recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Oddmund Ljone** (født 3. mai 1917 i Ulvik, død 7. april 1985) var redaktør, journalist, sakprosaforfatter, barnebokforfatter og oversetter. 

Ljone vokste opp i Vestfold og studerte journalistikk i USA. Han begynte som ung i *Tønsbergs Blad*, var redaktør av *Møre Dagblad*, redaktør for Nordmannsforbundets tidsskrift, arbeidet for *Bergens Tidende*s Oslo-redaksjon og som redaktør for ukebladet *Illustrert*.

I hans forfatterskap er det to røde tråder: Den ene gjelder dokumentardramaer fra krigen, sjøfart, redningstjeneste og det norske Amerika. Han debuterte med *Kaptein Toralf Andersen og hans menn* (1953), og titler som *Menn fra havet* (1956) om blant annet Rokta-forliset i 1938, *Kan flyet komme* (1957) og *Skøyta går ut*  (1973) og *«Bergensfjord» – skipet som overlevde alt* (1982) er karakteristiske. 

Den andre tråden er barnelitteraturen. Han fikk Kirke- og undervisningsdepartementets pris for sin eneste ungdomsbok: *På villstrå* (1968). Både *På villstrå* og *Menn fra havet* ble dramatisert som Lørdagsbarnetimens hørespill, og han skrev også flere hørespillserier som ikke er utgitt i bokform: *Nybyggerne* (3 serier, 196?-68) og *Tuftekallen* (1967). Ljone var også en flittig brukt oversetter, både fra dansk og svensk. Flere av Ole Lund Kirkegaards bøker bøker er oversatt av ham, det samme gjelder *Charlie og sjokoladefabrikken* og bøkene om Hedenold-barna.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Oddmund Ljone, (03.juli 1917 - 07.april 1985).», besøkt 30. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, side(r) 13, type referanse dødsannonse, utgitt 10. april 1985[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Oddmund\_Ljone[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Petit brabancon
**Petit brabancon** (FCI #82) er en liten hunderase som stammer fra Belgia og er nært beslektet med griffon bruxellois og griffon belge, som den kun skiller seg fra gjennom ulik pels. Mops er også en nær slektning.

Hunden er småvokst (3,6-6 kg) og finnes i fargene rødbrun, sort, og sort & brun (black and tan). Pelsen er kort (maks 2 cm), glatt tilliggende og glinsende. Antatt levealder er ca. 11 – 14 år.

Petit brabancon tilhører griffongruppen. Disse små belgiske selskapshundene regnes som oppvakte, balanserte, våkne, stolte, robuste. Kroppen er så godt som kvadratisk i formen. De har god benstamme, men er samtidig elegante i sine bevegelser og i sin konstruksjon. De drar til seg oppmerksomhet på grunn av et nesten menneskelig ansiktsuttrykk og flate nese. To av rasene er strihårete, men med forskjellig pelsfarge, mens petit brabancon er korthåret. (Rasekompendium – 2004 av Svenka griffonsektionen)

Griffoner blir ofte nært knyttet til sine eiere. I hjemmet er den full av vitalitet, våken, og gir beskjed hvis det kommer personer på døren. De knytter seg raskt til familien, og går godt ilag med andre hunder. Med fremmede kan de være litt reserverte. Siden en griffon bjeffer lite og ikke bjeffer høyt kan den passe i byleilighet. Rasen er ikke treningskrevende, men den trenger mosjon. Litt lek innendørs er også god trim. Et sted hvor den kan få løpe litt fritt er også bra. Varmt vær kan være et problem. Da er det smart å ta en kortere tur, og heller ta en ny senere. Griffoner er lærevillige og gjør det bra på lydighetskurser. Rasen passer også bra for barnefamilier. 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Oddmund Inge Haugen** (født 25. mai 1951) er en norsk lyriker. Han er opprinnelig fra Vråliosen i Kviteseid kommune, men har bodd mesteparten av sitt liv i Grenlandsområdet.

Haugen debuterte som lyriker i 1975 med diktsamlinga *Doggdropen*. Seinere har det kommet fem diktsamlinger til: *Elvesteinen* (1976), *Gras og ugras* (1979), *Lengtande landskap* (1996), *Gule vengeslag* i februar (2005) og *Å vere attende* (2011). I tillegg kan nevnes CD-en *Møtestader* (2002).

Haugen skriver både kortdikt og mer tradisjonelle rimdikt. Svært mange av sangtekstene hans er tonesatt. Haugen er en typisk årstidslyriker. Han benytter ofte bilder fra naturen for å skildre menneskelivet. Sammen med Magnar Kleiven har han også skapt begrepet helselyrikk.

Bibliografi
-----------

* *Doggdropen*, lyrikk, Ansgar (1975)
* *Elvesteinen*, lyrikk, Ansgar (1976)
* *Gras og ugras*, lyrikk, Ansgar (1979)
* *Lengtande landskap*, lyrikk , Sambåndet (1996)
* *Gule vengeslag i februar*, lyrikk, Sambåndet (2005)
* *Å vere attende*, lyrikk , Vivilja (2011)

Diskografi
----------

* *Møtestader*, plate/CD

Kilder
------

* Presentasjon av Oddmund Haugen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Oddmund Haugen i BIBSYS

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
***Sangen om den røde rubin*** (dansk: *Den røde rubin*) er en dansk erotisk film fra 1970. Regissør var Annelise Meineche, som også skrev manuset sammen med John Hilbard. Det bygde på Agnar Mykles kontroversielle roman *Sangen om den røde rubin*, som ble forbudt i 1957. Filmen henter også materiale fra Mykles tidligere roman *Lasso rundt fru Luna* (1954), der en får møte *Ask Burlefot* som tjueåring.

Om filmen
---------

I filmatiseringen er handlingen flyttet fra slutten av 1940-tallet til *«samtiden»*. Det kommer ikke klart fram om historien fremdeles finner sted i Norge. Romanens politiske aspekter er så godt som helt borte. Filmen konsentrerer seg om sexscener, som ikke er så frimodige som i filmen *Uten en tråd*, trass i at sensuren i mellomtiden var blitt avskaffet.

