1997. ISBN 82-02-16417-6.
Heimvikstova.
**Osterøy museum** er et kulturhistorisk museum for Osterøy og de nærmeste bygdene. Museet skal samle, ta vare på og ellers dokumentere kulturminner fra dette området. Museet, som ble etablert i 1920, ligger på en sandbanke på Gjerstad. Tunet har i alt ti tilflyttede bygninger, der man har samlet kunnskap om det gamle bondesamfunnet, skolene på veiløse steder i Osterfjorden, og på nyere tiders industri og håndverk. 

Museet samarbeider med, og har felles personale med Havråtunet.

Samlinger
---------

Museet har en samling på vel 12 000 gjenstander; innbo, tekstiler og redskaper knyttet til landbruk, håndverk og småindustri. 

Byggeskikken på Strilelandet er godt representert, med røykstuer og lemstuer, loft, ildhus murt i stein og grindbygd løe. Til samlingen hører også anlegg på rot; museet eier to kvernhus som står på opprinnelig plass. Det mangfoldige næringslivet på Osterøy er representert med to garveribyggninger: Barkhuset på Brakvatnet og Garverimuseet på Valestrand, og to smier: Gjerstad låsfabrikk fra 1880-årene og Mjedlesmia i Mjeldalen – en bygdesmie fra 1917.

I 1996 mottok Osterøy museum en samling med vogner og utstyr for hest fra en lokal samler, Mons Jakobsen. Deler av samlingen blir utstilt i det nye museumsbygget, som i tillegg til utstilling også rommer magasin, kontor og verksted.

Kommunearkiv og lokalhistoriske arkiv utgjør en del av museet. Arkivet etter kommunene Hosanger og Hamre frem til kommunesammenslåingen i 1964 finnes her. Likeledes deler av haus. Lokalhistorisk arkiv inneholder blant annet bedrifts-, organisasjons- og gårdsarkiv.

Osterøy museumslag
------------------

Osterøy museumslag ble stiftet i 1999 og er en venneforening som vil arbeide for å fremme museumsinteressen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Osterøy museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Liv Hilde Klokk** (født 16. september 1984) er en norsk fiolinist fra Ålesund.

Hun er utdannet ved Barratt Due musikkinstitutt under Geir Inge Lotsberg og Stephan Barratt-Due. Derpå gikk hun ved *Hochschule für Musik Hannes Eisler* under Ulf Wallin i Berlin og ved *Edsberg Musikinstitut* i Stockholm.

Hun har spilt med Ålesund Symfoniorkester, Ensemble Diaspora og overtok etter Per Kristian Skalstad i kammerensemblet Oslo Strykekvartett (2007–). Hennes instrument var en Balestrieri (1759) eid av DnB NOR, inntil hun selv kjøpte en bratsjlignende Giovanni Grancino (1705) med penger fra Sparebanken Møres Gnistpris som hun vant i 2008.

Priser og utmerkelser
---------------------

* 3. pris i Prinsesse Astrids musikkpris 2008
* Fartein Valen-prisens stipend 2008 på 100 000 kroner

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 2722494, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ensemble Diaspora/ Liv Hilde Klokk, fiolin». Levende klassisk. Arkivert fra originalen 10. mars 2016. Besøkt 14. februar 2016.
3. ↑  «Liv Hilde Klokk takket sine foreldre under prisutdelingen». NRK. Besøkt 14. februar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Siri Lill Mannes** (født 1970) er en norsk journalist og programleder som jobbet i TV 2 fra 1992 til 2010. Siden 2010 har hun vært daglig leder i SpeakLab AS, som hun startet sammen med Arne Møller. Mannes har ledet konferanser i inn- og utland, blant annet åpningen av OECDs World Forum i Paris.

Mannes hadde erfaring fra lokalmedier, blant annet fra lokalradioen Radio102, før hun kom til TV 2 i 1992. Hun laget TV 2s første utenriksreportasje, fra sultkatastrofen i Somalia, til åpningssendingen, 5. september 1992. Hun var også TV 2s første reporter med ansvar for å dekke Russland. I 1995 begynte hun med å lede morgennyhetene, og fra 1999 ledet hun kveldssendingene. Hun sa opp sin stilling i kanalen i 2010 og ledet sin siste nyhetssending 25. juni. Hun begrunnet oppsigelsen med at hun følte det var tid for å prøve noe nytt.

Mannes har gjennomført Forsvarets russiskkurs ved Forsvarets etterretningshøgskole og snakker russisk. Hun tok senere hovedfag i historie ved Universitetet i Bergen. Hun har også studert statsvitenskap i USA.

Mannes ble tildelt Kringkastingsprisen for 2000. 

Hun har skrevet boken *Livvakt i helvete – Aleksandr og krigen i Tsjetsjenia* (ISBN 9788248906018, Kagge Forlag, 2003), og i mai 2010 utga hun kriminalromanen *66 grader nord*.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 212062[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   samlaget.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.kringkastingsringen.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Velkommen til SpeakLab - Speaklab». *Speaklab*. Besøkt 26. november 2016.
5. 1 2  Henriksen, Birger; Kleveland, Lena (2010-05-05), «Siri Lill slutter i TV 2», *TV 2.no*,
6. ↑  Krøger, Cathrine (2010-05-22), «Tv2-kjendisen har skrevet en James Bond-aktig thriller», *dagbladet.no*,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Siri Lill Mannes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Siri Lill Mannes på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Portrettintervju i Dagbladet (2004)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Eratosthenes' sil brukt for å finne primtall under 120.
**Eratosthenes' sil** er en enkel og gammel algoritme for å finne alle primtall opp til et spesifikt naturlig tall. Metoden var forgjengeren til den noe nyere Atkins sil, som er raskere, men mye mer kompleks.

Metoden ble utviklet av Eratosthenes, en gresk matematiker som levde ca. 200 f.Kr.

Kretsfaktorisering blir ofte brukt på listen over tallene der primtallene skal lukes ut før Eratosthenes' sil blir brukt, for at det skal gå raskere.

Algoritmen
----------

Et primtall er et naturlig tall høyere enn 1 og som bare kan deles på 1 og seg selv uten å gi rest.

For å finne alle primtall mindre enn eller lik et gitt heltall *n* ved hjelp av Eratosthenes' metode:

1. Lag en liste av påfølgende heltall fra 2 til *n*: (2, 3, 4, ... *n*).
2. La *p* til å begynne med være lik 2, det første primtallet.
3. Stryk ut alle multipler av *p* som er større enn eller lik p\*p, fra listen.
4. Finn det første tallet større enn *p* som står igjen på listen. Dette tallet er det neste primtallet. Sett *p* lik dette tallet.
5. Gjenta trinn 3 og 4 inntil *p*2 er større enn *n*.
6. Alle gjenværende tall på listen er primtall.

### Eksempel

For å finne alle primtall mindre enn eller lik 30 går man frem som følger:

```
Lag først en liste over heltall fra 2 til 30:

  2  3  4  5  6  7  8  9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30

Stryk ut (sil ut) multipler av 2, dette gir:

  2  3     5     7     9    11    13    15    17    19    21    23    25    27    29

Det første tallet på listen etter 2 er 3; stryk ut multipler av 3 fra listen, dette gir:

  2  3     5     7          11    13          17    19          23    25          29

Det første tallet på listen etter 3 er 5; stryk ut de gjenværende multiplene av 5 fra listen:

  2  3     5     7          11    13          17    19          23                29

Det første tallet på listen etter 5 er 7, men kvadratet av 7 er 49, som er større enn 30, 
så prosessen er ferdig. Den endelige listen består av alle primtall mindre enn eller lik 30.

```

Eksterne lenker
---------------

* Analyse av Erastosthenes' sil
* Interaktiv JavaScript tilleggsprogram Arkivert 1. mars 2001 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin
 |
**Den engelske frihetsbrev av 1100**, *«Charter of Liberties»*, også kalt for *kroningscharteret*, var et skrevet charter eller kunngjøring av Henrik I av England som ble utstedt ved hans kroning som engelsk konge i 1100. Det knyttet kongen til bestemte lover i henhold til behandlingen av geistlige og adelen. Frihetsbrevet er betraktet som en milepæl i engelsk historie og en forløper til *Magna Carta*.

Dokumentet adresserte visse overtredelser og maktmisbruk som hans forgjenger, broren Vilhelm Rufus, hadde gjort seg skyldig i, som overbeskatning av baronene, misbruk i utnevnelsen av biskoper i kirken, og praktisering av simoni (kjøpe seg posisjoner i kirken) og pluralisme.

Hvorfor Henrik I av ville inngå en avtale som minsket monarkiets makt må ses i lys av broren Vilhelm Rufus' mystiske død. Henrik hadde behov for hurtig å sikre seg kirken og adelens støtte til å bli kronet som Englands konge da hans eldre bror Robert Curthose, hertug av Normandie, hadde førsterett til tronen, men broren var i øyeblikket på korstog.

Samtidig hadde Henrik åpenbart ingen interesse i å håndheve avtalen. Straks makten var sikret innenlands gikk han i konflikt med erkebiskop Anselm av Canterbury på nettopp retten til å utnevne geistlige, kirken eller kongen. Saken ble først løst da paven lyste Henrik i bann og et kompromiss ble inngått. Generelt ignorerte de engelske monarkene frihetsbrevet helt fra til 1213 da erkebiskop Stephen Langton minnet adelen på om at deres rettigheter hadde blitt garantert et århundre tidligere i Henriks frihetsbrev.

Eksterne lenker
---------------

* Teksten til frihetsbrevet (engelsk)
* Kommentert tekst (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Det dobbelte kjærlighetsbud** av og til kalt **Nestekjærlighetsbudet**, er navnet på et sitat av Jesus Kristus. Det er gjengitt i Bibelen, i Matteusevangeliet, 22. kapittel, vers 37-40. Det består av en sammenstilling av to gammeltestlamentlige skriftsteder, fra 3. Mosebok og 5. Mosebok.

Uttalelsen kom da noen lovkyndige fariseere vil forsøke å sette Jesus på prøve.

Sitatet er hentet fra Det Norske Bibelselskaps bibeloversettelse.

De to store bud
---------------

Da fariseerne hørte at han hadde stoppet munnen på saddukeerne, kom de sammen.
En av de lovkyndige blant dem ville sette ham på prøve og spurte:
«Mester, hvilket bud er det største i loven?»
Han svarte:
«Du skal elske Herren din Gud av hele ditt hjerte og av hele din sjel og av all din forstand.
Dette er det største og første bud. Men et annet er like stort: Du skal elske din neste som deg selv.
På disse to bud hviler hele loven og profetene.»
Sitatet er hentet fra Det Norske Bibelselskaps bibeloversettelse.

Kilder
------

* Bibelen, Det Norske Bibelselskap.

Eksterne lenker
---------------

* Bibelen, Det Norske Bibelselskap.

Portal: Litteratur
**Vegbreen** er en 6 km lang isbre på Spitsbergen, Svalbard, mellom Reindalen og Kjellströmdalen i det sørøstre Nordenskiöld Land. Isbreen er forbundet med Pålbreen i sør og Kvitryggfonna i øst, og strekker seg mellom Lunckefjellet (924-1046 m) i vest og Mefarfjellet (873 m) i sørøst. Skillet mot den parallelle Kvitryggfonna er den langsmale nunataken Rakekniven, og de to breene møtes igjen i nord med felles morenemasser i Reindalen. 

Breen ligger 25 km nord for tettstedet Sveagruva. Morenemassene foran breen er nesten 2 km brede og går nesten helt ned til øvre Reindalselva.

Vegbreen har sitt navn etter vegen den danner sammen med Pålbreen. De to breene henger sammen og danner en mye brukt hundespann- og scooterløype fra Reindalen i nord til Kjellströmdalen i sør.

Referanser
----------

1. ↑  Vegbreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 11. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
AVR var nok tenkt å være et akronym for Advanced Virtual RISC, men noe stoppet det, og AVR har vært kalt for "Alf's og Vegard's RISC" 
**Vegard Wollan** (født 1967) er en norsk gründer og investor som sammen med Alf-Egil Bogen designet AVR-mikrokontrolleren og startet opp Atmel Norway.

Vegard Wollan er født i Trondheim og studerte elektronikk ved NTH. I arbeidet med sin diplomoppgave skisserte han en mikroprosessor basert på en RISC-arkitektur. Sammen med Alf-Egil Bogen, som var student på samme kull (1990/91), la de grunnlaget for det som skulle bli AVR-mikrokontrolleren.

Etter studiene fikk Wollan jobb hos Nordic VLSI. Wollan og Bogen fortsatte utviklingen av sin egen arkitektur hos Nordic VLSI, og i 1996 solgte Nordic VLSI rettighetene til arkitekturen til Atmel og gav te to trønderne muligheten til å satse på egenhånd. De to bygget opp Atmel Norway som vokste år etter år med stadig nye og forbedrede mikrokontrollere. AVR ble en stor suksess da smarttelefonene ble vanlige, og Wollan ble i 2010 registrert med inntekt på over 55 millioner. Frem til juni 2015 ble det produsert og solgt mer enn 7,3 milliarder AVR-chiper.

I 2016 ble Atmel solgt til Microchip Technology og Wollan forlot Atmel og startet Mywo sammen med Gaute Myklebust, som var den første som ble ansatt i Atmel Norway utenom de to gründerne.

Wollan var deretter daglig leder i Mywo AS og er styreleder i flere boligselskaper. I 2021 fusjonerte Mywo og britiske Touchnetix, en fusjon anslått verdt 400 millioner kroner.

Personlig
---------

Wollan og Bogen ble sammen kåret til Årets trønder i 2012.

Referanser
----------

1. ↑  «Supergründere fra samme kull». *Tu.no* **(norsk)**. 3. november 2006. Besøkt 7. april 2022.
2. ↑  Rapport, Redaksjonen-Økonomisk. «Liten brikke med verdenssuksess». *Dagens Perspektiv*. Besøkt 7. april 2022.
3. ↑  «Søkkrike på berøringsskjerm». *www.aftenposten.no*. Besøkt 7. april 2022.
4. ↑  «Vegard Wollan». *Atmel | Bits & Pieces* **(engelsk)**. Besøkt 7. april 2022.
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. september 2018. Besøkt 24. september 2018.
6. ↑  «Vegard Wollan – 13 roller i norsk næringsliv». *www.proff.no*. Besøkt 7. april 2022.
7. ↑  Charlesen, Henrik (11. april 2021). «Chipselskapet Mywo fusjonerer med Touchnetix». *finansavisen.no* **(norsk)**. Besøkt 7. april 2022.
8. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. juli 2021. Besøkt 1. juli 2021.
9. ↑  Kilnes, Camilla (4. januar 2013). «Her er vinneren av Årets trønder». *NRK*. Besøkt 7. april 2022.
En murvegg
En **vegg** er som regel en solid struktur som avgrenser, skjermer eller beskytter et område. Ordet betegner som oftest en omsluttende eller romdelende konstruksjon i en bygning. 

Ordet (norr. *veggr*) kommer fra en indoeuropeisk rot som betyr å «sno» eller «vinde». Ordet *vidje* har samme etymologiske opprinnelse, noe som kan tyde på at «urveggen» i forhistorisk tid var laget av *leirklint flettverk*.

Vegger kan ha én eller flere av disse funksjonene: *Bæring* for bjelkelag eller tak; *værhud* mot klimapåkjenninger; *isolering* mot temperaturforskjeller, *skjerming* mot innsyn, *vern* mot inntrengere, eller *deling* av rom for forskjellige formål. **Bærevegg** betegner en ytter- eller innervegg som understøtter en etasjeskiller eller tak, mens **lettvegg** betegner en ikke-bærende innvendig skillevegg.

Vegger kan bygges på mange måter. Vi skiller mellom *massivkonstruksjoner* og *skjelettkonstruksjoner*. Massivkonstruksjoner som murverk og lafteverk kan kombinere de fleste funksjonene i én og samme vegg, der det bærende materialet er gjennomgående i hele veggens tverrsnitt fra utside til innside. Skjelettkonstruksjoner har et bærende skjelett av stolper, sviller og skråstivere. Åpningene mellom disse bærende delene må tettes med et romavgrensende og isolerende materiale i mellomrommene, eller få en *kledning* på minst én side av bærekonstruksjonen. Bindingsverk er en typisk skjelettkonstruksjon som enten må *utmures* eller få en kledning.

Bygninger for varig opphold i kaldt klima må ha vegger som gir tilstrekkelig isolasjon mot varmetap. I eldre tid ble massivkonstruksjoner av tømmer (laft), murverk, torv eller leire akseptert som tilstrekkelig isolerende. I nyere bygninger brukes som regel tilleggsisolasjon av andre materialer med bedre varmeisolerende egenskaper som utfylling eller som et eget sjikt utvendig eller innvendig.

Hvis veggen er isolerende, skjermende, vernende eller hindrende kan man kalle den for en barrikade.

Referanser
----------

1. ↑  Falk, Hjalmar og Torp, Alf: «Etymologisk Ordbog over det norske og det danske Sprog», Oslo 1991 ISBN 82-90520-16-6 s. 998, 981

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Veggen naturreservat** ligger sørøst i Evenes kommune i Nordland mellom grendene Forra og Veggen.

Naturreservatet omfatter en cirka 4,7 kilometer lang landstripe langs Herjangen fra Sølvsteinvika, rundt Gammelveggen, mot Segelnes. Området strekker seg om lag 100 til 250 meter opp lia i Veggfjellet, og har en høydeforskjell på cirka 200 meter. 

Av områdets areal på 917 dekar utgjør 906 daa lauvskog, i hovedsak gråor-heggeskog, som også mange steder henger ut over havet. En rekke plantearter vokser spredt i hele lia, hvorav noen varmekjære arter regnes som mellomeuropeiske.

Formålet med fredningen er å sikre verdens nordligste utpost av sørboreal lauvskog med innslag av enkelte nemorale plantearter og ellers mange sørlig-varmekjære arter.

Området naturreservatet ligger i ble overført fra Narvik til Evenes kommune 1. januar 2001.

Referanser
----------

1. ↑  Markslagsstatistikk Arkivert 2017-08-08, hos Wayback Machine. Besøkt 12. nov. 2011
2. ↑  Regjeringens dokumentarkiv: Besøkt 12. nov. 2011

Eksterne lenker
---------------

* Miljøstatus: Veggen naturreservat
* Lovdata: Forskrifter for Veggen naturreservat.
* Direktoratet for naturforvaltning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
Xi Jinping og Li Keqiang
**Xi-Li-administrasjonen** (forenklet kinesisk: 习李体制; tradisjonell kinesisk: 習李體制 pinyin: *Xi-Li Tizhi*) er tilnavnet til det kinesiske lederskap som etterfulgte Hu Jintao og Wen Jiabao i 2013. Navnet er avledet av de to toppledernes slektsnavn, derav Xi-Li (forenklet kinesisk: 习李; tradisjonell kinesisk: 习李).

Det siktes til lederskapet under det kinesiske kommunistiske partis generalsekretær Xi Jinping og Folkerepublikken Kinas statsminister Li Keqiang, som betraktes som «femte generasjon» av det kommunistiske Kinas lederskap. 

Som skikken er blitt, forankrer administrasjonen sin æras politiske visjon i et eller flere slagord. Fremtredende er Xi Jinpings «den kinesiske drøm» (中國夢, *Zhōngguó mèng*), lansert da han ble partiets generalsekretær i november 2012, og relansert da han ble president i mars 2013.

Presidiet
---------

| Embede | Embedsinnehaver(e) | Embedsperiode |
| --- | --- | --- |
| President | Xi Jinping | 2013– |
| Visepresident | Li Yuanchao | 2013– |

Kongresslederskap
-----------------

| Embede | Embedsinnehaver(e) | Embedsperiode |
| --- | --- | --- |
| Kongressformann | Zhang Dejiang | 2013– |
| Konferanseformann | Yu Zhengsheng | 2013– |

Statsrådet
----------

Li Keqiangs regjeringe

| Embede | Embedsinnehaver(e) | Embedsperiode |
| --- | --- | --- |
| Statsminister | Li Keqiang | 2013- |
| Visestatsminister(e) | Zhang Gaoli (1ste) | 2013- |
| Liu Yandong (2ndre) | 2013- |
| Wang Yang (3dje) | 2013- |
| Ma Kai (4de) | 2013- |
| Generalsekretær | Yang Jing | 2013- |
| Finansminister | Lou Jiwei | 2013- |
| Utenriksminister | Wang Yi | 2013- |
| Forsvarsminister | Chang Wanquan | 2013- |
| Utdannelsesminister | Yuan Guiren | 2013- |
| Handelsminister | Gao Hucheng | 2013- |
| Helseminister | Li Bin | 2013- |
| Utvikling- og reform-formann | Xu Shaoshi | 2013- |
| Transportminister | Yang Chuantang | 2013- |
| Minister for sivile anliggender | Li Liguo | 2013- |
| Arbeidsminister | Yin Weimin | 2013- |
| Sentralbankens guvernør | Zhou Xiaochuan | 2013- |
|
**Xian** eller **Xi'an** kan være:

Steder
------

* Den kinesiske storbyen og gamle hovedstaden Xi'an i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina;
* Den gamle byen Chang'an, som senere ble flyttet og ombygd og skiftet navn til *Xi'an* (se over);
* Bydistriktet Xi'an i prefekturet Mudanjiang i Heilongjiang i Kina;
* Bydistriktet Xi'an i prefekturet Liaoyuan i Jilin i Kina;
* Byfylket Xian i byprefekturet Cangzhou i provinsen Hebei i Kina;
* Den administrative fylkesenhet i Kina; på kinesisk heter det *xian*.

Annet
-----

* Xian i kinesisk mytologi og daoisme er udødelige skikkelser.

Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Xian*.



Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Xi'an*.
Caledonia Jazzband sammen med Vestre Slidre sanglag og Sør-Aurdalkoret. Foran fra venstre er Eystein C. Husebye (trombone), Bjørn Olufsen (trommer) og Eyvind Ellingsen (banjo). Til venstre i bildet og med ryggen til er dirigent Jan Henrik Bakke.   John Erling Blad (2008)
**Caledonia Jazzband** (etablert 1982 i Oslo) er en norsk jazzgruppe, bestående av
Carl Petter Opsahl klarinett (initiativtaker),
Eystein C. Husebye trombone,
Eyvind Ellingsen gitar, banjo og sang,
Håkon Gjesvik klaver, trekkspill,
Christian Frank bass og
Bjørn Olufsen trommer.
Navnet kommer av en dansehall i New Orleans, hvorfra gruppens musikk også er inspirert. Besetningene ble æresmedlemmer av byen (1983) etter et av flere besøk. Gruppen har turnert de fleste av landets jazzfestivaler, såvel som Sverige (1983), Tsjekkia (1990) og Singapore (1986).
Med komposisjonen *Red socks* har de også figurert på Norsktoppen. 

I Danmark finner man en suksessrik septett (1993–) med samme navn.

Utgivelser
----------

* *Moods of New Orleans* med trompetisten Wendell Brunious fra New Orleans (Hot Club Records, 1986)
* *Walkin'*  med Brunious (Hot Club Records, 1987)
* *Is it you or is you ain't* med trompetisten Norbert Susemihl og perkusjonisten Celio de Carvalho (Hot Club Records, 1991)
* *Creole nights* med trompetist Geoff Bull (Hot Club Records, 1997)
* *Street People* (Hot Club Records, 2009)

Referanser
----------

1. ↑  Caledonia Jazzband hjemmeside.
2. ↑  Caledoniajazzband.dk

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Episkyrosspiller på gravrelieff i det nasjonale arkeologiske museet i Athen.
**Episkyros** (gresk: ἐπίσκυρος) var et ballspill i antikkens Hellas. Spillet ble spilt mellom to lag, vanligvis bestående av 12 til 14 spillere hver. Lagene var separert av en linje (kalt *skyros*), og hvert lag hadde dessuten en linje bak seg. Lagene jaget så ballen frem til et av lagene ble presset bak streken på egen banehalvdel.

Organiserte ballspill var spesielt viktige i Sparta, hvor man hadde en årlig episkyrosturnering med fem lag à 14 spillere.

Episkyros blir iblant nevnt som en forløper til dagens fotball, og en relieff av en episkyrosspiller er gjengitt på troféet som tildeles vinneren av herrenes europamesterskap i fotball. Antikke ballspill som de greske episkyros og faininda og det romerske harpastum hadde imidlertid bruk av hender og var langt mer voldelige enn moderne fotball.

Referanser
----------

1. ↑  Liddell, Henry George; Scott, Robert. «ἐπίσκυ\_ρος». *A Greek-English Lexicon* **(engelsk)**. Perseus Digital Library. Besøkt 27. august 2016.
2. 1 2  Craig, Steve (1. januar 2002). *Sports and Games of the Ancients* **(engelsk)**. Greenwood Publishing Group. s. 101. ISBN 9780313316005.
3. ↑  Wingate, Brian (1. august 2006). *Soccer: Rules, Tips, Strategy, and Safety* **(engelsk)**. The Rosen Publishing Group. s. 4. ISBN 9781404209954.
4. ↑  Kennell, Nigel M. (1. januar 1995). *The Gymnasium of Virtue: Education & Culture in Ancient Sparta* **(engelsk)**. Univ of North Carolina Press. ISBN 9780807822197.
5. ↑  Murray, Scott (30. mars 2010). *Football For Dummies* **(engelsk)**. John Wiley & Sons. ISBN 9780470664407.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Østlig periferisk nahuatl** er ett av de fire hoveddialektområdene av det uto-aztekiske språket nahuatl. Sammen med vestlig periferisk nahuatl og la Huasteca-nahuatl danner det et dialektkontinuum som skiller seg fra dialektområdet som kalles sentral nahuatl.

Østlig periferisk nahuatl blir i dag snakka i det nordøstlige Puebla (blant annet i Cuetzalan og Zacapoaxtla), vestlige Veracruz (blant annet i Altotonga og Tlapacoyan), sørlige Veracruz (Pajapan, Mecayapan og Los Tuxtlas). Det ble tidligere snakka i både Guatemala, Nicaragua og så langt sør som til El Salvador.

Kjennetegn
----------

* Har fonemet /t/ istedenfor /tɬ͡/, for eksempel *at* istedenfor *atl* («vann»).
* Har aldri /j/ før /e/ i begynnelsen av ord, for eksempel *et* istedenfor *yetl* («bønne»).
* Har ikke flertallssuffikset *-tin*.
* Har ikke prefikset *o-* for verb i preteritum.
* Direksjonalene pluraliseres ikke med *-weh*, men med *-h*.

De følgende kjennetegna gjelder bare for dialektene fra det nordøstlige Puebla og Istmusen:

* Verba i gruppe 2 mister ikke den siste vokalen i rota i preteritum entall, og i tillegg får de suffikset *-k*. Et eksempel er *wetzik* istedenfor *owtz* («han/hun falt»).
* Har ikke suffikset *-ki* for verb i preteritum.

Det følgende kjennetegnet gjelder bare for regionen Istmus og de utdødde variantene fra Mellom-Amerika:

* /k/ blir ofte til /g/, særlig mellom vokaler, for eksempel *tagat* istedenfor *tlakatl* («mann»).

Se også
-------

* Dialekter av nahuatl
**Østlig gaffelgjelledøgnflue** (*Paraleptophlebia strandii*) er en døgnflue som tilhører familiegruppen spissgjelledøgnfluer.

Utseende
--------

### Voksne (imago)

Kroppen er 8-11 millimeter lang og brunlig på farge. Framvingene er trekantet, ganske lange. Bakvingene er mye mindre, omtrent en tredjedel av framvingene, de er ganske runde i formen. Vingene holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. Lengst bak på bakkroppen er det tre lange haletråder (cerci). 

### Nymfer/larver

Nymfene er mellom 8-11 millimeter lange og har en langstrakt og rund kroppsform. De har tre haletråder som er omtrent like lang som kroppen, haletrådene har korte hår både på ut- og innsiden. De har utvendige trakégjeller på bakkroppen som er trådformet, uten en bladform, nær kroppen. Unge stadier kan forveksles med av unge stadier fra slekten *Leptophlebia* som også har slike trekégjeller.

Den er svært lik stor gaffelgjelledøgnflue, men kan skilles fra denne på størrelsen og at det første gjelleparet er to tredeler så stort som de øvrige. Maxillarpalpens (de lengste og øverste «munnføttene») siste (tredje) ledd har mange, ganske korte og fine hår, samtidig som det er litt kortere enn det andre (midterste).

Levevis
-------

Østlig spissgjelledøgnflue lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer. De spiser små partikler av organisk materiale, som alger, planterester eller råtnende planter. De voksne kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn. Eggene slippes av hunnen ned på vann overflaten. De synker straks til bunnen. 

Østlig gaffelgjelledøgnflue tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for *dun* (engelsk).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* orden døgnfluer (Ephemeroptera)
	+ familie **spissgjelledøgnfluer (Leptophlebiidae)** 
		- **Østlig gaffelgjelledøgnflue** *Paraleptophlebia strandii*, (Eaton, 1901)

Litteratur
----------

* Johansen, G.O. og Lunde, V. 1993. *Sjekkliste for norske døgnfluer (Ephemeroptera) med forslag til norske navn.* Norsk entomologisk forening, InsektNytt 18(3-4), s. 19-22
* Arnekleiv, Jo Vegar. 1995. *Døgnfluelarver.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 14, 45 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Østlig gaffelgjelledøgnflue* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Østlig gaffelgjelledøgnflue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Østlig gaffelgjelledøgnflue* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Østlig gaffelgjelledøgnflue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Østlig gaffelgjelledøgnflue* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Østlig gaffelgjelledøgnflue* hos NCBI Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening
**Lochlyn Munro** (født 12. februar 1966 i Britisk Columbia, Canada) er en kanadisk skuespiller som startet på sin skuespillerkarriere etter at en alvorlig idrettsskade endte hans drøm om å spille ishockey på profesjonelt nivå.

Hans mest kjente rolle til dags dato er rollen som Clifford "Cliff" O'Malley som var en gal gutt i komedien Dead Man on Campus fra 1988. Han hadde også hovedrollen i filmen Scary Movie i rollen som Greg Phillippe, som var en etterligning av Ryan Phillippes karakter fra skrekkfilmen I Know What You Did Last Summer.

Munro spilte også rollen som Jack Sheridan i TV-serien Charmed, Han dukket opp i Without A Trace, så vel som TV-seriene CSI, CSI: Miami og CSI: NY. Han har også vunnet gull i British Columbia Summer Games for vannski.

Filmografi
----------

* 2018 The Predator.
* 2014 Rampage: Capital Punishment som Chip Parker.
* 2007 Daddy Day Camp som Lance Warner.
* 2006 Little Man som Pops.
* 2003 Freddy vs. Jason som politi-betjent Scott Stubbs.
* 1992 Nådeløse menn som Texas Slim.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lochlyn Munro på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Lochlyn Munro i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Lochlyn Munro på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Lochlyn Munro på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Lochlyn Munro på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Lochlyn Munro hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Damplokomotivet Jacobite på Loch nan Uamh viadukten
**Loch nan Uamh viadukten** en jernbaneviadukt på West Highland Line i West Highlands, Skottland. Viadukten krysser elven Allt a' Mhama og har fin utsikt over fjorden Loch nan Uamh.

Loch nan Uamh

Konstruksjon
------------

West Highland Railway ble bygget til Fort William men det ble forsinkelser på den videre strekningen, fra Fort William til Mallaig, på grunn av manglende statlige bevilgninger. Når pengene ble bevilget i 1896 var entreprenøren og arbeiderne, som hadde bygget jernbanen så langt, flyttet sørover. Det var Robert McAlpine & Sons og ingeniørene i Simpson & Wilson som overtok arbeidet.

Byggingen av forlengelsen fra Fort William til Mallaig begynte i januar 1897, og linjen åpnet 1. april 1901. Glenfinnan viadukten var imidlertid så ferdig i oktober 1898 at den kunne brukes til å transportere materialer til jernbanen.

Design
------

Viadukten har 8 betongbuer med et spenn på 15 meter, fire på hver side av en stor sentral pilar. Årsaken til dette designet er ikke kjent. Viadukten krysser Allt a 'Mhama like før den renner ut i Loch nan Uamh. På linjen rett nord for viadukten er en kort tunnel.

Betongen som ble benyttet var uten armering.

Jernbanestrekningen
-------------------

Strekningen trafikkeres av persontog som drives av ScotRail mellom Glasgow Queen Street og Mallaig, vanligvis dieseltog. I tillegg blir det om sommeren kjører et gammelt Jacobite damplokomotiv på linjen. Damptoget er populært for turister og viadukten er i tillegg til den større viadukten Glenfinnan en av linjens store attraksjoner.

En ulykke med en hest
---------------------

En kjent historie knyttet til Loch nan Uamh viadukten var at en hest hadde falt ned i en av pilarene under byggingen i 1898 eller 1899. I 2001 ble skanningsteknologi benyttet og restene av hesten og vognen ble funnet i en av pilarene.

Referanser
----------

1. ↑  Paxton, Roland; Shipway, J. (2007). *Civil Engineering Heritage Scotland: Highlands and islands* **(engelsk)**. Thomas Telford for the Institution of Civil Engineers. ISBN 978-0-7277-3488-4.
2. ↑  «Jim Shipway - The Herald | HighBeam Research». *web.archive.org*. 24. september 2015. Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 10. oktober 2021.
3. ↑  «The West Highland Line». *www.scotlandrailways.com*. Arkivert fra originalen 9. oktober 2021. Besøkt 10. oktober 2021.
4. ↑  «Loch Nan Uamh Viaduct | Canmore». *canmore.org.uk* **(engelsk)**. Besøkt 10. oktober 2021.
5. ↑  «Mama Burn, Bridge | Canmore». *canmore.org.uk* **(engelsk)**. Besøkt 10. oktober 2021.
6. ↑  «Loch Nan Uamh Viaduct | ScotlandsPlaces». *scotlandsplaces.gov.uk* **(engelsk)**. Besøkt 10. oktober 2021.
7. ↑  *Practical Building Conservation: Concrete* **(engelsk)**. Ashgate Publishing, Ltd. 2012. ISBN 978-0-7546-4565-8.
8. ↑  «Morar». *www.moidart.org.uk*. Besøkt 10. oktober 2021.
**«Vi får, vi gir, vi går, vi blir»** er en norsk sang. Melodi og tekst ble skrevet av svenskfødte Benny Borg. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1982, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1982 i Harrogate i Strobritannia.

I Melodi Grand Prix 1982 var det TV-sendte dueller for fem av finaleplassene høsten 1981. Her ble denne fremført av Eigil Berg, hvor den beseiret Frank Aleksandersens egen sang «Åi». Eigil Berg skulle bli forhindret fra å fremføre sangen i finalen etter en rasulykke med bandet sitt New Jordal Swingers.

Sangen ble framført på norsk i finalen av Frank Aleksandersen. Den endte på en tredjeplass med 80 poeng.

**Jurystemmer**| Melodi | Trondheim | Bergen | Bodø | Stavanger | Tromsø | Kristiansand | Vadsø | Elverum | Ålesund | Porsgrunn | Oslo | Total |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vi får, vi gir, vi går, vi blir | 10 | 6 | 5 | 10 | 4 | 12 | 10 | 8 | 5 | 7 | 3 | 80 |

Innspilling
-----------

* Frank A. Utgitt på singlen EMI i 1982. Arrangert av George Keller.

Referanser
----------

1. ↑  «Norway 1982» **(engelsk)**. esc-history. Arkivert fra originalen 17. mars 2018. Besøkt 16. august 2014.
2. ↑  «Vå får, vi gir, vi går, vi blir - Frank A». Arkivert fra originalen 19. august 2014. Besøkt 16. august 2014.
***Vi jazzkonger*** (orig. *Strike Up the Band*) er en amerikansk musikal fra 1940 regissert av Busby Berkeley med Judy Garland og Mickey Rooney i hovedrollene.

Handling
--------

Jimmy Connors, student ved Riverwood High School, spiller trommer i et skole-band. Men han drømmer om å spille i et ordentlig danseband. Han og en venninne Mary Holden (spilt av Judy Garland) presenterer en ide til skolens rektor om å grunnlegge et danse-orkester, og de planlegger å sette opp på en dans for å skaffe penger. Rektor er i utgangspunktet tvilende, men godtar senere å kjøpe den første billetten. Arrangementet blir en suksess, og skolens gjeld for musikk-instrumentene blir nedbetalt.

Den berømte band-lederen Paul Whiteman (spilt av ham selv) sponser en konkurranse i Chicago for den beste musikalske gruppen på videregående skole, og Jimmy mener at det nye bandet deres burde konkurrere. I løpet av tre uker skriver de sanger, og planlegger et show. Melodrama, kalt "Nell from New Rochelle" som også blir en suksess, og skaffer nesten nok penger til at bandet kan reise til Chicago. Men de har fremdeles litt for lite penger. Men et lån fra rektor Whiteman løser det problemet. Men når Willie, et medlem av bandet som har blitt skadd, behøver en nødvendig operasjon, bruker bandet pengene slik at den skadde studenten kan flys til Chicago for å gjennomgå operasjonen. Men deretter må de begynne på nytt, i forsøk på å skaffe nok penger til å reise til konkurransen.

Skuespillere
------------

* Mickey Rooney som Jimmy Connors
* Judy Garland som Mary Holden
* Paul Whiteman som seg selv.
* Larry Nunn som Willie Brewster
* Margaret Early som Annie
* Ann Shoemaker som Mrs. Connors
* Francis Pierlot som Mr. Judd
* Virginia Brissac som Mrs. May Holden
* George Lessey som Mr. Morgan
* Enid Bennett som Mrs. Morgan
* Howard Hickman som en doktor.
* Sarah Edwards som Miss Hodges
* Milton Kibbee som Mr. Holden
* Helen Jerome Eddy som Mrs. Brewster

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Vi jazzkonger* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Vi jazzkonger* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Vi jazzkonger* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Vi jazzkonger* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Vi jazzkonger* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Vi jazzkonger* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Vi jazzkonger* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Vi jazzkonger* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Vi jazzkonger* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Erik Gunnar Nord** (født 1. september 1918, død 19. januar 2014 på Nesodden) var en norsk forsker, skribent og samfunnsdebattant, i mange år tilknyttet Norsk utenrikspolitisk institutt.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Erik Nord vokste opp på Kolbotn utenfor Oslo, som sønn av to svenske innvandrere, i et hjem der begge foreldrene var politisk engasjert. Faren var fagforeningsmann og lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Selv ble Erik Nord medlem av det lokale idrettslaget, tilsluttet Arbeidernes Idrettsforbund.

Han tok artium på Oslo katedralskole, studerte senere juss og var student da krigen kom til Norge.

### Annen verdenskrig

Under okkupasjonen deltok Nord i det illegale motstandsarbeidet. Han ble først arrestert 17. juni 1943, sendt til Bredtveidt, deretter til Berg - men løslatt etter noen dager. 15. oktober ble han arrestert igjen. Nok en gang var det Bredtveit og Berg, men denne gangen endte han i Tyskland. 9. desember 1943 ble han sendt til Sennheim og overført til Buchenwald. Der satt han til freden kom. Han var blant fangene som ble hentet ut av de hvite bussene.

### Etterkrigstiden

Etter krigen arbeidet Nord en tid i utenrikstjenesten. På 1960-tallet begynte han ved Norsk utenrikspolitisk institutt, og ble en av Nupis mest profilerte medarbeidere. Han var en aktiv foredragsholder, og kunne holde opptil hundre foredrag i året. Ofte skjedde det i regi av FN-sambandet.

Politisk var Nord på 1950-tallet først engasjert i Arbeiderpartiet. Som skribent skrev han blant annet om utenrikspolitikk i tidsskriftet *Kontakt*. Senere ble han sentral i kretsen rundt avisen *Orientering*. Da AP tok et oppgjør med Orienteringskretsen var Nord blant dem som forlot partiet og sluttet seg til det nye Sosialistisk Folkeparti. Senere var han medlem av Sosialistisk Venstreparti og aktiv i Nesodden SV.

Nord var engasjerte i en rekke politiske spørsmål: Han arbeidet mot norsk medlemskap i EU, i Nei til atomvåpen og i flere solidaritetsorganisasjoner.

Han skrev og publiserte under flere pseudonymer, blant annet signaturen «pt».

Litteratur
----------

* Audun Lysbakken og Silje Schei Tveitdal: «Folkeopplyseren». Nekrolog i *Klassekampen* 31. januar 2014
* Ellen Jacobsen, Nesodden SV: «Minneord om Erik Nord», *Ny Tid* 24. januar 2014.

Referanser
----------

1. ↑  Side 517. Kristian Ottosen: *Nordmenn i fangenskap 1940-1945*, Universitetsforlaget, Oslo 2004

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS **·** Fangeregisteret

 |