recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***In the Long Ago*** er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av Colin Campbell.

Handling
--------

Dreamer, historiens hovedperson, søker helst ensomheten i skogen eller langs kysten. Han elsker musikk, og naturens skjønnhet. Hans elskede musikk-instrument er alltid med ham, og han forsøker å imitere etter tonene fra sangfuglene eller havets lyder. Men de andre medlemmene av hans egen stamme forakter Dreamer; fordi de ser på ham som alt for myk, som ikke har noen kjærlighet til kamp eller forfølgelse slik som resten av stammen. Men Starlight, den eneste datteren til stamme-høvdingen, er forelsket i Dreamer.

Men faren hennes forsøker å tvinge datteren sin til å gifte seg med en besøkende høvding fra en annen stamme - men Starlight nekter. Den fremmede høvdingen får derfor en medisinmann til å plassere Starlight i en dyp søvn. Kort tid etterpå møter han Dreamer, og blir drept i en konflikt. Dreamer ønsker deretter å gifte seg med Starlight, og finner henne i medisinmannens hule. Men han klarer ikke å vekke henne fra søvnen. Medisinmannen forsøker også å vekke henne, men dette mislykkes. Faren hennes, og resten av stammen, sørger over hennes som om hun var død.

Men Dreamer husker på en gammel indianer-legende som forteller om et fantastisk instrument, laget av lårbenet til en stor høvding. Legenden påstod at lyder lagd fra dette instrumentet, kunne vekk de døde til live igjen. Dreamer ønsker derfor å finne dette instrumentet, i håp om å gjenopprette Starlight til live slik at de kan være sammen.

Skuespillere
------------

* Wheeler Oakman som Dreamer.
* Bessie Eyton som Starlight.
* Frank Clark som faren til Starlight.
* Tom Santschi som en indianer-kriger.
* Henry Otto som en medisin-mann.
* William Hutchison som kurator ved et museum.

Referanser
----------

1. ↑  In the Long Ago

Eksterne lenker
---------------

* (en) *In the Long Ago* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *In the Long Ago* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Øssur Winthereig** (født 1. november 1958 i Skopun) er en færøysk journalist.

Han tok studentereksamen ved Føroya Studentaskúli i 1978 og eksamen ved Danmarks Journalisthøjskole i 1988. Han har også studert statsvitenskap ved Aarhus Universitet. Han begynte som programmedarbeider i Útvarp Føroya i 1978. Han var nyhetssjef i Sjónvarp Føroya 1999–2008 og informasjonsrådgiver for Hagstova Føroyas folketellingsprosjekt 2009–2014. Fra 2014 er han frilansjournalist. I 2004 utgav han boken *Skjót journalistin* sammen med journalisten Grækaris Magnussen, som påviste uregelmessigheter i statsminister Anfinn Kallsbergs regnskaper og fremtvang hans avgang.

Ved folketingsvalget i 1994 stilte Winthereig på Verkamannafylkingins liste, og fikk nest flest personstemmer på Færøyene, men partiet fikk intet mandat. I 1995 var Winthereig ønsket å avløse Óli Jacobsen som medlem av Færøyenes regjering, men avslo.

Bibliografi
-----------

* 2006 – *Strikur í Svartadeyða og øðrum spøkilsissøgum*.
* 2004 – *Skjót journalistin*, med Grækaris Magnussen.

Referanser
----------

1. ↑  «Øssur Winthereig» **(dansk)**. norden.org. Arkivert fra originalen 15. november 2014.
2. ↑  «Øssur Winthereigs profil» **(engelsk)**. LinkedIn. Besøkt 9. februar 2016. [*død lenke*]
3. ↑  «Um meg» **(færøysk)**. Øssur Winthereigs blogg. Besøkt 15. mai 2020.
4. ↑  *Folketingsvalget den 21. september 1994* (PDF) **(dansk)**. København: Indenrigsministeriet. 1996. s. 195–203. Arkivert fra originalen (PDF) 30. januar 2016.
5. ↑  Johannesen, Niclas (16. september 1995). «Øssur Winthereig velur journalistikkin». *Dimmalætting* **(færøysk)**: 1.

Portaler: Litteratur | Færøyene
***Fareed Zakaria GPS*** er et amerikansk aktualitetsprogram med Fareed Zakaria som har gått på CNN siden 2008. Programmet sendes på søndager og har en times varighet. Det inneholder vanligvis flere saksfelt og intervju med aktuelle personer. *GPS* står for «Global Public Square». 

Zakarias intervju med Kinas statsminister Wen Jiabao, som gikk 28. september 2008, ble nominert til en Emmy i klassen «enestående intervju» Andre notable gjester inkluderer blant annet Tony Blair, Barack Obama, Hamid Karzai, Condoleezza Rice, Gordon Brown, Mikheil Saakasjvili, Dalai Lama, Pervez Musharraf, Tzipi Livni.

Referanser
----------

1. ↑  «The 30th Annual Emmy® Awards for News & Documentary». Emmy Online. Arkivert fra originalen 26. august 2016. Besøkt 28. juli 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Fareed Zakaria GPS* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Fareed Zakaria GPS* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Fareed Zakaria GPS* på Metacritic Rediger på Wikidata
Bilde med ulik fargemetning framstilt i Photoshop:  
Øverst til venstre - opprinnelig bilde  
I midten til venstre - 50% mindre metning  
Nederst til venstre - 100% mindre metning  
Øverst til høyre - 50% mer metning  
I midten til høyre - 75% mer metning  
nederst til høyre - 100% mer metning
**Metning** eller **renhet** er i fargeteori et uttrykk for intensiteten i en farges kulør. En farge med høy grad av metning har et skarpt og klart preg, mens en farge med mindre metning får et ullent og gråaktig preg. En farge helt uten metning blir en gråtone. Metning er den ene av tre koordinater (fargekanaler) i fargemodellen HSV.

Metning er bestemt ved en kombinasjon av lysintensitet og hvor mye lyset er spredd over ulike bølgelengder i spekteret. Den reineste fargen oppnår en ved lys med én bølgelengde og høy intensitet, som ved laserlys. Når intensiteten faller, faller også fargemetningen. Ved subtraktiv fargeblanding (som ved vannfarger) oppnår en mindre metning ved å blande inn hvitt, svart, grått eller kulørens komplementærfarge.
**Yang Xianzhen** (kinesisk: 杨献珍; pinyin: *Yáng Xiànzhēn*, født 24. juli 1896, død 25. august 1992 i Beijing) var en ledende politiker innen Det kinesiske kommunistparti. Han var president for Partiskolen for det kinesiske kommunistpartis sentralkomite fra 1955 til 1961.

Han var en ledende marxistisk teoretiker og et medlem av sentralkomiteen som deltok i det kinesiske kommunistpartis ideologiske interne ideologiske stridigheter 1962-1964. Hans standpunkter i den såkalte «En deler seg i to-kontroversen» falt ikke i smak hos Mao Zedong som holdt en tale i desember 1963 om hvordan partiet måtte beriktige sin kurs, og etter en inngående granskning av Yangs skriverier fra 1950-årene ble det mulig for hans motstandere å «bevise» at han var blitt ført på avveie av den sovjetiske filosof Abram Deborin hva gjaldt noen sider ved tese-antitese-dialektikken. Dermed ble han isolert og mistet sin innflytelse. 

Ved kulturrevolusjonens utbrudd i 1966 ble han fordømt som «kontrarevolusjonær revisjonist». Hans bånd til Peng Dehuai, Liu Shaoqi og Peng Zhen var mye av bakgrunnen, og han måtte lide både tortur og fengsling. 

I 1979 fremstod han igjen i det fri, og deltok også i noen grad i den spirende samfunnsdebatt som fant sted tidlig i 1980-årene.

Litteratur
----------

* Merle Goldman: «The Cinese Communist Party's 'Cultural Revolution' of 1962-64», i Chalmers Johnson (red.): *Ideology and Politics in Contemporary China*, Seattle: University of Washington Press, 1973
* Carol Lee Hamrin og Timothy Cheek: *China's Establishment Intellectuals*, M. E. Sharpe, Inc. 1986.

Eksterne lenker
---------------

* China's establishment intellectuals
* Memorial collection of Yang Xianzhen's work 100 years after his birth

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Yang Xiaojun** (født 18. mai 1964), kinesisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.

Xiaojun ble olympisk mester i volleyball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det kinesiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran USA og Japan.

Det var åtte lag som deltok i damenes volleyballturnering. To grupper med fire lag der de to beste lagene gikk videre til semifinale. Kina vant semifinalen med 3-0 i sett over Japan og finalen vant de også med 3-0, motstandere var USA. Xiaojun spilte alle fem kampene. 

Fire år senere, under sommer-OL 1988 i Seoul, vant hun en bronsemedalje i volleyball med det kinesiske damelaget. Sovjetunionen vant turneringen foran Peru og Kina.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1984 USAs flagg Los Angeles - **Gull** i volleyball, damer Kinas flagg Kina
* Bronse 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Bronse i volleyball, damer Kinas flagg Kina

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Xiaojun Yang, www.munzinger.de[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Yang Xiaojun – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Yang Xiaojun – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Yang Xiaojun – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Yang Xiaojun – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (cn) Yang Xiaojun – Kinas olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Loisach** er en 114 km lang bielv til Isar med utspring i Tirol i Østerrike, mellom Lechtaler Alpen i vest og Wettersteinmassivet i øst.

Elven renner nordover over Ehrwald litt vest for Zugspitze på grensen mellom Østerrike og Tyskland. Vel inne i Bayern svinger den mot nordøst og passerer Garmisch-Partenkirchen og Grainau. Deretter flyter vannet mot nord mellom Ammergauer Alpen i vest og Estergebirge i øst. 

Over Farchant, Oberau og Eschenlohe, forbi Ohlstadt og Murnau når *Loisach* Großweil hvor elveløpet svinger skarpt mot sydøst. 

Ved Schlehdorf nord for Estergebirge renner så elva inn i den vestlige delen av Kochelsee, og ut igjen fra sjøens nordside vest for Kochel, passerer Benediktbeuern og Penzberg og forlater endelig de nordlige utløperne av de Bayerske Alper. Elva flyter så gjennom Eurasburg og munner ut i Isar rett nord for Wolfratshausen.

Eksterne lenker
---------------

* Vannstandsmeldinger (tysk)
* Flom ved Benediktbeuern/Kochel
* Flommen i 2005 i Eschenlohe Arkivert 7. september 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Ørðavík** (IPA: [ˈøːɹavʊik], dansk: *Ørdevig*), eller **Øravík**, er en bygd på Suðuroy, den sørligste av Færøyene. Ørðavík ligger i kommunen Tvøroyri, 7 km sør for bygdene Tvøroyri og Trongisvágur. Bygden ligger i en vik på sørsiden av Trongisvágsfjørður. Den 1. januar 2015 hadde Ørðavík 33 innbyggere.

Retterstedet Gálgatangi.  Foto: Erik Christensen 
Ifølge Christian Matras var det opprinnelige bygdenavnet *Hørðavík*, som er avledet fra folkenavnet *hǫrðar*, «horder». Slike navn hentyder ofte til landnåmet. Ørðavík blir første gang nevnt skriftlig i *Hundabrævið* fra siste halvdel av 1300-tallet. 2 km vest for Ørðavík ligger det gamle tingstedet på Suðuroy *uppi millum Stovur*, der vårtinget fra middelalderen løste konflikter og bekjentgjorde nye lover fra Tórshavn. Tingstedet ble flyttet til Hvalba i 1808 og Tvøroyri i 1895, men var tilbake i Ørðavík mellom 1870 og 1895. Like ved Ørðavík finnes også øyas gamle rettersted, Gálgatangi.

Ørðavík er en jordbruksbygd, men huser også gjestgiveriet Hotel Øravík og et havneanlegg. Fjellbekken som løper ut i Ørðavík er lakseførende. Ørðavík har ingen kirke, men et bedehus innviet i 1966.

Fra Ørðavík går det en 2,4 km lang veitunnel til Hov, åpnet i 2007. Tunnelen avløste en fjellvei som ble ferdigstilt i 1958. Veien til Fámjin på vestkysten går fra Ørðavík.

Kjente personer fra Ørðavík
---------------------------

* Dánjal Jákup Mortensen (1814–1896), lagtingsmann.
* Johan Mortensen (1816–1879), kjøpmann og skipsreder.

Referanser
----------

1. 1 2  «Fólkatalið 1. januar skift á býir/bygdir, kyn og ár» **(færøysk)**. Hagstova Føroya. Besøkt 27. februar 2016.
2. ↑  Dali, Turið Vestergaard í (24. juni 2014). «Ørðavík fingið sítt ð aftur» **(færøysk)**. Suðuroyarportalurin. Arkivert fra originalen 8. august 2014.
3. ↑  Johansen, Anfinnur (2011). «Norrøne navne – især personnavne – på Færøerne fra vikingetiden til i dag». I Akselberg, Gunnstein og Bugge, Edit. *Vestnordisk språkkontakt gjennom 1200 år* **(dansk)**. Faroe University Press. s. 143–144. ISBN 978-99918-65-36-2. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
4. ↑  Joensen, Robert (1968). «Hvussu gomul er bygdin». *Varðin* **(færøysk)**. Heimabeiti. Arkivert fra originalen 15. juli 2015. Besøkt 18. juli 2014.

Eksterne lenker
---------------

* «Øravík» **(dansk and engelsk og italiensk)**. faroeislands.dk.

| * v
* d
* r
Tvøroyrar kommuna |
| --- |
| Froðba **·** Trongisvágur **·** Tvøroyri **·** Ørðavík **·** Ørðavíkarlíð | Færøyenes flagg |

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
***Lokalavisa NordSalten*** (med det lulesamiske navnet *Bájkkeavijssa NuorttaSáltto*) er en lokalavis som dekker Steigen, Hamarøy og Tysfjord kommuner i Nordland. Avisen ble grunnlagt i 1996 og den første utgaven kom ut den 5. januar samme år. Hovedkontoret ligger på Innhavet i Hamarøy. Ansvarlig redaktør er Børge Strandskog (siden 1996). Avisa utgis på bokmål, med en lulesamisk del, på fredager.

Allerede den 27. mai 1982 kom det ut at prøvenummer av Lokalavisa NordSalten. Utgaven inneholdt en lulesamisk del skrevet av Sven-Roald Nystø. Nok et prøvenummer ble utgitt i 1983 og det ble startet ordinær drift i 1984 frem til oktober 1985 da avisa gikk konkurs.

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.

* 2004: 2 465
* 2005: 2 624
* 2006: 2 581
* 2007: 2 536
* 2008: 2 428
* 2009: 2 723
* 2010: 2 655
* 2011: 2 871
* 2012: 2 838
* 2013: 2 847
* 2014: 2 789
* 2015: 2 872
* 2016: 2 649
* 2017: 2 612

Referanser
----------

1. ↑  «Fakta om samiske språk». *Regjeringen.no*. 03.11.2014. Besøkt 29. oktober 2017.
2. ↑  Lokalavisa NordSalten 7. januar 2010: Samler på lokalavisa. Besøkt 24. februar 2013.
3. ↑  Årets tall publiseres på 
LLAs nyhetssider, eldre tall er tilgjengelige på nett: 2004-2005 Arkivert 16. mars 2007 hos Wayback Machine. 2006-2007 Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine. 2008[*død lenke*], 2009[*død lenke*], 2010[*død lenke*] (Besøkt 27. februar 2011)

Eksterne lenker
---------------

* Lokalavisa NordSalten

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***SimCity 3000*** er et byplanleggersimulasjonsspill fra 1999 utviklet av Maxis og gitt ut av Electronic Arts. Som oppfølger til *SimCity* (1989) og *SimCity 2000* (1993) er det det tredje spillet i *SimCity*-serien.

Som i forgjengerne går spillet ut på at spilleren skal skape sin egen by. Spilleren er ordfører i byen og regulerer hva som skal være boligområder, forretningsområder og industriområder, men har i liten grad kontroll på hva som bygges i disse. Isteden må spilleren legge til rette for at byen skal vokse ved å sørge for at offentlige oppgaver som veier, offentlig transport, strøm, vann, helsevesen, skoler, politi og brannvesen er i varetatt. Spilleren har uinnskrenket politisk makt, setter skatte- og avgiftsnivået og tar alle avgjørende politiske beslutninger. En sentral utfordring er å få byen til å vokse samtidig som man balanserer det kommunale budsjettet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Ward, Trent C. (22. februar 1999). «SimCity 3000» **(engelsk)**. IGN. Besøkt 23. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *SimCity 3000* på GOG.com Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity 3000* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity 3000* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity 3000* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity 3000* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity 3000* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata
* SimCity 3000s norske nettsted

Portal: Videospill
Simao (rødt) i Pu'er (gult) i Yunnan.
**Simao** (kinesisk: 思茅区, pinyin: *Sīmáo Qū*), tidligere *Cuiyun*, er forvaltningssentrum og eneste bydistrikt i byprefekturet Pu'er i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. Den 21. januar 2007 ble det daværende bydistriktet Cuiyun omdøpt til Simao, og det tidligere byprefekturet Simao til Pu'er.

Simao har et areal på 4.093 km² og talte i 2004 rundt 200.000 innbyggere.

Administrative enheter
----------------------

Simao består av fire storkommuner, en kommune og to nasjonalitetskommuner:

* Storkommunen Simao (思茅镇);
* Storkommunen Nanping (南屏镇);
* Storkommunen Yixiang (倚象镇);
* Storkommunen Simaogang (思茅港镇);
* Kommunen Liushun (六顺乡);
* Nasjonalitetskommunen Yunxian for Yi-folket (云仙彝族乡);
* Nasjonalitetskommunen Longtan for Yí-folket og Dai-folket 龙潭彝族傣族乡;

Dertil kommer to statsfarmer: 

* Statsfarmen Manxi 曼昔农场;
* Statsfarmen Simao 思茅农场.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Simao District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Thaulowhullet** på Frodeåsen I Tønsberg er restene etter et anleggs- og sprengningsarbeid initiert av byingeniør Thaulow tidlig på 1900-tallet. Da det skulle anlegges vei på Nøtterøy rundt 1920 valgte han å sprenge ut steinmasser fra Frodeåsen fordi han mente man kunne benytte det utsprengte, 5-6 meter dype, hullet som trykkbasseng for byens vannforsyning. Hullet skulle altså brukes som vannreservoar. Planen ble imidlertid aldri gjennomført og naturen tok tilbake grunnen, mens det i ettertid er anlagt et vanntårn i betong nord for Thaulowhullet, Frodeåsen høydebasseng. 

Det utsprengte området grodde til de neste 80 årene og frodig vegetasjon gjorde at hullet ble "glemt".

Thesbiteateret søkte etter et sted for sine utendørsforestillinger og «gjenoppdaget» Thaulowhullet i 1999. Medlemmene la gjennom flere år ned et stort dugnadsarbeid og mange penger, ryddet bort mye av vegetasjonen og har også sørget for en helt grunnleggende infrastruktur. Hvert år siden, (unntatt 2008) har teateret brukt hullet som arena for sine forestillinger. 

Sparebankstiftelsen besluttet I 2009 å gi kr 200.000,- som støtte til Thesbiteaterets videre utvikling av anlegget. Gaven ble overrakt i forbindelse med generalprøven på Hamlet som var dette årets sommerforestilling. Midlene brukes til en generell opprustning. samt tilrettelegging for rullestolbrukere. Det skal også bygges kiosk, og nye bord og griller skal vært på plass til premieren på forestillingen "Romeo og Julie" i 2010. Forestillingen spilles fram til 9. juli, og er et resultat av et samarbeid mellom Thesbiteateret og Teater Ibsen. Anders T. Andersen har regi.

Ved Thaulowhullet står det også tillegg til vanntårnet to TV- og telekommunikasjonstårn som er ca. 30 meter høye.

Referanser
----------

1. ↑  Nyhetsartikkel i Tønsbergs Blad på nett, tb.no

Eksterne lenker
---------------

* Thaulowhullets beliggenhet og grenser
***Actias dubernardi*** er en sommerfugl som tilhører familien påfuglspinnere (Saturniidae). Denne arten, der bakvingene er trukket ut til lange stjerter, lever i Kina, Vietnam og Laos. Denne spektakulære spinneren er forholdsvis sjelden og ettertraktet mellom samlere.

*Actias dubernardi*, hunn

Utseende
--------

En ganske stor spinner med store, smale vinger, bakvingen er trukket ut til en langs spiss. Hunnen er blekgrønn, hannens vinger er gulgrønne i den innerste halvdelen og rosa i den ytterste. Hos begge kjønn er brystets og forvingenes fremkanter brunrøde. På forvingen sitter det en lite, gul og brun øyeflekk som henger sammen med dne røde vingefremkanten. Bakvingenes stjerter er omtrent så lange som resten av dyret hos hunnen, tydelig lengre hos hannen.

Levevis
-------

Larven kan leve på mange forskjellige planter, busker og løvtrær, også på en furu-art (*Pinus massoviana*). Som hos andre påfuglspinnere har de voksne spinnerne reduserte munndeler, de tar ikke næring til seg og lever ganske kort tid. Hunnene sender ut feromoner som gjør at hannene med sine fjærformede antenner kan finne dem på lang avstand.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Actias dubernardi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Actias dubernardi* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Actias dubernardi* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Actias dubernardi* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Actias dubernardi* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Louis «Lou» Daniel Laurie** (født 19. november 1917 i Cleveland i Ohio, død 26. desember 2002 i Cleveland i Ohio) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Laurie vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1936 i Berlin. Han kom på tredjeplass i den letteste vektklassen, fluevekt, opp til 50,8 kg. Han vant de tre første kampene, blant disse en omdiskutert delt avgjørelse mot nordmannen Asbjørn Berg-Hansen, men tapte i semifinalen til italienske Gavino Matta som siden tapte finalen til Willi Kaiser fra Tyskland. Laurie beseiret Alfredo Carlomagno fra Argentina i bronsefinalen. Det var 24 boksere fra 24 nasjoner som stilte i den letteste vektklassen som ble avviklet i perioden 10. til 15. august 1936. Laurie var den yngste bokseren på det amerikanske laget.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse boksing, fluevekt USAs flagg USA

Referanser
----------

1. ↑  Boksehistorie.info – Norges innsats i OL i Berlin Arkivert 2011-07-21, hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louis Laurie – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Louis Laurie – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Louis Laurie – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Louis Laurie – BoxRec Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Actes et documents du Saint Siège relatifs à la Seconde Guerre Mondiale*** *(oversettelse av tittelen:* **Den Hellige Stols akter og dokumenter vedrørende annen verdenskrig**), forkortet **ADSS**, er en elleve binds offentliggjøring av en samling av historiske dokumenter i Vatikanet. Det er i virkeligheten tolv fysiske bind, idet bind 3 måtte trykkes i to deler.[] Sammenstillingen ble foretatt av jesuitter, alle historikere, patrene Pierre Blet (Frankrike), Angelo Martini (Italia), Burkhart Schneider (Tyskland) og Robert Graham (USA), og ble initiert i 1964 av pave Paul VI, og offentliggjort mellom 1965 og 1981.

Denne publiseringen representerte et sjeldent unntak for den uskrevne vatikanske regel at det må gå 75 år etter en gitt paves død før arkivene fra vedkommendes pontifikat kan offentliggjøres.[] Denne fortidige offentliggjøring var utløst av den kontrovers og de beskyldninger som ble utløst av skuespillet *Der Stellvertreter* av Rolf Hochhuth i 1963.[]

Ingen av dokumentene – hvorav flesteparten er på italiensk – ble oversatt. De elleve bindene åpner med innføringer på fransk, der den aktuelle del beskrives oppsummerende. Ett av bindene er blitt oversatt til engelsk.

Fem av bindene befatter seg med annen verdenskrig i kronologisk rekkefølge. Fire bind behandler Den hellige stols humanitære aktiviteter perioden igjennom i kronologisk rekkefølge. Ett bind inneholder pave Pius XII bkorrespondanse med tyske biskoper før og unnder verdenskrigen, blant annet til biskop von Preysing. Det er også et bind som beskjeftiger seg med Polen og de baltiske stater.

Litteratur
----------

* Pierre Blet: *Papst Pius XII. und der Zweite Weltkrieg. Aus den Akten des Vatikans.* Aus dem Französischen von Birgit Martens-Schöne, Schöningh, Paderborn 2000, ISBN 3-506-71903-3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Louis Latulippe** (født 29. mai 2002) er en canadisk alpinist, som representerer klubben Club De Ski Du Mont Sainte-Anne.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Latulippe deltok i sitt første FIS-renn i desember 2018, i Mont Saint-Sauveur i Canada, der han kom på 29.-plass i slalåm. Han deltok i det canadiske mesterskapet i alpint 2019 i mars, og kom der på 48.-plass i slalåm.

### Sesongen 2019/20

Den 20. desember 2019 vant han sitt første FIS-renn, da han vant et slalåmrenn i Mont Saint-Sauveur. Han deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 39.-plass i super-G, der Adam Hofstedt fra Sverige vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte seg opp til 22.-plass i kombinasjonen. I storslalåm kjørte han ut, og i slalåm kom han på tiendeplass. Han deltok også i parallellslalåm for mikslag, der han deltok sammen med Sarah Brown, og disse kom på 15.-plass etter at de tapte åttendedelsfinalen mot fra Frankrike.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FIS - *Louis Latulippe - Results*, besøkt 17. mars 2020.
3. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Men's Super-G* Arkivert 10. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 17. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Louis Latulippe* Arkivert 20. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 17. mars 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Parallel Mixed Team Event - Canada* Arkivert 20. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 17. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louis Latulippe – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Louis Latulippe – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Louis Latulippe – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 20. mars 2020 hos Wayback Machine.
***SimEarth*** er et livssimulatorspill, designet av Will Wright, der spilleren kontrollerer utviklingen av en planet. Spillet ble utgitt i 1990 av Maxis. Versjoner ble laget for Apple Macintosh, Commodore Amiga, IBM PC, SNES, Sega Mega-CD og TurboGrafx-16. Det ble også senere utgitt igjen til Wii Virtual Console.

Oversikt
--------

I *SimEarth*, kan spilleren endre planetens atmosfære, temperatur, landmasser, etc. og deretter plassere ulike former for liv på planeten, og se dem utvikle seg. I «Random Planet»-innstillingen, er spillet et «programvareleketøy», uten noen mål å fullføre. Den store (og vanskelige) utfordringen er å utvikle levende liv og en avansert sivilisasjon. Utviklingsstadiene av planeten kan bli gjenopprettet, og gjentatt, helt til planeten «dør» ti milliarder år etter skapelsen dens, som er den estimerte tiden når Solen vil bli en rød kjempe og drepe all planetens liv.

Referanser
----------

1. ↑  «Cut Straight to the Fun with Paper, Planets, Puzzles, Mind Games and Mini Golf». Nintendo of America. 22. juni 2009. Besøkt 22. juni 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |

Portal: Videospill
**Emilie Ingerø** (født 28. september 1995 i Halden) er en norsk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i spydkast, og representerer Halden IL. Hun vant spydkast under Junior-NM i friidrett 2017, fikk sølv i spydkast under NM i friidrett 2019 og bronse i spydkast under NM i friidrett 2021.

Idrettskarriere
---------------

Ingerø kom på tiendeplass i spydkast i U20-klassen under Junior-NM i friidrett 2014, og i 2015 kom hun på åttendeplass under NM i friidrett 2015 og fjerdeplass under Junior-NM i friidrett 2015, der hun konkurrerte i U23-klassen.

Hun kom på sjetteplass under NM i friidrett 2016, og fikk sølv under Junior-NM i friidrett 2016. Hun ble tatt ut til å delta i Nordisk-baltisk U23-mesterskap i friidrett 2016, der hun kom på femteplass. Hun deltok i European Cup Winter Throwing 2017, og kom der på 15.-plass i seniorklassen, og hun kom på fjerdeplass i seniorklassen under Världsungdomsspelen 2017. Hun vant U23-klassen under Junior-NM i friidrett 2017, og kom på femteplass under NM i friidrett 2017.

Ingerø kom på sjetteplass i spydkast under NM i friidrett 2018, og fikk sølv under NM i friidrett 2019, kun slått av Ane Dahlen.

Under NM i friidrett 2021 i Kristiansand fikk Ingerø bronse. Sigrid Borge tok sølv, mens gullet gikk til Kaja Mørch Pettersen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Min friidrettsstatistikk - *Emilie Ingerø*, besøkt 4. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emilie Ingerø – World Athletics Rediger på Wikidata
* (no) Resultatoversikt hos Minfriidrettsstatistikk.info
***Actias sinensis*** er en sommerfugl som tilhører familien påfuglspinnere (Saturniidae). Denne store arten har markert forskjell mellom kjønnene.

*Actias sinensis*, hunn

Utseende
--------

En stor art, hannen er gul, hunnen meget blek, nesten hvit. Den fremre delen av brystet og forvingenes fremkant er brun. Hos hannen har vingene tre tynne, bølgete, brune tverrlinjer. Øyeflekken på forvingen er brun og tangerer den brune fremkanten hos hannen, men ikke hos hunnen, den på bakvingen har rosa kjerne. Bakvingen er trukket ut til middels lange stjerter, disse er brune ved roten hos hannen.

Levevis
-------

Den grønne larven kan leve på ulike busker og løvtrær, blant andre slekten *Liquidambar.*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Actias sinensis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Actias sinensis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Actias sinensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Actias sinensis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Actias sinensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Emilio Bulgarelli** (født 15. februar 1917 i Reggio di Calabria, død 2. februar 1993 i Napoli) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Bulgarelli ble olympisk mester i vannpolo under OL 1948 i London. Han var med på det italienske laget som vant vannpoloturneringen foran Ungarn og Nederland. Italia vant alle tre kampene i finalerunden, som besto av fire lag; de vant over både Belgia og Nederland med 4-2 og vant over Ungarn med 4-3 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Bulgarelli spilte sju kamper i OL-turneringen som ble avviklet i perioden 29. juli til 7. august 1948.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i vannpolo, Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emilio Bulgarelli – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Emilio Bulgarelli – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Emilio Bulgarelli – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Emilio Bulgarelli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Emilio Bulgarelli – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
Prelat med svart simar med amarantrøde render. Beltet (fascia) og pektortalkorset er tilleggsutstyr, ikke tilbehør til simaren.
**Simar** eller **zimarra** er et katolsk geistlig plagg som i liturgisk sammenheng er reservert for biskoper. Den er svært lik soutanen, men har dessuten skulderkappe og alltid doble underermer. Simaren benyttes som formell klesdrakt i ikke-liturgisk sammenheng. Den er sort, med fargede render: Amarantrød for biskoper og skarlagensrød for kardinaler. For prester, som kan benytte den hjemme, er rendene – hvis de finnes – sorte. 

Pavenes vanlige hverdagsdrakt er en hvit simar, skjønt de har tidligere til tider variert med hvit soutane. 

Plagget ble ikke offisielt anerkjent som del av biskoppelig eller klerikal kleskode før i 1872, da den ble gitt status ved det pavelige hoff som akseptabel ved pavelige audienser. Under pave Pius IXs pontifikat var simaren et plagg gjort tillatt for kleresiet i sin alminnelighet, men da reservert for hjemmebruk. Derav kommer det moderne synonymet *hussoutane* for påkledselen. 

Simaren har røtter som strenger seg lenger tilbake enn 1800-tallet. Man finner den omtalt i apostoliske brever så tidlig som i 1760. Den ble da oftere omtalt som **pelerine** heller enn *zimarra*, og hadde da også påsydd brede overermer (brede mansjetter) i ull og i samme svarte fargenyanse som plaggets grunnfarge. Drakten hadde også fem knapper som lukket skulderknappen – de fem knappene symboliserte Kristi fem sår (sårtyper). Overermene ble avskaffet under pave Paul VI i 1969. 

Simaren beskrives gjerne som en soutane med skulderkappe, men strengt tatt er den ikke en soutane i det hele tatt. Hierarkiet begynte å anvende simaren som en erstatning for soutanen som påkledning utenom liturgiske situasjoner. Simarens form er svært lik soutanens, men simaren har en skulderkappe av albulengde som ikke møtes foran i midten, slik at den ikke skjuler de knappene som strekker seg fra hals til tå. 

Etter at overmansjettene ble avskaffet ved forenklingen i 1969 har noen prelater økonomisert med skulderkappens størrelse med en som er mindre, og som ikke var fastsydd til resten av drakten men blir festet med en hempe. Andre har gått lenger med en plagg som sommetider omtales som en «frosk», et slags åttetallsformet stykke med to knapper som kan festes til drakten forøvrig ved nakken. Disse tilpasningene er ikke blitt anerkjent i Roma, og er dermed ikke del av offisiell romersk geistlig drakt.
**Napp** er et lite fiskevær i Flakstad kommune i Lofoten som ligger ca. 10 kilometer vest for Leknes. Det har i perioder vært regnet som et eget tettsted.

Napp er det fiskeværet i Flakstad kommune som har størst sammenlagt kailengde.[]

Det er barnehage, sykehjem og skole med 7 klassetrinn. Napp skole ble nedlagt i 2018 grunnet for små klasser. De resterende klassene ble flyttet til Ramberg skole. Skolen blir per i dag brukt som midlertidig skole for trinn 1-10, da Ramberg skole har blitt stengt. Napp har også eget skytterlag, som hadde det første hele året på sin nye bane i 2006.

I november 2009 fikk Napp oppvekstsenter en egen ballbinge ved siden av napp skole.

Siste soloppgang før mørketida er 7. desember og første soloppgang etter mørketida er 5. januar.

Referanser
----------

1. 1 2  ; utgiver: Statistisk sentralbyrå.

Eksterne lenker
---------------

* Napp Oppvekstsenter
* Napp Skytterlag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Naram-Sin** (regjerte ca. 2261 – 2224 f.Kr.) var sønnesønn og den tredje etterfølgeren til kong Sargon av Akkad og i hans tid nådde Det akkadiske imperium sitt høydepunkt.

Han var den første av kongene i Akkad som så på seg selv som guddommelig, og den første som ble kalt konge over de fire verdenshjørner. Han kontrollerte områder i Den persiske bukt og erobret land nord til Taurusfjellene. Han gjorde i stand administrative sentere i Nagar (Tel Brak) og Ninive. 

Det fortelles at fordi han plyndret Enlils tempel i Nippur, ble gudene rasende. Derfor ble landet straffet med at guterne kom nordfra og laget vanskeligheter for akkaderne.

Referanser
----------

1. ↑   ISBN-13 978-1-4051-4911-2[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ancient.eu (Joshua J. Mark), *Naram-Sin*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Lagbilde fra 1905-1906 sesongen
**Kenora Thistles** er en ishockeyklubb fra den lille byen Kenora nordvest i Ontario i Canada. Byen het Rat Portage fram til 1905. 

Klubben ble grunnlagt i 1896 som **Rat Portage Thistles**, men endret navn til Kenora Thistles da byen samme år endret navn til Kenora. Laget tapte Stanley Cup finalene i 1903 og 1905, men vant i 1907. Laget ble nedlagt senere samme år, men navnet har blitt gjenbrukt av nyere lag fra samme by.

Kenora hadde i 1907 en befolkning på bare 4 000 innbyggere, og er den minste byen som har vunnet Stanley Cup.

Stanley Cup-seier
-----------------

| Dato | Seirende lag | Resultat | Tapende lag | Arena |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17. januar 1907 | Kenora Thistles | 4–2 | Montreal Wanderers | Montreal Arena |
| 21. januar 1907 | Kenora Thistles | 8–6 | Montreal Wanderers |
| Kenora vant med samlet målforskjell på 12 - 8 |

Referanser
----------

1. ↑  «Stanley Cup Winners: Kenora Thistles 1906-07Jan». Hockey Hall of Fame. Arkivert fra originalen 23. november 2005. Besøkt 17. juni 2015.
Navere i gågaten i Århus  Foto: Villy Fink Isaksen 
*Wandergesellen*-treff i Bad Kissingen (2010) Foto: Sigismund von Dobschütz 
**Vandreår** (fra tysk *Wanderjahre*) er den tiden utlærte svenner reiste rundt for å lære nye arbeidsmetoder, fremmede steder, regioner og land, og samle livserfaring.

Fra seinmiddelalderen fram til den begynnende industrialiseringen var minst tre gjennomførte vandreår en forutsetning for å få mesterbrev, bare i rene nødstilfeller kunne det lettes på dette kravet.

Tradisjonen har sin opprinnelse i det tyske språkområdet, men var vanlig også Skandinavia. Skandinaviske håndverkssvenner ble gjerne kalt *naver*, en forkortelse for skandi*naver*. Langt de fleste navere kom fra Danmark.

Håndverksvenner som *gikk på valsen* (fra tysk *Walz*) var lett å kjenne igjen ved at de gikk med en snodd vandrestav, på hodet bar de en bowler-, floss- eller bredbremmet hatt, de var ikledd vest med perlemorsknapper, svart jakke, slengbukser og en ransel eller «berliner», en sammenrullet tøybylt som rommet eiendeler og arbeidstøy. Blant eiendelene lå det ei «vandrebok» til dokumentasjon av arbeidsforhold og identifikasjon, slik at politiet ikke tok dem for vagabondering.

Vandreårene var et viktig opplæringstiltak som bidro til at nye arbeidsteknikker spredde seg relativt hurtig, men tradisjonen kunne også dekke over lokal arbeidsløshet og andre problemer med håndverket.

Per 2013 var det rundt 850 navere fordelt på 25 naverklubber.

Litteratur
----------

* Frieder Stöckle: *Fahrende Gesellen – Des alten Handwerks Sitten und Bräuche*. Arena Verlag Würzburg, 1. opplag 1980 ISBN 3-401-03893-1
* Sigrid Wadauer: *Die Tour der Gesellen. Mobilität und Biographie im Handwerk vom 18. bis zum 20. Jahrhundert*. Campus Verlag, Frankfurt, New York 2005, ISBN 3-593-37625-3.

Referanser
----------

1. 1 2  *Valsen*, Den store danske. Besøkt 19. august 2015
2. 1 2  *Naver*, Den store danske. Besøkt 19. august 2015
3. ↑  «Der Handwerksbursch», i *Die Gartenlaube*, hefte 44/47/49, s. 697–700;744–746;781–783
4. ↑  *Naver*, Ordbog over det danske Sprog. Besøkt 19. august 2015
5. 1 2  *Hvad er en naver* naverneaalborg.dk. Besøkt 19. august 2015]
6. ↑  *Vandrebog* i Den store danske. Besøkt 20. august 2015

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (de) «Der Handwerksbursch», artikkelserie i det illustrerte ukebladet *Gartenlaube* 1864 – originaltekster fra den tyskspråklige Wikikilden |

* *Hvad er en naver*, naverneaalborg.dk. Besøkt 20. august 2015
* tippelei.de
* En samling fotos av svenner på valsen

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
The Cenotaph, London
En **kenotaf** (av gresk *kenos*, «tom» og *taphos*, «grav») er en minnetavle eller et monument over en person eller en gruppe personer som ikke ligger gravlagt på stedet.

Kenotafer er kjent fra en lang rekke land langt tilbake i historien. Det finnes mange eksempler fra det gamle Egypt og fra antikkens Hellas. Også i Nord-Europa har en forhistoriske gravmæler som kan karakteriseres som kenotafer.

En kenotaf fra nyere tid er The Cenotaph i Whitehall i London, som er reist til minne om falne i første verdenskrig. En annen kenotaf er Kenzo Tanges betongkenotaf i fredsparken i Hiroshima, til minne om de 200 000 døde etter USAs atombombeangrep i 1945.

Etymologi
---------

Ordet kenotaf kommer fra franske *cénotaphe* fra slutten av 1500-tallet, avledet fra latinske *cenotaphium*, igjen fra greske *kenotaphion*, sammensatt fra *kenos*, «tom» og *taphos*, «grav», som kommer fra et urindoeuropeisk rotord *\*dhembh-*, «å gravlegge».

Litteratur
----------

* Crompton, Andrew (1999): *The Secret of the Cenotaph* Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine.

Referanser
----------

1. ↑  «cenotaph (n.)», *Online Etymology Dictionary*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cenotaphs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN
 |
Volvo YCC  Foto: Jarle Vines 
**Volvo YCC** er en konseptbil utviklet av en gruppe kvinner. Bilen skulle inkludere kvinner, men den skulle ikke ekskludere menn. Konseptbilen er en ikke kjørbar fullskala modell, som i dag står på Volvo Museum i Arendal i Göteborg. 
Det fortrinnsvis kvinnelige teamet hos Volvo begynte å utvikle YCC (Your Concept Car), og de hadde en teori: Hvis du innfrir kvinners forventninger, vil du overgå menns forventninger. Omfattende markedsundersøkelser viste at teorien er riktig i forhold til biler i luksus-klassen. Kvinner som kjøper luksusbiler er de mest krevende kundene. De vil ha alt som menn ønsker når det gjelder ytelse, prestisje, stil og kvalitet. Men de ville ha mer:   

* Smart lagring
* En bil som er lett å komme seg inn og ut av
* En god visjon
* Evne til å tilpasse bilen
* Minimalt vedlikehold
* Lett å parkere

YCC team visste derfor fra starten derfor hvilke oppgaver de måtte løse. Fjorten måneder senere presenterte de konseptet YCC på bilutstillingen i Genève i 2004.
**Flekkefjord Tigers** (**Flekkefjord Rugbyklubb**) er Norges sørligste rugby league klubb og ble stiftet i september 2008 av Kristoffer Milligan. Flekkefjord Tigers har stilt med lag i den norske rugby league-serien siden 2013. Tidligere har de deltatt i Rugby union-kamper og turneringer samt har stilt med spillere for flere lag i den norske rugby league-serien i tidligere år. Flekkefjord Tigers har utviklet flere spillere for det norske herrelandslaget i rugby league.

Flekkefjord Tigers spilte sin første seriekamp den 13.04.13 mot Porsgrunn Pirates, som endte med 44-0 til Flekkefjord Tigers på Uenes Stadion med om lag 200 tilskuere.

De spiller nå i eliteserien sammen med naboklubben Farsund Bobcats.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Nr. |  | Posisjon | Spiller |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Burmas flagg |  | Maehteh Heh |
|  | Australias flagg |  | Blake Prpic |
|  | Norges flagg |  | Krisoffer Milligan |
|  | Norges flagg |  | Harald Mikalsen |
|  | Norges flagg |  | Ståle Breimoen |
|  | Norges flagg |  | Jonas Rognlie |
|  | Norges flagg |  | Henrik Fredheim |
|  | Norges flagg |  | Kristian Røynestad |
|  | Norges flagg |  | Erling Pedersen |

 |  | 

| Nr. |  | Posisjon | Spiller |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Norges flagg |  | Leif Andreas Nilsen |
|  | Norges flagg |  | Stephen Skofteland |
|  | Norges flagg |  | Sebastian Jakobsen |
|  | Norges flagg |  | Lloyd Omdal Stø |
|  | Norges flagg |  | Svein Åge Breimoen |
|  | Norges flagg |  | Ole Jakob Belland |
|  | Norges flagg |  | Stefan Nilsen |
|  | Norges flagg |  | Steven Larsen |
|  | Norges flagg |  | Roger Stenlund |

 |

Meritter
--------

Flekkefjord sine plasseringer i Eliteserien Rugby League.

* **2013** 3. plass
* **2014** Runners-Up
* **2015** 3.plass
* **2016** 3.plass

Eksterne lenker
---------------

* Flekkefjord Tigers
Volvo VESC
Bilen har ryggekamera
**Volvo VESC**, **V**olvo **E**xperimental **S**afety **C**ar var en konseptbil fra 1972.

Daværende Volvo, nå Volvo Cars' konseptbil, ble designet med vekt på sikkerhetstenkning. Allerede på slutten av 1960-tallet hadde Volvo et prosjekt kalt P1560, som ble produsert i flere ulike modeller. Men dette prosjektet ble avviklet i 1971, blant annet på grunn av usikkerhet rundt fremtidige sikkerhetsregler – hovedsakelig fra USA. I stedet konsentrerte de seg om VESC, på samme måte som ESV-prosjekter (Experimental Safety Vehicle) hos amerikanske bilselskaper. Etter planen skulle det bygges totalt 10 eksemplarer. Grunnen til at det ble bygget så mange eksemplarer var at det allerede var bygget en rekke prototyper for en ny bilmodell som skulle komplementere 140-serien og bli en erstatning for Volvo 164. Den skulle tilbys med V8 og være betydelig større enn tidligere Volvo-modeller. Prosjektet ble lagt ned, men designet og prototypene ble brukt som Volvo VESC.

Den 552 centimeter lange bilen hadde kraftig forlengede støtfangere slik at passasjerene skulle overleve en frontkollisjon i 80 km/t. Ved en kollisjon ville motoren bli presset ned under kupégulvet ved hjelp av en plate mellom motorrommet og sittegruppen. På samme måte var rattstammen utstyrt med en fjær som kunne trekkes ned i instrumentpanelet ved en kollisjon (sistnevnte er nå standard, men var allerede på noen biler også da; før det var det vanlig at føreren ble klemt til døde mellom ratt og sete i en kollisjon). Bilen hadde også deformasjonssoner og kraftige forsterkninger i sidene. VESC ville taklet et fall på taket fra en høyde på 2,4 m uten å bli skjøvet inn mer enn 75 mm. Hodestøttene var nedfelt i setene og foldet opp ved en kollisjon – på baksiden av forsetene var det store puter som skulle beskytte baksetepassasjerene ved en kollisjon.

Andre funksjoner ved Volvo VESC var blokkeringsfrie bremser, varselsignal for rygging, varsellys i døren og en forløper til ryggekameraene som er tilgjengelige i dag. De forskjellige eksemplarene hadde litt forskjellig utstyr, inkludert kollisjonsputer. Mye av bilen – spesielt fronten – går igjen i første generasjon Volvo 240, som ble lansert i 1974.

Volvo VESC finnes i dag på Volvo Museum i Gøteborg.

Kilder
------

* Lindh, Björn-Eric, *Volvo: Personvagnarna- från 20-tal till 90-tal*, Förlagshuset Norden AB, 1988, s. 170-173.
**Vombiskinn** er betegnelsen på brokk hos gårdsdyr, spesielt sau.

Årsak og symptom
----------------

Vombiskinn er en tilstand der innvollene kommer ut forbi muskellaget som utgjør bukveggen og danner en kul under huden. Man ser ofte at sauen har en utposning på magen, men det kan også oppstå ved lysken. Vombiskinn kan skyldes påkjørsel, stanging eller som en komplikasjon mens søyen bærer lam. Tilstanden kan gradvis forverres, slik at et inngrep eller nødslakt kan være påkrevd.

Behandling
----------

Lukking av brokket eller kirurgisk inngrep er mulige tiltak en veterinær kan bidra med. 
I tillegg finnes det "brokkbind" eller magebånd for sau i handelen. 
Sauer med vombiskinn må ikke sendes på utmarksbeite eller jages på. En må heller ikke sette lam på søyer med brokk.

Forebygging
-----------

For å unngå vombiskinn blant søyer før lamming, bør søyene ikke flyttes unødig og de bør få høy, ikke bare surfôr. Spesielt gjelder dette søyer som berer på mer enn to lam. Vombiskinn kan også muligens ha en arvelig komponent.

Referanser
----------

1. ↑   DEHGHANI, S. N. M. NASROLLAHY: Autogenous skin transplant for repair of 
traumatic ventral hernia in sheep. Vet. arhiv 76, 269-274, 2006
2. 1 2  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 28. september 2007. Besøkt 7. april 2007.
Canton 4-veis høyttaler i Karat-serien
**Canton Elektronik** (oftest bare kalt **Canton**) er en tysk produsent av høyttalere. Firmaet ble grunnlagt i 1972 av Hubert Milbers, Otfried Sandig, Günther Seitz og Wolgang Seikritt, som alle var hi-fi entusiaster. Deres felles mål var å produsere de beste høyttalerne i sin klasse. Navnet Canton kommer fra det latinske ordet *cantare* («å synge»), og det tyske ordet *ton* («tone»). Canton bestemte seg for at deres høyttalere ikke bare skulle passe for de veldig interesserte (ofte menn), og valgte derfor stort fokus på design.

I 1998 hadde Canton det første surround-systemet som var designet i henhold til THX-spesifikasjonene, og i 2000/2001 utgjorde surroundsystemene 40% av selskapets produksjon. I dag produserer de høyttalere i alle klasser: surroundsystemer, trådløse høyttalere, høyttalertilbehør og bilstereo.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Canton Elektronik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland