recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Slaget ved Mortimer's Cross |
| --- |
| Minnesmerke fra 1799 for slaget ved Kingsland, Herefordshire.
konflikt = Rosekrigene |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 2. februar 1461 |
| Sted | Wigmore, Herefordshire52°19'7"N 2°52'9"V |
| Resultat | Avgjørende seiere for yorkistene |

 |
| Stridende parter |
| Huset York | Huset Lancaster |
| Kommandanter og ledere |
| Edward, jarl av March | Owen Tudor ogJasper Tudor |
| Styrker |
| Ukjent | Ukjent |
| Tap |
| Ukjent | Ukjent |

**Slaget ved Mortimer's Cross** ble utkjempet nær Wigmore i Herefordshire, England, den 2. februar 1461, under rosekrigene. Stedet var mellom Leominster og Leintwardine, ved elven Lugg, ikke langt fra den walisiske grensen. Det var et betydelig slag under rosekrigene. De motstående styrkene var en hær ledet av Jasper Tudor og hans far Owen Tudor, og andre adelsmenn lojale til kong Henrik VI fra huset Lancaster, hans dronning Margaret av Anjou, og deres sju år gamle sønn Edward på den ene siden, og hæren til Edvard, jarl av March (senere Edvard IV) på den motsatte siden. En del kilder hevder at slaget ble utkjempet den 3. februar, og dessuten har det nøyaktige stedet for slagmarken vært et emne for spekulasjon.

March ønsket å hindre at lancastrianske styrker fra Wales, ledet av Owen Tudor og hans sønn Jasper, fikk slutte seg til Lancasters hovedstyrke. Yorkistene seiret i slaget, og Jasper Tudor flyktet mens Owen Tudor ble fanget og henrettet. Dette la veien åpen for kroningen av Edward senere samme år. 

Før slaget skal Edward ha inspirert sine menn ved å fortelle om en visjon om tre soler ved daggry, en såkalt «parhelion», som han sa var et tegn på forestående seier. Bruken av solen som et yorkistsymbol kommer antagelig fra denne hendelsen. 

William Shakespeare beskrev dette fenomenet og dets illevarslende symbolisme i akt 2, scene 1 av sitt drama *Henrik VI, del 3*:

*Three glorious suns, each one a perfect sun;*
*Not separated with the racking clouds,*
*But sever'd in a pale clear-shining sky.*
*See, see! they join, embrace, and seem to kiss,*
*As if they vow'd some league inviolable:*
*Now are they but one lamp, one light, one sun.*
*In this the heaven figures some event.*
Imidlertid utelater Shakespeare enhver omtale av selve slaget.

Referanser
----------

1. ↑  Mortimer's Cross Battlefield, *BBC*
2. ↑  «Battle of Mortimer's Cross», *UK Battlefield Resource Centre*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Battle of Mortimer's Cross – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |

'
Dybbøl mølle med Sønderborg i bakgrunnen
**Dybbøl mølle** er en kornmølle på Dybbøl Banke ved Dybbøl i Sønderjylland i Danmark. Den ble opprinnelig bygget i 1744. Det ble malt korn i Dybbøl mølle frem til 1990.[]

På 1800-tallet ble det bygd skanser ved møllen, Dybbøl skanser. Det ble utkjempet harde kamper ved disse skansene under første slesvigske krig i 1848-1849. Da ble møllen ødelagt, men den ble bygget opp igjen. Under kampene ved Dybbøl 7.-18. april 1864, under andre slesvigske krig, ble møllen skutt i stykker på nytt. Nok en gang ble den gjenoppbygget kort tid etter.

Dybbøl mølle har blitt et symbol på dansk tapperhet, og en del av skansene er rekonstruert i forbindelse med et historiesenter som forteller om kampene.

Dybbøl mølle ble fredet i 1992. Fredningen omfatter selve møllen og møllerboligen.

Galleri
-------

* Den sønderskutte Dybbøl mølle etter angrepet 18. april 1864Den sønderskutte Dybbøl mølle etter angrepet 18. april 1864
* Dybbøl mølle.Foto:Arne ListDybbøl mølle.  
Foto:Arne List
* Dybbøl mølle og betongrester av et dansk kruttlager fra 1864Dybbøl mølle og betongrester av et dansk kruttlager fra 1864
* Historiesenter Dybbøl BankeHistoriesenter Dybbøl Banke

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Dybbøl Mølle – Historiecenter Dybbøl Banke» **(dansk)**. Besøkt 20. januar 2019.
2. ↑  Fredningssag / Dybbøl Mølle, Dybbøl Banke 007, Sønderborg fra Kulturstyrelsen (besøkt 16. august 2014)

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dybbøl Mølle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Dybbøl Mølle – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Møllearkivet
* Dybbøl Mølle på nettet


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
Slaget ved Mohács, Anakronistisk maleri av Bartran Székely
I **slaget ved Mohács** led Ungarn under kong Ludvig II mot Det osmanske riket under Süleyman I den 29. august 1526 ved Mohács i Syd-Ungarn et fullstendig nederlag. Slaget blir ansett som innledningen på De osmansk-habsburgske krigene.

De tyrkiske osmanene hadde 1521 utvidet sitt rike i nordvestlig retning gjennom erobringen av Beograd. Allerede i 1526 fulgte enda et felttog, som rettet seg mot Ungarn. Süleyman hadde krevet tributt av Ungarn, og da Ungarn vegret seg, marsjerte han med omkring 70 000 mann nordover, av dem 35 000 ryttere og 15 000 janitsjarer. Ludwig dro med sin hær på 24 000 soldater, uten å vente på forsterkninger fra Siebenbürgen og Kroatia, fra Buda mot syd. Hans hær omfattet omkring 4 000 sterkt pansrede ryttere. Ved Mohács traff ungarere og tyrkere på hverandre.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Battle of Mohács (1526) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Ungarns historie |
| --- |
| Middelalder | 
* Árpád
* Kongedømmet Ungarn (Unionen mellom Kroatia og Ungarn)
* Transilvania

 |
| Kongeriket 1526-1867 | 
* Slaget ved Mohács (1526)
* Den store tyrkiske krig

 |
| Første verdenskrig | 
* Den østerriksk-ungarske hær
* Balkan-fronten
* Trianon-traktaten

 |
| Mellomkrigstiden | 
* Béla Kun
* Miklós Horthy
* Kongedømmet
* Antisemittisme
* Romaprotokollene

 |
| Andre verdenskrig | 
* Den slovakisk-ungarske krig
* Pilkorset
* Holocaust i Ungarn

 |
| Etterkrigstiden | 
* Oppstanden
* János Kádár

 |
| Kategori |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Slaget ved Montereau i 1814, håndkolorert gravering av Adolphe Rouargue.
**Slaget ved Montereau** ble utkjempet den 18. februar 1814 i Frankrike nærheten av Montereau-Fault-Yonne i regionen Île-de-France. Det skjedde under den sjette koalisjonskrigen mellom Frankrike ved Napoléon Bonaparte på den ene siden og på den andre siden ved det østerrikske imperiet under Karl Philipp, fyrste av Württemberg. Frankrike seiret etter at marskalk Claude Victor-Perrin hadde kommet sent inn med sine styrker og avgjort slaget. Det er ulike anslag for tapene, men generelt synes som om de allierte mistet om lag 6 000 mann i slaget, mens Frankrike mistet 2 500. I tillegg kommer skadde og fanger, foruten materiell som kanoner som ble erobret.

Referanser
----------

1. ↑  Smith, Digby (1998): *The Napoleonic Wars Data Book*. London: Greenhill. ISBN 1-85367-276-9, s. 498–499.
2. ↑  Chandler, David G. (1966): *The Campaigns of Napoleon*. New York, N.Y.: Macmillan, s. 980.

Eksterne lenker
---------------

* «On This Day – The Battle of Montereau», ved James Hoare 18. februar 2014, *History of War*
Basarbygningen på Stortorget på Hamar
Historisk bilde av Basarbygningen med Tjuvholmen i bakgrunnen.
Detalj av Basarbygningen
**Basarbygningen** på Stortorget ble tegnet av stadsingeniør Engebret Soot og reist av Hamar Bazaraktieselskab i 1896. Den har en fremtrende plass i Hamars byplan der den ligger i aksen fra Hamar domkirke mot Mjøsa, nederst på Stortorget i det som en gang også var strandkanten mot Mjøsa. Den kan også betraktes som et mindre motstykke til Hamars stasjonsbygning i motsatt ende av Strandgata, som ble tegnet av Paul Due og oppført samtidig. Her ble varer tatt i land for å selges i byen, og i en periode har Basarbygningen fungert som kjøttbasar.[] De siste åra har bygningen inneholdt bl.a. Flengsrud sport, som har drevet sykkelbutikk med sykkelverksted.

I kommunedelplan for Strandsonen ble Basarbygningen vist flyttet flere meter vekk fra torget for å gjøre plass for en firefelts vei.[] I reguleringsplanen for Stortorget har Basarbygningen blitt vist som hensynssone med formål bevaring. Dvs. at bygningen ikke skal flyttes likevel.[]

Mot Mjøsa har det engang vært tilrettelagt med en kanal som skulle gjøre det lettere å få fraktet varer inn mot torget, og i Strandsoneplanen er det planlagt at kontakten mot Mjøsa kan styrkes når jernbanen flyttes.[]

I dag huser bygningen restauranten LOKAL Bazar.

Referanser
----------

1. ↑  Basarene skal stå på egne bein Arkivert 13. september 2016 hos Wayback Machine.. *Hamar Arbeiderblad*.
| Slaget ved Monmouth |
| --- |
| Konflikt: Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 28. juni 1778 |
| Sted | Monmouth Court House, New Jersey40°15'32"N 74°16'31"V |
| Resultat | Ingen avgjørelse |

 |
| Stridende parter |
| USAs flagg USA | Storbritannias flagg Storbritannia |
| Kommandanter og ledere |
| USAs flagg George Washington | Storbritannias flagg Henry Clinton |
| Styrker |
| 13 462 | 13 059 |
| Tap |
| 152 døde300 sårede | 190 døde390 sårede576 tatt til fange |

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Philadelphiafelttoget, 1777–78 |
| --- |
| Brandywine – Paoli – Germantown – White Marsh – Matson's Ford - Crooked Billet – Monmouth |

**Slaget ved Monmouth** var et slag i den amerikanske uavhengighetskrigen som ble utkjempet 28. juni 1778 som ble et vendepunkt i den amerikanske revolusjon. Hovedstyrken til den kontinentale armé under George Washington angrepet bakdelen av den britiske hærs kolonne ledet av Henry Clinton da de forlot Monmouth Court House (dagens Freehold Borough, New Jersey).

Slaget
------

Den amerikanske generalen Charles Lee ledet fremrykningen og innledet det første angrepet på den bakre delen av kolonnen. Da britene snudde seg for å ta ham på flankene, beordret han en generell tilbaketrekning uten så mye som å avfyre et skudd på fienden. Hans soldater ble raskt uorganiserte. Washington sendte Lee bakover i rekkene og samlet personlig troppene. Han slo så tilbake to motangrep som blir henvist til som «Washingtons Advance» (*Washingtons fremrykning*). Slaget ble ikke avgjort på den svært varme dagen. Begge sider mistet like mange menn av hypertermi som for fienden. Begge sider trakk seg tilbake da det ble mørkt.

Etterspill
----------

Slaget var den siste store trefningen i det nordlige teateret av krigen, og det var det største slaget som pågikk på en dag målt i antall deltagere. Lee ble senere stilt for retten for sine handlinger.

Legenden om «Molly Pitcher» blir vanligvis knyttet til dette slaget. Ifølge en fortelling, var hun en kone som kom til slaget sammen med sin mann og tok hans plass ved kanonen etter at han falt. Den er basert på en virkelig hendelse, men fortellingen har vokst i løpet av årene og blitt en legende.

Hvert år blir slaget ved Monmouth gjenskapt den siste helgen i juni ved Monmouth Battlefield State Park i dagens Freehold Township og Manalapan.

Eksterne lenker
---------------

* Slaget ved Monmouth

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
Klessnorer og tøy til tørk preget mange bygårder så sent som på 1960-tallet. Her fra Oslo.  Foto: Henrik Ørsted / Oslo Museum 
En **klessnor** er en oppspent snor eller et tau, ment for å henge opp vått, nyvasket tøy til tørk. Vasken festes vanligvis på klessnora med klesklyper. Klessnorer benyttes både utendørs og innendørs. Plasseringen av klessnorene kan variere mye, avhengig av boforhold og muligheter.

I landlige omgivelser vil snorene ofte være plassert på egne tørkestativ, gjerne oppsatt på et luftig, solrikt, men mindre framtredende sted utenfor huset. 

I mer urbane strøk fins det noen steder egne tørkestativer og klessnorer i borettslag eller sameier. Tidligere var det også vanlig med klessnorer fast oppspent i mange gårdsrom, fra hus til hus og i alle etasjer. I mange bakgårdsmiljøer ble himmelhvelvingen preget av innbyggernes senge- og undertøy. Da var klessnorene festet med trinser, slik at husmoren for eksempel kunne stå i et vindu i toppetasjen og trekke hele snora til seg og hekte på eller huke av ett og ett plagg. 

I bygårder var det også vanlig med fellesarealer innendørs, i form av klesloft eller tørkeloft med plass til klessnorer.

Tidligere var man nesten alltid avhengig av å lufttørke vasken etter at den var vridd opp for hånd eller kjørt gjennom vrimaskin. Etter hvert som sentrifuger, tørkeskap og tørketromler har blitt vanlige har mang en tørkesnor blitt plukket ned, og mangt et tørkeloft blitt frigjort og ombygd til boligformål.

Se også
-------

* Tørkestativ
* Stumtjener, herretjener
* Klesbrettemaskin
* Kleshenger
* Klesskap, hattehylle, klesstativ
* Knagg, knaggrekke
* Paraplystativ
**Ursula Plassnik** (født 23. mai 1956 i Klagenfurt) er en østerriksk konservativ politiker (ÖVP). Hun var utenriksminister i Wolfgang Schüssels regjering fra 20. oktober 2004 til januar 2007, og deretter i Alfred Gusenbauers regjering fram til denne ble avløst av regjeringen Faymann etter parlamentsvalget i september 2008.

Plassnik vokste opp i en sosialdemokratisk lærerfamilie i Klagenfurt, hvos hun gikk på gymnasiet med et utvekslingsår i Virginia, USA. Etter jusstudier ved universitetet i Wien tok hun 22 år gammel den juridiske doktorgrad (egentlig svarende til juridisk embedseksamen i Norge) i 1978, og studerte deretter ved Europacolleget i Brugge, Belgia. Deretter arbeidet hun som vitenskapelig assistent ved institutt for romersk rett og antikk rettshistorie i Wien. Etter *Gerichtsjahr* og praksis i en bank trådte hun inn i den østerrikske utenrikstjenesten, hvor hun bl.a. arbeidet ved EFTA-sekretariatet i Genève. Mens hun arbeidet i hans stab med forberedelser til Østerrikes formannsperiode i EU, ble hun oppdaget av Wolfgang Schüssel, og 1. juli 1997 utnevnt til kabinettsjef for visekansleren. Frem til da gjaldt hun som politisk nøytral eller snarere heller sosialdemokratisk innstilt. I 2000 var det meningen at hun skulle bli delegat til Europarådet i Strasbourg, men hun ble likevel i Wien for å bistå Schüssel i hans vanskelige første kanslerår. Hun var kabinettsjef for kansleren frem til 15. januar 2004, da hun ble utnevnt til Østerrikes ambassadør til Sveits. 18. oktober ble hun foreslått som Benita Ferrero-Waldners etterfølger som østerriksk utenriksminister, og utnevnt to dager senere. Hun var først blitt medlem av ÖVP, det østerrikske konservative partiet, noen få dager i forveien.

Plassnik ble i 2007 hedret med storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000025052, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id plassnik-ursula, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Det norske kongehuset, www.kongehuset.no, besøkt 10. april 2020[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Benita Ferrero-Waldner** | **Østerrikes utenriksminister**(2004–2008) | Etterfølger:**Michael Spindelegger** |
| Forgjenger:**Jack Straw /  Douglas Alexander** | **President for det europeiske råd**(2006) | Etterfølger:**Matti Vanhanen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
Portal: Askøy

**Kleppestø Senter** er et kjøpesenter lokalisert i Kleppestø sentrum på Askøy ved Bergen. Senteret har et utvalg butikker i en rekke forskjellige bransjer. Det er i dag ca 40 butikker og virksomheter. I senterets andreetasje ligger en rekke kommunale foretak. Adresse er Gamle Kleppestøvegen 2, 5300 Kleppestø.

Senteret åpnet 9. september 1976 under navnet *Kleppestø Torg* med 11 butikker og 3 500 kvadratmeter. Ganske snart ble det bestemt at senteret skulle bygges ut, og i 1986 kom det til 16 nye butikker på 1000 nye kvadratmeter. I 1997 ble senteret utvidet med 10 000 kvadratmeter da senteret ble slått sammen med Møbelhuset Aureka.

Senteret var et av de største som ble bygget på Askøy på 1970-tallet. Det inneholdt fra starten av forretninger i en rekke bransjer som tidligere ikke hadde vært representert på Askøy.

Litteratur
----------

* Fossen, Anders Bjarne; *Askøys historie bind 3, Vår egen tid* s. 266-267 ISBN 82-994105-3-3

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Toppidrettsutøver** er en idrettsutøver som driver med toppidrett, med dette menes en utøver som presterer på et høyt nasjonalt eller internasjonalt nivå.

Definisjonen av «høyt nivå» er subjektiv og vil kunne variere fra person til person og mellom ulike idretter, men utøveren bør være på et nivå i forhold til sin alder som tilsier at mulighetene for å nå langt er godt over gjennomsnittet. En toppidrettsutøver blir gjerne kalt «24-timersutøveren». I dette ligger det at utøveren er målbevisst, disiplinert og arbeider strategisk og målrettet mot et høyere nivå innen sin idrett. Dette er den ideelle toppidrettsutøveren. Det finnes ulike talenter og utøvere som kalles toppidrettsutøvere, men som ikke dekkes av en ideell definisjon eller beskrivelse av ordet.

Medier synes å nytte begrepet «toppidrettsutøver» for utøvere som har konkurrert internasjonalt, vært profilert i media eller for utøvere som på en eller annen måte er tilknyttet Toppidrettssenteret i Oslo. Det synes også som om begrepet nyttes lettere for utøvere i individuelle idretter.

En toppidrettsutøver er bevisst sitt eget nivå og egen kapasitet, fysisk, psykisk og sosialt. Likeens er utøveren bevisst de arbeidskravene som står i forhold til karrieremålene. Toppidrettsutøveren bør også ha evnen til å føre en livsstil som står i stil med målsetningene. Det vil si et bevisst forhold til døgnrytme, tilstrekkelig søvn, et sunt, variert og balansert kosthold, et restriktivt forhold til alkohol og nikotin og avstand fra andre rusmiddel. Videre kreves det struktur for loggføring av egen trening (treningsdagbok) og kontrollert nettverksbygging. En toppidrettsutøvers nettverk bør ikke være tilfeldig valgt. Et tett forhold til en kompetent trener og en treningsgruppe som bedrar til å heve kvalitet i alle ledd. Medisinske, fysikalske og økonomiske forhold bør også være planlagt og tilrettelagt. Ofte vil en toppidrettsutøver ha egen agent, og flere vil også ha egne medierådgivere da profilering stadig blir en viktigere del av sponsorenes krav og en toppidrettsutøvers liv.

En toppidrettsutøver som lykkes vil kunne oppnå svært høy status, berømmelse og økonomisk rikdom, men det finnes toppidrettsutøvere som når sine mål men innen spesielt marginale idretter som ikke bidrar til dette. En utøvers karisma, utstråling, utseende, særpreg og lignende kan bidra til at toppidrettsutøveren når status, berømmelse og økonomisk rikdom uten å ha nådd toppen i forhold til prestasjonsnivå. 

Forsvaret har nå avviklet sin idrettstropp, eller tilrettelagt tjeneste for toppidrettsutøvere, og har nå en ordning der så mange som 250 utøvere kan søke toppidrettsstatus, og få inntil 3 års utsettelse for førstegangstjenesten. De krever en uttalelse fra utøverens særforbund, der utøverens nivå fremkommer.

Se også
-------

* Idrett
* Toppidrettsgymnas
* Olympiatoppen

Referanser
----------

1. ↑  Forsvaret, og førstegangstjeneste for toppidrettsutøvere Arkivert 27. mai 2006 hos Wayback Machine.
***Den røde mølle*** (originaltittel: ***Molen; De rode molen***) er et maleri fra 1911 av den nederlandske maleren Piet Mondrian.

Beskrivelse
-----------

Bildet viser et utsnitt av Weltevreden vindmølle i landsbyen Domburg hvor Mondrian tilbrakte sine ferier i 1908, 1909 og 1910. Bildet er mer abstrakt enn tidligere utgaver med samme motiv. I 1911 besøkte Mondrian Paris, den gang hovedstaden for moderne kunst. Her stiftet han bekjentskap med nye, moderne kunstbegreper og malte etter hjemkomsten til Nederland *Den røde mølle*. Året etter flyttet Mondrian til Paris og sluttet nærmest helt med figurativ kunst.

Historie
--------

Mondrian solgte i 1919 *Den røde mølle* til kunstsamleren Sal Slijper i Blaricum. Fra 1955 var det utlånt til Gemeentemuseum i Haag. Slijper testamenterte maleriet til muséet, og Gemeentmuseum overtok det ved hans død i 1971. Det er pr. 2017 fortsatt i muséet besittelse.

Referanser
----------

1. ↑  «Piet Mondrian. Molen». RKD-Nederlands Instituut voor Kunstgeschiedenis. Besøkt 3. oktober 2017.
2. 1 2  «Molen; De rode molen». gemeentemuseum.nl. Besøkt 3. oktober 2017.
3. ↑  Phillip Barcio. «THE EVOLUTION OF STYLE IN PIET MONDRIAN ARTWORK». ideelart.com. Besøkt 3. oktober 2017.

Portal: Kunst
**Permanenten,** tidligere **Kode 1** og **Vestlandske kunstindustrimuseum**, er et kunstmuseum i Bergen sentrum. Museet er en del av Kode Kunstmuseer og komponisthjem. Det ble grunnlagt i 1887 etter initiativ fra Johan Bøgh. Bøgh var direktør ved museet fram til 1931. Museet flyttet i 1896 inn i «Den permanente utstillingsbygning». Permanenten er en monumental bygning i nyrenessanse, tegnet av arkitekt Henry Bertram Bucher (1864–1944). Bygningen holdt på å gå med i Bergensbrannen i 1916, men ble reddet.

Samlingene omfatter kunsthåndverk fra de siste 500 år, eldre lokale arbeider i sølv, møbler, glass, porselen, og tekstiler. Museet mottok ved åpningen store gaver fra kjøpmann C. Sundt.

De første årene opptok Bergen Billedgalleri den øverste etasjen. Samlingen derfra ble flyttet til Lysverksbygget (tidligere Kode 4), etter at det ble disponibelt. I tillegg holdt Fiskerimuseet til på gateplanet.

Etter sammenslåing med Kode Kunstmuseene i Bergen i 2012, opphørte Vestlandske Kunstindustrimuseum som selvstendig museum, og det går nå under navnet Kode sammen med tidligere Bergen Kunstmuseum. Kode har også åpnet opp for flere skiftende, temporære utstillinger både av kunst, design og kunsthåndverk i bygningen, men vekten legges fortsatt på kunsthåndverk gjennom 500 år, Kinasamlingen, en unik samling av kinesisk kunst og en gave fra Johan Wilhelm Normann Munthe (1864–1935), og Sølvskatten – en stor samling av Bergensk gullsmedkunst, hvor store deler av samlingen ble donert til museet av Christen Sveaas.

Vestlandske Kunstindustrumuseum har tidligere hatt ansvaret for Alvøen og Damsgård hovedgård, men dette er nå overtatt av Bymuseet i Bergen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kode 1, Bergen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* kodebergen.no
* Bergen byleksikon på nett, om Vestlandske Kunstindustrimuseum

| * v
* d
* r
KODE Kunstmuseer og komponisthjem |
| --- |
| Permanenten  **·** Stenersen  **·** Rasmus Meyer  **·** Lysverket  **·** Edvard Grieg Museum Troldhaugen  **·** Harald Sæverud Museum Siljustøl  **·** Ole Bull Museum Lysøen |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Toppidrettssenteret** er navnet på treningssenteret til Olympiatoppen i Oslo. Senteret ligger ved Sognsvann, ved Nordmarka, og er tilholdssted for toppidrettssatsingen til Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité.

Om senteret
-----------

Senteret er godt tilrettelagt for trening og treningssamlinger, med moderne utstyr egnet for allsidig trening. Treningssenteret har som mål å være et ledende kompetansesenter for fysisk trening og testing. I tilknytning til treningssenteret ligger en kunstgressbane med friidrettsbane med kunstdekke. Ved banen ligger også en skinne til trening for dytting av kjelke til aking. Videre finnes bandybane, utendørs basketballbane, en mindre skøytebane, og et område tilrettelagt for friidrettens kastøvelser.

Flere av anleggende brukes i fellesskap med Norges idrettshøgskole som er Toppidrettssenterets nærmeste nabo.

Senteret har eget sportshotell, som tilbyr overnatting i 32 rom og bespisning, samt fem møtelokaler og peisestue. 

Helseavdelingen ved senteret er utformet med tanke på idrettsutøvere på høy nivå. Leger, fysioterapeuter og massører med ekspertise innen toppidrett tilbyr sine tjenester her.

Fysiologiske tester
-------------------

Ved senteret tilbyr Olympiatoppen gjennomføring av tester av spenst, hurtighet og styrke. Spensttestene foregår på *Boscomatte*, og tester vertikal spenst. Hurtighetstestene foregår på treningssenterets 40 meters løpebane. Innen muskelstyrke tilbys tester for 1RM (maksimal styrke) og submaksimal styrke i en rekke øvelser.

Testing av fotballspilleres hurtighet har på 2000-tallet gitt en del pressedekning, og ført til spekulasjoner om norges raskeste fotballspiller. Basert på nyhetsoppslag er dette en uoffisiell liste over *Norges raskeste fotballspillere* etter tester på TIS:

| Navn | Klubb | Tid |
| --- | --- | --- |
| Luton Shelton | Vålerenga | 4,47 sek |
| Erling Knudtzon | Lyn | 4,62 sek |
| Kim Holmen | Lyn | 4,63 sek |
| John Carew | Vålerenga | 4,68 sek |

Brann
-----

26. september 2010 meldte *VG* at det brant på Toppidrettssenteret. Flere personer skulle ha bli evakuert og store mannskaper satt inn i kampen mot flammene.

Referanser
----------

1. ↑  Tester *Olympiatoppen.no*
2. ↑  Vålerenga-spiller knuste Lyn-vingens sprintrekord *VG.no*
3. 1 2  Raskest i Tippeligaen *Nettavisen.no*
4. ↑  Vil snu opp-ned på Tippeligaen *dagbladet.no*
5. ↑  Idrettshøgskolen står i brann *VG.no*

Eksterne lenker
---------------

* Senterets nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Mathias Johan Rasofill Skaar** (født 26. oktober 1869 på Skaar i Syvde, død 14. juli 1944) var en norsk politiker. Han var ordfører på Røst fra 1929 til 1941. I perioden 1922-1924 var han stortingsrepresentant for Nordland fra Høyre.

Skaar var i tidlige år fisker, og fra 1897 væreier og handelsmann på Røst. Han var medlem av kommunestyret i daværende Værøy og Røst kommune fra 1898. I 1923 tok han sammen med Harald Nilsen initiativet til et brev til fylkesmannen i Nordland, som 210 stemmeberettigede røstværinger skrev under på, med krav om at Røst skulle utskilles som egen kommune. Etter at kommunen var blitt delt sommeren 1928, ble Skaar ordfører i Røst i 1929.

På Stortinget var han medlem av Næringskomiteen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 645[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Thor M. Andersen (red.): *Norges ordførere 1929-1931*. A.M. Hanches Forlag, Oslo 1931, s. 261 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Biografi hos Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste[*død lenke*] (besøkt 12. oktober 2012)
* Kirkeblad for Værøy og Røst: Et prestegjeld blir til to kommuner[*død lenke*] (skrevet av Dag Sørli, i nr. 2 2006)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Mathias Skaar hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Klyngeutvalg** er en utvalgsmetode basert på utvalg klynger av elementer heller enn utvalg av enkeltelementer. Klyngene er naturlig forekommende grupper. Innenfor skolevesenet kan en skole eller en klasse utgjøre en klynge. Klyngeutvalg er ofte en kostnadseffektiv metode og kan gjennomføres uten at man på forhånd har en fullstendig liste av populasjonen. Innenfor fiskeriforskningen kan fiskevær eller fiskemottak være en klynge dersom man er interessert i å undersøke fiskebåtenes fangst. I markedsundersøkelser kan geografiske områder eller steder danne klynger. Data fra klyngeutvalg er statistisk mer komplisert å håndtere enn data fra rene tilfeldige utvalg. Klyngeutvalg skiller seg fra utvelgelse basert på strata: Hver klynge er internt heterogen (og homogen utad), mens strata er internt relativt homogene og samtidig klart ulike andre strata.

Referanser
----------

1. ↑  Cadima, E. L. (2005). *Sampling methods applied to fisheries science: a manual.* Food & Agriculture Org..
2. ↑  Jørgensen, Harald (1973). *Elementær utvalgsteori for samfunnsvitere*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200011968.
3. ↑  Selnes, Fred (1989). *Markedsundersøkelser*. TANO. ISBN 8251826527.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
*The Abduction of Daniel Boone's Daughter by the Indians* av Charles Ferdinand Wimar (1853)
*The rescue of Jemima Boone and Betsey and Fanny Callaway, kidnapped by Indians in July 1776* (1877)
**Tilfangetakelsen og redningen av Jemima Boone** og Callaway-jentene er en kjent hendelse fra Kentuckys tidlige historie, og muligens den mest kjente hendelsen fra den amerikanske nybyggeren Daniel Boones liv. Forfatteren James Fenimore Cooper omgjorde historien til skjønnlitterær form i den klassiske boken *Den siste mohikaner* fra 1826.

Etter utbruddet av Den amerikanske uavhengighetskrigen i 1775, økte volden mellom indianerne og nybyggerne i Kentucky. Urfolkene, hovedsakelig shawneer nord for elven Ohio, stormet flere bosetninger i Kentucky, i håp om å drive vekk immigrantene, som ble ansett for å være uvedkommende. Enkeltstående nybyggere og jegere ble de primære angrepsmålene, noe som førte til at mange besluttet å forlate Kentucky. Ved slutten av våren 1776, var det færre enn 200 amerikanere igjen i Kentucky; de gjenværende befant seg hovedsakelig ved de befestede områdene Boonesborough, Harrodsburg og Logan's Station.

Søndag 14. juli 1776, ble tre tenåringsjenter fra Boonesborough tatt til fange av krigere mens de befant seg i en kano som fløt i Kentucky River. Jentene var Jemima, datter av Daniel Boone, og Elizabeth og Frances, døtre av oberst Richard Callaway. Krigergruppen bestod av indianere, to cherokeer og tre shawneer, og var ledet av cherokeenes sjef Hengende Mage. Et redningsmannskap ble raskt satt sammen av Boone, mens jentene i mellomtiden ble fraktet nordover av krigerne, mot shawneenes byer på andre siden av elven Ohio.

Den tredje morgenen, mens indianerne dannet et frokostbål, dukket redningsmennene opp. Et skytedrama oppstod, noe som førte til både skader og to (senere) dødsfall hos indianerne, som trakk seg ut av området og etterlot jentene til redningsmannskapet. Jemima giftet seg senere med Flanders Callaway, som deltok i redningsaksjonen. Elizabeth Callaway giftet seg med Samuel Henderson, og Frances med John Holder. Episoden medførte at nybyggerne i området fra nå av var tilbakeholdne med å bevege seg langt fra det bevoktede fortet.

