recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aage Dedekam** (født 12. mars 1954 i Fredrikstad) er en norsk operasanger, kunstmaler/grafiker, scenograf, teatersjef og frimurer.

Hans sangkarriere startet under professor Søren Gangfløt, domorganist og leder for «Guttekoret» i Fredrikstad, (idag Borg Domkor), derefter hos sangpedagogen Ruth Hoel Risnæs og operasanger og sangpedagog Annelise Wallin ved Den Norske Opera & Ballet, og videre hos operasanger Marianne Roepstorf ved Det kongelige Teater i København. 

Dedekam har sunget på forskjellige operascener i Europa, blant andre Arena di Verona, men han har ikke vært tilknyttet noen fast scene. 

Han har tegnet og malt store scenografier, blant annet «Svinedrengen» av Hans Christian Andersen, Musikalen Showboat, musikalen Spillemand på en Takryg. Dedekam har også malt oljeportretter av prins Henrik av Danmark, og kong Harald V av Norge for Den Norske Forening i København. For Glostrup Boligselskab dekorerte han tyve husgavler i Glostrup.

Han arrangerte Opera Open Air på en «bjergtop» i Albertslund, på Københavns Vestegn i 2007, 2008, 2009 og 2010 med sangere fra hele Europa. Han arrangerte også «Opera i Fredrikstad» på Isegran, en øy i Glomma somrene 2009, 2010 og 2011 med en rekke operasangere, blant annet sopranen Anna Shafajinskaja, mezzosopranen Maria Theresa Uribe og tenoren Antonio Carangelo.

Diskografi
----------

* *Passion*, CD, 1989, Sjællands Symfoniorkester
* *Per Tenebras ad Lucem, Frimurer* CD, 1988
* *The music I love - 1*, MC, 1987
* *The music I love - 2*, MC, 1987

Utmerkelser, medaljer og hedersbevisninger
------------------------------------------

* Den Norske Forenings Hederstegn
* Den Norske Torskeklub Udmerkelse
* Den Danske Frimurer Orden, Jubilæumsmedalje
* Royal Arch Masonry, Friendship medal
* Arena de Verona, Honor medal
* CMA Hedersplaquet 1997
* ISSA Hedersplaquet 1998
* ISSA Hedersplaquet 2000
* ISSA Hedersknap 2002

Styreverv
---------

* Salgscompagniet A/S - Styreformann 1980 - 1986
* Schneeberg Grafisk A/S - Styreformann 1988 - 1998
* NCS A/S - Styreformann 1996 - 2002
* ISSA International - Board member, Representant for Denmark 2000 - 2002

Referanser
----------

1. ↑  *Gavlkunst av Aage Dedekam* på roedkaelkevej.dk Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. besøkt 7. mars 2015.
2. ↑  «Opera på Vestegnen» på *kultunaut.dk*, publisert 11. april 2008, besøkt 7. mars 2015.
3. ↑  «Skønsang på lørdag» på *dinby.dk*, publisert 25. august 2009, besøkt 7. mars 2015.
4. ↑  Anette Torjusen: «Opera i Fredrikstad får henvendelser fra operastjerner» i *Fredriksstad Blad*, publisert 25. januar 2010, besøkt 6. mars 2015.

Eksterne lenker
---------------

* www.dedekam.dk
**Brekka bygdetun** er et eldre gårdsanlegg i kulturområdet Brekka Kistafoss i Tydal kommune. Bygdetunet har en sentral plass i bygdas kulturliv og benyttes ofte til kulturelle arrangementer. Det historiske friluftsteateret *Karolinernes hærtog i Tydal* oppføres her hvert andre år i permanente kulisser på våningshusets bakfasade.

Brekka bygdetun er opprinnelig en husmannsplass fra første halvdel av 1700-tallet. Gården lå da under Østeraunet litt lengre ned mot elva. Sent i 1870-årene ble gårdsanlegget flytta dit hvor det står i dag. Gården ble etter hvert utvida med flere hus og bygdetunet består i dag av 11 bygninger deriblant våningshus, fjøs, låve, stall, bur, eldhus og smie med tørkeinnretning. Tundannelsen er et typisk, trøndersk firkanttun. Lokal og regional byggeskikk kommer også tydelig til uttrykk i de laftede tømmerbygningene som omgir tunet. I utkanten av anlegget ligger også et tilflyttet våningshus, Jenshaugstuggu, samt et bygg fra 1970-tallet fra Selbuhus som er Tydals første ferdighus.

Kilder
------

* Kommunens hjemmeside[*død lenke*]
**Nikolaj Nikolajevitsj Muravjov** (russisk: Николай Николаевич Муравьёв, født 15. september 1768 i Riga, død 20. august 1840 i Moskva) var en russisk offiser. Han var far til Aleksandr Muravjov, Nikolaj Muravjov-Karsskij, Mikhail Muravjov-Vilenskij og Andrej Muravjov.

Biografi
--------

Muravjov ble ansatt i 1788 i den russiske flåte. Han deltok i krigen mot Sverige 1788–90 og havnet da i 1790 i svensk fangenskap, og ble løslatt etter freden i Värälä samme år.

Han var deretter kommandant på tsarinna Katarina IIs lystyacht.

Han gikk i 1796 over til landhæren som oberstløytnant og innrettet i 1797 på et gods nær Moskva en krigshøyskole for utdannelse av stabsoffiserer. 

I felttogene mot franskmennene 1812–14 deltok Muravjov som greve Pjotr Tolstojs stassjhef med utmerkelse, blant annet ved Hamburgs beleiring. Han ble forfremmet til generalmajor og vendte senere tilbake til sin krigshøyskole, som han ledet til 1823 (den ble fra 1816 kalt «keiserlig akademi»).

Kilder
------

* Muraviev, 2. Nikolaj Nikolajevitj i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1913)
**Alison Lohman** (født 18. september 1979 i Palm Springs, California) er en amerikansk skuespillerinne. 

Hun har hatt flere ledende roller i filmer som *White Oleander*, *Where the Truth Lies*, *Flicka* og *Drag me to Hell*, samt flere mindre roller i blant andre *Matchstick Men*, *Big Fish* og *Beowulf*. Hun har også vært på flere TV-serier som *7th Heaven*, *Tucker* og *Pasadena*. I 1997, etter endt eksamen fra high school, flyttet Lohman til Los Angeles, California for å forfølge sin skuespiller-karriere. I løpet av de neste årene, hadde hun noen roller i diverse science fiction B-filmer (for eksempel *Kraa!*, *The Sea Monster* og *Planet Patrol*), samt diverse TV-produksjoner.

Lohman spilte i *White Oleander*, en filmatisering av Janet Fitch sin roman, der hun spilte mot Michelle Pfeiffer, Robin Wright Penn og Renée Zellweger. Filmen ble regissert av Peter Kosminsky. Selv om filmen var mislykket rent kommersielt, fikk den gode anmeldelser. Lohmans rolletolkning ble møtt med gode kritikker og denne filmen ble beskrevet som hennes gjennombrudd.

Året etter dukket hun opp i *Matchstick Men*, regissert av Ridley Scott. Her spilte hun mot Nicolas Cage og Sam Rockwell, men det ble ingen en salgssuksess for denne filmen heller. Senere samme år opptrådte hun i Tim Burtons *Big Fish*, og hun fortsatte dermed trenden med å dukke opp i kritikerroste, men kommersielt mislykkede filmer. 

Hun spilte en heroinavhengig i *Things we Lost in the Fire*. Skuespilleren ble deretter hyret for å erstatte Oscar-nominerte Elliot Page i Sam Raimis kritikerroste skrekkfilm, *Drag Me To Hell*, som ble sluppet 29. mai 2009. Lohman giftet seg med regissør Mark Neveldine i Watertown, New York den 19. august 2009 i Saint Anthony's katolske kirke.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alison Lohman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Alison Lohman i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Alison Lohman på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Alison Lohman på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Alison Lohman på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Alison Lohman på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Alison Lohman hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Hulen** er et studentdrevet utested og konsertsted som holder til i Olaf Ryes vei 48 i Bergen. Hulen åpnet dørene for første gang i 1969 og er Nord-Europas eldste rockeklubb.

Hulen har vunnet beste konsertsted to ganger, i 2001 og 2011. Musikken har en hovedvekt på alternativ rock og pop, men også andre sjangre slipper til, slik som jazz, blues, metal og elektronika. Hulen er populært utested for studenter i Bergen.

Historie
--------

Stedet var opprinnelig Sivilforsvarets tilfluktsrom i fjellet under Nygårdshøyden. Etter ombygging ble lokalet åpnet som studentsted den 17. mai 1969. Stedet er kjent for dryppunkt i taket og grottelignende vegger. Konsertstedet drives idealistisk og har plass til 320 mennesker. Aktive Studenters Forening var ansvarlig for driften siden starten i 1969; i dag er driften overført til en ideell stiftelse.

Artister
--------

Syntax Ether Demo på Hulen
Band og artister som Ash, Vilde Tuv, Danko Jones, Datarock, Satyricon, Taake, Seigmen, Woven Hand, Skambankt, Minor Majority, Ride, Teenage Fanclub, Grant Lee Buffalo, Pillage People, Tequila Girls, Swervedriver, Alex Chilton, Lush, Echobelly, Motorpsycho, Sergeant Petter, 22 Pistepirkko, Uncle Tupelo, Velouria, Serene, Yeah Love Swans, Kung Fu Girls, Cranes, Lykke Li, Susanne Sundfør, The Blow, Bare Egil Band, Crowbar, Stevie Ray Vaughan og Thurston Moore har spilt på Hulen.

Faste konsepter
---------------

I tillegg til vanlige konserter, har stedet også andre arrangementer/konsepter:

* Torsdagsrock – der ukjente band får spille
* RockOut – fire uker med fortløpende konserter

Referanser
----------

1. ↑  «Bli med Engelen på Scala, «Stundikken», Garage og Kamelon – alle de nedlagte stedene som skapte Musikk-Bergen». *www.bt.no*. Besøkt 11. april 2022.
2. ↑  Haal, Tora Carlsen; torachaal, Tekst (29. mai 2019). «Bergens mest ikoniske rockescene fyller 50 år i år | STUDVEST». *www.studvest.no* **(engelsk)**. Besøkt 11. april 2022.
3. 1 2  «Hulen». *www.bergenbyarkiv.no*. Bergen byleksikon. Besøkt 31. januar 2021.
4. ↑  «ASF | Aktive Studenters Forening». *asf.uib.no* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 21. juni 2017. Besøkt 20. april 2018.
5. ↑  «Om oss – Hulen» **(engelsk)**. Besøkt 11. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Hulens historie av Einar «Engelen» Engelstad
* Artikkel om Hulens historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon
 |
**Huldrepresten** er en sagngruppe om forholdet mellom hulder/underjordiske og kristendomen. Reidar Th. Christiansen har klassifisert denne gruppa som ML 5055 i sin vandresagnkatalog, men den utgjør egentlig ikke en sagntype med klart inneholdsmønster.
I fortellertradisjonen blir det ofte referert til huldrekirker og huldreprester, men samtidig er korstegnet og Guds navn regnet som effektiv beskyttelse mot både huldre og andre typer overnaturlige vetter. Mange trosutsagn sier at overnaturlige vetter ikke har sjel eller religion og derfor ikke kan bli frelst.

Noen få sagn forteller om et ordskifte mellom en huldreprest og en menneskeprest. Huldrepresten sier at han har bare Det gamle testamente fordi de underjordiske ble skapt før syndefallet og derfor ikke trenger det nye.

Dette refererer tydeligvis til sagntypen Opphavet til huldrefolket som forteller at huldrefolket stammer fra Adams første kone, Lilith, eller fra noen barn av Eva som hun gjemte bort for Herren en gang han var på besøk. Siden hun ikke ville vise dem fram, sa Herren at de skulle forbli skjulte.

Referanser
----------

1. ↑  Ruth Hult, Østfoldminne. Oslo 1937, Norsk folkeminnelags skrifter nr. 39, s. 27
2. ↑  Johannes Skard, Gamalt frå Setesdal V, Oslo 1903 – 1916
**Frankrikes president** (*Président de la République française*) er statssjef og øverstkommanderende i Frankrike.

Embedets funksjoner, oppgaver og myndighet har variert med de ulike statsforfatningene siden Den andre franske republikk, herunder forholdet til Frankrikes statsminister og Frankrikes regjering.

Presidenten er også *ex officio* samfyrste av Andorra, og stormester av Æreslegionen og Den nasjonale fortjenstorden. Embedsinnehaveren er også æreskannik av Laterankirken.

Frankrikes president er direkte folkevalgt for en femårig periode, og kan gjenvelges én gang.

Under det franske semipresidentsystemet har presidenten stor konstitusjonell makt, mens den regjeringen (ministere) presidenten utnevner er avhengig av parlamentarisk tillit. Maktforholdet mellom presidenten og regjeringen er derfor til en grad avhengig av sammensetningen av Frankrikes parlament.

Bilder
------

* 
*

Se også
-------

* Liste over Frankrikes presidenter
* Groupe de sécurité de la présidence de la République

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Presidents of France – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Dodge Viper** er en toseters sportsbil og den kraftigste produksjonsmodellen fra den amerikanske bilprodusenten Dodge. Modellen ble satt i produksjon i 1992.

Første generasjon (1992–1995)
-----------------------------

Den første prototypen ble testet i desember 1989, og bilen debuterte i 1991 da tre eksemplarer ble benyttet som pace car i Indianapolis 500. Bilen kom i salg i januar 1992 i utgaven *RT/10 Roadster*.

Første generasjon var utstyrt med en V10-motor på 8 liter (7 998 cm³) som utviklet en effekt på 400 hk (298 kW) ved 4 600 omdreininger i minuttet og et dreiemoment på 610 Nm ved 3 600 o/min. Karosseriet var hovedsakelig laget av glassfiber, mens rammen var av stål. Motoren var montert foran, og bilen hadde bakhjulsdrift. Bilen hadde en vekt på 1 488 kilo, og manglet sikkerhetsteknologi som antispinn og ABS-bremser. Modellen kjørte en kvart engelsk mil (402 meter) på 12,9 sekunder, og hadde en toppfart på 264 km/t.

Andre generasjon (1996–2002)
----------------------------

Andre generasjon fikk økt effekt med samme motor volum (7 998 cm³, 8 liter), forbedret understell og kortere bremselengder. Denne utgaven leverte 450 hk (336 kW), noe som sørget for at den kjørte en kvart engelsk mil (402 meter) 0,7 sekunder raskere enn forgjengeren, samtidig som den hadde en toppfart på 299 km/t, 35 km/t raskere enn forgjengeren.

I tillegg ble en kupé-modell, kalt *GTS*, introdusert i 1996. GTS-modellen var pacecar i Indianapolis 500 i 1996.

Denne generasjonen ble også eksportert til Europa, hvor den ble solgt under navnet **Chrysler Viper**.

Tredje generasjon (2003–2007)
-----------------------------

I 2003 fikk Dodge Viper store endringer både i design og mekanikk, og fikk navnet *SRT-10*. Motorvolumet ble økt til 8,3 liter, noe som sammen med andre oppgraderinger sørget for en økt effekt til 504 hk (375 kW) og et dreiemoment på 711 Nm. Denne modellen blir også i Europa solgt under Dodge-navnet, og ikke Chrysler slik som forgjengeren. I Storbritannia selges den under navnet *Dodge SRT-10*, fordi navnet Viper er et registrert varemerke som Dodge ikke har tillatelse til å bruke.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dodge Viper – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielle nettsider for Dodge Viper
**Huldrehatten** er et vandresagn som er kjent både i Norden og i Irland, men er bare kjent i noen få varianter i norsk tradisjon. I Reidar Th. Christiansens vandresagnkatalog har sagnet nr. ML 6050. 
I kortform er innholdet slik:

*En mann legger seg til å sove på en tussehaug, men blir vekket av bråk og ståk inne i haugen. Han synes tydelig at det roper "Hvor er hatten min?" og han gjentar dette ropet selv. Da hører han en stemme fra inne i haugen som svarer "Du får ta bestefars hatt da", og en stor hatt med vid brem blir kastet ut til ham. Han går opp til en gård i nærheten der de feirer bryllup og nå forstår han at det er en usynlighetshatt han har fått. Bryllupsgjestene kan ikke se ham, men han kan se at det sitter underjordiske mellom alle gjestene, og de tar grovt for seg av bryllupskosten. Mannen tar hatten av seg og setter den på vertens hode. Da han får se hva som foregår, korser han seg eller utbryter "Men i Guds navn…", og dermed styrter alle de usynlige tussefolkene på dør.*

P. Chr. Asbjørnsen forteller sagnet om Huldrehatten i En Aften ved Andelven i Norske huldreeventyr og folkesagn.
**Huldretjern** er en gruppe sagn og sagnnotiser. Reidar Th. Christiansen klassifiserer det som ML 6065 i sin vandresagnkatalog, men dette tradisjonsmaterialet har ikke noen helt klar innholdsstruktur.

Sagnene forteller om enkelte konkrete tjern. Disse tjernene tilhører huldrefolket og det kan være svært vanskelig å få fisk der, selv om det finnes fin fisk. Ofte blir det sagt at disse tjernene har dobbelt bunn slik at huldrefolket kan gjemme fisken i det nederste laget.

Noen av sagnene er mer episk utviklet og forteller at en person tar kirkegårdsjord og strør i en ring rundt tjernet. Dermed stenger han huldrefolket ute. De kan nemlig ikke gå over vigd jord. Det ender oftest med at huldrene ber om at han skal lage en åpning i jordringen slik at både de og han kan få fisk.

I boka *Truer om villdyr, fangst og fiske* forteller Knut Hermundstad om en rekke slike huldretjern.

Litteratur
----------

* Knut Liestøl, *Segner*. (Norsk folkedikting III) Oslo 1963, s. 115 og 217
* Olav Bø, Ronald Grambo et al. *Norske segner*, Oslo 1981, s.161 og 280f.

Referanser
----------

1. ↑  Knut Hermundstad, *Truer om villdyr, fangst og fiske*. Oslo 1967, Norsk folkeminnelag nr. 99, s. 155 – 160
«***Huldremannen***» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Den er skrevet på en blanding av Valdresdialekt og riksmål – og skal stamme fra siste halvdel av 1800-tallet.

Teksten
-------

**1.**En fattig mann som var i nød som ingen ville understøtte,  

gikk med sitt siste stykke brød i fra sin simple usle hytte.  

Han visste ei hvorhen han går før han blant nakne fjello står.  

  

**2.**Så tenkte han på sine kår og på de små som hjemme gråter,  

da brølanes en mann fremstår og sier med sin tordenstemme:  

Hva bringer deg på fjellet hit det er så seint ei nattas tid.  

  

**3.**Akk vrede se jeg fattig er jeg har ei brød, jeg har ei penge,  

kun med forakt en hver meg ser som ikke kjenner til at trenge,  

ja kom så skal du få hos meg de penge som du ønsker deg.  

  

**4.**Den fattige glad fulgte med nedover fjell og mark og enge,  

han fulgtes i en hule ned der sto en tønne full av penge,  

Ta, sier så den barske mann so mykkje du behøve kan.  

  

**5.**Den fattige forskrekket ble men tok seg da et hundre daler,  

et gjeldsbevis han derpå skrev Den sum med renter jeg betaler.  

Omtrent to år på samme tid så kommer jeg på fjellet hit.  

  

**6.**Han gikk da hjem og fikk seg jord han pløyde og oppdyrket trolig  

enhver gikk glad i fra hans bord, og engen blomstret om hans bolig.  

Glade svandt de tvende år han ble en mann i gode kår.  

  

**7.**Da tiden kom han skulle gå for at betale alt i tide  

han tok sin beste kjole på og børnene gikk ved hans side,  

de kom til stedet frem for sant men mannen intet vesen fant.  

  

**8.**Et vindpust over fjellet dro, nu er min nådetid forsvunnet,  

et blad fremblåste, et barn det tok, se fader her hva jeg har funnet,  

beviset er tilbakekalt, med sum og renter utbetalt.

Kilder
------

* De gamle visene 5 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1983
**Nasjonalregnskapet** er en oversikt over foregående års hovedstørrelser og transaksjoner i norsk økonomi som fremlegges av Norges regjering hver vår som *Stortingsmelding nr. 3*. Nasjonalregnskapet omfatter Statsregnskapet som utarbeides i Finansdepartementet, og selve nasjonalregnskapet over de makroøkonomiske størrelsene som utarbeides av Statistisk sentralbyrå.

Nasjonalregnskapet er en økonometrisk tallfesting av makrostørrelsene som inngår i såkalte *økosirkmodeller* for samfunnsøkonomien – blant annet privat og offentlig konsum, investeringer, skatteinntekter, eksport og import, overføringer, prisendringer, renter og finansstrømmer. Dessuten foretar man i nasjonalregnskapet også vanligvis en beregning av landets ***nasjonalformue***, dvs mengden ressurser (energikilder, råvarer, menneskelig kapital) som kan omsettes til verdiskaping.

Statsregnskapet er en oversikt over statens drift, overføringer, investeringer og finansstrømmer etter samme kontoplan som i Statsbudsjettet.

Eksterne lenker
---------------

* Tore Halvorsen, Liv Hobbelstad Simpson og Tor Skoglund (april 2011). «Nasjonalregnskapets historie i Norge - Fra fri forskning til lovregulert statistikk» (pdf). *Sosiale og økonomiske studier* **(norsk)**. Statistisk sentralbyrå. s. 112. Besøkt 13. april 2011.

| * v
* d
* r
Statsbudsjettet |
| --- |
| Norges riksvåpen | 
* 1816, 1817 og 1818
* (...)
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021
* 2022

 | «Gul bok» |
| 
* *Se også:* Handlingsregelen
* Nasjonalbudsjettet
* Nasjonalregnskapet
* Statsbudsjett
* Statsregnskapet

 |
**Bispebjerg Hospital** (ofte forkortet **BBH**) ligger i bydelen Bispebjerg i København og hører under Region Hovedstaden. Hospitalet ble bygget i 1913 og er i dag arbeidsplass for 3 000 medarbeidere.

Hospitalet er områdehospital for planleggingsområdet Byen som omfatter Frederiksberg og størstedelen av Københavns Kommune med i alt om lag 400 000 borgere. Dessuten inngår det i samarbeidet Københavns Universitetshospital.

Sykehusapotek
-------------

En avdeling av sykehusapoteket Region Hovedstadens Apotek er beliggende på Bispebjerg Hospital. Hospitalsapotekets personale leverer blant annet medisin og andre farmasøytiske tjenester til Bispebjerg Hospital.

Forskning
---------

Forskningsmiljøene på Bispebjerg Hospital omfatter flere faggrupper, som forsker i mange spesialområder. Både fra hvordan man kan behandle og forebygge sykdommer ved å utnytte idrettsfolks tilpassningsevne, til hvordan man kan forhindre hudkreft, fremkalt av sollyset.

Spesialiserte funksjoner
------------------------

Hospitalet ivaretar mere spesialiserte funksjoner som for eksempel utredning av pasienter med lungekreft for i alt om lag 860 000 borgere innenfor planleggingsområdene Syd og Byen. Innenfor hjertebehandling utfører hospitalet KAG undersøkelser og pacemaker implantater i samarbeide med Rigshospitalet.
Dessuten finnes en stor hudavdeling på hospitalet, der har en større forskningsavdeling. Tilhørende denne finnes en patologiavdeling med særlig fokus på dermatopatologi.

Akkreditering av Bispebjerg Hospital
------------------------------------

Siden 2002 er hospitalet akkreditert av den amerikanske organisasjon Joint Commission, der har til formål å forbedre sikkerheten og kvaliteten ved hospitalers pleie og behandling internasjonalt. Den siste akkreditering fant sted i april 2008, hvor hospitalet ble innstillet til akkreditering.

Referanser
----------

1. ↑  Kart over området hospitalet dekker Arkivert 3. februar 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  Akkreditering av Bispebjerg Hospital Arkivert 31. august 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted for Bispebjerg Hospital (dansk)

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Carl Wayne** (født 18. august 1943 som **Colin David Tooley**, død 31. august 2004) var en britisk sanger og skuespiller. Han er mest kjent som solovokalist i rockegruppen The Move i 1960-årene.

Biografi
--------

Wayne var involvert i musikk fra barndommen av og sent i tenårene hadde han skiftet navn til det mer attraktive Carl Wayne og tatt over bandet The Vikings, sammen med blant annet annen bassisten Ace Kefford og noe senere trommeslageren Bev Bevan. Gruppen, som ble kalt «Carl Wayne & the Vikings», fikk mange spillejobber i hjembyen Birmingham, men klarte aldri å slå gjennom andre steder, trass i at de hadde noen innspillinger. Til slutt valgte de tre lokale bandene i Birmingham, «Carl Wayne & the Vikings», «Mike Sheridan's Nightriders» og «Danny King & the Mayfair Setter», å slå seg sammen og resultatet ble «The Move» med Wayne, Roy Wood, Kefford, Bevan og gitaristen Trevor Burton.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* (en) Carl Wayne på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Carl Wayne på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Carl Wayne på Songkick Rediger på Wikidata
* (en) Carl Wayne på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Nasjonalmuseet for historien om Ukraina i andre verdenskrig** (ukrainsk: Національний музей історії України у Другій світовій війні) er et museum og et minnesmerke i bydelen Petsjersk i Ukrainas hovedstad Kiev. Inntil 2015 het museet **Nasjonalmuseet for historien om den store fedrelandskrigen i 1941-1945** (ukrainsk: Національний музей історії Великої Вітчизняної Війни 1941-1945 років, russisk: Национальный музей истории Великой Отечественной войны 1941-1945 годов).

Museet minnes kampene under andre verdenskrig i Sovjetunionen, da Ukraina ble besatt av tyske styrker. Museumskomplekset domineres av den 62 meter høye *Rodina-mat*, som er et av Kievs mest kjente landemerker. Museet har omtrent 300 000 gjenstander på utstilling, noe som gjør det til et av de største i Ukraina. Museet har hatt et samlet besøkstall på over 21 millioner siden åpningen. 

Museet fikk sine nåværende lokaler i 1981, da sovjetlederen Leonid Bresjnev åpnet de nye lokalene den 9. mai. Stedet fikk status som nasjonalmuseum av president Leonid Kutsjma i 1996.

* Rodina-mat, et 102 meter høyt «moderlandsmonument»*Rodina-mat*, et 102 meter høyt «moderlandsmonument»
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Міністерство культури України». 31. juli 2015. Arkivert fra originalen 31. juli 2015. Besøkt 10. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National Museum of the History of Ukraine in the Second World War – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Bismarck Barreto Faria** (født 17. september 1969), kjent som **Bismarck**, er en brasiliansk tidligere fotballspiller.

Bismarck utmerket seg på det brasilianske U-landslaget som endte på tredjeplass under Ungdoms-VM i 1989 ved å bli kåret til turneringens beste spiller. En måneds tid senere debuterte han for Brasils seniorlandslag i en vennskapskamp mot Paraguay.
Samme år ble han utnevnt på årets lag i brasiliansk seriefotball for sine prestasjoner for Vasco da Gama, hvor han hadde gått gradene fra klubbens aldersbestemte lag. Sebastião Lazaroni, treneren som hadde gitt ham tillit på klubbnivå hos Vasco, var blitt landslagstrener, og ga Bismarck tillit også på seniorlandslaget. Bare nitten år gammel var Bismarck del av det brasilianske landslaget som vant Copa América i 1989.

I 1990 var Bismarck del av Brasils tropp til VM-sluttspillet i 1990, men spilte ingen av lagets kamper. Brasils skuffende innsats i mesterskapet førte til at Lazaroni mistet jobben til fordel for Paulo Roberto Falcão. Under Falcãos ledelse var Bismarck involvert i et par av kampene på høsten i 1990, men falt så helt ut av landslagsbildet. Til tross for den lovende og innholdsrike starten på karrieren, var landslagskarrieren hans over knapt 21 år gammel.

I 1993 satte han kursen for japansk klubbfotball. Han gjorde stor suksess over sine ni sesonger med Verdy Kawasaki og Kashima Antlers, hvor han tre ganger ble utnevnt på årets lag i J-League.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 258050, oppført som Bismarck[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.national-football-teams.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bismarck Barreto Faria – FIFA Rediger på Wikidata

* (jp) Bismarck Barreto Faria – J.League Data Rediger på Wikidata

* (en) Bismarck Barreto Faria – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Bismarck Barreto Faria – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Bismarck Barreto Faria – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Bismarck Barreto Faria – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Bismarck Barreto Faria – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Bismarck Barreto Faria – PlaymakerStats.com Rediger på Wikidata

* (en) Bismarck Barreto Faria – Sambafoot Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Brasils tropp – VM i fotball 1990 |
| --- |
| 
* 1 Taffarel
* 2 Jorginho
* 3 Ricardo Gomes (k)
* 4 Dunga
* 5 Alemão
* 6 Branco
* 7 Bismarck
* 8 Valdo
* 9 Careca
* 10 Silas
* 11 Romário
* 12 Acácio
* 13 Mozer
* 14 Aldair
* 15 Müller
* 16 Bebeto
* 17 Renato Gaúcho
* 18 Mazinho
* 19 Ricardo Rocha
* 20 Tita
* 21 Mauro Galvão
* 22 Zé Carlos
* Landslagstrener: Lazaroni

 | Flagget til Brasil |
**Johan Reinert Reiersen** (født 17. april 1810 i Vestre Moland, død 6. september 1864 i Prairieville, Texas, USA) var en norsk redaktør, oversetter, skribent og foregangsmann for norsk utvandring til USA. 

Han var født i Norge, men kom til Danmark med understøttelse av Jacob Aall, og begynte å arbeide oversettelse av romaner, for en stor del offentliggjort i tidsskrifter redigert av ham. Etter å ha vendt tilbake til Norge grunnla han i 1839 *Christianssandsposten*, som besto inntil 1846. 

I 1843 finansierte en gruppe potensielle utvandrere reise for Reiersen til USA, med den hensikt at han skulle lokalisere et egnet sted for en norsk koloni og samle informasjon til en håndbok om forholdene i landet. Etter å ha besøkt flere norske kolonier, ble han i New Orleans av konsulen for den uavhengige Republikken Texas anbefalt å reise dit. I Austin møtte han president Sam Houston, som oppmuntret Reiersen til å bringe norske innvandrere til Texas.

Tilbake i Norge utga Reiersen i 1844 *Veiviser for norske emigranter*, med informasjon om naturforhold, handel, industri og styresett i USA generelt samt forholdene i Midtvesten og Texas spesielt. Boken argumenterte sterkt for utvandring. Reiertsen sammenlignet her og andre steder almuens muligheter i USA og Norge i så krasse ordelag at han fikk motstand fra flere hold i Norge. *Veiviseren* ble imidlertid en viktig inspirasjonskilde for kommende norske emigranter.

Sammen med en liten gruppe utvandrere emigrerte Reiersen i 1845. Etter at Republikken Texas ble annektert som USAs 28. delstat i desember samme år, slo gruppen deg ned i Henderson County. De ga området navnet Normandy, men fra 1848 ble bare navnet til det nærliggende Brownsboro brukt. I 1850 etablerte Reiersen sammen med 14 familier fra Brownsboro en ny koloni på grensen mellom Kaufman County og Van Zandt County. De ga stedet navnet Four Mile Prairie, senere endret til Prairieville. Reiersens kone Henrietta Christine døde i 1851. Han giftet seg kort tid etter med sin brors enke Ouline Jacobine, og levde resten av sitt liv som gårdbruker i Prairieville. Han fortsatte imidlertid fram til sin død å polemisere for norsk utvandring, i form av innlegg i norske aviser. Før avreisen fra Norge i 1845 hadde han også grunnlagt tidsskriftet *Norge og Amerika*, et nyhetsblad for utvandrersaken som han fortsatte å redigere fra Texas. Tidsskriftet gikk imidlertid inn to år senere.

Reiersen døde 6. september 1864 og ble begravet på gården sin i Prairieville.

Eksterne lenker
---------------

* Handbook of Texas Online: Johan Reinert Reiersen
* UTSA's Institute of Texan Cultures: Norwegian Texans – om Reiertsen og hans gruppe innvandrere
* Nasjonalbiblioteket: Tegning av Reiersen, biografiske data i kortform

Portal: Litteratur

* «Reiersen, Johan Reinert», i *Illustreret norsk konversationsleksikon*, bind VI, Kristiania: Aschehoug, 1913, sp. 26.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Carl Vilhelm Boye Holst** (født 1. oktober 1905 i Stavanger, død 23. januar 1947) var en norsk romanist og litteraturforsker.

Liv
---

Holst ble student i 1925 og *cand.mag.* i litteraturhistorie fra Universitetet i Oslo i 1933, med en avhandling om lykkefølelsen hos den franske forfatteren Stendhal. Han var en tid lærer på en skole i Oslo, før han i 1936 ble utnevnt til lektor i norsk ved Sorbonne-universitetet i Paris. Her ble han værende til 1940.

I 1941 ble Holst utnevnt til lektor i fransk ved Universitetet i Oslo. Fra 1943 til sin død var han universitetsstipendiat i litteraturhistorie, og holdt forelesninger over fransk språk og litteratur.

Verk
----

Holst offentliggjorde lite mens han levde, bare et utdrag av magistergradsavhandlingen i tidsskriftet *Edda* i 1937, og en studie over litteraturhistoriske problemer i det danske tidsskriftet *Orbis Litterarum* fra 1943. Han skrev også en artikkel om sin lærer Peter Rokseth i *Samtiden* (1946).

Ved sin død etterlot Holst seg begynnelsen til en avhandling om litterær estetikk, som ble utgitt som *Fragment av en kunstfilosofi* av Asbjørn Aarnes i 1953. Året etter ble studien *Baudelaires estetikk* utgitt, og i 1974 utga Karin Gundersen en samling artikler og taler under tittelen *Kulturfilosofiske skrifter*.

Litteratur
----------

* Knut Imerslund: *Den estetisk-filosofiske skole i norsk litteraturforskning – mål og metode*. Oslo: Gyldendal, 1978.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Carl Vilhelm Holst i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND
 |
**Johan Ludwig Mowinckel Reksten** (født 27. mai 1948 i Chicago, død 10. oktober 2017 i Os i Hordaland) var en norsk skipsreder og eiendomsutvikler.

Han var sønn av skipsreder Jens Gran Mowinckel (1918–50) og amerikanske Carol Montgomery (1917–90). Faren var av slekten Mowinckel. I 1953 giftet moren seg med skipsreder Hilmar Reksten (1897–1980). I 1965 adopterte Hilmar Reksten Johan.

Johan Reksten drev i perioden 1973–1996 Johan Rekstens rederi, Rederiet Johan Reksten, Jorek Shipping og Reksten Management. I 1981 overtok han driften av flere av skipene i den tidligere flåten til stefaren Hilmar Reksten. I 1984 ble de fleste av skipene solgt til opphugging. Enkelte skip hadde da ligget i opplag sammenhengende fra 1975. Han var partner i Firma Hilmar Reksten fra 1974 til 1978. Hans rederivirksomhet ble avviklet på midten av 1990-årene, etter at en rekke moderne kjøleskip var solgt.

Johans forretningsinteresser var til slutt konsentrert om familieeiendommen Moldegaard utenfor Os i Hordaland, som han hadde arvet etter farmoren i 1972 og, kjøpt tilbake på slutten av 1990-tallet etter en tid i annen manns eie.

I 2012 havnet han i en tvist med Kulturdepartementet om eierskapet til det tusen år gamle kunstverket «Fragment av sarkofag». Saken ble løst ved forlik i juni 2017.

Referanser
----------

1. ↑   verkets språk norsk, www.nettavisen.no, besøkt 11. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Gunnar Stavrum, Tommy H.S. Brakstad (11. oktober 2017). «Johan Reksten er død». *Nettavisen*. Besøkt 12. oktober 2017.
3. 1 2  Moldegaard historie fra moldegard.com, sist lest 15. oktober 2017.
4. ↑
5. ↑  Cathrine Elnan (10. desember 2012). «Skipsreder Johan Reksten i kunstkrangel med staten». NRK. Besøkt 11. desember 2012.
6. ↑  Olav Sundvor, Andreas Slettevold (3. juli 2017). «Forlik i tvist om kunstskatt». *Bergensavisen*. Besøkt 12. oktober 2017.
**Carl Wilhelm Sem-Jacobsen** (født 7. desember 1912, død 21. juli 1991) var en norsk lege, sønn av Einar Sem-Jacobsen. Han ble cand.med. i 1941, studerte senere klinisk nevrofysiologi ved Rochester Hospital og Mayo-klinikken i USA.

Sem-Jacobsen fikk økonomisk støtte fra Ford Foundation og Norges Allmennvitenskapelige Forskningsråd til å etablere et EEG-laboratorium ved Gaustad sykehus i 1955. Sem-Jacobsens forskning ble kritisert ettersom han var finansiert av amerikanske militære midler, og fordi studiepasientene ikke hadde gitt sitt samtykke til deltagelse i studiene, og heller ikke hadde personlig utbytt av sin deltagelse i studiene.

Han kom under sterk kritikk fordi forskningen var finansiert av amerikanske militære midler og fordi den foregikk på mennesker som ikke hadde gitt informert tillatelse og som ikke ville ha personlig nytte av forskningen.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   nbl.snl.no, besøkt 23. juni 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Per Andersen. «Carl Wilhelm Sem-Jacobsen». Norsk biografisk leksikon. Besøkt 23. juni 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Geni **·** VIAF **·** SUDOC
 |
**Johan Ivar Rasmussen** (født 18. juli 1970 i Borås) er en svensk tidligere skihopper som representerte IF Friska Viljor.

Han deltok i verdenscupen i årene 1990-1996, med 45.-plass i 1993/94 som beste sammenlagtplassering. Beste individuelle plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 12.-plass i normalbakken i Predazzo 14. desember 1993 og i Engelberg fem dager senere. Samme sesong fikk han sin beste plassering sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka, med 22.-plass. Han ble nummer 20 sammenlagt i kontinentalcupen 1991/92. I OL på Lillehammer i 1994 ble han nummer 41 av 58 deltakere i storbakken, og han var på det svenske laget som ble nummer 10 av 12 lag i lagkonkurransen.

Rasmussen var med i VM i 1991, 1993 og 1995, med 31.-plass i normalbakken i Falun i 1993 som beste plassering. I VM i skiflyging i Planica i 1994 ble han nummer 41 av 43 deltakere, i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1996 nummer 44 av 50 deltakere. Han ble svensk mester i normalbakke i 1995.

Referanser
----------

Kilder
------

* Sports Reference: Johan Rasmussen Arkivert 4. november 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 23. oktober 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Svenska Skidförbundet: Backe/nordisk kombination (svenske mestere i skihopping og kombinert, besøkt 23. oktober 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johan Rasmussen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Johan Rasmussen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Johan Rasmussen – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Johan Rasmussen – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Mashable** (*Mashable Inc.*) er et britisk-amerikansk internettbasert nyhetsmedium, som også gir plass til blogg-bidrag. Nettstedet ble grunnlagt i 2005 av Peter Cashmore. Nettstedets hovedfokus ligger på sosiale media, men det dekker også nyheter innen telefoni, underholdning, næringsliv, nettutvikling, memer og hjemmeelektronikk.

Mashable ble først grunnlagt av Pete Cashmore, når han var bosatt i Aberdeen, Skottland, i juli 2005. I begynnelsen var nettstedet bare en enkel WordPress-blogg, med Pete Cashmore som eneste forfatter. Men ytterligere berømmelse kom relativt raskt, og tidsskriftet *Time Magazine* påstod at Mashable var blant de 25 beste bloggene i 2009. Per november 2015 hadde nettstedet over seks millioner Twitter-følgere, og over 3 200 000 følgere på Facebook. I juni 2016 tok nettstedet i bruk YouTube-kanalen CineFix, som den kjøpte fra Whalerock Industries.

I desember 2017 ble Mashable kjøpt opp av Ziff Davis for 50 millioner dollar. Etter salget permitterte Mashable 50 ansatte, men hele topp-ledelsen ble sittende. Under Ziff Davis sin ledelse har nettstedet vokst videre, og utvidet seg til flere land på forskjellige kontinenter og flere språk.

Mashable Awards
---------------

27. november 2007 lanserte Mashable den aller første International Open Web Awards, for å anerkjenne de aller beste Internett-samfunn og tjenester. Stemmene kunne gis online gjennom Mashable, eller deres 24 blogg-partnere. Den 10. januar 2008 på Palace Hotel i San Francisco, kunngjorde Mashable vinnerne av de første Open Web Awards. Vinnerne inkluderte blant annet nettsteder som Digg, Facebook, Google, Twitter, YouTube, ESPN, Cafemom og Pandora.

Den andre årlige Open Web Awards var en online internasjonal konkurranse som fant sted i november og desember 2008. Blant vinnerne var nettstedet Encyclopedia Dramatica. Den tredje Open Web Awards ble arrangert i november og desember 2009. I 2010 valgte Mashable å omdøpe Open Web Awards til den fjerde årlige Mashable Awards, og Mashable Awards ble offisielt lansert under dette navnet 27. september 2010 med nominasjoner til blant annet kategorier som Beste mobil-spill, Beste internett-video, Mest lovende nye selskap, og Årets nye entreprenør.

Referanser
----------

1. ↑  Ohngren, Kara. «Where the Connected Get Clued In». *Entrepreneur*. Besøkt 29. juni 2011.
2. ↑  Telegraph
3. ↑  *Variety*
4. ↑  Vox

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mashable – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Helsetilsynet i fylket** var fra 2003 til 2011 en tilsynsmyndighet for helsetjeneste og helsepersonell i fylket. 

Helsetilsynet i fylket ble dannet 1. januar 2003 ved at tidligere Fylkeslegen ble innlemmet i fylkesmannsembetet. Tilsynet opptrådte som selvstendig tilsynsmyndighet kalt Helsetilsynet i fylket, faglig underlagt Statens helsetilsyn. Helsetilsynet i Oslo og Akershus dekket begge fylker.

Lovgrunnlaget for virksomheten var lov om statlig tilsyn med helsetjenesten og en rekke andre lover og forskrifter. 

Helsetilsynet i fylket 

* drev planlagt tilsyn med virksomheter
* behandlet saker om svikt i tjenestene eller hos helsepersonell (tilsynssaker)
* mottok meldinger om betydelig personskade eller forhold som kunne ført til betydelig personskade etter lov om spesialisthelsetjenesten § 3-3
* behandlet klager vedrørende manglende oppfyllelse av rettigheter i helsetjenesten.

Fra 1. januar 2012 ble Helsetilsynet i fylket nedlagt og oppgavene ble overført til Fylkesmannen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Overføring av oppgaver fra Helsetilsynet i fylket til Fylkesmannen» (PDF). Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet. 21. desember 2011.
**Helsingfors universitet** (finsk *Helsingin yliopisto*) er med 38 000 studenter Finlands største universitet. 

Helsingfors universitet har høye plasseringer på internasjonale rangeringer. I 2014-15 ble Universitetet rangert som det 73.-beste, 103.-beste, og 67.-beste universitet i verden.

Universitetet er tospråklig, selv om de fleste av kursene går på finsk. Av studentene er 6,5 prosent svenskspråklige. For den svenske undervisningen skal det ifølge finsk lov være minst 27 professorater ved Helsingfors universitet. For akademiske studier på svensk i Finland finnes det også helt svenskspråklige institusjoner, den viktigste av disse er universitetet Åbo Akademi.

Helsingfors universitet består av elleve fakulteter (teologi, jus, medisin, humaniora, matematikk-naturvitenskap, atferdsvitenskap, statsvitenskap, agrikultur-forstvitenskap, veterinærmedisin, farmasi og biovitenskap) og en frittstående enhet, Svenska social- och kommunalhögskolan. Universitetets bibliotek er Finlands nasjonalbibliotek.

Universitetets historie går helt tilbake til 1640, da det ble grunnlagt i Åbo med navnet Kungliga Akademien i Åbo. Etter at Finland kom inn under Russland fikk universitetet i 1809 det nye navnet *Kejserliga akademien i Åbo*. Universitetet ble flyttet etter keiserlig påbud til Helsingfors i 1828 etter Åbos brann og fikk da navnet *Kejserliga Alexanders universitetet i Finland*. Etter at Finland hadde blitt selvstendig, fikk universitetet sitt nåværende navn, Helsingfors universitet, i 1919.

Universitetets hovedbygning ligger ved Senatstorget og er tegnet av Carl Ludvig Engel.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑   orcid.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   eua.eu, besøkt 16. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   «Our Members / Tier 4», besøkt november 2021[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  . Arkivert fra originalen 19. januar 2015.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
7. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) University of Helsinki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Arne Erik Sæther** (født 17. juni 1943) er en norsk arkitekt, og var Kirkedepartementets «kirkekonsulent» i bygningsspørsmål 1991-2008. Han bor i Asker.

Han har arkitektutdannelse fra NTH 1966, og drev eget arkitektkontor i Asker. Han har tegnet tre kirker og fire menighetshus, og har skrevet flere bøker om kirkebygg. Den første kom i 1990 *Kirken som bygg og bilde*. I 2001 ble en utvidet utgave med samme tittel utgitt. I 2010 kom den store billedboken *På vei til det hellige fjell, - landskap, rom og liturgi*. En engelsk utgave *On the Way to the Holy Mountain, - landscape, space and liturgy* ble utgitt 2012. I 2019 kom boken *"Vaffellukt og duft av det hellige. Fra huskirke til katedral. Historier om arbeidskirken"* ut.

Sæther har hatt flere frivillige oppgaver i kirken, som søndagsskolelærer, menighetsrådsmedlem og som salmedikter. Han har skrevet to salmer i *Norsk Salmebok*, én i *Salmer 1997* og tre i *Norsk salmebok 2013*. Han var i 1968 med på å starte ungdomskoret Crossing, som var et av de tidligste norske Ten Sing-korene.

Verker i utvalg
---------------

Romsås kirke
* Ryenberget kirke og skole, Oslo (for DELK, 1987, senere utvidet av Sigmund Skeie)
* Romsås kirke, Oslo (1995)
* Hauketo-Prinsdal kirke, Oslo (1995)
* Gatekapellet i Asker (2006)

Kilder
------

* NTB, 26. mai 1993
* Vårt Land, 14. juni 2008
* Asker kirkelige fellesråd

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Arne Dagfinn Kruse** (født 1954) er en norsk lingvist og stedsnavnsgransker som i mange år har hatt sitt virke ved University of Edinburgh. Han er utdannet ved Høgskulen i Volda, Universitetet i Trondheim (cand.philol.) og Universitetet i Edinburgh (PhD).

Arne Kruse har bakgrunn fra Høgskulen i Volda, Lunds Universitet i Sverige og University of Wisconsin i USA. Han har siden 1989 vært ansatt ved Skandinavisk seksjon ved Universitetet i Edinburgh. Forskningen hans er fokusert rundt stedsnavn; spesielt hvordan større mønstre av navnedistribusjon kan brukes som et verktøy for å indikere bosetningshistorie. Han står bak en rekke publikasjoner som berører språk, navn og historie i Norden, Skottland og blant skandinavene i Nord-Amerika.

Bibliografi
-----------

* Kruse, Arne (2000), *Mål og méd : målføre og médnamn frå Smøla* (Tapir) ISBN 8251915899

Fullstendig litteraturliste i Cooijmans, Christian, ed. (2022), *Islands of Place and Space: A Festschrift in Honour of Arne Kruse* (Scottish Society for Northern Studies), pp. 323-326.

Eksterne lenker
---------------

* Arne Dagfinn Kruse hos Universitetet i Edinburgh