recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Karaköy, før Galata
Karaköy-kvarteret med Galatatårnet i bakgrunnen
**Galata** (på tyrkisk heter det nå **Karaköy**) er en bydel i sentrum av Istanbul, på neset mellom Det gylne horn og Bosporos, i kommunen Beyoğlu.

Området har vært bebygd gjennom hele Istanbuls historie. Legenden sier at Bysants' grunnlegger Byzas reiste et tempel for heroen Amfiaraus her. I oldtida het en av bosetningene i området *Sykai* – «Fikentrærne». På 400-tallet ble området innlemma i Konstantinopel som byens 8. region under navnet *Regio Sycaena*. Den hadde egne kirker og offentlige bad, et forum og teater, og var omgitt av en bymur. Seint på 500-tallet bygde keiser  Tiberius II et fort ute på neset, hvorfa det var mulig å strekke en kjetting tvers over sundet for å stenge innseilinga til Det gylne horn.

Navnet Sykai ser ut til å ha holdt seg fram til 800-tallet, da Galata kom i bruk. Navnet Galata er ikke sikkert forklart, men det kan komme av italiensk *calata*, «veien ned til sjøen». Byen Galata begynte å få sin nåværende form under genoveserne. På 1200-tallet fikk området status som en delvis sjølstyrt koloni under Genova, med sin egen *podesta* (guvernør) utpekt av senatet i Genova. Mot de bysantinske myndighetenes uttrykkelige forbud gikk genoveserne i gang med å befeste byen sin, og den dag i dag kan en se rester av disse forsvarsverkene, med det imponerende Galatatårnet som det mest iøynefallende.

Etter tyrkernes erobring av Konstantinopel i 1453 ble murene rundt Galata delvis ødelagt, og under det ottomanske styret ble Galata tilholdssted for utlendinger bosatt i byen. Her bygde europeiske kjøpmenn sine boliger og butikker, og her oppførte de fleste europeiske land sine ambassader. Da de sefardiske jødene ble utvist fra Spania i 1492, tilbød Beyazit II dem å bosette seg i Det ottomanske riket, og mange slo seg ned i Galata. På samme tid slo en stor kontingent av mauriske flyktninger seg ned her. Innflytta grekere og armenere fra hele Lilleasia bidro til Galatas internasjonale atmosfære. 

Etter hvert som det opprinnelige Galata ble mer og mer tettbefolka, trakk de utenlandske delegasjonene og de mer velstående kjøpmennene ut, og bygde store palasser med omkringliggende hager på høydedraget ovenfor byen, langs den vegen som seinere ble omtalt som «Grand Rue de Pera».

To bybranner på 1800-tallet – i 1831 og 1871 – la store deler av både Galata og Pera i aske, og er årsak til at bydelen i dag framstår med en arkitektur som forteller lite om dens årtusenlange historie. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Baker's Keyboard Lounge** i 20510 Livernois Street ved 8 Mile Road i Detroit, Michigan er USAs eldste kontinuerlig drevne jazzklubb og har blitt drevet siden mai 1934.

I mai 1934 åpnet Chris Baker klubben som en sandwich restaurant. I 1939 tok hans sønn Clarence over bedriften. I 1954 hadde bedriften ekspandert og musikere begynte å spille i lokalet. Klubben ble mer og mer kjent og populær utover på 1960-tallet og 1970-tallet etter at mange kjente musikere hadde gjort sine spillejobber der.

I 1996 solgte Clarence Baker klubben til de nåværende eierne John Colbert og Juanita Jackson etter å ha eid klubben i 57 år.

Musikere som har spilt på Baker's
---------------------------------

Musikere som Louis Armstrong, John Coltrane, Oscar Peterson, Fats Waller, Meade Lux, Errol Garner, Art Tatum, Tommy Flanagan, Pat Flowers, Nat King Cole, Ella Fitzgerald, Tommy Flanagan, George Shearing, Cab Calloway, Betty Carter, Gerry Mulligan, Sonny Stitt, Kenny Burrell, Barry Harris, Donald Byrd, Earl Klugh og Pepper Adams har alle spilt der.

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens Website

Portal: Jazz
**Pegasus Airlines** (tyrkisk: *Pegasus Havayolları*, egentlig *Pegasus Hava Tasimaciligi AS*) er et flyselskap med hovedkontor i Istanbul i Tyrkia. Flyselskapet utfører charterreiser til Tyrkia fra nordre og vestre Europa, og leaser flyene fra andre flyselskaper. Hovedbasen er Sabiha Gökçen internasjonale lufthavn (SAW) i Istanbul.

Flyselskapet ble grunnlagt den 1. desember 1989 og startet sin virksomhet den 15. april 1990. Pegasus Airlines ble tidligere eid av det irske selskapet Aer Lingus, men ble i 1994 solgt videre til Yapi Kredi Bank. Idag[*når?*] eies selskapet av Esas Holdings (85%) og Silkar (15%). Pegasus Airlines er et av de største charterselskapene i Tyrkia med en passasjerkapasitet på mer enn fire millioner passasjerer hvert år.

Flåte
-----

Pegasus Airlines flåte består av 40 Boeing B737-800. Selskapet har for øvrig igjen en ordre på 6 stk Boeing 737-800 og 58 Airbus A320neo, 17 Airbus A321neo og en oppsjon på 25 Airbus A320neo.

**Pegasus Airlines**| Flytype | Antall fly |
| --- | --- |
| Boeing 737-800 | 40 |
| Airbus A320neo | 0 (50+25) |
| Airbus A321neo | 0 (25) |

Eksterne lenker
---------------

* (tr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Pegasus Airlines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Pegasus Airlines – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Media Transfer Protocol** (**MTP**) er en filoverføringsprotokoll utviklet av Microsoft som erstatter protokollen USB Mass Storage (UMS) på flere nyere mediaavspillere. Protokollen er nært beslektet med Windows Media Player, og tidligere Microsoft-utviklede protokoller som Picture Transfer Protocol (PTP).

Utbredelse
----------

En viktig samarbeidspartner for utbredelsen av protokollen har Microsoft i Creative, som med sin Creative Mediacenter Zen-spiller var den første til å benytte protokollen. Den koreanske produsenten Iriver har også sluppet flere nye modeller med MTP i Europa og USA.

Fordeler og ulemper
-------------------

I forhold til UMS har MTP en fordel, nemlig at den kan synkroniseres med spillisten i Windows Media Player 10. 
Protokollen har og ulempen at den fungerer mot operativsystemet Windows XP (med Media Player 10 installert) og nyere. Dermed blir brukere av Mac, Linux og eldre Windows-versjoner ekskludert fra å bruke disse medieavspillerne. 

Kritikere hevder at dette er nok et forsøk fra Microsoft på å kontrollere forbrukermarkedet, slik at man må ha et operativsystem fra Microsoft for å utføre hva man ønsker i hverdagen.

Eksterne lenker
---------------

* Liste over Microsofts utvidelser av PTP (Engelsk)
* Artikkel om Canons bruk av MTP
**Keiko** var en spekkhogger, kjent som Willy i den første av tre Free Willy-filmer. Keiko døde av lungebetennelse i Halsa i Norge 12. desember 2003. Han fikk longe kreft fordi han vapeet

Bakgrunn
--------

Han ble fanget av en fiskebåt utenfor Island i 1979 og ble fraktet til et akvarium. Han ble så solgt til Marineland i Canada, hvor han der ble trent opp til å være oppvisningsdyr. Siden ble han solgt videre til Mexico by for 350 000 USD, hvor han var hovedattraksjon i fornøyelsesparken Reino Aventura.

Filmstjerne
-----------

I 1992 begynte innspillingen av *Free Willy*, en film om en liten gutt som prøver å redde en spekkhogger. Året etter ble filmen en stor hit på kinoene i USA, og det ble satt fokus på hvordan Keiko ble behandlet i Mexico by. Dette gjorde at filmstudioet Warner Bros, fornøyelsesparken og dyrerettighetsbevegelsen begynte å lete etter et nytt hjem til ham.

Free Willy Foundation
---------------------

Free Willy Foundation ble stiftet i november 1994 ved hjelp av Warner bros. og en anonym giver. Året etter ble Keiko gitt til stiftelsen, som offentliggjorde at Keiko skulle bli flyttet til et nytt og påkostet rehabiliteringssenter ved Oregon Coast Aquarium. 

United Parcel Service sponset flyttingen av Keiko som foregikk den 7. januar 1996. På denne tiden veide Keiko bare tre og et halvt tonn, det normale for en hannspekkhogger er fire til seks tonn. Han ble plassert i sitt nye basseng og opplevde sjøvann for første gang på over 14 år. Han gikk opp et halvt tonn dette året, og hudproblemene hans avtok. Han havnet på forsiden av Time magazine og i en populær dokumentar «The Free Willy Story» på Discovery Channel. Mer enn 2 millioner mennesker besøkte ham i Oregon.

I 1997 begynte man å fore ham med levende fisk for å nå målet om å frigjøre Keiko i en inngjerdet bukt i Nord-Atlanteren før slutten av 1998. Etter lang diskusjon med forskjellige myndigheter i mange nordatlantiske land, ble det bestemt at Keiko skulle returnere hjem til Island. Etter at ei veterinærgruppe erklærte at Keiko var frisk og rask nok, ble han den 9. september fraktet med et C-17 transportfly direkte fra Newport til Klettsvikbukta på Vestmannaeyjar, Island. Der ble han plassert i en inngjerding inne i bukta. 

Etter 18 måneder var Keiko endelig klar til å slippe "fri" inne i bukta. Bukta er på størrelsen med cirka 22 fotballbaner og har en dybde på opptil 15 meter, noe som gjorde at Keiko kunne trene på dykking. Det var på denne tiden han ble lært opp til å ignorere båter. Den eneste båten han skulle komme bort til, var Ocean Futures', de som hadde hatt ansvar for hans retur til Island.

Døde i Norge
------------

Keiko døde av lungebetennelse 12. desember 2003 i Taknesbukta i Halsa, hvor han hadde oppholdt seg noen måneder.

Referanser
----------

1. ↑  Nettavisen – *Siste farvel til Keiko*

Eksterne lenker
---------------

* IMDB.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |
***Tachinoporus*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien dråpekortvinger (Tachyporinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

En middelsstor (5-6 millimeter), slank, blank kortvinge. Kroppsformen er noe påfallende "framtung" - pronotum er bredest, dekkvingene tydelig smalere enn dette, og bakkroppen markert smalere enn det igjen. Hodet er svart, bredt rundet med nokså små fasettøyne, antennene mørkt rødbrune og middels lange. Pronotum er svart, avrundet firkantet, noe bredere enn langt. Dekkvingene er brungule med svart søm og bredt svart bakkant, uten påfallende hår. Bakkroppen er mørkbrunlig, ganske smal.

Levevis
-------

*Tachinus*-artene er særlig knyttet til gjødsel og er derfor vanlige der det beiter husdyr. De lever ikke av selve gjødselen, men av andre insekter, særlig fluelarver, som lever der. De flyr godt og kan ofte påtreffes flygende. Noen arter er vanlige i skog, men mange finnes først og fremst i kulturlandskapet.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Borneo.

Systematisk oversikt
--------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien dråpekortvinger Tachyporinae Macleay, 1825
					- Gruppen Tachinusini
						* Slekten ***Tachinoporus*** Cameron, 1928
							+ *Tachinoporus basalis* Cameron, 1928

Referanser
----------

1. ↑  Cameron, M. (1928) New species of Staphylinidae from Borneo. *Sarawak Museum Journal* 3(4)(11): 423–451.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea Web Service Version 2.4. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tachinoporus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Tachinoporus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Utsikt over innsjøen  Foto: Løken 
Tempel-komplekset
**Kandy** er en by i høylandsprovinsen Central Province på Sri Lanka. Kandy ligger 490 meter over havet i innlandet, og er den gamle hovedstaden på øya. Byen har en rekke historiske og religiøse minnesmerker. Kandy symboliserer singalesisk storhetstid og religion. Det Kandyanske kongerike var den delen av Sri Lanka som holdt sin uavhengighet fra kolonimaktene lengst, inntil de overga seg i 1815 til engelskmennene. De er meget kjent for tempelet Dalada Maligava, temple hvor Buddhas hellige tann er, som er et kjent pilegrimssted. 

Kandy har siden 1988 vært på UNESCO sin verdensarvliste. 

Midt i byen, ved tempelet, ligger en kunstig innsjø bygd av den siste kongen av Kandy, Vikramarājasimha (1797–1814) (skrives også Wickrama Rajashina og Sri Vikrama Rajasimha).

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  Centre, UNESCO World Heritage. «Sacred City of Kandy». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 12. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kandy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames
 |
Pera (i nord) på gistorisk kard over Konstantinopel
**Pera** er en bydel i det sentrale Istanbul, i kommunen Beyoğlu. Det området som i dag benevnes som Pera, dekker høyden ovenfor Galatabrua på neset mellom Det gylne horn og Bosporos. İstiklâl Caddesi er hovedgata gjennom bydelen.

Pera har vært bebygd alt fra byen Bysants' eldste tid. Navnet kommer av gresk *pera* – «på den andre sida» – og ble først brukt på hele området på nordsida av Det gylne horn (Galata), seinere mer spesifikt på høydedraget. 

Pera utvikla seg under Det ottomanske rike til å bli den delen av Konstantinopel der utlendingene holdt til, og har til i dag vært den mest kosmopolitiske delen av Istanbul. Det var her alle europeiske land hadde sine ambassader, og rundt ambassadene vokste det opp «nasjoner» som var mer og mindre uavhengige av de ottomanske myndighetene. 

En bybrann i 1831 la mye av den eldre bebyggelsen i aske, og utover på 1800-tallet ble mange kvartaler gjenoppbygd etter tidas vesteeuropeiske stilidealer.

Pera er et sentrum for byens verdslige kulturelle liv, med teatre, kinoer og gallerier. Pera har også Istanbuls mest fasjonable forretninger, sentrert rundt İstiklâl Caddesi.

Litteratur
----------

* Franz von Caucig: *Von Constantinopel nach Istanbul.* Privatdruck, Nürnberg o.J.
* Edhem Eldem: *Ottoman Galata and Pera between myth and reality.* I: Ulrike Tischler (utg.): *From «milieu de mémoire» to «lieu de mémoire». The cultural memory of Istanbul in the 20th century.* Martin Meidenbauer Verlagsbuchhandlung, München 2006, ISBN 3-89975-063-2, s. 19–36 (online).
* Carsten Meyer-Schlichtmann: *Von der Preussischen Gesandtschaft zum Doğan-Apartmanı. 130 Jahre eines Hauses in Beyoğlu*. İstanbul Kitablığı, Istanbul 1992, ISBN 975-7687-09-X.
**Ølve** er en bygd på nordvestsiden av Kvinnheradsfjorden i Kvinnherad kommune i Vestland. 

Ølve grenser på land til Bjørnafjorden kommune, og i sjø til Tysnes kommune. Ølve er en jordbruksbygd, men det er også noen industribedrifter der, blant annet Harding AS, som er en stor produsent av livbåter til fartøy, cruiseskip, og oljeplattformer med hele verden som marked. 

Historisk er Ølve kjent for bergverksindustri og for stein. Av alle baksteheller som er funnet under utgraving av middelalder-Oslo, er halvparten fra Ølve, laget av grå-grønn klebersteinsskifer.. En rekke svovelkisgruver ble drevet i området, blant annet av Lysaker Kemiske Fabrik.

Referanser
----------

1. ↑  Erik Schia: *Oslo innerst i Viken. Liv og virke i middelalderbyen.* Oslo: Aschehoug, 2. utgave 1995, side 193. ISBN 82-05-22114-9
2. ↑  *Forteljingar frå Ølve*. [Ølve]: Ølve bygdelag, Kulturnemnda. 1997. s. 134.

Eksterne lenker
---------------

* Kulturnett Hordaland[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Hotellet Pera Palas' nordfasade
På rom 411 skrev Agatha Christie *Mord på Orientekspressen*
**Pera Palas** er et hotell i Istanbul.

Hotellet ligger i den kosmopolitiske bydelen Pera på nordsida av Det gylne horn. Det ble bygd i 1892 for å betjene passasjerer med Orientekspressen. Bygget er tegna av den franske arkitekten Alexander Vallaury i rokokko. Hotellet har 139 rom og 6 suiter. I 1974 gjennomgikk hotellet en renovering der fasade, interiører og inventar ble bevart, og alle minner av historisk betydning er tatt vare på. 

Agatha Christie var en hyppig gjest på Pera Palas, og skrev deler av *Mord på orientekspressen* på hotellet. Rom 411 er bevart som «Agatha Christie-rommet». Ernest Hemingway bodde ofte på hotellet, og deler av hans romaner og noveller er blitt til her. På rom 101 bodde Kemal Atatürk mens han forberedte den tyrkiske uavhengighetskampen, og «Atatürks suite» er omgjort til et museum med mange av hans eiendeler.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Pera Palace Hotel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
De syv tårns borg (1827)
**Yedikule**, «De syv tårns borg», ligger rett ved den theodosianske mur (tyrkisk *Teodos II. Suru*). Den er del av et stort festningsanlegg, bygd tidlig på 400-tallet under keiser Theodosius II, en mur på ca 20 kilometer i Istanbul.

Borgen ligger rett ved muren. Den er dels av bysantinsk, dels av osmansk, opprinnelse. Tårnene er sammenknyttet med tykke murer. Osmanene benyttet den som fengsel, skattkammer og rettersted. Det mest kjente henrettelsesoffer i Yedikule var den attenårige sultan Osman II, som ble kvalt i et av tårnene den 20. mai 1622.

Yedikule er også navn på den tilliggende bydel av Fatih,

Litteratur
----------

* Leslie Brubaker: «Topography and public space in Constantinople». I: Mayke de Jong, Francis Theuws (utg.): *Topographies of power in the early Middle Ages.* Brill, Leiden 2001 (Transformation of the Roman World Bd. 6), ISSN 1386-4165.

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 12981, besøkt 31. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yedikule Fortress – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Samland er halvøya nordvest for Kaliningrad
Må ikke forveksles med Sameland.
**Samland** (russisk: Земландский полуостров, *Zemlandsky poluostrov*) er en halvøy i Kaliningrad oblast, som i dag er en del av Russland, på den sørøstlige kysten av Østersjøen. Samland er et delvis skogkledd område med en del innsjøer. Området var fram til 1945 en del av den tyske provinsen Østpreussen.

Området har navn etter *sambierne*, en gammel østprøyssisk folkegruppe som levde i dette tynt befolkede området fram til det ble tatt av Den tyske orden på 1200-tallet. Sammen med de omkringliggende områdene ble Samland en del av de fire bispedømmene i Preussen i 1243. Området ble etter hvert kolonisert av innbyggere fra Det tysk-romerske riket og sambierne ble gradvis assimilert inn i befolkningen. Området var det siste hvor det ble snakket gammelprøyssisk.

Samland innen hertugdømmet Preussen, ca. 1648
Etter første verdenskrig ble Samland sammen med resten av Østpreussen-enklaven adskilt fra resten av den tyske Weimarrepublikken. Etter andre verdenskrig ble Østpreussen delt i 1945 mellom Polen og Sovjetunionen, og Samland ble en del av Kaliningrad oblast, etter den nærmeste byen Kaliningrad den tidligere tyske byen Königsberg og den tyske befolkningen ble forvist.

Samland ble deretter befolket av russere og hviterussere.

Se også
-------

* Den kuriske innsjø
* Den kuriske landtunge
* Den frisiske innsjø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
Elven Muru renner ut i innsjøen Gjende ved Memurubui Jotunheimen.
Kartriss av innsjøen Gjende med turisthyttene Gjendesheim (Den norske turistforening, DNT) , Memurubu (privat) og Gjendebu (DNT). Foto: Peter Bouwmeester, 2010 
Fra stien mellom Gjendebu og Memurubu (midt i bildet) ved Gjende og med Besseggen bak  Foto: 2009 
**Memurubu** (oppført 1872) er en turisthytte som ligger øst i Jotunheimen, i Lom kommune. Det er en vanlig start eller avslutning på turen over Besseggen, der mange velger å overnatte. Hvert år går rundt 40 000 mennesker turen over Besseggen.[]

Memurubu ligger nederst i Memurudalen, ved den nordlige bredden av Gjende ved utløpet til elva Muru. Den var den fjerde turisthytte oppført av Den norske turistforening (DNT) og ligger midt mellom foreningens hytter Gjendesheim og Gjendebu.[] På Memurubu er det totalt 150 sengeplasser fordelt på 2- og 4-sengsrom.[] Hytta er nå på private hender. Det er i tillegg muligheter for å bo i telt utenfor Memurubu. 

Det er muligheter for flere toppturer i området rundt Memurubu. Surtningssue på 2368 moh og Besshøe 2258 moh er noen av dem. Bukkelægret er en annen, luftig turmulighet mellom Memurubu og Gjendebu. Det er også mulig å gå i slakere terreng opp Memurudalen til Memurubre. Man kan også gå langs vannet til Gjendesheim på ca 3,5-4 timer. 

I området rundt Memurubu er det fine fiskemuligheter. De vanligste stedene for fiske er i Gjende og Memurutunga. Memurutunga ligger ca. 1,5 time fra Memurubu mot Bukkelægret. 

Det er båtforbindelse med flere daglige avganger mellom Gjendeosen og Memurubu, og mellom Memurubu og Gjendebu. Det er også mulig å ta utflukter med Gjendebåten. 

* Gammelt bilde av Memurubu Postkort: Anders Beer Wilse (1865–1949)/Nasjonalbibliotekets bildesamlingGammelt bilde av Memurubu Postkort: Anders Beer Wilse (1865–1949)/Nasjonalbibliotekets bildesamling
* Meurubu og Gjende  Foto: ca. 2007Meurubu og Gjende  Foto: ca. 2007
* Panoroamabilde over Gjende, tatt ved MemurubuPanoroamabilde over Gjende, tatt ved Memurubu

Eksterne lenker
---------------

* Memurubu sine offisielle sider
* Gjendebåtene
* Visit Norway sine sider om Memurubu
* YR Værvarsel for Memurubu Arkivert 16. mai 2012 hos Wayback Machine.
* Besseggen infosider


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Iglesia Evangélica Luterana Unida** (**IELU** - Den forente evangelisk-lutherske kirke) er et luthersk kirkesamfunn som i hovedsak er basert i Argentina, men som også er representert i Uruguay. Kirken har omtrent 11 000 medlemmer, tretti menigheter og tretti pastorer. Av de tretti menighetene er 29 i Argentina og en i Uruguays hovedstad Montevideo.

Kirken er en synodal kirke som er delt i fem distrikter. Generalforsamlingen velger et råd som styrer kirken.

Det har eksistert lutherske menigheter i Argentina siden midten av 1800-tallet, men IELU begynte ikke å vokse fram før i 1919 da misjonærer fra USA begynte å jobbe i landet med ønske om å forkynne på spansk. De ønsket også å etablere skoler som supplement til de offentlige skolene i landet. IELU ble et selvstendig kirkesamfunn i 1948, og tok snart opp i seg også menigheter dannet av flyktninger fra Ungarn, Latvia og Estland i tillegg til de opprinnelig spansktalende menighetene.

Kirkesamfunnet begynte opprinnelig som en typisk «middelklassekirke», men ettersom sosiale problemer har blitt mer og mer påtrengende i Argentina som helhet og innad i IELU, har kirken fått et mer diakonalt preg, og har i dag stort fokus på arbeid blant fattige. De arbeider også sammen med et annet kirkesamfunn, Iglesia Evangélica del Rio de la Plata, på dette området.

Kirkesamfunnet driver blant annet arbeid for innvandrere, særlig fra Bolivia, urbefolkning, mennesker med hiv/aids og seks skoler og fire studenthjem.

Tilknyttede organisasjoner
--------------------------

* Kirkenes verdensråd (medlem siden 1969)
* Det Lutherske Verdensforbund (medlem siden 1951)
* Det latinamerikanske kirkerådet
* Community of Protestant Churches in Europe - Leuenbergfellesskapet

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 30. september 2015; arkiv-URL: .
2. 1 2 3  United Evangelical Lutheran Church - Oppslag hos Kirkenes Verdensråd. Lest 29. september 2015
3. ↑  CONGREGACIONES IELU - IELU. Lest 29. september 2015
4. 1 2  Churches in Argentina Arkivert 30. september 2015 hos Wayback Machine. - Luthersk verdensforbund. Lest 29. september 2015
5. ↑  CPCE MEMBER CHURCHES Arkivert 30. september 2015 hos Wayback Machine. - leuenberg.eu. Lest 29. september 2015

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
**Torstein Bjørklund** (født 1988) er en norsk regissør og skuespiller.

Han er utdannet på LIPA i Liverpool og ved Statens Teaterhøgskole (KHiO) i Oslo. Bjørklund har vært engasjert ved Hålogaland Teater i hjembyen Tromsø. På filmlerretet debuterte Bjørklund i en mindre rolle i *Victoria* i 2013 og har siden medvirket i en rekke film- og TV-produksjoner i inn- og utland, blant annet som sabotøren Arne Kjelstrup i NRK-serien *Kampen om Tungtvannet*. Bjørklund debuterte på amerikansk TV i 2017, som karakteren Beowulf i sjette sesong av den amerikanske TV-serien *Once Upon a Time*.

Torstein Bjørklund har regissert den norske TV-serien *Basic Bitch*.

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no, besøkt 12. november 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Torstein Bjørklund |HT - Hålogaland Teater». *halogalandteater.no*. Besøkt 12. november 2017.
3. ↑  «Nordlys - Tromsøskuespiller i NRKs nye gigantsatsing». *www.nordlys.no* **(norsk)**. Besøkt 12. november 2017.
4. ↑  NRK. «Norske Torstein Bjørklund har fått rolle i TV-serien «Once Upon a Time»». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 12. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Torstein Bjørklund på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Torstein Bjørklund hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Torstein Bjørklund hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Sumpsnutebiller** (Erirhininae) er en artsfattig underfamilie av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea). De blir regnet som en underfamilie av familien snutebiller (Curculionidae), og skiller seg på enkelte måter fra disse. De er relativt avlange og slanke, små til middelsstore snutebiller, med en lang, slank snute. Antennene er knebøyde og sitter festet nær spissen av snuten. Artene finnes gjerne på fuktige steder.

Utseende
--------

Små til middelsstore, avlange snutebiller. Snuten er ganske lang og krum, og de knebøyde antennene sitter festet nær spissen. På farge er de oftest mørke, brunlige, gjerne med mønster dannet av lyse skjell. **Hodet** (bortsett fra snuten) er temmelig kort og bredt, med middelsstore, flate fasettøyne. Snuten er vanligvis lengre enn hodet og brystskjoldet til sammen. Antennenes første ledd (skaftet) er gjerne omtrent like langt som resten av antennen. **Brystskjoldet** (pronotum) er omtrent så langt som bredt, med rundede sider. Oversiden er kraftig punktert og har ofte et mønster av lyse skjell. **Dekkvingene** er bredere enn brystskjoldet, med markerte skuldre, parallellsidige i de fremre tre fjerdedelene, tilspisset bakerst. De har tydelige punktrekker og vanligvis et mønster av lyse skjell som noen ganger dekker det meste av overflaten. **Beina** er middels lange og ganske kraftige. Lårene er fortykkede, vanligvis uten tenner på undersiden. Framleggene (*protibiae*) ender i en kraftig, innoverrettet pigg. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite (*pseudotetramere* føtter). Det tredje leddet er tolappet, og det ytterste leddet tynt og sigdformet.

Levevis
-------

Som de fleste snutebiller er de planteetere.

Utbredelse
----------

Gruppen lever i Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Schönherr, 1825
					- Underfamilien Erirhininae Schönherr, 1825
						* Stammen Aonychini Zimmermann, 1993
							+ Slekten *Aonychus* Schönherr, 1844
								- *Aonychus argus* Lea, 1905
								- *Aonychus barbatus* Lea, 1927
								- *Aonychus bicruciatus* Lea, 1905
								- *Aonychus hopei* Boheman, 1844
								- *Aonychus lineatus* Pascoe, 1870
								- *Aonychus lituratus* Lea, 1927
								- *Aonychus luctuosus* Pascoe, 1872
								- *Aonychus pachypus* Lea, 1905
								- *Aonychus striatus* Lea, 1905

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Atlas of Living Australia - *Aonychus*
* (en) *Aonychini* hos Fossilworks Rediger på Wikidata
«**Friervisa**» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i *Magasinet for Alle* i 1957.

Teksten
-------

**1.**Friere haver alle piker aller minst har ikke jeg,  

de er så full av smil og smiger så jeg av dem er kjed og lei,  

kom piker o kom, o kom o tag nogle av disse friervrak.  

  

**2.**Gjevnlig på døren banker hver aften en skoleholder og en seregant,  

dertil en gammel lysestøper en kjøpmannssønn og en musikant.  

Av dem jeg mange løyer har thi jeg blott holder dem for narr.  

  

**3.**Nede i porten stander hver aften mannfolk i store hopetall,  

lengselsfullt vanker deres tanker at jeg ned til dem komme skal.  

En gang i mellom går jeg der ned straks taler de om kjærlighet.  

  

**4.**Går jeg på gaten, glor og glaner mannfolk i store hopetall,  

alle for meg bukker og skraper jeg kneiser bare stoltelig,  

hvis de meg ti til kone får tror jeg de rent fra forstanden går.  

  

**5.**Nede i byen bor der en slakter han har en sønn som har meg så kjær,  

på herregården bor en forpakter han sukker hver gang meg meg ser.  

Og jeg ved mange mange fler som sukker hver gang de meg ser.  

  

**6.**Jeg hadde visselig fått en keiser hvis jeg blott dertil var født  

det var no mere enn en Schweitser som her forleden bød seg til.  

Thi jeg er smukk og rik og fin og har et lite pengeskrin.

Kilder
------

* De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
**Arthrostenini** er en artsfattig gruppe av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea). De blir regnet som en underfamilie av familien snutebiller (Curculionidae), og skiller seg på enkelte måter fra disse. De er relativt avlange og slanke, små til middelsstore snutebiller, med en lang, slank snute. Antennene er knebøyde og sitter festet nær spissen av snuten. Artene finnes gjerne på fuktige steder.

Utseende
--------

Små til middelsstore, avlange snutebiller. Snuten er ganske lang og krum, og de knebøyde antennene sitter festet nær spissen. På farge er de oftest mørke, brunlige, gjerne med mønster dannet av lyse skjell. **Hodet** (bortsett fra snuten) er temmelig kort og bredt, med middelsstore, flate fasettøyne. Snuten er vanligvis lengre enn hodet og brystskjoldet til sammen. Antennenes første ledd (skaftet) er gjerne omtrent like langt som resten av antennen. **Brystskjoldet** (pronotum) er omtrent så langt som bredt, med rundede sider. Oversiden er kraftig punktert og har ofte et mønster av lyse skjell. **Dekkvingene** er bredere enn brystskjoldet, med markerte skuldre, parallellsidige i de fremre tre fjerdedelene, tilspisset bakerst. De har tydelige punktrekker og vanligvis et mønster av lyse skjell som noen ganger dekker det meste av overflaten. **Beina** er middels lange og ganske kraftige. Lårene er fortykkede, vanligvis uten tenner på undersiden. Framleggene (*protibiae*) ender i en kraftig, innoverrettet pigg. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite (*pseudotetramere* føtter). Det tredje leddet er tolappet, og det ytterste leddet tynt og sigdformet.

Levevis
-------

Som de fleste snutebiller er de planteetere.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Schönherr, 1825
					- Underfamilien Erirhininae Schönherr, 1825 - eventuelt en egen familie, Erirhinidae
						* Stammen **Arthrostenini** Reitter, 1913
							+ Slekten *Afghanocryptus* Voss, 1961 - én art
							+ Slekten *Aoratolcus* Kuschel, 1952 - én art
							+ Slekten *Arthrostenus* Schönherr, 1826 - 9 arter
							+ Slekten †*Burmorhinus* Legalov, 2017 - fossil slekt fra rav, Myanmar
							+ Slekten *Remaudierella* Hoffmann, 1954 - én art
							+ Slekten *Thecorhinus* Faust, 1887 - én art
							+ Slekten *Trichocaulus* Fairmaire, 1877 - to arter
							+ Slekten *Tsherepanovia* Korotyaev, 1992 - én art
							+ Slekten *Turanocryptus* Korotyaev, 1988 - én art
							+ Slekten *Tychiops* Kuschel, 1955 - én art

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Arthrostenini* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Arthrostenini* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* *Arthrostenini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Rui'an** (kinesisk: 瑞安; pinyin: *Ruì'ān*) er et byfylke i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Wenzhou.

Befolkningen var på 1 183 627 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Yuhai-hallen (bibliotek) (*Yuhai lou*, 玉海楼), steintakgravene i Sør-Zhejiang (*Zhenan shipengmu qun*, 浙南石棚墓群), Shengjingshan-steinhallen (*Shengjing shan shidian*, 圣井山石殿) og den gamle Liji-medisinskolen (1885) (*Liji yixue tang jiuzhi*, 利济医学堂旧址) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Høyhastighetsjernbanen Wenzhou–Fuzhou-banen fører fjennom området.

### Vei

Kinas riksvei 104 løper gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens offisielle hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Nekolai Dahl** (født 26. april 1880 i Stjørna i Bjugn, død 3. september 1962 i Trondheim) var en norsk forretningsmann og oppfinner innenfor fiskerinæringa.

Oppvekst
--------

Nekolai Dahl ble født på Kvernhusdal ved Selnes i Fevåg som sønn av gårdbruker Johan Arnt Larsen Kvernhusdal (1840-1908) og Elen Margrete Larsdatter Kvernhusdal (1840-1919). I sin tidlige barndom jobbet han på hjemgården, begynte å eksperimentere innenfor jordbruk med nye forsøk på oppdyrking av jordbruksvekster. Han vokste opp ved kysten og havet var rett utenfor hjemgården, hans store interesse for sjø og fisk skulle sette en stor æra på hans senere yrkessammenheng og valgte bort yrket som senere gårdbruker.

Livsvirke
---------

Nekolai Dahls Fiskeforretning på Brattøra i Trondheim ble etablert i 1903 og med tiden ble hans virksomhet en av de største i Norge innenfor engroshandel for sild og fiskehandel, både for eksport og nasjonalt. Hans virksomhet var kjent i store deler av Europa. Blant annet i Tyskland, Italia, Sverige, Finland, Danmark, Polen, Tsjekkoslovakia, Belgia, Frankrike. Han hadde to store fryseanlegg på Brattøra i Trondheim med gulvareal på 2 500 m2 og innfrysingskapsiteten var på 5 000 kasser sild i døgnet.

Dahl skaffet også is til sin drift fra Buvatnet i Berkåk i Sør-Trøndelag, Nesvatnet i Skogn, hadde også lager på Selva der han hentet is fra Storvatnet og Litjvatnet ikke langt bortenfor. For alltid å sikre kvalitetsvarer pakket firmaet selv all den sild og fisk det solgte. Det skaffet seg derfor anlegg flere steder ved Trondheimsfjorden og i Frøya-distriktet: Selva, Fevåg, Råkvåg, Stadsbygd, Bogøyvær, Vadsøysund, Kya og Gjessingen. På Råkholmen i Smøla hadde Nekolai Dahl også et anlegg, likeså var det et i Henningsvær i Lofoten.

Stiftelsen Halten - Nekolai Dahls Minne har i dag ansvaret for å ta vare på historien som har preget norsk fiskeindustri i mange ti-år.

Patenter
--------

Nekolai Dahls mest kjente og prestisjefylte oppfinnelse, frysemetoden som er bygd på kuldebehandlingsprinsippet brukes den dag i dag i eksporten av fisk i mange land.

Nekolai Dahl har hele 17 verdenspatenter, blant annet:

* Fiskekasselukker, 1906
* Sildordner, 1908
* Frysemetoden, 1914

Utmerkelser
-----------

* Æresdiplom ved Trøndelagsutstillingen, 1930
* Gullmedalje fra Selskapet for Norske Fiskeriers Fremme, 1930
* St. Olavs Orden for samfunnsganglig arbeid, 1936

Referanser
----------

1. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  United States Patent US1367024, beskrivelse av frysing av fisk 1920

Eksterne lenker
---------------

* Gründeren Nekolai Dahl (biografi)
* Scanpix[*død lenke*]
* Agdenes kommune Arkivert 13. april 2016 hos Wayback Machine.
* Norsk Teknisk Museum[*død lenke*]
* Is-saging på Ronglan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda
 |
**Herero** er et bantuspråk (i nigerkongo-familien) som snakkes i av omkring 237 000 hereroer i Namibia og Botswana. Området herero snakkes i kalles for Hereroland; dette består av regionene Kunene, Omaheke og Otjozundjupa i Namibia og Ghanzi i Botswana. Det er også en del hererotalende i Namibias hovedstad Windhoek.

Språket har vært skriftspråk (skrevet med det latinske alfabetet) siden slutten av 1800-tallet, da misjonæren Gottlieb Viehe (1839–1901) oversatte Bibelen til herero. Presten Peter Heinrich Brincker (1836–1904) oversatte også flere teologiske skrifter og sanger til herero.

Det undervises i herero i namibiske skoler, både som morsmål og andrespråk, og skal også inkluderes som fag ved Universitetet i Namibia. Herero er også ett av seks minoritetsspråk som brukes i den statlige namibiske radiokanalen Namibian Broadcasting Corporation.

Relaterte artikler
------------------

* Herero og Namaqua-folkemordet

Referanser
----------

1. ↑  «ScriptSource - Botswana». Besøkt 21. august 2023.
2. ↑  «ScriptSource - Namibia». Besøkt 21. august 2023.
3. ↑  Herero hos Ethnologue

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Gatebilde fra Beer. Fotograf: PJMarriott (2011)
Båter på stranden i Beer
Stranden nedenfor landsbyen Beer i 2007. Fotograf: Sarah Charlesworth, www.geograph.org.uk
**Beer** er en landsby sørøst i Devon i England ved Lyme Bay. Den ligger langs verdensarvstedet Jurassic Coast og er omgitt av vakre klipper, som **Beer Head.**

Landsbyen ligger 40 km fra Exeter. 

I dag er hovednæringen hovedsakelig turisme og fiske. Beer har en bratt strand av småstein.

Landsbynavnet
-------------

Landsbyens navn kommer ikke av det engelske ordet for øl. Det har blitt lansert ulike teorier om navnets etymologi, blant annet at navnet kan stamme fra det gammelengelske ordet *bearu*, som betyr «lund» og som viser til den gamle skogen rundt byen.

Se også
-------

* Lyme Regis
* Sidmouth
* Seaton

Referanser
----------

1. ↑  «Beer, East Devon - area information, map, walks and more». *OS GetOutside* **(engelsk)**. Besøkt 29. april 2018.
2. ↑  «Home - Beer Parish Council». *www.beerparishcouncil.org.uk*. Arkivert fra originalen 13. april 2018. Besøkt 29. april 2018.
3. ↑  «The Origins of Beer - Visit Beer, Devon». *Visit Beer, Devon* **(engelsk)**. Besøkt 29. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Beer, Devon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om Beer på den britiske myndigheten Ordnance Surveys nettsted *Get Outside*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
En rød sokk eller sokkedukke trådd på en hånd. Tådelen av sokken er stappet mellom fingrene og tommelen for å ligne på en slags munn. På oversiden av munnen er det to blå knapper, og litt rødt og grønt garn er festet til toppen av sokkedukken.Enkel sokkedukke med to påsydde knapper som øyne og litt garn som hår.
En ung kvinne med en grå genser og briller holder opp armen sin. På armen er det trådd på en hvit sokkedukke med en rå fisk i munnen. Sokkedukken har to knappeøyne: ett gult og ett blått. Den har også grått hår laget av garn.En sokkedukke i aksjon på en arm. Dukken har en fisk i «munnen».
En **sokkedukke** er en hånddukke laget av en sokk. Den enkleste formen for sokkedukke har to påsydde knapper som øyne, men man kan også sy på stoff eller garn som munn, hår og annet. 

Sokkedukker er tradisjonelt en enkel barneleke som alle kan lage fra materialer man har liggende hjemme; en gammel sokk og noen knapper. De kan brukes enkeltvis, ved at personen som bruker den fører en «samtale» med dukken, eller man kan bruke flere for å lage et sokkedukketeater.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sock puppet – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Sock puppets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**William Peto** (født 1478 i Chesterton i Warwickshire i England, død i april 1558 i London) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Biografi
--------

Han var prinsesse Maria Tudors skriftefar, og ble i 1532 provinsialsuperior for fransiskanerobservantenes orden i England.

Han preket mot kong Henrik VIII av Englands skilsmisse i kongens nærvær på første påskedag i 1532 i fransiskanerkirken i Greenwich, og etter prekenen hadde han en voldsom krangel med kongen. Han ble snart etter fengslet, men ble løslatt før året var slutt. Da flyktet han til Antwerpen og utgav en bok mot skilsmissen. Han korresponderte med en rekke engelskmenn som var motstandere av skilsmissen, blant annet Thomas More og biskop John Fisher av Rochester. Han sendte fransiskanerprester for å støtte dronning Katarina av Aragón.

I Nederlandene traff han i 1537 kardinal Reginald Pole, og dro så til Italia, der ble han kjent med kardinal Gian Pietro Carafa, den fremtidige pave Paul IV. Han ble utnevnt til biskop av Salisbury i 1543, men kunne ikke reise dit og begynne sin embedsgjerning der da.

Da dronning Maria I Tudor besteg den engelske trone i 1553, kunne han vende tilbake til landet og bosatte seg i fransiskanerklosteret i Greenwich. Han ble igjen hennes skriftefar, og han gjorde ikke noe forsøk på å ta sitt bispedømme i besittelse.

Han ble utnevnt til kardinal i 14. juni 1557 av pave Paul IV.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** VIAF
 |
**Midterhuken** er et fjell og et sted med gamle fangstanlegg fra den nederlandske fangsten på 1600-tallet, ytterst på neset hvor Van Keulenfjorden og Van Mijenfjorden møtes, sørvest på Spitsbergen, Svalbard. Stedet ligger øst i Bellsund, helt vest i Nathorst Land. I Midterhukhamna er det rester av hustufter, spekkovner, utkikkstårn og graver. Her lå også en av bistasjonene til Hagerup i 1898. Det er totalt ferdsels­forbud på stedet på grunn av kulturminnene. Sysselmannen på Svalbard fører utvidet oppsyn og vedlikehold av stedet, som inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.

På andre siden av Van Keulenfjorden ligger kulturminnet Lægerneset, som også har fullt ferdselsforbud.

Midterhuken ligger midt i en subduksjonssone som minner om hva vi finner i det nordvestlige terreng, og i en nord-sør sone har subduksjonen trolig skjedd etter midten av ordovicium – altså ved starten av den kaledonske fjellkjedefoldingen nettopp da Laurentia-Grønland og Baltica støtte sammen her oppe. Den endelige kollisjonen i silur skapte foldinger som viser seg i en tydelig fargerik, sterkt foldet struktur som dekker hele fjellsiden av Midterhuken.

Referanser
----------

1. ↑  Verneområder med ferdselsforbud[*død lenke*] – brosjyre fra Sysselmannen, 2010. (PDF)
2. ↑  Kulturminneplan for Svalbard 2013-2023 Arkivert 26. desember 2013 hos Wayback Machine. - *Sysselmannen på Svalbard*, Rapport 1/2013, side 87-91.

Eksterne lenker
---------------

* Privat oversikt over vernede steder på Svalbard
* Bellsunds geologi – Cruisehåndbok for Svalbard.
* Bilder av Midterhukens geologi Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Midterhukens stratigrafi – Harvard University.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
En patruljebåt
**Patruljebåt** er en båt bygd med henblikk på inspeksjon, vakthold, ettersøk og befaring fra militære eller andre myndighetsorganer. Det kan være havnevesen, tollvesen eller politi. Patruljebåter er gjerne hurtiggående (20 knop +). I Norge driver også Redningsselskapet (NSSR) patruljevirksomhet.

De mest kjente norske patruljebåtene internasjonalt er sannsynligvis båtene av Tjeld-klassen som ble brukt som patruljebåter av amerikanske styrker under Vietnamkrigen. Begrepet dukket igjen opp i nyhetsbildet i forbindelse med omtalen av den amerikanske presidentkandidaten John Kerry. Han tjenestegjorde på en patruljebåt i Mekongdeltaet under Vietnamkrigen.

Patruljebåter spiller også en sentral rolle i antikrigsfilmen «Apokalypse nå».

Langs grensen mot Russland bruker mannskaper fra Garnisonen i Sør-Varanger patruljebåter i Pasvikelven. Disse båtene er stasjonert ved Utnes brygge.

Norske virksomheter har også utviklet DC-båter som med små tilpasninger også kan brukes som politi- eller patruljebåter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Edmond Carmody** (født 12. januar 1934 i Ahalane i County Kerry i Republikken Irland) er en irskfødt amerikansk prelat som var biskop av {{Corpus Christi (Texas)|]] i Texas.

Liv og virke
------------

### Prest

Den irskfødte Edmond Carmody, som hadde gått på *St. Patrick's College* i Carlow i hjemlandet, ble presteviet for erkebispedømmet San Antonio den 8. juni 1957. I de påfølgende årene hadde han en rekke apostolator, blant annet i {{Peru]] der han var misjonær fra 1984.

### Hjelpebiskop i San Antonio

Pave Johannes Paul II utnevnte ham til hjelpebiskop i San Antonio i Texas og titulærbiskop av *Murthlacum* den 8. november 1988. Erkebiskopen av San Antonio, 8Patrick Fernández Flores, ordinerte ham til biskop den 15. desember samme år; Medkonsekratorer var Charles Victor Grahmann, biskop av Victoria i Texas, og Charles Edwin Herzig, biskop av Tyler.

### Biskop av Tyler

Han ble utnevnt til biskop av Tyler den 24. mars 1992 og innsatt i dette embedet den 25. mai samme år. 

### Biskop av Corpus Christi

Han ble utnevnt til biskop i Corpus Christi den 3. februar 2000 og innsatt i embedet der den 17. mars samme år. I 2006 grunnla Carmody *John Paul II High School*, der han underviste i kirkehistorie fra 2010 til 2012.

Den 18. januar 2010 innvilget pave Benedikt XVI hans aldersbetingede avskjedssølnad. I 2012 returnerte han til Tyler, hvor han i noen år støttet opp i bispedømmets kurie, og ble boende.