Kilder
------

* Draper, Lyman. *The Life of Daniel Boone*, edited by Ted Franklin Belue. Mechanicsburg, PA: Stackpole Books, 1998.
* Faragher, John Mack. *Daniel Boone: The Life and Legend of an American Pioneer*. New York: Holt, 1992.
**Mathias Stubø** (født 6. april 1992 i Tønsberg) er en norsk musiker og DJ som produserer musikk innen sjangeren elektronika også kjent under navnet **Proviant Audio**.

Karriere
--------

Allerede som fjortenåring ble han kåret til ukas Urørt i NRK P3 og i 2010 ble han nominert til Årets Urørt med prosjektet **Proviant Audio**. Han slapp to album i 2011.

Stubø og livebandet hans har allerede spilt på flere store norske festivaler som Hovefestivalen, Kongsberg Jazzfestival, Slottsfjellfestivalen, Moldejazz 2011 og by:Larm 2010.

Han er sønn av jazzvokalisten Kjersti Stubø og jazzgitaristen Hans Mathisen, barnebarn av jazzgitaristen Thorgeir Stubø og nevø av jazzgitaristen Håvard og teaterdirektøren Eirik Stubø.

Diskografi
----------

Album
* *Real Love Tastes Like This!*  (Paper Recordings, 2011)
* *1979* (BBE Records, 2011)
* *Mathias Stubø* (BBE Records, 2012)
* *Drift Days & Disco Nights* (Oslo Records/Paper Recordings, 2013)

Referanser
----------

1. ↑  Mathias Stubø Band Arkivert 4. november 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  Mathias Stubø[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Mathias Stubø på MySpace

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Volkswagen New Beetle 1998–2005
Volkswagen New Beetle 2005–2010
**Volkswagen New Beetle** er en Volkswagen-bilmodell som kom på markedet i 1998. Bilens utseende er sterkt inspirert av den opprinnelige Volkswagen-«bobla». 

New Beetle har motoren foran og forhjulsdrift, og slektskapet til originalmodellen ligger kun i navnet og formen på karosseriet. Under karosseriet er det en moderne bil på alle måter, basert på Volkswagens A4-plattform, som også ble benyttet i fjerde generasjon av Volkswagen Golf. I direkte kontrast til originalen skulle New Beetle aldri være den økonomiske, enkle, pålitelige transporten dens forgjenger var ment som.

På bilutstillingen i Detroit i 1994 presenterte Volkswagen «Concept 1», en konseptbil med futuristisk styling, men samtidig inspirert av den originale Boblas runde form. Sterke reaksjoner fra publikum overbeviste VW om å sette bilen i produksjon, og i 1998, 20 år etter at den siste originale Bobla ble solgt i USA, lanserte Volkswagen New Beetle, designet av J.Mays og Freeman Thomas ved selskapets designstudio i California.

Produksjonen av Beetle opphørte i juli 2019.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Volkswagen New Beetle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielt New Beetle-nettsted hos Volkswagen.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Mathieu Johannes Berckenhoff** (født 14. september 1888 i Fredrikstad, død 20. august 1966 i Oslo) var en norsk kulturadministrator, sosialøkonom, operasanger og journalist. Han var TONOs første admninistrerende direktør (1931–1949).

Familie
-------

Mathieu Berckenhoff (t.h.) sammen med Kirsten Flagstad i 1947 Foto: Leif Ørnelund  
Mathieu Berckenhoff var sønn av den innvandrede nederlandske bokholderen, revisoren og translatøren Mathieu Johannes Berckenhoff senior og hans hustru Anna Stousland. Han var bror av sangeren Lalla Møller og forfatteren Annie Berckenhoff. Han var fra 1918 gift med pianisten Misi Fricker (1895–1971).

Liv og virke
------------

Etter å ha avlagt *Examen artium* i Fredrikstad flyttet Mathieu Berckenhoff til Oslo hvor han begynte å studere jus og sosialøkonomi. Samtidig begynte han å skrive for ulike aviser, spesielt for *Dagbladet*. I 1909 ble han ansatt som journalist i *Dagbladet*, hvor han ble i nærmere syv år fram til 1915. I denne perioden var han aktiv i pressens organisasjoner, blant annet deltok han aktivt i den første administrasjonen av Norsk Presseforbund.

Parallelt med studiene var Berckenhoff aktiv i Studentersangforeningen, og fra 1915 til 1918 studerte han sang ved Hochschule für Musik Köln og videre i Milano fra 1920 til 1921. Mellom 1917 og 1922 virket han som opera- og konsertsanger, og var ansatt ved Opera Comique i Oslo fra 1918 til 1920.

Etter å ha vurdert en videre operakarriere i Tyskland valgte Berckenhoff i stedet å ta imot en stilling som sekretær i Filharmonisk Selskaps Orkester i 1921. I 1924 rykket han opp til intendant, hvor han fikk ansvaret for den daglige driften av orkesteret. Våren 1929 ble han ansatt som forretningsfører i nystartede TONO, og jobbet parallelt både for Filharmonien og TONO. I 1931 ble stillingen i TONO omgjort til en administrerende direktør-stilling, og han var nødt til å forlate stillingen i Filharmonien. Berckenhoff virket som TONOs direktør fra 1931 til 1949, og gis æren for å ha bygget opp TONO som organisasjon.

Berckenhoff var også aktiv i speiderbevegelsen.

Utmerkelser og æresbevisninger
------------------------------

* Kongens fortjenestemedalje i gull
* Ridderkorset av første klasse av Vasaordenen

Referanser
----------

1. 1 2  *Studentene fra 1908 : biografiske oplysninger samlet til 25-års-jubileet 1933*. Oslo: Grøndahl & søns boktrykkeri. 1933. s. 28-30.
2. ↑  «Dødsfall». Aftenposten. 23. august 1966. s. 11.
3. 1 2  «M. J. Berckenhoff død». Aftenposten. 22. august 1966. s. 16.

Kilder
------

* *Studentene fra 1908 : biografiske oplysninger samlet til 25-års-jubileet 1933*. Oslo: Grøndahl & søns boktrykkeri. 1933. s. 28-30.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Verma** er et bygdesentrum i Romsdalen i Møre og Romsdal fylke. Hovednæring er gårdsbruk og trevare. 

Verma ligger lengst sør i Romsdalen der dalen begynner stigningen opp til Bjorli i Innlandet. Dalen er smal og har bratte lier opp til fjellet. Navnet *Verma* har betydningen «varm».

Klimaet om sommeren er tørt og varmt, derfor preges dalen av en mer øst-norsk naturtype. Her finnes artsrike blomsterenger og tørre skoger. Opp mot fjellet ligger nedlagte seterbruk. 

Vermedalen er en sidedal og går mot nordvest og er en typisk U-dal. Elven Verma har en lengde på 12 km og renner ut i Rauma. Vassdraget utnyttes til kraftproduksjon og kraftstasjonen Verma kraftverk ligger på Verma. I en annen sidedal i fjellene øst for Verma ligger Sandgrovbotn. Dette fjellområdet omfattes av Reinheimen nasjonalpark og er et biotopvernområde for villrein.[]

Jernbanebruen Kylling bru krysser dalbunnen før Raumabanen fortsetter inn i vendetunnelene Kylling tunnel og Stavem tunnel. 

Øverdalen kirke er kirke for bygdene lengst sør i Romsdalen.

Verma har omkring 60 innbyggere.

Se også
-------

* Verma (elv)
* Vermafossen
* Verma kraftverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Denne artikkelen omhandler popduoen.  For presidenten, se Jacob Zuma.

**Zuma** er en norsk popduo bestående av Alexander Stenerud og Henrik Njaa. Zuma ble dannet i 1995 etter at Stenerud og Njaa vant en demokonkurranse på NRK P3. 

I 2001 ga de ut albumet *Juno* som solgte nærmere 20 000 eksemplarer og ble årets mest solgte norske debutalbum. *Juno* ble nominert til Spellemannprisen 2001 i klassen popgruppe og radiohiten «Pearl» fra albumet ble nominert til årets HIT under Hit Awards. To år senere kom andrealbumet *Rainboy* med blant annet hiten «Joy In The City». Sistnevnte var også kjenningsmelodien til NRKs TV-serie *Lekestue* med Nicolai Cleve Broch i hovedrollen. Etter disse to plateutgivelser, deltok Zuma i Melodi Grand Prix 2008, hvor duoen kom til sistesjansen med låten «Always, Always». 

1. februar 2010 ga de ut samleplaten *Pearls*. Albumet består av to nye låter, MGP-bidraget deres fra 2008 «Always Always», to MGP-låter av Stenerud, singelen «Home Tonight» fra 2007, singelen «Norwegian Girl» (som var "skjult" bonusspor på deres debutalbum), samt de fire beste låtene fra deres to studioalbum. August 2014 ga de ut enda et samlealbum med navnet *Retro - last impression*.

Medlemmer
---------

* Alexander Stenerud – vokal, gitarer, keyboards
* Henrik Njaa – keyboards og programmering

Album
-----

* *Juno* (2001)
* *Rainboy* (2003)
* *Pearls* (2010) - samleplate
* *Retro - last impression* (2014) - samleplate

Listeplasseringer
-----------------

Album| År | Album | NOR
(VG-lista) | NOR
(Dagsavisen Oslolista) |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Juno | 17 |  |
| 2003 | Rainboy |  |  |
| 2010 | Pearls |  | 18 |

  


Singler| År | Låt | NOR
(VG-lista) | NOR
(Hit 40) |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | The Tram |  | 31 |
| 2001 | Pearl |  | 5 |
| 2001 | Norwegian Girl |  | 40 |
| 2001 | Tie You Down |  | 18 |
| 2002 | Joy In The City | 15 | 7 |
| 2003 | Bowie Tapes |  | 39 |

Alexander Stenerud (solo) – singler| År | Låt | NOR
(VG-lista) |
| --- | --- | --- |
| 2009 | Find My Girl | 7 |
| 2010 | Give It To Me | 20 |

Referanser
----------

1. ↑  dagbladet.no: «Stoppet Zuma-video»
2. ↑  nrk.no: «Musikken til serien»

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Alf Kolbjørn Hellevik** (født 28. juni 1909 i Fjaler, død 8. november 2001 i Askvoll) var en norsk filolog og ordbokforfatter. Han var en aktiv nynorskmann hele livet, og han er spesielt kjent for sitt standardverk *Nynorsk ordliste*. 

Hellevik blei cand.philol i nordisk ved Universitetet i Oslo i 1938 på ei avhandling om Fjaler-målet. Han studerte også i København, Århus og Lund. 

Fra 1946 var han knytta til redaksjonen *Norsk ordbok over det norske folkemålet og det nynorske skriftmålet*. Han var hovedredaktør for verket fra 1948 til 1978, da Magne Rometveit overtok. I 1972 blei han tilsatt som dosent og leder for nynorskavdelinga ved Norsk leksikografisk institutt ved Universitetet i Oslo, en stilling han hadde fram til pensjonsalderen (1977).

I 1959 kom Hellevik inn som medredaktør (sammen med Einar Breidsvoll) ved andre utgave av Det Norske Samlagets *Nynorsk ordliste*. Fra 1962 var han eneredaktør for stadig nye utgaver av dette standardverket, som kom både i en normalutgave og en utvida utgave. Ordlista er blant de mest sentrale verk innen normering av nynorsk i etterkrigstida. Den omtales ofte bare som *Hellevik*.

Hellevik var medlem av Norsk språknemnd fra 1952 til 1972, og videre av Norsk språkråd til 1988. Han hadde ledervervet i språknemnda i flere perioder. Han var medlem av Norges almenvitenskapelige forskningsråd fra 1962 til 1970

Han var æresmedlem i Samlaget, i Studentmållaget i Oslo og i Noregs Mållag, alle organisasjoner der han hadde hatt sentrale verv.

Hellevik var en ivrig formidler. Han skreiv en rekke fagartikler og populærevitenskapelige bidrag, og han deltok også i radioprogrammer som *God norsk*, *Ordet* og *Norsk på ny* i Norsk rikskringkasting. 

Han oversatte *Kongsspeglen* fra gammelnorsk.

Alf Hellevik er far til samfunnsforskeren Ottar Hellevik.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Alf Hellevik i Norsk biografisk leksikon
* Alf Hellevik i NRK Sogn og Fjordane Fylkesleksikon

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
*Se pekerside for flere forekomster av Verksgata.*
**Verksgata** (9–15, 20a–30b) er ei gate på Rodeløkka i Oslo. Den har navn etter et teglverk, som tidligere lå der Freias fabrikkområde er nå.

Gata starta opprinnelig i Trondheimsveien med omtrent det som i dag er Vardøgata. Nå starter den i Tromsøgata, men den første biten regnes gjerne for å tilhøre Snippen. Vi ender derfor med å si at Verksgata begynner på Rodes plass. Herfra går den til Gøteborggata, før den fortsetter inn på Freia-området til Johan Throne Holsts plass. Før fabrikkområdet blei bygd igjen, fortsatte den fram til Københavngata.

Verksgata 15 er en trevilla, som ligger skjult bak leiegårder og nye blokker inne på området mellom Langgata og Fjellgata. Øvrige gårder som har nummer til Verksgata, er to leiegårder fra slutten av 1800-tallet, henholdsvis på hjørnet av Karlstadgata og Gøteborggata. I tillegg har et par ubebygde tomter og en del av Freia nummer til gata.

*Verksgata borettslag* (fra 1983, 76 leiligheter) har adresse Fjellgata 1 og 2, men fasader mot Verksgata.

I nr. 14 hadde Sofienberg menighet prestebolig. Seinere blei huset benytta som gamlehjem. Det blei
revet da Sofienberghjemmet skulle bygges på 1960-tallet.

Det gikk tidligere trikk i Verksgata. Den kom opp Rathkes gate og fortsatte gjennom dagens Freia.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Verksgata». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 612. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* Oslo kommunes bydelsoversikt

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Alf Eliasson Gloppestad** (født 1887 i Gloppen kommune, død 1977 i Gloppen kommune) var en norsk bankdirektør. Han var ordfører i Gloppen kommune fra 1947 til 1957.

Liv og virke
------------

Alf Gloppestad ble født på gården Gloppestad i Gloppen kommune i 1887. Han var tredje barn i en rekke på fem av urmaker og bankdirektør Elias Abelson Gloppestad (1855–1937) og Synnøve Arnedotter Hunskår (1851–1925).

Gloppestad var heradskasserer fra 1912 til 1934. I samme periode var han forretningsfører for ligningsnemnden fra 1914 til 1934. Han ble deretter bankdirektør frem til 1961. Etter krigen tok han over ordførervervet i kommunen.

Gloppestad giftet seg med Anna Jondatter Austrheim (1893–1987) i 1920, og fikk seks barn, der tre av de fem som vokste opp ble lærere.

Litteratur
----------

* Sandal, Per (1992): *Soga om Gloppen og Breim*, Bind IV, ISBN 8299272009

Referanser
----------

1. ↑  «Soga om Gloppen og Breim» Arkivert 19. november 2015 hos Wayback Machine. om bygdebøkene, Gloppen kommune

Eksterne lenker
---------------

* Referat fra treff i «Nordfjordlaget» Arkivert 19. november 2015 hos Wayback Machine. Gloppen kommune
* \* Om norsk-amerikansk stevne i Gloppen, søndag 13. juli 1947[*død lenke*], Sffarkiv.no (Fylkesarkivet)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Elias Faleide** | **Ordfører i Gloppen kommune**(1947–1957) | Etterfølger:**John Austrheim** |
**Kristin Brandtsegg Johansen** (født 3. mai 1966) er en norsk forfatter, redaktør og idéhistoriker utdannet ved Universitetet i Oslo med avsluttende hovedfagseksamen i idéhistorie avlagt i 1997. 

Hovedoppgaven hennes, *Hvis kvinner ville være kvinner*, om Sigrid Undset som polemiker og debattant i sin tids kvinnesaksdebatt ble utgitt i bokform på Aschehoug i 1998.

Hun var prosjektleder for tusenårsprosjektet *Gi meg en grunn til å være kvinne, 7 prøverom - kvinnelighet på utstilling på Norsk Folkemuseum* (1999-2000) og medforfatter på boken *Gi meg en grunn til å være kvinne*.

Brandtsegg Johansen har i flere år arbeidet som redaktør og sjefredaktør i Kagge Forlag.

Bibliografi
-----------

* *Hvis kvinner ville være kvinner*, sakprosa, Aschehoug (1998)
* *Maria Magdalena. Disippelen Jesus elsket*, sakprosa, Aschehoug (2014)

Kilder
------

* Presentasjon av Kristin Brandtsegg Johansen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* *Hvis kvinner ville være kvinner, Sigrid Undset, hennes samtid og kvinnespørsmålet.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Alf Johansens vei** (1a–5b) er en vei ved bydelen Heimdal sør for Trondheim som strekker seg fra nordvestlig til sørøstlig retning fra Mentz Skjetnes vei til Arnt Forseths vei. Veien er en sammen med Arnt Forseths vei en gjennomfartsvei og fungerer som adkomstveg for boligbebyggelsen i området, som i hovedsak består av frittstående eneboliger. Nærmeste kollektivtilbud for Alf Johansens vei er med AtB og deres bussforbindelser med rute 44A, 80, 81 og 146 fra Johan Tillers vei.

Veien er oppkalt etter motstandsmannen Alf Johansen (1917–1944), som under andre verdenskrig blant annet deltok i kampene i Gauldalen i 1940 og som siden rømte til England før han sluttet seg til de norske flystyrkene i Canada. Johansen omkom under et flytokt over Hebridene i 1944.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 44. ISBN 978-82-573-1762-1.

Portal: Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Bjørn Ullevoldsæter** (født 22. desember 1891, død 2. september 1975) var en norsk produsent av ski, gjennom Bjørn Ullevoldsæter Skifabrikk.

Ullevoldsæter var født og vokste opp på Ullevoldsæter i Nordmarka. Som ung gikk han i lære hos den kjente skimakeren Thorvald Hansen i Oslo. Han flyttet hit i 1910 men flyttet litt før 1920 til Nittedal, der familien hadde flyttet i 1917. Her etablerte han Bjørn Ullevoldsæter Skifabrikk. 

I 1932 tok Ullevoldsæter patent på limte ski av tre lag: et lag hickory som gliflate, et lettere treslag som f.eks. gran i midten og overflate av hickory eller ask. Ullevoldsæter solgte patentet til Peter Østbye som produserte ski på Splitkeinfabrikken. I 1935 tok Ullevoldsæter patent på ski med flere lag og hardvedkanter.

Referanser
----------

1. ↑  «Spor i snø - *Historien om limte ski*». Arkivert fra originalen 31. desember 2008. Besøkt 21. januar 2009.
2. ↑  Skifabrikkene Ullevoldsæter og Blåskia Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
3. ↑  Gotaas

Litteratur
----------

* Gotaas, Thor (2003). *Først i løypa: Historien om langrenn i Norge*. Oslo: Andresen og Butenschøn. ISBN 82-7694-139-7.