recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er **Brytta Léofa** (2772 – 2842 tredje tideverv) den ellevte kongen av Rohan. 

Brytta var sønn av Fréaláf Hildason, og ble konge etter hans død i år 2798 i det tredje tidevervet).

Mens han regjerte reiste Rohan seg sakte opp igjen etter krigen med Dunnlendingene, og fiendskap forble på de vestre grensene. Brytta fortsatte sin fars vane med å hjelpe dem som trengte hjelp, og for dette fikk han tilnavnet **Léofa**, *elskede* i det Rohirriske språk.

Ved siden av problemene med dunnlendingene kom det et nytt problem under hans styre. Det var da krigen mellom dverger og orker gjorde at mange orker flyktet fra Tåkefjellene for å prøve å lage seg et hjem i Kvitklettene sør for Rohan. Brytta kjempet mot disse orkene, og da han døde ble det antatt at Rohan var helt fritt for orker.

Han regjerte i 44 år, og ble etterfulgt av sin sønn Walda ved sin død i år 2842 T.T..


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Fréaláf Hildason** | **Konge av Rohan**(2798–2842 T.T.) | Etterfølger:**Walda** |

Portal: Litteratur
**Kent Karlsen** (født 17. februar 1973 i Oslo) er en tidligere norsk fotballspiller som gjennom karrieren spilte for Sørum IL, Sørumsand IF, Lillestrøm, Hamarkameratene, Vålerenga, Haugesund, Åsane og FK Tønsberg. Karlsen var også utenlandsproff gjennom sitt låneopphold hos danske Ikast FS og overgang til Luton Town. Karlsen debuterte hos sistnevnte borte mot Bury FC den 4. november 2000.

Karlsen ble Norgesmester med Vålerenga i 1997, og har 1 offisiell U21-landskamp for Norge. Karlsen ble også kjent for å ha rykket ned med tre ulike klubber på en og en halv sesong. I 2000 var han med på å rykke ned med Vålerenga og Haugesund før han dro utelands til Luton og engelsk førstedivisjon som han også rykket ned med i 2001. Han rykket også ned fra Adeccoligaen med Åsane i 2002. Forøvrig rykket Karlsen opp med LSK 2 i 1990, samt Vålerenga 2 i 1999. Karlsen har også rykket opp med Vålerenga til Tippeligaen i 1997, samt FK Tønsberg til Adeccoligaen i 2004. Han la opp som spiller etter opprykket.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kent Karlsen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Kent Karlsen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Kent Karlsen – FBref Rediger på Wikidata
* HamKam.no – Kent Karlsens spillerprofil hos Hamarkameratene
* Lutonfc.com – Kent Karlsens spillerprofil hos Luton Town FC
**Brå stratosfærisk oppvarming** er et fenomen der polarvirvelen med vestavind på den nordlige halvkule om vinteren brått (dvs. i løpet av et par dager) blir mye svakere eller til og med skifter retning, i tillegg til en temperaturøkning på flere titalls grader celsius i stratosfæren. Om vinteren oppstår det vanligvis flere mindre oppvarminger på den nordlige halvkule, med større oppvarminger omtrent annethvert år. En av årsakene til at den stratosfæriske oppvarmingen skjer på den nordlige halvkule er landmassene, og det at store temperaturkontraster mellom land og hav skaper lange rossbybølger i troposfæren. Disse bølgene forplanter seg opp til stratosfæren og bryter sammen her. Dette fører til at strømmen i dette nivået går saktere, noe som igjen fører til oppvarmingen. Det kan derimot også skje lignende fenomener på den sørlige halvkule.

Det er en sammenheng mellom brå stratosfærisk oppvarming og den kvasibiennale oscillasjonen (QBO) over ekvator. Når QBO er i en fase med østlig vind fører dette til at rossbybølgene som forplanter seg oppover blir forsterket i polarvirvelen, og får en større vekselvirkning med luftstrømmen i dette nivået. Det eksisterer altså en statistisk signifikant ubalanse mellom fasen til QBO (østlig eller vestlig vind) og hvor ofte den brå stratosfæriske oppvarmingen skjer. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Tiyo Soga** (født 1829, død 12. august 1871) var en sørafrikansk journalist, prest, oversetter og komponist av salmer. Han var av xhosafolket.

Han oversatte John Bunyans *The Pilgrim's Progress* til xhosa, og bidro også til oversettelsen av Bibelen.

Biografi
--------

Soga ble født Tyume, i provinsen Eastern Cape i Sør-Afrika. Han var sønn av en av rådgiverne til høvding Ngqika av Rharhabe-folket. Under en av krigene med kolonistene ble bygningene til *Lovedale Seminary*, skolen Soga gikk på, brent ned. Skolens styrer, doktor William Govan, dro da tilbake til sitt hjemland, Skottland, og tok den unge Soga med seg. 

Soga fikk sin utdanning ved University of Edinburgh i Skottland og ble i 1856 den første xhosa som ble ordinert av den presbyterianske kirke. Han giftet seg med den skotske kvinnen Janet Burnside, og returnerte til Sør-Afrika i 1857. Han ble der prest i landsbyen Mgwali, ved Stutterheim i årene 1857 til 1867. Kirken han bygde her står fortsatt. Han ble fra 1867 invitert av høvding Sarili, sønn av høvding Hintsa av Gcaleka-folket, til Tutura ved Butterworth. Her etablerte han misjonstasjonen *Tutura Mission Station*, og ble der til sin død i 1871.

Soga og Burnside fikk fire sønner, som alle fikk akademisk utdannelse:

* Allan Kirkland Soga ble redaktør av avisen Izwi Labantu (Folkets røst) i 1897, og var en aktiv politiker.
* Jotello Festiri Soga ble den første xhosa-talende veterinærkirurg. Han gjorde et markant arbeid i forbindelse med en epidemi av kvegpest (rinderpest) i 1897.
* William Anderson Soga ble misjonær og lege, og arbeidet ved Miller Mission Station.
* John Henderson Soga ble misjonær og forfatter. Han ble den første xhosa-historiker.

Soga ble i 2006 posthumt tildelt Ikhamanga-ordenen i gull.

Referanser
----------

1. ↑  «CONTRIBUTE Tiyo Soga». sahistory.org.za. Arkivert fra originalen 14. september 2008. Besøkt 22. august 2008.
2. ↑  «Soga, Tiyo». Dictionary of African Christian Biography. Besøkt 22. august 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Tomas Norvoll** (født 12. februar 1972 i Vardø i Finnmark) er en norsk politiker. Fra 1. oktober 1993 til 30. september 2001 var han innvalgt på Stortinget for Arbeiderpartiet (valgkretsen Nordland).

Fra 7. oktober 2013 til 2. september 2022 var han leder for fylkesrådet i Nordland fylkeskommune.

Den 2. september 2022 ble han utnevnt til statssekretær for arbeids- og inkluderingsminister Marte Mjøs Persen (f. 1975) i Jonas Gahr Støres regjering.

Norvoll er oppvokst på Andenes og bosatt i Bodø. Han har studiekompetanse fra Andøy videregående skole fra 1991 og mellomfag i offentlig politikk og administrasjon fra Universitetet i Tromsø fra 1993.

Han tok initiativet til å stifte AUF-lag i Andøy i 1991, og ledet senere AUF i Nordland 1992–1993. Han var også varamedlem av Andøy kommunestyre 1992–1995, medlem av LOs ungdomsutvalg i Nordland fra 1993 og medlem av sentralstyret i Sosialdemokratisk Studentforbund 1994–1995. I 1993 ble han innvalgt som stortingsrepresentant for Nordland som 21-åring, en av de yngste noensinne. Norvoll satt som stortingsrepresentant og medlem av Stortingets kirke-, utdannings- og forskningskomité i to perioder, og var 1. vararepresentant til Stortinget i perioden 2001–2005.

Etter tiden på Stortinget var Norvoll seniorrådgiver i Kunnskapsparken Bodø AS.

I 2011 ble Norvoll innvalgt i Nordland fylkesting og valgt til leder for Arbeiderpartiets gruppe samt leder i plan- og økonomikomiteen. Høsten 2013 overtok han som leder for fylkesrådet, etter at Odd Eriksen trakk seg.

Referanser
----------

1. ↑  «Regjeringen.no». Besøkt 2. september 2022.
2. 1 2 3 4 5  «Tomas Norvoll». Stortinget.no.
3. ↑  Stai, Ellen; Iversen, Arne (1. oktober 1993). «Fra gutterommet til Løvebakken». *VG*: 24–25. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
4. ↑  Grenersen, Anne (7. oktober 2013). «Presset ut av sine egne». *Avisa Nordland*: 8–9.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tomas Norvoll hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Tomas Norvoll hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

* (en) Tomas Norvoll hos Europarådets parlamentarikerforsamling Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget
 |
**Brånakollene naturreservat** har et svært rikt insektliv knyttet til gamle trær og død ved. Mangfoldet av billearter er stort. Samtlige arter av ville løvtrær i Norge vokser i reservatet.

Fra toppen nord i reservatet er det fin utsikt over store deler av søndre Vestfold,og ut mot Oslofjorden. Toppen, som strekker seg 225 meter over havet, stikker opp over kronetaket i reservatet. Området rundt toppen er så hardt beitet av elg vinterstid at ny skog ikke får anledning til å etablere seg.

Naturreservatet er tidligere vurdert som svært verneverdig og et område som det den gang ikke var funnet noe lignende av i norsk bøkeskognatur, 
både med hensyn til rik utforming og urørthet. Edelløvskogen består av smyle-bøkeskog og myskebøkeskog.

Referanser
----------

1. ↑  «Brånakollene naturreservat». *Fylkesmannen i Vestfold og Telemark*. Besøkt 18. april 2018.
2. ↑  «Naturbase/ Brånakollene naturreservat». *faktaark.naturbase.no*. Besøkt 18. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Brånakollene naturreservat Arkivert 9. januar 2019 hos Wayback Machine. Boken Natur i Vestfold
* Naturbase Faktaark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Et **tiår**, også kjent som et **desennium** er en periode på ti år. 

Se på følgende sider for tiårstrender:

2000-årene, 2010-årene

1900-årene, 1910-årene, 1920-årene, 1930-årene, 1940-årene, 1950-årene, 1960-årene, 1970-årene, 1980-årene, 1990-årene

1800-årene, 1810-årene, 1820-årene, 1830-årene, 1840-årene, 1850-årene, 1860-årene, 1870-årene, 1880-årene, 1890-årene

1700-årene, 1710-årene, 1720-årene, 1730-årene, 1740-årene, 1750-årene, 1760-årene, 1770-årene, 1780-årene, 1790-årene

1600-årene, 1610-årene, 1620-årene, 1630-årene, 1640-årene, 1650-årene, 1660-årene, 1670-årene, 1680-årene, 1690-årene

1500-årene, 1510-årene, 1520-årene, 1530-årene, 1540-årene, 1550-årene, 1560-årene, 1570-årene, 1580-årene, 1590-årene

1400-årene, 1410-årene, 1420-årene, 1430-årene, 1440-årene, 1450-årene, 1460-årene, 1470-årene, 1480-årene, 1490-årene

1300-årene, 1310-årene, 1320-årene, 1330-årene, 1340-årene, 1350-årene, 1360-årene, 1370-årene, 1380-årene, 1390-årene

1200-årene, 1210-årene, 1220-årene, 1230-årene, 1240-årene, 1250-årene, 1260-årene, 1270-årene, 1280-årene, 1290-årene

1100-årene, 1110-årene, 1120-årene, 1130-årene, 1140-årene, 1150-årene, 1160-årene, 1170-årene, 1180-årene, 1190-årene

1000-årene, 1010-årene, 1020-årene, 1030-årene, 1040-årene, 1050-årene, 1060-årene, 1070-årene, 1080-årene, 1090-årene

900-årene, 910-årene, 920-årene, 930-årene, 940-årene, 950-årene, 960-årene, 970-årene, 980-årene, 990-årene

800-årene, 810-årene, 820-årene, 830-årene, 840-årene, 850-årene, 860-årene, 870-årene, 880-årene, 890-årene

700-årene, 710-årene, 720-årene, 730-årene, 740-årene, 750-årene, 760-årene, 770-årene, 780-årene, 790-årene

600-årene, 610-årene, 620-årene, 630-årene, 640-årene, 650-årene, 660-årene, 670-årene, 680-årene, 690-årene

500-årene, 510-årene, 520-årene, 530-årene, 540-årene, 550-årene, 560-årene, 570-årene, 580-årene, 590-årene

400-årene, 410-årene, 420-årene, 430-årene, 440-årene, 450-årene, 460-årene, 470-årene, 480-årene, 490-årene

300-årene, 310-årene, 320-årene, 330-årene, 340-årene, 350-årene, 360-årene, 370-årene, 380-årene, 390-årene

200-årene, 210-årene, 220-årene, 230-årene, 240-årene, 250-årene, 260-årene, 270-årene, 280-årene, 290-årene

100-årene, 110-årene, 120-årene, 130-årene, 140-årene, 150-årene, 160-årene, 170-årene, 180-årene, 190-årene

10-årene, 20-årene, 30-årene, 40-årene, 50-årene, 60-årene, 70-årene, 80-årene, 90-årene

Se også 0-årene, som var en niårsperiode som startet vår tidsregning.

| * v
* d
* r
Tid |
| --- |
| Mikrosekund << Millisekund << Sekund << Minutt << Time << Døgn << Uke << Måned << Kvartal << År << Tiår (decennium) << Århundre (sekel) << Årtusen (millennium) |
**Bråtane-saken** sikter til et langvarig norsk erstatningsøksmål i forbindelse med et barn som ble alvorlig skadet etter en bilulykke. Saken gjaldt Katrine Bråtane (født 1979 i Risør) som 11 år gammel ble invalidisert etter å ha blitt påkjørt av en lastebil under en ridetur høsten 1990. Hun ble varig lammet fra skuldrene og ned og venstre ben ble amputert. Saken endte i Høyesterett. 

Bråtane og hennes foreldre måtte kjempe i elleve år før hun vant fram med kravet mot forsikringsselskapet Storebrand (If) i 2002. I 1991 fikk hun tilbud om erstatning på 250 000 kroner for merutgifter i forbindelse med ulykken, men avslo. Tilbudet ble økt til 870 000 kroner i 1996, senere til 2 millioner, før hun ble tilkjent 4,5 millioner i Holt herredsrett i 2000. Etter at dommen fra herredsretten ble anket, avgjorde Agder lagmannsrett at Bråtane skulle tilkjennes 10 millioner kroner i erstatning fra forsikringsselskapet. If anket saken til Høyesterett som i 2002 ble tilkjente Bråtane 11,1 millioner kroner i erstatning, noe som til da var norgeshistoriens største erstatning.

Hun ble i 2002 kåret til «Årets navn» i *Dagbladet*.

Bråtane utdannet seg senere som prest og i 2006 tiltrådte hun i en 50 % stilling som sykehusprest ved Sunnaas.

Referanser
----------

1. ↑  «Se og bli sett». *www.aftenposten.no*. 2004. Besøkt 30. juni 2021. «Født 17. mai 1979. Oppvokst på gården Bråtane ved Risør, odelsjente. Studerer teologi ved Menighetsfakultetet. Bor på Vålerenga.»
2. ↑  NRK (20. november 2002). «Ankesaken If - Katrine Bråtane». *NRK*. Besøkt 13. juni 2021.
3. ↑  NRK (31. oktober 2000). «Rekord-erstatning til Risør-jente». *NRK*. Besøkt 30. juni 2021.
4. 1 2  BLOMQUIST, BERNT (31. desember 2002). «Vant folket og tryggheten». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 13. juni 2021.
5. ↑  ««Jeg håper mange pasienter ser at det går an å ha et bra liv, selv om man sitter i rullestol»». *www.aftenposten.no*. 2014. Besøkt 13. juni 2021.
**Tivoli Opera** (etablert 1882, nedlagt 1886) var Norge første faste operascene, beliggende i den ombygde festsalen til Tivoli i Oslo. Den ble ledet av operasangeren Olefine Moe (kunstnerisk leder), assistert av svenske Matilda Lundström (administrativ leder). 

Operaen hadde tilnavnet **Mattis & Moe** og var altså, uvanlig for tiden, ledet av to kvinner. Kunstnerisk leder var først italienske Paolo Sperati, senere den unge Hjalmar Meissner. Flere av de knapt tjue sangerne kom fra Kungliga Dramatiska Teatern der Moe hadde tilbrakt flere år med suksess, og man hadde et mindre orkester og et lite ensemble for ballett.

De hadde som første faste operascene i landet, knapt tyve uroppsetninger. 
Det var i 1883 av Fredrich von Flotows *Martha*, *Barbereren i Sevilla*, *Rigoletto*, *Tiggerstudenten* og *Figaros Bryllup*. I 1884 fortsatte de med *Carmen*, *La traviata* m.fl. Olefine Moe hadde de fleste hovedrollene.
Man hadde også turne til Bergen og Oslo (1885). Den siste var *Lohengrin* (1886).

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten: *Historien om et operahus*, 20, oktober 2011
2. ↑  Oslo Museum: *Byminner*,  Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
3. ↑  Operaklubben: *Artikkel i forbindelse med fremføring av Lohengrin i 2015*

4. Tivoli Opera i Scenewebarkivet
**Lubos Sikela** (født 10. juli 1967 Banská Bystrica ) er en slovakisk/norsk tidligere ishockeyspiller som spilte back for klubbene Banská Bystrica, Vålerenga Ishockey, Storhamar Dragons og Manglerud Star Ishockey i UPC-ligaen. Han har også spilt for Tønsberg Vikings i 3. divisjon ishockey for menn. Sikela har også Norges herrelandslag i ishockey. Sikela er blitt norgesmester fire ganger.

Vålerenga
---------

Sikela kom til Norge fra Slovakia i 1989 og ble spiller hos Vålerenga før 1990/91-sesongen. Han spilte i Vålerenga i to perioder og spilte totalt til sammen åtte sesonger. Sikela spilte 207 seriekamper, scoret 16 mål og hadde 25 assist. Han sonet til sammen 242 minutter i utvisningsboksen.

Storhamar
---------

Sikela kom til Storhamar foran 1995/96-sesongen. Sikela, som ble norsk statsborger i 1996 og spilte noen kamper for Norges herrelandslag i ishockey, spilte som defensiv back. Han returnerte til Vålerenga etter to år på Hamar.

Manglerud og Tønsberg
---------------------

Sikela spilte en sesong for Manglerud Star Ishockey i UPC-ligaen. Han avsluttet sin aktive karriere for Tønsberg Vikings i 3. divisjon ishockey for menn.

Sikela er i dag[*når?*] bosatt i Oslo og jobber for Oslo kommune. Han er også trener i Vålerenga Ishockey i yngres avdeling.

Karriere
--------

* -1990 Banska Bystrica
* 1990–1993 Vålerenga
* 1995–1998 Storhamar IL
* 1998–2000 Vålerenga
* 2001–2002 Manglerud Star
* 2003-2004 Tønsberg

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 160589, besøkt 29. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Lubos Sikela Vålerenga Hockey
3. ↑  Profilere A-laget, Lubos Sikela[*død lenke*] Klanen
4. ↑  [silarkivet.no/alumni/s/ Lubos Sikela] Storhamar Hockey
5. ↑  Spillerprofil Eliteprospect
6. ↑  Over 170 ulovlige teltleire i Oslo i fjor: – En utfordring som er der hele tiden Aftenposten
7. ↑  Vålerenga Hockey Stjernen Hockey

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lubos Sikela – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Lubos Sikela – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**USN Journal** (**Update Service Number Journal** eller **Change Journal**) er funksjonalitet i operativsystemet Microsoft Windows som holder rede på alle endringer i filer eller mapper for hvert diskvolum.

Da Windows 2000 kom i salg var også filsystemet NTFS versjon 5.0 en del av dette. Denne nye versjonen av NTFS inneholdt en del ny funksjonalitet og forbedringer over eldre versjoner av filsystemet. En av disse var et nytt system for å holde rede på alle endringer til filer og mapper, noe som kan være svært nyttig for enkelte typer applikasjoner. Fra og med NTFS 5.0 kunne indivuelle diskvolum konfigureres til å registrere disse endringene i en journal. Når den er påskrudd registrerer journalen informasjon om endringene som blir gjort.

Implementasjon
--------------

USN Journal-funksjonaliteten fungerer på en relativt enkel måte. En database (eller journal) vedlikeholdes per diskvolum og den starter som en tom fil. Hver gang en fil eller mappe endres på diskvolumet legges en ny post til slutten av journalfilen. Hver post identifiseres av et 64-bit USN (Update Sequence Number), eller endringssekvensnummer på norsk. Posten inneholder endringssekvensnummeret, navnet på filen eller mappen, tidspunktet for endringen og informasjon om selve endringen.

Siden en post også inneholder et filnavn varierer størrelsen på postene noe, men en typisk post er rundt 100 bytes i størrelse. Av ytelseshensyn skriver systemet blokker på 4 KB, som inneholder 30 eller 40 poster. Systemet tillater ikke at en post deles over flere blokker, så journalfilen inneholder ofte hull der et tomrom har blitt opprettet for å fylle resten av blokken. Dersom journalfilen blir for stor fjernes de eldste postene fra begynnelsen av filen.

Selv om journalen beskriver endringen som fant sted inneholder den ikke alle data eller detaljer rundt endringen og kan av den grunn ikke brukes for å tilbakestille en endring.

Innflytelse på ytelse
---------------------

I eldre versjoner av Windows måtte visse typer programmer, slik som backupprogrammer, søke gjennom hele mappestrukturen på et diskvolum hver gang det måtte sjekke for endringer i filer og mapper, noe som måtte gjentas hver gang programmet trengte å vite om noen filer eller mapper hadde blitt endret. Introduksjonen av USN Journal i Windows 2000 gjorde det mulig for programmer å kun lese gjennom et diskvolum én gang, for deretter å overvåke endringsjournalen for påfølgende endringer. Dette har potensial for betydelig ytelsesforbedringer da et fullt søk kan være svært tidkrevende.

Referanser
----------

1. ↑  Keeping an Eye on Your NTFS Drives: the Windows 2000 Change Journal Explained

Eksterne lenker
---------------

* (en) Change Journals: MSDN
Tidligere USAs justisminister Jeff Sessions annonserer sin inhabilitet.
Robert Mueller ble oppnevnt i mai 2017 som spesiell aktor i saken.
**USAs utredning om russisk innblanding i 2016-valget** var en undersøkelse vedrørende mulig russisk innblanding i presidentvalget-valget i 2016, koblinger mellom selskaper assosiert med Donald Trump og russiske tjenestemenn samt mulig hindring og motarbeiding av offentlige myndigheter og rettsvesenet forårsaket av Trump og hans medarbeidere. Undersøkelsen ble utført av spesiell utnevnt aktor Robert Mueller fra mai til 2017 mars 2019. Utredningen ble også kalt **Russlandsetterforskningen** og **Muelleretterforskningen**. Undersøkelsen kulminerte med den såkalte Muellerrapporten, som konkluderte med at selv om Trumps kampanje applauderte russisk innblanding, og forventet å dra nytte av den, var det ikke nok bevis til å fremme konspirasjonsanklager mot Trump eller hans medarbeidere. Rapporten kom heller ikke frem til en konklusjon om mulig hindring og motarbeiding av offentlige myndigheter og rettsvesenet forårsaket av Trump, som siterer det amerikanske justisdepartementets retningslinjer som forbyr føderal tiltale mot en sittende president. Undersøkelsen resulterte i anklager mot 34 personer og 3 selskaper.

Referanser
----------

1. ↑  Panetta, Grace. «Here's how a grand jury works and why the government shutdown is affecting the grand juries in the Mueller investigation». Arkivert fra originalen 24. januar 2019. Besøkt 24. januar 2019.
2. ↑  Wolfe, Amelia Thomson-DeVeaux and Julia. «Is The Russia Investigation Really Another Watergate?». Besøkt 25. mars 2019.
3. ↑  Megerian, Chris. «Mueller finds no conspiracy, but report shows Trump welcomed Russian help». Besøkt 1. februar 2021.
4. ↑  Phillips, Kristine. «Trump's aides were eager to take Russian dirt on Clinton. But it wasn't a conspiracy, Mueller report said».
5. ↑  Mazzetti, Mark; Benner, Katie (24. mars 2019). «Mueller Finds No Trump-Russia Conspiracy, but Stops Short of Exonerating President on Obstruction». *The New York Times*.
6. ↑  *Mueller Report*, Vol. II, p.1
7. ↑  «All The Criminal Charges To Emerge From Robert Mueller's Investigation». Besøkt 24. desember 2020.
8. ↑  «Here Are All of the Indictments, Guilty Pleas and Convictions From Robert Mueller's Investigation». Besøkt 24. desember 2020.
**Knowth** (/ ˈnaʊθ /; irsk: Cnóbha) er en neolitisk ganggrav og et monument ved verdensarvstedet Brú na Bóinne, som ligger 8,4 km vest for Drogheda i Irland ved elven Boyne. Det er den største passasjegraveni Brú na Bóinne-komplekset.

Den består av en stor haug og 17 mindre satellittgraver. Haugen er omtrent 12 meter høy og 67 meter i diameter. Den inneholder to passasjer plassert langs en øst-vest linje og er omkranset av 127 kantstein, hvorav tre mangler og fire er hardt skadet. Den største haugen er estimert til å være fra ca. 3200 f.Kr. Passasjene er uavhengige av hverandre, de fører til separate gravkamre.

Den østlige passasjen fører til et korsformet kammer, ikke ulikt det som ble funnet i Newgrange, som inneholder tre utsparinger og en fordypet stein som de kremerte restene av de døde ble plassert i. Nisjen på høyre side er større og mer forseggjort dekorert med megalittisk kunst enn de andre, utsmykkingen er typisk for irske passasjegraver av denne typen.

Den vestlige passasjen ender i et kammer, som er skilt fra passasjen med en terskelstein. Kammeret ser ut til å ha inneholdt en fordypet stein som senere er blitt fjernet og som nå ligger omtrent to tredjedeler nedover passasjen.

Bilder
------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Stooke, Philip J. (1. februar 1994). «Neolithic Lunar Maps at Knowth and Baltinglass, Ireland». *Journal for the History of Astronomy*. 1 **(engelsk)**. 25: 39–55. ISSN 0021-8286. doi:10.1177/002182869402500103. Besøkt 15. april 2021.
2. ↑  «Knowth Megalithic Passage Tomb - Boyne Valley, Ireland». *www.knowth.com*. Besøkt 15. april 2021.
3. ↑  «World Heritage Ireland». Arkivert fra originalen 19. april 2021. Besøkt 15. april 2021.
4. ↑  «Knowth - Ireland». *www.sacred-destinations.com*. Besøkt 15. april 2021.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Kobbhus mot syd
**Måseskjæret**, **Kahrsegården** eller **Holen** er et lyststed med adresse Måseskjæret 1 i bydelen Sandviken i Bergen. Lystedet har fått sitt nåværende navn fra holmen like utenfor. Bygningen ble oppført av Christopher Kahrs i 1795. Huset er en enetasjes bygningen med et høyt valmtak og midtark. Hovedfasaden preges av to symmetrisk plasserte innganger. Dette er et dobbelthus og trolig holdt herskapet til i den nordlige delen og pakteren til mot syd.

Eiendommen var i familien Kahrs eie fram kaptein Martin Borthen overtok denne i 1916. Senere ble den overtatt av Bergen kommune og i en periode planla man å rive huset og gjenreise det på Gamle Bergen Museum.

Lyststedet Måseskjæret ble fredet av Riksantikvaren i 1927.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om Måseskjæret (lyststed)
* Tegning av huset
* «Måseskjæret 1». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**NATO Defense College** (**NDC**) er en militær høyskole som ble etablert i 1951, underlagt NATO. Fra 1999 har den vært i Cecchignola, nær Roma. I perioden 1966–1999 holdt den til i Viale della Civilta del Lavoro i Roma. I perioden 1951–1966 holdt den til i École militaire i Champ de Mars i Paris.

Sjef for NDC er en offiser med grad generalløytnant/viseadmiral. 22. juli 2011 tiltrådte generalløytnant Arne Bård Dalhaug som sjef NDC. Dalhaug er den andre norske offiseren som innehar denne stillingen. Generalløytnant Einar Tufte-Johnsen var første norske sjef for NATO Defense College (1966–1968). 

NDCs akademiske virksomhet styres av en sivil dekan, og rangerer tilsvarende generalmajor/kontreadmiral. Den akademiske stab består av ca. 30 forelsere. I tillegg er det et antall rådgivere (sivile og militære). Disse veileder og har hver ansvar for en gruppe på 7–8 studenter.

Enhet med ansvar for personell, økonomi, forvaltning mv. ledes av en offiser med grad brigader/flaggkommandør.

Seniorkurset, det viktigste kurset ved NDC, varer 5½ måneder og avholdes to ganger årlig. Rundt 15 uker er studentene på høyskolen, mens resten av tiden består av reiser og eksursjoner. Kurset innbefatter et 2–3 dagers krisehåndteringsøvelse.

NATO-offiserer som deltar er vanligvis på oberst/kommandørgrad, eller tilsvarende sivilt nivå. Enkelte har også oberstløytnants grad. Over 100 deltar hvert år (25% av disse er sivile).

Det avholdes også årlig et to ukers kurs for general-/flaggoffiserer (1–2 stjerners generaler/admiraler) og sivile på tilsvarende nivå.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* NATO Defense College
* Innlegg på Milforum.no om skolens første Senior Course

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Stegosaurus** var en skulptur av billedkunstner Ola Enstad.

Skulpturen vant en offentlig konkurranse utlyst av Norsk Kulturråd i 1977 og ble opprettet på Rathkes plass i 1979. Skulpturen ble bygget av Snekker Harry Eugen Olsson på Vålerenga og var laget i kryssfinér som en klatrestatue for barn, men flere ønsket skulpturen bort. Argumentene besto i at den skulle være stygg og utrygg for barn. En underskriftskampanje lagt fram av beboere førte til at den ble fjernet og plassert i Torshovdalen. Der utførte noen hærverk mot skulpturen, og etter innsats fra en aksjonsgruppe ble den på nytt flyttet til Avdelingen for utstøtt kunst ved Fylkesgalleriet i Sogn og Fjordane i 1991. De plasserte den etter hvert på Vassenden, på en øy i elva Jølster. Vind og vann slet ned verket, som i 2000 ble plassert på et lager på Vassenden og til sist kastet på Hesjedalen avdeling for spesialavfall på grunn av råte. Flere initiativer er tatt for å gjenskape verket.[]

Etterspill
----------

På Rathkes plass fikk beboerforeningen i samarbeid med landskapsarkitektene Berg og Dyring satt opp et vannbasseng med et egg. Referansen til Stegosaurus ble tydeliggjort da Jon Michelet ved avdukingen leste opp et utdrag om dinosaurskulpturen fra romanen Hvit som snø. Egget ble i 2008 stjålet og ført bort med lastebil av tyver, men beboere varslet politiet som sammen med tyvene tilbakeførte egget bare timer senere.[]

Referanser
----------

1. ↑  Ola Nymo Trulsen (5. mai 2015). «Disse statuene har satt sinnene i kok». NRK. Besøkt 15. mai 2017.
2. ↑  Bente Rognan Gravklev (28. september 2013). «Opprørt over kunstkonflikt». *Dagsavisen*.
***Velociraptor*** var en liten kjøtteter som levde i krittperioden i nåtidens Mongolia. Den var cirka 0,5 meter høy (ved hoften) og 1,8 meter lang med en vekt på 15–20 kg. Det er funnet opptil 6 delvise til komplette skjeletter av den. Den er i slekt med dromaeosaurier, som betyr løpende øgle. *Velociraptor* var en av de mer fugleliknende dinosaurene, og har hatt lange fjør på underarmene og trolig en raggete fjærdrakt på kroppen i tillegg til skjell.

Et av dets fremste kjennetegn er en stor klo på foten; man mener at kloen ble holdt løftet over bakken når dyret tok seg frem i terrenget. Tidligere ble det antatt at kloen ble brukt til å skjære dype flenger i byttet eller klatre opp på offerets rygg, men det har i ettertid vist seg at de brukte kloen sammen med de andre klørne på føttene på samme måte som nåtidens rovfugler når de nedla et bytte; som enten ble klemt til døde eller naglet til bakken mens det ble avlivet med kjevene. Selv om føttene var sterke og velegnet til å gripe, var de ikke særlig effektive til løping, noe som tyder på at dyrene jaktet via bakholdsangrep.

Slektninger
-----------

Sammen med Troodontidae tilhører *Velociraptor* og dens slektninger (familien Dromaeosauridae) gruppen Deinonychosauria. Denne gruppen er søstergruppen til fuglene, hvorav begge hører hjemme i Paraves.

Referanser
----------

1. ↑  «*Velociraptor* Had Feathers». Science Daily. 20. september 2007. Besøkt 3. desember 2015.
2. ↑  Velociraptors' Killer Claws Helped Them Eat Prey Alive

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Velociraptor* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Velociraptor* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Velociraptor* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Velociraptor* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Velociraptor* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Velociraptor* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Wikibøker | Wikibøker: Wikijunior Dinosaurs/Velociraptor – bøker |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**Radio RV** var en nærradiostasjon med oppstart i 1982. Radiostasjonen holdt til i Trondheim og var knyttet til Rød Valgallianse.

Kort historikk
--------------

Opptakten til Radio RV var virksomheten rundt piratsenderen «Folkets Røst», som ble drevet i Trondheim noen uker i valgkampene i 1977 og 1979. Dette var før NRK-monopolet var opphevet, og senderen var ulovlig. Tross stor innsats fra politiet og radiostøykontrollen ble den aldri rullet opp.

Da Willoch-regjeringen opphevet kringkastingsmonopolet søkte gruppen bak denne radiovirksomheten konsesjon, og 8. februar 1982 var Radio RV på lufta, som en av landets aller første legale nærradioer. Den ble nummer to, knepent slått av Mjøsradioen utenfor Hamar. Sentral bak initiativet var den daværende RV-politikeren Trond Andresen, som var både journalist og redaktør for radioen fram til 1996. Senere tok Pål Hellesnes over som redaktør.

Andresen var raskt ute med å advare mot utviklingen i de, etter hvert, reklamefinansierte nærradiostasjonene, som han mente ville ende opp som «mest mogleg idioti for minst mogleg utgifter». På 1980-tallet lanserte han også et alternativ, da han foreslo ekstra skatt tilsvarende 80 kroner per skattebetaler for å finansiere nærradiodriften i landet. Forslaget fikk liten støtte i landets politiske miljøer.

Radiokanalen fant raskt frem til en programprofil som den selv karakteriserte som «lokal reportasje/intervjuer/sketsjer ispedd musikk». 
Den fremstod etterhvert som det politiske motstykket til Radio KonRad, som formidlet nyheter fra næringslivet og bl.a refererte fra publikasjoner som *The Economist*.

Radio RV var i drift lenger enn de fleste idealistiske nærradioene, men ga opp nært årtusenskiftet.

En rekke norske mediafolk har høstet sine tidlige journalistiske erfaringer i Radio RV, som Bjørhild Fjeld, Pål Hellesnes, Solveig Mikkelsen og Torstein Tranøy.

Se også
-------

* Radio Trondheim
* Radio KonRad
* Radio Sesam

Referanser
----------

1. ↑  NTB. *Konsesjoner for å drive nærradio*. NTBtekst, 9. juni 1988
2. ↑  Dag og Tid 2. april 2005
3. ↑  Stugu, Ola Svein. (1997) «Trondheims Historie 997-1997. Bind 6: Kunnskapsbyen 1964-1997». Oslo: Universitetsforlaget
4. ↑  Jordheim Larsen, Christiane. «Da lufta ble for alle». *Klassekampen*, 24. mars 2007

Kilder
------

* Andersen, Trond. 1995. *13 år med nærradio – hva nå*. Journalisten – (medlemsblad for Norsk Journalistlag). medio februar 1995) – (søkedato 15. februar 2011)
***Velutinodorcus ursulus*** (også kjent som *Dorcus ursulus*) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En nokså liten (20-25 millimeter), matt, lysbrun hjortebille. I likhet med de andre artene i slekten *Velutinodorcus* er overflaten fløyelsaktig, og hannens kjever er lite forstørrede slik at det blir liten forskjell mellom kjønnene i utseende. Hannens mandibler er omtrent så lange som hodet, kort sigdformede uten påfallende tenner. Hodet er noe utvidet mot sidene under fasettøynene. Dekkvingene har fine punktrader. Hunnen ligner hannen bortsett fra at kjevene er mindre, omtrent halvparten av hodets lengde.

Levevis
-------

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i India, Bhutan og Myanmar.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten blir ofte plassert i slekten *Dorcus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Dorcini
						* Slekten *Velutinodorcus* Maes, 1992
							+ ***Velutinodorcus ursulus*** (Arrow, 1938)

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* Bilde av en hann
* Bildegalleri
* (en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
SS-Obersturmbannführer Adolf Eichmann
**Sondereinsatzkommando Eichmann** (**SEK**) eller **Eichmann-Kommando** var en særlig enhet innen det nazityske SS og stod under *SS-Obersturmbannführer* Adolf Eichmanns kommando. *Sondereinsatzkommando Eichmann*, som bestod fra begynnelsen av mars til den 28. september 1944, hadde til oppgave å samle sammen og deportere ungarske jøder til Auschwitz-Birkenau.

Nazityskland okkuperte Ungarn den 19. mars 1944, og umiddelbart innfant *Sondereinsatzkommando Eichmann* seg i Budapest. Kommandoenheten bestod av omkring 200–300 mann og ble ledet av Eichmanns mest erfarne og betrodde medarbeidere, blant andre Franz Abromeit, Anton Brunner, Theodor Dannecker, Richard Hartenberger, Otto Hunsche, Hermann Krumey, Franz Novak, Siegfried Seidl og Dieter Wisliceny. Da Nazityskland besatte Ungarn fantes det cirka 750 000 jøder i landet. Sammen med den ungarske regjeringen, ledet av statsminister Döme Sztójay, tvang Sondereinsatzkommando Eichmann 437 000 jøder til gettoen og deporterte dem så i omganger til Auschwitz-Birkenau, der omkring tre fjerdedeler av dem ble gasset ved ankomsten. De øverste ansvarlige for Auschwitz-Birkenau var på dette tidspunkt Rudolf Höss, Richard Baer og Arthur Liebehenschel.

I sluttet av august 1944 ble regjeringen Sztójay styrtet av tilhengere av statssjef Miklós Horthy og general Géza Lakatos, og sistnevnte ble utpekt til statsminister. Fra den 30. august forbød Lakatos deportasjonen av jøder fra Ungarn. I midten av oktober forsøkte Horthy å drive ut tyskerne av Ungarn og få i stand en våpenstillstand med de allierte. Tyskerne kidnappet da Horthys sønn og truet med å drepe ham; Horthy ble tvunget til å kapitulere.

Den 15. oktober gjennomførte det ultranasjonalistiske og antisemittiske Pilkorspartiet et statskupp, og lederen Ferenc Szálasi grep makten. I og med dette ble deportasjonene av jøder til Auschwitz-Birkenau gjenopptatt. Kort før slaget om Budapest ble innledet i slutten av desember 1944 flyktet Eichmann og hans kommandostab fra Ungarn. Den røde armé inntok Budapest den 13. februar 1945.

Referanser
----------

1. ↑  *Adolf Eichmann: byråkrat och massmördare*. Stockholm: Wahlström & Widstrand. 2005. s. 227. ISBN 91-46-20118-1.
2. ↑  *Die juristische Aufarbeitung von NS-Verbrechen* **(tyska)**. Tübingen: Mohr Siebeck. 2002. s. 100. ISBN 3-1614-7687-5.
3. 1 2  Cesarani, s. 21.
4. ↑  *The Jews of Hungary: History, Culture, Psychology* **(engelsk)**. Detroit: Wayne State University Press. 1996. s. 584. ISBN 0-8143-2561-0.
5. ↑  *Hungary* **(engelsk)**. New York: Facts on File. 2004. s. 50. ISBN 0-8160-5081-3.

Portal: Andre verdenskrig
Fra studio A i Radio Pollen i Arendal. Studioet befant seg i Knudsengården, Langbryggen 7 i Arendal. Bildet viser lengst fra kamera ansvarlig redaktør Helge Haugenes og styreleder John William Johannessen. Foto: Jan-Erik Løken 
**Radio P5** var en lokalradio som sendte fra lokalene til Agderposten i Arendal, kanalen tilbød også nettradio. Kanalen ble til etter en sammenslåing av tidligere Radio Agder (fhv Radio 3) og Radio Pollen A/L. 

Programlederne som jobbet for kanalen var Tor Helge Løvåsen, Frank Johannessen og Peder Røinestad. Tor Helge Løvåsen var også daglig leder. Radio p5 ble nedlagt høsten 2016.

Frekvenser
----------

* FM 93: Tvedestrand, Vegårdshei
* FM 98: Arendal
* FM 104: Arendal, Froland, Grimstad
* FM 104.2: Birkeland
* FM 104.8: Risør, Gjerstad
* FM 106.3: Høvåg
* FM 107.4: Grimstad, Lillesand

Referanser
----------

1. ↑  Flaa, Jørund. «Over og ut for Radio P5». *Agderposten* **(norsk)**. Besøkt 1. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Mirow** (av gammelslavisk *villa mirowe*, «fredens sted») er en småby med 3 773 innbyggere (2005) i landkretsen (det tidligere hertugdømmet) Mecklenburg-Strelitz i den tyske delstaten Mecklenburg-Vorpommern. Den ligger midt i Mecklenburgische Seenplatte, sydlig for Mirow-sjøen, som gjennom sjøer, elver og kanaler er forbundet med Müritz og Havel. I kommunen Mirow ligger dessuten sjøene Labussee, Vilzsee, Rätzsee samt Granzower Möschen og Zotzensee.

Historie
--------

Johannitterordenen grunnla 1227 ved Mirowsjøens bredder et *komturi*, etter at hertug Borwin II hadde skjenket dem et stykke land. Gjennom arv kom Mirow i 1701 til hertugdømmet Mecklenburg-Strelitz, og i 1919 fikk den byrettigheter.

Prinsesse Sophie Charlotte av Mecklenburg-Strelitz, den senere dronning av Storbritannia, Irland og Hannover, ble født i Mirow i 1744. Byens *Schlossgymnasium Sophie Charlotte* var oppkalt etter henne. I 2003 ble slottsgymnasiet slått sammen med *Gymnasium Carolinum*. Schlossgymnasium Sophie Charlotte og Gymnasium Carolinum har i mange år gjennomført elevutvekslinger med norske videregående skoler.

Den tidligere kronprinsesse i Danmark Mariane av Mecklenburg-Strelitz, ble begravet i Mirow i 1876.

Bydeler
-------

* Diemitz (innlemmet 13. juni 2004)
* Fleeth
* Granzow
* Grünplan
* Peetsch
* Starsow.

Bilder
------

* Mirow slottMirow slott
* Liebesinsel BrückeLiebesinsel Brücke
* Nedre slottNedre slott
* Mirow kirkeMirow kirke

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mirow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Mindre velteplass ved skogsbilvei.
Større velteplass med flere tømmervelter ved offentlig vei.
Tømmerbil lastes opp fra en velteplass.
**Velteplass**, også kalt **lunneplass** eller **lunningsplass**, er i skogbruket en anleggsplass for mellomlagring, håndtering og videretransport av tømmer.

Tømmeret fremkjøres direkte fra huggstfeltene i skogen eller fra mindre lunneplasser, og frem til velteplassen hvor det stables i tømmerlunner/tømmervelter. På velteplassen sorteres og kappes tømmerstokkene.

Velteplasser anlegges ved skogsbilveier med tilstrekkelig kapasitet for henting av tømmeret eller ved offentlig vei, hvorfra det er mulig å laste opp og transportere tømmeret videre. Tømmerprisen forhandles gjerne for tømmer levert ved vei, det vil si på velteplass/lunneplass. Ved offentlige veier som er riksveier gjelder i Norge særskilte regler og begrensninger for anlegg av velteplasser, fastsatt i *forskrift om plassering av skogvirke ved riksvei*.

Referanser
----------

1. ↑  Meisingset, Harald Erik (1953-2006) (2000). *Hogst: plan, metoder og teknikk*. Biri: Skogbrukets kursinstitutt. s. 24 og 25. ISBN 8273331245.
2. ↑  Sælthun, Sander (1993). *Skogsdrift*. Oslo: Landbruksforlaget. s. 50. ISBN 8252914993.
3. ↑  *Ressurs- og miljøøkonomi*. [Stavanger]: Rogaland mediesenter. 1994. s. 83. ISBN 8291348049.
4. ↑  Forskrift om plassering av skogsvirke ved riksveg.. Lovdata.

Eksterne lenker
---------------

* Tema:Velteplass Arkivert 9. mars 2016 hos Wayback Machine.. jobbiskogen.no
Ballerup Super Arena i Ballerup, Danmark
Utendørsvelodrom i Cardiff i Wales
**Velodrom** (sammensatt av uttrykkene *velosiped* (sykkel) og *dromos*, som betyr «løp») er en bane som er spesialbygd for baneløp på sykkel.

Beskrivelse
-----------

Velodromer kan både være innendørs- og utendørsbaner. Utformingen er lik en friidrettsbane, men den har doserte (skråstilte) svinger og litt dosering på rettstrekket. Dette for at syklistene skal kunne opprettholde høy hastighet. Den mest populære lengden på velodromer er 250 meter, noe som også tilfredsstiller kravet til Olympiske leker og internasjonale regler. Lengden kan ellers variere.

Velodromer i Norge
------------------

Det finnes to utendørs velodromer med asfaltdekke i Norge per 2020, én på Prestmoen i Stjørdal, den andre på Ystehede i Halden. Frem til 2015 var det også en utendørs velodrom på Valle Hovin i Oslo. Levanger kommune planlegger i samarbeid med IL Sverre bygging av en utendørs velodrom på Moan.. Den første innendørsvelodromen, Sola Arena, åpnet i 2021. Den andre vil bli bygd i Asker og er planlagt åpna i 2022.

Referanser
----------

1. ↑  «velodrom». Bokmålsordboka. Besøkt 24. mars 2019.
2. ↑  IL Stjørdals-Blink Sykkel. «Klubbhus og velodrom». Besøkt 24. mars 2019.
3. ↑  Atle Wester Larsen (16. april 2016). «Inviterer til storslått åpning». Halden Arbeiderblad. Besøkt 25. mars 2019.
4. ↑  Truls Toftnes (1. september 2017). «VIF kommer hjem». Dagsavisen. Besøkt 25. mars 2019.
5. ↑  «Slik blir velodromen i Levanger». landevei.no. Besøkt 20. oktober 2020.
6. ↑  «Sola Arena utsatt ytterligere». *Procycling.no*. 2. mai 2020. Besøkt 30. september 2021.
7. ↑  «– Velodromen kommer til å gi oss OL-medaljer». *NRK*. 30. september 2021.
8. ↑  «Velodromen i Asker er klar for realisering». sykling.no. Arkivert fra originalen 23. oktober 2020. Besøkt 20. oktober 2020.

Litteratur
----------

* Apenes, Georg (1993): *Hjulrytterne kommer*, Cappelen, ISBN 82 02 14100 1.

Se også
-------

* Banesykling

Eksterne lenker
---------------

* (en) Velodromes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** BNE
 |
**Bull-museet** eller **Rendalen Bygdemuseum** holder til i Rendalens gamle prestegard fra 1747 på Bergset. Dette var forfatteren Jacob Breda Bulls fødested og barndomshjem. Her finnes en samling som bl.a. inneholder vogga han lå i som barn, og møbler fra hans arbeidsrom i København. 

I hagen rundt prestegården finner man blant annet graven til hesten Vesleblakken fra Bulls novelle. Hagen stelles av Rendalen Hagelag. Museet er arena for ulike kulturarrangement. Hver sommer framføres Bull-spillet *Morosamme kropper og arme kroker* på tunet i museet.

Museet omfatter også Berger gamle skole 100 meter sør for prestegården. Her er det skolemuseum, bankmuseum og en stor musikksamling knyttet til musikeren Ottar E. Akre.

Referanser
----------

1. ↑  «Bull-museet». Rendalen bygdemuseum. Besøkt 22. juli 2016.
2. ↑  *Bull-museet i Rendalen*. [Tynset]: Bull-museet. 1999.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Rendalen kommune Arkivert 22. mai 2018 hos Wayback Machine. om museet

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Mirza Mazharul Islam** (bengali: মির্জা মাজহারুল ইসলাম; født 1. januar 1927 i landsbyen Agacaran under Kalihati i distriktet Tangail i Britisk India, død 11. oktober 2020 i Dhaka i Bangladesh) var en bangladeshisk kirurg og veteran i språkbevegelsen i landet.

His far Helaluddin var i lederstilling i et britisk selskap, og moren Chhanda Khatun var hjemmeværende.

Mirza Mazharul Islam var sjefskonsulent ved kirurgiavdelingen i BIRDEM-sykehuset i Dhaka. Som anerkjennelse for sin innsats til den bengaliske språkbevegelse ble han tildelt landets høyeste sivile utmerkelse, Ekushey Padak, i 2018.

Islam døde av komplikasjoner forårsaket av covid-19 den 11. oktober 2020 på BIRDEM-sykehuset i Dhaka.

Referanser
----------

1. 1 2  *Kaler Kantho* **(bengali)** .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. 1 2  «Language Movement hero Dr Mirza Mazharul Islam dies of COVID-19». *bdnews24.com*. 12. oktober 2020.
3. ↑  «21 named for Ekushey Padak». *The Daily Star* **(engelsk)**. 9. februar 2018.
**Bulgarias kvinnelandslag i fotball** representerer Bulgaria i internasjonal fotball.

Bulgaria begynte kvalifisering til EM i kvalifiseringen til EM i 1989. Landslaget endte sist med to poeng. De to neste kvalifiseringene gikk dårligere, og Bulgaria var uten poeng i begge. I kvalifiseringen til EM i 1995 gikk det bedre igjen; takket være at Bulgaria kom i gruppe med svake Litauen, fikk Bulgaria 4 poeng, alle fra deres to møter.

Dette hindret ikke Bulgaria fra å bli plassert i klasse B, det vil si nivået under nivået for kvalifisering til mesterskap. Etter to kvalifiseringsforsøk til klasse A trakk Bulgaria seg fra kvalifiseringen. Først til kvalifiseringen til EM i 2009 stilte Bulgaria opp. På dette tidspunktet var klasse A og B fjernet, men mindre meritterte lag måtte spille i en innledende runde. Bulgaria ble plassert sammen med Romania, Aserbajdsjan og Estland. Bulgaria endte på andreplass bak Romania, og var dermed ute av kvalifiseringen.

I sin første direktekvalifiserende kvalifiseringspulje siden 1995, Gruppe 3 om spill i VM i 2011, kom Bulgaria i gruppe med Hellas, Danmark, Georgia og Skottland. Bulgaria overrasket alle ved å spille uavgjort hjemme mot Danmark, og i tillegg slo de Georgia hjemme og Hellas borte, mens de noe overraskende bare greide uavgjort mot Georgia borte. Det holdt til en fjerdeplass av de fem lagene, ett poeng bak Hellas på tredje.

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Europa (UEFA) |
| --- |
|  | Albania **·** Andorra **·** Armenia **·** Aserbajdsjan **·** Belarus **·**. Belgia **·** Bosnia-Hercegovina **·** Bulgaria **·** Danmark **·** England **·** Estland **·** Finland **·** Frankrike **·** Færøyene **·** Georgia **·** Gibraltar **·** Hellas **·** Irland **·** Island **·** Israel **·** Italia **·** Kasakhstan **·** Kosovo **·** Kroatia **·** Kypros **·** Latvia **·** Liechtenstein **·** Litauen **·** Luxembourg **·** Malta **·** Moldova **·** Montenegro **·** Nederland **·** Nord-Irland **·** Nord-Makedonia **·** Norge **·** Polen **·** Portugal **·** Romania **·** Russland **·** San Marino **·** Serbia **·** Skottland **·** Slovakia **·** Slovenia **·** Spania **·** Sveits **·** Sverige **·** Tsjekkia **·** Tyrkia **·** Tyskland **·** Ukraina **·** Ungarn **·** Wales **·** Østerrike |  |