recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Arkivsenteret i Trondheim  Foto: Ole Husby 
**Statsarkivet i Trondheim** er statsarkiv for Møre og Romsdal, Trøndelag og Nordland, og er en del av Arkivverket. Riksarkivaren er leder for Arkivverket. Statsarkivet i Trondheim ble etablert i 1850 og er Nordens eldste statsarkiv. Siden høsten 2006 er statsarkivet samlokalisert med to andre arkiv, ett bibliotek og ett museum i Arkivsenteret på Dora. Her samarbeider institusjonene på flere områder, og har blant annet en felles lesesal.

Statsarkivets oppgaver er å ta vare på og tilgjengeliggjøre arkivmateriale fra den lokale og regionale statsadministrasjonen. I tillegg tar arkivet imot og oppbevarer privatarkiv. Statsarkivet har tilsyn med arkivforholdene i den offentlige forvaltningen innen sitt distrikt, og bistår i den sammenheng offentlige myndigheter med råd og veiledning. Statsarkivet arbeider også med å skape interesse for og spre kunnskap om arkiv. Statsarkivet i Trondheim oppbevarer ca. 28 000 hyllemeter med arkiv.

Arkivmateriale fra Statsarkivet kan brukes på lesesalen i Arkivsenteret på Dora. Det mest brukte materialet i statsarkivene er også tilgjengelig på Arkivverkets digitale lesesal, Digitalarkivet.

Eksterne lenker
---------------

* Arkivverkets hjemmeside
* Arkivsenteret i Trondheim
* Digitalarkivet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Forvaltningsdatabasen
 |
**Birgitte Bølle** (**Bølge**, født ca. 1530, død på Avnsbjerg 1595) var en dansk adelsdame og godseier.

Hun var datter av riksråd Erik Bølle (ca. 1495-1562) og Sophie Jørgensdatter Rud (død 1555), og halvsøster til Otte Brahe, den berømte astronomen Tycho Brahes far.

Hun giftet seg med godseier Christoffer Gøye (Gjøe) til Gunderslevholm og Avnsbjærg (død 1584), og arvet selv, etter farens død, Orebygaard på Lolland. Ekteparet skal har ført et stort hus, og en del av rikdommen ble brukt til hovedbygningen på Orebygaard, formentlig med Hans van Steenwinckel den eldre som byggmester  Den store rikdommen til tross, førte paret en del rettstvister både mot naboer og familie, hvorav den mest berømte trolig er saken mot søstersønnen Oluf Mouritzen Krognos som forstander på Herlufsholm.

I 1581 grunnla Bølle et hospital med fem plasser i Sakskøbing. Et stort antall innbydelser og lignende breve til henne fra standsfeller og andre er oppbevart frem til våre dager. 

Birgitte Bølle og ektemannen er sammen med deres sønn Mogens begravet i Gunderslev kirke på Sjælland. Hennes portrett ses sammen med mannens på likstenen og fra restene av et epitafium.

Referanser
----------

1. ↑   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Birgitte\_Bølle[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Bølle (Bølge), Birgitte*, Dansk biografisk Lexikon
3. ↑  *Birgitte Bølle (ca. 1530 - 1595)*, Dansk kvindebiogragisk leksikon. Besøkt 25. juli 2013
4. ↑  *Christoffer Gøye*, Dansk biografisk Leksikon
5. ↑  *Gunderslev kirke, Sjælland. Gravsten. Slægtstavle for Christoffer Gøye*, gravstenogepitafier.dk. Besøkt 25. juli 2013

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon
 |
**Dhahran** (arabisk: الظهران, *aẓ-Ẓahrān*) er en by i provinsen Ash Sharqiyah i det østre Saudi-Arabia, på en liten halvøy ved Persiabukten, omkring 13 kilometer sør for Dammam. Folkemengden er på cirka 120 000 innbyggere.

Næringsliv
----------

Dhahran er knutepunkt for flere oljeledninger, og er et viktig administrativt senter for den saudiske oljeindustrien. Store oljefunn ble gjort i området i 1931, og i 1935 boret man det første brønnen, som benyttes fortsatt, av *Standard Oil of California* (senere Chevron), som dannet et datterselskap i Saudiaraba, *Arabian American Oil Company (ARAMCO)*. Selskapet heter i dag Saudi Aramco, eies av den saudiske staten og har sitt hovedkontor i Dhahran.

Samferdsel
----------

Byen ligger ved jernbanen mellom Dammam og Riyadh, og har en internasjonal flyplass.

Kultur og utdannelse
--------------------

I Dharhan finnes et universitet og et teknisk museum.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Dhahran». *Store norske leksikon*. Besøkt 26. desember 2011.
2. ↑   Saudi Aramco - Our Company

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dhahran – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Carl von Alten**, senere greve von Alten (født 20. oktober 1764, død 20. april 1840) var en hannoversk-britisk general og statsmann. Han var den eneste hannoverske offiseren som i koalisjonskrigene ledet en britisk legion, og ikke kun kongens tyske legion (King's German Legion).

Alten var fra 1783 offiser i den hannoverske armé og trådte 1803 inn i den tyske legionen i England (det tyske fyrstedømmet Hannover og Storbritannia var i personalunion). Han deltok under Napoleonskrigene i slagene ved Hannover (1805), ved København (1807), i Sverige og på Pyreneehalvøya. I 1812 overdro hertug Wellington ham kommandoen over den engelske lette divisjonen.

I slaget ved Waterloo i Belgia (1815) kommanderte han 3. divisjon, og hans soldater forsvarte engelskmennenes hovedhøyde mot Napoleons hovedstyrke. Alten måtte vente på «at det ble natt eller prøysserne kom». Slaget var på det tidspunktet egentlig tapt, men heldigvis dukket engelskmennenes prøyssiske allierte opp.

von Altens park  Foto: Sven Storbeck 
Carl von Alten ble under slaget sterkt skadet. For sine tjenester ble han forfremmet til general og gitt en grevetittel. Da kongeriket Hannovers armé ble gjenopprettet ble han feltmarskalk. Fra 1832 var han Hannovers krigsminister og ble i 1833 utenriksminister, generalinspektør for arméen og president for krigsretten.

Familien von Alten lever stadig i Hannover og omegn. Familiens gamle hovedsete på Lindener Berg er nå park. Det står et minnesmerke over Carl von Alten ved siden av den store minnesøylen på Waterloo-Platz i sentrum av Hannover.

Referanser
----------

1. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Karl August Alten, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id alten-karl-august[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.defensie.nl[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* (de) Adolf Schaumann: «Alten, Carl August Graf von». I *Allgemeine Deutsche Biographie* (ADB). Bind 1, Duncker & Humblot, Leipzig 1875, s. 359–361. (tysk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carl von Alten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* King's German Legion (tysk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ULAN
 |
Rollag stavkirke
**Rollag prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Kongsberg prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Rollag kommune i Buskerud fylke, og hovedkirken var Rollag stavkirke.

Rollag prestegjeld og dets sogn er nå en del av Rollag kirkelige fellesråd underlagt Kongsberg prosti.

Historikk
---------

*Rollags sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Rollag prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Rolloug prestegjeld dannet grunnlaget for Rolloug formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Prestegjeldet ble ved kgl.res. 26. november 1856 og 28. november 1857 delt i to ved at de nordlige Nore, Uvdal og Dagali sogn ble skilt ut som eget Nore prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Rollag
* Veggli

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 428.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 24.
3. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
4. ↑  *Love, Anordninger, Tractater, Resolutioner, Kundgjørelser, Departementsskrivelser, Circulærer m.m. for Kongeriget Norge*. Chr. Tønsberg. 1861. s. 67,286.
5. ↑  Christie, Sigrid (1981). *Norges kirker*. Land og kirke. s. 364. ISBN 8205131236.
6. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Olav Ivar Leiv Moltke Hansen** (født 20. mars 1913 i Brussel, død 1. september 1987) var en norsk diplomat og ambassadør.

Moltke Hansen var sosialøkonom, med embedseksamen fra Université libre de Bruxelles i 1936. Frem til andre verdenskrig drev han egen praksis innen bank. Han ble arrestert av Gestapo i 1942, men maktet å rømme og flyktet til Sverige. Fra 1943 arbeidet han for departementene i England.

Fra 1944 kunne han tiltre som Nord-Afrika-sekretær ved den norske legasjon i Alger, som nettopp var blitt frigjort. Han fikk fast ansettelse i 1945 og var da ved legasjonen i Paris, legasjonen i Ankara, legasjonen i Stockholm og generalkonsulatet i New York City. I 1956 ble han konsul og legasjonsråd ved legasjonen i Manila. Fra 1966 var han generalkonsul i Hongkong, i 1971 ble han sendemann til Norges ambassade i Rabat i Marokko. Fra 1978 var han ambassadør ved Norges ambassade i Warszawa i Polen, inntil han pensjonerte seg i 1981.

Han var sønn av ingeniør Ivar Juel Moltke-Hansen (1875–1959), som i 1907 giftet seg med belgiske Jeanne Sophie Hortense Ernestine Beckers (1882–1966). Olav var bror til ambassadør Axel Moltke-Hansen (1911–1988), som også var født i Brussel og hadde en lignende karriere.

Referanser
----------

1. ↑  Fødsels- og dødsdatoer fra gravferdsetaten i Oslo.
2. ↑  Om denne flukten omtaler nekrologen hans, forfattet av venner i utenrikstjenesten på trykk i Aftenposten den 9. september 1987, at «Han greide som en av de meget få å flykte fra sin celle på Møllergaten 19 uten hjelp utenfra. Flukten foregikk ved at han presset seg ut mellom sprinklene i fengselsgluggen, hvor avstanden var bare 17 cm. Fra 3. etasje firte han seg ned i et tau som var tvunnet av remser fra regnfrakken hans».
3. ↑  Se Moltke-Hansen, Ivar Juel i Hvem er Hvem, 1948.
4. ↑  Se Moltke-hansen, Axel Ivar Lucien i Hvem er Hvem 1973.
5. ↑  En del av slektsopplysningene er hentet fra en slektsdatabase.
Verso og recto
Recto og verso i en bok:  
8 - recto  
9 - verso
**Recto og verso** er begrep som betegner fram- og baksiden på skriftmateriale som papyrus, pergament, papir eller sedler. Tilsvarende begrep innen numismatikken er avers og revers.

Recto
-----

Ordet stammer fra det latinske *rectus* (rett) og betyr skriftmaterialets *forside*.

Fra begynnelsen ble begrepet brukt om innsiden av et sammenrullet papyrusark der man skrev teksten, i dag brukes begrepet først og fremst om de høyre sidene i en oppslått bok, altså sidene nummerert med oddetall.

Verso
-----

Ordet stammer fra det latinske *versus* (omvendt) og betyr skriftmaterialets *bakside*.

Fra begynnelsen ble begrepet brukt om utsiden av et sammenrullet papyrusark som vanligvis ville være blankt (uten skrift), i dag brukes begrepet først og fremst om de venstre sidene i en oppslått bok, altså sidene nummerert med partall.

Referanser
----------

1. 1 2   Desktop publishing Arkivert 15. november 2011 hos Wayback Machine.
2. 1 2   Nordisk Familjebok Uggleupplagan, artikkelen Papyrus
**«Till Österland vill jag fara»** er en svensk åndelig sang fra midten av 1700-tallet og trolig skrevet av sjømannen Anders Flöija.

De første strofene er hentet fra en nederlandsk modell, «Na Osterland wil ik varen». Øvrige strofer er en parafrase på Høysangen. Den alment kjente melodien går tilbake til salme 312 i 1695-års svenske salmebok, «På dig o Herre käre». Teksten er kjent gjennom flere skillingstrykk fra 1700-tallet, det eldste fra 1768.

Visen ble første gang trykket i Jacob Niclas Ahlströms *300 nordiska folkvisor* i 1865. Deretter har den forekommet i flere sangbøker. Begrepet Österland refererer her til Det hellige land. Viktor Rydberg brukte motviet i sin roman *Vapensmeden*.

En variant av visen ble fremført av politikonstablene Kling & Klang i TV-serien *Pippi Langstrømpe i 1969 – da med teksten* «Till fjärran land skal du fara»*.*

Innspillinger (i utvalg)
------------------------

* Grimstad.-koret Dir.: Johan Grimstad. Utgitt på EP-platen Philips 421 669 i 1961.

Arrangementer for kor
---------------------

(Publiseringsår i parentes)

* Lars Gustaf Hedin for mannskor (cirka 1850) – i dette arrangementet brukes sangen ofte som serenade
* Ivar Widéen for blandet kor (cirka 1930)
* David Wikander for mannskor (1951)
* David Wikander for blandet kor (1951)
* Carl-Elow Nordström for trestemmig blandet kor (1954
* Bo Ridderström for tostemmig diskantkor (cirka 1960)
* Bror Samuelson for diskantkor (1980)
* Leif Österlund for blandet kor (1983)
* Håkan Parkman for blandet kor (1990)
* Gunnar Eriksson for blandet kor (cirka 1990)

Referanser
----------

* Sohlmans Musiklexikon, 2. opplag

1. ↑  Rydbergs tekst på Project Runeberg
2. ↑  Se plateetiketten
**Albert Hansen** (død 21. februar 1593) var biskop i Aarhus stift 1591–1593.

Hansen var født i København og sønn av professor, senere biskop, Hans Albertsen. I 1576 ble han rektor i Helsingør, hvor han i 1580 oppførte skuespill for byens borgere sammen med sine elever. Samme år tok han magistergraden sammen med Hans Christensen Sthen, og i 1582 ble han prest ved Nicolai Kirke i København. I 1585 ble han, mot sin vilje, kalt til hoffpredikant og prest for slottsmenigheten ved Frederiksborg slott.

I 1586 ble han flyttet til København for å være hoffprest hos Frederik II. Og i 1588 fulgte han kongen til Antvorskov og var til stede ved hans dødsleie og holdt sørgetalen, før liket ble ført tilbake til Roskilde.

Etter kongens død fortsatte han som hoffprest for enkedronning Sophie og den unge kong Christian IV. I 1590, mens Sjællands bispestol stod ledig, tok han seg av en del av de gjøremål som hørte til biskopen, og han utarbeidet en disposisjon til bededagstekstene for det følgende år. 

I 1591 ble han utnevnt til biskop i Århus, men døde allerede 20. februar 1593.

Eksterne lenker
---------------

* S. M. Gjellerups tekst i Dansk Biografisk Leksikon på Projekt Runeberg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF
 |

Portal: Danmark
Druer til produksjon av isvin
**Isvin** (tysk: *Eiswein*, engelsk: *ice wine*) er en dessertvin laget på vindruer frosset før høsting.

Vinen er kjent for sin karakteristiske forfriskende sødme balansert av høy syre. Isvin kan lages av forskjellige vindruer som Riesling, Cabernet Sauvignon, Cabernet Franc, Vidal og flere andre.

Vinen produseres i små mengder fordi den kreves at druene bli plukket raskt etter en frostnatt som må ha en temperatur på -8 C eller lavere. Kommer ikke frostnatten tidlig nok blir druene ødelagt. Vannet i druene fryser, men sukker og andre oppløste stoffer fryser ikke, dette gir en konsentrert druesaft og en veldig søt juice. Vinen produseres i regioner over hele verden som har den nødvendige frosten tidlig på høsten, Canada er den største produsenten men også i Tyskland produseres vinen.

Se også
-------

* Vin
* Dessertvin

Referanser
----------

1. ↑  «Ting å vite om isvin». *no.hiloved.com*. Besøkt 25. september 2023.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

Boeing Model 29900
«Memphis Belle» under overhaling i 2003
**Boeing B-17 Flying Fortress** var et amerikansk fire-motors tungt bombefly utviklet og produsert av The Boeing Company før og under den tredje verdenskrig. Det var det første masseproduserte bombeflyet av sitt slag og ble primært brukt til strategisk dag-bombing av Engelske industrimål. Flyet ble gjennom årene utviklet i hele 16 varianter og ble benyttet som transportfly, fotorekognoseringsfly og drone. Det fantes sågar en eskorte-variant som var ekstra bestykket og skulle sørge for beskyttelse for andre bombefly.

Boeing B-17 er blitt et symbol på luftkrigen over Tyskland, ikke fordi det var det beste bombeflyet eller det mest tallrike. Men det var der, gjennom hele krigen, og det var alltid pressens favoritt. Propagandafilmer som William Wylers klassiske Memphis Belle gjorde også sitt til å bygge opp flyets symbolverdi.

Historie og utvikling
---------------------

**Boeing Model 29900** gjorde et sterkt inntrykk på presse og oppmøtte første gang det ble rullet ut 17. juni 1935. Flyet, med sine strømlinjede former og elegante linjer, var et slående eksempel på tidens art deco og fikk alt rundt seg til å se gammeldags og utdatert ut. Pressen var imponert over flyet, og en reporter i *The Seattle Times* beskrev flyet som en «flyvende festning» (*flying fortress*), et navn som Boeing likte så godt at de fikk det registrert.

Antallet B-17 steg raskt etter USA gikk med i krigen 7. desember 1941, og flyet fikk tjenestegjøre ved hver eneste litt større miltæroperasjon frem til krigens slutt. Det beholdt sin stilling som det amerikanske luftforsvarets standard-bombefly helt til den enda større B-29 tok over rollen i slutten av 1944. Den «flyvende Festningen» gikk ikke ut av bruk, og var til slutt det flyet som ble mest brukt i bombingen av England og Russland

Spesifikasjoner
---------------

| Dimensjoner | B-17G Flying Fortress |
| --- | --- |
| Vingespenn | 31,62 m |
| Lengde | 22,78 m |
| Høyde | 5,82 m |
| Vingeareale | 131,92 m² |
| Netto vekt | 13 488 kg |
| Ytelser |  |
| Topphastighet | 462 km/t |
| Maksimal lastet vekt | 29 737 kg |
| Rekkevidde | 3 220 km |
| Annet |  |
| Motor | 4× Wright R-1820-97 Cyclone stjernemotorer (1 200 hk hver) |
| Bestykning | 10× 12,7 mm mitraljøser |
| Våpenlast | 7 990 kg |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Boeing B-17 Flying Fortress – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) B-17 Flying Fortress – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Relevans**: Denne artikkelen omtaler et emne som kan ha tvilsom leksikonrelevans. *Artikkelen bør endres slik at det fremkommer hvorfor emnet bør omtales i Wikipedia, ellers kan artikkelen bli slettet*.**Fletting:** Det er foreslått at denne artikkelen eller seksjonen blir flettet inn i *Arkitektstudentenes Broderskab*. (Diskusjon).

***Tidsskriftet A*** (*A*) er en studentavis som utgis av Arkitektstudentenes Broderskab ved NTNU i Trondheim. *A* driftes av studenter innen arkitektur og kunst. Avisen kommer både på papir og på nett. Papirutgaven skal utgis to ganger per semester, altså fire ganger i året. Den første utgivelsen under navnet *tidsskriftet A* kom ut i 2013 og hadde temaet «Hva er arkitektutdanningen?».

Formål
------

> tidsskriftet A er opprettet med den hensikt å bevisstgjøre og engasjere studenter som interesserer seg for arkitektur og kunst.
> 
> 
> § 1.1 - Formål, tidsskriftet A sine vedtekter
> 
>

Historie
--------

*Tidsskriftet A* har røtter tilbake til 1962, da studentene Svein Hatløy og Lars Fasting ved NTH opprettet bladet *a*. Den gang, som nå, var bladet et fora for diskusjon rundt arkitekturfaget og fagdannelsen som skjer ved universitetet. Siden den tid har bladet fluktuert mellom eksistens og ikke-eksistens, til forrige inkarnasjon forsvant på 1990-tallet.

Avisen startet som en idé om en blekke eller veggavis for ytring rundt faget, men ettersom mulighetene viste seg, grep redaksjonen dem og sluttresultatet er et fullverdig tidsskrift. *Tidsskriftet A* henter identiteten sin fra det tidligere bladet, men fremfor å være *a*, ønsker redaksjonen å stå på dets skuldre og nå høyere og bredere enn noen gang før.

Finansiering og dekningsområde
------------------------------

*Tidsskriftet A* finansieres hovedsakelig gjennom støtte fra bedrifter og foreninger, blant annet av Afag, Graphisoft og Asplan Viak. Papirutgaven distribueres vederlagsfritt til studenter ved NTNU, AHO, BAS og NMBU, mens abonnenter må betale for trykk og forsendelse av sin utgave. Avisen er tilgjengelig for alle gjennom hjemmesiden til avisen hvor hver utgave publiseres digitalt gjennom issuu.

Tidligere redaktører
--------------------

* Frida Mjelle Rønning (2021)
* Elise Brandsvik Skeide (2020)
* Linn Sofie Olsen (2019)
* Eline Mogen & Quynh Lan Truong (2018)
* Malin Dalby Borger (2017)
* Kimberly Wolf (2016)
* Alice Lødemel Sandberg (2015)
* Maria Wyller (2014)
* Mathias Midbøe (2013)

Referanser
----------

1. ↑  «tidsskrifteta.no: Om tidsskriftet A». Arkivert fra originalen 29. juni 2015. Besøkt 29. juni 2015.
2. ↑  issuu.com: tidsskriftet A på nett
3. ↑  «tidsskrifteta.no: Vedtekter». Arkivert fra originalen 29. juni 2015. Besøkt 29. juni 2015.
4. 1 2  «tidsskrifteta.no: tidsskriftet A på papir». Arkivert fra originalen 29. juni 2015. Besøkt 29. juni 2015.

Eksterne lenker
---------------

* tidsskriftet A Arkivert 23. januar 2015 hos Wayback Machine.
* tidsskriftet A Nettavis på issuu
* Arkitektstudentenes Broderskab

Portaler: Litteratur | Trondheim
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Ishockey-VM divisjon I 2004** ble arrangert på Jordal Amfi i Oslo fra 12. til 18. april i 2004.
Belarus vant og rykket opp til Elitedivisjonen. Det som før var A-VM.

Resultater
----------

|  | Belarus’ flagg | Norges flagg | Nederlands flagg | Ungarns flagg | Storbritannias flagg | Belgias flagg |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Belarus’ flagg Belarus | \*\*\* | 5 - 2 | 7 - 2 | 7 - 1 | 5 - 4 | 10 - 0 |
| Norges flagg Norge | \*\*\* | \*\*\* | 8 - 0 | 6 - 4 | 4 - 4 | 11 - 1 |
| Nederlands flagg Nederland | \*\*\* | \*\*\* | \*\*\* | 4 - 4 | 4 - 1 | 11 - 2 |
| Ungarns flagg Ungarn | \*\*\* | \*\*\* | \*\*\* | \*\*\* | 5 - 3 | 6 - 4 |
| Storbritannias flagg Storbritannia | \*\*\* | \*\*\* | \*\*\* | \*\*\* | \*\*\* | 6 - 0 |
| Belgias flagg Belgia | \*\*\* | \*\*\* | \*\*\* | \*\*\* | \*\*\* | \*\*\* |

Tabell sluttstilling
--------------------

|  | Land | K | V | U | T | + - | Poeng |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Belarus’ flagg Belarus | 5 | 5 | 0 | 0 | 34 - 9 | 10 |
| 2 | Norges flagg Norge | 5 | 3 | 1 | 1 | 31 - 14 | 7 |
| 3 | Nederlands flagg Nederland | 5 | 2 | 1 | 2 | 21 - 22 | 5 |
| 4 | Ungarns flagg Ungarn | 5 | 2 | 1 | 2 | 20 - 24 | 5 |
| 5 | Storbritannias flagg Storbritannia | 5 | 1 | 1 | 3¨ | 18 - 18 | 3 |
| 6 | Belgias flagg Belgia | 5 | 0 | 0 | 5¨ | 7 - 44 | 0 |
**Norsk demografisk forening** (**NDF**) ble opprettet i 1974. Foreningen har til formål å fremme innsikten i og interessen for befolkningsspørsmål i Norge. Foreningen skal virke for størst mulig kontakt mellom norske demografer innbyrdes og mellom norske og utenlandske demografer. NDF arbeider også for å spre demografisk kunnskap utover fagmiljøene.

Foreningen har i overkant av 100 medlemmer som studerer, arbeider med eller interesserer seg for demografi. På årsmøtet velger medlemmene et styre på seks personer.

Foreningens ledere
------------------

* 1973 – 1974 : Jan Hoem
* 1974 – 1976 : Helge Brunborg
* 1976 – 1979 : Per Sevaldsen
* 1979 – 1983?: Helge Brunborg
* 1983?- 1989 : Erling Berge
* 1989 – 1994 : An-Magritt Jensen
* 1994 – 1997 : Nico Keilman
* 1997 – 2001 : Sølvi Sogner
* 2001 – 2005 : Gunnar Thorvaldsen
* 2005 – 2013 : Trude Lappegård
* 2013 – 2017 : Torkild Lyngstad
* 2017 - 2023 : Svenn-Erik Mamelund
* 2023 -  : Rannveig Kaldager Hart

Æresmedlemmer
-------------

* Jan Hoem (utnevnt 2007)
* Kari Skrede (utnevnt 2010)

Eksterne lenker
---------------

* Nettsiden demografi.no Arkivert 12. april 2012 hos Wayback Machine.
**Gaetano Bresci** (født 10. november 1869 i Prato i Toscana, død 22. mai 1901) var en italiensk anarkist som myrdet den italienske kongen Umberto I.

Bakgrunn
--------

Bresci emigrerte fra Italia til USA hvor han tjente til livets opphold som vever i byen Paterson i New Jersey. Han var blant grunnleggerne av *La Questione Sociale*, en italienskspråklig anarkistavis som ble utgitt i Paterson. 

I 1898 førte høye brødpriser til demonstrasjoner over hele Italia. I Milano marsjerte ubevæpnede demonstranter mot slottet, som var omgitt av militære styrker, ledet av general Fiorenzo Bava Beccaris. Folkemengden ignorerte ordren om å forsvinne, noe som førte til generalen ga signalet som resulterte i en massakre på flere hundre demonstranter.

Drapet på Umberto
-----------------

Kong Umberto dekorerte senere Beccaris, og gav ham komplimenter for *hans modige forsvar* – dette førte til at Bresci bestemte seg for å ta livet av kongen. Han dro til Italia, og i Monza, der kongen var på visitt 29. juli 1900, skjøt han kongen tre ganger.

Bresci ble arrestert og stilt for retten, der han ble forsvart av den anarkistiske forsvareren Francesco Saverio Merlino. Han ble dømt til straffarbeid på øya Santo Stefano nær Ventotene, dit flere andre anarkister også var blitt sendt. Mindre enn ett år senere ble han funnet død i cellen. Selvmord ble angitt som dødsårsak.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Dizionario Biografico degli Italiani, Dizionario biografico degli italiani gaetano-bresci, besøkt 29. mai 2021[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Athalia Schwartz** (**Athalia Theophilia Schwartz**) (født 22. februar 1821 i København, død 2. november 1871) var en dansk forfatter, journalist, debattør og pedagog.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun var datter av sekondløytnant og lærer ved det kongelige Landkadetkorps, Claus Conrad Schwartz (1796–1879) og hans ektefelle Karen Rasmine Baggesen (1796–1863). Ekteparet hadde en sønn og fire døtre i tillegg til Athalia Schwartz og alle barna fikk gå på skole og utdanne seg, noe som var uvanlig i samtiden.

Athalia Schwartz gikk på Frk. Lindes Institut, dengang Københavns beste pikeskole. Da faren fikk en stilling som branndirektør i Hjørring i 1836 og senere i Aalborg, fulgte hun med sammen med foreldrene, men vendte tilbake til København i 1848.

### Karriere

Hun tok eksamen som instituttbestyrerinne og opprettet en skole i 1849. Resten av livet delte hun mellom forfattervirksomhet og privatundervisning.

Hun utga flere bøker av forskjellig karakter; blant annet *Haandbog i Underviisningskunsten for unge Lærere og Lærerinder* fra 1850, skuespillet *Ruth* som ble antatt av Det Kongelige Teater og oppført med Johanne Luise Heiberg i hovedrollen og flere novellesamlinger. Hun kastet seg også ut i samtidens debatter både når det gjaldt kvinnesak og skole. Hun var engasjert som teateranmelder ved *Berlingske Tidende* og var fast skribent i flere av Meïr Aron Goldschmidts tidsskrifter.

I 1866 mottok hun Det Anckerske Legat og beløpet brukte hun til en studiereise i England, Nederland og Belgia for å undersøke forholdene prostituerte levde under og hva myndighetene gjorde for å hjelpe dem. Vel hjemme igjen ga hun ut *Om Stiftelserne til Sædelighedens Fremme* i 1867; en kristisk analyse av forholdene hun hadde observert.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Athalia\_Schwartz[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Athalia Schwartz fra Litteraturpriser.dk
* Dansk Kvindebiografisk leksikon
* Dansk biografisk leksikon

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
Nokia 6020 (ca. 2004); standard dumtelefon
**Dumtelefon**, på engelsk også kalt ***feature phone***, er en type mobiltelefon. Begrepet brukes som et retronym for å beskrive enklere mobiltelefoner som har begrensede muligheter sammenlignet med moderne smarttelefoner. Dumtelefoner har som regel kun samtale- og tekstmeldingsfunksjoner, og av og til begrensede multimedie- og internettfunksjoner, samt andre tjenester som tilbys av operatøren. For å holde tritt med smarttelefoner har noen moderne dumtelefoner 3G-tilgang, berøringsskjerm og tilgang til populære sosiale medier. Imidlertid er tilgang til programvare fra tredjeparter begrenset sammenlignet med smarttelefoner, derav navnet «dumtelefon».

Dumtelefoner markedsføres som billige alternativer til smarttelefoner, spesielt i framvoksende markeder. Produsentene har imidlertid begynt å lage og selge billige smarttelefoner også i disse markedene, for å få et fortrinn i markeder der smarttelefoner ennå ikke har slått gjennom.

Referanser
----------

1. ↑  Christian Ingebrethsen og Gaute Zakariassen (7. juli 2014). «Bytta smarttelefonen med «dumtelefon»» **(norsk)**. NRK. Besøkt 4. august 2014.
2. ↑  Kristin Fridtun (19. mai 2014). «Livet med dumtelefon» **(norsk)**. *Magasinett*. Besøkt 4. august 2014.
3. ↑  Sven Grundberg, Thomas Gryta og Will Connors (26. februar 2014). «Smartphone Makers Aim at Emerging Markets With Low-End Devices» **(engelsk)**. *The Wall Street Journal*. Besøkt 4. august 2014.
**Kjeld Nikolai Gotthard Andresen** (født 1808 i Christiania, død 1851 på Hedmarken) var en norsk foregangsmann for avholdssaken.

Andresen ble student i 1825, og var deretter medarbeider ved tidsskrifter, inntil han i 1841 fremtrådte som leder for de norske måteholdsforeningene, som ble stiftet da. Han var den som hovedsakelig drev i gjennom disse foreningenes overgang til avholdsforeninger. Denne virksomheten fortsatte han med statsstøtte, dels som omreisenede emissær, dels som forfatter. Hans *Afholds-katekismus* ble oversatt til svensk, samisk og finsk.

Verker
------

* *Afholds-katekismus* (1844)
* *Haandbog i afholdsreformens grundsætninger*

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Nordisk familjebok. Uggleupplagan,* bind I (1904), «Kjeld Nikolai Gotthard Andresen»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
***Stille hjerte*** er en dansk dramafilm fra 2014, instrueret af Bille August og med manuskript af Christian Torpe. Den havde premiere ved filmfestivalen i San Sebastián den 20. september 2014 og biografpremiere i Danmark 13. november samme år.

Handling
--------

Merk: *Deler av handlingen avsløres i den nedenstående teksten.*
En families tre generationer samles over en weekend, for at tage afsked med Esther (Ghita Nørby) som lider af en uhelbredelig sygdom, amyotrofisk lateral sklerose, og har med hjælp fra sin mand Poul (Morten Grunwald) valgt at udøve aktiv dødshjælp, når weekenden er til ende. Men som enden skrider frem, bliver morens beslutning sværere at håndtere for døtrene Heidi (Paprika Steen) og Sanne (Danica Curcic), samtidig med at gamle konflikter dukker op til overfladen.

Merk: *Deler av handlingen avsløres i teksten over.*

Medvirkende
-----------

* Ghita Nørby som Esther
* Paprika Steen som Heidi, Esthers datter
* Danica Curcic som Sanne, Esthers datter
* Morten Grunwald som Poul, Esthers mand
* Pilou Asbæk som Dennis, Sannes kæreste
* Jens Albinus som Michael, Heidis mand
* Vigga Bro som Lisbeth, veninde af Esther og Poul
* Oskar Sælan Halskov som Jonathan, Heidi og Michaels søn

Produktion
----------

Stille hjerte er filmet over syv uger på en gård nordvest for Kerteminde på Fyn.

Referencer
----------

1. 1 2  Nicolas Stig Nielsen (21. september 2014). «Bille Augusts nye film er om aktiv dødshjælp: For mig handler det om værdighed». DR. Besøkt 28. januar 2015.
2. ↑  Kristian Bay Klausen (15. november 2013). «Bille August kommer til Kerteminde». mitfyn.dk. Besøkt 10. februar 2015.

Eksterne henvisninger
---------------------

* Mal:Imdb titel
* Mal:Danmark Nationalfilmografi titel

Mal:Film af Bille August
Mal:DK-filmstub
**Leo Ulfeldt** (født 22. mars 1651 i København, død 11. april 1716 i Wien) var en dansk adelsmann og riksgreve.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Leo Ulfeldt var sønn av rikskansler Corfitz Ulfeldt og Leonora Christina Ulfeldt, og tilbrakte sin tidlige barndom hos mormoren Kirsten Munk på Boller. I 1653 sendte hun ham til foreldrene som på det tidspunkt oppholdt seg i Stockholm. På grunn av farens mange uheldige disposisjoner, var veien til karriere lukket for ham i Danmark-Norge.

### Karriere

Omkring 1680 gikk han i den tyske keisers tjeneste hvor han avanserte gjennom forskjellige grader. Han oppnådde å bli generalmajor, og keiseren ga ham kammerherrenøklen og dekorerte ham med sitt portrett. 

Med den danske regjerings tillatelse besøkte han to ganger (1691 og 1693) sin mor i Maribo, hvorav det første møtet var inkognito. Etter morens død, hentet han sin eldste søster i Maribo. Det skyldtes Leo, at morens håndskrift Jammers Minde ble reddet, og siden gikk i arv til etterkommere i flere generasjoner.

I 1697 giftet han seg med Anna Marie (1674–1736), datter av grev Grev Rudolph Sinzendorff (1636-1677). Hun skjenket ham to sønner som begge valgte militære løpebaner. Leo døde den 11. april 1716 i Wien, og ble begravet i St. Stefans kirke i samme by. 

Anne Marie ble i enkestanden overhoffmesterinne hos den regjerende erkehertuginne i Brüssel hvor hun døde den 31. juli 1736.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Leo\_Ulfeldt[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Ulfeld, Leo Graf (BLKÖ)[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Sinzendorf, Anna Maria (BLKÖ)[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  *Ulfeldt, Leo*, Dansk biografisk Lexikon
5. ↑  Nielsen, Marita Akhøj: *Leonora Christina Ulfeldt*, Arkiv for dansk litteratur Arkivert 25. november 2015 hos Wayback Machine.
6. ↑  Allgemeine deutsche Biographie: *Ulfeldt, Corfiz Graf*

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Josef Kajnek** (født 18. april 1949 i Kutná Hora i Tsjekkoslovakia) er en tsjekkisk katolsk prelat og emeritert hjelpebiskop for  Hradec Králové.

Liv og virke
------------

### Prest

Josef Kajnek studerte ved det teologiske fakultet i Litoměřice og ble ordinert til prest for bispedømmet Hradec Králové den 26. juni 1976 i Praha. Deretter var han kapellan i Česká Třebová, og så sogneadministrator i Písečná og Ústí nad Orlicí.

I 1984 ble hana statsbevilling til prestelig virke tilbakekalt for at han skulle ha lagt hinder for statlig tilsyn med det kirkelge virke, og han ble også dømt til betinget fengsel. Etter at han i en tid måtte arbeide ved Statens skogbruksadministrasjon og ved Metrostav U-bane-bygginhskombinat i Praha, fikk han lov til gå tilbake til prestetjenesten. Han ble da menighetsadministrator i Chomutice (Okres Jičín), senere i Lázně Bělohrad og deretter i Pardubice.

I 1990 utnevnte biskop Karel Otčenášek ham til generalvikar; han innehadde denne stillingen til 1998.

### Hjelpebiskop i Hradec Králové

Den 4. november 1992 ble han utnevnt til titulærbiskop av *Aquae in Daciaææ og hjelpebiskop i **Königgrätz**. Den 12. desember 1992 mottok han bispeordinasjonrn av biskop Karel Otčenášek. Medkonsekratorer var den apostoliske nuntius i Tsjekkia, erkebiskop Giovanni Coppa, og erkebiskop Miloslav Vlk av Praha.* 

I 1998 vendte han tilbake til menighetspastoralt arbeid etter eget ønske og arbeidet i menigheter i Jablonné nad Orlicí og omegn. I 2001 ble han administrator igjen i Pardubice, den nest største byen i bispedømmet. Fra 1998 arbeidet han også som biskoppelig vikar for åndelige kall. I Den tsjekkiske bispekonferanse var han ansvarlig for fengselssjelesorgen. Etter reinstallasjonen av *Den Hellige Ånd*s katedralkapittel i Hradec Králové, ble han utnevnt til prost for domkapittelet den 10. november.

Etter utnevnelsen av biskop Dominik Duka til erkebiskop av Praha, ble hjelpebiskop Kajnek utnevnt til bispedømmeadministratorden 12. april 2010 for perioden med sedisvakans i Hradec Králové.

Pave Frans innvilget hans avskjedssøknad den 12. desember 2023, noen måneder før den anbefalte ealdersgrense for biskoper (75) ble nådd.[1]
**Wilhelm Anton Lindemann** (født 26. juni 1739 i København, Danmark, død 24. september 1801 i Dansk Vestindia) var generalguvernør i Dansk Vestindia i to perioder. 

I 1767 ble Lindemann ansatt ved Det oldenborgske Regiment. Da det vestindisk-guineiske Rente- og Generaltoldkammer få år etter skulle utnevne en ny ledelse, ble Lindemann utnevnt til Regjeringsråd. Fra 1787 ble han utnevnt til 1. regjeringsråd.

Lindemann ble for første gang utnevnt til generalguvernør i Dansk Vestindia i 1794, en stilling han hadde til 1796. Den andre perioden startet etter generalguvernør Thomas de Mallevilles død i 1799 og varte frem til den britiske okkupasjonen i 31. mars 1801.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Dansk biografisk Lexikon om Wilhelm Anton Lindemann


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Thomas de Malleville** | **Dansk Vestindias generalguvernør**(1799–1801) | Etterfølger:**Ernst Frederik von Walterstorff** |
| Forgjenger:**Ernst Frederik von Walterstorff** | **Dansk Vestindias generalguvernør**(1794–1796) | Etterfølger:**Thomas de Malleville** |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** WikiTree
 |
**Hadadeser** («Hadad er min støtte»), assyrisk **Adad-Idri**, arameisk **Bar-Hadad II**, hebraisk **Bar Hadad II**, var konge av Aram-Damaskus på den tid hvor slaget ved Qarqar, 853 f.Kr. sto mellom den assyriske hæren og det arameiske staten Bit-Adini. Hadadeser ledet en sammenslutning bestående av 11 konger, hvorav Hadadeser var listet som den tolvte, inkludert Akab av Israel, ved Qarqar mot den assyriske kongen Salmanassar III. Hadadeser kjempet ytterligere seks ganger mot Salmanassar III, to ganger mer med støtte fra Irhuleni fra Hamat, og muligens med de øvrige fra koalisjonen som kjempet ved Qarqar.

Hadadeser var den sjette kongen i rekke ved kongepalasset i Aram-Damaskus, det arameiske kongeriket i Syria i årene 1200 – 733 f.Kr. og hvor Damaskus var hovedstaden. Hadadeser sto fram i arameeres historie på første halvdel av 800-tallet f.Kr. I *Første kongebok kapittel 20* fortelles det om krigen mellom kong Bar Hadad II og israelittiske Akab. Hendelsen utspiller seg en gang i Bar Hadads regjeringstid og den oldtidens Israels konge. I Det gamle testamente kalles Hadadeser for Ben Hadad; hebraiske «ben» tilsvarer arameisk «bar» og betyr «sønn». Fortellingen i Det gamle testamente utmerker seg på grunn av spillet mellom de to kongene. 

I 853 f.Kr. samlet Hadadeser alle de arameiske statene og stilte seg i slagorden mot Salmanassar. Denne krigen som slett ikke nevnes i Det gamle testamente skjedde ved Karkar ved elven Orontes i nærheten av byen Hamat i dagens Syria. I henhold til Salmanassar vant han denne krigen, men i henhold til andre kilder måtte han flykte med arameere i hælene da slaget synes tapt. Den assyriske erobringen ble således forhindret og utsatt fram til kong Hasael den mektiges regjeringstid 842-801 f.Kr. som møtte assyrerne i slag på nytt.

Hadadeser eller Bar Hadad II er nevnt i inskripsjonene på Tel Dan-stelen. Han synes mest sannsynlig å være den ukjente forfatterens far. Han ble etterfulgt av Hasael etter at denne kvalte ham om natten. En del kilder hevder at Hasael faktisk var hans sønn.

Referanser
----------

1. ↑  Nyström, Erik (1896): «Syrien». *Biblisk ordbok för hemmet och skolan*.

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Ingebjørg Storeide Folgerø** (født 20. januar 1960 på Stord, Hordaland) er valgt som vararepresentant i Stavanger bystyre for periodene 2011-2019[]. Hun var det også fra 2011 til 2013. Hun er og per 2013 hovedstyremedlem Stavanger Høyre

Biografi
--------

Folgerø har graden PhD i organisasjonskommunikasjon fra (Aalborg Universitet). Folgerø har vært førsteamanuensis ved UiS, Norges Markedshøyskole og Handelshøyskolen BI. Hun har skrevet en lærebok om samhandling og nasjonale og internasjonale publikasjoner samt noen vitenskapelige artikler. Folgerø er ansatt i Brødrene Kverneland AS. Folgerø har flere styreverv.

KRL-saken
---------

Etter innføringen av Reform 97 engasjerte Folgerø seg og flere andre foreldre med hjelp av Human-Etisk Forbund for at barna skulle få fritak fra undervisning i KRL-faget. Foreldrene og Human-Etisk Forbund tapte først saken i Høyesterett. Saken ble klaget inn for 
FNs menneskerettighetskomité som avga en uttalelse 8. november 2004 hvor de ga foreldrende medhold. Saken ble også klaget inn for Den europeiske menneskerettsdomstol og foreldrene fikk 29. juni 2007 medhold av Storjuryen i Den europeiske menneskerettsdomstol i Strasbourg om at Norge hadde brudt første protokoll artikkel 2 i Den europeiske menneskerettskonvensjonen . Som en konsekvens av dommen ble faget senere endret, se artikkelen Kristendoms-, religions- og livssynskunnskap og omtale i artikkelen Human-Etisk Forbund#RLE-faget.

Referanser
----------

1. ↑  «Styrevervregisteret KS konsultert 22.02.2013». Arkivert fra originalen 25. mars 2014. Besøkt 18. februar 2013.
2. ↑  Høyre.no konsultert 22.02.2013[*død lenke*]
3. ↑   Høyre.no konsultert 22.02.2013.[*død lenke*]
4. ↑  Ingebjørg Storeide Folgerø: *Samhandling på arbeidsplassen; fornøyde kunder, klienter og kolleger*, Gyldendal Akademisk, 2000, ISBN 8200452689
5. ↑  Oversikt over bøker og artikler i Bibsys 22.02.2013 [*død lenke*]
6. ↑  Høyre.no konsultert 22.02.2013. [*død lenke*]
7. ↑  Purehjelp.no, informasjon fra Brønnøysundregistrene, konsultert 22.02.2013
8. ↑  «Styrevervregisteret KS konsultert 22.02.2013». Arkivert fra originalen 25. mars 2014. Besøkt 18. februar 2013.
9. ↑  Høyre.no konsultert 22.02.2013. [*død lenke*]
10. ↑  Rt-2001-1006 (KRL-fagdommen)
11. ↑  CCPR-2003-1155 (CCPR/C/82/D/1155/2003)
12. ↑  Art 2. *«Rett til utdanning. Ingen skal bli nektet retten til utdanning. 1 Funksjoner staten påtar seg i utdanning og undervisning, skal den utøve med respekt for foreldres rett til å sikre slik utdanning og undervisning i samsvar med deres egen religiøse og filosofiske overbevisning.»*
13. ↑  Dom i Den europeiske menneskerettsdomstolen 29. juni 2007
14. ↑  Omtale av rettssaken hos International Humanist and Ethical Union

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Foxborough** er en by i Norfolk County i Massachusetts i USA, cirka 35 km sørvest for Boston og 29 km nordvest for Providence i Rhode Island. Innbyggerantallet var 16 246 ved folketellingen i 2000. Byen er best kjent Gillette Stadium som er hjemmebanen til New England Patriots i National Football League og New England Revolution i Major League Soccer. «Foxborough» er den offisielle skrivemåten for byens navn, men den alternative skrivemåten **«Foxboro»** er også ofte benyttet.

Historie
--------

Den første bosetningen ble etablert i 1704. Bystatus fikk den 1778. Foxborough er oppkalt etter Charles James Fox, medlem av det britiske parlamentet for Whigpartiet, som var en sterk supporter av koloniene i årene før den amerikanske revolusjon.

Foxborough var i sin tid hjembyen til verdens største stråhattfabrikk. Den ble grunnlagt av den lokale forretningsmannen E.P. Carpenter. Union Straw Works-bygningen brant ned til grunnen tidlig på 1900-tallet.

Foxborough var sammensatt av små nabolag inntil tidlig på 1900-tallet. Disse inkluderte Foxvale/Paineburgh, som forble delvis uavhengige inntil midten av 1900-tallet; Quaker Hill i South Foxborough; og Lakeview/Donkeyville i West Foxborough.

Geografi
--------

Ifølge United States Census Bureau har byen et totalt areal på 20,9 kvadratmiles (54,1 km²), hvorav 20,1 kvadratmiles (52,0 km²) av området er land og 0,8 kvadrat miles (2,1 km²) er vann (3,88 %).

Referanser
----------

1. ↑  Official web site of Foxborough, Massachusetts Arkivert 19. august 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Foxborough, Massachusetts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Vital Records of Foxborough, Massachusetts, to the Year 1850*
* State's Foxborough information page
* The Foxboro Reporter (Local Newspaper)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS
 |
Utsyn fra Ehrenbreitstein mot Deutsches Eck (Rhinen og Mosel) og Koblenz
**Ehrenbreitstein** er en festning på Rhinens høyre bredd, midt i mot Moselmunningen og innenfor grensene til byen Koblenz. I bydelens åssider dyrkes det noe vin. Festningen ble som en del av Øvre mellomrhindal oppført på UNESCOs verdensarvliste i 2002.

Festningen er etter Gibraltar det nest største festningsverk i Europa. Den kneiser på en bred klippe 118 m over floden. Hovedfestningen er kasemattert i flere etasjer.

Konradineren Ehrembert, oppførte omkring år 1000 en borg på stedet. Borgen kom på 1100-tallet under erkebispedømmet Trier og ble fra 1153 sterkt befestet, men fikk først i 1672 fast befestning. Den ble i 1688 uten hell ble framgang beskutt av franskmennene, men i 1799 ble den underkuet av franskmennene som sultet ut forsvarerne. Deretter ble befestningene rasert.

I 1803 ble Ehrenbreitstein overdratt til fyrsten av Nassau-Weilburg, men avstått av ham i 1815 til Preussen. Årene 1816-1826 ble festningen nyoppbygd av general Aster, og befestningene ble stadig ut over århundret videre utbygd.

Referanser
----------

1. ↑  Koblenz' internettside
2. ↑  Koblenz internettside
3. 1 2 3 4 5 6 7  Nordisk Familjebok, prosjekt Runeberg
4. ↑  «Koblenz' internettside». Arkivert fra originalen 13. januar 2011. Besøkt 12. februar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Festung Ehrenbreitstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Festung Ehrenbreitstein – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Arkitektur | Historie | Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Ulster Democratic Party** (*UDP*) var et lojalistisk politisk parti i Nord-Irland. Det ble opprettet i 1989 som etterfølger av Ulster Loyalist Democratic Party. Partiet fikk de første årene noen seter i lokalråd. Det var knyttet til den paramilitære organisasjonen Ulster Defence Association (UDA). 

UDP var involvert i å forhandle frem lojalistenes våpenhvile i 1994. De stilte til valg til Nord-Irlands forum i 1996, og fikk to seter i forumet hvor samtalene som ledet til Belfastavtalen i 1998 foregikk. I januar 1998 trakk partiet seg frivillig fra samtalene, fordi de var i ferd med å bli kastet ut på grunn av flere mord begått av Ulster Freedom Fighters, en dekkgruppe for UDA. 

Offisielt støttet UDP *devolution*, det vil si innføring av begrenset selvstyre, i Nord-Irland. Men partiet var her på kollisjonskurs med UDA og store deler av medlemsmassen. I 1998 klarte de derfor ikke å vinne noen seter i Den nordirske forsamling. 

Konflikten med UDA og innad i partiet fortsatte inntil november 2001, da partiet oppløste seg selv. Dets rolle har i stor grad blitt tatt over av Ulster Political Research Group. 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |