recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stein Gruben** (født 8. juli 1967) fra Nord-Odal er en norsk tidligere skihopper som representerte IL Mogutten. Han er mest kjent for at han var hopperen som bragte OL-fakkelen inn på arenaen med et skihopp under åpningsseremonien til OL på Lillehammer 12. februar 1994.

Gruben debuterte i verdenscupen med 38.-plass i Oberstdorf 30. desember 1986. Hans beste plassering i verdenscupen var 22.-plass i Oberstdorf 30. desember 1990. I den tysk-østerrikske hoppuka ble han sammenlagt nummer 33 i 1990/91 og nummer 67 i 1986/87. Hans siste verdenscuprenn var i Oslo i mars 1993.

I NM tok Stein Gruben bronsemedalje individuelt i normalbakke på Lillehammer i 1993. Han ble norgesmester for lag med Buskerud i 1990, tok sølvmedalje i 1992 og 1993, og bronsemedalje i 1991. For Hedmark tok han sølvmedalje i lag-NM i 1988.

Sesongen 1993/94 deltok han i kontinentalcupen, men mislyktes i å komme på laget til OL på Lillehammer. Han ble valgt ut til å være reserve for fakkelhopper Ole Gunnar Fidjestøl, men da Fidjestøl falt og skadet seg under et treningshopp med fakkelen to dager før åpningen, måtte Gruben gjøre fakkelhoppet under åpningsseremonien. Etter hoppet på rundt 70 meter ga Stein Gruben fakkelen til den svaksynte handikapidrettsutøveren Cathrine Nøttingnes, som med en ledsager førte fakkelen rundt i arenaen før hun ga den til kronprins Haakon, som tente den olympiske ild.

Referanser
----------

1. ↑   FIS-databasen, FIS skihopper-ID 21923, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Arne Thoresen: *Lengst gjennom lufta*. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 334-341
* Offisiell rapport fra De XVII Olympiske Vinterleker – Åpnings- og avslutningsseremoniene (arkivert hos Fylkesarkivet i Oppland)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stein Gruben – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Stein Gruben – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
* Glåmdalen: Flammende glede og smerte (12. februar 2004)
* NRK: Fakkelhoppvikaren (9. februar 2009)
* Oslonett/NTB: Stein Gruben var ikke nervøs (12. februar 1994)
Må ikke forveksles med Morten Djupvik.

**Morten Aa Djupvik** (født 15. januar 1975 i Hyen i Gloppen) er en norsk pedagog, langrennstrener, ekspertkommentator og fra desember 2014 idrettssjef for Norges Skiskytterforbund.

Han overtok som hovedtrener for det norske herrelandslaget etter Krister Sørgård i 2006. Med seg som trenere hadde han Vidar Løfshus som løperutvikler og Ulf Morten Aune som sprinttrener. Våren 2011 gav Aa Djupvik seg som landslagstrener. Suksessen i Ski-VM 2011 i Oslo ble dermed hans siste mesterskap som trener for Petter Northug og resten av landslagsløperne. Fra skisesongen 2014-15 ble han ekspertkommentator for NRK.

Aa Djupvik gikk på idrettsfag på Firda videregående skole fra 1991 til 1994. Han hadde senere et vikariat som lærer ved skolen. Han er bror til langrennsløperen Roger Aa Djupvik.

Se også
-------

* Liste over kjente personer fra Gloppen kommune
* Liste over kjente elever ved Firda videregående skole

Referanser
----------

1. ↑  Morten Aa Djupvik ny skiskyttersjef
2. ↑  NRK (13. april 2011): Morten Aa Djupvik slutter som landslagstrener hentet 7. desember 2014
3. ↑  NRK (19. september 2014): Tidligere-Northug-trener-blir-ny-NRK-ekspert hentet 7. desember 2014
**Irving Wheeler Small** (født 19. juli 1891, død 12. desember 1955 i Los Angeles i California) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok under vinter-OL 1924 i Chamonix.

Small vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han spilte på det amerikanske laget som kom på andreplass i OL-turneringen bak Canada. De begge transatlantiske lagene dominerte stort, USA vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 52–0; Belgia 19–0, Frankrike 22–0 og Storbritannia 11–0. I semifinalen beseiret de Sverige med 20–0. USA tapte finale mot Canada med 1–6. OL-turneringen i ishockey var også verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på USAs OL-lag var; Clarence John Abel, Herbert Drury, Alphonse Lacroix, John Langley, John Lyons, Justin McCarthy, Willard Rice, Irving Small og Frank Synott

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Chamonix – Sølv Sølv i ishockey (USA)

VM-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Chamonix – Sølv Sølv i ishockey (USA)

Referanser
----------

1. ↑   Eurohockey.com, Eurohockey.com spiller-ID 529342, besøkt 25. april 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Irving Small – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Irving Small – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Irving Small – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Irving Small – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Irving Small – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Irving Small – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Irving Small – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Mario Abdo Benítez** også kjent som *Marito*, (født 10. november 1971 i Asunción) er en paraguayansk politiker for Coloradopartiet. Han vant presidentvalget i 2018 og var Paraguays president fra 15. august 2018 til 15. august 2023. Han ble etterfulgt av Santiago Peña som i likhet med Benítez tilhører det konservative og nasjonalistiske Coloradopartiet.

Mario Abdo Benítez bruker fornavnet Marito for å skille det fra sin far med samme navn. Hans far var den private sekretæren til den tidligere diktatoren Alfredo Stroessner og farens karriere har vært en belastning for sønnen under hans valgkamp. Abdo nevnte for den paraguayanske pressen at Stroessner hadde gjort mye for landet, men tok avstand fra menneskerettighetsbrudd på den tiden.

Han studerte markedsføring ved Teikyo Post University i Waterbury (Connecticut) i USA.

Hans egen politiske karriere begynte i 2005 i Coloradopartiet. Hans viktigste politiske posisjoner til dags dato har vært visepresidenten for partiet hans, og fra 2015 til 2016 presidenten for det paraguayanske senatet. I presidentvalget 22. april 2018 vant han med 46,5% av stemmene mot Efraín Alegre, kandidaten til Partido Liberal Radical Auténtico, som kom ut med 42,7%. 15. august 2018 overtok Abdo etter sin forgjenger Horacio Cartes.

Referanser
----------

1. ↑   BOE ID BOE-A-1973-43009[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  New president takes over in Paraguay, vows to cut poverty, *Associated Press*, 15. august 2018.
3. ↑  «Santiago Pena, Paraguay's new president, faces tricky balancing act». Reuters. 15. august 2023.
4. ↑  His Father Aided a Dictator. Paraguay Elected Him President. *The New York Times*, 22. april 2018.
5. ↑  Paraguay’s New President Mario Abdo, Explained Arkivert 29. oktober 2020 hos Wayback Machine. *The Bubble-Argentinia News*, 26. oktober 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (iba)
 |
**Christian Møinichen Havig** (født 4. april 1825 på gården Havika i Overhalla i Namdalen, nå Namsos kommune, død 1912) var en norsk lensmann og stortingsrepresentant for Nordlands amt 1871–88.

Liv
---

Havigs slekt stammet fra gården Havika utenfor Namsos. Han ble i 1854 gift med Dorthea Karstine Nergaard (1831–1915), som kom fra Seierstad på Jøa, og var far til stortingsrepresentant (V) Fredrik Havig (1855–1927) og lensmann i Vefsn Thorleiv Nergaard Havig (født 1867). Havig ble født i Havika, men i hans barndom flyttet foreldrene til Vikna lenger nord. Bortsett fra omgangsskolen fikk han lite undervisning. Likevel klarte han på egen hånd å lære seg så mye, at han ble antatt som kontorbetjent hos lensmannen i Nærøy og Vikna. Senere ble han ansatt hos en slektning, lensmann Jørgen Johannes Havig i Namsos, som var stortingsmann. 

Her i Namsos var han en periode byens ordfører og forlikskommissær. I 1848 fikk han fast ansettelse som betjent hos sorenskriveren i Namdalen, hvor han ble inntil han i 1858 ble utnevnt til lensmann i Vefsn i Nordland. Denne stillingen beholdt han helt til 1904, da han ble etterfulgt av sin sønn Thorleiv N. Havig.

I 1871 ble Havig valgt til representant for Nordlands amt på Stortinget, og ble gjenvalgt for de følgende stortingsperiodene helt frem til 1888. I perioden 1871–74 var han medlem av Justiskomiteen. I 1875 ble nå medlem av den ordinære Jernbanekomiteen, hvor han fra 1880 var formann. 1874–76 var han sekretær i Odelstinget og senere sekretær i Stortinget. Han var medlem av riksretten 1883–84, en tid som midlertidig president. I 1884 ble han valgt til medlem av den parlamentariske jurykommisjonen, og var lagtingspresident 1885–88.

Havig opptrådte etter unionsoppløsningen i 1905 som tilhenger av republikken. Dette året var han ordfører i Vefsn kommune.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 356[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 355[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Verdens Gang* nr. 22, 21. februar 1885.
* «Havig, Christian Møinichen», i *Illustreret norsk konversationsleksikon*, bind III, sp. 1587. Kristiania: Aschehoug, 1909.
* Liste over ordførere i Vefsn Arkivert 29. november 2014 hos Wayback Machine. på Drevja.com.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Christian Møinichen Havig hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Geni
 |
**Turn- og Idrettslaget Hovding** (**TIL Hovding**) er et fleridrettslag i Åsane bydel i Bergen stiftet 4. oktober 1936. Klubbens hjemmebane er Leikvang Stadion. Fleridrettslaget har tilbud innen friidrett, turn og fotball.

Historie
--------

TIL Hovding ble stiftet av ungdommer i områdene Haukås og Kyrkje i Åsane. Laget ble stiftet som et lokalt tilbud til utøverne som pendlet til Salhus for å trene med Idrettslaget Norna-Salhus som var stiftet året før. De første årene hadde TIL Hovding aktivitet innen sykling, ski, friidrett og turn. Fotball ble introdusert i midten av 1950-tallet. Siden 1960 har klubben hatt seniorlag sammenhengende det norske divisjonssystemet.

Det skal ha vært flere runder på lagets navn. Hauk var av mange et naturlig valg ettersom lagets aktivitet stort sett ville være på Haukås. Likevel ble navnet Hovding valgt etter at diskusjonene mellom de lokale navneforslagene stod som hardest. En av møtedeltakerne la merke til at komfyren i rommet var av merket Høvding. Han kom med forslaget om å erstatte ø med o til Hovding. Selv om flere i møtet mente at den navnet var svært forpliktende, ble vedtatt at laget skulle hete Turn- og Idrettslaget Hovding.

TIL Hovding har opprettholdt god aktivitet innen en rekke idretter og flere utøvere har markert seg med nasjonale og internasjonale resultater. Per 2016 hadde laget 573 aktive medlemmer og aktivitet innen friidrett, turn og fotball.

Fotball
-------

Klubbens A-lag i fotball rykket i 2005 ned fra 2. divisjon, og spilte i 3. divisjon til divisjonen ble lagt om i 2010. I 2011 spilte laget i 4. divisjon før de i 2014 rykket ned til 5.divisjon. 

Hovding spiller i 2016 i 5.div avd. 2.

Kjente utøvere fra TIL Hovding
------------------------------

* Rikke Bogetveit Nygard[](f.2000), landslagsspiller fotball
* Naomi Van Den Broeck (f. 1996), belgisk friidrettsutøver (sprint)
* Kristoffer Hagenes (f. 1990), fotballdommer
* Marius Bull Hjeltnes (f. 1996), friidrettsutøver (lengde, tresteg)
* Kjetil Knutsen (f. 1968), fotballtrener
* Sindre Marøy (f. 1982), fotballspiller
* Henrik Salveson (f. 1981), fotballspiller
* Trond Egil Soltvedt (f. 1967), fotballtrener
* Erlend Sæterstøl (f. 1975), friidrettsutøver (sprint)
* Ingrid Camilla Fosse Sæthre (f. 1978), landslagsspiller i fotball

Referanser
----------

1. ↑  «Historie» **(norsk)**. hovding.org. Besøkt 28. mai 2022.
2. ↑  Hovding hos fotball.no

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
5. divisjon fotball for menn, Hordaland Fotballkrets, avdeling 2, 2020 |
| --- |
|  | 
* Bergen Nord 2
* Flaktveit
* Hausvik
* Hovding
* Kvernbit
* Norheimsund
* Radøy
* Tornado Bergen
* Valestrand Hjellvik
* Varegg 2
* Øystese
* Åsane 3

 | Norges flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
**Herpes simplex** er viruset som forårsaker sykdommen man vanligvis forbinder med ordet *herpes*. Man skiller mellom infeksjonen i ansiktet, oftest rundt eller i munnen (Herpes labialis) og den genitale formen (Herpes genitalis) som er en seksuelt overførbar infeksjon.

Etiologi og patogenese
----------------------

Herpes kan forårsakes av de herpes simplex-virus type 1 og 2 (heretter HHV-1 og 2). Disse virus affiserer fortrinnsvis henholdsvis oralt og genitalt, men begge har mulighet for å infisere begge steder, men er da mindre patogene, og forårsaker m.a.o. mindre utbrudd. Smitte med det ene vil som regel gi noe immunitet mot det andre. Det er likevel en fare for å overføre herpes simplex type 1 (rundt munnen) til underlivet ved oralsex med en partner som er smittet og har et aktivt herpesutbrudd. 
Hovedårsak til genital herpes er, som ved andre seksuelt overførbare sykdommer, ubeskyttet samleie. I sjeldne tilfeller kan Herpes simplex-infeksjon føre til en hjernebetennelse, encefalitt. Andre smittemåter er fra mor til barn ved en fødsel. Ungen kan da få lungebetennelse eller øyeinfeksjon og bli blind. Ved smitte til uterus under graviditeten (intrauterint) kan det oppstå fosterskader. 

Viraene ligger latente i nerveganglier for å kunne reaktiveres ved anledning. Dette legger grunnlaget for residiv (se under symptomer). Residivene kommer gjerne i forbindelse med svekkelse av immunforsvaret (annen sykdom, UV-stråling, aids, etc.)

Symptomer og forløp
-------------------

Herpes simplex infeksjoner debuterer med et primærutbrudd ca. 1 uke etter første smitten. Dette utbruddet er som regel det kraftigste, og arter seg i form av dannelse av smertefulle blemmer i huden. Disse sprekker etter hvert for så å danne væskende, kløende og sviende sår.

Etter primærutbruddet er det videre forløpet veldig individuelt. Noen vil være plaget med hyppige residiv, mens andre aldri vil få flere utbrudd.

Behandling
----------

Det er vanlig å behandle Herpes simplex-infeksjoner med antivirale salver, som Vectavir, Zovirax eller Antix. Alle fås reseptfritt på apoteket. Ved meget plagsomme utbrudd, f.eks. ved sårdannelse nær øyne, kan det behandles med tabletter. Slike utbrudd bør undersøkes av lege.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Herpes simplex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Lorne Howland Carr-Harris** (født 15. desember 1899 i Ontario i Canada, død 7. april 1981) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1924 i Chamonix.

Carr-Harris vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han spilte på det britiske laget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Canada og USA. Storbritannias resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var 0-11 mot USA, 2-19 mot Canada og vinner over Sverige med 4-3. OL-turneringen i ishockey 1924 var også det andre verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Storbritannias OL- og VM-lag 1924 var; William Anderson, Lorne Carr-Harris, Colin Carruthers, Eric Carruthers, Guy Clarkson, Ross Cuthbert, Geoffrey Holmes, Hamilton Jukes, Edward Pitblado og Blaine Sexton.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse i ishockey (Storbritannia)
* VM 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse i ishockey (Storbritannia)

Referanser
----------

1. 1 2   Geni.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lorne Carr-Harris – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lorne Carr-Harris – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Lorne Carr-Harris – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Lorne Carr-Harris – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Brisbane Roar Football Club** (tidligere kjent som **Queensland Roar Football Club**) er en australsk fotballklubb basert i Brisbane i delstaten Queensland. Klubben ble grunnlagt i 1957, og lagets draktfarger er oransje skjorter med mørkerøde detaljer og mørkerød shorts, mens bortedraktene er hvite med en oransje detaljer på skjorten og oransje shorts. Brisbane Roar spiller for øyeblikket i landets høyeste avdeling A-League, og spiller sine hjemmekamper på Suncorp Stadium, et stadion som blir delt med blant andre rugbyklubben Brisbane Broncos. Nåværende trener er nederlenderen Ange Postecoglou.

Klubben ble grunnlagt i 1957 under navnet *Hollandia-Inala Soccer Club* av nederlandske innvandrere (derav klubbens farger), og var basert i bydelen Richlands. Da fotballklubbene på begynnelsen av 1970-tallet ble pålagt å endre sine etniske navn, tok klubben dermed navnet *Brisbane Lions*, hvor blant andre George Best spilte i 1983/84-sesongen. De spilte i den australske fotballserien National Soccer League fra 1977 og frem til 1988, før de deretter spilte i den regionale serien Brisbane Premier League. 

Klubben endret på nytt navn til *Queensland Lions* på 1990-tallet, etter å ha kommet til enighet med den australske fotballklubben Brisbane Lions. Da klubben i 2004 fikk rett til å spille i A-League byttet klubben navn til *Queensland Roar*, og året etter til sitt nåværende navn.

Meritter
--------

* **A-League:**
	+ Premiership (1): 2010-11
	+ Finalists (3): 2007–08, 2008–09, 2010-11
	+ Grand Finalists (1): 2010-11

* **Translink Cup (2):** 2007, 2008

Spillerstall
------------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Nr. |  | Posisjon | Spiller |
| --- | --- | --- | --- |
| 10 | Australias flagg | MB | Nikola Mileusnic |
| 77 | Australias flagg | A | Scott McDonald |

 |  | 

| Nr. |  | Posisjon | Spiller |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Skottlands flagg | F | Tom Aldred |
|  | Irlands flagg | MB | Jay O'Shea |

 |

Kjente spillere med tilknytning til klubben
-------------------------------------------

* Australias flagg Alex Brosque (2005–2006)
* Skottlands flagg Charlie Miller (2008–2009)
* Australias flagg Craig Moore (2007–2009)
* Australias flagg Shane Stefanutto (2010–dd)
* Australias flagg Danny Tiatto (2007–2010)
* Australias flagg Dario Vidošić (2006–2007)

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens offisielle nettsider

| * v
* d
* r
A-League 2023–24 |
| --- |
|  | Adelaide United **·** Brisbane Roar **·** Central Coast Mariners **·** Macarthur **·** Melbourne City **·** Melbourne Victory **·** Newcastle Jets **·** Perth Glory **·** Sydney FC **·** Wellington Phoenix **·** Western Sydney Wanderers **·** Western United | Australias flagg |
James Meredith eskorteres av føderale politimenn til campus i 1962.
 **University of Mississippi** , bedre kjent som The **Ole Miss**, er et delstatseid universitet i University i delstaten Mississippi, USA. Det ble opprettet i 1846. Det er også et medisinsk lærested – University of Mississippi medical Center – som ble grunnlagt 1955 i Jackson, Mississippi.

School of Medicine ble brukt som lasarett under borgerkrigen for både Nord- og Sørstatssoldater, særlig etter slaget ved Shiloh. De fleste studenter og lærere lot seg innrullere i Sørstatshæren, Company A, 11th Mississippi Infantry, også kalt *University Grays*. Svært mange av dem døde ved Gettysburg i 1863.

Skolen ble nasjonalt kjent da lokale innbyggere og studenter, noen av dem bevæpnet, forsøkte å hindre den første svarte studenten James Meredith i å bli immatrikulert og studere her den 30. september 1962. To mennesker døde under opptøyene, men Meredith kunne starte i undervisning 2. oktober, takket være beskyttelse fra nasjonalgarden.

Skolene ved de to campusene
---------------------------

**University of Mississippi**, University:

* School of Accountancy
* School of Applied Sciences
* University of Mississippi School of Business Administration| School of Business Administration
* School of Education
* University of Mississippi School of Engineering|School of Engineering
* College of Liberal Arts
* School of Nursing (lagt til i 2006)
* Graduate School
* School of Law
* School of Pharmacy – opprettet i 1908

**University of Mississippi Medical Center**, Jackson:

* School of Dentistry
* School of Health Related Professions
* School of Nursing
* School of Medicine

Ved universitetet var det 17 312 studenter og 1 633 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 4 602 for studenter folkeregistrert i Mississippi. Skolepengene ved medisinstudiet er US$ 9 206 for lokale studenter fra delstaten. Studiene gis opp til doktorgradsnivå ved begge læresteder.

Universitetet har det største arkivet for bluesmusikk i USA.

Referanser
----------

1. ↑   web.archive.org, besøkt 15. august 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) University of Mississippi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* University of Mississippi Medical Center & School

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** CiNii **·** GeoNames
 |
**Br. Torkildsen Orgelbyggeri AS** (opprinnelig *Brødrene Torkildsen Orgelbyggeri*) er Norges eldste orgelbyggeri, etablert av brødrene Iver og Peder Torkildsen i 1882. Firmaet ble i 1945 organisert som et aksjeselskap under det nåværende navnet.

Opprinnelig produserte Torkildsen-brødrene physharmonika og trøorgler, over 2 000 ble levert fram til 1914. Det første pipeorgelet ble levert til Åsen kirke i 1895. Firmaet vedlikeholder orglene i Nidarosdomen, og restaurerte i 1915 kirkas Steinmeyerorgel.

Orgelbyggeriet holder til i de opprinnelige lokalitetene i Åsen sentrum i Levanger, et ombygd meieri.

Orgelbyggeriet har bygd en rekke orgler til norske kirker, bl.a. til Grue kirke (1998) og Steinkjer kirke (kororgel 2008, hovedorgel 2009).

I 1964 bygde Br. Torkildsen et kororgel som ble gitt som gave fra Norge til Coventry-katedralen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Br. Torkildsen Orgelbyggeris firmasider
2. ↑  *Restoration of the Steinmeyer organ* Arkivert 20. november 2015 hos Wayback Machine. Kirkelig fellesråd i Trondheim
3. ↑  Tronshaug, Hans Jacob (1998). *Nytt orgel i Grue kirke*. [Grue menighetsråd?].
4. ↑  *De Nye orglene i Steinkjer kirke*. [Steinkjer menighetsråds orgelkomité]. 2009. ISBN 9788230314647.
5. ↑  Krag, Ole Rasmus (1964). *norsk kororgel til Coventry Cathedral*.

Kilder
------

* Stein Johannes Kolnes (1987). *Norsk orgelkultur: Instrument og miljø frå mellomalderen til i dag*. Oslo: Samlaget. s. 224–225 mm. ISBN 82-521-2922-6.

Eksterne lenker
---------------

* Br. Torkildsen Orgelbyggeri: Instrumenter
På oppdrag av kupplederne stormet general Pierre Augereau Tuileriene for å arrestere Charles Pichegru og andre som ble anklaget for å planlegge en kontrarevolusjon.
**Fructidorkuppet** var et statskupp, gjennomført i Frankrike 18 fructidor år V (4. september 1797).

Bakgrunn
--------

Siden Frankrike etter skrekkveldets fall hadde fått en ny forfatning, som la makten hos den lovstiftende forsamling, fryktet man innen direktoriet at folkestemningen skulle kreve en sterkere reaksjon mot revolusjonen enn de selve hadde til hensikt. For å hindre slike stemninger å gjøre seg gjeldende fastslo konventet at da valg til den lovstiftende forsamling, Femhundrerådet, for første gang skulle finne sted, måtte minst 2/3 av medlemmene utses blant slike som hadde tilhørt konventet. En følge av dette ble at det lovstiftende organ etter valgene år IV (1796) kom til å ligne mye på konventet. De nyvalgte medlemmene ble imidlertid ofte ansett for å være rojalister. 

Valgene år V, som til en tredjedel nyrekrutterte det lovstiftende organ, øket ytterligere de rojalistiske og katolske elementer, slik at de dominerte. Utgangen av flere valg og gjennomføringer var lover der klubbene ble forbudt, nasjonalgardet omorganisert, og unntakslovene mot de edsvegrende prestene tilbakekalt, viste at det lovstiftende organ beveget seg mot en mer tradisjonell politikk. Mot direktoriet, som representerte de gamle makthavarne, ble det rettet en sterk opposisjon og dets tre ledere Louis-Marie de La Révellière-Lépeaux, Paul Barras og Jean François Reubell, ble den 17. fructidor tiltalt for statsforbytelser.

Den 18. fructidor
-----------------

Disse tre ledere uteslengte da den 18. fructidor fra sine forhandlinger kollegene Lazare Carnot og François de Barthélemy, som sympatiserte med det lovstiftende organ. 

De lot militære besette representasjonens samlingslokaler. På oppdrag av kupplederne stormet general Pierre Augereau Tuileriene for å arrestere Charles Pichegru og andre som ble anklaget for å planlegge en kontrarevolusjon. Kupplederne samlet så minoriteten innen representasjonen til særskilt overlegning og delgav dem oppdagelsen av en angivelig rojalistisk konspirasjon. 

Dette rensede lovstiftende organ antok samme år 18.-21. fructidor et antall lover som kasserte valg, dømte flere medlemmer av det lovstiftende organ til deportasjon, godkjente direktoriets tiltak og opphevet de tidligere gjennomførte lovene.

Konsekvenser
------------

Skjønt *Direktoratet* så kunne presentere seg som republikkens frelser, gjorde den det til skade for lovligheten. Men fremfor alt blehæren, som inntil da bare hadde vært en agent for gjennomføring av avgjørelsene til den utøvende makt, en aktør som kunne påta seg rollen som dommer og avgjøre nasjonens skjebne.

Litteratur
----------

* Carlquist, Gunnar, red. (1932). *Svensk uppslagsbok. Bd 10*. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 434-35.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN
 |
**Swallow Airplane Company** var en tidlig amerikansk flyfabrikk.

Historie
--------

I januar 1920 ble E. M. Laird Aviation Co. Ltd. etablert med kjøpet av det seks måneder gamle Wichita Aircraft Company som omfattet dets fly og fabrikken, Watkins Manufacturing Company. Oilman Jakob Mollendick og en Buick-Franklin salgsmann, W. A. Burke. Begge bidro med 15 000 dollar. Den første Swallow ble konstruert av Buck Weaver og testfløyet i april 1920. Laird ansatte flere flygere som senere ble fremtredende i virksomheten. Buck Weaver var også med på å etablere Waco Aircraft. Walter Beech og Lloyd Stearman utviklet Swallow New Swallow. Etter Emil Matteus Lairds avgang i 1923 og etablering av E. M. Laird Airplane Company ble selskapet omdøpt til Swallow Airplane Mfg. Co.

Swallow var kjent for å ha bygget Swallow TP i ganske stort antall, tiden tatt i betraktning. En stor andel av piloter utdannet på slutten av 1920-tallet og tidlig på 1930-tallet fikk den i TP. På slutten av 1927 satset eieren Mollendick det meste av selskapets formue på byggingen av «Dallas Spirit» som var ment å fly til Asia etter Dole Air Race. Selskapets eiendeler ble solgt til Victor Roos.

Swallow OX-5

Litteratur
----------

* Bill Gunstow: *World Encyclopedia of Aircraft Manufacturers*. Utgiver: Naval Institute Press, Annapolis
* Joseph Jutner: *U.S. Civil Aircraft Vol. 2*. Utgiver: Aero Publishers, Los Angeles.

Referanser
----------

1. ↑  *Wichita Beacon*. 31. januar 1920. s. 1.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  Donald M. Pattillo. *A history in the making: 80 turbulent years in the American general aviation*.

Eksterne lenker
---------------

* Mer om Swallow: .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
**Globoid Acetocyl** var et varemerke for acetylsalisylsyre i tablettform.

Globoid

Historikk
---------

Acetylsalisylsyre ble syntetisert første gang av Charles Frédéric ­Gerhardt i 1853, og patentert av legemiddelfirmaet Bayer i 1897. Aspirin er merkevarenavnet som Bayer brukte på acetylsalisylsyre, mens Globoid var navnet på produktene som ble produsert på lisens. Aspirin er et av de aller eldste ­varemerkene i verden og er et beskyttet varemerke i mer enn 80 land. Globoid Acetolcyl kom på markedet i 1913, og fram til 1920 ble det laget en rekke tablettmedisiner under navnet Globoid, slik som Globoid Blaudii, Globoid Bromid, Globoid Ferrali og rundt 20 andre varianter. Av disse var det bare Globoid Acetocyl som overlevde.

Globoid i Norge
---------------

I 1930 ble Spesialitetskontrollen (senere Statens legemiddelverk) opprettet, og Globoid ble godkjent 12. september dette året. Det ble produsert av Nyegaard & Co og produksjonen foregikk i ­Rådhusgata 28 før den senere ble flyttet til ­Lillestrøm. Det ble et svært populært legemiddel til tross for en del uheldige bivirkninger, slik som økt blødningstendens og risiko for magesår. På 90-tallet ble Globoid reseptbelagt, og fra 2014 var det ikke lenger lov for apoteker å selge Globoid.

Eksterne lenker
---------------

* farmatid.no

Se også
-------

Aspirin

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**Valerij Jevgenjevitsj Tsjekalov** (russisk: Валерий Евгеньевич Чекалов; født 10. januar 1976[1], antatt omkommet 23. august 2023 i flystyrt i Tver oblast) var logistikksjef for det private militærselskapet Wagnergruppen og en nær fortrolig til dent leder Jevgenij Prigozjin. Tsjekalov var Wagners «logistikkmester»[2] og kontrollerte flere Prigozjin-tilknyttede frontselskaper som koordinerte Wagnergruppens aktiviteter i {{Libya]] og Syria, ledelse av leiesoldater, forsyning av våpen, og drift av Wagners forretningsvirksomhet i Syria og Afrika.[2]

Tsjekalov ble antatt drept 23. august 2023 i Tver-flystyrten i 2023, sammen med Prigojhin og Dmitrij Utkin.[3]

Liv og virke
------------

Valerij Jevgenjevitsj Tsjekalov bodde i St. Petersburg. Han var gift og hadde tidligere tjenestegjort i den russiske marine.[4]

Tsjekalov var stedfortreder for Wagner-gruppens leder Jevgenij Prigozjin og fungerte som Wagner-gruppens logistikk-mesterhjerne. Hans kallesignal var «Rover».[3] Innenfor hans ansvarsområde var angivelig å arrangere Prigozjins reiser.[2][3] Tsjekalov hadde langsiktige ledende stillinger i Concord Management and Consulting, holdingselskapet for Prigozjins forretningsimperium.[5][4] Han eide gtu St. Petersburg-baserte *Kollektiv Servis*, som delte adresse med[4] og var knyttet til Concord.[6]

I det minste siden 2020 til 2022 var Tsjekalov direktør og kontrollerte *Neva JSC*, et selskap tilknyttet Wagner-gruppens aktiviteter i Libya og Syria.[3][4][5] Neva eide Krasnogorsk-baserte *Evro Polis*. Selskapet Polis leverte anti-minepansrede lastebiler til Wagnerstyrker i Libya og hadde undertegnet en avtale i desember 2016 om å kjempe sammen med den syriske arabiske hæren for en 25 % andel av olje- og gassproduksjonen fra frigjorte felt i Syria.[5] Den 26. januar 2018 sanksjonerte USA *Evro Polis* som en enhet eid eller kontrollert av Prigozjin og for sin rolle i Syria.[7] Den 13. desember 2021 sanksjonerte EU også *Evro Polis* for dets rolle som «en front for Wagnergruppen i Syria».[8]

Den 20. juli 2023 sanksjonerte USA Tsjekalov personlig for hans rolle som tilrettelegger for forsendelse av våpen og ammunisjon til Russland på Prigozjins vegne, i strid med eksisterende amerikanske sanksjoner mot Prigozjin.[9]

Tsjekalov ble antatt drept 23. august 2023 i Tver-flystyrken, sammen med Prigozjin og Dmitrij Utkin.[3][10]
**Thøger Heinrich Leon Nordbø** (1904–1994) var en norsk fotballspiller. Han var første nordmann som spilte profesjonell fotball da han i 1932/33 spilte én sesong for Club Français i Paris.

Nordbø vokste opp i strøket rundt Waldemar Thranes gate og debuterte på A-laget til Frigg i 1924. Nordbø spilte tre landskamper på Norges herrelandslag i fotball i 1928: Finland-Norge 3. juni 1928, Sverige–Norge 7. juni 1928 og Norge–Danmark 17. juni 1928. Han spilte to landskamper i 1935: Norge–Ungarn 31. mai 1935 og Danmark–Norge 23. juni 1935.

Nordbø la opp i 1938 og var senere leder for uttagningskomiteen (UK) i Fotballforbundet.

Referanser
----------

1. ↑  «Norges første fotballproff». *klikk* **(norsk)**. Besøkt 1. desember 2017.
2. ↑  «Thøger Nordbø: Norges første fotballproff – Peder Samdal». 1. oktober 2014. Besøkt 1. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thøger Nordbø – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Thøger Nordbø – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Thøger Nordbø – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
«Bangor» har flere betydninger.

**Bangor** (irsk: *Beannchar*) er en by i grevskapet Down i Nord-Irland. Den er en kystby på sørsiden av bukten Belfast Lough. Den ligger innenfor hovedstadsområdet Belfast og ligger 22 km øst for Belfast sentrum, som det er knyttet til med A2-veien og jernbanelinjen Belfast–Bangor. Befolkningen var 64 596 ved folketellingen i 2021. Bangor fikk bystatus i 2022, og ble Nord-Irlands sjette by.

Byen utviklet seg ved et kloster grunnlagt av sankt Comgall i 586. Klosteret er kjent som stedet hvor *Antiphonarium Benchorense* ble skrevet, og en kopi av manuskriptet er utstilt i byens kultursenter.

Byen er den tredje største i Nord-Irland, og er administrasjonssenter for distriktet North Down. Den har en marina som også er blant Nord-Irlands største. *Royal Ulster Yeacht Club* har sitt hovedkvarter der. 

Ettersom Bangor ligger nær Belfast og er forbundet med den gjennom veien A2 og en jernbanelinje, har den et visst preg av å være en forstad til Belfast. Det finnes noe lett industri, men mange av innbyggerne er pendlere. Turisme er en viktig næringsvei, og det er planer (pr. 2004) om å oppruste området ned mot sjøen. 

Fredsprisvinneren og unionistpolitikeren David Trimble og Formel 1-føreren Eddie Irvine er begge opprinnelig fra Bangor.

Referanser
----------

1. 1 2  Settlement 2015, *NISRA*
2. ↑  «Beannchar / Bangor», *Placenames Database of Ireland*
3. ↑  Den hellige Comgall av Bangor (~516-~602), *Katolsk.no*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bangor, County Down – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Utøvende kunst** er kunstformer der eksisterende åndsverk blir tolket og framført, det vil si først og fremst scenekunst som musikk, teater og dans. 

Utøvende kunstnere er musikere, sangere, skuespillere, dansere, dirigenter, sceneinstruktører og andre som gir liv til andres kunstverk gjennom sin egen kunstneriske utøvelse på en scene, i et studio eller andre steder. Ifølge åndsverkloven har disse kunstnerne enerett til å ta opp, kopiere og dele sine «levende» framføringer.
Utøvende kunstnere har også rett til korrekt navngivelse og beskyttelse av sin prestasjon, sin integritet og sitt omdømme når noen bruker opptak av deres opptredener.

Mens *utøvende* kunstnere formidler musikkpartiturer, skuespillmanus og andre verk på en levende måte for et publikum, handler *skapende* kunst om å lage helt nye kunstverk fra grunnen av. Skapende kunstnere er opphavspersoner (opphavere) til unike og originale arbeider som uttrykker kunstnerens egne tanker, følelser og idéer. Skapende kunst omfatter ulike former for billedkunst, litteratur og musikalske komposisjoner.

Se også
-------

* Scenekunst

Referanser
----------

1. ↑  Fond for utøvende kunstnere:  *Utøvende kunstnere er i fondsloven definert som musikere, sangere, dirigenter, skuespillere, dansere, sceneinstruktører og andre som gjennom sin kunst framfører åndsverk. Med profesjonelle utøvende kunstnere menes de som har det utøvende yrket som sitt hovedvirke, altså at det per i dag er jobben deres. Fondet regner ikke lyd-/lysteknikere, produsenter, mm. som utøvende kunstnere.*
2. 1 2  Lassen, Birger Stuevold; Lund, Astri M.: utøvende kunstnere i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 21. august 2023 fra
3. ↑  Lov om opphavsrett til åndsverk mv. (åndsverkloven); Kapittel 2: Rettigheter til utøvende kunstnere og produsenter mfl. (nærstående rettigheter)

Eksterne lenker
---------------

(en) Performing arts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**MK** «**Arnafjord**» er en kravellbygget motorkutter bygget i Vik i 1937. Skipet ble brukt til handelsreiser og fikk kallenavnet «Agenten». MK «Arnafjord» gikk også i fiskerioppsyn, i tillegg til at den ble brukt som taxibåt i Sogn. Det er få spesialfartøy som MK «Arnafjord» igjen i Norge. I 2023 brukes skipet som kulturformidler, charterbåt og til skoleundervisning.

Historie
--------

I 1980 ble fartøyet solgt til Tyskland. 25 år senere, i 2005, ble skipet kjøpt tilbake til Norge. MK «Arnafjord» fremstår som den var i sin originalutgave og ble vernet av Riksantikvaren i 2006.

Referanser
----------

1. ↑  «Arnafjord». *Norsk fartøyvern*. Besøkt 4. september 2023.
2. ↑  «Arnafjord, Spesialfartøy». *kulturminnesok.no*. Besøkt 4. september 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) «MK «Arnafjord»». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |

Portal: Sjøfart
**Tove Braathen** (født 13. mai 1952) er en norsk lærer og romanforfatter, bosatt på Grorud i Oslo.

Braathen underviser i dag i norsk og tysk på Edvard Munch videregående skole og har tidligere jobbet ved Bredtvet videregående skole i mange år.

Hun debuterte som forfatter i 2017 med boka *Alle disse dagene*, en bok om ungdommer og voksne som strever med livet, og skjebner som bindes sammen av et mord på Vinderen i Oslo. Opprinnelig var ikke planen å skrive en roman, men en liten fortelling for elevene sine. Hun hadde observert at mange som ikke var vant med å lese litteratur valgte lettleste krimbøker, men fikk lite utbytte å lese dem, og begynte å tenke på en krimfortelling der hovedfokuset var på de involverte menneskene og miljøet rundt. Historien vokste og etter fem år ble den utgitt som bok.

I 2018 ga hun ut en ny bok, *Effekten av måneskinn på nyfallen snø*, om en lærer som etter et samlivsbrudd flytter fra Vinderen til Groruddalen, og om erfaringene hun gjør seg der. Braathen er selv født i dalen og har bodd der mesteparten av livet. Hun trekker inn utfordringer knyttet til fremmedgjøring og for lite kontakt mellom ulike grupper i boka. Braathen har beskrevet fraværet av et felles språk som den største hindringen for å bygge fellesskap, og legger også skyld på systemproblemer.

Bibliografi
-----------

* *Alle disse dagene*, roman, Vigmostad & Bjørke (2017)
* *Effekten av måneskinn på nyfallen snø*, roman, Vigmostad & Bjørke (2018)
* *Ja, vi elsker,* roman, Vigmostad & Bjørke (2020)
* *Marka*, roman, Vigmostad & Bjørke (2021)

Referanser
----------

1. 1 2  Martine Myhre (26. juli 2017). «Grorud-lærer med romandebut:– Ble inspirert av elevene». Akers Avis Groruddalen. Besøkt 1. desember 2018.
2. ↑  Heidi Borud (27. august 2017). «– Mange foreldre er umodne, rastløse mennesker. De unge blir forsømt.». Aftenposten. Besøkt 1. desember 2018.
3. ↑  Bjørn Gabrielsen (1. september 2018). «Øst og vest». Dagens Næringsliv. s. 67.
4. ↑  Gerd Elin Stava Sandve (29. august 2018). «Fremmedgjort av språkmangel»Betalt abonnement kreves. Dagsavisen. Besøkt 1. desember 2018.

Kilder
------

* Presentasjon av Tove Braathen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
* Intervju med Tove Braathen på Vigmostad & Bjørkes nettsider 2. august 2017

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
Rockefeller Center med 30 Rockefeller Plaza.
Skøytebanen foran Rockefeller Center.
**Rockefeller Center** er et kompleks av kontor- og forretningsbygg i New York, i alt 19 bygninger. Rockefeller Center strekker seg over flere kvartaler mellom 48. og 51. gate, og mellom femte og sjuende aveny, i hjertet av Midtown på Manhattan.

Senteret er oppkalt etter John D. Rockefeller jr. som utviklet området i årene mellom 1929 og 1940. Dagens Rockefeller Center består av to ulike deler: de opprinnelige art deco-byggene fra 1930-tallet, og en rekke nyere skyskrapere langs sjette aveny, oppført på 1960- og 70-tallet. Den mest dominerende og berømte bygningen, **30 Rockefeller Plaza**, er med sine 260 meter New Yorks 19. høyeste bygning (*pr. mai 2018*).

Rockefeller Center representerer det beste av 1930-årenes arkitektur i New York. Senteret kan i tillegg by på et utall kulturelle og kommersielle opplevelser – fra fjernsynsnettverket NBCs hovedkvarter og USAs største innendørs teater (Radio City Music Hall), til kaféer, offentlige kunstprosjekter og konserter. Blant annet blir TV-showene *Saturday Night Live, The Tonight Show* og *Late Night* sendt fra NBCs studioer i 30 Rockefeller Plaza. På andre siden av 49. gate sendes morgenprogrammet *Today* fra et studio med vindu ut mot Rockefeller Plaza. På den berømte, nedfelte plassen foran den slanke skyskraperen blir det om vinteren anlagt en skøytebane åpen for publikum. Her blir også USAs høyeste juletre tent under en høytidig markering hvert år.

Rockefeller Center er også åpent for besøkende, med muligheten til å ta heisen til toppen av 30 Rockefeller Plaza. Køene er som regel kortere her enn ved Empire State Building.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rockefeller Center – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** GeoNames **·** BBC Things **·** GNIS
 |
Dokumentasjonen av en påstands sannhet betegnes som **verifikasjon** («sanngjøring», av latin *verus* = «sant» og *facere* = «å gjøre»). I vitenskapsteorien betegnes en vitenskapelig hypotese som **verifisert** hvis den har blitt bekreftet av empiriske observasjoner. Verifikasjon spiller en større rolle i de idiografiske enn i de nomotetiske vitenskapene. Det er nemlig bare eksistensielle og singulære utsagn som kan verifiseres («det eksisterer en A som oppfyller B» resp. «en konkret A oppfyller B»). Universelle utsagn («alle A oppfyller B») kan ikke verifiseres empirisk; de kan til gjengjeld falsifiseres (motbevises). I formalvitenskapene som logikk og matematikk snakker man derimot om *bevis* av utsagn, ikke om deres verifikasjon.

Svart svane-teorien drøfter at påstanden «alle svaner er hvite» verifiseres gjennom observasjon. Selv tusen observasjoner av hvite svaner viser bare at tusen svaner er hvite, men ikke at *alle* svaner er hvite. Påstanden «det fins svarte svaner» kan derimot verifiseres gjennom én eneste (troverdig) observasjon av f.eks. en grønn eller svart svane.

Selv på områder der verifikasjon er mulig, betraktes den aldri som et absolutt *bevis* i vitenskapsteoretisk forstand, men som en *provisorisk bekreftelse* av hypotesen. Verifikasjonen kan senere vise seg å ha blitt foretatt på feilaktig grunnlag. Grunnen er bl.a. at de empiriske observasjonene som ble brukt for å verifisere hypotesen, kan ha blitt feiltolket. Enhver observasjon (eller rettere sagt dens tolkning) er i seg selv en singulær hypotese, som kan bli verifisert eller falsifisert i lys av senere observasjoner og tolkninger.

I den logiske empirismen og beslektede «positivistiske» vitenskapsteoretiske strømninger prøvde man å definere vitenskap via verifiserbarhet: Bare utsagn som er verifiserbare, er meningsfulle; og bare meningsfulle utsagn er vitenskapelige. Man så for seg at man kunne verifisere, eller i det minste sannsynliggjøre, slike utsagn gjennom induksjon. Karl Popper har vist at dette ikke er mulig: Universelle utsagn kan verken bevises eller sannsynliggjøres gjennom induksjon, men det gjør dem ikke meningsløse. I beste fall kan et universelt utsagn sies å være *styrket* (men ikke *bekreftet*) gjennom en empirisk test.

Kilder
------

* M. Carrier (1996). «Verifikation». I J. Mittelstraß. *Enzyklopädie Philosophie und Wissenschaftstheorie. Band 4*. Stuttgart: Metzler. s. 509–511.
* K.R. Popper (1934). *Logik der Forschung*. Wien: Springer.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NDL
 |
Må ikke forveksles med Hotel Alexandra.

**Alexandra hotell** (fra 2019 **Hotel Scandic Alexandra**) er et hotell i Storgata i Molde, grunnlagt 1883 av Peder Hanevold fra Bærum. Nåværende bygning har 165 gjesterom og 14 møterom.

Tidligere navn: Hotel Alexandra (1883), Inter Nor Alexandra (1978), First Hotel Alexandra (1997), Quality Hotel Alexandra (2001), Hotel Scandic Alexandra (2019).

Hotellet har serveringsstedene Vertshuset Selskapsrestaurant, Restaurant Stuene, Sportspuben 1911 og bar A.

Historie
--------

Hotel Alexandra på 1880-tallet. Foto av den svenske Axel Lindahl.
Den opprinnelige bygningen ble reist 1797 som privatbolig for amtslege Mattias Joakim Goldt, senere brukt som pensjonat for skolegutter, og ominnredet til hotell omkring 1870. Det fikk sitt nåværende navn i 1883 (etter prinsesse Alexandra av Storbritannia) og ble ett av to store turisthoteller i byen, hvor det andre var Grand Hotel. Alexandra-bygningen brant ned under bombeangrepet mot byen 29. april 1940 (se annen verdenskrig).

Nåværende bygning åpnet i mars 1950 med 65 rom (arkitekt F. S. Platou), ble utvidet mot øst 1962 (arkitekt Ivar Bjordal) og mot vest i 1975 (arkitekt Knut P. Bugge).

Se også
-------

* Alexandraparken
* Grand Hotel

Referanser
----------

1. 1 2  Kvernberg, Anders (2021). *Molde byleksikon*. Romsdal sogelag. s. 41. ISBN 978-82-93345-17-6.
2. ↑  «Restaurant Stuene – Scandic Alexandra». *www.visitnorway.no* **(norsk)**. Besøkt 3. april 2022.
3. ↑  Berg, Sverre (1983). *Alexandra Hotell i 100 år*. s. 15. ISBN 82-90393-09-1.

Eksterne lenker
---------------

* Scandic Alexandra Molde – hotellets egen nettside