recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dmitrij Fofonov** (kasakhisk: **Дмитрий Фофонов**; født 15. august 1976 i Almaty) er en tidligere profesjonell kasakhstansk landeveissyklist.

Den 27. juli 2008 (siste dagen i Tour de France) ble han tatt for doping (heptaminol). Det skal ha vært etter den 18. etappen mellom Bourg d'Oisans og St. Etienne at testen ble foretatt. Fofonov selv sier at han kjøpte noe på internett uten å fortelle om det til lagets medisinske apparat. Han fikk tre måneders utestengelse.

Etter å ha avsluttet sin aktive karriere i 2012 har han fortsatt i Astana som sportsdirektør.

Meritter
--------

1998
Kasakhstans flagg Nasjonal Sprint-mester
15. etappe, Commonwealth Bank Classic
Touf of China
2000
Kasakhstans flagg Nasjonal Sprint-mester
Zellik-Galmaarden
Kasakhstans flagg Nasjonal Mester Tempo
2002
14.-plass sammenlagt, Catalonia rundt
7. etappe
2004
4.-plass, Züri-Metzgete
87.-plass, Tour de France
3.-plass, 18. etappe
2005
4.-plass, Nasjonalt mesterskap landevei
2006
20.-plass, Paris–Nice
32.-plass sammenlagt, Vuelta a España
2.-plass, 19. etappe
3. etappe, Tour Méditerranéen
2007
16.-plass sammenlagt, Critérium du Dauphiné Libéré
2008
19.-plass sammenlagt, Tour de France
7. etappe, Critérium du Dauphiné Libéré
2009
Asiatisk Mester Landevei
3. etappe, Tour du Loir-Et-Cher
Kasakhstans flagg Nasjonal Mester Landevei
6.-plass sammenlagt, Tour of Qinghai Lake
2010
12.-plass, VM i landeveissykling
2012
13.-plass sammenlagt, Belgia rundt

| Grand Tour |  | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Giro | - | - | - | - | 89 | - | - | - | - | - | - | - |
| Tour | - | - | - | 87 | - | - | 26 | 19 | - | - | 106 | 63 |
| Vuelta | DNF | 78 | 105 | - | - | 32 | - | - | - | 57 | - | - |

Referanser
----------

1. ↑  «Tour rider Fofonov tests positive». BBC. 27. juli 2008. Besøkt 28. juli 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dmitrij Fofonov – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Dmitrij Fofonov – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Dmitrij Fofonov – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Dmitrij Fofonov – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Dmitrij Fofonov – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Dmitrij Fofonov – TheSports.org Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Scene fra grønlandsk mytologi der en tupilak vender seg mot sin skaper og kona hans. Akvarell av Aron fra Kangeq (1822–1869)
Grønlendere og misjonærer framstilt av Aron fra Kangeq.
**Aron fra Kangeq** (født 9. april 1822 i Kangeq, død 12. mars 1869) var en grønlandsk fangstmann, folkeminnesamler, forteller og billedkunstner. 

Han var opprinnelig fangstmann, men et angrep av tuberkulose tvang ham til å begynne med tegning og skriving rundt 1850. Han er kjent for sine skildringer av Grønland og grønlandske folk og kultur, bl.a. møtet mellom inuitter og nordboere. Han både skrev om og malte bilder og bokillustrasjoner som viser gamle grønlandske sagn. Han malte særlig akvareller, og 89 av de over 400 bildene hans er utstilt på Etnografisk museum i Oslo. Denne delen av samlingen ble sensurert bort fra den større samlingen i Nuuk, og mange av hans bilder er både av religiøs, politisk og seksuell art, og kan være sterke i sin bildebruk. 

En sentral del av grønlandske sagn og fortellertradisjon er *å gå Qivittoq*. Qivittoq betyr «fjellganger», og det man ifølge gamle sagn blir dersom man av skam, sinne eller sjalusi forlater det samfunnet man bor i, og oppsøker fjellene. Etter noe tid blir man da overmannet av overnaturlige krefter, og blir en stor fare for samfunnet man forlot og folk som måtte befinne seg i de samme fjellområdene. Qivittoqene var tidligere veldig fryktede vesener. Både qivittoq og blodhevn er to områder hans fortellertradisjon advarer imot.

Den danske administratoren på Grønland, humanisten Hinrich Rink, som var kjent for sin humane håndtering av rollen sin og sin store interesse for Grønland og grønlendere, har sammen sin kone Signe Rink fått mye av æren for at Arons bilder ble til. De arbeidet for at grønlandske legender og sagn skulle dokumenteres, og utstyrte Aron med utstyr for å male. Rink brukte også Aron som en kilde til informasjon i sitt arbeide, og brukte ham også som illustratør i sine bøker. 

Aron døde av tuberkulose.

Referanser
----------

1. 1 2   Kunstindeks Danmark, oppført som Aron, Kunstindeks Danmark kunstner ID 8288, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jenny Fossum Grønn (2001). «Aron fra Kangeq (1822-1869)». Universitetet i Oslo. Besøkt 31.01.2008.  *Sammendrag av hovedoppgave*[*død lenke*]
3. ↑  Ivar Grydeland Grønn (25.11.2003). «Aron fra Kangeq». NRL.no. Besøkt 31.01.2008.

Eksterne lenker
---------------

* Noen av Arons bilder, med beskrivelse

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC
 |
**Aron Kincaid** (opprinnelig Norman Neale Williams II) (født 15. juni 1940 i Los Angeles, California, død 6. januar 2011) var en amerikansk skuespiller.

Han er kanskje mest kjent for rollene «Killer Croc» i Batman: The Animated Series og som «Sky Lynx» i The Transformers. I sine senere år arbeidet han også både som modell og kunstner. 

Hans far, en fenrik i US Army Air Forces, døde under den andre verdenskrig. Hans mor giftet seg om igjen og flyttet til Oakland, hvor Kincaid ble uteksaminert fra den videregående skolen.

Da Kincaid døde var han bosatt i Beverly Hills i Los Angeles. Han døde i en alder av 70 år, mens han var innlagt på Ronald Reagan UCLA Hospital. Dødsårsaken ble senere satt til å være hjerte-relaterte problemer.

Referanser
----------

1. ↑   www.latimes.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aron Kincaid på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Aron Kincaid i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Aron Kincaid hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Aron Kincaid hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Dmitri Pavlovic Tsvetkov** (russisk: *Дмитрий Павлович Цветков* – *Dmitrij Pavlovitsj Tsvetkov*, født 30. august 1890 i Krakolje, død 26. august 1930 i Estland) var en estisk lærer og språkforsker av votisk opphav. Han var det andre barnet av Pavel Grigorjevitsj Tsvetkov og Agafja Illarionovna Tsvetkova. Fra 1914 til 1916 studerte han ved høyskolen i St. Petersburg, og etter dette arbeidet han som lærer i russisk språk ved Väiküla. Han studerte ved Universitetet i Tartu og var en av de få votere som noensinne hadde fått en avgangseksamen fra et universitet.

Etter dette vendte han hjem til sin fødelandsby og arbeidet der som lærer. Under hans tid utviklet han en grammatikk for det votiske språket og oversatte Anton Tsjekhovs barnefortelling *Vanka* til votisk. Han samlet også en del etnografisk materiale om votiske skikker og tradisjoner. Hand andre verker inkluderer et kyrillisk alfabet for votisk og et oppslagsverk for dialekten i Kingiseppsky-distriktet. Hans grammatikkbok ble publisert i 2004, og er for øyeblikket den eneste votiske lærebok som er i bruk.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 13171185x[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Vatland.ru - Немного расскажу о води
3. ↑  «Inkerin liitto - Satukirja vatjan kielellä». Arkivert fra originalen 19. juli 2011. Besøkt 13. juni 2022.
4. ↑  Vađđamaa

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Arona** er en kommune sør på den spanske øya Tenerife i Kanariøyene. Arona ligger 81 km fra Santa Cruz de Tenerife, som er provinshovedstad, den største byen på øya. Den har omkring 80 000 innbyggere og har vokst kraftig de seinere åra på grunn av turistindustrien.

I kommunen finnes turiststeder som Los Cristianos, Playa de las Américas, Costa del Silencio og Las Galletas. Her ligger også det sørligste punktet på Tenerife, Punta Salemas.

Historie
--------

Området var tidligere tynt befolket. Ei kirke ble bygget her på 1600-tallet og mot slutten av 1700-tallet fikk området status som kirkesokn. Hovednæring fram til 1900-tallet var fiske og jordbruk, som inkluderte bananplantasjer og kvegdrift. Det var også et lite dagbrudd i fiskelandsbyen Los Cristianos på 1800-tallet.

Utover på 1900-tallet ble turisme og charterturisme stadig viktigere. Om lag 60 % av innbyggerne jobber i dag i turistnæringen.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Arona (Tenerife) i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Kommunens offisielle hjemmeside[*død lenke*] (spansk)
* Turistinformasjon (spansk, engelsk, fransk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Kart over Ballenyøyene.
**Ballenyøyene** (engelsk *Balleny Islands*) er en øygruppe beliggende ca. 400 km utenfor Victoria Land i Antarktis. New Zealand gjør krav på området og det inngår i Ross Dependency. Øyene er ubebodd.

Geografi
--------

Området består av tre hovedøyer og en rekke mindre øyer med et samlet areal på ca. 800 km²:

* Young Island med ca. 5 mindre øyer
* Buckle Island med ca. 5 mindre øyer
* Sturge Island

Brown Peak på Sturge Island er øygruppens høyeste punkt med 1 524 moh. Øyene er vulkanske og 95 % dekkes av isbreer.

Historie
--------

Området ble oppdaget i 1839 av de engelske sjøfarerne John Balleny og Thomas Freeman. Freeman ble den 9. februar 1839 den første til å gå i land på øyene.

Sesongen 1929/30 fanget en hvalekspedisjon med fabrikkskipet «Kosmos» hval nordøst av Ballenyøyene. Som et forsøk hadde ekspedisjonen med et fly av typen de Havilland 80 (N-42) som skulle lete opp hval og gi melding til fangstbåtene. Flyet forsvant sporløst under en flygning 26. desember med flygeren Leif Lier og skipslegen Ingvald Schreiner.

Referanser
----------

1. ↑  1929 Flk Kosmos Arkivert 5. juli 2008 hos Wayback Machine.. lardex.net
2. ↑  «Norsk Polarhistorie». Arkivert fra originalen 8. januar 2016. Besøkt 23. desember 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Balleny Islands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om Ballenyøyene. North Dakota State University

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Ljosland** er en bygd med rundt 29 innbyggere[] i Åseral kommune i Agder. Den er kjent for Ljosland skisenter og Ljosland fjellstove. Bygda har også eget kapell oppført i 1959, og kirkegård oppført i 1892. Den hadde egen skole, men denne er idag nedlagt.

Bygda ligger innerst i Ljoslandsvannet, mellom utløpet av elvene Monnsåna og Ljosåna. Sistnevnte ga navn til bygda. Begge elvene er idag sterkt redusert på grunn av oppdemming av overliggende vann.

Ljosland har rundt 600 fritidsboliger, hovedsakelig eid av folk fra kysten mellom Arendal og Stavanger. «Hyttebeltet» på Ljosland favner 300 høydemeter, og turterrenget ligger i høyder rundt 700 til 1000 moh. vestover mot vannskillet i sørenden av Langfjella.

Historie
--------

Ljosland ble trolig bosatt i jernalderen. I tiden etter Svartedauen var det lenge bare et bruk, men omkring 1625 fantes fire: Tjarands bruk, Olavs bruk, Eiriks bruk og Jons bruk. I 1801 var folketallet 73, i 1865 hadde det økt til 89 og i 1900 var det redusert til 75.[]

Historisk har transport til omverdenen foregått over Ljoslandsvannet og deretter Brelandsvannet, med robåt i sommerhalvåret og med kjelke over isen i vinterhalvåret. Bygda fikk veiforbindelse i 1936, da Ljoslandsvegen sto ferdig. Veiforbindelsen gjennomgikk en opprustning som var ferdig i 2001.

I 1948 ble bygda knyttet til elektrisitetsnettet, til tross for at det nærliggende vannkraftverket Skjerka kraftverk åpnet i 1932.

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
«Xuanhua» har flere betydninger.
Distriktets beliggenhet i byprefekturet, i rødt - 宣化区, *Xuānhuà Qū*
**Xuanhua** (kinesisk: 宣化区, *Xuānhuà Qū*) er en kinesisk by og et bydistrikt i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Det ligger under byprefekturet Zhangjiakou. Det er nesten fullstendig omsluttet av et fylke av samme navn, Xuanhua.

Xuanhua ligger 180 km nordvest for Beijing og har en befolkning på 274 000.[]

Historie
--------

Xuanhua er en svært gammel by med en rik militær og landsbrukshistorie. I moderne tid er distriktet blitt et industrielt område med en høyteknologisone som promoteres av Hebeis provinsregjering. 

Zhu Di, før han ble Yongle-keiseren (Ming), regjerte Xuanhua som Prinsen av Yan.

Under Qing-dynastiet var det fortsatt seter for et prefektur (*fu*) og var av de jesuittiske misjonærer kjent som «Suen-hao-fou».

Kulturminner
------------

Xuanhua har en grav fra Liao-dynastiet (960–1127) dekorert med et fargelagt himmelkart med 268 stjerner, solen, månen og fem planeter: Merkur, Venus, Mars, Jupiter og Saturn.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 110 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og passerer gjennom Zhangjiakou, Jining, Hohhot og Baotou til den ender i Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui. 

Kinas riksvei 112, en ringvei som går rundt Beijings byprovins, fører gjennom området.

Referanser
----------

1. ↑  Du Halde: *Description géographique, historique, chronologique, politique, et physique de l'empire de la Chine et de la Tartarie chinoise, enrichie des cartes générales et particulieres de ces pays, de la carte générale et des cartes particulieres du Thibet, & de la Corée; & ornée d'un grand nombre de figures & de vignettes gravées en tailledouce*, Vol. I, s. 140.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
«Haugianerne», maleri av Adolph Tidemand omkring 1848-1852. Rommet er uten vindu, og lyset kommer fra ljoren i taket.
En **ljore** er en åpning i taket på en bygning for å slippe røyk ut fra ildstedet og lys inn (Norrønt *ljôri*, dansk *lyre*). Etymologisk er ordet antagelig beslektet med *lys*, norrønt *ljôs*. Bygninger med ljore ble også kalt årestuer eller røykstuer, fordi røyken fra ildstedet ble sluppet ut i rommet – pipe eller skorstein manglet. Røykstuer kunne ha åre eller røykovn som ildsted.

Historie
--------

Ljore (på dansk *lyre*) i taket på et hus fra Borðoy på Færøyene, utstilt på Frilandsmuseet ved København. Røyken fra et åpent ildsted uten skorstein gikk ut av huset gjennom ljoren. Den var også eneste lyskilde i stua. Bjelken viser årstallet 1866.
Før det var vanlig med vinduer i bolighus, var det alltid en ljore over ildstedet i oppholdsrommet. Åpningen lå gjerne tett inntil mønet og i midten av rommet. Åpningen var firkantet og på størrelse som et lite vindu. Ljoren var åpen om sommeren og i godt vær, og alltid mens det ble fyrt på åren eller i røykovnen. Ellers var den dekket av en skjå, en firkantet treramme som passet til åpningen. Rammen var trukket med en gjennomsiktig hinne laget av skinnet fra en kumave, senere med glass. Denne innretningen kunne lukkes eller åpnes ved hjelp av en «skjåstang». I gamle dager skal det ha vært slik at en frier som kom til gården burde holde hånden på skjåstangen når han frembrakte sitt ærend.

Ljoren var en nødvendighet i husene helt fra de eldste former for boliger (telt, gamme, stue) oppsto og til ildsted med lukket røykløp ble innført på 1500- og 1600-tallet.
Eilert Sundt skriver i 1862:

*«Ved Aaret 1750 var den bekjendte Dr. Erik Pontoppidan Biskop i Bergen, og han siger udtrykkelig, at Bygderne paa Vestsiden af Filefjeld eller i hele Bergens Stift udmærkede sig fremfor andre Egne i Landet med den gammeldags Simpelhed, at Bønderhusene vare uden Vinduer, saa det var sjelden endog hos en rig Bonde at finde en såkaldet Glas-Stue.»*
Da det ble vanlig med vinduer i husene, forsvant behovet for lysåpning i taket, og ljoren ble i første omgang mindre, og ofte en tett treluke. Da åren og røyovnen ble avløst av peis eller lukket jernovn, ble røyken ledet opp i en skorstein med røykpipe over tak, og dermed forsvant ljoren i taket.

Skogsarbeidere bodde tidligere i laftede skogshusvær med ljore, kalt *ljørkoier*. Slike koier ble forbudt til overnatting først i 1937.

I våre dager kalles åpningen i taket på en lavvo for ljore, og den har tilnærmet samme funksjon som i de gamle bolighusene.

Referanser
----------

1. ↑  Falk, Hjalmar og Alf Torp 1903-05: *Etymologisk ordbog over det norske og det danske sprog*, s.465
2. ↑  Visted, Kristofer 1908: *Vor gamle bondekultur*, Kristiania, Cappelen, s. 227
3. ↑  Sundt, Eilert 1900: *Bygningsskik paa Bygderne i Norge*, Kristiania, Aschehoug, s. 191

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Ulike representasjoner av furan, som har 6 π-elektroner
**Aromatisitet** er en egenskap til visse kjemiske forbindelser, blant annet aromatiske hydrokarboner (eller arener). Aromatiske stoffer, også kalt aromater, har omfattende konjugerte ringformedepi-bindinger. Det er en rekke kriterier som en forbindelse må tilfredsstille for å være aromatisk:

1. Syklisk, for å få høy symmetri og degenererte orbitalnivåer
2. Være helt konjugert, det vil si at hvert atom i ringen må ha minst en uhybridisert p-orbital i valensskallet
3. Plan, for å få best overlapp mellom de uhybridiserte p-orbitalene
4. Ringsystemet må inneholde 4n+2 π-elektroner der n = 0,1,2,...

Det fjerde kriteriet er kalt Hückels regel etter den tyske kjemikeren Erich Hückel, som oppdaget den i 1931.

Eksempler på aromatiske forbindelser er benzen, furan, og anilin.

Kilder
------

* Bruice, PY. *Organic Chemistry.* Upper Saddle River, New Jersey, USA: Pearson Education, 2004. ISBN 0131217305

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN
 |
*Må ikke forveksles med skihopperen Dmitrij Afanasenko.*

**Dmitrij Borisovitsj Apanasenko** (russisk: Дмитрий Борисович Апанасенко; født 27. juli 1967 i Usolje-Sibirskoje) er en sovjetisk tidligere vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.

Apanasenko vant en olympisk bronsemedalje i 1988. Han var med på det sovjetiske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Jugoslavia og USA. Sovjetunionen tapte semifinalen mot USA med 7-8 og vant bronsefinalen mot Vest-Tyskland med 14-13. Apanasenko spilte sju kamper og scoret fjorten mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Bronse Bronse i vannpolo, Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1992 Spanias flagg Barcelona - Bronse Bronse i vannpolo, OLs flagg Samveldet av uavhengige stater

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dmitrij Apanasenko – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Dmitrij Apanasenko – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Dmitrij Apanasenko – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Dmitrij Apanasenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Ljubljana erkebispedømme** er et av Slovenias to romersk-katolske erkebispedømmer.

Historie
--------

Ljubljana bispedømme (eller etter bispesetets tyske navn **Laibach bispedømme**) ble grunnlagt i Ljubljana/Laibach, hovedstaden for den østerrikske provinsen Krain, i 1461. Bispedømmet var fra grunnleggelsen av eksempt (direkte underlagt paven), og omfattet opprinnelig flere ikke-sammenhengende områder i Krain og det sydlige Kärnten. Områdene hadde inntil da sognet til patriarkatet Aquileia. Biskopene var hovedsakelig tyskspråklige adelige, selv om Krain var overveiende slovensktalende. Bispedømmet lå i Østerrike(-Ungarn) helt frem til første verdenskrig, da Krain tilfalt Jugoslavia.

Ljubljana bispedømme ble opphøyet til erkebispedømme i 1961. Metropolitanbispedømme ble det i 1968, da det fikk tildelt Maribor bispedømme som sitt første suffraganbispedømme. Tiden som eksempt bispedømme var dermed over. I 1977 ble den jugoslaviske delen av Trieste-Koper bispedømme opphøyet til Koper bispedømme og også lagt som suffragan under Ljubljana. En gjennomgripende omstrukturering av bispedømmene skjedde i 2006, etter Slovenias statlige uavhengighet: Tre nye bispedømmer ble opprettet, Maribor opphøyet til metropolitanerkebispedømme over to av disse, mens Ljubljana (for)ble metropolitanerkebispedømme over Koper og Novo Mesto.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Roman Catholic Archdiocese of Ljubljana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Romersk-katolske bispedømmer i Slovenia |
| --- |
| Celje **·** Koper **·** **Ljubljana** **·** **Maribor** **·** Murska Sobotka **·** Novo Mesto | Katedralen i Ljubljana |
| (erkebispedømmer i fet) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** CatolicDiocese
 |
***Dirty Pretty Things*** er en britisk thrillerfilm fra 2002, regissert av Stephen Frears. Hovedrollene innehas av Chiwetel Ejiofor og Audrey Tautou. Filmen hadde premiere 13. desember 2002, og ble nominert til Oscar for beste originalmanus.

Handlingsreferat
----------------

Okwe er en vest-afrikansk innvandrer som befinner seg ulovlig i Storbritannia. Han kjører drosje i London på dagtid, og arbeider i resepsjonen på et hotell om natten. Hotellet er bemannet med mange innvandrere, både lovlige og ulovlige. Okwe holder seg våken ved å tygge khat. Okwe var doktor i hjemlandet, og ble tvunget til å flykte etter å ha blitt falskt anklaget for å ha myrdet hans kone. I London blir han presset til å gi medisinsk behandling til andre fattige innvandrere, inkludert andre drosje-sjåfører med kjønnssykdommer. Okwes venn Guo Yi, en ansatt ved et sykehus, forsyner ham med antibiotika i all hemmelighet.

En prostituert kjent som Juliette, som driver sin handel fra hotellet, forteller Okwe om et tett toalett i et av hotellrommene. Han forsøker å fikse problemet, men oppdager et menneskelig hjerte. Hotell-sjefen, Juan, arrangerer en rekke ulovlige operasjoner ved hotellet hvor innvandrere bytter indre organger i bytte mot falske pass. Juan oppdager Okwes fortid som lege, og presser ham til å bli med på operasjoner som kirurg - men Okwe nekter.

Senay er en muslim fra Tyrkia som søker asyl i Storbritannia, som også arbeider ved hotellet som renholder. Innvandringsstatusen hennes gjør at hun kan bli i Storbritannia forutsatt at hun ikke jobber. Hotellet er en perfekt jobb fordi hun ikke er arbeider der offisielt. Hun lar Okwe sove på hennes sofa når hun ikke er hjemme, ettersom hun kommer fra en konservativ kultur hvor menn og kvinner som ikke er gift med hverandre, aldri skal overnatte sammen, under samme tak. Senay mister jobben ved hotellet, og i desperasjon godtar hun å bytte en nyre mot et nytt pass. Okwe forsøker også å skaffe seg ny identitet, og reise tilbake til sin unge datter i Nigeria. Senay planlegger å starte et nytt liv i New York City.

Roller
------

* Chiwetel Ejiofor – Okwe
* Audrey Tautou – Senay
* Sergi López – Juan
* Sophie Okonedo – Juliette
* Benedict Wong – Guo Yi

Referanser
----------

1. ↑  Selås, Jon. "Dirty Pretty Things". *Verdens Gang*. 20. november 2003

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Dirty Pretty Things* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Dirty Pretty Things* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Dirty Pretty Things* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Dirty Pretty Things* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Dirty Pretty Things* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Dirty Pretty Things* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Dirty Pretty Things* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Dirty Pretty Things* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Dirty Pretty Things* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Dirty Pretty Things* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Hindhammar**, også kjent som **Hondhammar** i Tingvoll kommune, Møre og Romsdal, er en lokalitet med hellemalinger fra eldre steinalder. Stedet ligger på østsiden av Tingvollfjorden, ca. fem kilometer sør for Tingvoll. Hellemalingene er fordelt over to lokaliteter som ligger ca. 500 meter fra hverandre. En regner med at tilsammen utgjør disse feltene en av Norges største lokaliteter i sitt slag. 

Det nordligste feltet ligger i en bratt vestvendt skrent ut mot fjorden og består utelukkende av figurer som forestiller fisk. Det sørligste er på en noe mindre sørvendt bergflate og forestiller hjort og/eller elg foruten noen geometriske figurer. Etter figurene å dømme tilhører Honnhammermalingene en jeger-sankerbefolkning fra slutten av eldre steinalder, anslagsvis 4500 f.Kr. Det er imidlertid risset inn et par små båtfigurer på det sørligste feltet som kan være yngre, kanskje fra bronsealderen.

Hellemalingene må ha vært kjent svært lenge blant lokalbefolkningen. De er første gang beskrevet i biskop Gerhard Schønings reisebeskrivelser fra 1778. Antikvar Nicolay Nicolaysen beskriver dem i 1869. Han hadde imidlertid ikke vært på stedet selv, og omtalte figurene feilaktig som ristninger. I 1878 besøkte Bendix Edvard Bendixen stedet, og han beskriver figurene helt korrekt som hellemalinger. Bendixen antok imidlertid at figurene måtte være laget i nyere tid. Det var først den svenske arkeologen Gunnar Hallström som i 1909 påviste at de måtte være førhistoriske. I den senere tid er feltene blitt intensivt undersøkt i flere omganger, både av arkeologer og konservatorer.

Eksterne lenker
---------------

* «Bergmaleriene på Hindhammar». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Dirty Duck** er en fiktiv tegneseriefigur som ble skapt av undergrunnstegneren Bobby London. Figuren, som er frekk, sigarrøykende and uten noe navn, opptrådte første gang i en usignert «kjellerstripe» under Dan O'Neills syndikaliserte tegneserie *Odd Bodkins* i 1970, og ble senere utviklet i *Air Pirates Funnies* #1 (Juli 1971). Senere havnet den i *Playboy*.

Historie
--------

London skapte figuren Dirty Duck da han var lærling med serietegneren Dan O'Neill i slutten av 1970, og tegnet små vitsestriper med figuren som ble trykket som en stripe under O'Neills serie, derav betegnelsen «kjellerstripe». Stripen var usignert for å skjule det faktum at den ikke var blitt tegnet av O'Neill.

*Dirty Duck* opptrådte første gang som en fullstendig tegneserie i det beryktede første heftet av *Air Pirates Funnies*. Serien gikk også i den motkulturelle avisen *Los Angeles Free Press* i 1971. Kort tid etter ble London kontaktet av utgiverne av humormagasinet *National Lampoon* hvor serien gikk i flere år ved siden av , *Trots and Bonnie*, serien til hans hustru Shary Flenniken. London flyttet *Dirty Duck* en gang rundt 1976 over til *Playboy* og hvor den gikk fram til 1987. Etter en lengre pause begynte Playboy på nytt å trykke den, og hvor den fortsatt går.

Figurene
--------

Det er to hovedfigurer i *Dirty Duck*, begge er menneskelignende dyr, den sigarrøykende playboy-anden som vanligvis blir referert til «Mr. Duck» og dennes assistent, Weevil. De lever i et menneskelig samfunn og er ofte sett i selskap med nakne, menneskelige kvinner. Da serien gikk i *Playboy* var anden blitt en rik, eldre herre med et lidderlig anstrøk og en skarp, sardonisk tunge. Weevil var hans undertrykte, lidende tjener.

Annet
-----

I 1975 kom en tegnefilm som het *Dirty Duck*, men det var et uautorisert bruk av navnet *Dirty Duck* og hadde ellers ingen med Londons serie å gjøre. Han forsøkte å saksøke produsenten Roger Corman og filmselskapet New World Pictures, men nådde ikke fram.

Både O'Neill som London var tegneserienostalgikere, og *Dirty Duck* er tegnet som en pastisj over George Herrimans klassiske serie *Krazy Kat* (1916–1944).

Bobby London har fått flere utmerkelser for sin serie, blant annet prisen Yellow Kid Award.

Et lite antall sider er blitt utgitt på svensk i bladet *Etikett* 1986.

Referanser
----------

1. 1 2  Grandinetti, Fred M. (2004): *Popeye: An Illustrated Cultural History*. Jefferson, N.C.: McFarland. ISBN 078641605X. ss. 16.
2. ↑  London, Bobby (September 2010): «Dirty Duck». *Playboy*: s. 119.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Dirty Duck hos Don Marksteins Toonopedia

Portal: Tegneserier
**Sergej Uasyl-ipa Bagapsj** (abkhasisk: Сергеи Уасыл-иҧа Багаҧшь) (født 4. mars 1949 i Sukhumi, død 29. mai 2011 i Moskva) var en politiker fra den delvis anerkjente de facto uavhengige republikken Abkhasia, som av de fleste land de jure anerkjennes som en del av Georgia.

I sin ungdom var Bagapsh medlem av det georgiske basketballag og han ble uteksaminert fra det georgiske universitetet for subtropisk landbruk i Sukhumi. I 1972 gjennomførte han sin militærtjeneste før han ble instruktør for den regionale komité for Komsomol i Abkhasia. Etter kommunismens fall begynte Bagapsj som forretningsmann og representant for Abkhasia sin regjeringen i Moskva. Bagapsh ble innsatt som statsminister i Abkhasia den 29. april 1997 og han hadde dette embetet frem til 1999. Bagapsj ble valgt til president i 2005, en stilling han hadde fram til sin død i mai 2011. 

Fra 2000 til 2004, var Sergei Bagapsj administrerende direktør i det statseide kraftselskapet Chernomorenergo. Tidlig i 2004 ble Bagapsj en av de tre ledere for det nystartede opposisjonspartiet, Forent Abkhasia. Bagapsj døde i Moskva som følge av komplikasjoner etter en lungeoperasjon som avdekket at han hadde lungekreft.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 29. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Sergej Bagapsch, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id bagapsch-sergej[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.themoscowtimes.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND
 |
**Sergej Vasiljevitsj Beletskij** (russisk: Сергей Васильевич Белецкий, født 21. august 1953 i Leningrad, død 19. februar 2022 i Sankt Petersburg) var en russisk arkeolog og historiker. Han var doktor i historievitenskap, ledede forsker i avdelingen for slavisk-finsk arkeologi i Det sovjetiske vitenskapsakademis institutt for materiell kulturhistorie.

Biografi
--------

Fra 1970 til 1971 arbeidet Sergej Beletskij ved Eremitasjen i verkstedet for restaurering av monumentalmalerier. Beletskij tok slutteksamen fra Det historiske fakultet ved Sankt Petersburgs statsuniversitets avdeling for arkeologi i 1976. Fra 1979 til 1989 arbeidet han i avdelingen for arkeologiske funnsteder i Det sovjetiske vitenskapsakademi, og fra 1989 i Det russiske vitenskapsakademis institutt for materiell kulturhistorie og i avdelingen for museumsstudier ved Sant Petersburgs statsuniversitet for kultur og kunst.

Han døde av komplikasjoner med covid-19 i Sankt Petersburg den 19. februar 2022, i en alder av 68 år.

Referanser
----------

1. ↑  Умер изучавший Псков археолог Российской академии наук Сергей Белецкий

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Norsk forening for gravplasskultur** ble stiftet i 1966 for å ivareta den kulturhistoriske arven, bidra til å utvikle gode rutiner på kirkegårder og påvirke lovarbeid. Inntil september 2016 var navnet *Norsk forening for kirkegårdskultur*.

Foreningens logo er et hjulkors fra middelalderen. De eldste korsene var understykker på større gravminner, og siden ble hjulkorsene brukt som selvstendige gravminner. Hjulkorsene ved Sørum kirke er grunnlaget for logoen. De stammer fra begynnelsen av 1100-tallet.

Foreningen drifter et nettsted med informasjon om gravplasser og utgir fagbladet *Gravplassen* (tidligere *Kirkegården* og *Kirkegårdskultur*) fire ganger i året.

Referanser
----------

1. ↑  Årsmelding 2016–2017[*død lenke*] for Norsk forening for gravplasskultur, s. 5.

Litteratur
----------

* *Drift og vedlikehold av kirkegårder*. Prosjekt gjennomført ved NLH i Ås i 1993.
* Helge Klingberg, Oddbjørn Sørmoen og Aud Wefald (red): *Kirkegården – et levende kulturminne*. ARFO forlag i samarbeid med Norsk forening for kirkegårdskultur.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* (no) Norsk forening for kirkegårdskultur på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Sergej Demidov** (født 25. februar 1961, død 19. november 2020) var en sovjetisk landslagsspiller i håndball, som spilte i norsk eliteserie for Sandefjord og Kragerø, hvor han også var trener. Han jobbet som spillerutvikler i Norges Håndballforbund, blant annet med juniorlandslaget, og var sportssjef ved NTG Bærum.

Karriere
--------

### Spiller

Demidov spilte for klubbene MAI Moskva i dagens Russland og Celtnieks Riga i dagens Latvia, og ble tre ganger kåret til årets beste spiller i Sovjetunionen.

Han flyttet til Norge i 1990 og signerte for Sandefjord, hvor han ble både seriemester og Norgesmester.

### Trener

Demidov trente Kragerø fra 1994 til 1996, og var involvert i flere prosjekter i Norges Håndballforbund. Blant annet som trener for herrenes ungdoms- og juniorlandslag fra 2000 til 2005.

Han jobbet også på topphåndballinja ved Sandefjord videregående skole, som sportssjef ved NTG Bærum.

Før sin bortgang var han i gang med utarbeidelse av metodikk for unge russiske idrettsutøvere, etter mange års tilknytning til russisk håndball.

Personlig
---------

Han var far til landslagsspilleren i fotball Vadim Demidov.

Referanser
----------

1. ↑  Håndballprofilen Sergej Demidov (59) er død
2. ↑  «Demidov blir ny Norstrandtrener», vg.no
3. 1 2 3 4 5  «Sergej Demidov til minne». Norges Håndballforbund. 28. november 2020. Besøkt 28. november 2020.
4. ↑  «Demidov klar for Stabæk: - En av de beste i Eliteserien». *Stabæk*. Besøkt 9. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
**Abteilung Fremde Heere** var et tjenestested innrettet av den tyske hærs store generalstab under første verdenskrig for å vurdere den militære fiendes styrke. Tjenestestedet la stor vekt på informasjoner fra fremste ledd, som kom fra hærens *Feindlageoffiziere* ved frontene («fiendesituasjonoffiserer») og avdeling III b. Det utgikk i mai 1917 fra den inntil da bestående *Nachrichenabteilung* («etterretningsavdeling»).

Etter første verdenskrig ble avdelingen formelt oppløst (som så meget annet i det militære, som følge av pålegg fra Versailleskonferansen), men under dekknavnene *Heeresstatistische Abteilung* i avdeling T 3 under *Reichswehrs* troppeembede ble virksomheten fortsatt. Denne avdelingen var frem til 1928 tilknyttet *Gruppe Abwehr*, som senere ble en frittstående avdeling direkte understilt riksvernsministeren. Denne endringen ble foretatt for å skille mellom etterretningsinnhenting og etterretningsvurdering.

I 1931 fikk virksomheten offisielt tilbake navnet *Abteilung Fremde Heere*. I 1938 fulgte interne omstruktureringer, som førte til to adskilte avdelinger under generalstaben, nemlig *Fremde Heere West* (3. avdeling) og *Fremde Heere Ost* (12. avdeling). Begge avdelinger stor likesom attaché-gruppen ledet av *Oberquartiermeister IV* (O Qu IV) i hærens generalstab.

*Abteilung Fremde Heere Ost* ble fra 1942 til april 1945 ledet av Reinhard Gehlen, som steg i gradene til generalmajors rang. Det var Gehlen som etter krigsslutt fikk tillatelse og støtte fra amerikanerne til å samle rundt seg gamle medarbeidere som utgjorde kjernen i etterretningsorganisasjonen Organisation Gehlen – som vokste seg meget stor. Denne ikke-statlige amerikansk-støttede *Organisation Gehlen* dannet i 1956 kjernen i den vesttyske etterretningstjeneste *Bundesnachrichtendienst.*

Ledere av *Abteilung T 3 / Fremde Heere*
----------------------------------------

* Friedrich von Boetticher (1920–24)
* Curt Liebmann (1924–28)
* Erich Kühlenthal (1928–30)
* Herbert Fischer (1930–33)
* Carl-Heinrich von Stülpnagel (1933–36)
* Kurt von Tippelskirch (1936–38)

Ledere av *Fremde Heere Ost* / FHO
----------------------------------

* 1. mars 1939 – 31. mars 1942 Eberhard Kinzel
* 1. april 1942 – 10. april 1945 Reinhard Gehlen
* 10. april 1945 – mai 1945 Gerhard Wessel (beauftragt)

Ledere av *Fremde Heere West* / FHW
-----------------------------------

* 1938 – 1. mars 1943 Ulrich Liss
* 1. mars 1943 – juli 1944 Alexis Freiherr von Roenne
* 1944 – mai 1945 Willi Bürklein

Litteratur
----------

* David Thomas: *Foreign Armies East and German Military Intelligence in Russia 1941–45.* In: *Journal of Contemporary History* Vol. 22, Nr. 2, 1987, s. 261–301.
* Reinhard Gehlen: *Der Dienst. Erinnerungen 1942–1971.* von Hase & Köhler, Mainz u. a. 1971, ISBN 3-920324-01-3.
* Magnus Pahl: *Fremde Heere Ost. Hitlers militärische Feindaufklärung*, Ch. Links Verlag, Berlin, 2012, ISBN 978-3-86153-694-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |

Portal: Tyskland
**Sergej Gennadievitsj Karasjov** (russisk: *Сергей Геннадьевич Карасёв*, født 12. juni 1979 i Moskva) er en russisk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.

Karasjov debuterte som dommer på landets øverste nivå den 6. april 2008 under kampen mellom Krylia Sovetov Samara og FK Lutsj-Energija Vladivostok (2–1). Hans første europacupkamp kom den 8. juli 2010, da han dømte første kvalifiseringsrunde av UEFA Europa League 2010/11 mellom MyPa og JK Narva Trans (5–0).

Han har dømt flere landskamper på U-19, U-20 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for U-19 og U-21. Han var også satt opp som hoveddommer under U21-EM i fotball for menn 2015. Karasjov debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 10. august 2010, da han dømte vennskapskampen mellom Aserbajdsjan og Kuwait (1–1).

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – Russia, Football Officials - Referees (Besøkt 7. september 2019)
2. ↑  Worldfootball.net – Premier Liga 2008, Krylia Sovetov-Luch-Energia 2:1 (Besøkt 7. september 2019)
3. ↑  Worldfootball.net – Europa League Qual. 2010/2011, Myllykosken Pallo-JK Narva Trans 5:0 (Besøkt 7. september 2019)
4. ↑  Worldfootball.net – Friendlies 2010, Azerbaijan-Kuwait 1:1 (Besøkt 7. september 2019)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sergej Karasjov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sergej Karasjov – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Sergej Karasjov – WorldFootball.net (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Sergej Karasjov – Soccerbase.com (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Sergej Karasjov – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Sergej Karasjov – EU-Football.info (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Sergej Karasjov – PlaymakerStats.com (dommer) Rediger på Wikidata
* Dommerprofil hos Worldreferee.com
Kart over Sri Lanka med Colombo (distrikt) avmerket
**Colombo** er det administrative distrikt i Sri Lanka som inkluderer og omgir hovedstaden(e) Colombo og Kotte. Det er del av landets vestprovins. De fleste i området er singalesere, den største befolkningsgruppen i landet, men det er også mange tamiler der. 

Distriktet dekker et område på 1.598 km². En beregning/fremskrivning av folkemengen pr. 2004 lander på 1 066 400 innbyggere. 

De følgende større byer ligger i distriktet:

* Battaramulla – 75 000 innbyggere
* Colombo – 646 600 innbyggere
* Dehiwala-Mount Lavinia – 214 400 innbyggere
* Homagama – 34 400 innbyggere
* Kolonnawa – 57 400 innbyggere
* Kotikawatta – 64 000 innbyggere
* Kotte – 117 600 innbyggere
* Maharagama – 66 000 innbyggere
* Moratuwa – 183 000 innbyggere
* Mulleriyawa – 33 200 innbyggere
* Seethawakapura – 22 608 innbyggere

Colombo-distriktet vender mot Indiahavet i vest. I nord har det grense mot distriktet Gampaha, mot øst mot Ratnapura, og mot sør mot Kalutara. 

Den 26. desember 2004 ble særlig den sørlige delen av distriktet rammet hardt av tsunamier utløst av en rekke undersjøiske jordskjelv langs en linje fra vest for Sumatra til Andamanene. (Se *Jordskjelvet i Indiahavet 2004*). 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Abstraksjon** er et begrep for det som kun kan fattes gjennom tankene, uten direkte forbindelse med livet. Det benyttes om tenkemåter der en skiller ut enkelte elementer, for å betrakte resten. Det er en måte å komme fram til fellestrekk eller felles egenskaper og klassifiseringer, såkalte *universalia*, på.

I filosofi og kunst brukes abstrakt ofte om noe som ikke helt lar seg gripe, eksempelvis begrepet skjønnhet eller ånd, og som vanskelig lar seg beskrive uavhengig av noe konkret, som er det motsatte av abstrakt.

Abstrakt kunst henviser i billedkunsten ofte til nonfigurativ kunst der det legges vekt på form, farge og komposisjon, dets billedelementer og deres sammenheng, framfor at det skal etterligne eller forestille noe bestemt eller konkret.

Etymologi
---------

Abstraksjon og abstrakt kommer fra latinske *abstractus*, perfektum partisipp av *abstrahere*, «rive, drive bort», som bygger på *abs-*, «av, fra» + *trahere*, «trekke, dra», i betydningen «det som er trukket fra den håndgripelige virkeligheten».

Til norsk er begrepet kommet fra delvis engelsk. Det er på engelsk dokumentert fra rundt 1400-tallet i betydningen «tilbaketrukket fra verden, askese». Betydningen «ide om noe som har ingen faktisk eksistens» er fra 1640-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Caprona, Yann de (2013): *Norsk etymologisk ordbok*, Oslo: Kagge forlag, s. 926
2. 1 2  Caprona, Yann de (2013): *Norsk etymologisk ordbok*, s. 592
3. ↑  Søk etter *Abstrakt* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
4. ↑  «abstraction (n.)», *Online Etymology Dictionary*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Seilene i vikingtiden** kan ha vært dekorert med ulike mønster og farger, men vi har ingen seil som er bevart fra denne tiden. Så kildene kommer fra billedlig materiale og skriftlige kilder. Seil som er av organisk materiale nedbrytes raskt, og det er sjeldent tekstiler fra vikingtiden har overlevd frem til i dag. Kildeproblematikken gjør at materialet er vanskelig å tolke, men fra de kildene vi har kan det være en mulighet å trekke noen konklusjoner om hvordan seilene så ut i vikingtiden. Forskere tror at seilene er laget av ull og lin.

Billedstein fra Gotland viser dekorert seil

Billedlige kilder
-----------------

Billedsteinene fra Gotland og Bayeuxteppet er an av kildene som har blitt anvendt for å tolke dekorasjonen av seil i vikingtiden.

### *Billedsteinene fra Gotland*

De fleste billedsteinene fra Gotland er datert fra vikingtiden. Flere av bildene viser skip med seil av ulike mønster og fasonger. Mønstrene ser ut som ruter i et flettemønster. Eldar Heide har tolket de som påsydde striper hvor de har en annen farge enn bakgrunnen, som er seilet. Flettene, eller stripene kan ha en forsterkning eller pyntelig funksjon. Tolkningen hans kommer fra norrøne kilder hvor ordet stafat með vendi (stava langs vev-skråen) dukker opp.

### *Bayeuxteppet*

*Hovedartikkel: Bayeuxteppet*
Bayeuxteppet er fra ca. 1070 og er over 70,34 m langt og 0,50 m bredt, teppet er av lin med forskjellige motiver og farger. Et av motivene er skip med seil. Seilene har ulike mønster som er delt i forskjellige farger. Noen av myntene fra Nord-Europa på 800-tallet har også lignende mønster på sine seil.

Bayeuxteppet, skip med dekorerte seil

Se også
-------

* Bayeux-teppet
* Seil
* Vikingskip
* Vikingtiden

Referanser
----------

1. ↑  Heide, Eldar, 2011, "Dekorerte segl i vikingtida og mellomalderen", I: Per G. Norseng. (red.), *Norsk Maritimt Museum Årbok 2010*, Otto Stenersens Boktrykkeri AS, Oslo, s. 11-26. (s.11)
2. ↑  Heide, Eldar, 2011, "Dekorerte segl i vikingtida og mellomalderen", I: Per G. Norseng. (red.), *Norsk Maritimt Museum Årbok 2010*, Otto Stenersens Boktrykkeri AS, Oslo, s. 11-26. (s.16-17)
3. ↑  Store norske leksikon. , [Besøkt 15. oktober 2015]
4. ↑  Heide, Eldar, 2011, "Dekorerte segl i vikingtida og mellomalderen", I: Per G. Norseng. (red.), *Norsk Maritimt Museum Årbok 2010*, Otto Stenersens Boktrykkeri AS, Oslo, s. 11-26. (s.12-15)

Videre lesing
-------------

* Arisholm, Torstein, Paasche, Knut og Wahl, L. Trine (red.) (2006). *Klink og Seil - Festskrift til Arne Emil Christensen*. Norsk Sjøfartsmuseum og Kulturhistorisk museum Universitetet i Oslo. Otto Stenersens Boktrykkeri AS, Oslo. (262 s.ill.)
Abu Dhabi
**Abu Dhabi** (arabisk **أبوظبي**) er hovedstad i De forente arabiske emirater og i emiratet Abu Dhabi. Selve byen har om lag 1,5 millioner innbyggere (2014), og er den neste største byen i Emiratene. Den er senteret for oljeindustrien i landet, og en av verdens rikeste byer med en kanalisert inntekt fra verdiskaping på mer enn US$ 60 milliarder.

Byen Abu Dhabi ligger ytterst på en T-formet øy. Mellom øya og fastlandet går det flere bruer, en av dem er Sheikh Zayed-brua.

Abu Dhabi internasjonale lufthavn ligger innenfor halvøya mot byen As Shahamah, og har mindre trafikk enn lufthavnen i naboemiratet Dubai. Det er under utvikling store byprosjekter i Abu Dhabi, blant annet byggingen av et Guggenheim-museum.

Sport
-----

ADCC Submission Wrestling World Championship holdes annethvert år i Abu Dhabi, sist i 2007. Det er også tidligere avholdt mesterskap i båtrace, og en rekke andre større sports- og kulturarrangementer.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Abu Dhabi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) أبوظبي / Abu Dhabi – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Bandama kaldera** er en del av Tafira landskapsvernområde på øya Gran Canaria i Kanariøyene. Kalderaen ligger rett sør for fjelltoppen Pico de Bandama som har en høyde på 574 meter over havet, og er omtrent 1000 meter bred og 170 meter dyp. Et informasjonssentrum befinner seg på Pico de Bandama, det er tilgjengelig via en bilvei som snor seg korketrekkeraktig rundt fjelltoppen. 

Den bratte veien ned til bunnen av kalderaen har fast dekke bare de første meterne, tar rundt en halv time og er eneste adkomst. Det finnes mye vulkansk aske med forskjellig farge og det finnes flere planter her som bare finnes på Kanariøyene.

Bandama kaldera ligger på grensen mellom kommunene Las Palmas de Gran Canaria og Santa Brígida, verneområdet strekker seg også inn i Telde.

Kalderaen, som er av typen maar, har av geologer blitt datert til det yngre holocen. Slik den viser seg i dag har den oppstått for rundt 5000 år siden, gjennom mindre pyroklastiske erupsjoner som har ført til at vulkankjeglen har brutt sammen.

* Bandama kaldera på Gran CanariaBandama kaldera på Gran Canaria
* Bandama kaldera på Gran CanariaBandama kaldera på Gran Canaria

Referanser
----------

1. 1 2  Høyde- og dybdinformasjonen stammer fra den offisielle brosjyren «Normas de Conservación», utgitt av den kanariske regionalregjeringen. I reiselitteraturen blir høyden på toppen ofte angitt som 569 meter og dybden av kalderaen med 200 meter.
2. ↑  «Global Volcanism Program, Gran Canaria, Synonyms & Subfeatures». Smithsonian Institution. 2013. Besøkt 16. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Monumento Natural de Bandama

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |