recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Slengesol**, eller **Slengeshol**, er en gård i Dalsbygda i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Slengesol har matrikkelnummer 50 i Gulen.

Navn
----

Navnet Slengesol har ikke blitt sikkert tydet, men Ivar Kleiva skriver i bygdeboka for Gulen at navnet kan komme av en samansetning av de gammelnorske orda «sleidn», som betyr slakk li eller bakke, og «holl», som betyr rund haug. Oluf Rygh drøfter også etymologien til navnet, men oppgav ingen sikker betydning av navnet i Norske Gaardnavne. I kilder er disse skrivemåtene registrert: "Slengesoll (1563), "Slenngesol (1567), «Slengezuld» (1610), «Slengesoell» (1620 og 1667), «Slengsol» (1723) og «Slengessold» (1823).

Statens kartverk har godkjend skrivemåtene «Slengesol» i 1974 og «Slengeshol» i 1985.

Når gårdsnavnet blir brukt som slektsnavn pleier det skrives «Slengesol».

Gårdsnavnet Slengesol er ikkje kjent fra andre steder i landet.

Geografi
--------

Gården ligger ved en sidevei til den kommunale veien mellom Dalsøyra og Norddal, ca. to og en halv kilometer fra sjøen. Tuna ligger i ei bratt li 109 moh. ovenfor gårdene Dale og Nerdal.

Historie
--------

Gården er trolig utskilt fra nabogården Dale etter innføringa av kristendommen. I 1667 var skylda til gården 1½ laup og ½ pund smør. De hadde 28 naut og to hester, og det ble sådd ut fem tønner korn, som gav 20 tønner i avling.

I 1723 hadde gården tre bruk, men ingen husmenn. Skylda var nå 1½ løp smør, og gården hadde verken støl eller skog, men de hadde to flomkverner. Av buskap hadde de 18 kuer, 8 ungnaut, 18 sauer og to hester. Det ble sådd ut seks tønner korn og høsta inn 21 tønner. Garden var eid av stiftamtskriver Svanehjelm og Gjertrud de Fine som eide halvdelen hver.

Utskiftinga mellom bruka skjedde i flere perioder fra 1832 til 1900. Slengesol fikk kjørevei i 1928, elektrisk strøm i 1945 og telefon i 1954.
Slengesolstølen hører til gården, i 1930 hadde bruk en og tre støl sammen, mens bruk to hadde egen. Eieren av bruk to hadde reparert stølshuset i 1994.

Litteratur
----------

* Ivar Kleiva (1996) «Slengsol» i *Gulen i gammal og ny tid : Gards- og ættesoga*.

Eksterne lenker
---------------

* Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane om Slengesol.
Jeløy kirke
**Jeløy prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Vestre Borgesyssel prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Jeløy kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Jeløy kirke.

Jeløy prestegjeld og dets sogn er nå en del av Moss kirkelige fellesråd underlagt Vestre Borgesyssel prosti.

Historikk
---------

*Moss landsogn* var opprinnelig annekssogn under Moss prestegjeld, og dannet grunnlaget for Jeløy formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Jeløy ble eget prestegjeld ved utskillelse fra Moss prestegjeld i 1963, og Jeløy kirke ble innviet i 1975.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Jeløy

Referanser
----------

1. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
2. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Skjerjevatnet** er et vatn i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Det ligger nord for Kvanngrødvarden og like vest for kommunegrensa til Høyanger. Høyden over havet er 701 meter og vatnet har et areal på 0,46 km².

Kraftutbygging
--------------

Vatnets naturlige utløp er mot nord til Storelva, men vannføringen fra vatnet har siden 1960-tallet vært overført til Årnesvatna og videre til Matresvassdraget for å benyttes til kraftproduksjon i Matre kraftverk. Skjerjevatnet er ikke regulert, ut over overføringen. Vannet som overføres tilsvarer en middelvannføring på 0,26 m³/s, noe som utgjør 5% av Storelvas vannføring ved munningen i Indre Oppedal.

Fiske
-----

I likhet med andre vassdrag i området ble Indre Oppedalselva negativt påvirket av sur nedbør, spesielt i de høyereliggnede deler av nedbørfeltet, hvor det på 1980-tallet ble registrert reduserte fiskebestander. Undersøkelser i senere år har imidlertid vist en forbedring og tildels normalisering av forholdene.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 10. juni 2015
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 10. juni 2015
3. ↑  Annie Elisabeth Bjørklund: *Naturressurskartlegging i Gulen kommune, Sogn og Fjordane: Miljøkvalitet i vassdrag*, Rådgivende Biologer AS, Rapport nr. 155, mars 1995, ISBN 82-7658-050-5
4. ↑  Trygve Hesthagen Gunnel Østborg: *Endringer i areal med forsuringsskadde fiskebestander i norske innsjøer fra rundt 1990 til 2006*, s.93, NINA Rapport 169, Trondheim, desember 2008, ISBN 82-426-1724-4

Portal: Gulen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Aurora** er en by i den amerikanske delstaten Colorado med et flateinnhold på 369,7 km² og en befolkning som teller ca. 290 000 innbyggere (2003). Buckley Air Force Base ligger i byen og er en viktig arbeidsplass.

Byen ligger i den sentrale delen av delstaten ca. 15 km øst for hovedstaden Denver.

Fredag​​ 20. juli 2012, like etter midnatt, åpnet en bevæpnet mann ild under midnattpremieren av *The Dark Knight Rises* i en Century-kino i Aurora og drepte tolv mennesker og skadet 58 andre. Den mistenkte James Eagan Holmes opptrådte alene og var kledd i verneutstyr, gikk inn teateret og satte ut taktiske granater, deretter åpnet ild med flere skytevåpen på kinogjengerne. Angrepet var en av de største massehenrettelser i form av antall drepte i USAs historie.

Kjente personer
---------------

* John Kerry, politiker
* Tim Allen, skuespiller

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aurora, Colorado – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Reading** er en amerikansk by som med sine 87 893 innbyggere (2013) er den femte største byen i delstaten Pennsylvania. I henhold til folketelling i 2010 har Reading den høyeste andelen av fattige borgere i nasjonen. Lokalisert i sørøstlige Pennsylvania er den hovedbyen i storbyområdet Reading.

Byen, omtrentlig halvveis mellom Philadelphia og delstatens hovedstad Harrisburg, er beliggende strategisk langs den fremste transportruten fra sentrale til østlige Pennsylvania, og har gitt sitt navn til den nå nedlagte jernbanen Reading Railroad som i sin tid transporterte steinkull fra Pennsylvanias kullregion og til østlige USA via havnen i Philadelphia. Reading Railroad er en av fire jernbaneeiendommer i den klassiske amerikanske versjonen av brettspillet *Monopol*.

Reading er en av de første lokaliteter hvor fabrikkutsalg ble en turistindustri. Den har blitt kjent som *Pretzel City*, «Saltstangbyen», på grunn av sine tallrike lokale bakerier for saltstenger. Kjente bakerier som Bachman, Dieffenbach, Tom Sturgis, og Unique Pretzel kaller området Reading for sitt hjemsted.

Referanser
----------

1. ↑  United States. Bureau of the Census (2016) (på en), *2016 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q32859555,
2. ↑  «Population Estimates», 2010-2013. *United States Census Bureau*.
3. ↑  «Find a County». *National Association of Counties*.
4. ↑  ««Census Shows Reading, Berks growth spurt»». Arkivert fra originalen 19. juni 2018. Besøkt 5. mai 2015.
5. ↑  Tavernise, Sabrina (26. september 2011): «Reading, Pa. Knew It Was Poor. Now It Knows Just How Poor». *The New York Times*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Reading, Pennsylvania – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**McAllen** er en by i den amerikanske delstaten Texas, nær grensen til Mexico. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 129 877 innbyggere.

Den sammenhengende bebyggelsen (McAllen Urbanized Area) hadde 652 263 innbyggere samme år, og det fulle storbyområdet (McAllen-Edinburg-Mission Metropolitan Statistical Area) hadde 741 152 innbyggere.

På den andre siden av grenseelven Rio Grande/Río Bravo den Norte ligger den meksikanske byen Reynosa, med hvilken McAllenområdet danner et grenseoverskridende storbyområde med cirka 1,4 millioner innbyggere.[]

Historie
--------

John McAllen grunnla i 1904 på dette sted byen *West McAllen*. I 1905 ble det etablert forbindelse med St. Louis Brownsville & Mexico Railroad. I 1907 ble byen East McAllen grunnlagt. Byene ble sammenslått i 1910, og da tilkom det flere forretninger, kirker og boliger. Dessuten fikk man da en egen avis.

I 1920 hadde byen over 5300 innbyggere.[] Byen vokste, og hadde i 1960 32.728 innbyggere.[] I 1960-årene avtok veksten. Det ble bygd et nytt rådhus, biblioteket ble utbygd og et buseums åpnet. Fra 1970 til 1980 fordoblet folketallet seg til 66.281 innbyggere.[] I 1976 ble *La Plaza Mall* åpnet som den største *shopping mall* i metropolregionen McAllen-Edinburg-Mission.

Referanser
----------

1. 1 2  «Population, Census». US Census. 1. april 2010. Arkivert fra originalen 13. februar 2020. Besøkt 28. august 2017.
2. ↑  U.S. Census Bureau; American FactFinder, American Community Survey Lest 13. november 2010.
3. ↑  U.S. Census Bureau; Population Estimates, Metropolitan and Micropolitan Statistical Areas Lest 13 november 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) McAllen, Texas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
Tjølling kirke
**Tjølling prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Larvik prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Tjølling sogn i Larvik kommune i Vestfold fylke, og hovedkirken var Tjølling kirke.

Tjølling prestegjeld og dets sogn er nå en del av Larvik kirkelige fellesråd underlagt Larvik prosti.

Historikk
---------

*Þjóðalyng sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Tjølling prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Tjølling prestegjeld dannet grunnlaget for Tjølling formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Tjølling
* Østre Halsen

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1907). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 287.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 30.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
5. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
6. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Louise av Savoie
Thomas Wolsey
**Traktaten ved More** ble inngått 30. august 1525 mellom Henrik VIII av England og den midlertidige franske regjeringen til Louise av Savoie, mor til Frans I av Frankrike. Det ble feiret av Henrik og de franske ambassadørene ved The More i Rickmansworth i Hertfordshire, et slott eid av Henriks sjefsminister, kardinal Thomas Wolsey.

England, mens Wolsey forhandlet, gikk med på å gi opp noen territorielle krav i Frankrike, og mottok til gjengjeld en pensjon fra franskmennene på £20 000 i året. Frankrike gjorde opp det som skyldtes Henrik VIIIs søster, Maria Tudor, enkedronning av Frankrike. England gikk også med på å arbeide for å sikre løslatelsen av kong Frans av Frankrike, som da ble holdt som fange av Karl V av Det tysk-romerske rike og var samtidig konge av Spania.

England, som hadde vært plaget av trusselen om en fornyelse av Auld-alliansen mellom Frankrike og Skottland, og Frankrike gikk med på å hindre den skotske hertugen av Albany i å vende tilbake til Skottland.

Referanser
----------

1. ↑  «The Treaty of the More between Henry VIII and Louise of Savoy», *The Tudor Society*
2. ↑  Loades, David (15. mai 2012): *Mary Rose: Tudor Princess, Queen of France, the Extraordinary Life of Henry VIII's Sister*. Amberley Publishing Limited. ISBN 9781445610405.
3. ↑  Loades, David (15. juli 2013): *The Kings & Queens of England: The Biography*. Amberley Publishing Limited. ISBN 9781445619729.
4. ↑  1521 – 1525: Anglo – French war (DOC), *Mgshistory.org*
5. ↑  «The Treaty of the More», *Henry VIII, the Reign*

Eksterne lenker
---------------

* The Laughing Stock Of England, *Kingsley Stories*
Stavern kirke
**Stavern prestegjeld**, inntil 1. januar 1930 **Fredriksvern prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Larvik prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Larvik kommune i Vestfold fylke, og hovedkirken var Stavern kirke.

Stavern prestegjeld og dets sogn er nå en del av Larvik kirkelige fellesråd underlagt Larvik prosti.

Historikk
---------

Strandstedet Stavern ble i 1750 utpekt av kong Frederik V til å anlegge et *Galei Værft*, hvor skip fra den dansk-norske handelsflåte kunne søke beskyttelse på overfarten mellom Christiania og København. Stedet sognet historisk sett til Brunlanes sogn, men under arbeidet med Friderichsværn Værft *føltes et savn etter kirkelige tjenester* og høsten 1751 ble sogneprest Carl Ferdinand Treu i Brunlanes tilsatt som garnisjonsprest som skulle avholde gudstjeneste *i et hus Stavern inntil det kan avholdes i Fredriksvern*. Det ble likevel raskt behov for stedlig kirke, ettersom huset hvor det ble avholdt gudstjeneste kun hadde plass til en liten del av kirkelyden. Grunnmuren ble anlagt i 1753 og kirken ble innviet på kong Frederiks fødselsdag, den 31. mars 1756, av biskop Niels Dorph i Christiania.

---

Fredriksvern
*Friderichsværn prestegjeld* ble skilt ut fra Brunlanes prestegjeld i 1799, jfr. kanselli-promemoria 27.04.1799.

*Fredriksvern prestegjeld* fikk navnet *Stavern prestegjeld* fra 1. januar 

Inndeling 1992: Stavern.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Møller, Viggo Sten (1973). *dansk-norsk flaadeværft fra 1750*. xx#: Rhodos. s. 15.
2. ↑  *Fredriksvern kirke 250 år*. no#: Stavern menighetsråd. 2006. s. 10-16. ISBN 8230306966.
3. ↑  «Folketanken (Risør) 1929.12.04». Norge;Agder;;Risør;;;;. 19291204. s. 2.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Vestfold, arkivverket.no
5. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
Helter fra Fengshen Yanyi; til venstre: Wen Taishi og Bi Gan; til høyre: Kong Zhou av Shang og hans favorittkonkubine, reveånden Daji.

***Fengshen yanyi*** (kinesisk: 封神演義, pinyin: *Fēngshén yǎnyì*, eller 封神榜, *Fēngshén bàng*) er en klassisk roman som ble til på 1500-tallet i Kina. Den er en slags historisk roman, og handlingen er lagt til overgangen mellom Shang-dynastiet og Zhou-dynastiet, ca. 1050 f.Kr. 

Det antas at romanen ble forfattet enten av Xu Zhonglin (døde i 1566) eller av Lu Xixing (død 1601). Den er en av de viktigere litterære talemålsskinesiske verker i guder-og-demoner (*shenmo*)-sjangeren skrevet på Mingdynastiets tid (1368–1644). Den er på 100 kapitler og ble først publisert i bokform mellom 1567 og 1619. En annen kilde mener førsteutgivelsen var i 1605. Verket inneholder elementer fra historie, folklore, mytologi, legender og fantasi.

Det dreier seg for det meste om kampen mellom den fordervede Shang-herskeren Shang Zhou og den fremadstormende Zhou-lederen kong Wu. Selv om dette er en fantasifull roman av relativt ny dato, bygger den på muntlig og skriftlig overlevert, eldgammelt materiale om taoistiske helter og guder, monstere og ånder som hjelp kong Wu mot den onde hersker, eller som bistod den onde kong Zhou mot den hersker som hadde mottatt det himmelske mandat. 

Anstiftet til det av sin konkubine, reveånden Daji, myrder kong Zhou sine tro ministre og til og med sin egen sønn. Etter Shang-styrets sammenbrudd, kong Zhous selvmord og Kiang Ziyas eksorsisme av den onde Daji, kan kong Wu belønne sine nærmeste hjelpere med deler av sitt nye kongedømme. Slik ble Zhou-dynastiets føydalsystem til. De døde og drepte helter, også de som kjempet på fiendesiden, får en plass i et mytisk gudepantheon. 

Romanen bringer en lang rekke skildringer av slag der hovedpersonene ikke bare kjemper med vanlige våpen, men også med ord. De endeløse bataljene gir boken et monotont preg, selv om forfatteren har med uventede elementer som f.eks. å introdusere taoistiske trollmenn og presentere buddhistiske guddommer.

Referanser
----------

1. 1 2  Haase, Donald (2008). *The Greenwood Encyclopedia of Folktales and Fairy Tales: A-F*. Greenwood Publishing Group. s. 340. ISBN 0-313-33442-0.
2. ↑  Chang, Kang-i Sun (2010). *The Cambridge History of Chinese Literature Volume II: From 1375*.
3. ↑  Chew, Katherine Liang (2002). *Tales of the Teahouse Retold: Investiture of the Gods*. Page XI. ISBN 0-595-65161-5.

Litteratur
----------

* Lu Xun (1959). *A Brief History of Chinese Fiction*. translated by Glady Yang and Yang Hsienyi. Foreign Languages Press. .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fengshen Yanyi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Til Temple fra Interstate 35
**Temple** er en by i Bell County i delstaten Texas, USA med 54 514 innbyggere (2000)[].

Geografi
--------

Byen ligger ca. 40 kilometer øst fra Killeen, 40 kilometer sør for Waco, 80 kilometer nord for Austin og 60 kilometer vest for Bremond. Interstate-35 Highway tangerer byen.

Historie
--------

Byen ble grunnlagt i 1881 av Gulf, Colorado and Santa Fe Railway og er navngitt etter dette jernbaneselskapets sjefingeniør Bernard Moore Temple.[] Med byggingen av en ytterligere jernbanelinje, Missouri-Kansas-Texas Railroad økte byens betydning. Infrastrukturen var da ikke særlig utviklet. Her var det knapt noen murbygninger eller gode gater, men derimot skortet det ikke på salooner.[] Ettersom det var ugreit å gå i gatene fikk byen spøkefullt tilnavnet *Tanglefoot*.[]

Temple har senere fått en rekke sykehus og er dermed et viktig medisinsk sentrum.[]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Østlandsk reisning** var en norsk målpolitisk organisasjon, med mål om målreisning for talemålene på Østlandet. Østlandsk reisning ble stiftet høsten 1916 med senere biskop Eivind Berggrav som formann og professor Halvdan Koht som nestformann. Sentral i organisasjonen var også sekretæren, professor Didrik Arup Seip.

