recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ingrid Jacquemod** (født 1978) er en fransk tidligere alpinist.

Ingrid Jacquemod debuterte i verdenscupen i november 1996 i Park City. Hennes eneste verdenscupseier kom 7. januar 2005, da hun vant utforrennet i Santa Caterina.

I 1997 tok Jacquemod sølv i junior-VM i storslalåm i Schladming. Året deretter gjentok hun bedriften under junior-VM i Chamonix, der hun også tok gull i kombinasjonen og bronsemedalje i utfor.

Under VM 2005 i Bormio deltok hun i den nyopprettede lagkonkurransen sammen med Pierrick Bourgeat, Carole Montillet, Christel Pascal, Laure Pequegnot og Jean-Pierre Vidal. Det franske laget sikret seg bronsemedaljen i denne øvelsen. 

Jacquemod deltok for Frankrike i vinter-OL 2010 og oppnådde en tiendeplass i super-G som beste resultat.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Dato | Sted | Disiplin | Plassering |
| --- | --- | --- | --- |
| 12. mars 2003 | Norges flagg Lillehammer | Utfor | 2 |
| 7. januar 2005 | Italias flagg Santa Caterina | Utfor | 1 |
| 10. mars 2005 | Sveits’ flagg Lenzerheide | Utfor | 2 |
| 6. desember 2009 | Canadas flagg Lake Louise | Super-G | 3 |
| 9. januar 2010 | Østerrikes flagg Haus im Ennstal | Utfor | 3 |
| 30. januar 2010 | Sveits’ flagg St. Moritz | Utfor | 2 |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ingrid Jacquemod – Olympedia Rediger på Wikidata

* (fr) Ingrid Jacquemod – Frankrikes olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Ingrid Jacquemod – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Ingrid Jacquemod – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Ingrid Jacquemods hjemmeside Arkivert 27. desember 2008 hos Wayback Machine.
**Oligotrofisk** betyr næringsfattig, og er brukt mest for å beskrive innsjø og elv. Livet i oligotrofe miljø er ofte særlig interessant på grunn av de spesialiserte organismene som lever der. De har gjennom evolusjon tilpasset seg til å samle energi på alternative måter. 

Det motsatte av en oligotrof er en eutrof innsjø, næringsrik innsjø. Eutrofiering skjer når en innsjø får økt tilførsel av næringsstoffer, hva som er et stort problem i mange innsjøer i dag.

De viktigste næringsstoffene for at planter og dyr skal vokse, er nitrogen og fosfor. Dette gjelder også i vann. I oligotrofe miljø er det vanligvis en mangel på tilførsel av enten nitrogen eller fosfor, som er grunnen til at miljøene er næringsfattig. Slike miljøer finnes for eksempel i arktiske strøk, noe som også begrenser antall organismer som klarer å leve der.

Etymologi
---------

Selve ordet er avledet av gresk *Oligo-* som betyr «få», «lite», og *-trophe* som betyr «næring», «mat».

Referanser
----------

1. ↑  «oligotrof», *NAOB*
2. ↑  «eutrof», *NAOB*
3. ↑  Filstrup, Christopher T.; Downing, John A. (2. oktober 2017). «Relationship of chlorophyll to phosphorus and nitrogen in nutrient-rich lakes». *Inland Waters*. 4 **(engelsk)**. 7: 385–400. ISSN 2044-2041. doi:10.1080/20442041.2017.1375176. Besøkt 18. april 2024.
4. ↑  Rautio, Milla; Dufresne, France; Laurion, Isabelle; Bonilla, Sylvia; Vincent, Warwick F.; Christoffersen, Kirsten S. (1. september 2011). «Shallow freshwater ecosystems of the circumpolar Arctic». *Écoscience*. 3 **(engelsk)**. 18: 204–222. ISSN 1195-6860. doi:10.2980/18-3-3463. Besøkt 18. april 2024.
5. ↑  «oligotrophy (n.)», *Online Etymology Dictionary*

Se også
-------

* Næringsfattig innsjø

Eksterne lenker
---------------

* «Lake oligotrophication», *Freshwater Biology*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
**Hershel Geguzin** (født 20. februar 1890, død 1. september 1971), bedre kjent som **Michael Romanoff**, var en litauisk-amerikansk restauranteier, skuespiller og bedrager. 

Han hevdet å være nevøen til tsar Nikolaj II av Russland, og drev den suksessfulle restauranten Romanoff's i Beverly Hills. Til tross for at bløffen hans raskt ble avslørt fortsatte han å være en populær personlighet i Los Angeles. *Life* har utropt han som «den mest vidunderlige løgneren i USA i det 20. århundre».

Romanoff døde av hjerteinfarkt 81 år gammel.

Biografi
--------

Hershel Geguzin ble født 20. februar 1890 i en jødisk landsby i Litauen. Hans far døde før Geguzin hadde blitt født, og hans mor ble alene med seks barn. Hun sendte Geguzin til USA sammen med en slektning da han var 10 år gammel. Han hadde en ustabil oppvekst i sitt nye hjemland og var innom både barnehjem og fosterhjem etter å ha rømt hjemmefra. Geguzin endte opp med å bo på gaten i New York, og tok diverse strøjobber for å forsørge seg, samt betale for utdannelsen sin. Han begynte også å bruke navnet Harry F. Gerguson. Etter å ha fullført videregående reiste han til England. Der ble han fengslet etter å ha utgitt seg for å være en engelsk aristokrat, og arrangert fester som han ikke kunne betale for. Han bodde en periode i Paris på begynnelsen av 1920-tallet, og det var da han begynte å utgi seg for å være prins Michael Romanoff av Russland.

Etter å ha flyttet tilbake til USA begynte han å jobbe som skuespiller og spilte statistroller både i Hollywood og på Broadway. Han gjorde seg bemerket ved å hevde at han var nevøen til tsar Nikolaj II av Russland. Til tross for at det raskt ble kjent at han var en bedrager, fortsatte han å være en populær personlighet. I 1939 åpnet han restauranten Romanoff's i Beverly Hills, ved hjelp av økonomisk støtte fra blant annet Charlie Chaplin, James Cagney, Humphrey Bogart og Darryl F. Zanuck. Blant gjestene som var innom inkluderte Frank Sinatra, Joan Crawford, Dean Martin, Humphrey Bogart, Myrna Loy og J. Edgar Hoover. Sistnevnte hjalp Romanoff med å bli amerikansk statsborger, noe som var utfordrende grunnet manglende papirer. Romanoff drev også to andre restauranter, i Palm Springs og San Francisco, men disse ble ikke spesielt suksessfulle. Nyttårsaften 1962 stengte han dørene for godt på Romanoff's, og solgte bygget året etter. Romanoff spilte også flere cameoroller i filmer, inkludert *Jeg går fruen til hånde* (1938), *Flytt deg, elskling* (1963) og *Guide for gifte menn* (1967). Han blir også referert til i *Mirakelet på Manhattan* (1947). Romanoff døde 1. september 1971 i Los Angeles av hjerteinfarkt. *Life* har utropt han som «den mest vidunderlige løgneren i USA i det 20. århundre».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  «Self-Styled Russian 'Noble' Was Prince of Beverly Hills». Los Angeles Times. 25. august 2002.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Michael Romanoff på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Michael Romanoff hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
***Phyconomus*** er en slekt av smalbiller. De fleste av disse billene er trolig rovdyr som lever av små insekter, og noen blir regnet som nyttige naturlige fiender av barkbiller.

Utseende
--------

En liten (3-4 millimeter), avlang, matt mørkbrun smalbille. Kroppen er temmelig jevnbred. Oversiden er tett dekket av tydelige punktgroper. **Hodet** er stort og bredt, med små, runde fasettøyne. Antennene er 11-leddete, og ender i en 3-leddet kølle. **Brystskjoldet** (pronotum) er litt lengre enn bredt, så bredt som hodet. **Dekkvingene** er avlange, smale og tvert avbrutt bakerst, slik at de ikke dekker det bakerste bakkroppsleddet. **Beina** er ganske korte og kraftige, føttene 4- eller 5-leddete.

Levevis
-------

Arten lever under oppskylte alger på sandstrender.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Stillehavskysten i California og Baja California.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **smalbiller**, Monotomidae (= Rhizophagidae)
					- Underfamilien smalbiller, Monotominae Laporte de Castelnau, 1840 (= gråbiller)
						* Gruppen Europini - 27 slekter
							+ Slekten ***Phyconomus*** LeConte, 1861
								- *Phyconomus marinum* (LeConte, 1858)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. oktober 2020. Besøkt 15. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

  

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Trysilelva** er en del av Trysilvassdraget, som har den store innsjøen Femunden som senter, i grenseområdene mellom Innlandet og Trøndelag. Elva starter som Femundselva som renner ut fra Galtsjøen sør for Femunden. Galtsjøen har sin tilførsel fra Femunden og Isteren via Isterfossen, Galthåen og Galtstrømmen. Femundselva renner gjennom Engerdal til den kommer til Sennsjøen (520 moh.). Derfra heter elva Trysilelva der den renner ned igjennom Trysils skogkledde landskap. Sør for Nybergsund brukes også navnet *Klara* på elva. Nær grensen til Sverige er det på norsk side to kraftverk: Sagnfossen og Lutufallet. Videre derifra renner Trysilelva inn i Sverige med navnet Klarälven ved Långflon. I Sverige renner elven ut i Sveriges største innsjø Vänern ved tettsteden Karlstad.

Trysilelva inngår som del av det som sett i sammenheng er Skandinavias lengste vassdrag, medregnet innsjøene underveis, og som skifter navn flere ganger. Kilden for denne elva er innsjøen Rogen på grensa mellom Norge og Härjedalen. Her heter elva Røa, og følger grensa mellom Røros i Trøndelag og Engerdal i Innlandet hele veien til Femunden. Fra Femunden flyter den under navnet Femundselva gjennom Engerdal kommune. Når elva når Trysil kommune, heter den Trysilelva frem til svenskegrensen og heter derfra Klarälven helt ned til Vänern. Vänerns utløp er gjennom Göta älv, som renner ut i Kattegat ved Göteborg.

Trysilelva er varig vernet mot kraftutbygging i henhold til Verneplan I for vassdrag.

Elva hadde storflom i 1927, 1934 og 1967. Den 1. juni 1995 ble alle disse flommålene passert under det som er kjent som Vesleofsen. Elva hadde da en vannføring på 760 m³/s ved Nybergsund. Fremdeles er det Storofsen som står som flomrekord.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 20. desember 2015
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 20. desember 2015
3. ↑  «Faktaark». Kartverket. Besøkt 26. oktober 2019.
4. ↑  «311/1 Trysilelva». *nve.no*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 15. juni 2021. Besøkt 18. oktober 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Svorkmo kirke.
**Svorkmo kirke** på Svorkmo i Orkland var en kirke som ble bygd som verkskirke for Løcken Kaaberværk.

Da kongen i 1655 tillot partisipantene (aksjeeierne) å bygge smeltehytte ved elvene Svorka og Orkla forpliktet de seg også til å bygge en kirke. Kirka stod øst for det gamle tettstedet, på Sckankebakken, og ble vigsla i 1675. Våren 1816 var det storflom i begge elvene, som gikk på hver sin side av kirka og tettstedet, og andre pinsedag (3. juni) raste kirkegården ut og kirka ble ødelagt og revet. I 1938 reiste bygdefolket og Orkla Grube-Aktiebolag en bauta på det som var igjen av den gamle kirkegården.

For å erstatte kirka ble det bygd en ny på Smedhaugen, omtrent 1 km nord for der den gamle kirka lå. Denne kirka var for lita, og etter bare 50 år ble den revet og materialet tatt i bruk til Moe kirke.

Referanser
----------

1. ↑  «Schankebakken Verkskirka 1675-1816». Den norske kirke. 30. desember 2015. Besøkt 18. april 2024.
2. ↑  Skjølberg, Erik; et. al. *Kirker og kirkeliv : Orkdal, Orkland, Orkanger og Geitastrand*. Orkdal: Utvandringsfestivalen 2000 / Orkdal historielag / Fagerli Offset. s. 32.
«White Man's Burden» omdirigeres hit. For boken av William Easterly, se William Easterly.
Den britiske nasjonalpersonifikasjonen John Bull og den amerikanske Uncle Sam påtar seg «den hvite manns byrde» ved å løfte jordens fargede fram til sivilisasjon. Karikaturtegning i *Judge* 1899.
«**The White Man's Burden**» («Den hvite manns byrde») er et dikt av den engelske forfatteren Rudyard Kipling, utgitt i den amerikanske avisa *The New York Sun* i 1899. Diktet har undertittelen *The United States and the Philippine Islands* og er en støtte til amerikansk kolonisering av Filippinene som USA erobret fra Spania under den filippinsk-amerikanske krigen året før, og andre områder med «fargede» og «primitive» folkeslag. 

Det språklige uttrykket «den hvite manns byrde» og tankeforestillingene i diktet, ble raskt tatt i bruk for å rettferdiggjøre vestlig imperialisme.[] Diktet hevder at den hvite rase, som ble ansett som mer sivilisert og høyerestående enn andre, har en moralsk plikt til å herske over og «oppdra» disse andre.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The White Man’s Burden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) The White Man's Burden – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |
Denne artikkelen er under arbeid. Som leser bør du være forberedt på at den kan være uferdig, og at innholdet kan endre seg fra dag til dag. Som bidragsyter bør du være forberedt på redigeringskollisjoner; det kan være lurt å kopiere teksten din til en annen tekstbehandler før du lagrer. Diskuter gjerne artikkelens struktur og innhold på diskusjonssiden.
Artikkelen blir omstrukturert for å inkludere ny informasjon.

**MS «Marco Polo»** var et cruiseskip eid av Global Maritime under charter til UK-baserte Cruise & Maritime Voyages, skipet ble tidligere operert av Transocean Tours, Tyskland. Hun ble bygget i 1965 av V.E.B. Mathias-Thesen Werft i Øst-Tyskland som **«Aleksandr Pusjkin»** for Sovjetunionens Baltic Shipping Company, hun ble da det andre skipet i Ivan Franko-klassen.

Etter store endringer og tilføyelser, seilte skipet som «Marco Polo» for Orient Lines fra 1993 til 2008.

Skipet ble opphugget i Alang i India i 2021.

Søsterskip
----------

* MS «Ivan Franko»
* MS «Taras Sjevtsjenko»
* MS «Sjota Rustaveli»
* MS «Mikhail Lermontov»

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  ; besøksdato: 23. januar 2020.
2. ↑  «MS Marco Polo Reaches the End and Beached in India». *Cruise Hive* **(engelsk)**. 14. januar 2021. Besøkt 13. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) MS «Marco Polo» – DNVs skipsregister Rediger på Wikidata

* (en) MS «Marco Polo» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
**Jevgeni Ossinovski** (født 1986) er en estisk politiker, som fra 14. april 2024 er borgermester i Tallinn. Han representerer Det sosialdemokratiske partiet.

Liv og virke
------------

Jevgeni Ossinovski er tospråklig estisk og russisk, og han har som politiker ønsket å dempe etniske spenninger i Estland. Han er sønn av den russiskfødte forretningsmannen Oleg Ossinovski, som er estisk statsborger og en av landets rikeste personer. Moren, Irina, er halvt russisk og estisk.

I 2011 ble han valgt inn i Estlands riksdag, Riigikogu, fra Ida-Viru fylke. I 2013 ble han også valgt inn i bystyret i Narva.

Han var Estlands utdannelses- og forskningsminister fra 2014 til 2015 og arbeids- og helseminister fra 2015 til 2018. Han var også leder for Det sosialdemokratiske partiet fra 2015 til 2019.

Ossinovski ble valgt inn i bystyret i Tallinn i 2017, og i 2022 ble han fritatt fra vervet i Riigikogu for å ivareta sine kommunalpolitiske oppgaver. I 2024 støttet sosialdemokratene et mistillitsvotum mot borgermester Mihhail Kõlvart, som følge av en korrupsjonssak, og Ossinovski ble valgt til ny borgermester.

Han har bachelorgrad i filosofi fra Universitetet i Tartu, mastergrad i filosofi fra University of Warwick og mastergrad i statsvitenskap fra London School of Economics. Han mottok æresbevisninger (laud) for begge sine masteroppgaver.

Referanser
----------

1. ↑  Pullerits, Priit (27. mars 2011). «Mees, kes teab viha ravi retsepti». *Postimees* **(estisk)**. Besøkt 15. april 2024.
2. ↑  Pullerits, Priit (10. november 2013). «Jevgeni Ossinovski, Ansipi mantlipärija?». *Postimees* **(estisk)**. Besøkt 15. april 2024.
3. 1 2 3  Pärgma, Piret (red.) (2021). *101 Biographies: The 14th Riigikogu: February 15, 2021* (PDF) **(engelsk)**. Riigikogus kanselli. ISSN 2674-3205.
4. ↑  «Jevgeni Ossinovski standing down as SDE leader» **(engelsk)**. ERR. BNS. 29. april 2019. Besøkt 15. april 2024.
5. ↑  «SDE leader: Ossinovski likely to run in next year's Riigikogu elections» **(engelsk)**. ERR. 1. april 2022. Besøkt 15. april 2024.
6. ↑  «Gallery: City council elects Jevgeni Ossinovski new mayor of Tallinn» **(engelsk)**. ERR. 14. april 2024. Besøkt 15. april 2024.
Denne artikkelen er under arbeid. Som leser bør du være forberedt på at den kan være uferdig, og at innholdet kan endre seg fra dag til dag. Som bidragsyter bør du være forberedt på redigeringskollisjoner; det kan være lurt å kopiere teksten din til en annen tekstbehandler før du lagrer. Diskuter gjerne artikkelens struktur og innhold på diskusjonssiden.
Artikkelen blir omstrukturert for å inkludere ny informasjon.

«Mikhail Lermontov» i Tilbury, tidlig 80-tallet.
**MS «Mikhail Lermontov»** (russisk: **«Михаил Лермонтов»**) var et kombinert cruise- og atlanterhavsskip som var eid av Sovjetunionens Baltic Shipping Company. Skipet ble bygget i 1972 av V.E.B. Mathias-Thesen Werft i Wismar, Øst-Tyskland. Hun ble senere omgjort til et cruiseskip. Den 16. februar 1986 grunnstøtte skipet i nærheten av Port Gore, Marlborough Sounds New Zealand, og sank. Det hevdes at ett av mannskapet omkom under forliset.

Søsterskip
----------

* MS «Ivan Franko»
* MS «Aleksandr Pusjkin» (senere «Marco Polo»)
* MS «Taras Sjevtsjenko»
* MS «Sjota Rustaveli»

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 7042318 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) MS «Mikhail Lermontov» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* (en) MIKHAIL LERMONTOV - The New Zealand Maritime Record Arkivert 6. april 2017 hos Wayback Machine.
**Lars-Kristian Eriksen** (født 1983) er en norsk fotballspiller. Han spilte for klubbene Aalesund, Lyn, Lillestrøm, Odd. Tune IL (Nåværende klubb)

Frem til desember 2008 spilte han for Lyn, en klubb han kom til gjennom Lyns samarbeid med NTG. 

Eriksen håndterer begge backrollene, og beskrives som en spiller med stor løpskapasitet, og tidlig i karrieren ble han spådd en framtid på landslaget. Senere skulle flere skader og en ikke like bratt utviklingskurve sette denne spådommen på vent. I november 2006 begynte spekulasjoner om en mulig overgang til Aalesunds FK for Eriksen, men klubben gjorde ingen tilnærmelser, og det ble med løse rykter fra flere hold.

Den 4. september 2008 ble det kjent at han hadde signert en kontrakt med Lillestrøm Sportsklubb gjeldende fra og med endt sesong 2008. Flere tidligere Lyn-spillere forsvant fra klubben i denne perioden, grunnet klubbens økonomiske vanskeligheter. Den 6. september 2011 offentliggjorde Odd Grenland på sin hjemmeside at de hadde signert Lars-Kristian Eriksen på en bosmannovergang. Eriksen aksepterte tilbudet over Lillestrøm sitt, og begrunnet sin overgang med at han i Odd får bekle sin foretrukne posisjon. Eriksen har 19 landskamper og 2 mål for Norges U21 landslag. Han har også 3 landskamper for U19 landslaget.

23. november 2017 signerte han en kontrakt med Tune IL Fotball som spillende hovedtrener. Dette er starten på hans karriere som trener. Ambisjonen for 2018 er å rykke opp til 5.divisjon med Tune. 

Eriksen er gift med blogger Caroline Berg Eriksen, som står bak bloggen «Fotballfrue».

Referanser
----------

1. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som LARS KRISTIAN ERIKSEN, BDFA player ID 52564[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   FBref, FBref spiller-ID a9d282e9[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Lars-Kristian Eriksen fotball.no
4. ↑  Lars-Kristian Eriksen legger opp
5. ↑  Nå får Lars-Kristian Eriksen en ny rolle i Tune: – Jeg gleder meg!

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars-Kristian Eriksen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Lars-Kristian Eriksen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Lars-Kristian Eriksen – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Lars-Kristian Eriksen – Soccerway Rediger på Wikidata

* (no) Lars-Kristian Eriksen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Lars-Kristian Eriksen – FBref Rediger på Wikidata
*Se også: Skjold prestegjeld (Hordaland)*
Skjold kirke
**Skjold prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Haugesund prosti. Det omfattet sogn i Tysvær og tidligere Skjold, nå Vindafjord kommuner i Rogaland fylke, og hovedkirken var Skjold kirke.

Skjolds hovedsogn er nå en del av Vindafjord kirkelige fellesråd, og underlagt Haugaland prosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Skjǫldr* eller *Smiðsvíkr sókn*, (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Skjold prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Skjold, med Vats og Tysvær annekssogn. Prestegjeldet er i 1620 omtalt i Graagaas som *Schiolds Præstegjeld* under Ryefølckes Prouistij, tilhørende Stavanger stift. Ved kgl.res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.

Skjold prestegjeld dannet grunnlaget for Skjold formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 31. mai 1848 ble Tysvær sogn utskilt og sammen med Bukken annekssogn fra Skudenes prestegjeld opprettet som eget Tysvær prestegjeld.

Skjold prestegjeld ble ved kgl.res. av 3. august 1859 overført fra Ryfylke til Karmsund prosti, og gikk ved dettes deling 1. januar 2006 til Haugesund prosti.

Prestegjeldet inngikk i det nye Stavanger bispedømme fra 1. januar 1925.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Skjold
* Vats

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1915). *Norske Gaardnavne*. Fabritius. s. 435.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 70.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. 1 2  Prestegjeld og sogn i Rogaland, arkivverket.no
5. ↑  Lassen, P.B. (Paul Brodahl) (1883). *Beretning om Stiftsstaden Christianssand*. no: Grøntoft. s. 89-90.
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  *Love, Anordninger, Tractater, Resolutioner, Kundgjørelser, Departementsskrivelser, Circulærer m.m. for Kongeriget Norge*. Chr. Tønsberg. 1861. s. 556.
8. ↑  Strøm, Boye (1888). *Norges land og folk. XI. Stavanger amt*. no: Aschehoug. s. 86.
9. ↑  *Stavanger 1125-1425-1925*. Dreyer. 1925. s. 84.
10. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
11. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Søre Ryfylke prosti**, inntil 1989 benevnt **Hetland prosti**, var et tjenestedistrikt i Stavanger bispedømme i Den norske kirke, med prostesete på Tau i Ryfylke. Det ble etablert i 1925 og inngikk fra 2013 i "nye" Ryfylke prosti.

Historikk
---------

Hetland prosti ble opprettet i forbindelse med etableringen av Stavanger bispedømme, etter vedtak i statsråd den 7. november 1924, med virkning fra 1. januar 1925. Det tidligere Stavanger prosti ble delt i to, hvor kirkesognene som lå til byen Stavanger inngikk i Stavanger domprosti, mens landsognene inngikk i det nye *Hetland prosti* som da utgjorde:

* Frue
* Riska
* Høle
* Randaberg
* Kvitsøy
* Hausken
* Sørbø
* Mosterøy
* Hesby
* Talgje
* Forsand
* Strand

I 1967 ble Hetland overført til Stavanger domprosti, og Riska ble overført til Jæren prosti. Videre i 1988 ble Høle, Randaberg og Kvitsøy kirke overført til Jæren prosti, mens Sjernarøy, Hjelmeland, Årdal og Fister kirker ble tilført fra Ryfylke prosti.

Ettersom prostiet fra 1988 ikke lenger omfattet Hetland, men derimot søndre del av Ryfylke, ble navnet endret til *Søre Ryfylke prosti*, samtidig som Ryfylke prosti fikk navnet *Nordre Ryfylke prosti.*

I 2006 ble Hausken, Sørbø, Mosterøy, Hesby, Talgje og Sjernarøy overført til Tungenes prosti.

I 2013 ble så de to prostiene Søre og Nordre Ryfylke slått sammen til det nye Ryfylke prosti, med prostisete på Hjelmeland.

Prestegjeld
-----------

* Rennesøy
* Finnøy
* Høgsfjord
* Strand
* Hjelmeland

Referanser
----------

1. ↑  Arkivverket

Se også
-------

* Kirker i Norge
* Den norske Kirken
Poska signerer Tartu-traktaten
**Jaan Poska** (født 12. januarjul./ 24. januar 1866greg. i Jõgeva vald, død 7. mars 1920 i Tallinn) var en estisk jurist og politiker. Han var ordfører i Tallinn og ble i 1918 Estlands første utenriksminister.

Poska tok i 1890 juridisk eksamen ved Universitetet i Tartu og arbeidet deretter som advokat i Tallinn. Han var i årene 1913 til 1917 ordfører i Tallinn. I april 1917 ble Poska guvernør i Det autonome guvernatet Estland. Etter at *Maapäev*, den estiske provinsforsamlingen, erklærte seg som landets øverste myndighet i november 1917, fulgte den estiske selvstendighetserklæringen 23. februar 1918. Poska ble 24. februar utnevnt til utenriksminister i Estlands første regjering og virket i denne stillingen for internasjonal anerkjennelse av Estland, blant annet ved å delta under fredsforhandlingene i Paris i 1919. Poska gikk i 1919 av som utenriksminister, men fortsatte å spille en sentral rolle i estisk utenrikspolitikk. Han ledet Estlands delegasjon under forhandlingene med Sovjet-Russland og undertegnet 2. februar 1920 på vegne av Estland fredsavtalen, den såkalte Tartu-traktaten, som innebar russisk anerkjennelse av Estlands selvstendighet.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 6. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Estonian biographical database, Estonian biographical database ID 2781, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Jaan Poska Muuseum

  

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**«Vid en liten fiskehamn»** er en svensk dansebandslåt i fortellerstil, skrevet av Jan Christer Ericsson i Lasse Stefanz og var tenkt å bli en hit med det bandet. Lasse Stefanz spilte inn sangen på albumet *Darlin* i 1978 og gjorde i 1992 en nyinnspilling av den på albumet *På begäran*.

I 1981 kom den til å bli spilt inn på plate av flere danseband, blant annet Bepers på albumet *Blandat för dej. Nr 3*, Cedermarks på albumet *Hem till Norrland*, Dannys på albumet *Foxtrot* samt Thorleifs på albumet *Saxgodingar instrumentalt*.

I 1981 ble sangen også plukket opp av Curt Haagers på albumet *Dansa kvack kvack*, som spilte den inn med Stefan Borsch som gjesteartist. Borsch ble i stedet kjent for sangen og havnet på Svensktoppen med den, hvor den lå i ti uker i perioden 29. november 1981–7. februar 1982, med en førsteplass som beste resultat. Borsch utgav den i 1981 på single med *Dom vänder hem från Amerika* («US of America») på B-siden.

Sangteksten handler om en sjømann som drukner i en båtulykke.

Norsk versjon
-------------

Arve Sigvaldsen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «I en liten fiskehavn».

Sangen ble utgitt av Eikaas og de.. på CD-platen *Litt av hvert* (Bare Bra Musikk EIKAAS06) i 2004.

Referanser
----------

1. ↑  Lasse Stefanz historia Arkivert 13. august 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  DANNYS[*død lenke*]
3. ↑  «Thorleifs». Arkivert fra originalen 23. mai 2013. Besøkt 3. januar 2010.
4. ↑  Svensktoppen – *1981*
5. ↑  Svensktoppen – *1982*
6. ↑  GTASCD 8329. Divserse artister: Sommer hele året! (2006) Arkivert 12. mai 2008 hos Wayback Machine.
7. ↑  Eikaas og de... – Søstrene Eikaas – Musikk – CDON.COM
***Øystein Sunde... og vel så det*** er et konsertopptak med Øystein Sunde som ble sendt på NRK 25. desember 2004. Regi var ved Line Norling og prosjektleder var Roald Øyen. Hovedtyngden av låtene i programmet var fra albumet *Sånn er'e bare* som ble lansert året etter. Konsertopptaket stammer fra forestillingen med samme navn som Sunde spilte på Dizzie Showteater fra 2002, og som senere ble sendt på turné.

I forestillingens programblad kunne man lese at koristene Karianne Kjærnes og Eldrid Johansen var med på forestillingene på Dizzie, men disse var ikke med på TV-opptaket. Man kunne derimot se dem i et klipp sendt i Dagsrevyen i forbindelse med premieren 12. september 2002. Videre i programbladet står det at låtene «Dans på Röhmertopf» og «Litt slaff i leffa» ble spilt, men disse er heller ikke med i TV-opptaket.

Forestillingen fikk god kritikk jevnt over da den gikk på Dizzie, blant annet av NRK-anmelderne Andreas Diesen og Rune Alstedt, som mente at de nye sangene samt monologen «Soga om Harald Jordfreser» var *«råmorsomt»*, men kunne styre sin begeistring for enkelte svake vitser.

Spilleliste
-----------

* «Møte seg sjøl i døra»
* «Bobilen foran»
* «Ringen er sluttet»
* «Boltiten»
* «Bleieskiftarbeider»
* «Sunde på russisk» (Pianosolo spilt av Olga Konkova)
* «Da jeg var en liten gutt»
* «Ute var det sol»
* «Soga om Harald Jordfreser» (Monolog av Sunde)
* «Flyver'n»
* «Hest er best som pålegg»
* «Sokka mine»

Musikere
--------

* Øystein Sunde – gitarer, banjo, vokal
* Stein Bull-Hansen – gitarer, mandolin, kor
* Olga Konkova – piano, trekkspill, kor
* Knut Hem – dobro, Weissenborn, trommer
* Olaf «Knerten» Kamfjord – kontrabass, kor

Referanser
----------

1. ↑  «Øystein Sunde... og vel så det». *NRK*. 1. desember 2023. Besøkt 19. april 2022.
2. ↑  «"Øystein Sunde ...og vel så det"». *www.spinner.no*. Besøkt 18. april 2024.
3. ↑  «12. september 2002». 10. oktober 2019. Besøkt 18. april 2024.
4. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 18. april 2024.
5. ↑  NRK (13. september 2002). «Raljerende visekamerat». *NRK*. Besøkt 18. april 2024.
6. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 18. april 2024.

*
**Birger Pedersen** (født 25. desember 1874 i Stavanger, død 24. oktober 1954) i samme by, var Stavangers ordfører i 1935. 
Pedersen ble først innvalgt ved bystyrevalget i 1910, men møtte som varamann allerede i 1904. Han representerte Venstre sammenhengende til 1937. I 1934 ble han motvillig Venstres ordførerkandidat. Han ble valgt til ordfører med de borgerlige partiers stemmer pluss stemmene fra to NS-representanter. Men i 1935, etter ett år i ordførerembetet, gikk Pedersen av som ordfører etter eget ønske, og gikk tilbake til formannskapet. Han var også kandidat ved bystyrevalget i 1937, men ble ikke valgt inn. Bakgrunnen var en sak om at en formannskapssekretær hadde begått underslag, og at Pedersen som ordfører hadde forsøkt å hemmeligholde dette. Selv etter at revisor hadde orientert formannskapet om saken, skjedde det intet. Da revisor tok direkte kontakt med ordfører Pedersen ble han møtt av taushet. Pedersen ble senere kritisert av byens finansutvalg for sin håndtering. 

Birger Pedersen var innehaver av Holme-egenæs Gartneri, og formann i Stavanger Gartnerforening. Han var også med og stiftet selskapet Norsk Frø. Dessuten var han medlem av mange kommunale komitéer og nemder i løpet av sin politiske karrière, og han hadde flere styreverv i det lokale næringsliv.

Birger Pedersen var gift med Sigrid f. Linjordet (\* 1890 † 1960). De hadde tre døtre : Gunhild (\* 1915 † 2006), Karen (\* 1919 † 2016), og Borgny (\* 1921 † 2003) - som tidligere var gift med motstandsmannen og senere politiker Erik Gjems-Onstad.

Han var broren til stortingsmann, fylkesmann og jurist, Jonas Pedersen.

Birger Pedersen er begravet på Lagård gravlund i Stavanger.

Referanser
----------

1. 1 2   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pc00000001398679[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Stavanger Aftenblad: "Familienytt", 22. september 1953 s.2.

Kilder
------

* Gunnar A. Skadberg: »Stavangers ordførere»


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Johan Marnburg** | **Stavangers ordfører**(1935–1935) | Etterfølger:**Michael Malvin Michaelsen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Khaniá** (gresk: Χανιά), også skrevet *Chania* og *Hania*, er en by på den greske øya Kreta i Middelhavet og samtidig navnet på den vestre av de fire forvaltningsenhetene som øya er delt inn i. Khaniá ligger som en havneby nordvest på Kreta omkring 70 km vest for byen Rethymno og 145 km vest for hovedstaden Heraklion. Byen har rundt 55 000 innbyggere og er den nest største etter Heraklion. Byen er sentrum for den omfattende masseturismen i distriktet, særlig på Kretas utbygde nordvestkyst. Den internasjonale flyplassen i Khaniá ligger omkring 12 km nordøst for byen på halvøya Akrotiri. Khaniá var tidligere hovedstad på Kreta og ble kalt Canea på latin.

I middelalderen, da venetianerne hersket på Kreta, ble Khaniá gitt tilnavnet «Østens Venezia». Navnets opphav er Khaniás vakre venetianske havn med fyrtårnet som landemerke. Havnebassengets stille vann, bryggene og de gamle husfasadene danner en enhet som minner om Venezia og Canal Grande. Inne i Khaniá ligger det spennende markeder, et arkeologisk museum og Janitsjarmoskeen. Rundt gamlebyen ligger de moderne kvartalene med forretningsstrøk, torg og grønne parker. Her ligger også den kjente «skinngaten» med et rikt utvalg av skinnvarer. 

En annen attraksjon i Khaniá er Agora. Det er et overbygd marked i sentrum av byen. Markedet ble åpnet 1913. Her selges det fersk fisk, grønnsaker og kjøtt. Midt på sommeren er det svært mange turister. Markedet er bygget med den vakre hallen i Marseille som forbilde.

Den tidligere flyplassen i nærheten av Khaniá var ett av flere steder på Kreta hvor det raste harde kamper da tyskerne invaderte og erobret øya under den andre verdenskrig fra 20. mai til 31. mai 1941.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Chania – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Χανιά – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Turistinformasjon

Khaniá ligger på Kretas nordvestkyst.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Angolas flagg Angola |
| Friidrett |
|  Para-VM i friidrett |
| Bronse | Lyon 2013 | 200 m - T11 |

**Esperança Gicaso** (født 2. juli 1992) er en angolansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klasse T11, som er for synshemmede utøvere. Hun mistet synet tre år gammel.

Idrettskarriere
---------------

Buya deltok i de paralympiske sommerleker 2012. Hun løp 100 meter på 12,98, 200 meter på 28,45 og 400 meter (T12)på 1:07,57, men gikk ikke videre fra første runde på noen av disse distansene. 

I Para-VM i friidrett 2013 kom hun på 3.-plass på 800 meter, bak Terezinha Guilhermina og Jerusa Santos fra Brasil. Hun deltok også på 100 meter, der hun kom på 4.-plass. To år senere deltok hun i Para-VM i friidrett 2015, der hun kom på 10.-plass på 400 meter. På 100 og 200 meter ble hun slått ut i semifinalen. 

Hun deltok igjen i Paralympiske sommerleker 2016, der hun var Angolas flaggbærer under åpningsseremonien. På 100 meter satte hun personlig rekord med 12,61, men gikk ikke videre fra første runde. På 200 meter løp hun på 26,92, og kom sist i sitt innledningsheat, og gikk heller ikke her videre til finalen. På 400 meter satte hun personlig rekord i innledningsheatet, med 1:04,17, men også her kom hun sist i sitt heat, og nådde ikke finalen. Alaine Antonio Dias Baptista var ledsager i disse paralympiske lekene.

Referanser
----------

1. ↑   www.les-sports.info[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   ipc.infostradasports.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC
* Rio 2016 - Esperanca Gicasso
**Sigurd Eskeland** (født 10. januar 1902 i Gjerstad, død 2. april 1943) var en norsk næringsdrivende, som under andre verdenskrig tjenestegjorde i Kompani Linge.

Eskeland var utdanna postassistent. Rundt 1925 flytta han til Argentina, der han dreiv en teplantasje.

Da krigen brøyt ut i Norge, meldte han seg telegrafisk til krigstjeneste. I juni 1940 kom han til Storbritannia, der han ble med i Kompani Linge. I februar 1943 leda han (med løytnants grad) Operasjon Martin (Red) som dro til Norge med Shetlandsgjengens fiskefartøy MK «Bratholm I» for å organisere Milorg i den nordlige landsdelen. 28. mars blei han tatt til fange av tyske styrker på Rebbenesøya. Sammen med sju andre blei han skutt 2. april av Gestapo i Tromsø uten lov og dom.

For sin innsats i Operasjon Martin (Red) blei Eskeland hedra med Krigskorset med sverd.

Utmerkelser
-----------

Eskeland blei post mortem tildelt Krigskorset med sverd, Krigsmedaljen og Haakon VIIs 70-årsmedalje.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Krigskorset med sverd | Krigsmedaljen | Haakon VIIs 70-årsmedalje |

 |

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Sigurd Eskeland, født Gjerstad, (10.januar 1902 - 02.april 1943).», besøkt 22. november 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Sigurd Eskeland». *Slekt og Datas Gravminnebase*. Besøkt 22. november 2023.
3. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren* s. 115–117, Grøndahl og Dreyers Forlag, 1995, ISBN 9788250421905

Kilder
------

* *Våre falne 1939–1945*; utgitt av Den norske stat 1949–51

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Fangeregisteret **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
**Viola von Cramon-Taubadel** (født 1970) er en tysk politiker som er medlem av Forbundsdagen for Bündnis 90/Die Grünen.

Cramon Taubadel studerte jordbruksøkonomi ved Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität i Bonn fra 1997 og tok eksamen i jordbruksteknikk. Dessuten har hun studert i England, Russland, Estland, Istanbul og USA. I 1991 var hun en av grunnleggerne av Apollo Association. Hun har i Forbundsdagen krevd at svenske myndigheter utreder mordforsøket på Obid Nazarov og eventuelle politiske koblinger.

Craumon-Taubadel har vært medlem av Europaparlamentet siden 2019. Hun er nestleder for delegasjonen til den parlamentariske samarbeidskommitéen EU–Ukraina. Dessuten er hun medlem av komitéen for utenriksspørsmål, delegasjonen til den parlamentariske stabiliserings- og assosieringskomitéen for EU–Serbia, delegasjonen til den parlamentariske samarbeidskommitéen EU-Russland samt delegasjonen til den parlamentariske forsamlingen Euronest og suppleant i budsjettkontrollkomitéen, komitéen for industrispørsmål, forskning og energi, komitéen for kultur og utdannelse, delegasjonen for forbindelsene med Japan og delegasjonen for forbindelsene med Folkerepublikken Kina.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Grunnleggende data om medlemmene av Forbundsdagen, katalogkode 11004025, besøkt 13. april 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Biographie beim Deutschen Bundestag - Viola von Cramon-Taubadel
5. ↑  German MP reacts to assassinasjon attempt on Obid-kori Nazarov - UzNews.net
6. ↑  «Viola VON CRAMON-TAUBADEL». *Europaparlamentet* **(svensk)**. Besøkt 15. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Viola von Cramon-Taubadel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Cryptodacne*** er en slekt av kjukebiller. De aller fleste artene lever av sopp som vokser på død ved, særlig fruktlegemene til kjuker (Polyporaceae).

Utseende
--------

Små til middelsstore (3 – 25 mm) biller, vanligvis ovale på form, blanke, ofte kontrastrikt fargede i svart og gult eller rødt, noen ganger metalliske. **Hodet** er kort og bredt med små fasettøyne. Antennene er oftest lengre enn hodet og brystskjoldet til sammen, 11-leddete, med en tre til fem-leddet kølle. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, mer eller mindre firkantet til halvsirkelfomet, fint punktert, vanligvis uten påfallende hår. Det har en markert siderand og en slett overflate. **Dekkvingene** er glatte, vanligvis med markerte, fine punktrekker. De har vanligvis mørk grunnfarge, ofte med røde flekker eller tverrbånd. Hos mange tropiske arter er dekkvingene trukket ut til en spiss bakerst. **Beina** er ganske korte, føttene fem-leddete. **Larvene** kan variere mye i utseende. Larver som utvikler seg i kortlivede ressurser (for eksempel hattsopper, som brytes ned svært raskt) er bløte, bleke og marklignende, og utvikler seg svært raskt. De som utvikler seg i mer langvarige ressurser som for eksempel kjuker er gjerne harde og sterkere pigmenterte.

Levevis
-------

De aller fleste er soppetere, men det finnes noen få arter som lever på planter og muligens spiser pollen. Mesteparten av artene er knyttet til sopper som vokser på død ved, og denne gruppen kan derfor være truet av skogbruk som reduserer mengden av død ved i skogen. Både voksne og larver kan finnes på fruktlegemer av ulike slags sopper, under barken på døde, soppbefengte trær og i råtten ved. En del av artene er ikke flygedyktige, og har derfor svært dårlig spredningsevne. Dette gjør dem sårbare for lokale endringer.
I alle fall noen av artene har yngelpleie, der en av foreldrene passer på larvene.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på New Zealand.

Systematisk inndeling
---------------------

 *Cryptodacne rangiauria*
**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **kjukebiller**, Erotylidae
					- Underfamilien Erotylinae
						* Stammen småkjukebiller, Dacnini Arrow, 1925
							+ Slekten ***Cryptodacne*** Sharp, 1878
								- *Cryptodacne brounii* (Pascoe, 1876)
								- *Cryptodacne ferrugata* Reitter, 1879
								- *Cryptodacne lenis* Broun, 1880
								- *Cryptodacne nui* Skelley & Leschen, 2007
								- *Cryptodacne pubescens* Broun, 1893
								- *Cryptodacne rangiauria* Skelley & Leschen, 2007
								- *Cryptodacne synthetica* Sharp, 1878

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. oktober 2020. Besøkt 15. oktober 2020.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (liste over Nordens biller). Helsinki.

* Skelley, P.E. 2001. Pleasing fungus beetles of North America. Family Erotylidae (med bilder av mange slekter).

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for JamaicaJamaica Jamaica |
| Friidrett: |
| Friidrett VM i friidrett |
| Gull | Budapest 2023 | 400 m |
| Friidrett NACAC-mesterskapet i friidrett (U23) |
| Gull | San José 2021 | 4x100 m |
| Bronse | San José 2021 | 200 m |
| Friidrett Ungdoms-OL |
| Sølv | Buenos Aires 2018 |  200 m |
| Friidrett U18-VM i friidrett |
| Gull | Nairobi 2017 |  400 m |
| Sølv | Nairobi 2017 |  4x400 m |
| Friidrett CARIFTA Games |
| Gull | George Town 2019 |  4x400 m U20 |
| Sølv | George Town 2019 |  200 m U20 |
| Gull | Willemstad 2017 |  400 m U18 |

**Antonio Watson** (født 11. september 2001) er en jamaicansk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i sprintløp. Han fikk VM-gull på 400 meter i 2023.

Idrettskarriere
---------------

14 år gammel, i starten av 2016, løp han 200 meter på 22,28 og 400 meter på 49,91 sekunder. Han vant 400 meter under det jamaicanske uttaket til CARIFTA Games i 2017, og deltok i U18-klassen under CARIFTA Games 2017, der han vant 400 meter. Han vant 400 meter i U18-klassen under det jamaicanske juniormesterskapet i 2017, og deltok også i U18-VM i friidrett 2017, der han fikk gull på 400 meter med tiden 46,59 og bronse på 4 x 400 meter stafett. Han deltok kun på 4 x 400 meter stafett under CARIFTA Games 2018, der Jamaica vant U20-klassen. Under det jamaicanske juniormesterskapet i 2018 ble han nummer seks på 400 meter i U20-klassen. Han deltok i Sommer-OL for ungdom 2018 i Argentina, og fikk der en sølvmedalje på 200 meter. Utøverne løp her 2 løp, der sammenlagt tid ble brukt til å bestemme plasseringen.

Under CARIFTA Games 2019 deltok han i U20-klassen og fikk der sølv på 200 meter og gull på 4 x 400 meter stafett. Han ble nummer seks på 200 meter under det jamaicanske mesterskapet i friidrett 2021, og deltok i NACAC-mesterskapet i friidrett (U23) 2021, der han fikk bronse på 200 meter og gull på 4 x 100 meter stafett. Under det jamaicanske mesterskapet i friidrett 2022 ble han nummer sju på 200 meter, og året etter ble han nummer to på 400 meter. I august vant han 400 meter under VM i friidrett 2023, med ny personlig rekord på 44,13 sekunder i semifinalen og 44,22 sekunder i finalen. Han deltok også på 4 x 400 meter stafett i dette verdensmesterskapet, og Jamaica ble der nummer fire.

Referanser
----------

1. ↑   worldathletics.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  World Athletics - *Antonio Watson - Results*, besøkt 18. april 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Antonio Watson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Antonio Watson – World Athletics Rediger på Wikidata
**Hador** er en figur fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Han var den syvende regjerende riksforstander av Gondor.

Hador ble født i år 2245 i tredje tideverv, og var det yngste barnet og den eneste sønnen til Túrin I. Han var 33 år gammel da han overtok som riksforstander etter at faren hans døde i år 2278, og ble den syvende til å regjere i perioden kalt 'Våkent Fred'. I løpet av sin tid som riksforstander, på 300-årsdagen for riksforstandernes regjering, ble kalender-systemet som var opprettet av Mardil Voronwë modifisert ved at han la til en dag i det. 

Hador ble den yngste, eldste, og lengst regjerende riksforstanderen av Gondor. Han regjerte i 117 år, og ble 150 år gammel da han døde i år 2395. Etter hans død ble han etterfulgt av sin sønn Barahir. Hador blir regnet som den siste adelsmannen i Gondor til å oppnå livsløpet til en Dúnedain. Etter ham minket levealderen til dem som var av númenorsk herkomst. 

Hador hadde samme navn som Hador Lórindol, en helt fra første tideverv, og grunnleggeren av Hadors hus.
***Bispinatus*** er en slekt av biller som har larver som utvikler seg i ulike slags frukter.

Utseende
--------

Små (ca. 4 mm), avlangt ovale biller, matt brunlige eller gråaktige, oversiden svakt hvelvet, kledt med fine, lyse, silkeaktige hår. **Hodet** er kort og bredt med små fasettøyne. Antennene er middels lange, 11-leddete og ender i en tydelig, tre-leddet kølle. **Brystskjoldet** (pronotum) er bakerst så bredt som dekkvingene, jevnt rundet tilsmalnet framover. Det har en markert siderand og er dekket av fine hår som ofte danner et virvelmønster. **Dekkvingene** er avlange, tydelig, men uregelmessig punkterte. **Beina** er ganske korte og slanke. **Larvene** er de velkjente "bringebærmark", kort sylindriske, lyse og tynnhudete med en tydelig hodekapsel.

Levevis
-------

De voksne billene spiser på ulike slags blomster, der de gjerne angriper både kronblader og støvbærere, larvene utvikler seg på ulike slags frukter.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Øst-Asia (Vietnam).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **bringebærbiller**, Byturidae Jacquelin du Val, 1858
					- Underfamilien bringebærbiller, Byturinae Jacquelin du Val, 1858
						* Slekten ***Bispinatus*** Springer & Goodrich, 1994
							+ *Bispinatus vietnamensis* Springer & Goodrich, 1994

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 29. august 2020. Besøkt 29. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*