**Ivan Aleksandrovitsj Iljin** (1883–1954) var en russisk jurist og religiøs filosof.

Han ble født inn i en aristokratisk familie, og var fra 1909 dosent i jus ved universitetet i Moskva. Slik det var vanlig for tsarrikets universitetslærere, foretok han reiser til Europa der han diskuterte med datidens fremtredende intellektuelle. Hans samtalepartnere omfattet blant andre Georg Jellinek i Heidelberg, Heinrich Rickert i Freiburg, Edmund Husserl i Göttingen og Georg Simmel i Berlin. «Jeg lever bare for Russland», uttrykte Iljin i sin selvbiografi. Med Russland oppfattet Iljin det russiske imperiet. Uavhengighet for de tidligere provinsene, for eksempel Ukraina, innebar for ham en begynnelse til oppdelingen av dette imperiet.

Iljin var tilhenger av monarkiet og mot revolusjonen. I 1922 ble han utvist fra Sovjetunionen. Han reiste til Tyskland og ble en ideolog i den antikommunistiske bevegelse. Han ønsket Hitlers maktovertakelse velkommen, og mente at Hitler hadde gjort Europa en stor tjeneste ved å stanse kommunistene. Man måtte ikke se denne maktovertakelsen utelukkende fra jødenes side. I 1938 måtte han utvandre til Sveits, der han levde til sin død.

Han justerte noen av sine synspunkter på nasjonalsosialismen, men tok ikke helt avstand fra den. I sitt verk fra 1948 med tittelen *Über Faschismus* (norsk: om fascisme), ga han fascismen rett i sin reaksjon mot kommunismen: «Fascismen hadde rett, fordi den utgikk fra en nasjonalpatriotisk følelse. » Men fascismen hadde ifølge Iljin også begått feil. Det gjaldt med hensyn til dens fiendtlige innstilling til religion, i opprettelsen av diktaturet, i den militære sjåvinisme og ved å innføre monopol til ett parti. Iljin håpte at de russiske patrioter ikke måtte gjenta feilene til de tyske nasjonalsosialistene.

Russlands president Vladimir Putin har flere ganger vist til Iljins teorier, med tanke på Russlands stilling til omverdenen. I sin tale til nasjonen i 2014 siterte han Iljin: «Den som elsker Russland, må ønske dets frihet, fremfor alt frihet for Russland selv, dets internasjonale uavhengighet og selvstendighet». I 2005 fikk Putin bragt Iljins jordiske levninger til Russland, og i 2006 ble det reist et gravmonument over dem. I 2006 ble Iljins arkiver overført til Russland. Det har særlig vært den russiske politikeren og forretningsmannen Vladislav Surkov som skal ha gjort Putin oppmerksom på Iljins verker.

* Iljin som ung mann.Iljin som ung mann.
* Mikhail Nesterov: Ivan IlyinMikhail Nesterov: *Ivan Ilyin*
* Verk av Iljin i 1931, utgitt i Tyskland: Verden foran avgrunnen. Politikk, vitenskap og kultur i kommunistiske stater.Verk av Iljin i 1931, utgitt i Tyskland: *Verden foran avgrunnen. Politikk, vitenskap og kultur i kommunistiske stater.*
* Gravstedet i Donskoj-klosteret.Gravstedet i Donskoj-klosteret.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, oppført som Ivan Ilyin, SNAC Ark-ID w64b5b7p, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.businesslive.co.za[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Schmid, Ulrich M. «Der russische Philosoph aus Zollikon, der die Politik des Kremls mitbestimmt | NZZ». *Neue Zürcher Zeitung* **(tysk)**. Besøkt 26. april 2022.
5. 1 2 3 4  Smirnova, Julia (17. desember 2014). «Was Putins Lieblingsphilospoh unter Chaos versteht». *DIE WELT* **(tysk)**. Besøkt 26. april 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |