recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gudmund Skjeldal** (født 4. september 1970 på Voss) er en norsk lærer, forfatter, idéhistoriker, journalist og tidligere langrennsløper. Skjeldal er bokansvarlig i *Bergens Tidende* og har skrevet for *Morgenbladet*.

Faglig arbeid og karriere
-------------------------

Skjeldal er cand.philol. med hovedfag i idéhistorie fra Universitetet i Oslo i 2001, hvor han skrev oppgaven, *Med Gud for augo. Ei anna lesing av Arne Garborgs roman «Fred»*. Han har tidligere tatt grunnfag i pedagogikk (1993), psykologi (1994) og nordisk (2000), også dette ved Universitetet i Oslo.

Fra 2001 var han lærervikar ved Oslo katedralskole, Foss videregående skole og Berg videregående skole. Han tok praktisk-pedagogisk utdannelse som deltidsstudent og ble ferdig i 2004.

Han gav i 2005 ut boken om broren, langrennløperen Kristen Skjeldal, *Den siste langrennaren – ei historie om Kristen Skjeldal og snø*. Fra 2006 ble han fast ansatt som lektor ved Berg videregående skole, og han var leder for klimakampanjen «Hvit vinter» i 2007–2008. Det oppdraget kombinerte han med en ny bok, *Fallande snø – den norske klimautfordringa*. I skoleåret 2009-2010 var han lærer ved Bjerke videregående skole. Han har siden lagt mer vekt på forfatterskapet og arbeid som litteraturanmelder for diverse aviser. Han utga i 2012 en biografi om Nordahl Grieg, *Diktaren i bombeflyet*. I 2017 kom *Wimbledon - der graset er grønast*, om tennis.

Langrenn
--------

Han er også tidligere landslagsløper i langrenn. Hans beste plassering i verdenscupsammenheng er en andreplass på femmila i Holmenkollen mars 1993. Han er også norgesmester i stafett to ganger, i 1991 og 1997. I 1991 delte han seieren i Skarverennet med sin bror Kristen. Skjeldal representerte Bulken IL på Voss.

Bokutgivelser
-------------

* 1995: *På villspor – takk og farvel til toppidretten*
* 1996: *Idrettens betydning for individ og samfunn : rapportserie. 16. På sporet av den tapte tida* (hefte utgitt av Norges idrettsforbund)
* 2005: *Den siste langrennaren – ei historie om Kristen Skjeldal og snø*
* 2007: *Fallande snø – den norske klimautfordringa*
* 2009: *Feber – historia om norsk olje og gass*
* 2012: *Diktaren i bombeflyet : ein biografi om Nordahl Grieg*. ISBN 978-82-02-33511-3
* 2014: *Nestbest - ei personleg idéhistorie om gull, sølv og bronse*
* 2017: *Wimbledon - der graset er grønast*.
* 2017: *Vestover: Bergens Tidende i 150 år*. Cappelen Damm. ISBN 9788202561857

Referanser
----------

1. ↑  Gudmund Skjeldal hos *Morgenbladet*.
2. ↑  Gudmund Skjeldal Arkivert 11. februar 2015 hos Wayback Machine. hos Norsk Sakprosafestival.
3. ↑  *På villspor – takk og farvel til toppidretten* (1995, søkbar blakopi)
4. ↑  *På sporet av den tapte tida* (1996, søkbar blakopi)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gudmund Skjeldal – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* Gudmund Skjeldal på Twitter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Convivium** var en norsk visegruppe som var virksom fra 1969 til cirka 1972. De fire medlemmene fant sammen i miljøet rundt Viseklubben Dolphin i Oslo.

De ble, grunnet antallet medlemmer og instrumentsammensetning, med to gitarer, kontrabass og kvinnelig vokalist, oppfattet som en norsk variant av Pentangle, men visegruppa var likevel noe langt mer enn rene kopister. Convivium ble oppfattet som noe av det ypperste av norsk visekunst, både musikalsk og tekstmessig. Frontfiguren var Øyvind Torp. Tekstene var hentet fra diktere som Rudolf Nilsen, Olaf Bull og Herman Wildenvey, det var Torp som komponerte melodiene til disse.

Convivium hadde opptredener på NRK Fjernsynet, Moldejazz, Vise- & lyrikkfestivalen i Haugesund og i Chateau Neuf i Oslo.

De utga i 1971 LP-en *Convivium*, som ble produsert av Sigurd Haugen og spilt inn i Rosenborg Studio.

Medlemmer
---------

* Øyvind Torp – gitar, mandolin, sang
* Kristi Kinsarvik – sang
* Roger Stokke – gitar, tverrfløyte, sang
* Kjell Grønvold – kontrabass

Medvirkende
-----------

* Espen Rud – trommer
* Gerd Gudding – fele
* Helge Hurum – fløyte
* Kari Svendsen – banjo

Diskografi
----------

* 1971 *Convivium* (Polydor 2922 001)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Convivium på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Convivium på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (no) Convivium på Rockipedia Rediger på Wikidata
* (no) Convivium
**Bygland** er det historiske sentrum i Bygland kommune i Setesdal i Agder fylke, og har gitt kommunen navn. Matrikkelgården Bygland er en av de sentrale gårdene i bygda sammen med Åkhus og Bygland prestegård. Stedet omtales gjerne lokalt som *kirkebygda*.

Bygda Bygland ligger ved utløpet av Kvålsåna, på østsiden og nær den nordre enden av Byglandsfjorden. Tettstedet hadde 232 innbyggere pr 1. januar 2018. I 2020 var folketallet sunket til under 200 og stedet tilfredsstilte ikke lenger SSBs krav til et tettsted.

Bygda er administrasjonssenteret i Bygland kommune. Her ligger også Bygland kirke, Bygland oppvekstsenter, Byglandshallen, KVS Bygland, Bygland museum, Glashytta i Setesdal, Byglandsheimen (alders- og sjukeheim), Bygland folkebibliotek, bensinstasjon og butikker.

Riksvei 9 passerer Bygland sentrum ved fjorden. Fra sentrum går Jordalsvegen østover til gårdene Lidi, Jordalsbø og Skreland.

Referanser
----------

1. 1 2  «Tettsteders befolkning og areal». Statistisk sentralbyrå.
2. 1 2   Setesdalwiki oppslagsord Bygland kyrkjebygd
3. ↑   SSB tettstedstatistikk
4. ↑   Norgeskart.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Underjordisk kirke i Coober Pedy.
**Coober Pedy** er en by i Sør-Australia i Australia. Den ligger 846 kilometer nord for delstatshovedstaden Adelaide langs Stuart Highway. I 2006 hadde byen 1916 innbyggere. Stedet er noen ganger omtalt som «verdens opalhovedstad» på grunn av opalgruvene rundt byen. Stedet er kjent for de mange underjordiske husene i byen (kjent som «dugouts») som er gravd for å beskytte mot varmen. Navnet Coober Pedy kommer fra det lokale aboriginske ordet *kupa-piti*

Stedet er stoppested for jernbanen mellom Adelaide og Darwin og Coober Pedy lufthavn har flyvninger til Adelaide.

Referanser
----------

1. ↑  Place Names of South Australia Arkivert 28. juli 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Coober Pedy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Coober Pedy – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Marcel Leboutte** var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.

Leboutte var målvakt på det belgiske laget *Université de Bruxelles*. Det ble spilt kun to fotballkamper mellom tre lag som demonstrasjonsport på Vélodrome de Vincennes i Paris under verdensutstillingen og OL 1900 i Paris. Det britiske laget *Upton Park F.C.* beseiret *Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques* med 4-0 den 20. oktober 1900. Tre dager senere vant det franske laget over *Université de Bruxelles* med 6-2. I ettertid har International Olympic Committee valgt å utse tre medaljevinnere, gull til Storbritannia, sølv til Frankrike og bronse til Belgia.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i fotball Belgias flagg Belgia

Referanser
----------

1. 1 2   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marcel Leboutte – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marcel Leboutte – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
Eldre bygning ved Mayo College
**Mayo College** er en indisk eliteskole beliggende i byen i Ajmer i Rajasthan. Den ble grunnlagt i 1875 som internatskole for sønner av indiske fyrster og adelsmenn. Skolen, som er kalt «Indias Eton», regnes fremdeles som en av de fremste internatskolene i India.

Historie
--------

Skolen ble grunnlagt av og oppkalt etter Richard Bourke, jarlen av Mayo, som var visekonge av India 1869–1872, på grunnlag av økonomiske bidrag fra fyrstene i Rajputana. I kolonitiden hadde Mayo en militær *principal*, som hadde det overordnede administrative ansvar for skolen, og en *headmaster*, som hadde ansvar for det pedagogiske. Begge stillinger var i kolonitiden besatt av briter og skolen var kontrollert av regjeringen i Britisk India.

Utdannelsen og timeplanen var satt opp etter mønster av britiske *public schools*, og elevene bodde på internater ved skolen. Elevene startet ved Mayo i tiårsalderen og fullførte typisk ved 18 års alder. Læreplanene omfattet i kolonitiden engelsk og klassiske språk, matematikk, historie, geografi, naturfag og tegning. Videre ble det lagt vekt på fysisk fostring og idrett. 

Etter Indias selvstendighet skiftet tyngdepunktet i utdannelsen ved Mayo over til naturfag. Elevmassen, som i kolonitiden var dominert av elever fra Rajasthan og krigerkasten *kshastria*, utviklet seg etter selvstendigheten til å bli mer sammensatt, med elever også andre kaster og familiebakgrunner, samt fra andre deler av India. I 1971 rapporterte 40 % av elevene fedre som arbeidet i næringslivet, mens 22 % hadde fedre som var militære. Sentralregjeringen og delstatsregjeringen i Orissa innførte stipend for kvalifiserte elever. Den første indiske rektor kom til Mayo College i 1948. Lærerstaben har i hovedsak blitt indisk.

Mayo College har siden starten vært en skole for gutter. I 1987 etablerte skolen en separat institusjon for jenter, Mayo College Girls' School.

Status
------

Skolen ble i 2011 vurdert som en av de mest velrenommerte internatskolene i India. 
 Den er fortsatt et sted som tiltrekker seg elever fra landets sosiale og økonomiske elite. Mayo College er medlem av den internasjonale skolesammenslutningen Round Square.

Referanser
----------

1. ↑  Shirley McGreal: *A history of Mayo College, Ajmer, India, 1875–1971*, Doctor of Education thesis, University of Cincinnati, 1972.
2. ↑  J. A. Morgan: «Eton in India. The imperial diffusion of a Victorian educational ethic», i Gary McCulloch (red.): *The RoutledgeFalmer reader in history of education*, London: RoutledgeFalmer, 2005, s. 163–178.
3. ↑  Morgan, s. 167.
4. ↑  Morgan, s. 166.
5. ↑  Morgan, s. 169.
6. ↑  McGreal, s. 14.
7. ↑  McGreal, s. 258.
8. ↑  McGreal, s. 257.
9. ↑  «Delhi school rated India's most respected», *The Hindu*, 17. september 2011.
10. ↑  «Less royalty, same loyalty» Arkivert 18. oktober 2012 hos Wayback Machine. *The Times of India*, 4. juli 2004.
11. ↑  «Mayo College Ajmer» Arkivert 25. september 2012 hos Wayback Machine. Round Square.

Eksterne lenker
---------------

* Skolens nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**Harald Hveberg** (født 2. juni 1900 i Grue, død 18. desember 1985 i Sandnes i Rogaland) var lektor og senere rektor ved Sandnes Høyere Skole, med språklig-historisk embetseksamen fra 1932. Ektefelle: Helene Randine Hveberg (1903–1977).

Liv og virke
------------

Harald Hveberg tok språklig-historisk embetseksamen i 1932. Men alt i 1921 hadde han tatt 
lærerskolen, og han vikarierte som lærer i Narvik i et års tid midt i 1920-årene og ved Trondhjems borgerlige realskole 1927–1931. Hveberg kom til Sandnes som lektor ved Sandnes Høyere Skole like etter embetseksamen i 1932, og han var ansatt ved skolen til han gikk av i 1968. Siden 1949 hadde han vært skolens rektor. Skolen gjennomgikk en sterk utvikling under Hvebergs ledelse. Han spilte også en aktiv rolle i arbeidet for å få på plass fast gymnas i Sandnes, og arbeidet siden gymnaset godt opp, trass i gamle og uhensiktsmessige lokaler.

Hveberg var en aktiv og innsiktsfull debattant og bidragsyter innen sitt fagfelt, norsk språkhistorie, og bidro blant annet med viktige artikler og kommentarer omkring tolkingen av lokale stedsnavn i Stavanger-området.

Hveberg var fra 1947–1951 medlem av Sandnes bystyre for Arbeiderpartiet, og satt i skolestyret og styrene for folkeboksamlingen og sykehuset. Han var bl.a. med i redaksjonen for Sandnes bys historie. I 1968 ble Hveberg hedret med Kongens fortjenstmedalje.

Bibliografi
-----------

* Norrøn mytologi (1944)
* Norrøne heltesagn (1945)
* Grue kommune (1947)
* Grueboka : 1 : Bygda (1948)
* Grueboka : 2 : Gardene (1949)

Noen utvalgte artikler
----------------------

* "Ullanhaug – Jåtten. Barlinden i Ulls kultus" (Maal og Minne 29, 1937)
* "Guden ULL blev dyrket på Ullanhaug og Jåtun" (Stavanger Aftenblad 12.01.1937)
* "Ullandhaug" (Stavanger Aftenblad 16.03.1937)
* "Sandnes – Gand" (Stavanger Aftenblad 26.01.1950)
* "Gand eller Gond?" (Stavanger Aftenblad 11.02.1950)

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12506646q[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.kongehuset.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Stavanger Aftenblads digitale arkiv, inkl. nekrolog, publisert 24.12.1985.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA
 |
Tittelbladet på første bind av Allgemeine Deutsche Biographie fra 1875
***Allgemeine Deutsche Biographie*** (**ADB**) er et biografisk oppslagsverk i 56 bind som den historiske kommisjonen i Bayerische Akademie der Wissenschaften utgav i årene 1875–1912 (ettertrykk 1967–1971) under redaksjonell ledelse av Rochus Freiherr von Liliencron. ADB omfatter omtrent 26.500 personer død før år 1900 som var virksomme i det tyske språkområdet. I tillegg kommer Nederland inntil år 1648.

I mai 2003 ble *Elektronische Allgemeine Deutsche Biographie* (E-ADB) utgitt. Grunnlaget er innscannede sider av ADB og kan leses kostnadsfritt på Internett.

I august 2005 begynte man å legge inn teksten i Allgemeine Deutsche Biographie på tysk Wikisource. Fra november 2008 forelå alle ADB-artiklene digitalisert ved hjelp av et tekstgjenkjenningsprogram, og korrekturleses samt knyttes opp mot artikler på Wikipedia, oppføringer i PND og for forfattere med eventuelle tekster på Wikisource.

Se også
-------

* Neue Deutsche Biographie (NDB)
* Deutsche Biographie (ADB & NDB)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Allgemeine Deutsche Biographie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (de) ADB: Alle artiklene med full tekst og fullstendig register – originaltekster fra den tyskspråklige Wikikilden |

* Deutsche Biographie – alle artiklene med fullstendig register og annen informasjon
* Biographie-Portal Arkivert 10. mai 2011 hos Wayback Machine. Fellessøk i ADB – NDB – ÖBL (Østerrike) – HLS (Sveits)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |

Portal: Tyskland
**Coo-Trois-Ponts vannkraftverk** (fransk: *La centrale hydroélectrique de Coo-Trois-Ponts*) er et vannkraftverk i Ardennene i det sørlige Belgia, rundt 35 km sørøst for Liège. Dette er et såkalt pumpekraftverk med to reservoarer i forskjellig høyde, og har en total installert kraftproduksjonseffekt på 1 100 MW. Vannkraftverket stod ferdig utbygd i 1979. 

Kraftverket ligger i nedslagsfeltet til elva Amblève. Det fungerer ved at vann pumpes opp til et reservoar på toppen av Brume-åsen når belastningen på strømnettet er liten og kraftprisen er lav, som regel om natten. I perioder med høy belastning kjøres vannet motsatt vei, gjennom kraftturbinene, og ut i det lavereliggende reservoaret, som ligger i en av Amblèves gamle meandere.

Referanser
----------

1. ↑   corporate.engie.be[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Coo-Trois-Ponts Hydroelectric Power Station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Tverrsnitt av kraftverket Coo-Trois-Ponts, med reservoarer og vannveier.
Nikanor diakonen, av Fjodor Zubov 1685, Smolensk-katedralen, Novodevitsjij-konventet.
**Nikanor** (født ca. år 1; død muligens i år 76 på Kypros) var ved siden av Stefanus, Filippus, Prochorus, Timon, Parmenas og Nikolaus en av hellenistene i urmenigheten i Jerusalem som var utvalgt av apostlene til et syvmannsråd i ledelsen av menigheten, og som er gått inn i historien som *de syv diakoner*. Hans navn («den seirende») taler for hans greske herkomst.

På grunn av at de i Jesu Kristi fotspor øvde kritikk mot Tempelet og lovene, ble de - i motsetning til de arameisktalende og lovtro jødekristne - fordrevet fra Jerusalem. Disse spredte kristne, som Nikanor var en av, begynte med å misjonere blant hedningene. Nikanor ble utvalgt av apostlene til å tjene blant de gresktalende kristne i innsatsen for fattige og for troens utbredelse – diakonenes klassiske oppgaver. 

Nikanor skal først ha virket i Mallo i Kilikia. Ifølge en gammel overlevering led han martyrdøden på Kypros i år 76 på den samme dag som den hellige Stefan. 

Både den katolske kirke og de ortodokse kirker feirer hans minnedag den 28. juli, de ortodokse feirer han dessuten på den 4. januar.

Referanser
----------

1. ↑  Abbate Biagio Terzi di Lauria, Siria Sacra, *ibid.*CAP. LXIV, pag. 89 cit.

Litteratur
----------

* (de) Ekkart Sauser: «Niakanor» i *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Bind 17, Herzberg 2000, ISBN 3-88309-080-8, sp. 1038.

Kilder
------

* Apostlenes gjerninger 6,5

Eksterne lenker
---------------

* Nikanor i Ökumenisches Heiligenlexikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Mayhem** var et crossover thrash-band som ble stiftet i Portland, Oregon, USA i 1983.

Medlemmer
---------

### Siste kjente medlemsliste

* Matt McCourt – vokalist
* Tom Schillereff – gitarist
* Craig Lower – bassist
* Eric Olson – gitarist
* Steve Hanford – trommeslager

### Tidligere medlemmer

* Nick Damis – vokalist

Utgivelser
----------

I 1985 ga Mayhem ut en 4-spors demo kalt *As The World Burns*. To år senere ga de ut studioalbumet *Burned Alive*. Mayhem fikk bare gitt ut ett studioalbum før de ble splittet opp. Albumet ble spilt inn i Portland, Oregon i 1986 og gitt ut på Black Dragon i 1987. I 2006

*Burned Alive* inneholder følgende sanger:

1. Burned Alive (03:03)
2. Vicious Circle (04:16)
3. Couch Potato (02:35)
4. Face It (00:14)
5. Fuk-u (03:02)
6. 6 is 9 (02:03)
7. White Mice on Speed (01:08)
8. Domination (03:32)
9. Defy Your Master (03:32)
10. Aerobic Genocide (03:53)
11. Over the Top (03:53)
12. Ace of Spades (Motörhead cover) (02:44)
13. Another Loving Tribute Fade (01:25)

Sangen «White Mice on Speed» er egentlig sangen Ace of Spades med mye høyere hastighet.

Eksterne lenker
---------------

* Mayhem hos Encyclopaedia Metallum
***Conwentzia psociformis*** er en av voksvingene (Coniopterygidae), en av de minste nettvingene i Norge.

Utbredelse
----------

*Conwentzia psociformis* finnes bare helt sør i Norge, og kan på egnede plasser være ganske vanlig.

Utseende
--------

*Conwentzia psociformis* har normale forvinger, men bakvingene er reduserte. Hodet er nedoverbøyd, med de bitende munndelene på undersiden (ortognath). Antennene har mer enn 36 ledd, ofte nærmere 40 ledd.

*Conwentzia psociformis* har vokskjertler på kroppen, slik at denne blir dekket av et vokslignende substans. Bare litt av beina er udekket. Voksen er helt hvit og derfor er det lett å se en middløve, selv om den er liten.

De ulike artene av voksvinger kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er det bare hannens genitalia som er et sikkert artskjennetegn. I enkelte slekter kan ikke hunnen bestemmes til art med sikkerhet.

Levevis
-------

*Conwentzia psociformis* er rovdyr og lever vanligvis av midder. Arten er tilknyttet skog. Den finnes helst i løvskog, men også i løvskog med innslag av bartrær.

Kilder
------

* Greve, Lita. 1987. *Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *støvvoksvinge* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *støvvoksvinge* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *støvvoksvinge* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *støvvoksvinge* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *støvvoksvinge* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *støvvoksvinge* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *støvvoksvinge* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Conwentzia psociformis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Norsk entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
***Allers*** er et norsk illustrert ukeblad som utgis av Allergruppen. Bladet inneholder allsidig redaksjonelt stoff, med intervjuer, reportasjer, artikler og faste spalter. Åtte ganger i året utgis også magasinet ***Allers Spesial***. Allergruppen utgir dessuten *Se og Hør*, *KK*, *Henne* og andre magasiner.

Allers ble etablert av den danske publisisten Carl Julius Aller (1845–1923) i København i 1877 under navnet *Illustreret Familie-Journal*. I 1893 kom den svenske utgaven *Allers Familj-journal*, og i 1897 ble Allers Familie-Journal A/S dannet som et norsk bladforlag for å utgi den norske utgaven av det danske Allers.

Mangeårige redaktører var Erling Bühring-Dehli (1934–1952) og Victor Schlytter (1953–1974).

*Allers* hadde store opplagstall fram til slutten av 1970-tallet,[] men har som de andre familie-ukebladene, deriblant *Norsk Ukeblad* og *Hjemmet*, siden opplevd en jevn nedgang.

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

### *Allers*

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| * 2005: 101 206
* 2006: 97 162
* 2007: 81 549
* 2008: 77 376
* 2009: 71 602
* 2010: 69 259
* 2011: 70 065
* 2012: 66 176
* 2013: 60 117
* 2014: 55 507
* 2015: 51 616
* 2016: 46 776
* 2017: 42 823
* 2018: 40 761
* 2019: 38 897
* 2020: 37 938
* 2020: 36 858
 | 

|  |
| --- |
|  |
| *Allers'* opplag etter 2005 |

 |

### *Allers Spesial*

* 2012: 19 176
* 2013: 20 282
* -
* 2015: 24 766

Referanser
----------

1. ↑  MBLs nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Allers' hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Det franske laget, USFSA, OL 1900
**Marcel Lambert** (født 1876, død ukjent) var en fransk fotballspiller som deltok under i de olympiske leker 1900 i Paris.

Lambert spilte på det franske laget *Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques* under verdensutstillingen og OL 1900 i Paris. Det ble spilt kun to fotballkamper mellom tre lag som demonstrasjonsport på Vélodrome de Vincennes i Paris. Det franske laget spilte kamp den 20. oktober 1900 mot det britiske laget *Upton Park F.C.* som de tapte med 0-4. Tre dager senere beseiret de det belgiske laget *Université de Bruxelles* med 6-2. I ettertid har International Olympic Committee valgt å utse tre medaljevinnere, gull til Storbritannia, sølv til Frankrike og bronse til Belgia.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1900 Frankrikes flagg Paris - Sølv i fotball Frankrikes flagg Frankrike

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID la/marcel-lambert-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marcel Lambert – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Marcel Lambert – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Marcel Lambert – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marcel Lambert – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Nikarete av Megara** (gresk: Νικαρέτη) var en kvinnelig filosof på 300-tallet f.Kr. i antikkens Hellas. Hun tilhørte den megariske skole (etter Euklid fra Megara). Megara var en gammel by i Attika i Hellas.

Hun blir omtalt av historikeren Athenaios som en hetære av god familie og utdannelse, og skal ha vært en student av Stilpon. Blant Stilpons andre studenter var Zenon fra Kition, stoisismens grunnlegger. Diogenes Laertios hevdet at hun var elskerinnen til Stilpon, skjønt han hadde en hustru. Hennes kjærlighet for Stilpon førte til at hun ble latterliggjort av komedieforfatteren Krates fra Athen. Athenaios hevdet samtidig at hun var elskerinnen til oratoren Stefanos, men det er antagelig en forveksling av identitet med Nikarete av Korint, kjent prostituert og bordelleier.

I hvilken grad det er troverdig at Nikarete fortjente betegnelsen hetære er diskutabelt. Tilknytningen hetærer (som kvinnelig selskap) med filosofer og poeter var ikke utelukkende grunnet deres kjønn alene, men også for deres litterære forfinelse og dyktige konverseringskunst ved bordet. Både Nikarete og Bilistike fra Argos ble priset både for deres kulturelle bidrag, og deres gode familiebakgrunn og utdannelse. De var kulturelle og intelligente, hvilket er beviselig ved en lengre passasje fra dramatikeren Makhons *Kreiae* (Anekdoter), fortellinger om deres vittigheter ved bordet, og anekdoter fra Lynkeos fra Samos. De synes å være bemerkelsesverdige kvinner i et gresk samfunn som ga kvinner få muligheter. Nettopp av den grunn kan det hende at selv en fri kvinne måtte knytte seg til en mann (i en eller annen forbindelse) for å opprettholde sin frihet.

Se også
-------

* Leontion

Referanser
----------

1. ↑  Athenaios, xiii. 596e
2. ↑  Diogenes Laertios, ii. 114.
3. ↑  Diogenes Laertios, 2,118
4. ↑  Athenaios: *The Deipnosophists*, bok 13, 56
5. ↑  «Nicarete», *Brill’s New Pauly*
6. 1 2  McClure, Laura (2003): *Courtesans at table: gender and Greek literary culture in Athenaeus*, Routledge, s. 55
7. ↑  «Bilistiche», *Brill’s New Pauly*
8. ↑  McClure, Laura (2003): *Courtesans at table: gender and Greek literary culture in Athenaeus*, Routledge, s. 45; se også Wilkins, John (2000): *The Boastful Chef: The Discourse of Food in Ancient Greek Comedy*, Oxford University Press, s. 85

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Bojerten Christine af Bro
**Bojert** er et mindre fartøy som ble brukt til kystfart i den nordlige Europa siden 1400-tallet. Det er en nederlandsk kystbåt under navnet *boeier* som fikk sitt størst utbredelse i 1600-tallet i Nordsjøen og Østersjøen. Den er nå en seilførende lystbåt.

Bojert som fraktfartøy
----------------------

I et kopperstikk fra 1586 er et klinkbygd skip med baugspyd, en mast forut på skroget og en lite mesanmast avbildet som en norsk *bojert* med et råtoppseil ovenfor sprisseilen på masten. Bojertene var rundgattet og hadde en liten bakk oppbygget forut samt et overbygg akter.

De største norske bojertene som seilte over Nordsjøen, hadde en mindre mast med et latinerseil som på bojerten på kobberstikket fra 1586, de andre bare hadde én mast som førte sprisseil.

De ble senere kravellbygd og rigget med smakkeseil (gaffelrigg) istedenfor toppseil og sprisseil.

De nederlandske *boeierne* var et grunngående farkost med store sidekjøl (lebord) som kan senkes ned i vannet for å redustere avdriften. En nær slektning av bojertene er den nederlandske *boyer*. De var populært som kystfarere for frakt og mye annet inkludert å opprettholde kommunikasjonene langs sjøvegene.

Bojertene kunne også benyttes som vaktskip med bestykning ombord, også benyttet som rekognoseringsfartøyer i sjøstridighetene i 1600-tallet. En typisk bestykket bojert hadde mellom 6 og 10 kanoner ombord. Som et krigsskip ble denne skipstypen hyppige benyttet på Østersjøen i krigene mellom Danmark-Norge og Sverige.

Bojert som lystbåt
------------------

Som skipstype for frakt gikk bojerten av bruk i slutten av 1600-tallet. Skipstypen ble gradvis forvandret til lystbåter for personlige bruk av velstående personer i 1700-tallet på flere lander deriblant Sverige der den er kjent som *boyert*.

Denne båttypen som en rundgattet fritidsbåt med høy fribord, rett baugspyd og en mast med smakkeseil på et bredt og kort skrog er populært i 1900-tallet, de er nå allment kjent som *boeierer* med hytte midtskips bak masten. De har store sidekjøler, svære bord som senkes ned i vannet.

Litteratur
----------

* Norsk Sjøfart Bind 1 Kapittel Norsk Sjøfart på 1600-tallet, Svein Molaug 1989 ISBN 82-09-10545-0
* Skeppet, Björn Landström 1961 ISBN 91-37-10287-7

Eksterne lenker
---------------

* Fartyg på Vasens tid
* Maritim ordliste[*død lenke*]
* Fra hollenderveldet til Napoleonskrigene, Boierten
ParnellmPlover
**Parnall Plover** var et britisk en-seter maritimt jagerfly fra 1920-tallet. Det var konstruert og byget av George Parnall & Co. for bruk på Royal Navys hangarskip. Det ble bestilt i et mindre antall,enheter en omfattende evaluering ble Fairey Flycatcher foretrukket

Utvikling og bygging
--------------------

Parnall Plover var konstruert av Harold Bolas, sjefkonstruktør hos George Parnall & Co. for å møte det britske Air Ministrys krav til et en-seter jagerfly ti erstatning for Nieuport Nightjar. Det skulle enten ha en Bristol Jupiter eller Armstrong Siddeley Jaguar motor og kunne operere fra et hangarskip eller som et sjøfly. Plover var en dobbeltdekker bygget i tre og kledt med duk, utstyrt med konvensjonelt understell, alternativt pongtonger. Den første

prototype fløy sent 1922, og hadde Bristol Jupiter motor. Ytterligere to prototyper fulgte, det andre som sjøfly, også med Jupiter motor og det tredje med hjulunderstell og Jaguar motor.

De tre prototyper viste seg ha egenskaper tilsvarende den konkurrerende Fairey Flycatcher, og et mindre antall ble bestilt av begge for n mer detaljert operasjonnell evaluering. Ti Plovers ble derfor bestilt.

Operativ historie
-----------------

Seks Plovers ble tatt i bruk av Royal Air Force i 1923 for evaluaerig i operasjon mot Flycatcher og Nightjar, som begge typer var ment å erstatte. Flycatcher ble foretrukket, det var mer populært og enklere å klargjøre for bruk. og erstattet Plover i 1924.

Et fly ble sivilt registrert i 1919 som *G-EBON* og deltok i 1919 i King's Cup Air Race, men måtte trekke seg på grunn av problemer med bensintilførsel G-EBON havarerte og ble hugget opp i 1929.

Operatører
----------

 United Kingdom

Referanser
----------

1. 1 2  Mason, Francis K (1992). *The British Fighter since 1912*. Naval Institite Press. ISBN 1-55750-082-7.
2. ↑  Thetford, Owen (1994). *British Naval Aircraft since 1912* (Fourth utg.). London: Putnam. ISBN 0-85177-861-5.
3. ↑  United Kingdom Civil Aviation Authority - Aircraft Register G-EBON
**Misanthropy Records** er et tidligere britisk plateselskap. 

Selskapet ble dannet i 1993 av Tiziana Stupia, opprinnelig kun for å utgi et album av Burzum. Bakgrunnen for opprettelsen av selskapet var at etter at Varg Vikernes i august 1993 ble arrestert for drapet på Mayhem-gitaristen Øystein Aarseth var det ingen plateselskap som ønsket å ha noe med ham å gjøre. Han forsøkte å gi ut det neste Burzum-albumet selv, men fant ut at å drive verdensomspennende distribusjon fra en fengselscelle var meget vanskelig. Tiziana Stupia, som var en fan av Burzum, ble opprørt da hun hørte dette, og hun kontaktet flere plateselskaper for å få dem til å utgi albumet, men uten hell. Til slutt var det en som svarte henne: «Hvis det er så viktig for deg at disse Burzum-albumene blir utgitt, hvorfor gjør du det ikke selv?». Tiziana bestemte seg da for å gjøre akkurat det, og startet *Misanthropy Records*. 

Kontrakt med Vikernes ble signert, og like etter så den første utgivelsen til *Misanthropy Records* dagens lys. Responsen var så positiv at Tiziana Stupia bestemte seg for å drive selskapet videre. Det ble utgitt ytterligere to Burzum-album, og deretter begynte selskapet å signere andre band, som Fleurety, In the Woods... og Ved Buens Ende. Alle utgivelsene til *Misanthropy Records* var innen forskjellige heavy metal-sjangere.

Selskapet la ned driften i 2000, ettersom Tiziana Stupia ønsket å konsentrere seg om sin karriere som hedensk prestinne. Deler av selskapets katalog ble solgt til Candlelight.

Betydningsfulle artister
------------------------

* Burzum
* In the Woods...
* Fleurety
* Ved Buens Ende
* Mayhem
* Primordial
* Beyond Dawn
* Solstice
* Madder Mortem

Eksterne lenker
---------------

* Misanthropy Records på RateYourMusic.com
* Misanthropy Records på Discogs.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
Hålandsdal kommune i Hordaland
**Hålandsdal** er en tidligere selvstendig kommune i Hordaland fylke. Hålandsdal ble skilt ut som egen kommune fra Fusa 1. januar 1903 samtidig med Strandvik. Hålandsdal hadde ved opprettelsen 647 innbyggere. Fusa kommune var i 1855 utskilt fra Os.

1. januar 1964 ble Hålandsdal, Strandvik og det meste av Fusa slått sammen til den nye Fusa kommune. Hålandsdal hadde ved sammenslåingen 528 innbyggere. Fusa ble 1. januar 2020 slått sammen med Os kommune til Bjørnafjorden kommune.

I Hålandsdal ligger Holdhus kirke, som er en gammel langkirke i tre fra 1306, som er en stor turistattraksjon. Her ligger også Hålandsdal kirke, samt Hålandsdalen leirskole som eies og brukes av Bergen kommune.

Kjente personer fra Hålandsdal
------------------------------

* Liv Grete Skjelbreid
* Ann-Elen Skjelbreid
* Ingjald Haaland

* Holdhus kirke i HålandsdalHoldhus kirke i Hålandsdal
* Hålandsdalen montessoriskoleHålandsdalen montessoriskole
* Liv Grete Skjelbreid, skiskytterLiv Grete Skjelbreid, skiskytter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
En **bevilgning** er et vedtak om å stille en bestemt pengesum tilgjengelig for et uttrykkelig formål. I politikken tilfaller bevilgende myndighet som regel den lovgivende forsamlingen. De fleste bevilgninger gjøres gjennom et budsjett (for eksempel statsbudsjettet), men den lovgivende forsamlingen kan også vedta ekstrabevilgninger i egne fiskallover.

Bevilgende myndighet
--------------------

I politikken tilfaller bevilgende myndighet som regel den lovgivende forsamlingen. Denne makten kan brukes som et substitutt for utøvende makt ved at bevilgninger holdes tilbake som et pressmiddel for å tvinge igjennom bestemte hensyn. Maktinnehaveren kan på denne måten styre mye av den utøvende myndighetsutøvelsen ved å true med tilbakeholdelse av offentlige midler. Bevilgende myndighet kan også brukes som sanksjon.

I Norge har tre styringsnivåer bevilgende myndighet: Kommunene, fylkeskommunene og staten ved Stortinget. På en måte er det likevel Stortinget, siden det fastsetter skatt, lager lover som regulerer skattøret, hvilke aktiviteter som blir lovregulert og eventuelt bevilger ekstra. Det er likevel vanlig å snakke om bevilgninger på alle tre nivåer til de formål nivåene har myndighet over. 

Bevilgning blir ofte forvekslet med bevilling som er en form for løyve eller tillatelse.
**Harald Johannessen** (født 26. mars 1941) er en norsk filosof og *professor emeritus* ved Universitetet i Bergen. Johannessens hovedfelt er filosofisk logikk, språkfilosofi og Ludwig Wittgenstein.

Johannessen studerte filosofi ved Universitetet i Bergen og tok magistergraden med en avhandling om Ludwig Wittgensteins *Tractatus* i 1965. Han tilhørte her kretsen omkring Jakob Meløe («bergensfilosofene»). Senere ble han ansatt ved Universitetet i Tromsø, men vendte tilbake til Universitetet i Bergen som førsteamanuensis i 1994.

Bibliografi
-----------

* *Logikk for hvermann*. Søreidgrend: Sigma, 1995.
* *Mode of Being*. Bergen: Universitetet i Bergen, 2000.
* *Interpreting Wittgenstein*. Bergen: Universitetet i Bergen, 2008.
* *Debatt og argumentasjon*. Oslo: Spartacus, 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Harald Johannessen i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Harald Johannessen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* Hjemmeside ved UiB

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Bexleyheath**, tidligere kalt **Bexley New Town** eller **Bexley Heath**, er et forstadsområde i distriktet Bexley i London. Det ligger omkring nitten kilometer øst-sørøst for Charing Cross. Det er identifisert i London-planen som en av de 35 betydelige senter i Stor-London. Bexleyheath ligger også i det tradisjonelle grevskapet Kent. I henhold til folketellingen av 2011 har Bexleyheath (inkludert valgkretsene Brampton og Christchurch) en befolkning på 21 511 innbyggere.

Fram til 1700-tallet var Bexley Heath et nærmest ubebodd område langs Watling Street. I 1766 bygde sir John Boyd Danson House i parkområdet som heter Danson Park. I 1814 ble området nord for Bexley omfattet av loven *Enclosure Act*, og var dermed ikke lenger en allmenning. I 1859 tegnet Philip Webb Red House for kunstneren William Morris. Huset har siden 2003 vært i National Trusts eie. På slutten av 1800-tallet kom jernbanen etter at ingeniøren Alfred Bean, som eide Danson House, hadde drevet en kampanje for Bexleyheath-linjen. Dette førte til kraftig vekst i området.

Referanser
----------

1. ↑  Mayor of London (Februar 2008): «London Plan (Consolidated with Alterations since 2004)» (PDF). *Greater London Authority*. Arkivert fra originalen (PDF) den 2. juni 2010.
2. ↑   «Eric Pickles: celebrate St George and England's traditional counties», Department for Communities and Local Government. *GOV.UK*.
3. ↑  «Bexleyheath, Bexley», *Hidden London*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bexleyheath – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bexleyheath Arkivert 16. februar 2020 hos Wayback Machine. områdets eget nettsted
* Welling
* Bexley Local Studies and Archives

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Danmarks flagg Danmark |
| Turn: |
| Olympiske leker |
| Sølv | "Ekstralekene" 1906 i Athen |  Lagkonkurranse |

**Harald Robert Severin Klem** (født 21. juni 1884 i Tikøb, død 24. juli 1954 i København) var en dansk turner og svømmer. Han representerte klubben *Gymnastik- og Svømmeforeningen Hermes* i Frederiksberg. 

Han deltok i «Ekstralekene» 1906 i Athen, og var der med på det danske laget som vant sølv i lagkonkurransen i turn, bak det norske laget. To år senere, under OL 1908 i London, var han med og fikk 4.-plass i lagkonkurransen i turn. Her vant Sverige, foran Norge og Finland. I denne olympiaden deltok han også i svømming. 

Han var bror til Erik Klem.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harald Klem – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harald Klem – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Harald Klem – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
* Profil på DatabaseOlympics

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Mayo** er en by i territoriet Yukon i Canada, ca. 320 km nord for territoriets hovedstad Whitehorse. Byen hadde 200 innbyggere i 2016. Byen ligger langs Stewart River og veien Silver Trail. Den ble grunnlagt som *Mayo Landing*, og ble oppkalt etter skjerperen og handelsmannen Alfred H. Mayo.

Mayo ble anløpssted for elvebåter på Stewart River etter funn av gull i nærheten i 1902. Etter at det ble funnet sølv ved Keno Hill i 1919 ble byen et viktig utskipningssted for malm. I 1950 fikk stedet veiforbindelse da Klondike Highway og Silver Trail sto ferdig, og etterhvert som elvebåtene sluttet å gå ooplevde Mayo en nedgangstid.

Referanser
----------

1. 1 2  «Census Profile, 2016 Census: Mayo, Village [Census subdivision], Yukon and Canada [Country]». *Statistics Canada*. Besøkt 15. august 2020.
2. 1 2  Guest, Hal (4. mars 2015). «Mayo». *The Canadian Encyclopedia*. Historica Canada. Besøkt 15. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mayo, Yukon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Furubarktege** (*Aradus cinnamomeus* Panzer) er en nebbmunn som tilhører barktegene. Furubarktegen er utbredt i furuskog over store deler av Norge.

Utseende
--------

Furubarktege er flat, langstrakt oval. Fargen er grå til rødbrun. Den utvokste tegen er fra 3,5 til 4,5 mm lang og har en lang sugesnabel på undersiden av hodet. De unge individene har ikke utviklet vinger, men kan ha mindre anlegg til vinger. De ligner de voksne tegene.

Levevis
-------

 Nymfestadie av furubarktegen *Aradus cinnamomeus* i barken på et furutre.
Furubarktege lever på stammen av furu, under bark særlig på yngre furutre. Den finnes sjelden på lerk. Tegen stikker sin lange sugesnabel inn og henter næring fra underbarken. Gjennom sitt sug påvirkes treets vekst og det fører til skader som gir redusert kvalitet på trevirket.

Furubarktge lever i to år og overvintrer to ganger. De overvintrer første gang som nymfe og andre gang som utvokst tege (imago). Tegen overvintrer i skogbunnen nær trestammen eller nederst, under bark på selve stammen. Om våren søker tegene opp i treet og begynner å suge plantesaft. Paringen skjer vanligvis tidlig om våren. Larvene klekkes i begynnelsen av juni og kryper en tid fritt omkring. De utvokste hunnene har flygevinger og flyr fra tre til tre, hvor de legger sine egg. Tegen velger vanligvis trær som er mellom 8 og 13 år. Egglegningen finner sted i løpet av våren, eggene legges ett og ett eller i grupper.

Furubarktege er en varmekjær art og foretrekker solfylte steder med litt åpen furuskog. Derfor finnes de oftest under barklaget på sydsiden av stammen. Furubarktegen trives dårlig i tette ungskog av furu og skog innblanding med bjørk.

Skadedyr
--------

Når furubarktegen suger plantesaft, fører det til at plantevevet blir misdannet. Det oppstår brune flekker i det ytre trelaget under barken, og barkoverflaten blir knudrete. Skadene fører til reduksjon av treets tilvekst. Skade på furu kan være lett å overse, da den ytre barken av treet ikke direkte angripes.

Angrep fra få individer har ikke så stor betydning, men store skader kan oppstå når et yngre furutre angripes av flere hundre furubarkteger. På grunn av barktegens levemåte, under bark, gir kjemisk bekjempelse ofte dårlige resultater, behandlingen blir både komplisert og kostbar.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *furubarktege* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *furubarktege* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *furubarktege* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *furubarktege* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *furubarktege* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Aradus cinnamomeus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Aradus cinnamomeus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Aradus cinnamomeus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Bevisbyrde** er et ansvar som påhviler den som i retten fremsetter påstand om at det foreligger et bestemt faktisk forhold. Påstanden kan også gjelde skyld hos en tiltalt i straffesak eller skadevolder i en erstatningssak. Dersom påstanden ikke kan sannsynliggjøres i tilstrekkelig grad, kan retten ikke legge påstanden til grunn. Bevisbyrde er således risikoen for at dommeren vurderer en framsatt påstand negativt.

Konseptet har fått uttrykk i den latinske maksimen *Semper necessitas probandi incumbit ei qui agit*, som betyr «bevisbyrden påligger alltid anklageren».

Bevisbyrdereglene er de prosessuelle regler som avgjør hvem som må bevise for eksempel at en faktisk påstand skal legges til grunn. I sivile saker påhviler bevisbyrden hver av partene. I straffesaker er det påtalemyndigheten som har bevisbyrden for tiltaltes straffeskyld.

Referanser
----------

1. ↑  *Juridisk leksikon*. Oslo: Kunnskapsforl. 1984. s. 34.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NDL
 |
***Håleygjatal*** (norrønt *Háleygjatal*) er et skaldekvad av Øyvind Skaldespiller fra slutten av 900-tallet, en hyllest til Håkon ladejarl og hans ætt, som føres tilbake til gudene.

Kvadet er ikke bevart i sin helhet, men i adskilte deler ved at det er sitert i manuskripter som *Skaldskaparmål*, *Heimskringla* og to andre kongesagaer. Kvadet framstår som en litterær parallell til det åpenbare forbildet *Ynglingatal*, og akkurat som dette diktet inneholder *Håleygjatal* 27 generasjoner (3 x 3 x 3), og en del uttrykk synes også å være inspirert av *Ynglingatal*. I tillegg er det diktet i samme strenge versemål, *kviðuháttr*, en variant av *fornyrðislag*, hvor strofen har åtte linjer, to og to linjer er bundet sammen med bokstavrim, og hver linje har to trykkaksenter.

Slik Harald Hårfagre i *Ynglingatal* kan regne de norrøne gudene blant sine forfedre, lot Øyvind Skaldespiller ladejarlene føre sin ætt tilbake til Sæming, sønn av Odin og Skade - selv om Sæming også hevdes å være sønn av Frøy, og Øyvind kaller også ladejarlene for Frøys og Tys ætlinger. (*Ynglingatal* hevder at Ynglingeætten nedstammet fra en annen sønn av Frøy, sagnkongen Fjolne av Uppsala.)

Øyvind Skaldespiller plasserte ladejarlenes ætt på linje med Ynglingeætten via Frøys sønn Sæming, for å underbygge at ladejarlenes krav på kongemakten i Norge var på linje med både Ynglingeættens og Hårfagreættens.

I tillegg til å være et slektshyllingsdikt, inneholder *Håleygjatal* også hentydninger til kjente temaer i norrøn mytologi, såsom Odin som «den hengte gud» i linjen 

*Treet stod tynget av liket.* 
Slutten av diktet er nærmest i horatisk ånd,[] og sammenlikner sitt dikt med en steinbro som et evighetssymbol, i tillit til skaldekvadets overlevelse som demonstrerte hans evne som dikter.

Siste vers lyder i oversettelse og gjendikting til dansk av Jesper Lauridsen:

*Min jarlslov*
*i Jolnirs drikk*
*står nå sterkt*
*som en steingjort bro*.

Referanser
----------

1. 1 2 3
2. ↑  *Håleygjatal*, strofe 9 og 12
3. ↑
4. ↑   A.W. Brøgger: «Gullalder», Tidsskriftet *Viking* (s. 72), 1937
5. ↑   avsnitt 7
6. ↑  Den romerske dikteren sammenliknet sin dikting med pyramidene i Egypt, det klareste evighetstegnet fra sivilisasjonen som han kjente til.
7. ↑  Birgisson, Bergsveinn (2007): *Inn i skaldens sinn. Kognitive, estetiske og historiske skatter i den norrøne skaldediktingen*
8. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Háleygjatal in Old Norse from heimskringla.no

Portal: Litteratur
**Joop Beek**, egentlig **Josephus Beek** (født 12. mars 1917 i Amsterdam i Nederland, død 17. september 1983 i Jakarta i Indonesia) var en nederlandsk og senere indonesisk, katolsk prest tilhørende jesuittordenen som fikk en viss politisk innflytelse i Indonesia som viktig, men tilbaketrukket politisk rådgiver for president Soeharto fra 1965 til 1975. Han var overbevist om at kommunistene og islamistene på hver sin måte utgjorde store farer for det indonesiske samfunn.

Joop Beek kom til landet da det fremdeles var nederlandsk koloni i 1938, og underviste ved en av jesuittenes skoler i Yogyakarta på Java. Under den japanske okkupasjon satt han internert, og måtte vende tilbake til Nederland i 1946. Etter noen år i Maastricht ble han i 1952 sendt tilbake til Yogyakarta. Det ble han etterhvert mer og mer involvert i studentarbeid og kjent med de politiske strømninger og understrømmer som gjorde seg gjeldende.

Litteratur
----------

* Mujiburrahman: *Feeling Threatened, Muslim-Christian Relations in Indonesia's New Order*, Amsterdam University Press, 2006, ISBN 9053569383, 9789053569382, 428 pagina's
* Helen-Louise Hunter: *Sukarno and the Indonesian Coup: The Untold Story*, r, PSI Reports, 2007
* *Pater Beek, SJ : Larut tetapi Tidak Hanyut*, biografi, (Opgelost, maar niet weggewassen) door J.B. Soedarmanta, oktober 2008
* *Pater Joop Beek: de man achter Soeharto*, OVT, VPRO Geschiedenis, biografie van pater Beek, 1 februari 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |