recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ullern gård** var en storgård i Oslo, som har gitt navn til dagens strøk og bydel Ullern. Gårdsnavnet kommer av norrønt *Ullarin*, sammensatt av genitivsformen av gudenavnet *Ullr* og *vin*, naturlig eng.  Gården, som ble trolig ryddet i romersk jernalder (ca. år 0-400), tilhørte Nonneseter kloster i middelalderen, og fra 1357 ble en del eid av Hovedøya kloster. Etter reformasjonen i 1537 tilhørte én del kronen, mens den andre var kannikegods. I 1663 ble gården solgt til Morten Lauritssøn Ugle. Peder Nilssøn Leuch fikk samlet gården i 1674, og den forble udelt til 1740 da den ble igjen delt, denne gang i Øvre Ullern (gnr. 28/448, tidligere gnr. 28/1) som lå ved Åsjordet, og Nedre Ullern (gnr. 28/5) som lå rett øst for Ullern kirke. Øvre Ullern hadde en lang rekke eiere, blant andre Peder Anker og Robert Gonsalvo Major, frem til Herman Severin Løvenskiold kjøpte Øvre Ullern i 1866 og Nedre Ullern i 1878. Øvre Ullern var så eid av hans etterkommere frem til gården ble utparsellert etter første verdenskrig, særlig fra 1930-tallet, mens Nedre Ullern ble overtatt av hans datter Caroline Løvenskiold og hennes mann Frits Kiær i 1887. Kiær solgte Nedre Ullern i 1930, og eiendommen ble utparsellert og bygningene revet en gang under andre verdenskrig. 

Øvre Ullern ble solgt til Selvaagbygg AS midt på 1970-tallet og hele området utbygget vesentlig med boligblokker i årene 1978-84. Selvaag beholdt en 4,84 mål stor tomt (28/1081) med våningshus, drengestue og stabbur, samt et springvannfundament. Resten av gårdens bygninger ble revet. Våren 1988 ble både hovedhuset og drengestuen på Øvre Ullern totalskadet i en brann, slik at det nå bare står ruiner igjen. Stabburet ble derimot reddet og står den dag i dag. I 2016 solgte Selvaag Eiendom AS den 4,8 mål store tomten (Ullern allé 79) til Generallunden Boligsameie.  I juni 2018 ble en dukkestue i sveitserstil fra 1887, som hadde blitt flyttet fra gården til en have i Hoffsjef Løvenskioldsvei, flyttet tilbake og gjenreist der den tidligere hadde stått.

Referanser
----------

Nedre Ullern var en gård under Øvre Ullern, og lå rett øst for Ullern kirke. Bildet er tatt fra tårnet i kirken.
1. ↑  «Ullern gård – Oslo Byleksikon». *oslobyleksikon.no*. Besøkt 13. februar 2020.
2. ↑  «Øvre Ullern gård». *generallunden.no*. Arkivert fra originalen 13. februar 2020. Besøkt 13. februar 2020.
3. ↑  «Gårder i Oslo kommune – lokalhistoriewiki.no». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 13. februar 2020.
4. ↑  Eckhoff, Fredrik. «Agnes' dukkestue skal tilbake til røttene». *Akersposten* **(norsk)**. Besøkt 13. februar 2020.
5. ↑  Eckhoff, Fredrik. «– Må innrømme at hjertet stoppet opp et lite øyeblikk». *Akersposten* **(norsk)**. Besøkt 13. februar 2020.
6. ↑  Eckhoff, Fredrik. «Nå står dukkestuen fra 1887 der i all sin prakt». *Akersposten* **(norsk)**. Besøkt 13. februar 2020.

Litteratur
----------

* Axel Løvenskiold, *Ullern Gårds historie*, 1959

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Kolding kommune** er en dansk kommune i Region Syddanmark, og ligger på det sørøstre Jylland.

Ved kommunalvalget 15. november 2005 ble sosialdemokraten Per Bødker Andersen gjenvalgt som borgermester også for nye Kolding kommune.

Fra 1970 til 2007 var Kolding en kommune i Vejle amt. Den gamle kommunen hadde et areal på 238,64 km², og i 2005 var folketallet 63 583.

Nye Kolding kommune er siden 2007 en samling av tidligere Kolding kommune, Lunderskov kommune, Vamdrup kommune, Vester Nebel Sogn i Egtved kommune og Christiansfeld kommune unntatt Bjerning Sogn, Fjelstrup Sogn og Hjerndrup Sogn.

Kommunene som ble slått sammen fordelte seg både på gamle Vejle amt og Sønderjyllands amt.

Forlikspartiene krevde folkeavstemninger i både Vester Nebel Sogn og Øster Starup Sogn i Egtved kommune, og 19. april 2005 stemte et flertal på 67 % i Vester Nebel for Kolding, mens Øster Starup med et flertall på 61 % valgte Vejle i likhet med resten av Egtved kommune. 

Videre krevde forlikspartiene opprinnelig folkeavstemning i *Bjerring Sogn*, *Fjelstrup Sogn* og *Hjerndrup Sogn* i Christiansfeld kommune), mens regionreformens oppmann etter borgerprotester fikk gjennomslag for folkeavstemning i hele kommunen. De tre nevnte sogn valgte tilknytning til Haderslev kommune, mens resten av Christiansfeld valgte Kolding.

Borgermestre
------------

* Knud Erik Langhoff (KF) 2022–
* Jørn Pedersen (V) 2010–2021
* Per Bødker Andersen (S) 2007–2010

Referanser
----------

1. ↑  Danmarks Statistik: FOLK1 2013K4. (Besøkt 31. desember 2013)
2. ↑  
«Kolding Kommune» **(dansk)**. Danske Kommuner / Borgmesterfakta. Besøkt 11. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kolding Kommune – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kommuner i Region Syddanmark |
| --- |
| Assens **·** Billund **·** Esbjerg **·** Faaborg-Midtfyn **·** Fanø **·** Fredericia **·** Haderslev **·** Kerteminde **·** Kolding **·** Langeland **·** Middelfart **·** Nordfyns **·** Nyborg **·** Odense **·** Svendborg **·** Sønderborg **·** Tønder **·** Varde **·** Vejen **·** Vejle **·** Ærø **·** Aabenraa | Danmarks flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** ISNI **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
**Patsy Seddon** (født 1961 i Edinburgh) er en skotsk harpist, fiolinist og tradisjonell sanger på skotsk og gælisk.

Liv og karriere
---------------

Seddon er født i Edinburgh i Skottland. Hun har en BA fra Universitetet i Edinburgh.

Seddon var medlem av folkemusikkgruppen The Poozies fra 1990 til 2012, og harpeduoen Sileas med Mary Macmaster. Sileas ble tatt inn i Scottish Traditional Music Hall of Fame under Scots Trad Music Awards 2013.

Seddon var medlem av gruppen Clan Alba, som var aktiv i 1995–1996, og har samarbeidet med Dougie MacLean, Dick Gaughan, Gerda Stevenson og Karine Polwart. Hun er musikkpedagog innen Kodály-metoden, og er lærer i harpespill og sang ved skoler i Edinburgh. I 2022 ble hun kunstnerisk rådgiver for Edinburgh International Harp Festival.

Privatliv
---------

Seddon var gift med den avdøde Davy Steele, som var medlem av Battlefield Band. De fikk en sønn sammen.

Referanser
----------

1. ↑  Phares, Heather. «Biography: Poozies». Allmusic. Besøkt 18. juni 2010.
2. ↑  Harris, Craig. «Biography: Sìleas». Allmusic. Besøkt 18. juni 2010.
3. ↑  «PatsySeddon – Edinburgh International Harp Festival». Harpfestival.co.uk. Arkivert fra originalen 14May 2014. Besøkt 13. mai 2014.  Sjekk datoverdier i `|arkivdato=` (hjelp)
4. ↑  «Scottish Traditional Music Hall of Fame: Performers».
5. 1 2  «Sileas– Patsy Seddon and Mary Macmaster». Besøkt 13. mai 2021.
6. ↑  «Festival Team». Besøkt 3. februar 2022.
7. ↑  «E-mail tributes to folk star». 17. april 2001.

Eksterne lenker
---------------

* Mal:Offisiell nettside
**Milton Luis Tróccoli Cebedio** (født 3. mars 1964 i Montevideo i Uruguay) er en uruguayansk geistlig og katolsk biskop av Maldonado-Punta del Este-Minas.

Liv og virke
------------

### Prest

Milton Luis Tróccoli Cebedio ble presteviet av pave Johannes Paul II den 8. mai 1988.

### Hjelpebiskop i Montevideo

Den 27. november 2009 utnevnte pave Benedikt XVI ham til titulærbiskop av *Munatiana* og til hjelpebiskop i Montevideo. Erkebiskopen av Montevideo, Nicolás Cotugno Fanizzi S.D.B. ordinerte ham til biskop frm 20. desember samme år; medkonsekratorer var biskopen av San José de Mayo, Arturo Fajardo, og den apostoliske nuntius til Uruguay, erkebiskop Anselmo Guido Pecorari.

### Biskop av Maldonado-Punta del Este

Pave Frans utnevnte ham til biskop av Maldonado-Punta del Este 15. juni 2018.[1] Innsettelsen fant sted den 8. juli samme år. Den 13. juli 2019 utnevnte pave Frans ham til medlem av Kleruskongregasjonen for fem år.[2]

### Biskop av Maldonado-Punta del Este-Minase

Med foreningen av de to bispedømmene Minas og Maldonado-Punta del Este den 2. mars 2020, ble han utnevnt til biskop av Maldonado-Punta del Este-Minas av pave Frans.[3] Innsettelsen fant sted den 15. mars samme år.

Tróccoli er også generalsekretær for den uruguayanske biskopskonferansen.[4]
**Fotballklubben Clausenengen Kristiansund**, forkortet **FCK** er en norsk fotballklubb fra Kristiansund som ble etablert 1. januar 2024 som en sammenslåing av Clausenengen Fotballklubb og Kristiansund Fotballklubb.

Historie
--------

Clausenengen Fotballklubb og Kristiansund Fotballklubb var lenge rivaler og de to mest tradisjonsrike klubbene fra Kristiansund, før de høsten 2003 gikk sammen med SpareBank 1 Nordvest om en felles toppfotballsatsing i byen. Dermed ble overbygningsklubben Kristiansund Ballklubb etablert, mens de to moderklubbene fortsatte som breddeklubber. Da de to klubbene rekrutterte fra samme geografiske område, ble et samarbeid mellom breddeklubbene et mer og mer aktuelt tema mot slutten av 2010-tallet. I 2019 inngikk klubbene et samarbeid om å stille felles lag i ungdomsfotballen, og fra 2020 ble det samme gjort for barnefotballen. I 2021 startet arbeidet med at klubbene skulle slås sammen, og lagene stilte også felles A-lag. Høsten 2023 falt de siste brikkene på plass, og fra 1. januar 2024 ble klubbene slått sammen til den nye klubben Fotballklubben Clausenengen Kristiansund, forkortet FCK.

Tabellen
--------

4. divisjon Nordmøre og Romsdal 2024| # | Lag | K | S | U | T | Mål | ± | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| 2 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| 3 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| 4 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| 5 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| 6 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| 7 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| 8 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| 9 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| 10 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| 11 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| 12 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| Kilde  **·**  Rediger |

Referanser
----------

1. ↑  «Clausenengen FK og Kristiansund FK slår seg sammen 1. januar - Clausenengen Fotballklubb». *www.cfk.no*. Besøkt 23. februar 2024.
2. ↑  «20 år siden KBK ble stiftet: – Det som skulle til for å løfte fotballen i Kristiansund». *Kristiansund*. Besøkt 23. februar 2024.
3. ↑  Edøy, Rune (9. januar 2020). «(+) Samarbeid gjør at færre slutter i fotball». *Tidens Krav* **(norsk)**. Besøkt 23. februar 2024.
4. ↑  Edøy, Rune (5. mai 2021). «(+) De har vært rivaler i 100 år – nå kan KFK og CFK bli én klubb». *Tidens Krav* **(norsk)**. Besøkt 23. februar 2024.
5. ↑  «Bitre rivaler fant sammen i Kristiansund: - Skal bygge en robust klubb for framtiden». *www.norskfotball.com*. Besøkt 23. februar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for NorgeNorge Norge |
| Terrengløp |
| Friidrett EM i terrengløp |
| Sølv | 2021 i Dublin |  U20, indiv. |
| Friidrett Nordisk mesterskap i terrengløp |
| Gull | 2021 i Tullinge |  Jr, indiv. |
| Gull | 2021 i Tullinge |  Jr, lag |

Rabi ved målgang i Hytteplanmila 2020.
**Abdullahi Dahir Rabi** (født 27. mars 2003) er en norsk friidrettsutøver som representerer IL Runar. Han konkurrerer i mellomdistanseløp, og kom på sjetteplass på 1500 meter under NM i friidrett 2019.

Etter å ha bodd i Nord-Trøndelag og Oslo flyttet han til Larvik i 2018, og ble med i Sandefjordklubben IL Runar i oktober 2018.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018

Rabi deltok i Ungdomsmesterskapet i friidrett 2018, og kom der på førsteplass på 2000 meter og andreplass på 200 meter. Under Junior-NM i friidrett 2018 kom han på niendeplass på 5000 meter i U20-klassen. Han vant Re-mila i Revetal.

### Sesongen 2019

Han deltok i NM i friidrett 2019, og kom der på sjetteplass på 1500 meter. Han deltok i U20-klassen under Junior-NM i friidrett 2019, og kom der på sjetteplass på 800 meter. Under Ungdomsmesterskapet i friidrett 2019 vant han 3000 meter, og kom på tredjeplass på 800 meter i G16-klassen. Han kom på 12.-plass i Hytteplanmila 2019, 16 år gammel. Under NM i terrengløp 2019 lang løype fikk han sølv i juniorklassen, bak Håkon Stavik.

### Sesongen 2020

Han kom på sjuendeplass under Hytteplanmila 2020.

### Sesongen 2021

Rabi kom på sjuendeplass i Hytteplanmila 2021. Han deltok i Nordisk mesterskap i terrengløp 2021, og vant der juniorklassen individuelt. I tillegg vant Norge gull i lagkonkurransen i denne klassen. 

I desember deltok han i EM i terrengløp 2021 i Dublin, og fikk der sølv i U20-klassen, bak Axel Vang Christensen fra Danmark.

Referanser
----------

1. ↑  Kondis.no - *Halvorsen, Vaaje og Rabi vant UM terreng lang løypa i gutteklassene*, besøkt 20. oktober 2020.
2. ↑  Østlandsposten - *Løp til fotballtrening i Etiopia – nå vil han bli best i Norge*, besøkt 20. oktober 2020.
3. ↑  IL Runar (facebook) - *Fra og med idag er Abdi offisielt RUNAR løper!*, besøkt 20. oktober 2020.
4. ↑  Min friidrettsstatistikk - *Abdullahi Dahir Rabi - Utendørs 2018*, besøkt 20. oktober 2020.
5. ↑  Kondis.no - *Gunhild Halle Haugen og Abdullahi Dahir Rabi vant Re-mila*, besøkt 20. oktober 2020.
6. ↑  Min friidrettsstatistikk - *Abdullahi Dahir Rabi - Utendørs 2019*, besøkt 20. oktober 2020.
7. ↑  Ultimate Sport Service - *Hytteplanmila 2019*, besøkt 20. oktober 2020.
8. ↑  Friidrett1 - *Jakob med et av tidenes beste løp av en junior på 10 kilometer*, besøkt 20. oktober 2020.
9. ↑  EQ Timing - *NM i terrengløp 2019 lang løype*, besøkt 20. oktober 2020.
10. ↑  Ultimate Sport Service - *Hytteplanmila 2020*, besøkt 19. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Abdullahi Dahir Rabi – World Athletics Rediger på Wikidata
Skisse av en bastion
En bastion i Ungarn
En **bastion** (fra italiensk: *bastire*: «å bygge») er en fremskutt plattform for artilleri i en befestning eller en forsvarslinje på eldre befestninger. Disse oppsto som følge av den militærteknologiske utviklingen hvor festningsmurene ble gjort rette med fremskutte posisjoner for artilleriet. Slik kunne kanonene treffe mål i en større vinkel enn om de hadde stått inne i muren. Mellomrommet mellom bastionene var så langt at kanonenes rekkevidde dekket hele siden. 

Utover 1600-tallet ble denne befestningsformen videre utviklet. Den mest berømte franske fortifikationsingeniøren var Sébastien Le Prestre bedre kjent som «Vauban».

Referanser
----------

1. ↑  Verneplan 2006, s. 105 harvnb error: no target: CITEREFVerneplan2006 (help)

Litteratur
----------

* Neubert, Poul J. og Egede-Nissen, Hans (2006). *Verneplan Fredriksten festning* **(Norsk (bokmål))**. Oslo: Forsvarsbygg, Nasjonale Festningsverk. ISBN 8279720308. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Se også
-------

* Tenalje

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
En marksseddel på 50-millioner fra den tyske hyperinflasjonen i 1920-årene
Frimerke med valør opp til 50 milliarder mark
**Hyperinflasjonen i Weimarrepublikken** var en hyperinflasjon som fant sted i Tyskland mellom 1921 og 1923, den gang kjent som Weimarrepublikken.

Bakgrunn
--------

Retten til å trykke penger tilhørte Riksbanken som var en privateid sentralbank, og vinnermaktene forbød staten å utøve kontroll over den. Pengene kom i omløp ved at noen måtte låne dem fra en bank.

I tillegg måtte krigsgjelden betales i utenlandsk valuta, og det var dette som knuste papirmarken. Fordi staten måtte selge store mengder papirmark for å betjene gjelden gikk verdien ned. Valutaspekulatører kunne da låne mye mark, selge dem på valutamarkedet, kjøpe tilbake når verdien var gått ned, betale tilbake lånet og sitte igjen med fortjeneste. Dette økte pengemengden og ved salg på valutamarkedet var med på å drive verdien nedover.

Det ble lagd *Notgeld* (nødpenger) av rødt porselen.

Fra 1922 til 1923 gikk papirmarken gjennom en kraftig devaluering.

I 1923 satte det inn panikk, og folk brukte opp pengene så fort som mulig. Når alle sparepenger ble brukt på en gang, betød det en voldsom økning i tilgjengelig pengemengde, og butikkene gikk raskt tomme for varer.

Da det i 1923 ble innført en ny midlertidig valuta, *Rentenmark*, var denne forbudt å overføre til utlendinger.

Verdiutvikling av papirmarken
-----------------------------

I 1922 var største pålydende verdi 50 000 Papirmark. Innen 1923 var høyeste pålydende verdi 100 000 000 000 000 Papirmark. I november 1923 var vekslingskursen 4 200 000 000 000 Papirmark mot 1 amerikansk dollar. I 1923 nådde inflasjonen 3,25 × 106 prosent per måned (prisene dobles annenhver dag). Fra og med 20. november 1923 ble 1 000 000 000 000 Papirmark byttet mot 1 Rentenmark slik at 4,2 Rentenmark var verdt 1 amerikansk dollar, nøyaktig samme rate som Papirmarken hadde i 1914.

Referanser
----------

1. ↑  Altenburg i Thüringen
2. ↑  Nødpenger fra Köln
3. 1 2  Bresciani-Turroni, page 335

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hyperinflation in the Weimar Republic – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Germanys 1923 Hyperinflation – A "Private" Affair – Stephen Zarlenga

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** BBC Things
 |
I logikk og sannsynlighetsteori er to hendelser **gjensidig utelukkende** eller **disjunkte** hvis de ikke begge kan skje samtidig. Et enkelt eksempel er mengden utfall av et enkelt myntkast, som kan resultere i enten kron eller mynt, men ikke begge deler.

I myntkasteksemplet er begge utfallene i teorien kollektivt uttømmende, hvilket betyr at minst ett av utfallene må skje, slik at disse to mulighetene sammen uttømmer alle mulighetene. Imidlertid er ikke alle gjensidig utelukkende hendelser nødvendigvis kollektivt uttømmende. For eksempel er utfallene 1 og 4 av et enkelt terningkast med en sekssidet terning gjensidig utelukkende (begge kan ikke skje samtidig), men de er ikke kollektivt uttømmende (side det også er andre mulige utfall: 2, 3, 5, 6).

Se også
-------

* Motsetning
* Dikotomi
* Disjunkte mengder
* Dobbeltstraff-hypotesen
* Oksymoron
* Synkronisitet


1. ↑  Miller, Scott; Childers, Donald. *Probability and Random Processes* (Second utg.). Academic Press. s. 8. ISBN 978-0-12-386981-4. «The sample space is the collection or set of 'all possible' distinct (collectively exhaustive and mutually exclusive) outcomes of an experiment.»
**Shen Yue** (forenklet kinesisk: 沈约; tradisjonell kinesisk: 沈約; pinyin: **Shěn Yuē**; Wade–Giles: *Shen Yüeh*, født 441 i Huzhou i det som i dag er provinsen Zhejiang i Kina, død 513), stilnavn **Xiuwen** (休文), var en kinesisk dikter, statsmann og historiker. Han tjenestegjorde under keiserne i Liu Song-dynastiet, Det sørlige Qi-dynasti og Liang-dynastiet.

Han var en fremtredende lærd som er kjent for å ha forfattet *Song Shu*, et historieverk om Liu Song-dynastiet. Han er kanskje mer kjent som en teoretiker som formulerte regler om eufoni («Fire toner og åtte defekter» 四聲八病) i den kinesiske prosodis historie. Han skrev også et viktig essay om qilin.

Shen Yue var også kjent for sine kjærlighetsdikt.

Litteratur
----------

* Birrell, Anne (1988). *Popular Songs and Ballads of Han China*. London: Unwin Hyman.
* Davis, A. R. (Albert Richard), Editor and Introduction,(1970), *The Penguin Book of Chinese Verse*. (Baltimore: Penguin Books).
* Shen, Yucheng, "Shen Yue". *Encyclopedia of China*, 1st ed.
* Watson, Burton (1971). *CHINESE LYRICISM: Shih Poetry from the Second to the Twelfth Century*. New York: Columbia University Press. ISBN 0-231-03464-4

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** CiNii
 |
**Elizabeth Ann Seton** (født den 28. august 1774 i New York i provinsen New York, død den 4. januar 1821 i Emmitsburg i Maryland i USA var en amerikansk nonne og ordensgrunnlegger. Hun ble kanonisert i 1975 og æres som hellig i den katolske kirke.

Biografi
--------

Rlizabeth Ann Seton ble født inn i en familie som tilhørte Episcopal Church. I en alder av 19 år giftet hun seg med William Seton, og paret fikk etter hvert fem barn. Ektemannen døde av tuberkulose i 1803. 

I mars 1805 ble hun tatt opp i den katolske kirkes fulle fellesskap, og kort tid etter grunnla hun den første katolske skolen i Baltimore.

Seton grunnla i mars 1809, med støtte fra biskopen av Baltimore, John Carroll, søsterkongregasjonen *Sisters of Mercy*, som fulgte Vincent de Pauls ordensregel. Elizabeth Seton kom spesielt til å vie sin tid til syke og døende mennesker. 

Hun døde av tuberkulose den 4. januar 1821.

Elizabeth Ann Seton ble saligkåret i 1963 av pave Johannes XXIII og ble helligkåret i 1975 av pave Paul VI.

Referanser
----------
**Inger «Mikro» Mikkelsen Røsoch** (født 17. januar 1905, død 16. august 1997) var en norsk pianist, kjent fra NRK Radio der hun var akkompagnatør i over femti år.

Hun var datter av Martin Mikkelsen og Anna Moxness. Etter å ha spilt piano siden fire års alder, spilte hun som tolvåring våren 1918 ved Studentersamfundet i Trondhjem og fikk tilnavnet «Mikro» fordi hun mente det var langt ned til pedalene. Seksten år gammel debuterte hun ved byens klassiske scene. Senere ble hun med i Bodega Band (etablert 1929) som var samfunnets jazzorkester, og samtidig landets første storband. Hun ble livsvarig medlem og første kvinnelige medlem i De Sorte Faars Ridderskab i 1947.

På oppfordring av programsekretær (og senere svoger) Henry Røsoch (1894–1950), ble hun med da byen fikk sin første lokalradio Trondheim kringkaster, eid av Telegrafverket og fra 1933 av NRK. Der debuterte hun ved åpningen den 4. mai 1930 og akkompagnerte etter hvert i programposten «Strekken» som handlet om gymnastikk og ble en av de lengste programpostene hos NRK Trøndelag.
Mest kjent ble hun etter at hun i 1949 ble med som akkompagnatør i Reidar Morset (1918–2001) sine gymnastikkprogram. Også Morsets datter Ingrid ble med, og pågikk frem til 1982 da Morset trakk seg tilbake. Fra 1952 var hun også brukt i andre sammenhenger på NRK radio. Mikkelsen var pianist da Otto Nielsen (1909–82) og komponist Harald Haugen på 1930-tallet satte opp den første radio-operette, «Postboks 39», og mottok i 1979 Trondheim kommunes kulturpris sammen med nevnte Nielsen. Hun var gift med handelslærer Kolbjørn Røsoch (1897–1979).

Referanser
----------

1. ↑  Fødsels- og dødsdato fra Dødsfall i Norge 1995–2007 Arkivert 10. desember 2014 hos Wayback Machine. i Digitalarkivet.
2. ↑  Ifølge Bernt Martin Mikkelsen, Inger Eline Røsoch i slektsdatabasen geni.com, datert den 8. september 2010.
3. 1 2  Idar Lind (1986). *Vår egen lille verden: Studentersamfundet i Trondhjem 1910-85*. Trondheim: Studentersamfundet i Trondhjem. ISBN 8299145805.
4. 1 2  NRK-historia i Trøndelag i NRK den 24. august 2000.
5. ↑  «De Sorte Faars Ridderskab - Studentersamfundet i Trondhjem». *dsfrs.samfundet.no*. Besøkt 9. desember 2023.
6. ↑  Tyholt i Store norske leksikon.
7. ↑  Jon Annar Fordal, Tøy og bøy med Reidar Morset hos NRK den 22. november 2004.
8. ↑  Arnulf Grut, *Reidar Morset*, nekrolog i Adresseavisen den 10. mai 2001.
9. ↑  «Velfjortent kulturpris». *Klassekampen*. 21. juni 1979. s. 8. «Trondheim kommunes kulturpris for 1979 er tildelt Otto Nielsen og Inger Mikkelsen Røsoch.»
10. ↑  *Aftenposten*, 15. april 1944, side 4

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
For den meksikanske alpinisten, se German Sánchez

**Germán Saul Sánchez** (født 24. juni 1992 i Guadalajara i Jalisco) er en mexicansk stuper som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing og 2012 i London.

Sánchez vant en olympisk sølvmedalje i stuping under OL-2012 i London. Sammen med Iván García kom han på andreplass i 10 meter synkronstup for menn bak Cao Yuan / Zhang Yanquan fra Kina.

Sánchez vant en gullmedalje i stuping under Panamerikanske leker 2011 i Guadalajara i Mexico, sammen med Iván García vant han 10 meter synkronstup for menn.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2012 Storbritannias flagg London - Sølv i 10 meter synkronstup, menn - Mexicos flagg Mexico

Eksterne lenker
---------------

* (en) Germán Sánchez – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Germán Sánchez – FINA Rediger på Wikidata

* (en) Germán Sánchez – TheSports.org Rediger på Wikidata

* (de) Germán Sánchez – Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (stuping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNE
 |
Kart som viser Utsiraformasjonen med dens olje- og gassfelt, en undersjøisk høyderygg mellom Vikinggraben i vest og Norskerenna i øst.

**Utsirahøyden**, også kjent som ***Utsiraformasjonen***, er en geologisk høydeformasjon på havbunnen i Nordsjøen, 200 km vest for Rogaland. Den danner østre forhøyning rundt sørlige del av Vikinggraben, mens Shetlandplattformen utgjør den vestre høyden 60 km lengre vest. Øst for Utsirahøyden følger den brede Norskerenna inn mot kysten. I perm-tiden var Utsirahøyden en landfast fjellrygg av grunnfjell.

Utsiraformasjonen er omtrent 200 km lang (nord-sør) og 50 km bred (øst-vest). Geologisk er kjernen kaledonsk grunnfjell mens dette etter permperioden er overlagt med sedimenter fra avrenning fra Baltica-kontinentet. Nederst består den av grunnfjell, deretter sandstein fra *trias* og *jura*, kalkstein fra *kritt*, og øverst skifer fra *eocen*. Den inneholder olje og gass, med blant annet fra nord Heimdalfeltet (gass), Jotunfeltet, Ringhornefeltet, Balderfeltet, Granefeltet og Sleipnerfeltet (gass).

Utsiraformasjonen består av store mengder porøs sandstein og skifer, og brukes til å lagre CO2 fra Sleipnefeltet. Utsiraformasjonen kan i framtiden komme til å tjene som reservoar for lagring av CO2 i havbunnen, under et regime med CO-fangst og deponering. Formasjonen har potensial for å romme store deler av Europas CO2-utslipp, i alt kan trolig mer enn 40 milliarder tonn CO2 lagres i formasjonen.

I 2010 ble oljefeltet Johan Sverdrup oppdaget på Utsirahøyden. Det kan være det nest største feltet på den norske kontinentalsokkelen, etter Ekofisk. Feltet har tidligere vært kalt Avaldsnesfeltet og Aldous. Produksjonen kom igang i 2019 og forventes å kunne øke oljeproduksjonen i Nordsjøen betraktelig.

Referanser
----------

1. ↑  *Dagbladet* – «All CO2 fra hele EU kan lagres i Nordsjøen», 22.november 2009 (NTB).

Eksterne lenker
---------------

* «Utsirahøyden», fra *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon
 |
**Bagshot** er en liten landsby i det sørøstlige England. Den er beliggende i nordvestlige hjørnet av Surrey, innenfor distriktet til Surrey Heath, nær grensen av Berkshire, og er innenfor området til bispedømmet Guildford. I eldre tider fungerte Bagshot som et viktig stoppested for hestetransporten mellom London, Southampton og West Country. Det er bevart en del av vertshusene som fungerte som skysstasjoner.

Landsbyen ligger 43 km sørvest for London, tilstøtende til veiknutepunkt 3 på motorveien M3 og er delt i to av veien A30, midtveis mellom Camberley og Sunningdale. Mye av det omliggende landet er eid av forsvarsdepartementet. Dette området er en del av Londons grønne belte. Landsbyen har en jernbanestasjon. I henhold til folketellingen i 2011 hadde Bagshot en befolkning på 5 592 innbyggere.

Referanser
----------

1. ↑   «Bagshot», *Chancellors*
2. ↑   «About Bagshot Village», *Bagshotvillage.org.uk*.
3. ↑   «Bagshot Key Figures for 2011 Census: Key Statistics». *Neighbourhood.statistics.gov.uk*.

Eksterne lenker
---------------

* About Bagshot Village, om landsbyen
* The origins of Bagshot, landsbyens opprinnelse
* Bagshot Village

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Ålands landshøvding** (svensk: *Ålands landshövding*) er den finske statens representant på det selvstyrte Åland. Embetet har eksistert siden 1918. På grunn av det ålandske selvstyret skiller oppgavene til Ålands landhøvding seg fra oppgavene til overdirektørene i regionforvaltningsverkene i det øvrige Finland. Landshøvdingens viktigste oppgave er å være representant for Finlands regjering, og dermed verne om gode relasjoner mellom Åland og Finland. Han leder Statens embetsverk på Åland. Landshøvdingen er videre ordfører i Ålandsdelegasjonen, et juridisk organ hvis medlemmer oppnevnes av Ålands lagting og av Finlands regjering. Endelig har landshøvdingen sete og uttalerett i Ålands lagting.

Ålands landshøvding oppnevnes av Finlands president, i samråd med Ålands lagtings formann (sv. *talman*). Om det ikke oppnås enighet skal presidenten utnevne landshøvdingen blant fem personer som har blitt foreslått av Ålands lagting.

Liste over Ålands landshøvdinger
--------------------------------

  


| # | Navn | Levetid | Innsatt | Forlot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| – | Otto Reinhold Meurman(fungerende) | 1750–1814 | 1808 | 1809 |
| 1 | Hjalmar von Bondsdorff | 1869–1945 | 9. mars 1918 | 13. juni 1918 |
| 2 | William Isaksson | 1866–1924 | 13. juni 1918 | 17. oktober 1922 |
| 3 | Wilhelm Fagerlund | 1852–1939 | 17. oktober 1922 | 1. januar 1938 |
| 4 | Torsten Rothberg | 1884–1938 | 1. januar 1938 | 3. november 1938 |
| – | Walter Johansson(fungerende) | 1885–1960 | 3. november 1938 | 21. november 1938 |
| 5 | Ruben Österberg | 1895–1959 | 21. november 1938 | 14. mai 1945 |
| 6 | Herman Koroleff | 1883–1957 | 14. mai 1945 | 1. januar 1954 |
| 7 | Tor Brenning | 1903–1983 | 1. januar 1954 | 1. juli 1972 |
| 8 | Martin Isaksson | 1921–2001 | 1. juli 1972 | 1. oktober 1982 |
| 9 | Henrik Gustafsson | 1934– | 1. oktober 1982 | 1. april 1999 |
| 10 | Peter Lindbäck | 1955– | 1. april 1999 | i dag |

Referanser
----------

1. ↑  «FINLEX, Självstyrelselag för Åland 16.8.1991/1144». Arkivert fra originalen 21. februar 2010. Besøkt 14. februar 2010.

Se også
-------

* Statens embetsverk på Åland
* Ålands regjeringssjef
* Ålands lagting

Eksterne lenker
---------------

* Statens ämbetsverk på Åland
Dovns Klint - sørspissen av Langeland.
**Langeland** er en øy i Langelandsbæltet, eller den sydlige del av Storebælt i Danmark. Den ligger mellom Fyn, Tåsinge og Ærø i vest og Lolland i øst. Øya er 52 km lang og opp til 11 km bred, og har et samlet areal på 284 km². Rudkøbing er Langelands største by, andre større byer er Bagenkop, Lohals, Spodsbjerg, Tranekær og Tullebølle.

Langeland er landfast med Fyn via en bro fra Rudkøbing til Siø og en demning fra Siø til Tåsinge, som igjen er forbundet med en bro til Svendborg.

Det går to fergeruter fra øya:

* Fra Rudkøbing til Marstal på Ærø.
* Fra Spodsbjerg til Tårs på Lolland.

Tidligere gikk det også en fergerute mellom Bagenkop på Sydlangeland og Kiel i den tyske delstaten Schleswig-Holstein. Denne ble nedlagt i 2003, etter flere redningsforsøk. Fergeruten var viktig for turistnæringen i området. Det økonomiske grunnlag forsvant med opphøret av den tollfrie handelen i EU.

Se også
-------

* Tranekær kommune
* Rudkøbing kommune
* Sydlangelands kommune
* Langeland (Kongsvinger)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Langeland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Langeland – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Langeland Atlas
* Langeland-info.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
**Sjælland** er den største øya (7 031 km²) i Danmark, med 2 130 541 innbyggere (2007), 303 per km². Flesteparten av disse bor i Danmarks hovedstad København og omegn (1 145 841), inkludert Amager (95 km²) med rundt 150 000 innbyggere.

Geografi
--------

Sjælland består hovedsakelig av lavtliggende kystområder av sand, med enkelte unntak som kalkklipper (dansk «kalkklinter») som ved Stevns Klint og klipper av leire en rekke andre steder. Øyas landområder er primært et bølgende moreneland med flere tunneldaler, åser og moreneflater. Det høyeste menneskeskapte punktet er Gyldenløves Høj (126 meter) (uten den kunstige høyden 121,3 meter), og det nest høyeste kunstige punkt er Vejrhøj (121 meter). Det høyeste naturlige punkt er Kobanke (122,9 meter) i Faxe kommune ved Rønnede, Sydsjælland.
Frederikssund (by)

Byer
----

* Frederiksberg
* Frederikssund
* Helsingør
* Hillerød
* Holbæk
* København
* Køge
* Nivå
* Næstved
* Ringsted
* Roskilde
* Slagelse
* Slangerup
* Sorø
* Vallensbæk
* Vordingborg

Referanser
----------

1. ↑  Ukendt bakke Sjællands højeste punkt

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zealand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Sāṃkhya**, eller **sāṅkhya**, (sanskrit; devanageri: सांख्य, forenklet kinesisk: 数论, tradisjonell kinesisk: 數論, pinyin: Shùlùn) er et sanskritord som betyr «oppregningen». Sāṃkhya er navnet på en av de seks filosofiske skolene, eller de ortodokse skolene āstika, i det gamle India. Den er regnet som en av de eldste filosofiske systemene i India, og dens mytiske grunnlegger er Kapila.

Sanskrit-teksten Sāṁkhya kārikā fra ca 200 e.Kr. identifiserer (karika 70) Sāṁkhya som Tantra og dens filosofi gjenfinnes både i Tantraene som litteratur, såvel som tantrisk sādhāna. Det finnes ingen ren Sāṁkhya-skole i dagens hinduisme, men dens påvirkning kan bli sett i Yoga og Vedanta.

Sāṁkhya betrakter universet som en sammensetning av de to prinsippene puruṣa (bevissthet) og prakriti (fenomenes materielle verden). De utgjør erfareren og det erfarte, ikke ulikt *res cogitans* og *res extensa* hos den franske filosofen René Descartes (1596–1650). I vestlig dualisme går skillet vanligvis mellom sinnet og kroppen, men i Sāṁkhya eksisterer denne dualismen mellom bevisstheten og materien som sådan. Ifølge Sāṁkhya deler prakriti seg gjennom bifurkasjon opp i besjelede og ubesjelede eksistensplan, mens puruṣa skiller ut utallige jivas eller individuelle enheter av sjeler med bevissthet som inkarneres i sinn og kropp og befolker de besjelede eksistensplan.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Alrø** er en øy i Horsens Fjord, den er 7 km lang og 5 km bred og det høyeste punktet ligger 15 m moh.

Øya, som utgjør et selvstendigt sogn, Alrø Sogn, Hads Herred, har 161 innbyggere. Øya og sognet var en selvstendig sognekommune inntil kommunalreformen i 1970. Sognet er nå en del av Odder kommune. 

Alrø har vært bebodd siden steinalderen. Den er forbundet med den nordlige kysten av fjorden, med en 1 km lang demning, som ble påbegynt i 1929 og innviet 10. juni 1931. Før den tid kunne man kjøre over en vadegrunn fra Gyllingnæs, øst for øya, akkurat som der har vært båtforbindelse til norkysten, Hjarnø og til Horsens.

Iå sommerhalvåret er det etablert en sykkelferje fra Snaptun til anløpstedet på Egehovedet på den sydlige delen av Alrø.

* Demningen til AlrøDemningen til Alrø

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alrø – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Masnedø** er en dansk øy mellom Sjælland og Falster. Øya har et areal på 1,68 km² og 156 innbyggere. Storstrømsbroen forbinder Masnedø med Falster, og Masnedsundbroen er den faste forbindelse til Sjælland. På tvers av øya (mellom de to broene) går jernbanen og hovedveien (sekundærrute 153) mellom Sjælland og Falster.

I 1912 ble det bygd en militær festning på øya. Festningen var noe av det første tyskerne tok da de invaderte Danmark i 1940. I 1974 ble festningen lagt ned, og omgjort til et kunstgalleri og som et sted for musikkfestivaler.

På øyen ligger også Masnedø kraftvarmeverk, et større gartneri og en rekke boliger.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Masnedø – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**Frederick Wilhelm Cappelen** (født 21. oktober 1857 i Drammen, død 16. oktober 1921 i USA) var en norsk ingeniør.

Etter å ha gått på skole i Fredrikstad, studerte han ved en teknisk skole i Örebro, så ved Dresden tekniske universitet, før han i 1880 emigrerte til USA. De seks første årene jobbet han for et jernbaneselskap, *Northern Pacific*. Fra 1886 var han ingeniør i byen Minneapolis i Minnesota, fra 1893 byingeniør. Han sto for flere av byens i dag kjente monumenter, blant annet hans siste, «F. W. Cappelen Memorial Bridge», som han drev med da han døde i oktober 1921. Den ble bygd ferdig av Kristoffer Olsen Oustad (1857–1943) som også var norskfødt broingeniør i Minneapolis, og tidligere hadde bygget Third Avenue Bridge for Cappelen. Broen åpnet 7. desember 1923, men de fleste kaller den *Franklin Avenue Bridge*. Frederik var fra 1895 medlem i American Society of Civil Engineers.

Han tilhørte den såkalte «Fossesholmgrenen» av den norske Cappelen-slekten, og hans farfars farfar Diderich von Cappelen (død 1762) eide Fossesholm. Frederick ble gift i New York City 1883 med *Augusta Emilie Felicitas Wessel* (født 1860) som han hadde møtt som student i Dresden. Deres barn var Arthur Sutherland Cappelen (1885–1932), Victor Onvard Cappelen (1885–1889) og Felix Grower Cappelen (1889–1926). To av disse har etterkommere i USA, bl.a. Joan Cappelen Feehan, tidligere borgermester i La Canada Flintridge i California.

Galleri
-------

* Vanntårn i Kenwood Park , 1910 Vanntårn i Kenwood Park , 1910
* Vanntårn i Prospect Park, 1914 Vanntårn i Prospect Park, 1914
* Third Avenue Bridge, 1914–18 Third Avenue Bridge, 1914–18
* F. W. Cappelen Memorial Bridge, innviet 1923F. W. Cappelen Memorial Bridge, innviet 1923
* North Pacific Bridge No. 9, innviet 1924 North Pacific Bridge No. 9, innviet 1924

Referanser
----------

1. ↑   www.newspapers.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Kristoffer Olsen Oustad». Strinda historielag.
3. ↑  «Felicitas Wessel Cappelen». Geni.com.

Litteratur
----------

* Erik Andreas Thomle: *Familien (von) Cappelen i Norge og Danmark*, Christiania 1896
* Haagen Krog Steffens: *Norske Slægter 1912*, Gyldendalske Boghandel, Kristiania 1911
* Lambrecht Haugen: *Cappelen-slekten 1627-2008*, Rosendal 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Aston Martin DB2/4** (produsert 1953–57) var en sportsbil fra den britiske bilprodusenten Aston Martin.

DB2/4 saloon
------------

Den var basert på forgjengeren Aston Martin DB2, men hadde et nytt karosseri. Den hadde også fått to bakseter samt bedre plass i høyden, og ble kalt en 2+2. Baksetene kunne legges ned og gi et romslig bagasjerom, og bilen anses da som en Grand Tourer.

Motoren kom også fra DB2, en 2,6 liters rekkesekser som pumpet ut 105 hestekrefter. Varianten *Vantage* hadde 125 hestekrefter. I løpet av 1954 ble den erstattet med en 2,9 liters motor som ga 140 hestekrefter.

Selve chassiset ble bygd i Meltham Hill nær Huddersfield, mens det var Mulliner i Birmingham som bygde karosseriet. Etterhvert ble produksjonen lagt til hovedsetet i Feltham.

Det ble laget 451 eksemplarer. 102 av disse var *drophead coupe* (DHC), altså uten tak.

DB2/4 Mark II saloon
--------------------

1 av 34 MkII FHC (Fixed Head Coupé)
1 av 19 MkII DHC (Drop Head Coupé)
**Mark II** ble introdusert i oktober 1955, og hadde blant annet endrede halefinner, nye hovedlykter og flere kromdetaljer. En variant av motoren kunne fås med 165 hestekrefter. Karosseriet ble bygget av Tickford. 

Den ble bygget i 199 eksemplarer. Av disse var 34 såkalt *fixed head coupe* (FHC) som manglet de to baksetene. mens kun 19 var *drophead coupe* (DHC) som manglet både baksete og tak.

Referanser
----------

1. ↑  DB2/4 Saloon fra astonmartins.com.
2. ↑  DB2/4 Mark II saloon fra astonmartins.com.
3. ↑  DB2/4 Mark II Fixedhead Coupe i astonmartins.com.
4. ↑  DB2/4 Mark II Drophead Coupe fra astonmartins.com
En **konsonant** (også kalt *medlyd*) er fonetisk sett en lyd i talespråket som er slik at luftstrømmen treffer på en eller flere hindringer på veien fra lungene til munnen eller nesen. Det vil si at for eksempel *t* og *v* er konsonanter, mens *a* og *o* ikke er det.

Også enkeltbokstavene som representerer slike lyder kalles konsonanter imens resten av bokstavene i alfabetet kalles vokaler.

ikke er stavingsbærende. På det grunnlaget kan en si at *n* på norsk som regel er en konsonant. Den norske *j*-en uttales i mange varianter av norsk akkurat som en kort *i*, som er en vokal. Men likevel regnes den for en konsonant (eller i noen tilfeller for en halvvokal), siden den ikke er stavingsbærende.

Ubykhisk, som døde ut i 1992, hadde 2 eller 3 vokaler og 84 konsonanter.

Referanser
----------

1. ↑  Georges Dumézil and Tevfik Esenç, 1975, *Le verbe oubykh: études descriptives et comparatives*. Adrien Maisonneuve: Paris.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Må ikke forveksles med Anders Kiær.

**Anders Kjær** (født 20. august 1940) er en norsk maler, bosatt i Krødsherad. Kjær vakte stor oppsikt da han i 1982 stilte ut en serie malerier som imiterte pornografiens estetikk.

Kjær er selvlært som maler og har studert kunsthistorie, filosofi og arkeologi ved Universitetet i Oslo. Han debuterte på Høstutstillingen i 1966 og hadde sin første separatutstilling på Kunstnernes Hus, Oslo i 1968. Gjennom 1970-årene samarbeidet han med andre kunstnere i Gras-gruppa, arbeidet med inspirasjon fra amerikansk pop-art og med et politisk engasjement.

Utstillingen *Uten tittel* på Galleri F 15 i 1982 omfattet mer enn 40 malerier, hovedsakelig akryl på lerret, hvor Kjær kopierte, imiterte og ironiserte over pornografiens estetikk. Ustillingen ble også vist i Bergen og Trondheim, og utgitt i bokform. Kunsthistorikeren Tommy Sørbø skriver at Kjær har «*dyrket overflaten med et postmoderne blikk. Det er nemlig ikke en damerumpe av kjøtt og blod han har malt, det er en damerumpe slik den fremstår i et glanset mannfolkblad. Å kritisere ham for å flørte med mykpornoens vakre modellkropper henger ikke helt på greip, det er nemlig det kunstige og iscenesatte som er hans hovedpoeng*.»

I 1990-årene arbeidet Kjær med nordiske naturmotiver i en stil som kan minne om impresjonisme, med spor av rennende maling og andre postmoderne trekk som «avslører» maleriet som maleri. Se eksempler med titler som *Vidda, høst*; *Fjellmyr*; *Myr, skumring* og *Aftenlandet* i lenken nedenfor. 

Kjær har illustrert bøker med dikt av Tor Jonsson og Oddmund Hagen.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Anders\_Kjær, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 86b2eaaa-758d-484d-bf6e-d724b1ca539c, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Tommy Sørbø. *Norske malerier*. Schibsted, 2005. *Om Kjær* s 124
* Gunnar Sørensen. *Anders Kjær*. Labyrinth Press, 1991. ISBN 82-7393-009-2
* *Anders Kjær: «Uten tittel» : malerier 1982*. Tiden forlag, 1982. Innledning av Harald Flor s. 5-20. ISBN 82-574-0189-7
* *«Uten sidestykke» : en artikkelsamling om mediafenomenet Anders Kjær*. redigert av Are Guttelvik. Bergen, 1982. (Kunsthistorisk institutts småskrifter ; 1)
* artikler i *F 15 kontakt* nr 4-5/1991 og nr 8/1982

* *Ved grensa*. Tor Jonsson, dikt ; Anders Kjær, måleri. Samlaget, 1995. ISBN 82-521-4574-4
* *Landskapets tekst*. Malerier av Anders Kjær; Dikt av Oddmund Hagen. Wigestrand forlag, 2006. ISBN 82-8140-049-8

Eksterne lenker
---------------

* Galleri Henrik Gerner Arkivert 21. oktober 2006 hos Wayback Machine. 32 bilder av Kjær

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Ivan Mikhajlovitsj Sidorenko** (russisk: Иван Михайлович Сидоренко; født 12. september 1919, død 19. februar 1994) var en russisk offiser i den sovjetiske Røde Hær, som tjenestegjorde under den andre verdenskrig. Han ble regnet som en av de beste sovjetiske snikskytterne under krigen, med over fem hundre bekreftede drap på tyske soldater og offiserer.

Han ble født som en fattig bonde i Smolensk, Russland. Sidorenko deltok i ti graderinger av skolen, og studerte senere ved Penza Art College i Penza, sørøst for Moskva. I 1939 droppet han ut av denne skolen, og han ble innkalt til å tjenestegjøre i Den røde armé, og han ble sendt på trening ved Simferopol Military Infantry School, på Krim.

I 1941 deltok han i slaget ved Moskva, i kampen mot tyskerne. Han var stasjonert som løytnant og senere ble han utnevnt til assisterende sjef i Hovedkvarteret til 1122ndre Rifle Regiment, og han kjempet som en del av den første baltiske fronten. Selv om han hovedsakelig instruerte andre soldater, så kjempet han stundom i noen av kampene. I en av disse utfluktene hans, ødela han en fiendtlig tank og tre traktorer ved hjelp brannstiftende kuler.

Imidlertid ble han såret gjentatte ganger, mest alvorlig i Estland, i 1944. Denne skaden gjorde at han ble innlagt frem til slutten av krigen. Mens han gikk gjennom rehabilitering av disse skadene, ble Sidorenko tildelt tittelen Helt av Sovjetunionen, den 4. juni 1944. Sidorenko ble av sin overordnede forbudt fra å se kamp igjen, fordi han var for verdifull som trener for fremtidige snikskyttere.

Ved slutten av krigen, ble Sidorenko kreditert med fem hundre bekreftede drepte, og han hadde trent mer enn to hundre og femti snikskyttere. Han hadde rank som major ved slutten av krigen. Etter krigens slutt, pensjonerte Sidorenko seg fra Den røde armé, og han slo seg ned i Tsjeljabinsk oblast, i Ural-fjellene, hvor han en stund jobbet som formann i en kullgruve. I 1974 flyttet han til republikken Dagestan, i Kaukasus. Han døde i 1987 i en alder av 68 år.

| * v
* d
* r
Skarpskyttere fra andre verdenskrig |
| --- |
| Canadas flagg Canada | 
* Joseph Gregory
* Harold Marshall

 |
| Finlands flagg Finland | 
* Simo Häyhä
* Sulo Kolkka

 |
| Tysklands flagg Tyskland | 
* Sepp Allerberger
* Matthäus Hetzenauer
* Friedrich Pein
* Bruno Sutkus
* Helmut Wirnsberger

 |
| Sovjetunionens flagg Sovjetunionen | 
* Tanja Baramzina
* Nina Lobkovskaja
* Fjodor Okhlopkov
* Ljudmila Pavlitsjenko
* Rosa Sjanina
* Ivan Sidorenko
* Mikhail Surkov
* Vasilij Zajtsev

 |
| Tsjekkias flagg Tsjekkoslovakia | 
* Marie Ljalková

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

Portal: Andre verdenskrig