Formål
------

Formålet med *Østlandsk reisning* var å vekke østlendingen til nasjonalt å kjenne og ære seg selv; til å bli glad i hjembygdene, i arbeidsliv, i husliv, i sed og tale. De ville reise tanken om at morsmålet i øst var fullgod norsk tale.

*Østlandsk reisning* arbeidet for å få inn trekk fra dialektene på Østlandet i norsk skriftspråk. Landsmål hadde sterke trekk fra talemål på Vestlandet, mens riksmål bygde på dansk og den «dannede dagligtale» til de øvre sosiale lag i byene. Således mente *Østlandsk reisning* at det ikke var tatt nok hensyn til talemålene på Østlandet i noen av de eksisterende norske målformene. Ved å bygge på folkemålet på Østlandet, ble det sett på som mulig å få til et felles norsk skriftspråk, et samnorsk.

Program
-------

I et opprop datert desember 1917, samlet organisasjonen seg om å kreve at riksmålet måtte godkjenne

* de tre kjønnene blant substantivene
* diftongene (*stein, hauk, øi*)
* fortidsformer som *kasta*

og at landsmålet måtte godkjenne 

* hunkjønnsformer på -a (*sola* og *brua* for *soli* og *brui*)
* flertalsformer på -er (*viser* for *visor*)
* infinitiv på -e (*aa kaste*)

For at landet ikke skulle bli et språkdelt land måtte begge sider slå av på mangt de hadde holdt fast som kjært, men gjøre det for en samnorsk tanke.

Blant dem som sluttet seg til oppropet var Fridtjof Nansen, Otto Valstad, biskop dr. Otto Jensen, rektor Severin Eskeland, dosent Olav Midtun, Sven Moren, Olaf Norli og skolestyrer Olav Riste.

Arbeidet
--------

Innad i organisasjonen ble det en spenning mellom krefter som ville arbeide *med* målbevegelsen og Noregs Mållag for å reise det norske folkespråket, og krefter som så organisasjonen som en alliert i kampen mot det de oppfattet som det vestlandske landsmålet.

Østlandsk reisning gav ut bladet Østaglett. Her ble språkspørsmål tatt opp. Blant dem som svarte på spørsmål, var Seip:

> "Blandt de valgfrie formene for landsmål og riksmål er *je*. Som vi veit, har de vanlige formene før vært *jeg* og *eg*. Mange har trudd at *eg* det var den norske forma, men *je* var noe som inte hørte med i folkemålet, men det skulle ha kommi med knot frå skriftmålet. Det er inte riktig det."
> 
> 

*Østlandsk reisning* som organisasjon eksisterte frem til 1926, men folk fra *Østlandsk reisning* var sentrale i utarbeidingen av rettskrivningen av 1938.

Litteratur
----------

* Ernst Håkon Jahr: *Østlandsmåla fram!* Ei bok om rørsla Østlandsk reisning, Universitetsforlaget 1976, ISBN 82-00-01672-2

Eksterne lenker
---------------

* Østlandsk reisning - norsk samling 1916 - skrevet av Didrik Arup Seip
* Østlandsk reisning 1916 - skrevet av Halvdan Koht
* Østlandsk reisning 1916 - skrevet av Eivind Berggrav
* Austlandsk reising - norsk samling Tale på årsfesten i Noregs Mållag Hamar, 1919 - Sven Moren
Tømmerkirken som ble revet da kirkestedet ble flyttet. Foto: Ukjent/Riksantikvaren 
Hemnes gamle kirkegård Foto: Jan-Tore Egge 
**Hemnes gamle kirkegård** er det gamle kirkestedet i Søndre Høland, omtrent halvannen kilometer nordvest for dagens Søndre Høland kirke med kirkegård.

Det har stått to kirker på stedet. Den første var viet til Olav den hellige og ble innviet den 22. januar (ukjent år). Ikke mye synes kjent om denne kirkens beskaffenhet. Kirken er første gang omtalt i 1344.

Omkring 1620 ble middelalderkirken erstattet med en tømret kirke, en langkirke med vesttårn. Opprinnelig hadde kirken våpenhus i tårnfoten, men på slutten av 1600-tallet fikk den nytt våpenhus vest for tårnet. Tårnrommet ble tilsynelatende inkorporert i selve kirkerommet. Det ble oppført sakristi på nordsiden av koret i 1666. På 1700-tallet ble øvre del av vesttårnet revet, og kirken fikk takrytter på skipet, der klokkene ble installert. Det forelå på et tidspunkt planer om å utvide til korskirke, men disse ble ikke gjennomført. Kirken ble revet da dagens kirke stod klar i 1866.

Døpefonten er overført til dagens kirke. Prekestolen ble solgt i 1866 til en lokal gårdbruker. For øvrig synes inventaret å ha gått tapt.

Terrenget ved den gamle kirkegården er relativt flatt og bevokst med løvtrær. Kirkegården blir holdt i hevd. Enkelte gamle gravminner finnes fortsatt på stedet. Blant disse er et minnesmerke over eidsvollsmannen Christian Christensen Kollerud, som var fra Høland og representerte Akershus amt. Et annet minnesmerke er over Hølands første ordfører, Jacob Christopher Offen Østbye.

Referanser
----------

1. ↑  «Norges kirker», som ligger til grunn for denne fremstillingen.
2. ↑  Akershus fylkeskommune.

Kilder
------

* Søndre Høland (Hemnes) kirke i Norges kirker
* Akershus fylkeskommune Arkivert 18. september 2016 hos Wayback Machine. om Hemnes gamle kirkegård

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Hemnes gamle kirkegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Jessheimbadet** er en svømmehall på Jessheim, rett ved siden av friidrettsstadion og Jessheim is og flerbrukshall. Den er forventet å åpne i februar 2021. bygningen er sirkelformet og den eies av Ullensaker svømmehall KF. Bygget er 6400 kvm. Arkitektene er Nuno arkitektur og Vindveggen Arkitekter. Svømmehallen har hatt stor fokus på flerbruk og vill dele opp bassengene så flere kan bruke dem samtidig. 

fra og med 1. desember 2020 kunne man kjøpe klippekort, årskort og gavekort.

Bygget
------

Jessheimbadet består av:

* seks basseng, blant annet idrettsbasseng, boblebasseng og stupebasseng
* En familiesklie med lengde på 41 meter
* To badstuer, et infrarød og et vanlig
* Tre stupebrett i høydene 1,3 og 5

Den vil også ha tradisjonelle garderober og en kafé der det serveres mat og drikke. Jessheimbadet har også både HC garderober som har sine egne utganger til bassengene og familiegardrober som har egne utganger til bassenget. Med store glassvinduer er badet åpent og oversiktlig.

Referanser
----------

1. 1 2  «Jessheimbadet i Ullensaker». *Enwa*. Besøkt 4. februar 2021.
2. 1 2  «Ny arena for vannaktivitet snart klar». *www.ullensaker.kommune.no* **(norsk)**. Besøkt 4. februar 2021.
3. ↑  AS, Jessheimbadet. «Jessheimbadet | Jessheimbadet AS». *www.jessheimbadet.no*. Besøkt 4. februar 2021.
**Nicolai Ulfsten** (Nielsen) (født 1854 i Bergen, død 1885 i Kristiania) var en norsk maler. Han studerte i Karlsruhe i perioden 1875 til 1877 der han fikk undervisning av Hans Gude. Han vuderte Ulfsten som en av sine mest talentfulle elever noensinne. Gude fikk overbevist Nicolai om at han måtte skifte etternavn fra Nielsen til Ulfsten. Rett etter studiene reiste Ulfstein til Lister for å male. Bildene han malte der gjorde han kjent som landskapsmaler.
Året etter i 1878 reiste han til Jæren for første gang. Dette resulterte i en rekke malerier, fra ganske store malerier til mindre skisser. Typiske motiv for Ulfsten var stranden med opptrukne båter og fiskere, fiskere i arbeid, og innlandsmotiver. 

I forhold til sine sine samtidige norske kunstnere solgte han godt. Og da han døde i 1885 av tuberkulose bare 31 år gammel ble han vurdert som en av de mest betydelige av de norske landskapsmalere.

Christian Krohg skrev blant annet i sin nekrolog i Verdens Gang i 1885: *«Fra Jæderen» stod der altid paa Ulfstens Billeder. Han har denne fattige, fordringsløse Del af vort Fedreland for den norske Kunst, han har ryddet den og dyrket den med en stor Kunstners Kjærlighed.* 

En gate på Hegdehaugen i Oslo er oppkalt etter Ulfsten.

I tilknytning til hundreårstiden for hans død, arrangerte Stavanger Faste Galleri en større minneutstilling (6. mai til 2. juni).

Referanser
----------

1. 1 2   RKDartists, «Nicolai Martin Ulfsten», RKD kunstner-ID 276378[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Nikolai Nicolay Martin Ulfsten Oppr. Nielsen, Norsk biografisk leksikon ID Nikolai\_Ulfsten, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Nikolai Ulfsten, Norsk kunstnerleksikon ID Nikolai\_Ulfsten, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   KulturNav, oppført som Nikolai Ulfsten, KulturNav-ID 5732a766-c711-48a9-90e2-ed5b664f88cf, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Hild Sørby; *Nicolai Ulfsten* (1997) ISBN 978-82-7631-040-5

Eksterne lenker
---------------

* Bergen kunstmuseum om Nicolai Ulfsten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. Mangler som er blitt anført: Setninger bør samles til avsnitt; de referansene som brukes bør bruke {{kilde www}} eller lignende *(2020-12)*

Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Bærum Basketballklubb** var den dominerende klubben i norsk basketball på 1970-tallet, og vant i alt 19 norgesmesterskap. Klubben ble stiftet 13. mars 1963 på Valler gymnas i Bærum. Initiativtager var skolens 25-årige gymlærer Jan Petter Hansen (senere president i Norges Basketballforbund). Hans overordnete hensikt var å søke medlemskap for en formalisert klubb i Norges Idrettsforbund, for å få fart på en sentral organisering av basketball i Norge. Leif Mathisen ble valgt til klubbens første formann. Av stiftere som senere ble sentrale i norsk basketball må nevnes Lars Rivenes (senere president i NBBF) og Dag Einar Poulsson (senere Norgesmester og landslagsspiller).

Alt fra høsten 1964 ble klubbens tyngdepunkt flyttet til Eikeli-området, da et flertall av spillerne ble rekruttert fra Eikeli gymnas. Bærum BBK vant sin aller første premie i Mormonturneringen våren 1964, nemlig "Fair Play Trophy" i avd. B. Klubben vant sitt første mesterskap høsten 1966 ved å bli første norske lag til å slå det dominerende studentlaget OSI i finalen i åpningsturneringen Coca Cola Cup 71-60. Våren 1968 vant klubben sitt aller første seriemesterskap i 1. divisjon ved å slå OSI 59-58 i omkamp om mesterskapet.

Klubben vant 10 Norgesmesterskap for herrer på rad - fra 1969 til og med 1978, og med dette Kongepokalen i 1970, -72, -74, -76 og -78. Pål Vik er den eneste spilleren som deltok på samtlige 10 mesterlag.Klubben fikk damelag i 1967, da mange av spillerne i Oslo Kvinnelige Basketballklubb valgte å slå seg sammen med talentfulle jenter på Eikeli gymas - i Bærum BBK. Klubben vant 9 Norgesmesterskap for damer på rad - fra 1969 til og med 1977, og med dette Kongepokalen i 1971, -73, -75 og -77. Sonja Olsen (Regbo) er den eneste spilleren som deltok på samtlige 9 mesterlag.

EB-85
-----

Originalt klubbmerke fra klubbens stiftelse
Bærum BBK (v/ Petter Faye-Lund og Tore Vik) og Eikeli Basketballklubb (v/ Stein Evju og Øystein Olsen) forestod i 1985 en nødvendig og vellykket fusjonering av de to tidligere rivalklubber til den nye lokalklubben for Østre Bærum: Eikeli-Bærum Basketballklubb 1985 (EB-85). EB85 har aldersbestemte lag opp til U19-nivå, og er en av klubbene som samarbeider om elitesatsingen Bærum Basket.

kilde: "Bærum Basketballklubb 10 år 1963-1973" utgitt 1. mai 1973,
NBBFs meldingsblad "Basketball" div. utgaver 1965 - 1985

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. juni 2020. Besøkt 12. juni 2020.
2. ↑
**Vikkollen** (**Vikkollbakken**, opprinnelig skrevet **Wikkollen**) var en hoppbakke i Mjøndalen i Drammen, Buskerud, eid av Mjøndalen IF. Bakken lå ved gården Viken, like sør for Mjøndalen sentrum. Den var arena for NM i spesielt hopp i 1960 og kombinert hopp i 1946. Reidar Amble Ommundsen (Norge) satte verdensrekord i Vikkollen med 54 meter 7. februar 1915.

Bakken ble bygd i 1912 og ble offisielt åpnet 28. mars 1914. Den første bakkerekorden var 38 meter. Etter verdensrekordhoppet i 1915 ble det satt nye bakkerekorder, og Reidar Andersen hoppet 67 meter i 1933, året før bakken ble ombygd.

Vikkollen skulle vært NM-arena i 1941, men mesterskapet ble ikke noe av på grunn av idrettsstreiken under 2. verdenskrig. I 1946 ble det kombinerte hopprennet i NM arrangert i Vikkollen, mens det spesielle hopprennet ble avholdt i Drafnkollen i Drammen.

Bakken ble ombygd igjen i 1950, og året etter forbedret Erling Kroken bakkerekorden til 86 meter. Etter enda en ombygging ble det spesielle hopprennet i NM i 1960 arrangert i Vikkollen. Ole Tom Nord ble norgesmester. I mars 1960 ble den siste bakkerekorden på 86,5 meter satt av finske Paavo Lukkariniemi i et nordisk renn.

Det siste rennet i Vikkollen ble arrangert i 1963, og tre år senere raste stillaset i bakken sammen.

NM, spesielt hopp
-----------------

| Dato | Vinner | Andre | Tredje | Type renn |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960 | Ole Tom Nord | Tormod Knutsen | Halvor Næs | NM |

Galleri
-------

* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Tom Helgesen (red.): *Skogene mellom Drammenselva og Eikeren*. Drammens og Oplands Turistforening 1966. ISBN 82-90027-27-3, s. 264 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)

Kilder
------

* Eiker Arkiv: Kulturminneåret 2009 på Eiker: Vikkollen (2. januar 2009)
**Lucas van Leyden** eller **Lucas Huyghenszoon** (født 1494, død 1533) var en nederlandsk kunstner, sønn og elev av maleren Huigh Jacobsz, senere elev av Cornelis Engelbrechtsen. Han er en av Nederlands første store malere, og utførte i tillegg viktige arbeider innen tresnitt og særlig kobberstikk i første halvdel av 1500-tallet. 

Leyden ble syk knapt 30 år gammel og lenket til sengen for resten av sitt liv. Han viste seg imidlertid alt 14 år gammel som en dyktig kobberstikker, og innen denne sjangeren skulle han senere yte sin største innsats. Sjangeraktig skildring av folkelivet ble hans spesialitet. Påvirkning fra Albrecht Dürer, som han traff 1521, røpes i hans Pasjonssuite og i portrettet av keiser Maximilian. I 1528 kom han under italiensk påvirkning, særlig av Marcantonio Raimondi, og hans siste arbeider er helt manieristiske. Blant hans arbeider kan nevnes Dommedagsalteret i Peterskirken i Leiden (1526–27).

Referanser
----------

1. ↑   rkd.nl[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.aucklandartgallery.com, besøkt 30. november 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lucas van Leyden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Lucas van Leyden – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BPN **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** KulturNav **·** Discogs
 |
**Mamaroneck** er en kommune i Westchester County i den amerikanske delstaten New York. Ved folketellingen i 2000 var det 28 967 innbyggere i Mamaroneck.

Mamaroneck ble kjøpt fra indianerhøvdingen Wappaquewam og hans bror Manhatahan av en engelskmann ved navn John Richbell i 1660. Under USAs uavhengighetskrig i 1776 ble den britiske lojalisten William Lounsbury angrepet og drept av en gruppe revolusjonære ledet av John Flood. Flere andre skuddvekslinger inntraff dette året mellom lojalister og revolusjonære. Blant de berømte historiske personer som bodde i Mamaroneck var biskop William Heathcote DeLancey og romanforfatteren James Fenimore Cooper. Det var i Mamaroneck at Cooper skrev sin første roman, *Precaution*. Kunstneren Norman Rockwell gikk på skole i Mamaroneck og donerte et av sine malerier til Mamaroneck High School. I 1910 ble golfbanen Winged Foot Golf Club anlagt.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mamaroneck, New York – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS
 |

1. ↑  ; *United States Census 2010*; Herausgeber: Bureau of the Census; besøksdato: 10. mai 2022.
**Kristen videregående skole – Nordland**, forkortet **KVN**, er en offentlig finansiert privat, videregående skole på Nesna i Nordland som gir utdannelse i studiespesialiserende fag, informasjonsteknologi og medieproduksjon og helse- og oppvekstfag. Skolen ble etablert i 1991. Skolen satser mye på sosialpedagogiske tiltak med trening og leksehjelp på kveldstid. Skolen tilbyr toppidrett 1 hvor du selv kan velge din idrett. Det er mulig for de som går informasjonsteknologi og medieproduksjon (VG1) å velge Esport som toppidrett

Skolen har sin kroppsøvingsundervisning i Nesna Flerbrukshall. Som nærmeste nabo til skolen ligger kunstgressbanen og Nord universitet med blant annet svømmehall og klatrevegg.

KVN er en stiftelse som ble opprettet av Normisjon, Den Evangelisk Lutherske Frikirke og Det Norske Misjonsselskap. KVN er reist og blir drevet på grunnlag av «Privatskoleloven av 14.juni 1985», men er forøvrig underlagt «Lov om videregående opplæring». Dette innebærer at elevene på KVN har de samme rettigheter til undervisning, eksamen og kompetanse for videre studier som videregående skoler generelt. 

Tilbud: 

VG1-VG3 Studiespesialiserende fag 

VG1 Informasjonsteknologi og Medieproduksjon (IM) 

VG2 Informasjonsteknologi 

VG1 Helse- og oppvekstfag 

VG2 Helsearbeider 

VG3 Påbygning.

Eksterne lenker
---------------

* Skolens nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Oregoneik** (*Quercus garryana*) er et løvfellende tre i bøkefamilien som vokser langs den nordamerikanske stillehavskysten. Den er den eneste naturlige eikearten i Britisk Columbia og Washington og den viktigste i Oregon.

Den kan vokse som en busk, eller som et 15–20 m høyt tre. Barken er lysegrå eller nesten hvit. Bladstilken er 4–10 mm lang. Bladene er 1,5–12 cm lange og 1,5–8,5 cm brede. De er flikete, men det varierer hvor innskåret bladene er. Nøttene er 2,5–3 cm lange og 1,4–2 cm brede.

Oregoneik vokser i rene bestander, sammen med andre bar- og løvtrær, eller som enkelttrær på dyrket mark og prærie. Treslag den ofte vokser sammen med er douglasgran, lawsonsypress, redwood, *Notholithocarpus densiflorus*, madrona, gullfuru, *Quercus kelloggii*, søtkirsebær og langs elver oregonask. Undervegetasjonen består ofte av gras og urter. Noen vanlige busker er *Toxicodendron diversilobum*, snøbær, klaseberglyng, *Frangula purshiana*, gyvel, taggblåhegg, nebbhassel, mahonie og asalspirea.

Arten splittes ofte i tre varieteter: den vidt utbredte, treformede var. *garryana* og de buskformede var. *breweri* og var. *semota* i California og sørlige Oregon. Oregoneik er vanlig i kystfjellene fra Vancouver Island i Britisk Columbia til San Francisco-bukta, og finnes mer spredt sørover til Santa Clara County. I Columbia-dalen trenger arten inn i landet til rett øst for Kaskadefjellene. Oregoneik vokser også spredt i vestskråningen til Sierra Nevada sørover til Kern og Los Angeles County, og der danner den omfattende kratt opptil 2290 moh.

Litteratur
----------

* «*Quercus garryana*». Flora of North America. Besøkt 3. mai 2019.
* W.I. Stein. «Oregon White Oak». *Silvics of North America*. Besøkt 3. mai 2019.
* C.L. Gucker (2007). «*Quercus garryana*». Fire Effects Information System, U.S. Department of Agriculture. Besøkt 24. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

Blad
* (en) *Oregoneik* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Oregoneik* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Oregoneik* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Oregoneik* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Oregoneik* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Oregoneik* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Quercus garryana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Quercus garryana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Quercus garryana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**NSKI Høyskole** (tidligere **Norsk skuespillerinstitutt**) er en høyskole i Oslo.

Skolen tilbyr treårig bachelorutdanning innen skuespillerfag, musikkteater, manus og regi, og er den eneste høyskolen i Skandinavia der Metod Acting ligger til grunn for all undervisning.

Method Acting ble utviklet i New York i 1930 og 40-årene av medlemmer av The Group Theatre deriblant Lee Strasberg, Sanford Meisner og Stella Adler. Metoden er basert på Stanislavskijs system og deretter videreutviklet ved institusjoner som The Actors Studio og The Lee Strasberg Theatre and Film Institute i New York. Dette var banebrytende arbeid for skuespillere på den tiden og metoden ble raskt meget godt kjent gjennom arbeidet til skuespillere som bla Marlon Brando og James Dean. I dag bruker nær sagt alle amerikanske filmskuespillere metoden på en eller annen måte.[]

Skolen ble først etablert som fagskole i 2009. I 2014 fikk skolen sin aller første akkrediterte bachelorutdanning i skuespillerfag. I 2019 har høyskolen fire akkrediterte utdanningsprogrammer hvorpå man kan studere skuespillerfag, musikkteater, regi og manus. NSKI Høyskole er også den eneste skuespillerutdanningen i Norge som fokuserer hovedsakelig på et filmatisk uttrykk.

Referanser
----------

1. ↑  «Om NSKI Høyskole». *www.nski.no*. Besøkt 18. desember 2019.
2. ↑  «NSKI Høyskole». *www.nski.no*. Besøkt 25. oktober 2019.

| * v
* d
* r
Norges universiteter og høyskoler |
| --- |
| Universiteter | 

|  |  |
| --- | --- |
| U5 | 
* Bergen
* NMBU
* NTNU
* Oslo
* Tromsø

 |
| Nye | 
* Agder
* Nord
* Oslomet
* Stavanger
* Sørøst-Norge

 |

 |
| Vitenskapeligehøyskoler | 

|  |  |
| --- | --- |
| Statlige | 
* Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo
* Høgskolen i Molde
* Kunsthøgskolen i Oslo
* Norges handelshøyskole
* Norges idrettshøgskole
* Norges musikkhøgskole

 |
| Private | 
* Handelshøyskolen BI
* MF vitenskapelig høyskole
* VID vitenskapelige høgskole

 |

 |
| Regionalehøyskoler | 
* Innlandet
* Samisk
* Vestlandet
* Volda
* Østfold

 |
| Andre statligehøyskoler | 
* Forsvarets høgskole
* Politihøgskolen

 |
| Privatehøyskoler | 
* Ansgarskolen
* Dr Mauds Minne
* Fjellhaug
* Høyskolen Kristiania
* Lovisenberg
* NLA Høgskolen

 |
| *Se også: Høgskoler med akkrediterte studietilbud* Det finnes i tillegg flere institusjoner med godkjente studier på høyskolenivå, men uten institusjonsakkreditering som høyskole. Disse har likevel rett til å kalle seg høgskole/høyskole. |
1880-trappene  Foto: KEN 
**1880-trappene** er en trapp med 137 trinn fra bunnen av Vestregate/Strømsbuveien til Høyveien i Arendal sentrum. 

Da bebyggelsen rundt Arendal sentrum ekspanderte på slutten av 1800-tallet, og folk hadde behov for å lettere komme frem og tilbake til sentrum fra Stinta og Høyveien, den vestre delen av byen, ble trappene anlagt i 1880. Mannen bak trappen var eier av Strømsbu gård, banksjef Axel Herlofsen. Stinta tilhørte Strømsbu gård, og Axel var grunneier. På denne tiden solgte han ut tomter nettopp i dette området og bekostet trappen. Stinta, Høyveien og Strømsbu gård var i 1880 en del av Barbu kommune.

Stadsingeniør Richard Arnold hadde kjøpt en av de beste tomtene, og var byggetilsynsmann, noe som nok gjorde at byggesøknaden lettere ble godkjent av kommunen. Arnold var også øverste ansvarlige for saksbehandling av byggesaker i kommunen. Arnold trakk seg før prosjektet var ferdig.

I mange år var det en tobakkskiosk i det nederste rommet i trappene. Arendal bypost holdt også til der i 1886-1887. I nyere tid er rommet brukt som transformatorkiosk.

På 2000-tallet ble det bygget parkeringshus (P-hus vest) inn i fjellet ved siden av bunnen på trappene, og begynnelsen på trappene er slik at man går over inngangen til parkeringshuset før man begynner på de opprinnelige trappene.

Trappene er omfattet som bevaringsverdig på kommunedelsplanen for Arendal kommune (2009).

Referanser
----------

1. ↑  Arendal byleksikon s.170
2. ↑  Arendal Historielag årbok 2009, s. 63-71
3. ↑  Arendal kommune - REGULERINGSPLAN VESTREGATE 11 - GNR 502 BNR 393[*død lenke*]
*Nu kom der Heyden heyland* i Erfurter Enchiridion
**«Folkefrelsar til oss kom»** (opprinnelig *Veni Redemptor Gentium*) er en salme skrevet av biskop Ambrosius av Milano (d. 397), oversatt til tysk av Martin Luther i 1523 med tittelen *Nun komm, der Heiden Heiland* og til norsk ved Bernt Støylen i 1905. Melodien som brukes er kjent fra Erfurt i Tyskland i 1524.

Salmen er den eldste kjente kristne salme som fortsatt synges. Den er en adventssalme og har nummer 2 i *Norsk Salmebok*.

Norsk tekst
-----------

1.
Folkefrelsar, til oss kom,
fødd av møy i armodsdom!
Heile verdi undrast på
kvi du soleîs koma må.
2.
Herrens under her me ser,
ved Guds Ande dette skjer.
Livsens ord frå himmerik
vert i kjøt og blod oss lik.
3.
Utan synd han boren er
Som all synd for verdi ber.
Han er både Gud og mann,
alle folk han frelsa kann.
4.
Frå Gud Fader kom han her,
heim til Gud hans vegar ber,
Ned han fór til helheims land,
upp fór til Guds høgre hand.
5.
Du som er Gud Fader lik,
Ver i vanmakt sigerrik!
Med din guddomsvelde kom,
styrk oss i vår armodsdom.
6.
Klårt di krubbe skina kann,
ljoset nytt i natti rann,
naud og natt til ende er,
trui alltid ljoset ser.
7.
Lov og takk, du Herre kjær,
som til verdi komen er!
Fader god og Ande blid,
lov og takk til evig tid!

Melodi
------

Melodien er kjent fra en gregoriansk hymnemelodi, tidligst kjent fra Benediktinerklosteret i Einsiedeln, ca 1120. Melodien ble omformet og forenklet av Martin Luther, og utkom i en av de tidlige protestantiske kirkesangbøker, Erfurter Enchiridion, i 1524.

{ \time 4/4 \tempo "Allegro" 4 = 142 \key f \major
   g'4 g'4 f'4 bes'4 a'8( g'8) a'4 g'2 |
   g'4 bes'4 c''4. bes'8 c''4 d''4 bes'2 | 
   bes'4 c''4 d''4 bes'4 c''4 bes'8( a'8) g'2 |
   g'4 g'4 f'4 bes'4 a'8( g'8) a'4 g'2 |
}
  \addlyrics {Fol -- ke -- frel -- sar, til oss kom,
  fødd av møy i ar -- mods -- dom!
  Hei -- le ver -- di und -- rast på 
  kvi du så -- leis ko -- ma må.
}
Lydavspilling støttes ikke av netteleseren din. Du kan laste ned lydfila.

Referanser
----------

1. ↑  Thröstur Eiriksson og Stig Wernø Holter. «Folkefrelsar, til oss kom». *Store norske leksikon*.

Litteratur
----------

* Johannes Kulp (Herzog von Arno Büchner und Siegfried Fornaçon): *Die Lieder unserer Kirche. Eine Handreichung zum Evangelischen Kirchengesangbuch*; Handbuch zum Evangelischen Kirchengesangbuch. Sonderband; Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht 1958; s. 7-12
* Alexander Zerfass: *Mysterium mirabile. Poesie, Theologie und Liturgie in den Hymnen des Ambrosius von Mailand zu den Christusfesten des Kirchenjahres*, Tübingen 2008, ISBN 978-3-7720-8271-9, s. 9-148
Byens motto er «Trimont a Neat Place to Live»
**Trimont** er en by i Martin County, i det sørlige Minnesota, USA. Byen hadde 754 innbyggere ved folketellingen i 2000.

Trimont ligger mellom Sherburn og St. James på *Minnesota State Highway 4*. 
Interstate 90 passerer i nærheten. Trimont var opprinnelig to byer, Triumph og Monterey, som ble forenet etter en folkeavstemning i 1959; det nye navnet ble dannet av første ledd i de eksisterende byenes navn. Byen har som følge av sammenslåingen to hovedgater, med en halv-mile imellom. I 1988 inngikk byen et skolesamarbeid med nabobyene Sherborn og Welcome om *Martin County West School District*. Skolen i Trimont tilbyr nå førskole og Junior High (5.-8. trinn).

Statistikk
----------

Ifølge United States Census Bureau har byen et areal på 2.0 km².

Ved folketellingen i 2000 var det 754 innbyggere, fordelt på 322 husholdninger. Befolkningen var 98% hvite, 0,53% afroamerikanere, 0,27% indianere; 0,13% asiater og 0,4% latinere. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** GNIS
 |