Alle anmeldere var kritiske. Mange betegnet filmen som et *«pinlig makkverk»*, men trakk et stort publikum på kino, inkludert Norge - der den slapp ubeskåret gjennom sensuren.

Mykles reaksjon
---------------

Agnar Mykle raste over filmen. Han kalte den vandalisme mot hans bok og oppfordret til åndelig krig mot Danmark.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Ole Søltoft - *Ask*
* Elin Reimer - *Moren*
* Paul Hagen - *Faren*
* Bjørn Møller - *Balder, Asks lillebror*
* Ghita Nørby - *Embla*
* Poul Bundgaard - *Jesper*
* Tove Maës - *Maja*
* Lotte Horne - *Gunhild*
* Ellen Staal - *Tora*
* Karl Stegger - *Rektoren*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sangen om den røde rubin* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Sangen om den røde rubin* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Sangen om den røde rubin* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Sangen om den røde rubin* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
Nyköpingshus Foto: Niklas Nordblad 
**Nyköpingshus**, (*Nyköpings slott*) var opprinnelig en middelalderborg i Nyköping i Sverige som er delvis i ruiner. 

Borgens opphav var et kastell fra slutten av 1100-tallet som ble bygget på i flere omganger. Trolig var det Birger jarl som startet borgbyggingen. På Albrekt av Mecklenburgs tid hadde den tyske ridderen Raven van Barnekow borgen i forlening og foretok viktige byggearbeider på slottet. En senere eier var Bo Jonsson Grip.

I middelalderen ble det foretatt ytterligere om-og påbygginger. Gustav Vasa forsterket utbyggingen med hensyn til forsvaret av borgen og det finnes bevart et rundt kanontårn fra hans tid. 

På slutten av 1500-tallet bygget hertug Karl, den senere Karl IX av Sverige, borgen om til et renessanseslott. Slottet brant ned sammen med resten av byen i 1665 og ble ikke oppført igjen. Deler av bygningsmaterialet ble i stedet benyttet til ombygging av Stockholms slott.

På 1900-tallet pusset man opp deler av slottet og det inneholder blant annet Sörmlands museums permanente utstillinger.

Hendelser på slottet
--------------------

Den 11. desember 1317 fant Nyköpings gjestebud sted på ridderborgen ifølge Erikskrøniken. Denne julefesten endte fatalt for hertugene Erik og Valdemar, brødre av kong Birger Magnusson.

Nyköping-recessen ble undertegnet på Nyköpingshus 20. september 1396. Denne begivenheten er en av de viktigste hendelsene i Norden i middelalderen og var en forutsetning for dannelsen av Kalmarunionen året etter.

Svante Sture d.y. og Märta Eriksdotter Leijonhuvud feiret bryllupet sitt på Nyköpingshus 3. mars 1538.

Av andre begivenheter kan nevnes at Karl IX døde her 30. oktober 1611 og Karl X Gustav ble født på slottet 8. november 1622

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nyköpingshus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nyköpingshus historie Arkivert 17. desember 2007 hos Wayback Machine.

Portal: Sverige
**Nyklassisismen** betegner en retning innen arkitektur og design som i de første tiårene av 1900-tallet hentet inspirasjon fra gresk og romersk arkitektur, og fra den tidligere klassisismen i perioden fra 1750 til 1840. Klassisistisk arkitektur fra denne tidligere perioden kalles også ofte *nyklassisime* eller på engelsk *neoclassicism*, men er i tid klart adskilt fra den senere nyklassisismen som særlig var fremherskende i 1920-årene.

I Norden fikk nyklassisismen en særlig sterk stilling mellom 1920 og 1930 som det siste utslaget av historisme før gjennombruddet for modernistisk arkitektur eller funksjonalisme omkring 1930.

Nordisk nyklassisisme
---------------------

Inngangen til Faaborg Museum. Arkitekt Carl Petersen 1915.
I Danmark er noen av de mest kjente nyklassisistiske byggverk *Fåborg Museum* av Carl Petersen fra 1915, boligområdet *Hornbækhus* av Kay Fisker fra 1923 og *Politigården* i København av Hack Kampmann fra 1924. Andre viktige arkitekter i perioden var Ivar Bentsen og Thorkild Henningsen. Retningen ga seg også sterke utslag i dansk møbelkunst fra perioden, inspirert av den hundre år eldre klassisismen. Flere arkitekter som Kaare Klint og Arne Jacobsen var også aktive møbeldesignere.

I Sverige var arkitekt Gunnar Asplund en førerskikkelse for nyklassisismen, med verker som *Stadsbiblioteket* i Stockholm og *Skogskyrkogården* (sammen med Sigurd Lewerentz). Ivar Tengbom tegnet i *Konserthuset* i Stockholm (1926). Det samtidige *Studentpalatset* i sStockholm av Erik Lallerstedt har en rendyrket klassisk «tempelfasade». Den svenske nyklassisismen, særlig slik den ble utformet av Gunnar Asplund, fikk internasjonal oppmerksomhet og ble i 1931 gitt tilnavnet «Swedish Grace» av den britiske arkikteturskribenten Morton Shand.

Kjente representanter for norsk nyklassisisme er blant andre Blindern Studenterhjem av Nicolai Beer (1926), Deichmanske bibliotek fra 1933 av Nils Reiersen og Torggata Bad av arkitektene Morgenstierne & Eide (1932) i Oslo, Studentersamfundet i Trondhjem av arkitektene Carl og Eystein Michalsen 1929, Torgallmenningen i Bergen av arkitekt Finn Berner, og Haugesund rådhus fra 1934 av arkitektene Gudolf Blakstad og Herman Munthe-Kaas.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nordic Classicism – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Stilarter arkitektur |
| --- |
|  |
| Figuren viser de viktigste stilepokene for byggverk og deres kjernetid i Europa og Norge |
| 
* Linker: Romansk
* Gotisk
* Renessanse
* Barokk
* Rokokko
* Klassisisme
* Historisme
* Jugend
* Nynasjonal
* Nyklassisisme
* Funksjonalisme

Kilde:side 47
 |
***«Sangen om Noah»*** er et skillingstrykk med opprinnelse fra Sverige. Visa ble mye brukt av Frelsesarmeen, men også Lapp-Lisa sang den på plate.

Teksten
-------

**1.**Hvorfor bygger du Noah en båt,  

som en galning du bærer deg åt.  

Bygger båten på land langt fra nærmeste strand  

ingen av oss kan dette forstå.  

  

**2.**Jo, Herren har talt og sagt,  

at han snart ville vise sin makt.  

Ingen bedre seg vil eller lytte der til  

så nu må vi vel alle forgå.  

  

**3.**Seg i mellom de rådslår så smått  

har dit hen det nu virkelig gått.  

Nei det er ikke så, ingen kan det forstå,  

derfor fortsetter vi slik som før.  

  

**4.**Tiden iler og Noah har hast,  

å fullbyrde det Herren har sagt.  

Under tiden man ler og på bygningen ser  

stakkars Noah har mistet forstand.  

  

**5.**Han har sagt at en dom forestår,  

nu det er over ett hundre år.  

Allting er jo så slikt vi har brød og er rik  

alle sammen av oss har det godt.  

  

**6.**Men en dag begynner stormen å gny  

ut mot vest ses en mørknende sky.  

De ser Noah gå inn ut i bygningen sin  

og Gud selv lukker døren der til.  

  

**7.**Likevel skjemter, ler de som før  

og man rykker i Guds-mannens dør.  

Noah kom til oss ut dette regn tar snart slutt  

ingen seiltur du får ennu.  

  

**8.**Himlens sluser de åpnes alt mer  

regnet strømmer fra himmelen ned.  

Kanskje Noah har rett er vel dette så sett  

derfor vi nok alle forgår.  

  

**9.**Svaret kommer fra Himmelens Gud  

jeg har sendt dere Noah mitt bud.  

Dere ville ei se gamle Noah forstå  

og nu er deres syndemål fullt.  

  

**10.**Arken seiler så mektig og trygg  

på de frådende bølgenes rygg.  

De som var der uti trygg og sikker skal bli,  

thi de stanser på Ararats berg.  

  

**11.**Men en ark ut av helt annet slag  

Herren Jesus deg byder i dag.  

Tviler du eller tror på deg selv det beror  

du fremstilles for dommen en dag.  

  

**12.**Enn er døren til arken ei stengt  

for den tankeløse larmende mengd.  

Men en dag blir for sent selv om du ei har ment  

døren stenges for evig av Gud.

Kilder
------

* Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Etiopias flagg Etiopia |
| Friidrett: |
|  Paralympiske leker |
| Sølv | Rio de Janeiro 2016 | 1500 m T13 |

**Tamiru Demisse** (født 7. oktober 1993) er en etiopisk handicapidrettsutøver, som konkurrerer i friidrett. Han konkurrerer i klassen T13, som er for synshemmede utøvere med mindre enn 10% syn. Han har sølv på 1500 meter fra Paralympiske sommerleker 2016 som fremste internasjonale meritt. 

Han begynte å miste synet da han var 10 år gammel, og begynte med para-friidrett i 2008.

Idrettskarriere
---------------

2016
Demisse deltok ved Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro, der han var Etiopias flaggbærer under åpningsseremonien. Han deltok på 1500 meter i klassen T12/13, der han kom på 2.-plass, 0,2 sekunder bak Abdellatif Baka som satte ny verdensrekord med tiden 3:48,29. Demisses tid på 3:48,49 var ny personlig rekord. Han skulle også delta på 400 meter, men stilte ikke til start.

Eksterne lenker
---------------

* Profil og resultater hos IPC
* Rio 2016 - Tamiru Demisse
Klosterkirken i Nykøbing Falster Foto: Hubertus 
**Nykøbing Falster** er den største byen på Falster i Danmark. Ofte kalles den også bare for *Nykøbing F*; F-en er med for å skille den fra Nykøbing Mors og Nykøbing Sjælland. Byen var administrasjonssenter i det tidligere Storstrøms amt. Etter kommunalreformen i 2007 er den administrasjonssenter i Guldborgsund kommune.

Byen har 16 354 (2013) innbyggere. Den er spesiell ved at den er delt opp på to øyer, henholdsvis Lolland og Falster. Det er likevel på Falster at det er et «by-miljø». 

Utenfor byen ligger friluftsmuseet Middelaldercentret som er områdets største turistattraksjon.

Referanser
----------

1. ↑  Nykøbing Falster fra Den Store Danske (Besøkt 30. desember 2013)
2. ↑  Danmarks Statistik: Tabel BEF44. (Besøkt 30. desember 2013)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nykøbing Falster – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
**Sangay Ngedup** (født 1. juli 1953) er en bhutanesisk politiker. Ngedup er leder for partiet Folkets demokratiske parti, som stiller ved valget i mars 2008, Bhutans første demokratiske valg. Partiet vant bare 3 av 47 seter i underhuset, og Sangay ble ikke valgt inn i sin valgkrets. Embedet som statsminister roterte inntil valget i 2008 for et år av gangen mellom medlemmene av regjeringen. Ngedup var statsminister 1999–2000, og 2005–2006. 

Sangay Ngedup kommer fra *Nobgang*-landsbyen i Punakha fylke. Han har utdannelse fra *Dr Grahams Home* i Kalimpong og *St Stephen’s College* in New Delhi, India. Han ble ansatt i Bhutans utenrikstjeneste i 1976. Etter diplomatkurs i Australia og ved Jawaharlal Nehru-universitetet i New Delhi ble han i 1977 tilknyttet Bhutans delegasjon til FN, og senere ved ambassaden i New Delhi. I 1986 ble han førstesekretær ved ambassaden. I 1989 ble han utnevnt til Bhutans første ambassadør til Kuwait.

Han ble utnevnt til direktør for handel og industri i 1989, til sekretær i Bhutans plankommisjon i 1991 og fra 1992 var han helsedirektør. I 1994 ble han forfremmet til helsesekretær, og fra 1995 ledet han departementet for helse og utdanning. Ved regjeringsreformen i 1998 ble han utnevnt til minister for helse og utdanning. Det er ikke sikkert når han fikk stillingen som landbruksminister, men trolig skjedde dette ved regjeringsutvidelsen i 2003.

Han fikk rett til å bære rødt skjerf i 1987, og oransje skjerf i 1998. Han er morbror til kongen Jigme Khesar Namgyel Wangchuck.

Referanser
----------

1. ↑   The Political Leaders’ Affiliation Database, oppført som Lyonpo Sangay Ngedup[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jigme Thinley** | **Bhutans statsminister**(1999–2000) | Etterfølger:**Yeshey Zimba** |
| Forgjenger:**Yeshey Zimba** | **Bhutans statsminister**(2005–2006) | Etterfølger:**Khandu Wangchuk** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Sanger fra T.B. Barratts salmebok*** er et musikkalbum fra 2007 av Jan Groth. Det ble gitt ut i forbindelse med markeringen av pinsebevegelsen i Norge sitt 100-årsjubileum. Albumet ble kjøpt inn av Norsk Kulturfond til fordeling på de bibliotekene som er med i innkjøpsordningen for fonogrammer.

Thomas Ball Barratt skrev tekster til sanger selv og oversatte mange tekster fra engelsk. Disse fant etter hvert veien inn i sangbøker til forsamlinger og menigheter og mange av dem er i dag felleseie i kristne menigheter i Norge. Jan Groth skriver: «Men i de senere 2-3 årtiene har mange av hans sanger nærmest gått av mote og gått i glemmeboken. Dette ønsker vi å gjøre noe med! Ikke bare fordi sangene fortjener det, men også for å vise noe av Barratts kapasitet på det musikalske området.» 

I sangboken *Maran Ata* er det mer enn 100 sanger som Barratt har skrevet selv eller oversatt til norsk. 

En rekke gjesteartister er med på plata, blant andre: Karsten Ekorness, Hanne Krogh, Ulf Christiansson, Inger Lise Rypdal, David André Østby, Christoffer Svartdahl og Solveig Leithaug.

Sporliste
---------

1. «Da Jesus satte sjelen fri» C.F. Butler, oversatt av Barratt, melodi James Milton Black
2. «Hellig, hellig, hellig» Rev J.B. Dykes, oversatt av Barratt
3. «Kom som du er til din frelser» Barratt, melodi WM.J. Kirkpatrick
4. «Takk for det blod som frelser» Barratt, melodi R. Lowry
5. «Løftene kan ikke svikte» Lewi Pethrus, oversatt av Barratt
6. «Jeg har nået Sions sollyse høye» Barratt
7. «Snehvit, men blodstenkt» Barratt, melodi A. Geibel
8. «Her fra mitt Sion jeg skuer» Barratt, melodi Claribel
9. «Dyp, bred, hellig og mektig» Barratt, melodi M.N. Sinding
10. «Dagen er gått» (Old Black Joe) (Karsten Ekorness) Barratt, melodi S. Foster
11. «Dagen er gått»
12. «Alt for Jesus jeg nedlegger» J.W. van de Vanter, oversatt av Barratt, melodi W.S. Weeden
***Mandag Morgen*** var et analytisk uketidsskrift som ble grunnlagt i 2003. Tidsskriftets mål var «å gi norske beslutningstakere og premissleverandører et bedre beslutningsgrunnlag». Mandag Morgen Norge ble til i et samarbeid mellom Terje Osmundsen og det danske tidsskriftet med samme navn (grunnlagt i 1989). *Mandag Morgen* kom ut 41 mandager i året, arrangerte en rekke frokostseminarer og hadde egen analyseavdeling og foredragsvirksomhet, i tillegg til å utgi ukebrevet *Mandag Morgen*.

Mandag Morgen ble produsert og trykket hos Nor Grafisk i Bergen. 

Etter at gamle *Mandag Morgen* valgte å gå til skifteretten i mars 2010, tok Fora Medier over driften av bladet. Redaktør var Knut Petter Rønne.

Selskapet Medier og Ledelse overtok Mandag Morgen fra nyttår i 2013 og innlemmet etter hvert Mandag Morgen i Ukeavisen Ledelse som seksjonen "Agenda".

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Blåmandag for Osmundsen (dn.no)
* Overskudd i Mandag Morgen (e24)
* Mandag Morgen konkurs (e24)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Má vlast*** (*Mitt fedreland*, JB 1:112) er en tonedikt-syklus av den tsjekkiske komponisten Bedřich Smetana, skrevet i perioden 1874–79 og uroppført på forskjellige tidspunkter. Verket som helhet ble første gang fremført 5. november 1882 i Praha.

Struktur
--------

Satsene beskriver tsjekkisk landskap og kulturhistorie. En typisk oppsetning varer omkring 75 minutter.

### «Vyšehrad»

«Høyborgen»  

Komponert 1874, oppført 1875. Oppkalt etter festningen Vyšehrad i Praha.  

Varighet: ca. 16 min

### «Vltava»

«Moldau»  

Komponert 1874, oppført 1875. Beskriver løpet til elven Vltava (Moldau). Kanskje Smetanas mest kjente stykke. Hovedtemaet er basert på den italienske melodien «La Mantovana»[] antakelig komponert av tenoren Giuseppino (del Biado) og publisert i 1600.  

Varighet: ca. 12 min

### «Šárka»

Komponert 1875, oppført 1877. Om den bøhmiske krigsmøyen av samme navn, kjent fra tsjekkisk folklore.  

Varighet: ca. 10 min

### «Z českých luhů a hájů»

«Fra de bøhmiske skoger og sletter»  

Komponert og oppført 1875.  

Varighet: ca. 13 min

### «Tábor»

Komponert 1878, oppført 1880. Om karakteren til husittene, som grunnla byen Tábor.  

Varighet: ca. 12 min

### «Blaník»

Komponert 1879, oppført 1880. Fjellet Blaník huser i legenden en sovende konge og hans hær, nasjonens beskyttere.  

Varighet: ca. 15 min

Se også
-------

* «Ack Värmeland, du sköna»

Referanser
----------

1. ↑  *Allmusic*: *Má vlast* (*My Fatherland*),

Eksterne lenker
---------------

* *Má vlast* (*Mitt hjemland*) hos *Klassisk på norsk*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
***Cicindela formosa*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere (Cicindelinae) i familiegruppen løpebiller.

Utbredelse
----------

*Cicindela formosa* finnes i Nord-Amerika der klimaet er varmere, den finnes ikke i Norge.

Utseende
--------

*Cicindela formosa* kan variere i utseende og den er delt opp i flere underarter eller varianter. Den har en metallisk rødlig farge med noe grønt, som langs kanten av halsskjoldet (pronutum) og dekkvingene. Følehornene og beina har en mørk, svart fargeblandingen med en svak blålig metallisk glans. Den har et sammensatt mønster av blekt gule runde former på dekkvingene. Kjevene har ikke matalisk glans, men er lyse, med mørkt ytterkanter (tenner).

Levevis
-------

*Cicindela formosa* finnes i tilknytning til åpne solrike tørre lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cicindela formosa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cicindela formosa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cicindela formosa* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Cicindela formosa* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cicindela formosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cicindela formosa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Tree of Life – Sandjegere (Cicindelinae, Carabidae) engelskspråklig
* Cicindela online
* Norsk entomologisk forening
**Mancipatio** (latin, av *manus* «hånd» og *capere* «ta, gripe», fornorsket «mansipasjon») var en form for eiendomsoverdragelse i romerretten. Overdragelsen skjedde ved hjelp av et bestemt ritual som forestilte et kjøp mot betaling i kobber. Det er en av flere libralakter i romerretten, rettshandlinger som skjer *per aes et libram*, «ved hjelp av kobber og vekt».

Ritualet
--------

I nærvær av minst fem vitner, som alle måtte være romerske borgere, og dessuten en romersk borger som skulle holde vekten (*libripens*), måtte kjøperen legge hånd på slaven eller tingen han ville erhverve og uttale følgende formel (Gaius, *Institutiones* 1, 119):

*Hunc ego hominem ex iure Quiritium meum esse aio isque mihi emptus esto hoc aere aeneaque libra*
«Denne slaven erklærer jeg at tilhører meg etter quiritenes rett og den skal være kjøpt av meg med dette kobberstykket og denne kobbervekten»
Deretter slo kjøperen med kobberstykket mot vekten og overlot det til selgeren.

*Res mancipi*
-------------

Gjenstandene som kunne erhverves ved *mancipatio* kaltes *res mancipi* og innbefattet slaver, jordstykker i Italia, arbeidsdyr (kveg, hester, esel, muldyr) samt alle gjenstander som vedkom bondens liv.

Historisk utvikling
-------------------

*Mancipatio*-ritualet stammet fra en tid da betalingen for et kjøp ble oppveid på stedet og utbetalt i kobberstykker. Senere, da man tok i bruk penger, hadde kobberstykket bare symbolsk betydning. Ritualet må ha eksistert allerede før Tolvtavleloven. Under keistertiden gikk det ut av bruk.

Tanken bak *mancipatio* finner gjenklang også i moderne tid: Det hender at verdiløse eiendommer eller firmaer overdras for en symbolsk pris, for eksempel 1 krone.

Se også
-------

* *In iure cessio*

Litteratur
----------

' *Mancipatio* i *Der kleine Pauly*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
«Rotterdam» i Amsterdam i 2005
**Zr.Ms. «Rotterdam» (L800)** er et nederlandsk amfibiekrigsskip med stort helikopterdekk og dokk for store landgangsfartøyer. Skipet ble sjøsatt i 1997 og et lignende skip, «Johan de Witt», i 2007. Skipene utgjør hovedsatsingen i den nederlandske marinens «ekspedisjonskrigføring».

Skipsklassen ble utviklet i samarbeid mellom Nederland og Spania. De to skipene i den spanske «Galicia»-klassen er «Galicia» (aktivert i 1998) og «Castilla» (2001).

«Rotterdam» er utviklet for å kunne ta om bord, transportere og landsette en bataljon fra Nederlandse Korps Mariniers (marineinfanteriet), inkludert bataljonens kamp- og logistikkmateriell. Dette omfatter 170 pansrede personellkjøretøyer eller 33 stridsvogner, seks landgangsfartøyer, og inntil 613 marineinfanterister, i tillegg til skipets besetning på 124 mann.

Skipet er utstyrt med et helikopterdekk på 58 × 25 meter med plass til to store helikoptre, på størrelse med EH101. Skipets hangar har plass til fire store (EH101) eller seks middels store (Super Puma eller NH90) helikoptre.

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 9109756 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) HNLMS «Rotterdam» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* (en) Naval-Technology.com
**Mária Kövi-Zalai** (født 20. oktober 1924 i Târgu Mureş i Romania) var en ungarsk turner som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Kövi vant en olympisk sølvmedalje i turn under Sommer-OL 1948 i London. Hun var med på det ungarske damelaget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Tsjekkoslovakia. De andre på laget var Erzsébet Balázs, Anna Fehér, Erzsébet Gulyás-Köteles, Irén Karcsis-Daruházi, Margit Nagy-Sándor, Olga Tass og Edit Perényi.

Under Sommer-OL 1952 i Helsingfors vant hun en sølvmedalje i damenes lagkonkurranse i mangekamp, de andre på laget var; Lászlóne Daruházi, Károlyné Gulyás, Ágnes Keleti, Margit Korondi, Károlyné Perényi og Lászlóne Zalai. Hun vant også en bronsemedalje med det ungarske troppturnlaget som kom på tredjeplass bak Sverige og Sovjetunionen.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i turn, lagkamp damer Ungarns flagg Ungarn
* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Sølv Sølv i turn, mangekamp, lag damer Ungarns flagg Ungarn
* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse Bronse i turn, troppsturn, damer Ungarns flagg Ungarn

Referanser
----------

1. ↑   PIM identifier, PIM authority ID PIM141870, resolver.pim.hu, besøkt 2. juni 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mária Kövi-Zalai – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mária Kövi-Zalai – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
***Cicindela elisae*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere (Cicindelinae) i familiegruppen løpebiller.

Utbredelse
----------

*Cicindela elisae* finnes i Asia der klimaet er varmere enn i Norge.

Utseende
--------

*Cicindela elisae* har en lys brun farge med et svakt olivengrønt skjær. Den har lyse avlange c-formede flekker som danner noe som ligner tverrbånd på oversiden av dekkvingene.

Levevis
-------

*Cicindela elisae* finnes i tilknytning til åpne solrike tørre lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cicindela elisae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cicindela elisae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cicindela elisae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Tree of Life – Sandjegere (Cicindelinae, Carabidae) engelskspråklig
* Cicindela online
* Norsk entomologisk forening
***Trichius orientalis*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

Utseende
--------

En middelsstor (11-14 millimeter), kraftig, langbeint gullbasse. Arten ligner overflatisk på en humle og drar trolig nytte av denne likheten med stikkende insekter. Hodet er flatt utvidet forover, firkantet. Pronotum er rundet, tydelig smalere enn dekkvingene, tett kledt med gule eller oransje, ulne hår - denne arten er tettere hårete enn del fleste andre. Dekkvingene er forkortede og dekker ikke det bakerste bakkroppsleddet, med gule og svarte tverrbånd, disse er vanligvis avbrutte i midten, men tegningen på dekkvingene er svært variabel.

Levevis
-------

Larvene lever i morkent treverk eller hule trær av eik eller bøk, utviklingen tar gjerne flere år. De voksne billene besøker ofte blomster.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Krim-halvøya og fra Lilleasia og Syria, det antas at den også kan forekomme i Bulgaria. Den er vurdert som Nær truet (NT) av IUCN .

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
					- Stammen Trichiini Fleming, 1821
						* Slekten *Trichius* Fabricius, 1775
							+ ***Trichius orientalis*** Reitter, 1894

Referanser
----------

1. ↑  Tykarski, P. Putchkov, A. & Mannerkoski, I. 2010. *Trichius orientalis*. The IUCN Red List of Threatened Species 2010: e.T157742A5136678

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* The Scarabs of the Levant - *Trichius orientalis*
* Bilde av arten
* (en) *Trichius orientalis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Trichius orientalis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Trichius orientalis* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* *Trichius orientalis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Epikrise** er en standardrapport til henvisende lege etter et sykehusopphold eller etter undersøkelse ved en poliklinikk eller hos en privatpraktiserende legespesialist. 

Epikrisen dikteres/skrives av en av legene eller psykologene som har hovedansvaret for pasienten.

Det fastsettes en eller flere diagnoser med diagnosekode etter ICD-10 som er del av overskriften på epikrisen. Disse diagnosene har stor betydning både for betalingen for oppholdet og for senere statistikk over virksomheten ved avdelingen, poliklinikken, sykehuset eller lege/psykologspesialistpraksisen. 

Rapporten inneholder problemstillingen som var grunn til innleggelsen eller henvisningen. Det refereres de forskjellige undersøkelser fra opptak av innleggelsesjournal, sentrale analysesvar fra blodprøver og andre supplerende undersøkelser som røntgen, MR, scintigrafi, SPECT, ultralyd, dyrking av mikroorganismer og EKG.

Dersom det er utført et kirurgisk inngrep, er det skrevet en egen operasjonsbeskrivelse som vanligvis sendes i kopi til henvisende lege etter inngrepet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
***Trichius trilineatus*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

Utseende
--------

En middelsstor (10-12 millimeter), kraftig, langbeint gullbasse. Arten ligner overflatisk på en humle og drar trolig nytte av denne likheten med stikkende insekter. Hodet er flatt utvidet forover, firkantet. Pronotum er rundet, tydelig smalere enn dekkvingene, tett kledt med brunlige, ulne hår. Dekkvingene er forkortede og dekker ikke det bakerste bakkroppsleddet, med gule og svarte tverrbånd, disse er vanligvis avbrutte i midten, men tegningen på dekkvingene er svært variabel.

Levevis
-------

Larvene lever i morkent treverk eller hule løvtrær, utviklingen tar gjerne flere år. De voksne billene besøker ofte blomster.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Kina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
					- Stammen Trichiini Fleming, 1821
						* Slekten *Trichius* Fabricius, 1775
							+ ***Trichius trilineatus*** Ma, 1992

Kilder
------

* Oversikt over artene
* Ma, W.-Z. (1992) Coleoptera: Cetoniidae, Trichiidae, Valgidae. Peng Jianwen & Liu Youqiao. Iconography of Forest Insects in Huan China. Academia Sinica & Human Forestry Institute. Hunan, China :1-473.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Trichius trilineatus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Trichius trilineatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Rolf Lunheim** (født 7. februar 1960) er en norsk professor i sosialantropologi, tidligere ved Sosialantropologisk institutt ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) og arbeidet frem til 2005 i Norsk Hydro, blant annet som konsernantropolog i Hydro Aluminium og direktør for samfunnsansvar («*corporate social responsibility*»). Han er sivilingeniør i datateknologi fra Norges tekniske høgskole og ble dr.philos. på avhandlingen «Desert People-Caste and Community, a Rajasthani Village» i 1993 ved NTNU, hvor Jan Petter Blom og Ulf Hannerz var opponenter til avhandlingen. Lunheim ble deretter professor II ved institutt for industriell økonomi, NTNU, og var ansvarlig for undervisning i kulturforståelse for kommende sivilingeniører. Lunheims undervisning og forskning retter seg mot tverrkulturell kommunikasjon og problemstillinger knyttet til etikk og samfunnsansvar i næringslivet.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Rolf Lunheim i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Rolf Lunheim i BIBSYS
* Lunheims hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
Perus nasjonal- og handelsflagg.
Perus statsflagg.
Perus orlogsflagg.
**Perus flagg** består av tre felter i fargene rødt, hvitt og rødt. Til noen formål er landets riksvåpen plassert i midten av det hvite feltet. Flagget er i forholdet 2:3.

Perus flagg stammer fra tiden omkring uavhengighetskampen mot Spania på 1820-tallet. Det første nasjonalflagget ble skapt i 1820 da frigjøringshelten José de San Martín marsjerte fra Argentina via Chile til Peru med sin Andeshær. San Martín skapte da et diagonalstripet flagg i fargene rødt og hvitt, og med våpenskjold i midten. Fargene rødt og hvitt skal etter legenden ha vært motivert av synet av en flamingoflokk som lettet. I mars 1822 ble et annet flagg tatt i bruk av uavhengighetstilhengere. Dette var vannrett delt i rødt over hvitt over rødt og hadde tegningen av en sol i midten. Solsymbolet har forankring i inkasivilisasjonen, men er også et frihetssymbol som på omtrent samme tid ble innført i flaggene for Argentina og Uruguay. 

Da flagget med vannrette striper minte for mye om Spanias flagg, ble flagget endret til vertikale fargefelter. Perus nasjonalflagg hadde nå funnet sin form, men ikke sin endelige utforming. Perus nåværende flagg ble innført 25. februar 1825. Fargene fra tidligere flagg ble beholdt, men solmerket ble tatt ut og erstattet av en variant av riksvåpenet. Første felt i riksvåpenet viser en vicuña, et dyr beslektet med lamaen og alpakkaen. Andre felt viser et tre (cinchona), mens tredje felt viser et overflødighetshorn. Våpenet er omgitt av en krans av palme- og laurbærgrener. Flaggets farger gis en symboltolkning der hvitt står for renhet og rødt representerer patriotenes blod. Selv om solsymbolet ikke lenger er å finne i Perus nasjonalflagg, er solmerket fortsatt å finne i presidentflagget, samt en rekke militære rang- og kommandoflagg. 

Som nasjonalflagg og handelsflagg føres det rødt-hvite flagget uten våpen. Flagget med våpen i en krans gjør tjeneste som statsflagg, både på land og til sjøs, og som orlogsflagg, da med riksvåpen uten krans.

| * v
* d
* r
Søramerikanske flagg |
| --- |
| Selvstendige land | Argentina · Bolivia · Brasil · Chile · Colombia · Ecuador · Guyana · Paraguay · Peru · Surinam · Trinidad og Tobago · Uruguay · Venezuela |
| Territorier | Aruba · Bonaire · Curaçao · Falklandsøyene · Fransk Guyana · Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Vestre Strandgate** (5-59, 2-42) er en gate i Kvadraturen i Kristiansand som ligger i bydelen Kvadraturen/Eg. Gaten har sitt løp fra Gravane til rundkjøringen på Gartnerløkka hvor den møter E18 og løper videre i Rv9 (Setesdalsveien). Den er del av fylkesvei 471 fra rundkjøringen på Gartnerløkka til krysset med Dronningens gate. Fra Rådhusgata til Gravane har den to parallelle løp, et i forlengelsen av Fv471 og et som skiller containerhavnen fra blant annet Tollboden og Caledonien hotel. Med unntak av Vestre Strandgate 22 og 24, som er bygd i tre, er det murbygninger, fortrinnsvis av nyere dato, langs hele gateløpet. 

Gaten har en rekke sentrale møteplasser og sentrumsfunksjoner i form av Caledonien Hotel, Agder teater, Fønix kino, Hotell Ernst, rutebilstasjon og jernbanestasjon. Gaten er forøvring preget av restauranter, pubber og serveringssteder, en del butikker og kontorer og et fåtall boliger.

Utsmykning
----------

Langs gaten er flere park- og parkmessige anlegg med skulpturell utsmykning. I Gravaneparken finnes Skule Waksviks «To rådyr» i bronse, Kjell Nupens «Krukke» i keramikk fra 1994, Arne Nikolai Vigelands «Gutten og bjørnen» fra 1968 og «Sammenkrøkt» av Per Palle Storm som ble reist i 1945. Utenfor Caledonien Hotel er skulpturen «Seilskuteskipperen» plassert. Den ble laget av Nic Schiøll i 1970. Fasaderelieffet på Agder teater (mot Kongens gate) dekker 340 m² og er formet av Henrik Finne.

I Børsparken står Magnus Vigrestads «Barbarkvinne», satt opp i 1951, men skapt allerede i 1917. Skulpturen er regnet som hans beste verk, «vakkert, formfullendt og harmonisk i uttrykket». Skulpturen vakte oppmerksomhet med sin dristighet i form og uttrykk da den ble avduket. Utenfor havnelageret på Europakaia, som tidligere ble kalt Smits kai, står Anne Berit Nedlands bronseskulptur av Kong Olav V fra 1997. Ved Kristiansand stasjon stod tidligere fonteneskulpturen «Tjuvfiskeren» av Ingemund Berulvson. Den er laget i 1934 og satt opp i 1951. Den ble flyttet til Ravnedalen i 2015.

Galleri
-------

* Vestre Strandgate 2-4 - Agder teater på hjørnet av Kongens gate.  Foto: Audun RossvollVestre Strandgate 2-4 - Agder teater på hjørnet av Kongens gate.  Foto: Audun Rossvoll
* Vestre Strandgate 7, Caledonien hotel.  Foto: Siri JohannessenVestre Strandgate 7, Caledonien hotel.  Foto: Siri Johannessen
* Vestre Strandgate 7, Caledonien hotel fra parallellgaten.  Foto: Siri JohannessenVestre Strandgate 7, Caledonien hotel fra parallellgaten.  Foto: Siri Johannessen
* Havnekvartalet  Foto: Erlend BjørtvedtHavnekvartalet  Foto: Erlend Bjørtvedt
* Vestre Strandgate 12.  Foto: Tomasz SienickiVestre Strandgate 12.  Foto: Tomasz Sienicki
* Vestre Strandgate 19, Tollboden (blå plakett).  Foto: Erlend BjørtvedtVestre Strandgate 19, Tollboden (blå plakett).  Foto: Erlend Bjørtvedt

Eksterne lenker
---------------

* Vestre Strandgate Faktaark fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Epigenetikk** er en retning innenfor biologifaget som studerer arvelige egenskaper som ikke skyldes endringer i selve DNA-koden, men som skyldes avlesning og bruk av genetisk kode.  Epigenetikken studerer hvordan DNA leses og uttrykkes. Flere ulike mekanismer kan aktivere og deaktivere gener, blant annet DNA-metylering og histonmodifisering. En **epigenetisk egenskap** er en stabilt nedarvet fenotype som ikke skyldes forandring i DNA-sekvensen.

Et eksempel på epigenetiske endringer er differensieringen av ulike celletyper i vev og organer når flercellede organismer utvikler seg. Påvirkning fra miljøet kan føre til epigenetiske endringer. Dette antas å være årsaken til at den arvelige sykdommen schizofreni i bare litt under halvparten av tilfellene rammer begge i et par av eneggede tvillinger, selv om de genetisk er identiske. Epigenetiske endringer spiller en stor rolle i aldringsprosessen og er sannsynligvis en viktig årsak til autoimmune sykdommer, diabetes og kreft.

Under utviklingen av kjønnscellene blir som regel epigenetiske endringer fjernet. Det er likevel blitt oppdaget mange eksempler på arvelige epigenetiske endringer, noe som minner om lamarckisme. En studie utført i den nordsvenske byen Överkalix viste at sønnene til menn som hadde sultet i barndommen, hadde lavere sannsynlighet for å utvikle hjerte- og karsykdommer. Hos menn som derimot hadde hatt tilgang på mye mat, hadde de mannlige barnebarna større risiko for å dø av diabetes.

Referanser
----------

1. ↑  Berger, Kouzarides, Shiekhattar, Shilatifard An operational definition of epigenetics Genes & Dev. 2009. 23: 781-783
2. ↑  Carey N. (2011): *Epigenetics Revolution: How Modern Biology is Rewriting Our Understanding of Genetics, Disease and Inheritance*. Icon Books, London, ISBN 978-1-84831-315-6; ISBN 978-1-84831-316-3.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Epigenetics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hva er epigenetikk? foredrag av Paul E. Grini, BIO-konferansen 2015 (video 30 min)
* Artikler om epigenetikk på forskning.no

| * v
* d
* r
Biologiens fagområder |
| --- |
| Anatomi **·** Astro **·** Atferd **·** Kjemi **·** Psykologi **·** Teknologi **·** Botanikk **·** Cytologi **·** Etno **·** Evolusjon (teori) **·** Fysiologi **·** Genetikk **·** Genteknologi **·** Gerontologi **·** Immunologi **·** Limnologi **·** Marin **·** Mikro **·** Molekylær **·** Morfologi **·** Mykologi **·** Paleontologi **·** Systematikk **·** Toksikologi **·** Utvikling **·** Zoologi **·** Økologi |
|  **Kategori** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Vestre folkebad** er en tidligere offentlig badeanstalt ved Hospitalsløkkan i Trondheim som stod ferdig i 1899 og som ble stengt da Sentralbadet stod ferdig oppført i 1960.

Historie
--------

Folkebadet var byens andre offentlige bad etter Østre folkebad, som i sin tur ble åpnet i 1892 ved Innherredsveien. Pådriverne bak å etablere et tilsvarende bad i vestbyen var på privat initiativ fra Trondhjems Brændevinssamlag og Selskabet for Trondhjems Bys Vel, men bystyret vedtok i 1896 at badet skulle reises som kommunalt anlegg. Eiendommen ved Batterigata 4a ble sammen med naboeiendommene i Hospitalsløkkan 20 kjøpt opp av Trondheim kommune fra Trondhjems Hospital. Naboeiendommene ble på samme tid benyttet til utbygging av Hospitalsløkkan vognhall og sekundærstasjon.

Byggingen av badet tok til i 1897 og stod ferdig oppført i 1899. Bygningen var i nyromansk stil med hjørnetårn og var tegnet av arkitektene Lars Solberg og Johan Christensen. Vestre folkebad var bygget etter finsk mønster og hadde både dusj, badstue, karbad og dampbad, som i begynnelsen kostet ti øre per bad.

Statistikk fra de første årene viser at Vestre folkebad først og fremst var besøkt av menn med 73% av besøkene og at det i 1903 ble levert 45 000 bad. Folkebadene i Trondheim var i tillegg til å være hygienefremmende også sosiale treffpunkt og på midten av 1900-tallet var disse godt besøkt, med over 180 000 badende gjester totalt i 1947, hvorav 48 000 av disse var ved Vestre folkebad. Besøkstallene avtok deretter nærmere 1960-tallet.

Badet var i bruk til 1960 da Sentralbadet åpnet i Prinsens gate. Vestre folkebad ble revet 1973 og eiendommen ble brukt som parkeringsplass til midten av 1980-tallet, da den ble omregulert til lekeplass som benyttes av Løkkan barnehage.

Bildegalleri
------------

* Hospitalsløkkan med Vestre folkebad, ca. 1960Hospitalsløkkan med Vestre folkebad, ca. 1960
* Hospitalsløkkan med Vestre folkebad, ca. 1970Hospitalsløkkan med Vestre folkebad, ca. 1970

Referanser
----------

1. ↑  *Selskabet for Trondhjems bys vel: 75-års jubileum*. Trondheim: Selskabet. 1969. s. 8–9.
2. ↑  Grankvist, Rolf (1982). *Nidaros kirkes spital 700 år*. Trondheim: F. Bruns Bokhandels forlag. s. 263. ISBN 8270284645.
3. ↑  Rømcke, C. (1902). *Lidt om finske, norske og svenske badeindretninger, særlig badstubad*. Kristiania: Alb. Cammarmeyers Forlag. s. 9.
4. ↑  Kaldal, Ingar (1997). *Veit og gate*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 147–148. ISBN 8200127494.
5. ↑  Sætherskår, Johs. red. (1949). *Det Norske næringsliv: Sør-Trøndelag Fylkesleksikon*. Bergen: Det norske næringslivs forlag. s. 227.
6. ↑  Kaldal, Ingar (1997). *Veit og gate*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 321. ISBN 8200127494.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 612. ISBN 978-82-573-1762-1.
* Støren, Wilhelm K. (1983). *Sted og navn i Trondheim*. Trondheim: Brun Bokhandels forlag. s. 353. ISBN 82-7028-471-8.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Lokalhistoriewiki
 |