recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**OliVita AS** er et norsk aksjeselskap som produserer og distribuerer det patenterte Omega-3 tilskuddet **OliVita**. Firmaet ble etablert i 2002 og har hovedkontor i Tromsø. Produktet er basert på 20 års forskning fra Universitetet i Tromsø og er det eneste Omega-3 tilskuddet på markedet med kombinasjonen selolje og olivenolje.

Historie
--------

**OliVita** er basert på flere kliniske studier med tilsammen 1200 deltakere utført fra 1986 av professorene Bjarne Østerud og Edel O. Elvevoll ved Universitetet i Tromsø.

Produktet
---------

**OliVita** er en blanding av raffinert selolje og kaldpresset olivenolje. Seloljen er rik på omega-3 og har betydelig mer av den gunstige fettsyren DPA enn fiskeolje og krillolje, i tillegg til EPA og DHA-fettsyrene.
Olivenoljen er rik på naturlige antioksidanter, som har en viktig funksjon ved å beskytte mot oksidasjon (harskning) av flerumettede fettsyrer (inkludert omega-3) i kroppen. I tillegg inneholder olivenoljen fettsyren omega-9. Antioksidantene samvirker også med omega-3 og beskytter kroppen mot reaksjoner som kan føre til åreforkalkning, blodpropp, hjerneslag, psoriasis og leddgikt. Seloljen i olivita kommer fra New Foundland i Canada og raffineres i Norge.

Patent
------

OliVita er en patentbeskyttet blanding av selolje og kaldpresset olivenolje

Se også
-------

* Omega 3
* Olivenolje

Referanser
----------

1. ↑
2. 1 2   Patentstyret
3. ↑   Brønnøysundregistrene
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. mars 2012. Besøkt 29. august 2012.  Om OliVita oljen
5. ↑   Bjarne Østeruds publikasjonsliste
6. ↑   Edel O. Elvevolls publikasjonsliste
7. 1 2   Arkivert 11. desember 2013 hos Wayback Machine. Utviklingen av OliVita
8. ↑   Aftenposten. Publisert 30. apr 2006
9. ↑   Informasjon om bruk av OliVita

Eksterne lenker
---------------

* OliVita AS hjemmeside
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Uruguays flagg Uruguay |
| Panamerikamesterskapet i beachhåndball |
| Sølv | Montevideo 2012 | Lag |
| Sølv | Montevideo 2008 | Lag |
| Gull | Montevideo 2004 | Lag |

**Uruguays kvinnelandslag i strandhåndball** representerer Uruguay i internasjonale konkurranser i strandhåndball. Sporten er underlagt Federación Uruguaya de Handball, som er Uruguays nasjonale håndballforbund.

Resultater
----------

### VM i beachhåndball

Uruguay kvalifiserte seg ikke til VM i beachhåndball 2004, men deltok ved VM 2006 i Rio de Janeiro i Brasil, der de kom på 9.-plass.

Ved VM 2008 kom de på 7.-plass, etter at de vant den siste kampen om 7.-plassen 2-1 over Serbia. De ble ikke kvalifisert til VM i beachhåndball 2010.

Ved VM i beachhåndball 2012 i Muskat i Oman vant de tre av sine fem kamper i det innledende gruppespillet, og gikk videre til hovedrunden, som ett av seks lag. I gruppespillet i hovedrunden vant de kun én av sine seks kamper, og måtte dermed spille plasseringskamp om 5.-plassen. Denne kampen tapte de 0-2 for Kroatia, og endte dermed på 6.-plass i VM 2012.

### Panamerikamesterskapet i beachhåndball

Panamerikamesterskapet i beachhåndball er det regionale mesterskapet i beachhåndball, for land i Amerika, og mesterskapet er også kvalifisering for VM i beachhåndball.

Det uruguayanske kvinnelaget nådde finalen ved Panamerikamesterskapet i beachhåndball 2004, der de møtte Brasil. Uruguay vant finalen 2-0, og vant mesterskapet.

De nådde også finalen ved panamerikamesterskapet i 2008 og 2012, og møtte igjen Brasil i finalen disse to mesterskapene. Brasil vant imidlertid finalen disse to årene, så Uruguay kom på 2.-plass i 2008 og 2012.

### World Games

Beachhåndball var demonstrasjonsgren ved World Games 2001, World Games 2005 og World Games 2009, men var offisiell konkurranse i World Games 2013.

Uruguay deltok første gang ved World Games 2013. Der kom de på tredjeplass av fire lag i sin gruppe i gruppespillet, og nådde ikke finalespillet. I plasseringskampen om femteplassen slo de til slutt Colombia 2-0, og kom dermed på 5.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  World Games 2013 - *Schedule by Event (Beach Handball, Friday 02 August 2013*, besøkt 3. august 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Federación Uruguaya de Handball (Uruguays håndballforbund) Arkivert 31. oktober 2020 hos Wayback Machine.
**Uru-inim-gina**, **Uruinimgina**, **Urukagina** eller **Uru-Ka-gina** (det nedtegnede navn er blitt noe forskjellig tolket) var fyrste i den sumeriske bystaten Lagasj omkring 2351 f.Kr.-2340 f.Kr. og er fremfor alt kjent for en skrift som i første person redegjør for politiske og juridiske reformer som skal ha blitt initiert av Uru-inim-gina.

Kjennetegnende for hans antagelig rundt syv år lange styre, var rivaliseringen med Lugal-Zagesi (Lugalzagisi) av Umma. Historisk betydelig var Urukaginas lovreformer: «Med støtte fra Ningirsu» (det vil si byguden for Lagasj) ble gamle bruk forkastet og en ny ordning innført. Først ble herskerens prerogativer overfor templene reversert. Innbyggerne ble løst fra en rekke gjeldsslavebånd og det ble forbudt for høyererangerende i samfunnet å utbytte samfunnets svake.

Sosialhistorisk bemerkelsesverdig er avskaffelsen av biandri (en kvinnes ekteskap med to menn), noe som viser at sumererne en gang praktiserte polyandri (flermanneri), og at dette etterhvert ble avvist som frastøtende.

I en selvbeskrivelse kaller han sen *beskytter av enker og foreldreløse.*

Men i forgrunnen for hans dekreter står skattelette og gjeldssanering.

Urukaginas kom til sin avslutning da Lugalzagisi av Umma lot byen Lagasj ødelegge og ødela tempelet. Denne helligbrøde beklaget Urukagina i en innskrift med ordene:

«Måtte denne ugjerning, begått av Lugalzagisi, ensi av Umma, gudinnen Nisaba bære på sin nakke.*»*
Lagasj skulle imidlertid få en ny blomstringstid senere, etter akkadherredømmets tid, særlig under Gudea av Lagasj, ca. 2144–2124 f.Kr.

Litteratur
----------

* Michael Aulfinger: *Urukagina, der gerechte König*. Edition Nove, Neckenmarkt 2007, ISBN 978-3-85251-246-4.
* Su-Kyung Huh: *Studien zur Region Lagaš. Von der Ubaid- bis zur altbabylonischen Zeit*. Ugarit-Verlag, Münster 2008, ISBN 978-3-86835-003-6.
* Paul Toscanne: *Les cônes d'Urukagina*. Leroux, Paris 1903.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
**Basilique Notre-Dame de la Paix** er verdens største kirke. Den ligger i Elfenbenskystens hovedstad Yamoussoukro.

Pierre Fakhoury var arkitekt for kirken, som blant annet er inspirert av Peterskirken i Roma. Byggearbeidet ble utført mellom 1985 og 1989, og prislappen ble om lag 250 millioner euro. Pave Johannes Paul II innviet basilikaen 10. september 1990. 

Det var Félix Houphouët-Boigny (1905–1993), Elfenbenskystens mangeårige president, som tok avgjørelsen om å bygge basilikaen i sin hjemby, og som sørget for pengestøtte til arbeidet. Presidenten er avbildet i et glassmaleri inne i kirken, like ved Jesus og apostlene.

Navnet
------

*Notre Dame* («Vår frue») er et vanlig navn på kirker i områder der fransk språk blir benyttet. Navnet viser til jomfru Maria. Den enkleste oversettelse av kirkens navn er simpelthen «Vår Frue av freden».

Referanser
----------

1. ↑  Mark, Monica (15. mai 2015). «Yamoussoukro's Notre-Dame de la Paix, the world's largest basilica - a history of cities in 50 buildings, day 37». *The Guardian* **(engelsk)**. ISSN 0261-3077. Besøkt 26. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Basilique de Notre Dame de la Paix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** SkyscraperCenter
 |
**Extractive Industries Transparency Initiative** (**EITI**) er en internasjonal organisasjon som håndhever en standard for åpenhet i olje-, gass- og gruveindustriene. Standarden er utviklet og overvåket av det internasjonale EITI-styret som består av representanter fra myndigheter, næringsliv og sivilt samfunn. I land som implementerer EITI-standarden, må selskapene i disse industriene offentliggjøre hvor mye de betaler i skatter og avgifter, og myndighetene må offentliggjøre hvor mye de mottar. Disse tallene blir sammenlignet og sammenstilt i en årlig EITI rapport.

Det internasjonale sekretariatet til EITI er siden 2007 tilrettelagt av Utenriksdepartementet, og er basert i Oslo. Styreleder er Clare Short, tidligere utviklingsminister i Storbritannia.

Norge er et av 46 implementerende land.

Referanser
----------

1. ↑  «The EITI countries».

Eksterne lenker
---------------

* Extractive Industries Transparency Initiative nettsider

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Idiografiske vitenskaper** (av gresk ίδιος [*idios*] = «spesielt» og γράφειν [*grafein*] = «skrive») er vitenskaper som beskriver eller forklarer enkeltfenomener. Begrepet brukes for skille disse vitenskapene fra nomotetiske vitenskaper, som leter etter generaliseringer.
Ofte omtales idiografiske vitenskaper også som *historiske* vitenskaper.

I de idiografiske vitenskapene er det partikularia som står i fokus. Målet er m.a.o. å forklare enkelthendelser eller -fenomener. Som forskningsmetode er dette nært en induktiv tilnærming, og er derfor nærmere humaniora. En beskrivelse av faktorene som førte til utbruddet av første verdenskrig er for eksempel en idiografisk aktivitet.

Eksempler på idiografiske vitenskaper er historie og deler av biologien (for eksempel fylogenetikk), geologien (for eksempel *fordelingen* av bergarter på jordens overflate) og astrofysikken (for eksempel beskrivelsen av vårt solsystem).

Se også
-------

* Forklaringsmodell
* Fenomenologi (filosofisk begrep)

Referanser
----------

1. ↑  Butterworth-Heinemann, Elsevior (2005). «3.3 Nomothetic versus ideographic research». *Research Methods*. British Library: Elsevior Ltd. s. 32.
Nurikabe (ぬりかべ) fra Bakemono no e (化物之繪, ca 1700), Harry F. Bruning Samling av japanske bøker og manuskripter, L. Tom Perry spesialsamlinger, Harold B. Lee bibliotek, Brigham Young University.
**Nurikabe** (ぬりかべ) er en yōkai, eller ånd, fra japansk mytologi. Den manifesterer seg som en mur, og misleder reisende om natten. Det nytter ikke å prøve å gå rundt den, da den utvider seg selv i det uendelige. Muren forsvinner hvis man banker på den nederste delen av den.

Nurikabe i moderne tid
----------------------

Nurikabe opptrer, i likhet med andre yōkai, ofte i både manga og anime, på samme måte som Frankensteins monster og Dracula gjør i vestlig populærkultur. For eksempel opptrer en nurikabe i mangaen og animeen «Ge Ge Ge no Kitaro» som heltens allierte. I en episode av «Azumanga Daioh», forestiller Osaka seg Chiyo-chan i et nurikabe/kostyme.

Et nurikabe-inspirert monster, Whomp, er med i videospillet «Super Mario 64».

Eksterne lenker
---------------

* Maculas illustrasjon av Nurikabe Arkivert 11. mars 2007 hos Wayback Machine.
Jockeyer og hester i et hesteveddeløp.
I sport er **kappløp** en hastighetskonkurranse mot et objektivt kriterium, vanligvis en klokke eller til et bestemt punkt. Konkurransedeltagerne forsøker å fullføre en gitt oppgave på kortest mulig tid. Dette involverer typisk å tilbakelegge en gitt distanse, men det kan være en hvilken som helst annen oppgave som involverer hurtighet for å nå et bestemt mål.

Et kappløp kan løpes kontinuerlig fra start til mål, eller utføres som mange segmenter, kalt heat eller etapper. Heat løpes vanligvis på samme bane til forskjellige tider.

Tidlige nedtegnelser om kappløp er tydelig på keramikk fra oldtidens Hellas, som avbilder løpende menn som kjemper om førsteplassen. Et vognkappløp beskrives i Homers *Iliaden*.

Etymologi
---------

Ordet *race* kommer fra et gammelnordisk ord. Dette nordiske ordet ankom i Frankrike under invasjonen av Normandie og ga ordet *raz* som betyr "hurtig vann" i Bretagne, slik som i mill race; det kan finnes i "Pointe du Raz" (det vestligste punktet i Frankrike, i Bretagne), og "*raz-de-marée*" (tsunami). Ordet race i betydningen av en "hastighetskonkurranse" ble først registrert i 1510-årene.

Et kappløp og dets navn er ofte tilknyttet opprinnelsesstedet, transportformen og løpets distanse. Et par eksempler er Dakar Rally og Athens Marathon.

Former
------

Å løpe en distanse er den mest grunnleggende formen for kappløp, men kappløp kan også foregå med transportmidler, slik som båter, biler, sykler og fly, eller med dyr slik som hester eller hunder. Kappløp kan også arrangeres med andre transportmåter, slik som ski, sparker, skøyter eller rullestoler, eller andre former for bevegelse, slik som svømming eller kappgang.

Orienteringsløp tilføyer en ekstra oppgave ved å bruke et kart og et kompass for å navigere fra punkt til punkt i variert og vanligvis ukjent terreng.

Et kappløp kan også involvere en annen type mål, slik som spising. En vanlig konkurranse er pølsespising, der deltagerne prøver å spise flere pølser enn motstanderne.

Se også
-------

* Sport
* Gambling
* Totalisator
* Hare
* Romkappløpet
* Racingspill

Referanser
----------

1. ↑  «Online Etymology Dictionary». Online Etymology Dictionary. Besøkt 28. juni 2010.
2. ↑  «Race». Online Etymology Dictionary. Besøkt 13. juli 2012.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wiktionary: racing – ordbokoppføring |

* Racing teams

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** NDL
 |
RMS «Queen Elizabeth» kapseiste etter en brann
**Kapseise** er et maritimt uttrykk for å velte/**kantre** en båt/skip. (eng: *capsize*), også kalt å **kullseile** når det skjer på grunn av seilføring. 

For seilere betyr det at en har fått for mye vind på tvers i forhold til balansen med kjølen. Seileren kan ha seilt med for stramme skjøter, for lite av vekten mot lo side av båten, eller ikke seilt nok mot vinden. For mange båttyper er det lett å rette opp båten for en øvd seiler. I definisjonene i Kappseilingsreglene er en båt kullseilt når dens mastetopp er i vannet. Mange båter og joller har ekstra luftrom til å flyte på. Kajakkpadlere bruker kajakkrulle for å komme på rett kjøl igjen.

For sjøfolk kan det bety det samme, med forskjøvet ballast eller last som resultat. Ising er en annen grunn. I begge tilfeller er forlis sannsynlig utfall. Livbåter og redningsflåter skal i dag være selvutløsende, slik at overlevende skal ha en sjanse til å redde seg.

Det var heller sjelden, men forekom med gamle krigsseilskip som var for velutstyrt med kanoner godt over vannlinjen, at de kapseiset på grunn av kreftene som ble utløst av en bredside med inntil 40 svartkrutt-kanoner avfyrt i en salve.

I tilfellet med regalskipet «Vasa» var det ikke nødvendig å fyre av noen kanon, det kom bare få meter fra land under stabelavløpningen før det veltet og sank.

Se også
-------

* Rulling, et fartøy sin rotasjon om lengdeaksen

Eksterne lenker
---------------

* Kapseise på Bokmålsordboka

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
**Uruguays kvinnelandslag i fotball** representerer Uruguay i internasjonal fotball. Ettersom det ikke er kvalifisering til Sør-Amerikamesterskapet i fotball for kvinner, er det lite fotball mellom turneringene, og Uruguay har spilt få kamper. Med ett hederlig unntak er heller ikke Uruguay blant verdensdelens elite i kvinnefotball.

Uruguays kvinnelandslag har en relativt kort historie. De debuterte i 1997 mot Canada, og fikk et hederlig 1-2 tap. Allerede året etter var de med i sitt første Sør-Amerikamesterskap. Uruguay kom ikke lenger enn gruppespillet, der det ble to uavgjort og tre tap. Neste mesterskap var ikke før 2003, og de fem årenes opphold kan ha vært grunnen til at Uruguay fikk et hardt møte med naboene Argentina og tapte hele 0-8. 

I 2006 gikk turneringen noe annerledes. Igjen møtte Uruguay Argentina i gruppespillet, men det ble med et 1-2-tap. Uruguay tapte en kamp til, men vant de to resterende, og kom til finalespillet. I finalespillet tapte Uruguay igjen for Argentina, denne gangen med to mål, før Uruguay tapte stygt 0-6 for Brasil. Uruguay vant den siste kampen mot Paraguay, og endte dermed på tredjeplass, landets beste plassering. Uruguay ble også med i Pan American games i 2007, der landet kom sist i gruppespillet.

Noter
-----

1. ↑  Oppkalt etter en nå utdødd indianerstamme fra nåværende Uruguay

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Sør-Amerika (CONMEBOL) |
| --- |
|  | Argentina **·** Bolivia **·** Brasil **·** Chile **·** Colombia **·** Ecuador **·** Paraguay **·** Peru **·** Uruguay **·** Venezuela |  |
***Ace Combat*** er en videospillserie som lages av japanske Namco. Spilleren styrer forskjellige flytyper i en alternativ verden løst basert på Jorden, gjennom konflikter løselig basert på virkeligheten. Spillet legger vekt på handling, ikke realistisk simulering av flyenes egenskaper. Serien har

Utgivelser
----------

### *Air Combat*

Det første spillet i serien kom i 1995 til PlayStation under navnet *Air Combat* i USA og Europa. Senere etterfølgere brukte det japanske navnet *Ace Combat*.

### *Ace Combat 2*

*Ace Combat 2* kom i 1997 til PlayStation, og introduserte kontinentet *Usea*, en gjenganger i resten av serien.

### *Ace Combat 3: Electrosphere*

*Ace Combat 3: Electrosphere* kom i 1999 til PlayStation.

### *Ace Combat 4: Shattered Skies*

*Ace Combat 4: Shattered Skies* kom i 2001 til PlayStation 2, og het *Ace Combat 4: Distant Thunder* i Europa.

### *Ace Combat 5: The Unsung War*

*Ace Combat 5: The Unsung War* kom i 2004 til PlayStation 2, og het *Ace Combat: Squadron Leader* i Europa.

### *Ace Combat Zero: The Belkan War*

*Ace Combat Zero: The Belkan War* kom i 2006 til PlayStation 2, og beskriver forhistorien til spillserien.

### *Ace Combat 6: Fires of Liberation*

*Ace Combat 6: Fires of Liberation* kom i 2007 til Xbox 360.

Eksterne lenker
---------------

* *Ace Combat* offisiell hjemmeside (engelsk)
* *Ace Combat – Assault Horizon* offisiell hjemmeside (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |

Portal: Videospill
**Austerveg** (norrønt: *austrvegr*) var i norrøn tid betegnelsen på landene i øst, særlig landene ved Østersjøen. Det var også en betegnelse for å dra på vikingtokt mot øst. Den motsatte retningen var vesterveg.

Alt før år 800 hadde svenske nybyggere slått seg ned på kysten av dagens Finland, Estland og Latvia. Utover 800-tallet dro de i store flokker innover dagens Russland. De seilte i små skip oppover de russiske elvene. Der det ikke fantes seilbare elver, trakk de skipene over land og fikk dem ut i store elver som Dnipro, Don og Volga, og ned til Svartehavet eller Det kaspiske hav. I kjølvannet av de svenske skipene fulgte også en del nordmenn og dansker. På veien grunnla nordboerne byer som Holmgard (Novgorod) og Kyiv. Riket rundt Holmgard (Novgorod) ble kalt for Gardariket.

Vikingene i Austerveg ble kalt *rus*. Dette er opphavet til navnet Russland. I Novgorod og Kyiv styrte mektige fyrster av norrøn ætt, blant annet den første russiske kongefamiliens grunnlegger Ingvar og Helga (russisk: Igor og Olga.)

Nordboerne var handelsmenn; de solgte både pelsverk, honning, bivoks, tjære og våpen, men den dyreste og mest ettertraktede varen var slaver (treller). Araberne hadde bruk for uendelige mengder med arbeidskraft, blant i form av slaver, og vikingene kunne tilby sterke unge menn og kvinner som de hadde tatt til fange underveis.

Ved utløpet til Svartehavet lå Konstantinopel, dagens Istanbul og tidligere Bysants, som vikingene kalte Miklagard (= «den store byen»). Byen hadde flere hundre tusen innbyggere og var hovedstaden i Det bysantinske riket.

Keiseren i Konstantinopel hersket over Balkan og Lilleasia. Han omgav seg med en prakt og luksus som vikingene aldri hadde sett maken til. Slike rikdommer var akkurat hva vikingene var ute etter, og i år 860 plyndret vikingene Konstantinopel for første gang. Da hugget de ned alle som kom i veien for dem, satte fyr på hus og kirker, plyndret og ranet. På den måten tvang de keiseren til å gi dem gull, slik at borgerne i byen skulle få fred. Senere måtte keiseren betale store summer for å unngå ny plyndring. Men han stolte ikke helt på dem likevel. Skulle de handle i byen, måtte de gå igjennom en spesiell port, fulgt av keiserens menn. Våpnene måtte de legge utenfor porten, og de skulle ikke være flere en 50 av gangen.

På 1000-tallet hadde keiseren flere tusen varjager, eller væringer, som livvakter og leiesoldater. De ble brukt i kriger mot araberne.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Route from the Varangians to the Greeks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Alexandria metropolitanerkebispedømme** er erkebispedømmet som til enhver tid innehas av den koptisk-ortodokse paven av Alexandria og patriarken av hele Afrika. Den nåværende metropolitten av Alexandria er dermed pave Shenouda III (siden 1971). Pave- og patriarktittelen er uløselig knyttet til Alexandria metropolitanbispedømme, som er Afrikas eldste og viktigste bispedømme. Det anses å være grunnlagt av evangelisten Markus i år 43 og ble raskt et av kristenhetens tre mest betydningsfulle bispeseter ved siden av Roma og Antiokia. Fra 232 ble biskopen av Alexandria omtalt som pave; i 451 ble han offisielt opphøyet til én av kirkens fem patriarker.

Bispedømmets katedral er St. Markus-katedralen, som har blitt revet og gjenoppbygget flere ganger. Det første kirkebygget på stedet skal ha blitt innviet av selveste St. Markus, som også ble begravd under kirken etter å ha lidd martyriet i 68. Hans levninger skal i 828 ha blitt smuglet ut av Egypt og blitt overført til Markuskirken i Venezia.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett: |
| Konkurrerte for Moldovas flagg Moldova |
| Friidrett Balkanmesterskapet i friidrett |
| Sølv | Pitesti 2016 |  400 m |
| Friidrett Det europeiske småstatsmesterskapet i friidrett |
| Gull | Marsa 2016 |  400 m |
| Gull | Marsa 2016 |  1000 m stafett |
| Friidrett Europalekene |
| Sølv | Baku 2015 |  400 m |

**Alexandru Babian** (født 2. februar 1993) er en moldovsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Hans fremste internasjonale meritt er gull på 400 meter ved Det europeiske småstatsmesterskapet i friidrett 2016.

Idrettskarriere
---------------

2012
Babian deltok ved junior-VM i friidrett 2012, I innledningsheatet på 400 meter løp han på 48,63, som var 49. beste tid, og gikk ikke videre til semifinalene.

2014
Moldova konkurrere i Third League ved lag-EM i friidrett 2014, som ble arrangert i Tblisi i Georgia. Der kom han på 3.-plass på 400 meter, som ga 13 poeng i lagkonkurransen, der Moldova kom på 4.-plass. Han kom på 9.-plass på 400 meter vd Balkanmesterskapet i friidrett 2014.

2015
Ved lag-EM i friidrett 2015 kom han på 2.-plass på 400 meter, bak Donald Sanford fra Israel. Babian løp her på 47,35 sekunder. Ved Europalekene 2015 i Baku kom han også på 2.-plass med tiden 47,35.

Han deltok også ved U23-EM i friidrett 2015, og satte personlig rekord i innledningsheatet med 47,34 sekunder, men gikk ikke videre til finalen. I august deltok han ved Balkanmesterskapet i friidrett 2015, og kom der på 8.-plass på 400 meter.

2016
Ved det moldovske mesterskapet i friidrett 2016 fikk han sølv på 400 meter, bak Andrei Sturmilov.

Han vant to gullmedaljer ved Det europeiske småstatsmesterskapet i friidrett 2016. Individuelt vant han 400 meter, foran Yevgeniy Kasilov og Georgios Avraam. Moldova fikk også gull på 1000 meter medleystafett. I slutten av juni deltok han ved Balkanmesterskapet i friidrett 2016, og kom på 3.-plass på 400 meter.

Referanser
----------

1. ↑  Balkan Athletics - *68th Balkan senior Championships 2015 Pitesti ROU - Event 6 M 400 m* Arkivert 15. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 29. august 2016.
2. ↑  Tracking Sun - *Tiraspol (Moldova), 28-29.5.2016 -National Championships* Arkivert 21. september 2016 hos Wayback Machine. besøkt 29. august 2016.
3. ↑  Athletics Malta - CSSE MARSA MALTA - 11/06/2016, besøkt 29. august 2016.
4. ↑  Balkan Athletics - *69th Balkan senior Championships 2016 Pitesti ROU* Arkivert 21. desember 2016 hos Wayback Machine. besøkt 29. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alexandru Babian – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos European Athletics
* (en) Profil hos All-Athletics Arkivert 11. september 2016 hos Wayback Machine.
**Ernst Cramer** (født 28. januar 1913 i Augsburg, død 19. januar 2010 i Berlin) var en tysk journalist og styreformann i Axel Springer Stiftung.

Cramer ble født i en jødisk familie og hørte til grunnleggerne av Bund Deutsch-Jüdischer Jugend. I 1938 ble han arrestert, og tilbragte seks uker i konsentrasjonsleiren Buchenwald, før han emigrerte til USA i 1939. Hans far Martin Cramer hørte til grunnleggerne av Augsburger Literarische Gesellschaft.

Etter krigen kom han tilbake til Tyskland, og var fra 1948 til 1954 stedfortredende sjefredaktør for *Die Neue Zeitung*. Fra 1954 arbeidet han for United Press, og i 1958 ble han ansatt av Axel Springer-forlaget, bl.a. som stedfortredende sjefredaktør for *Die Welt*. Frem til Axel Springers død i 1985 ble Cramer regnet som hans nærmeste rådgiver og medarbeider. Fra 1981 til 1993 var Cramer utgiver av *Welt am Sonntag*. Han var styremedlem i forlaget fra 1983 til 1999, og fra 1981 har han vært styreformann i Axel Springer Stiftung.

Han var gift med Marianne som døde 19. juli 2008.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000023198, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Braulio Carrillo nasjonalpark** (spansk: *Parque Nacional Braulio Carrillo*) er en nasjonalpark i det sentrale Costa Rica. Den befinner seg i provinsene Heredia, San José, Cartago og Limón på landets karibiske side. Den dekker en del av fjellkjeden Cordillera Central, og består av tropisk regnskog og tåkeskog. Den har svært variert flora og fauna.

Parkens høyeste punkt er 2 906 moh, som er toppen av vulkanen Barva, mens det laveste er 36 moh. Gjennom nasjonalparken går riksvei 32, også kjent som *Autopista Braulio Carrillo*, mellom byene San José og Limón.

Nasjonalparken ble oppretta 15. april 1978. Den er oppkalt etter Costa Rica tredje president, Braulio Carrillo.

Bilder
------

* Braulio Carrillo nasjonalparkBraulio Carrillo nasjonalpark
* Río SucioRío Sucio

Se også
-------

* Liste over nasjonalparker i Costa Rica

Eksterne lenker
---------------

* (en) Braulio Carrillo National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Braulio Carrillo nasjonalpark hos SINAC
* Braulio Carrillo nasjonalpark hos Costa Rica Infolink

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Carl Clauberg** (født 28. september 1898 i Wupperhof, død 9. august 1957 i Kiel) var en tysk SS-lege som under andre verdenskrig utførte forsøk på mennesker i den beryktede blokk 10 i Auschwitz. Han var utdannet gynekolog, men drev også som allmennlege. 

Clauberg ble dømt til 25 års fengsel i Sovjet for krigsforbrytelser, men ble løslatt i 1955 i et fangeutvekslingsprogram og blr sendt tilbake til Tyskland.

Liv og virke
------------

Clauberg deltok som soldat i infanteriet under første verdenskrig og ble tatt til fange av britene i 1917. Han utdannet seg til lege etter krigen og meldte seg inn i NSDAP i 1933. Han ble også medlem av SS hvor han hadde graden *Gruppenführer*.

Under krigen forsket han på en pille til SS-soldatene hvis de ønsket en rask og smertefri død, hvis de for eksempel hadde blitt tatt til fange og ikke ville røpe noe. Dette klarte han ikke med en gang, men han prøvde ut ulike steriliseringsmetoder på jødiske kvinner og menn. For kvinnene førte dette til smerter i eggstokkene og i magesekken, disse ble da tatt ut og sendt til Berlin for nærmere undersøkelse. For menn var det testiklene som ble fjernet. De som ble gitt dødspillen, led en langsom og smertefull død. Han lot også pasienter stå ved et røntgenapparat i flere minutter i strekk med strålen mot kjønnsorganene. Disse ble gasset etterpå fordi stråleskadene hemmet videre arbeid. Clauberg ble røpet da han sendte rapport om pillen til Berlin.

I 1945 ble han fanget av sovjetiske styrker og fraktet til Sovjetunionen. I 1948 ble han dømt til 25 års fengsel for krigsforbrytelser, men han ble løslatt allerede i 1955 i forbindelse med et fangeutvekslingsprogram mellom Sovjet og Vest-Tyskland. I Tyskland gjenopptok han karrieren som gynekolog, men reaksjoner fra overlevende førte til at han ble arrestert og stilt for retten på nytt i Tyskland. Han hadde på denne tiden blitt alkoholiker og snakket stolt om sine eksperimenter under krigen. Han snakket hånende om overlevende som krevde at tyske myndigheter skulle frata ham legelisensen. Clauberg døde i fengsel før rettssaken kom i gang.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000007003, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   WhoNamedIt.com, Whonamedit? doctor ID 3264, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Carl Clauberg». *encyclopedia.ushmm.org* **(engelsk)**. Besøkt 30. desember 2020.
4. ↑  Dargie, Richard; Flanders, Julian (2020). *The Nazis' Flight from Justice: How Hitler's Followers Attempted to Vanish Without Trace* **(engelsk)**. Arcturus Publishing. ISBN 978-1-83940-517-4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Andre verdenskrig
***Nummer*** er en norsk kortfilm som kom ut i 2009 med blant andre Miriam Larsen og Jenny Skavlan i hovedrollene. Filmen ble regissert av Petter Askø Næss. 

"Nummer" vant NRK p3 "Filmpolitiets kortfilmpris" (publikumsprisen) på kortfilmfestivalen i Grimstad, 2010.

Synopsis
--------

Filmen skildrer en natt på byen og tar for seg de mindre hyggelige og ofte latterlige aspektene ved sjekking og "kjøttmarkedet". Tonen og stemningen er lett, dialogen er overfladisk og til tider humoristisk, noe som fungerer som en kontrast til filmens dypere kjernetemaer: vennskap og svik. Karakterene er i sentrum. Forskjellige mennesketyper er satt opp mot hverandre: Christine og Alex er opptatte av å gripe øyeblikket, mens Silje søker etter noe mer ekte og varig. Men er det Alex og Christine som er hensynsløse eller er det Silje som er naiv og på feil sted?

Rolleliste
----------

* Jenny Skavlan ... Christine
* Miriam Larsen ... Silje
* Espen Klouman Høiner ... Alex
* Martin Skarpsno ... Joakim

Referanser
----------

1. ↑  «Vant P3s kortfilmpris!». *NRK P3* **(norsk)**. 21. juni 2010. Besøkt 18. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nummer* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Coop Norden AB** var et svensk selskap som ble eid av svenske Kooperativa Förbundet (42 %), danske FDB (38 %) og norske Coop Norge SA (tidligere Coop NKL) (20 %). Selskapet ble etablert i 2001. Hovedkontoret lå i Stockholm.

Selskapet hadde tre datterselskaper:

* Coop Norge
* Coop Sverige
* Coop Danmark

Fisjon
------

På et styremøte den 19. desember 2007 ble det vedtatt å fisjonere selskapet. Industrivirksomheten, eierskapet til butikkjedene og grossistvirksomheten ble kjøpt tilbake av de respektive landenes organisasjoner. Coop Norge Handel fortsetter som et datterselskap av Coop Norge. Coop Norge gikk fra å være eier av Coop Norden AB og interesseorganisasjon for norske samvirkelag til å bli et dagligvarekonsern med en omsetning på drøyt 33 milliarder kroner (budsjettall 2008).

Det nordiske samarbeidet fortsetter gjennom det nyopprettede innkjøpsselskapet Coop Trading A/S, hvor landene skal ha like eierandeler.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF
 |
**Henrik Wergelands gate** (1-85, 2-110) er en gate i Kvadraturen i Kristiansand som ligger i bydelen Kvadraturen/Eg. Gaten har sitt løp fra Vestre Strandgate til Elvegata. 118 eiendommer er matrikulert til gaten. Den hadde tidligere navnet Konsumsjonsgaten.

Parallellgaten mot nord er Kristian IVs gate, mot sør, Skippergata.

Henrik Wergelands gate er en av de fem langgatene hvor bil- og busstrafikk kan krysse Markens gate som i store deler av sitt løp er gågate. Gaten har busstopp og beliggenheten i forhold til jernbane- og rutebilstasjon gjør at den til tross for smale gangarealer, få oppholdssteder og trafikkbelastning er den av byens langgater som har størst antall fotgjengere.

Gaten er navngitt til ære for Henrik Wergeland som ble født i Dronningens tverrgade i Christianssand i 1808 og som hadde sine tidlige barneår i byen inntil han som niåring flyttet med familien til Eidsvold.

Referanser
----------

1. ↑  Statens vegvesen Rapport. Gående i vestre del av Kvadraturen[*død lenke*], besøkt 31. mai 2011

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**«Please Mr. Postman»** er en sang som ble debut-singlen til The Marvelettes. Den var plateselskapet Tamla (Motown) første singel som gikk helt til topp på Billboard Hot 100; noe som skjedde sent i 1961. Tidlig i 1975 havnet «Please Mr. Postman» på førsteplass igjen på samme hitliste, og det med versjonen til duoen The Carpenters.

Personell på The Marvelettes' versjon
-------------------------------------

* Gladys Horton: vokal, kor
* Wanda Young: kor
* Georgeanna Tillman: kor
* Wyanetta («Juanita») Cowart: kor
* Katherine Anderson: kor
* The Funk Brothers: musikere (som inkluderer)
	+ Marvin Gaye: trommer
	+ Benny Benjamin: trommer
	+ James Jamerson: bass
	+ Richard «Popcorn» Wylie: piano
	+ Eddie «Bongo» Brown: perkusjon

The Beatles spilte inn «Please Mr. Postman» 30. juli 1963 i Abbey Road Studios. De spilte sangen på spillejobber i 1961 og 1962. Deres versjon ble utgitt 22. november 1963 på albumet *With The Beatles* i Storbritannia. I USA ble den utgitt 10. april 1964 på *The Beatles' Second Album*.

Personell på The Beatles' Versjon
---------------------------------

* John Lennon: rytmegitar, vokal
* Paul McCartney: bass, kor
* George Harrison: elektrisk gitar, kor
* Ringo Starr: trommer

Kreditering
-----------

«Please Mr. Postman» er kreditert Georgia Dobbins, William Garrett, Freddie Gorman, Brian Holland og Robert Bateman. Denne korrekte krediteringen forekom først i 1992 da samleboksen *Hitsville USA: The Motown Singles Collection* ble utgitt. På originalsinglen til The Marvelettes står kun Dobbins/Garett/Brianbert oppført som komponister, mens på *With The Beatles*, står kun Holland oppført.

Gulfkrigen
----------

I de første ukene av Gulfkrigen (1990-91) var «Please Mr. Postman» en av de platene som oftest ble ønsket spilt på FM-radiostasjonene, men i omskrevet versjon med tittelen «Wait Mr. Hussein». På samme måte ble «Barbara Ann» med Beach Boys til «Bomb Iran». Linjen «*Stop, oh yes, wait a minute Mr. Postman, wa-a-a-it Mr. Postman,*» ble til «*Oh yeah, wait a minute Mr. Hussein, Kuwait isn't yours Mr. Hussein*».

*Saddam Hussein is cut off at sea,*
*our troops are poised so patiently,*
*we're gonna be there for a long, long time.*
*You'll have nothing but an empty pipeline...*

Referanser
----------

1. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 34
2. ↑  Lewisohn, Mark (1992). *The Complete Beatles Chronicle: The Definitive Day-By-Day Guide To The Beatles' Entire Career*. London: Pyramid Books. ISBN 1-855-10021-5 s. 364
3. ↑  MacDonald, Ian (2005). *Revolution in the Head: The Beatles' Records and the Sixties* (andre utgave). London: Pimlico. ISBN 1-844-13828-3 s. 69
4. ↑  Whitburn, Joel (2004). *Top R&B/Hip-Hop Singles: 1942-2004*. Record Research. s. 379.
5. ↑  Eva Bratholm og Astri Suhrke: *Den perfekte fienden* (s. 181), Cappelens forlag, 1991, ISBN 82-02-12948-6
6. ↑  *Pop Song Parodies Mock Hussein* 17. august 1990

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Pleasures of the Rich*** er en amerikansk stumfilm fra 1926, innen sjangeren romantisk film. Filmen ble regissert av Louis J. Gasnier, og produsert av Tiffany Pictures. Filmen var basert på historien «The Wrong Cat» av forfatteren Harold MacGrath. Medvirkende i filmen var flere kjente skuespillere på den tiden, slik som Helene Chadwick, Jack Mulhall, Hedda Hopper og Mary Carr.

Handling
--------

Henry Wilson er en velstående kjøpmann. Selv om han allerede er gift, blir han interessert i Mona Vincent. Mona forsøker i imidlertid å vekke interessen til den velstående Frank Clayton, som Wilsons datter Mary også er veldig forelsket i. Mona lover Mary at hun kan gi opp Wilson, men bare dersom Mary går med på å gi henne Clayton.

Mary sier seg enig, men kort tid senere forsøker hun å begå selvmord ved drukning - fortvilet over tapet sitt. Wilson oppdager snart hva Mona har gjort, og han vender endelig tilbake til sin egen kone. Mary blir reddet i tide, og gifter seg med Frank Clayton.

Skuespillere
------------

* Helene Chadwick som Mary Wilson
* Jack Mulhall som Frank Clayton
* Hedda Hopper som Mona Vincent
* Mary Carr som Kate Wilson
* Marcin Asher som Henry Wilson
* Lillian Langdon som Mrs. Clayton
* Dorothea Wolbert som Maggie, en tjenestepike
* Julanne Johnston som Phyliss Worthing
* Katherine Scott som Mrs. Worthing

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pleasures of the Rich* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Pleasures of the Rich* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Oluwasegun Abiodun** (født 5. desember 1984 i Maiduguri, Borno State) er en nigeriansk fotballspiller. Han spilte sist for Skeid Fotball, men ble løst fra kontrakten etter 2010-sesongen.

Han kom til Skeid i januar 2009 foran klubbens comeback i Adeccoligaen. Abiodun ble klubbens toppscorer med sju nettkjenninger i løpet av sesongen.[] Abiodun har tidligere spilt for nigerianske Julius Berger, israelske Maccabi Haifa, Al Whada fra De forente arabiske emirater og Hamarkameratene. Han er angrepsspiller. Ifølge Ståle Solbakken var Abiodun en sjeldent talentfull spiller som ikke fikk realisert sitt fulle potensial. Arild Stavrum uttalte at «jeg så et voldsomt potensial i ham, for det var en veldig god spiller».

Abiodun spilte i Mesterligaen med Maccabi Haifa, og har også spilt en del kamper for det nigerianske OL-landslaget, som var nære på å komme til OL i Athen 2004.[] For det nigerianske U23-landslaget har han spilt ni kamper. Han var kaptein på nigerianske aldersbestemte landslag.

Han kom til Ham-Kam halvveis i 2004-sesongen, og debuterte mot FFK 12. september 2004. I 2006 skåret han fem mål og ble Ham-Kams toppskårer sammen med Roman Kienast.

I september 2011 meldte *VG* at Abiodun var anholdt for ulovlig opphold i Norge og at han snarlig ville bli deportert.

Kamper og mål
-------------

* **2004:** 6 kamper (Ham-Kam)
* **2005:** 13 kamper, 2 mål (Ham-Kam)
* **2006:** 17 kamper, 5 mål (Ham-Kam)
* **2007:** 22 kamper, 15 mål (Ham-Kam)
* **2008:** 21 kamper, 1 mål (Ham-Kam)
* **2009:** 17 kamper, 7 mål (Skeid)
* **2010:** 18 kamper, 15 mål (Skeid)

- Oppdatert 22. juni 2010.

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID 0f8f63aa[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Abiodun forlater Skeid». [*død lenke*]
3. 1 2 3
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Spillerstatistikk hos Norsk Internasjonal fotballstatistikk.no
* Profil på skeid.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Yueqing** (kinesisk: 乐清; pinyin: *Yuèqīng*) er et byfylke i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Wenzhou.

Befolkningen var på 1 138 793 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Nange-pailouen (*Nange pailou qun*, 南阁牌楼群) og Gao-klanens graver (*Gaoshi jiazu mudi*, 高氏家族墓地) er oppførte på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Høyhastighetsbanen Ningbo–Taizhou–Wenzhou-banen går gjennom området.

### Vei

Kinas riksvei 104 løper gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens offisielle hjemmesider
* Nange pailou qun
* Gaoshi jiazu mudi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Dioptoma*** er en slekt av selvlysende biller som bare finnes i Asia. De ble tidligere regnet til samme familie som de amerikanske artene i familien Phengodidae, men er nå skilt ut som en egen gruppe.

Utseende
--------

Middelsstore (5 – 35 mm) biller, de larvelignende hunnene størst. Hannene er avlange, med et stort hode som gjerne er bredere enn brystskjoldet (pronotum), med store fasettøyne. Antennene er korte (kortere enn hodebredden), tråd- eller kamformede, med enten 3 eller 12 ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent firkantet. Dekkvingene er myke, de dekker flygevingene, men ofte ikke de bakerste bakkroppsleddene. Bakkroppen er lang og kjegleformet. Beina er ganske lange og tynne. Hunnene er larvelignende, avlangt spoleformet, bredest på midten, hodet er ganske lite, antennene korte og sylindriske.

Levevis
-------

Larver og hunner lever på bakken, gjerne mellom løvstrø. De er sannsynligvis rovdyr. Hannene flyr godt og blir gjerne tiltrukket til lys. I likhet med mange beslektede familier sender disse billene ut lys. Noen arter utmerker seg ved at de kan sende ut lys i flere farger.

Utbredelse
----------

Arten er beskrevet fra Bangladesh.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
			* Familien **Rhagophthalmidae**
				+ Slekten ***Dioptoma*** Pascoe, 1860
					- *Dioptoma adamsii* Pascoe, 1860

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dioptoma* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Dioptoma* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Dioptoma* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Yuhong Jin Hermansen** (født 8. juli 1968 i Kina) er en av Norges rikeste kvinner og enken etter Folke Hermansen.

Bakgrunn og virke
-----------------

Jin Yu Hong ble født i Shanghai i Kina i 1968, midt under terrorveldet forårsaket av kulturrevolusjonen. Foreldrene var akademikere, en gruppe som ble hardt rammet av terroren, og en onkel av Jin Yu Hong var blant dem som ble utsatt for feilaktige beskyldninger, og som senere ble rehabilitert. I 1980-årene tok hun universitetsutdannelse som maskiningeniør. I 1994 traff hun ved en tilfeldighet nordmannen Folke Hermansen, han var på vei til et skipsverft, hadde kjørt seg vill og hun hjalp ham å finne frem.

I 1995 flyttet Yuhong til Norge og Stavanger. I mars 1998 giftet hun seg med Folke Hermansen. Hun eier mer enn halvparten av aksjene i konsernet Folke Hermansen AS, der Det Stavangerske Dampskibsselskab er kjernen.

Yuhong Jin Hermansen hadde i 2018 en nettoformue på fire milliarder kroner. Det gjør henne til en av Norges rikeste kvinner.

Referanser
----------

1. ↑  Morten Ånestad, Jostein Løvås (28. juni 2019). «Enken som tok roret». Dagens Næringsliv, Magasinet. Besøkt 28. juni 2019.
2. ↑  Yuhong (39) arvet Folke Hermansens imperium - Dagens Næringsliv 9. juli 2007
3. ↑  Femdoblet omsetningen - Stavanger Aftenblad 13. november 2011
4. ↑  Folke Hermanen AS økte overskuddet med nær 70 prosent - Dagens Næringsliv 5. juni 2018
5. ↑  DSD selger Norled til investeringsfond - hegnar.no 20. mai 2019
6. ↑  Yuhong Jin Hermansen[*død lenke*] - kapital.no
Må ikke forveksles med Alexandra hotell.

Hotel Alexandra i Loen innerst i Nordfjord i Stryn i Sogn og Fjordane på 1880-tallet. Hotellet skiftet navn fra Loen's Hotell i 1892.  Foto: Axel Lindahl/Galleri NOR 
Hotel Alexandra og Kvamme's Hotel i Olden sist på 1800-tallet. Foto: Marthinius Skøien/Nasjonalbiblioteket 
Hotel Alexandra i 1960  Foto: Mittet 
**Hotel Alexandra** er et hotell som ligger i Loen, Stryn kommune innerst i Nordfjord. Hotellet er kjedefritt og har vært familiedrevet helt siden etableringen i 1884. Hotellet ble da startet som Loen Hotell av Anders Markusson Loen. I 1890 overtok sønnen Markus Loen, og etter noen år ble hotellet omdøpt til Hotel Alexandra etter prinsesse Alexandra av Wales (senere dronning av Storbritannia). Hotellet har idag 189 hotellrom og 360 senger. Hotel Alexandra eier også Hotel Loenfjord, som ligger 100 meter fra Alexandra. Det er kort vei til brearmene Kjenndalsbreen og Briksdalsbreen.

Hotelldirektører
----------------

* Anders Markusson Loen – 1884–1890
* Markus Anderson Loen – 1890–1927
* Rickard Loen – 1927–1965
* Eivind Grov – 1965–1996
* Richard Grov – 1996 -

* Hotel Alexandra innerst i Nordfjord i Loen i Stryn kommune i Sogn og Fjordane.   Foto: Fortegnet panorama, våren 2015Hotel Alexandra innerst i Nordfjord i Loen i Stryn kommune i Sogn og Fjordane.  Foto: Fortegnet panorama, våren 2015
* Hotel Alexandra 2015 Foto: Fortegnet panorama, våren 2015Hotel Alexandra 2015 Foto: Fortegnet panorama, våren 2015

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hotel Alexandra, Loen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hotel Alexandra
**PubChem** er en gratis database for kjemiske stoffer og deres biologiske effekter. Databasen vedlikeholdes av National Center for Biotechnology Information (NCBI), som er en del av det amerikanske National Institutes of Health. Databasen er en del av Entrez-portalen, og er koblet opp mot andre Entrez-databaser, inkludert PubMed. Databasen ble først utgitt i 2004, og er tilgjengelig via en søkemotor på et nettsted samt FTP. Databasen bruker informasjon fra en rekke ulike kilder og bidragsytere, hovedsakelig forskjellige kjemiske laboratorier rundt om i verden.

Struktur
--------

Selve PubChem består av tre sammenkoblede databaser:

* PubChem Compound: Standardisert og validert informasjon om ulike unike kjemiske substanser.
* PubChem Substance: Informasjon om substanser registrert av ulike bidragsytere.
* PubChem BioAssay: Data fra biologiske aktivitetstester fra ulike kjemiske substanser som er beskrevet i PubChem Substance.

PubChem Substance lister opp substanser slik de er beskrevet av de ulike bidragsyterne; således kan det være flere oppføringer i PubChem Substance som omtaler samme stoff. I PubChem Compound blir disse oppføringene kombinert til én enkelt oppføring per stoff. Hver kjemiske forbindelse i PubChem Compound får et CID-nummer som utelukkende beskriver den aktuelle strukturen.

Referanser
----------

1. ↑  «About PubChem». National Center for Biotechnology Information. Besøkt 8. mai 2014.
2. ↑  «PubChem Source Information». National Center for Biotechnology Information. Besøkt 8. mai 2014.
3. 1 2  «PubChem Help». National Center for Biotechnology Information. Besøkt 8. mai 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Prokura** (latin: *pro*= for og *cura*= omsorg) er den fullmakt som en eller flere personer har fra en forretningsperson eller et selskap til å inngå avtaler i dens/selskapets navn. En person som er meddelt prokura kalles for en prokurist. Prokuristen kan som utgangspunkt «opptre på vegne av foretaket i alt som hører til driften av dette» (prokuraloven § 1). Unntak gjelder imidlertid for overdragelse og beheftelse (f.eks. pantsettelse) av fast eiendom og løsøre som kan registreres i skipsregisteret og luftfartsregisteret (mest praktisk skip eller fly). Dette krever særskilt fullmakt.

Å meddele for eksempel daglig leder i et selskap prokura, er en praktisk ordning som gjør det mulig å foreta beslutninger i foretaket uten forutgående styrebehandling. 

Prokura kan meddeles til flere personer, slik at den kan brukes i fellesskap, eller hver for seg. Dette skal i så fall angis ved meddelelsen.

Dersom virksomheten gjelder et registrert foretak, skal det, sammen med registreringen, ifølge *lov om registrering av foretak av 21-06-1985*, alltid fremgå «Hvem som representerer selskapet utad og tegner dets firma».

Se også
-------

* Firmategningsrett

Eksterne lenker
---------------

* Lov om prokura
* Lov om registrering av foretak

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |