recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Topografisk kart over Riffjellene.
Byen Chefchaouen i Riffjellene.
**Riffjellene**, eller bare **Rif**, er en fjellkjede og et geografisk område langs Marokkos middelhavskyst. Navnet kommer fra berbisk *Arif*. Området strekker seg Kapp Spartel og Tanger i vest til Ras Kebdana og elva Moulouya i øst, og fra Middelhavet i nord til elva Ouargha i sør.

Fjellkjeden er ikke en del av Atlasfjellene i geologisk forstand, men tilhører samme fjellkjedefoldning som Gibraltarklippen og Cordilleras Béticas i Spania. Den høyeste toppen er Jbel Tidirhine på 2 456 moh. Riffjellene er det mest nedbørrike området i Marokko, og enkelte steder har en årsnedbør på over 2000 mm.

Riffjellene var dekket av skog, og vegetasjonen var lite påvirket av menneskelig virksomhet helt fram Saʿdiene kom til makten på 1500-tallet. Skogene er nå fragmenterte og inngår i et lappeteppe som ellers består av maquis, beitemark og åkre. Det vanligste treet er korkeik som danner store skoger på sur jord i lavlandet. I denne åpne skogen vokser jordbærtre, trelyng og *Cistus*. I eroderte daler finnes sandaraksypress. Termomediterran vegetasjon med oliven, mastikstre og johannesbrødtre var vanlig i dalbunnene, men er nå bare bevart noen få steder.

I midlere høyder er det store skoger med den løvfellende arten kanarieeik, noen steder blandet med pyreneereik og strandfuru (subsp. *hamiltonii*). I de høyeste områdene dominerer atlasseder. Steineik og kermeseik er mindre vanlige enn de andre eikeartene. Den endemiske marokkansk edelgran danner store skoger i vest. Langs elvene vokser svartor sammen med hengebjørk, trollhegg (subsp. *baetica*) og portugalhegg. Det finnes også rike våtmarker med interessant flora, blant annet myrer med torvmose.
Rif er kjent for Rifkrigen, der spanjoler og franskmenn kjempet en langvarig kamp mot berbiske opprørere på 1920-tallet. Klima og jordsmonn passer godt til å dyrke cannabis, og det meste av den marokkanske produksjonen skjer i Riffjellene. I 2003 ble 134 000 ha brukt til cannabisdyrking, og Marokko leverte 42 % av verdensproduksjonen av hasjisj.

Referanser
----------

1. ↑  Rif *Peakbagger.com*
2. 1 2  S.D. Muller m.fl. (2015). «Vegetation history of the western Rif mountains (NW Morocco): origin, late-Holocene dynamics and human impact». *Vegetation History and Archaeobotany*. 24 (4): 487–501. ISSN 1617-6278. doi:10.1007/s00334-014-0504-9.
3. ↑  C.R. Pennel (2017). «How and why to remember the Rif War (1921–2021)». *The Journal of North African Studies*. 22 (5): 798–820. ISSN 1362-9387. doi:10.1080/13629387.2017.1361826.
4. ↑  P.-A. Chouvy (juni 2006). «Moroccan Roll». *High Times*: 58–62. ISSN 0362-630X.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rif – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
Rakettmotoren RS-68 under testing ved NASAs Stennis Space Center
En **Rakettmotor** er en jetmotor som kun bruker lagret drivstoff. Derfor er rakettmotoren egnet til bruk i verdensrommet. Rakettmotorer kan få energi fra kjemiske stoffer eller elektrisitet. De tre hovedkategoriene til de kjemiske rakettmotorene er: Rakettmotorer med flytende drivstoff, hybride rakettmotorer og rakettmotorer med fast drivstoff.

Prinsippet bak rakettmotoren
----------------------------

  

Selve rakettmotorprinsippet bygger på Newtons 3. lov, kraft er lik motkraft. Det vil si at hvis et legeme akselerere en viss retning, må legemet akselerere et annet legeme i motsatt retning. Ved å la en masse (eksos) skyte ut av dysen i høy fart {\displaystyle {\vec {v\_{e}}}} vil dette skape en kraft som er motsatt rettet til {\displaystyle {\vec {v\_{e}}}}. Jo større masse av brennstoffet som brennes, og jo raskere eksosen kan slippe ut enden av dysen, jo større skyvkraft gir rakettmotoren. Dette kan beskrives med likningen:



F
=

m
˙


v

e

→

+

A

e

(

P

e

−

P

a

)
,

{\displaystyle F={\dot {m}}{\vec {v\_{e}}}+A\_{e}(P\_{e}-P\_{a}),}

{\displaystyle F={\dot {m}}{\vec {v_{e}}}+A_{e}(P_{e}-P_{a}),}
der {\displaystyle {\dot {m}}} er drivstofforbruket med hensyn på tid, {\displaystyle A\_{e}} er arealet til enden av dysen, {\displaystyle P\_{e}} er trykket til eksosen ved enden av dysen og {\displaystyle P\_{a}} er trykket til atmosfæren rakettmotoren befinner seg i .

Drivstoff
---------

  

Krutt er fremstilt av 75 % kaliumnitrat, 15 % karbon (trekull) og 10 % svovel. Men dette brenner for fort. Derfor blander man i stedet 72 % kaliumnitrat, 24 % karbon og 4 % svovel. Dette stoffet som kalles svartkrutt kan i prinsippet bruke som brensel i en rakett. Denne kombinasjonen er bare en av flere måter å produsere drivstoff på.

Referanser
----------

1. ↑  Huzel[*ufullstendig referanse*]

Litteratur
----------

* Huzel, Dieter K.; Huang, David H. (1993). *Modern Engineering for Design of Liquid-Propellant Rocket Engines* **(engelsk)**. Washington, DC. American Institute of Aeronautics, Inc. ISBN 1-56347-013-6.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Grudziądz** (tysk *Graudenz*) er en by i det kujaviskpommerske voivodskap i Polen ved elven Wisła, med 99 808 innbyggere (2007).

Historie
--------

Det gamle kornkammeret i Grudziądz
Grudziądz (da kalt *Graudenc*) fikk byrettigheter i 1291 og tilsluttet seg den prøyssiske konføderasjon i 1440. Mellom 1466 og 1772 tilhørte byen den polske krone som del av provinsen Det kongelige Preussen, som hadde stor grad av autonomi. Ved Polens første deling i 1772 ble byen annektert av kong Fredrik II av Preussen og ble slik samme år del av kongedømmet Preussen. I 1878 ble det bygget en bro over Wisła (tysk *Weichsel*), noe som bidrog til en rask industrialisering av Graudenz. Ved riksdagsvalgene i 1912 fikk polske kandidater 21 prosent av stemmene, mens Det tyske nasjonalliberale parti fikk 53 prosent. 

Den 23. januar 1920 ble byen, som hadde en overveiende tysk befolkning (84 %), del av den polske republikk som ble etablert etter første verdenskrig. 

Den 3. september 1939 erobret tyske militære styrker byen. Det tyske styret varte i fem år. Ved Grudziądz lå den tyske konsentrasjonsleiren *Graudenz* som var satellittleir under konsentrasjonsleiren Stutthof lenger nord. Under kampene vinteren 1945 ble over 60 prosent av Grudziądz lagt øde.

Vennskapsbyer
-------------

* Falun
* Gütersloh
* Tsjernjakhovsk

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 4. oktober 2022; filformat: JSON.

Eksterne lenker
---------------

* (pl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Grudziądz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Grudziądz – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Denne artikkelen omhandler byen Enns.  For elven av samme navn, se Enns (elv).

Bytårnet i EnnsEnnseggslottet**Enns** er en by i den østerrikske delstaten Oberösterreich. Byen har 11 281 innbyggere (2010) og ligger 281 moh ved elven Enns, hvor denne danner grensen til Niederösterreich og dessuten munner ut i Donau.

Byen Enns kaller seg om enn omstridt, Østerrikes eldste by. Tildelingsbrevet med byrettigheter fra 1212 oppbevares i bymuseen. 

I byen finnes flere gamle og interessante bygninger: den gotiske Pfarrkirche (1308–43), rådhuset (1547) det 60 meter høye bytårnet (1554–68) og slottet Ennsegg (1565), hvor Napoleon bodde i tre dager. St.-Laurenz-Basilikaen eller Lorchbasilikaen i bydelen Lorch med synlige utgravninger fra Lauriacum, en betydelig romersk by på dette sted, langs limes.

Byen var den første Cittaslowbyen i Østerrike.

Referanser
----------

1. ↑  «Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018». Statistik Austria. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑  «Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018». Statistik Austria. Besøkt 9. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Enns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Enns – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Schmalkalden** er en by i den tyske delstaten Thüringen. Den har 17 974 innbyggere (2003).

Byens borgermester er Thomas Kaminski (SPD).[*når?*]

Historie
--------

Schmalkalden nevnes første gang år 874 som *villa Smalcalta*, og fikk byrettigheter av de thüringske landgrevene i 1180. Under krigene mellom Phillipp av Schwaben og Welferkongen Otto ble byen ødelagt i 1203. I 1247 kom byen under grevene av Henneberg, og i 1319 ble det grunnlagt et kollegiatstift og et augustinerkloster der. Fra 1322 er byen kjent for sin jern- og stålvareproduksjon.

Byen og herskapet Schmalkalden ble delt i 1360 mellom grevene av Henneberg-Schleusingen og landgrevene av Hessen. I 1419 fant det første rådsmøte sted i byens nåværende rådhus.

Særlig kjent er Schmalkalden blitt for Schmalkalden-forbundet, grunnlagt her i 1530. I 1537 fant forbundets viktigste forbundsdag sted, med Martin Luther tilstede. Her ble Schmalkalden-artiklene offentliggjort.

Mellom 1546–47 raste den schmalkaldiske krig, som endte med habsburgerkeiseren Karl Vs seier.

Fra 1583 var Schmalkalden alene i de hessiske landgrevenes besittelse. De oppførte bl.a. slottet Wilhelmsburg som jakt- og sommerresidens (1585/90).

Under tredveårskrigen opplevet byen økonomiske nedgangstider, særlig gjaldt det jernvareproduksjonen. Byen ble spart for ødeleggelse under Napoleonskrigene 1806-13, selv om byens borgere organiserte motstandsaksjoner mot de franske okkupantene.

I 1866 ble byen og herskapet Schmalkalden innlemmet i den prøyssiske provinsen Hessen-Nassau.

I 1971 ble Sven Fischer født her.

Bilder
------

* Fagverksbygninger på gamletorgetFagverksbygninger på gamletorget
* Det tidligere kommunekontoret i WernshausenDet tidligere kommunekontoret i Wernshausen
* St. Georgkirken, bygget 1437–1509St. Georgkirken, bygget 1437–1509
* Wilhelmsburg slott, bygget 1585–1590Wilhelmsburg slott, bygget 1585–1590
* Lutherhuset, der Martin Luther bodde under sitt opphold i 1537Lutherhuset, der Martin Luther bodde under sitt opphold i 1537

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Schmalkalden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Per Wennick** (født 1949) er en dansk journalist og dokumentarfilmregissør. 

Wennick er utdannet folkeskolelærer fra N. Zahles Seminarium og studerte senere teatervitenskap ved Københavns Universitet. I 1973 begynte han som freelancer i Danmarks Radio, hvor han ble fastansatt fra 1980.

Wennick har gjennom årene vært manuskriptforfatter for, samt regissert og tilrettelagt en rekke TV- og filmproduksjoner, ofte med en psykologisk innfallsvinkel til enkeltpersoner og problemstillinger. Blant hans mest kjente produksjoner er *Grevinden på tredje*, som handler om grevinne Erna Hamilton. Han har også mottatt flere priser, deriblant TV-Oscar for *Ingen slinger i valsen* i 1999 og i 2003 for *Æblehovedet og Kommandanten*. I 2005 laget han *Varvara – uden mors velsignelse*, som er et portrett av baronesse Varvara Hasselbalch.

Referanser
----------

1. ↑  *Per Wennick*, artebooking.dk. Besøkt 3. juni 2015 Arkivert 21. november 2015 hos Wayback Machine.
2. ↑  *TV-Oscar til DRs Per Wennick*, b.dk. Besøkt 3. juni 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) Per Wennick på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Per Wennick på Filmdatabasen Rediger på Wikidata
* (da) *Per Wennicks filmografi*, filmdir.dk

Portal: Danmark
**NSB Reisebyrå** var en reisebyråkjede som NSB (tidl. Vygruppen AS) etablerte i 1916 som *Statsbanenes Reisekontor og Sovevognsentral*. Det første kontoret lå i den gamle Østbanehallen. Utover 1920-årene fikk man avdelinger i Bergen og Trondheim, og i løpet av 1950-årene ble det etablert kontorer omtrent 30 norske byer. NSB hadde i tidligere tider en viktig rolle i markedsføringen av Norge i utlandet, og allerede i 1910 ble det opprettet et reisebyrå i Berlin, i samarbeid med andre norske transportaktører. I 1921 åpnet et rent NSB-reisebyrå i London, nærmere bestemt i Norway House ved Trafalgar Square. NSB Reisebyrå hadde 350 ansatte i år 2000, og ble da solgt til Via Flyspesialisten, en del av Via Gruppen.

Referanser
----------

1. ↑  «NSB Reisebyrå – Oslo Byleksikon». *oslobyleksikon.no*. Besøkt 11. september 2023.
2. ↑  «August 2016 – JMF043084 – NSBs reisebyrå i London – Norsk jernbanemuseum». Besøkt 11. september 2023.
3. ↑  «NSB Reisebyrå – Oslo Byleksikon». *oslobyleksikon.no*. Besøkt 11. september 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Hanne Børresen Hagerup** (født 19. september 1984) er en norsk dramatiker og barnebokforfatter fra Fredrikstad som debuterte i 2005 med barneboken *Skummelt*.

Bakgrunn og utdannelse
----------------------

Hanne Hagerup er datter av keramikeren Bibbi Børresen og forfatteren Klaus Hagerup (1946–2018), og søster av forfatteren Hilde Hagerup. Hennes mormor var keramikeren Eva Børresen. Hennes farmor var lyrikeren Inger Hagerup (1905–1985) og hennes onkel på farssiden var forfatteren Helge Hagerup (1933–2008). Hun er kusine av forfatteren og oversetteren Henning Hagerup (1959–).

Hanne Hagerup gikk på musikklinja på Greåker videregående skole. I 2004 kom hun inn på forfatterutdanningen i barne- og ungdomslitteratur. Hun er utdannet ved Den norske filmskolen.

Kunstnerisk virke
-----------------

Hun har vært medforfatter på TV-serien *Snøfall*, som senere ble satt opp som forestilling på Oslo Nye Teater; skrevet teaterstykket *Arnardo før Arnardo* sammen med faren Klaus Hagerup; familiemusikalen *Den Hvite Dame* for Fredriksten festning; og *Jegertimen* for Den Unge Scenen.

Da hun debuterte som forfatter fikk hun Fredrikstad kommunes kulturstipend. Pengene fra kulturstipendet, 25 000 kroner, brukte hun til researcharbeid i Sør-Afrika i forbindelse med at hun hadde hovedansvar for manus til en dramaserie for ungdom.

Priser
------

* Fredrikstad kommunes kulturstipend 2005

Bibliografi
-----------

* 2005: *Skummelt*, illustrert av Karine Haaland. Cappelen, ISBN 9788252560961
* 2019: *Snøfall*, sammen med Hilde Hagerup. Cappelen Damm, ISBN 9788202638108

Referanser
----------

1. ↑  Hanne Hagerup - forfatterbiografi; Cappelen Damm
2. ↑  Grimstad, Tonje (5. september 2022). «Den prisbelønte keramikeren Eva Børresen er død». *NRK*. Besøkt 10. september 2023.
3. ↑  Hanne Hagerup Arkivert 9. juni 2020 hos Wayback Machine.; dramatiker.no
4. ↑  Hanne Hagerup; Den Unge Scenen
5. ↑  «Anmeldelse: Lite skummelt i fortelling fra sirkusmiljø (arkivert)». *web.archive.org*. Barnebokkritikk. 9. november 2005. Arkivert fra originalen 28. oktober 2007. Besøkt 10. september 2023.

| * v
* d
* r
Inger Hagerup (1905–85) og Anders Hagerup (1904–79) og deres barn og barnebarn |
| --- |
| Helge Hagerup (1933–2008) | Henning Hagerup (f. 1959) **·** Espen Hagerup (f. 1962) **·** Linde Hagerup (f. 1968) **·** Bendik Hagerup (f. 1976) **·** Simen Hagerup (f. 1980) |
| Klaus Hagerup (1946–2018) | Hilde Hagerup (f. 1976)  **·** Hanne Hagerup (f. 1984) |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Henrik av Lund** (død 1066) var den første biskop av Lund i årene 1060–1066, og før den tid den første biskop av Orknøyene.

Henrik ble omtalt i Adam av Bremens historieverk om Hamburg-Bremens stift og dets biskoper, nedskrevet rundt 1070, men informasjonen om Henrik er usikker. 

Før han ble utnevnt som biskop av Lund skal han ha vært biskop av Orknøyene. Det ble også påstått at han var skatteminister under kong Knut den mektige i England og ført kongens rikdommer til Danmark. Etter å ha vendt tilbake til England skal ha latt seg verve til misjon på Orknøyene en gang rundt 1035, og regnes derfor som Orknøyenes første biskop. Han var antagelig mer av en misjonerende biskop og kan ha virket under autoriteten til erkebiskopen av York. Det er mulig at han deretter dro til Island da det blir oppgitt at en Henrik virket der i noen år i tiden rundt 1050. 

Før 1060 er han uansett tilbake i Danmark da kong Svein Estridsson lot opprette to nye bispedømmer øst for Öresund. Henrik ble da utnevnt som biskop i Lund mens tyske Egino ble biskop i Dalby. Henrik er den første man kjenner til som holdt bispesetet i Lund foruten også Orknøyene.

I henhold til Adam av Bremen var Henrik en riktig dårlig prest. Han skal ha ført Knut den mektiges skatter til Danmark, men selv anvendt dem til et liv ødsel og overflod. «Man forteller om ham at han fant så stor glede i den fordervelige vanen å drikke seg sanseløs at han til sist døde gjennom å bli kvalt i sitt eget spy.» Da «den feite Henrik» døde overtok Egino også bispedømmet Lund. Adam av Bremens negative opplysninger om Henrik bør antagelig bli sett på bakgrunn av kampen mellom tyskere og engelskmenn over geistlig herredømme over Danmark som skjedde på denne tid.

Referanser
----------

1. ↑   katolsk hierarki ID henrikl[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Adam av Bremen: *Historien om Hamburgstiftet och dess biskopar*. Stockholm 1984.
* Watt, D.E.R. (red.): *Fasti Ecclesia Scoticanae Medii Aevii ad annum 1638*, (Scottish Records Society, 1969), s. 247

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Catholic-Hierarchy
 |
**Henk Schuiling** (født 1. august 1983) er en nederlandsk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T34, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese.

Karriere
--------

Mobre deltok ved VM i friidrett 2011 for handikappede (*IPC Athletics World Championships*) i Christchurch på New Zealand i januar 2011. Der kom han på 4.-plass på 200 meter, med 33,67 sekunder, og 4.-plass på 400 meter med tiden 1:02,99.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London kom han på 7.-plass på 100 meter, med tiden 17,32 sekunder i finalen. I innledningsheatet satte han ny personlig rekord, med 17,18. På 200 meter satte han ny personlig rekord i innledningsheatet, med 31,10 sekunder, men dette holdt ikke til plass i finalen.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Results Book from 2011 IPC Athletics World Championships* (PDF), besøkt 29. september 2012

Eksterne lenker
---------------

* London 2012 - Henk Schuiling
* London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
Sjøgraset *Posidonia oceanica* ved Naxos i Hellas
Ålegras
**Sjøgras** eller **sjøgress** er blomsterplanter som har tilpasset seg et liv helt neddykket i sjøvann.

De omfatter omtrent 60 arter i familiene Hydrocharitaceae, Cymodoceaceae, Posidoniaceae, Zosteraceae og Ruppiaceae. Alle tilhører ordenen Alismatales innenfor de enfrøbladete plantene. De er altså ikke gras i egentlig betydning. Navnet skyldes at de har lange og smale blad, og at de vokser i tette bestander som minner om enger under vann. Noen egentlige grasarter, som *Spartina* og saltgras (*Puccinellia*), vokser med røttene i sjøvann, men de regnes ikke som sjøgras.

Sjøgras er festet til bunnen med røtter som går ned i bunnsedimentene. De vokser derfor helst på bløtbunn, mens tang og tare dominerer på hardbunn. En kraftig jordstengel ligger horisontalt nede i sedimentene. Korte, vertikale skudd med blad og blomster sitter med jevne mellomrom på jordstengelen.

Utbredelsen omfatter alle hav utenom polområdene. De er avhengig av lys for å drive fotosyntese og vokser derfor bare på grunt vann. Hydrogenkarbonat brukes som karbonkilde i stedet karbondioksid, som landplantene bruker. Bladene er smale og tynne for å gjøre det lettere å ta hydrogenkarbonat ut av vannet. De har lyktes i å utvikle pollinering under vann, men vegetativ formering har likevel stor betydning for disse plantene. 

Områder med sjøgras er produktive økosystemer, og en mengde dyrearter lever her. Dyr som beiter på sjøgras er blant annet suppeskilpadde, sjøkyr, fisk, gjess, svaner, sjøpiggsvin og krabber.

Det eneste vanlige sjøgraset i Norge er ålegras, som finnes langs hele kysten på bløtbunn ned til 10 m dyp. I noen brakkvannsområder finnes det enger med havgras og tjønnaks. Enger med dvergålegras er sjeldne og finnes bare i Oslofjorden, Jæren og Sunnhordland.

Referanser
----------

1. ↑  Seagrass Recovery Besøkt 15. mai 2014.
2. ↑  N. Marbà m.fl. (1994). «Migration of large-scale subaqueous bedforms measured with seagrasses (*Cymodocea nodosa*) as tracers». *Limnol. Oceanogr*. 39 (1): 126–133. ISSN 1939-5590. doi:10.4319/lo.1994.39.1.0126.
3. ↑  «Ålegrasenger». Miljødirektoratet. 29. januar 2010. Arkivert fra originalen 17. mai 2014. Besøkt 15. mai 2014.

Litteratur
----------

* E.P. Green og F.T. Short, red. (2003). *World Atlas of Seagrasses*. University of California. ISBN 978-0-520-24047-6.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** LCCN **·** BBC Things
 |
Karakterskuespilleren Michael Shannon.
En **karakterskuespiller** er en skuespiller som spiller uvanlige, interessante eller eksentriske biroller. Uttrykket, som ofte blir forstått som det motsatte av en hovedrolleskuespiller, er noe tvetydig: i bokstavelig forstand kan alle skuespillere betraktes som karakterskuespillere, ettersom alle spiller karakterer, men vanligvis brukes begrepet om en skuespiller som spiller markante og viktige biroller. Noen ganger brukes det om en skuespiller som spiller en rollefigur som er veldig ulik dem selv. Uttrykket kan også brukes om en skuespiller som har spesialisert seg på mindre roller. I begge tilfeller er karakterene større roller enn bare småroller eller statister. Uttrykket brukes i hovedsak til å beskrive tv- og filmskuespillere og er mindre brukt til å beskrive teaterskuespillere.

Referanser
----------

1. ↑  Oxford Dictionaries, character actor Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 28. desember 2016, «...An actor who specializes in playing eccentric or unusual people rather than leading roles....»
2. ↑  Stephen Tobolowsky, Discovery, What does it mean to be defined as a character actor?, besøkt 28. desember 2016, "...In theater, they almost never use the term "character actor." ... leading actors have two names, like, Captain Jack Sparrow ... Richard Kimble -- parts I play ...Officer Johnson..."

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** GND **·** GND
 |
**Sarrats angrep**Stilling etter *1.d4 d5 2.Lf4*
**Jacob Henry Sarratt** (ca. 1772–1819) var den ledende britiske sjakkspilleren rundt århundreskiftet 1700-1800.

Bare få av Sarratts partier er bevart, så det er vanskelig å vurdere spillestyrken hans. Betydningen hans beror først og fremst på innsatsen som lærer og sjakkbokforfatter. William Lewis regnes som hans beste elev.

Virke
-----

Sarratt gav ut flere klassiske sjakkverk av forfattere som Pedro Damiano, Ruy Lopez, Alessandro Salvio, Orazio Gianutio og Gustavus Selenus. Publikasjonene var overflatisk bearbeidet og fikk dårlig omtale av enkelte av tidens kritikere, men Sarratts innsats sørget for at de for lengst glemte sjakkbokforfatterne ble dratt fram i lyset igjen. Med sin forkjærlighet for de gamle mestrenes kombinasjonsspill forsøkte Sarratt å løse opp den stivnede posisjonelle skolen fra Philidors tid.

Sarratts hovedverk er den ambisiøse *A Treatise on the Game of Chess* (1808), sjakkhistoriens første systematiske lærebok. Med assistanse av eleven Lewis ble en grundig omarbeidet utgave utgitt posthumt i 1821, og flere utgaver kom ut fram til 1828. Åpningspillet vies mest oppmerksomhet, og av de undersøkte åpningene vakte Sarratts utførlige bemerkninger om Muzio-gambiten i kongegambit størst interesse.

Sarrat bidro med viktige bidrag til å standardisere sjakkreglene. Han kritiserte den gjengse praksis i London om at den spilleren som ble satt patt vant partiet. De britiske sjakkspillerne besluttet seg snart for å følge den internasjonalt anerkjente regelen om at patt betyr remis.

Bibliografi
-----------

* *The works of Gianutio, and Gustavus Selenus on the game of chess.*
* *The works of Damiano, Ruy-Lopez, and Salvio on the game of chess*, London, T. Boosey, 1813
* *A Treatise on the Game of Chess*. London 1808 (bind 1) og (bind 2)
* *A New Treatise on the Game of Chess*. London 1828 (bind 1) og (Band 2) Nyutgivelse av 1821-utgaven

Referanser
----------

1. 1 2   Chessgames.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Oxford Dictionary of National Biography[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «The Sarratt Attack/Mason Variation QP Opening», chessgames.com
4. ↑  Anton Schmid: *(tschaturangavidjâ.) Literatur des Schachspiels*, Wien 1847, s. 305ff.
5. ↑  J. H. Sarratt: *A Treatise on the Game of Chess* (1808), bind 1, s. 9f.

Kilder
------

* *Jacob Henry Sarratt (1772-1819)*, i *Sarah's Chess Journal*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jacob Sarratt – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Jacob Sarratt – 365Chess.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 1 
(2 pallplasseringer) |
| Verdensmesterskap |
| Bronse | 1995 Tysklands flagg Detmold | Stafett |
| Bronse | 1999 Skottlands flagg Inverness | Stafett |
| Nordisk mesterskap |
| Gull | 1995 Sveriges flagg Skellefteå | Stafett |
| Bronse | 1995 Sveriges flagg Skellefteå | Klassisk |
| Bronse | 1997 Danmarks flagg Fjerritslev | Stafett |
|  Svenska mästerskap (SM) |
| Gull | 1988 | Natt |
| Gull | 1990 | Klassisk |
| Gull | 1991 | Natt |
| Gull | 1994 | Natt |
| Gull | 1995 | Natt |
| Gull | 1995 | Ultra |
| Gull | 1996 | Mellom |
| Gull | 1996 | Ultra |
| Gull | 1998 | Klassisk |
| Gull | 1998 | Natt |
| Gull | 1999 | Mellom |
| Gull | 2000 | Lang |
| Gull | 2001 | Mellom |
| Gull | 2001 | Lang |
| Gull | 2003 | Mellom |

**Johan Ivarsson** er en tidligere svensk orienteringsløper. Han vant Verdenscupen i orientering sammenlagt i 1996.

Karriere
--------

Han debuterte i VM i orientering i 1995. I tyske Detmold ble han nummer seks på kortdistansen og var med på det svenske laget som tok bronse på stafetten. Ivarsson løp tredje etappe på laget som ellers besto av Lars Holmqvist, Jimmy Birklin og Jörgen Mårtensson. Som ankermann gjentok Ivarsson bedriften og bidro til ny bronsemedalje i stafett under verdensmesterskapet i skotske Inverness i 1999. Denne gangen var Birklin, Håkan Eriksson og Jörgen Olsson de øvrige på laget som ble slått av Norge og Finland i de britiske skogene.

Ivarsson vant den totale verdenscupen i 1996 foran lagkamerat og rival Jörgen Mårtensson. To år senere, i 1998, måtte han se seg slått av danske Chris Terkelsen med kun to poengs margin.

### Klubbkarriere

Johan Ivarsson orienterte for klubbene OK Illern og IK Hakarpspojkarna i Sverige. Da han var på toppen av karrieren representerte han norske Bækkelagets SK. Senere løp han for Trondheimsklubben Freidig der han stadig er en aktiv skikkelse. 

Ivarsson var med på å vinne orienteringsverdens største klubbstafett, Jukola, hele tre ganger. Han gikk til topps med IK Hakarpspojkarna i 1992 og med Bækkelaget i 1999 og 2002. Kun 14 løpere har vunnet Jukola flere ganger enn Ivarsson i stafettens historie, som for øvrig strekker seg tilbake til 1949. Han vant den prestisjetunge femdagerskonkurransen O-Ringen sammenlagt i 1998 og 2001.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johan Ivarsson – World of O Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
Verdenscupen i orientering Herrer |
| --- |
| 
* 1986: Kent Olsson
* 1988: Øyvin Thon
* 1990: Håvard Tveite
* 1992: Joakim Ingelsson
* 1994: Petter Thoresen
* 1996: Johan Ivarsson
* 1998: Chris Terkelsen
* 2000: Jani Lakanen
* 2002: Bjørnar Valstad
* 2004: Holger Hott Johansen
* 2005: Andrej Khramov
* 2006: Thierry Gueorgiou
* 2007: Thierry Gueorgiou
* 2008: Daniel Hubmann
* 2009: Daniel Hubmann
* 2010: Daniel Hubmann
* 2011: Daniel Hubmann
* 2012: Matthias Kyburz
* 2013: Matthias Kyburz
* 2014: Daniel Hubmann
* 2015: Daniel Hubmann
* 2016: Matthias Kyburz
* 2017: Matthias Kyburz
* 2018: Matthias Kyburz

 |
Kungsledens strekning ved Teusajaure
**Kungsleden** er en 450 km land vandringsvei som går gjennom fjellene i Lappland i Sverige. Den strekker seg mellom Abisko i nord og Hemavan i sør, og
passerer blant annet Kebnekaisemassivet, Stora Sjöfallet, Kvikkjokk, Jäkkvik og Ammarnäs.

Kungsleden er ofte besøkt i sommerhalvåret. Vandringen er varierende og passer for både nye og erfarne vandrere, avhengig av hvilken strekning man velger, og hvorvidt man velger å overnatte i hytte eller telt.

Langs store deler av vandringsveien ligger overnattningshytter som drives av Svenska Turistföreningen. Etapper som mangler overnattingshytter, f.eks. mellom Kvikkjokk og Jäkkvik, passer best for vandrere som overnatter i telt. Disse etappene er de minst besøkte.

Mange overnattningshytter er åpne og bemannet også vinterstid (vanligvis mars–april). Strekningen Abisko–Kebnekaise egner seg derfor for vinterturer, også for nybegynnere.

Historie
--------

Arbeidet med å anlegge Kungsleden ble påbegynt etter initiativ fra den Svenska Turistföreningen (STF) omkring år 1900. Den første delen ble anlagt mellom Abisko og Kvikkjokk, og de første hyttene ble bygd ved Abiskojaure og Kebnekaise i 1907. Leden mellom Abisko og Vakkotavare ble bygd fra 1926 til 1927. Selve navnet Kungsleden ble første gang tatt i bruk av STF i 1928. På 1950-tallet gikk den til Ammarnäs, og i 1975 ble den offisielt forlenget til Hemavan. I 1977 ble det statlige ledsystemet opprettet i fjellet, et system Kungsleden skulle bli en del av.

Vanlige etapper
---------------

Det finnes flere alternative etapper. Ved de fleste etappene er det en hytte eller fjellstasjon. Det kan også nevnes at en 33 km lang led til og fra Kungsleden går fra Singi via Kebnekaise fjellstasjon og videre tll Nikkaluokta. 

### Abisko-Singi

* Abisko – Abiskojaure, 15 km
* Abiskojaure – Alesjaure, 20 km
* Alesjaure – Tjäktja, 13 km
* Tjäktja – Sälka, 12 km
* Sälka – Singi, 12 km

### Singi - Vakkotavare

* Singi – Kaitumjaure, 13 km
* Kaitumjaure – Teusajaure, 9 km
* Teusajaure – Vakkotavare, 15 km

### Saltoluokta - Kvikkjokk

* Saltoluokta – Sitojaure, 19 km
* Sitojaure – Aktse, 10 km
* Aktse – Pårte, 22 km
* Pårte – Kvikkjokk, 17 km

### Kvikkjokk - Jäkkvik

* Kvikkjokk – Jäkkvik, 96 km

### Jäkkvik - Ammarnäs

* Jäkkvik – Ammarnäs, 83 km

### Ammarnäs - Hemavan

* Ammarnäs – Aigert, 8 km
* Aigert – Serve, 19 km
* Serve – Tärnasjö, 14 km
* Tärnasjö – Syter, 14 km
* Syter – Viterskalet, 12 km
* Viterskalet – Hemavan, 11 km

### Nikkaluokta - Singi (tilsluttet Kungsleden)

* Nikkaluokta – Kebnekaise fjellstasjon, 19 km
* Kebnekaise fjellstasjon – Singi, 14 km

Referanser
----------

1. ↑  Grundsten, Claes: *Vandra Kungsleden – Från Abisko till Hemavan*, s. 9-10, Prisma, Stockholm 2008, ISBN 978-91-518-4448-0

Litteratur
----------

* Grundsten, Claes: *Vandra Kungsleden – Från Abisko till Hemavan*, Prisma, Stockholm 2008, ISBN 978-91-518-4448-0

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kungsleden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Vandringsleder i Norrbottensfjällen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** NKC
 |
**Aleksandar Stavrev** (født 30. mars 1977 i Skopje) er en makedonsk fotballdommer som til daglig dømmer i Prva Liga på landets øverste nivå. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.

Stavrev ble utnevnt til FIFA-dommer i 2006. Hans første europacupkamp kom den 27. juli 2006, da han dømte første kvalifiseringsrunde av UEFA-cupen 2006/07 mellom Skonto FC og Jeunesse Esch (3–0).

Han har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for U-21. Han var også dommer under U17-EM i fotball for menn 2006, U19-EM i fotball for menn 2008 og U21-EM i fotball for menn 2011. Stavrev debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 21. november 2007, da han dømte EM-kvalifiseringskampen mellom Georgia og Litauen (0–2).

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – Montenegro, Football Officials - Referees (PDF. Besøkt 12. september 2023)
2. ↑  Worldfootball.net – Referee, Aleksandar Stavrev (Besøkt 12. september 2023)
3. ↑  EU-football.info – Referee, Aleksandar Stavrev (Besøkt 12. september 2023)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aleksandar Stavrev – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandar Stavrev – WorldFootball.net (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandar Stavrev – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandar Stavrev – EU-Football.info (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandar Stavrev – PlaymakerStats.com (dommer) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Sámal Johansen** (1899–1991) var en færøysk lærer, forfatter og kommunepolitiker.

Han begynte yrkeslivet som fisker og arbeider. Han gikk to vintre på Askov højskole i Danmark, så Føroya Læraraskúli i Tórshavn. Han var folkeskolelærer i Vágur fra 1926 til han gikk av med pensjon i 1967.

Sammen med sin lærerkollega Jacob Olsen på Tvøroyri var Sámal Johansen redaktør i *Barnablaðið* fra 1928 til 1931. Johansen skrev en mengde dikt og fortellinger i lærerstudentenes blad, *Snarljósi*. Han utgav også de faglitterære verkene *Á bygd fyrst í tjúgundu øld* i 1970 og *Til lands* i 1980, en rekke oversettelser av læremateriell, læreverket *Føroya landalæru* i 1963 og artikkelsamlingen *Heimbygdin og aðrar søgur* i 1972. For *Á bygd fyrst í tjúgundu øld* ble han tildelt litteraturprisen M.A. Jacobsens Heiðursløn for sakprosa for 1975.

Han var medlem av sognestyret i Vágur for Javnaðarflokkurin fra 1935 til 1950 og fra 1963 til 1966. Han var sognestyreformann fra 1948 til 1950 og fra 1963 til 1965.

Sámal Johansen var gift med lærerinne Anna Elisabeth Matras (1904–1988), søster til filolog Christian Matras og lærer Samuel Erik Matras. Sámal og Anna Elisabeths datter Marita (gift Petersen) ble regjeringssjef på Færøyene.

Utgivelser
----------

Utgivelser av Johansen:

* 1950 *Hylurin* i *Mín jólabók*
* 1951 *Hylurin* i *Mín jólabók*
* 1952 *Hylurin* i *Mín jólabók*
* 1957 *Jólaaftanskvøld* i Mín jólabók
* 1961 *Tvey systkin* i *Mín jólabók*
* 1972 *Heimbygdin og aðrar søgur*
* 1980 *Til lands* i *Mín jólabók*

Referanser
----------

1. 1 2 3  Dahl, Árni. «Johansen, Sámal» **(færøysk)**. snar.fo. Arkivert fra originalen 19. juli 2012.
2. ↑  «Modtagere af Den færøske Litteraturpris (M.A. Jacobsens Heiðursløn)» **(dansk)**. litteraturpriser.dk.
3. ↑  Samuelsen, Eyðgunn (2003). «Marita Petersen». *Danske Kvindebiografisk Leksikon* (digital utg.). KVINFO. Besøkt 4. oktober 2021.
4. ↑  Bókadeildin: Sámal Johansen[*død lenke*] (færøysk)

Portaler: Litteratur | Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Le ragazze di San Frediano*** er en italiensk romantisk komedie fra 1955, og den første spillefilmen i regi av den italienske regissøren Valerio Zurlini. Filmen er basert på den italienske forfatteren Vasco Pratolinis roman fra 1949 med samme navn.

Utgitt i USA under tittelen *The Girls of San Frediano*.

Handling
--------

I Firenze, i Borgo San Frediano, er den unge mekanikeren Andrea Sernesi (kjent som Bob) en skruppelløs hjerteknuser. Han har også vært i forhold med opp til fem kvinner på samme tid. Naboen Gina er overbevist om at Bob ønsker å gifte seg med henne. Andrea forsøker å forene de to eldre kvinnene, slik at de samtykker til ekteskapet. Samtidig som Bob med vilje forsøker å forårsake enda større uenigheter, for å skaffe en unnskyldning for ikke å formalisere forholdet deres.

Mafalda elsker også Bob, men forlot ham på grunn av hans gjentatte utroskap. Når Bob møter henne igjen, og oppdager at hun har begynt som danserinne og snart skal reise på turné, innser Bob at han fremdeles er tiltrukket av henne. Han foreslår at hun kommer tilbake med ham, og gifter seg med ham. Kvinnen kan ikke motstå den falske sjarmen til sin tidligere kjæreste, og viser seg villig til å forlate den lovende danse-karrieren for ham. Silvana, en lærer, blir også betatt av de fantasifulle historiene om Bob - som utgir seg for å være en profesjonell motorsyklist, utsatt for dødelig risiko i hver eneste konkurranse. Når Bob oppdager at kvinnen allerede er forlovet med Gianfranco, en bekjent av ham, later Bob til å trekke seg tilbake av respekt. Men Silvana velger å slå opp med Gianfranco, for å være sammen med Bob.

Medvirkende
-----------

Anthony Quinn som Zampano

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Antonio Cifariello | Bob |
| Rossana Podestà | Tosca |
| Corinne Calvet | Bice |
| Giovanna Ralli | Mafalda |
| Marcella Mariani | Gina |
| Giulia Rubini | Silvana |
| Luciana Liberati | Loretta |
| Sergio Raimondi | Gianfranco |
| Giuliano Montaldo | Venturini |
| Gianni Minervini | Aldo |
| Adriano Micantoni | Bobs storebror |
| Peter Trent | Mafaldas kurmaker |

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Le ragazze di San Frediano* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Le ragazze di San Frediano* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Le ragazze di San Frediano* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Le ragazze di San Frediano* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Le ragazze di San Frediano* på MovieMeter Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Valerio Zurlinis filmer |
| --- |
| 
* *Le ragazze di San Frediano* (1955)
* *Hektisk sommer* (1959)
* *Piken med kofferten* (1961)
* *To brødre* (1962)
* *Le soldatesse* (1965)
* *Seduto alla sua destra* (1968)
* *I gabbiani d'inverno o l'inverno sull'Adriatico* (1972)
* *La prima notte di quiete* (1972)
* *Tartarenes ørken* (1976)

 |
**Yan Cleiton de Lima Razera** (født 1. mai 1975), kjent som **Yan Razera** eller bare **Yan**, er en brasiliansk tidligere fotballspiller. Han var en ballsikker, venstrebent midtbanespiller.

Han var del av det brasilianske U20-landslaget som vant Ungdoms-VM i 1993.

Mens han spilte klubbfotball for Vasco da Gama, ble Yan innkalt av landslagstrener Mário Zagallo til en vennskapskamp mot Slovakia i februar 1995. Yan spilte et kvarter som innbytter i det som ble hans eneste opptreden på seniorlandslaget.

### Landskamper

| Nr. | Dato | Hjemmelag | Resultat | Bortelag | Arena | Mål | Bytte | Merknader |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1995-02-2222. februar 1995 | Brasil  | 5–0 |  Slovakia | Estádio Castelão, Fortaleza  |  | Inn | Vennskapskamp |

Referanser
----------

1. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som YAN cleiton, BDFA player ID 36084[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yan Razera – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Yan Razera – Fora De Jogo Rediger på Wikidata
Utsyn fra fjellene over Guiping sentrum
**Guiping** (kinesisk: 桂平; pinyin: *Guìpíng*) er et byfylke i byprefekturet Guigang i den autonome region Guangxi i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på 1 590 048 innbyggere i 1999.

I byfylket flyter elvene Qian og Yu sammen; de er elven Xijiangs viktigste nordlige og sørlige sideelver.

Kulturminner
------------

Stedet for oppstanden i landsbyen Jintian (*Jintian qiyi dizhi* 金田起义地址) ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. 

Jintianoppstanden (kinesisk: 金田起义, pinyin: *Jintian qiyi*) fant sted i landsbyen Jintian i fylket Guiping. Det brøt ut 11. januar 1851, og markerer begynnelsen på Taipingopprøret, Kinas og verdens mest blodige borgerkrig. Ett av de åtte panelene på Monumentet for folkets helter i Beijing er viet til denne oppstanden, som av det kommunistiske parti ble betraktet som en særdeles viktig revolusjonær begivenhet i Kinas historie.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Mule (木乐镇), Mugui (木圭镇), Shizui (石嘴镇), Youma (油麻镇), Shepo (社坡镇), Luoxiu (罗秀镇), Madong (麻垌镇), Shebu (社步镇), Xiawan (下湾镇), Mugen (木根镇), Zhongsha (中沙镇), Dayang (大洋镇), Dawan (大湾镇), Baisha (白沙镇), Shilong (石龙镇), Mengxu (蒙圩镇), Nanmu (南木镇), Jiangkou (江口镇), Jintian (金田镇), Zijing (紫荆镇), Xishan (西山镇)

**Kommuner:**

* Mapi (马皮乡), Xunwang (寻旺乡), Luobo (罗播乡), Houlu (厚禄乡), Dongxin (垌心乡)

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  «2011年统计用区划代码和城乡划分代码：桂平市» **(Simplified Chinese)**. National Bureau of Statistics of the People's Republic of China. Arkivert fra originalen 19. februar 2013. Besøkt 3. januar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider
* Informasjonssider Arkivert 14. august 2010 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |
En **programvarefeil** (populært kalt **bug**, fra engelsk, eller **programlus**, **bugg** eller **bøgg** på norsk) er en tilstand eller feil i et dataprogram som trenger korreksjon. Disse feilene eller tilstandene gir et resultat eller oppførsel som enten ikke var tiltenkt eller som opprinnelig var ønsket, men som nå skal endres.

Når en bug opptrer som en programvarefeil er de syntaktisk korrekt, men medfører en kjøretidsfeil. Dette fører til at det som oftest ikke finnes verktøy som automatisk finner feilene, slik som ved syntaksfeil hvor feil påvises under kompilering av program.

Når en bug opptrer som en uønsket tilstand i et program vil det ofte finnes et tilsvarende endringsforslag. Under programvareutvikling blir gjerne endringsforslag sporet som om de var programvarefeil i feilrapporteringssystem slik som Bugzilla og Jira, mens de i større driftsmiljøer blir sporet som endringsforslag i egne configuration management databases (CMDB).

Det var en bug som var skyld i at Ariane 5s flight 501 ble mislykket. I dette tilfellet medførte en kjøretidsfeil en feiltilstand på grunn av en *integer overflow* og en større feilrapport ble lagd og sendt over en intern databuss. Det igjen gjorde at andre viktige data ikke ble overført og raketten kom ut av kontroll. Som resultat av det ble rakettens selvødeleggelsessystem utløst. Feilen er kjent som en av historiens dyreste programvarefeil.

Etymology
---------

Muligens den første «buggen» i historien; en møll som møtte sin skjebne i den elektromekaniske datamaskinen Harvard Mark II den 9. september 1947.
Det engelske ordet «bug» kommer fra den elektriske datamaskinens barndom, da lyset fra radiorørene som drev maskinene tiltrakk seg insekter («bugs») som kunne kortslutte kretser i maskinen og måtte fjernes manuelt.

Se også
-------

* Avlusing

Referanser
----------

1. ↑  «På godt norsk – avløserord». *Språkrådet*. Besøkt 10. oktober 2022.
2. ↑  «bugg, bøgg – Bokmålsordboka». *ordbokene.no* **(norsk)**. Besøkt 13. september 2023.
3. ↑  J. L. Lions (19. juli 1996). «ARIANE 5 - Flight 501 Failure». Report by the Inquiry Board. Besøkt 12. oktober 2015. «The reason why the active SRI 2 did not send correct attitude data was that the unit had declared a failure due to a software exception.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Oolong-te
Liten kanne med oolong
**Oolong** (forenklet kinesisk: 乌龙茶, tradisjonell kinesisk: 烏龍茶, pinyin: *wulongcha*) er en kategori te som ligger mellom de svarte og de brune teene. Den blir først og fremst produsert i provinsen Fujian i Kina. Den kalles også *qingcha* 青茶, «mørkegrønn-brun te». Under fremstillingen lar man tebladene oksidere, men avbryter prosessen før teen rekker å bli helt svart. Forskjellige sorter er oksidert i forskjellig grad og har derfor varierende avstand til grønn og svart te. 

Oolong betyr «svart drage» på kinesisk.[] Den fremstilles foruten i Fastlands-Kina i Taiwan («Formosa-oolong») også i mindre kvantiteter i Sri Lanka.[] En av de mest kjente sortene er *Tie Guanyin*, «Jern-Guanyin».

Det er noe strid om når oolong-teen først ble produsert, men det meste tyder på at det var under Ming-dynastiet.[] Oolong er den teen som vanligvis benyttes i den kinesiske teseremonien.

Oolongsorter
------------

Oolongte er utbredt i et langt større område enn det opprinnelige. Nå inndeles oolong, likesom mange andre tesorter, etter hvilken region den kommer fra. De største teproduserende regionene er Wuyi og Anxi i Fujian, Guangdong samt på Taiwan (der ofte kalt ved sitt gamle navn *Formosa* i tesammenheng).

### Anxi

Tie Guanyin fra Anxi fylke
Anxi i Fujian produserer noen av de mest kjente oolonger i verden, deriblant den kanskje aller mest kjente, Tie Guanyin.[] De er kjent for allment å være veldig grønne, lavoksiderte og oftest urøstede. Selv velrøstede former av disse teene forekommer, men er ikke særlig vanlige.

* Huang Jin Gui (黃金桂)
* Mao Xie (毛蟹)
* Rou Gui (肉桂)
* Ruan Zhi (软枝 eller 軟枝)
* Tie Guanyin (铁观音 eller 鐵觀音)

### Wuyi

Te fra Wuyi
Teer fra Wuyi, ofte kalt Yancha (岩茶, *Rock tea*) eller Wuyi Yancha, er kjent for å være mørke: sterkt oksiderte og røstede. Blant de mer kjente teene finner man Si Da Ming Cong, Wuyis fire kjente teer: Da Hong Pao, Shui Jin Gui, Tie Luo Han og Bai Ji Guan.

* Bai Ji Guan (白鸡冠)
* Ban Tian Yao (半天腰, 半天妖 eller 半天夭)
* Da Hong Pao (大红袍)
* Huang Guan Yin (黃觀音)
* Jin Yao Shi (金钥匙 eller 金鑰匙)
* Shui Jin Gui (水金亀)
* Shui Xian eller Shui Hsien (水仙)
* Qi Lan (奇兰 eller 奇蘭)
* Rou Gui (肉桂)
* Tie Luo Han (鉄羅漢)

### Formosa

Oppdekket for teseremonien, på taiwanesisk manér
Formosa (Taiwan) er en stor produsent av oolongteer og opprinnelsen til mange teelskeres favorittoolong Dong Ding.[]

* Ali Shan (阿里山茶)
* Dong Ding (凍頂)
* Dongfang Meiren (東方美人茶)
* Lishan (梨山)

### Guangdong

Guangdong er fremst kjent for Dan Cong (单枞), en sort te kjent for å kunne imitere smaker av mange forskjellige blomster og frukter.[]

### Andre kjente oolonger

**Innen Kina**

* Pouchong (包種茶)

**Utenfor Kina**

* Afrikansk oolong
* Darjeeling oolong
* Nepalsk oolong
* Thailandsk oolong
* Vietnamesisk oolong

Litteratur
----------

* Heiss, Mary Lou; Heiss, Robert J. (2012). *The Tea Enthusiast's Handbook: A Guide to the World's Best Teas*. Potter/TenSpeed/Harmony. ISBN 1607743787.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |