recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Xia Yan** (kinesisk: 夏衍, født 30. oktober 1900 i Yuhang i Hangzhou i Kina, død 6. februar 1995 i Beijing) var en kinesisk dramatiker, politiker og aktiv kulturformidler. 

Xia gikk ut fra Zhejiang industriskole (浙江甲种工业学校, en teknisk skole under Zhejianguniversitetet) i 1915. Noen år etter ble han med i 4. mai-bevegelsen og var med på demonstrasjoner i Hangzhou. Så fulgte noen år med studier i Japan. Etterhvert ble han med i marxistiske sirkler, og allerede før hjemkomsten til Kina var han en av de mer eller mindre fordekte kommunister som infiltrerte seg i Kuomintang. Etter hjemkomsten virket han først i Wuhan, så i Hongkong, og så i Shanghai. Han gikk inn i Det kinesiske kommunistparti i 1926.

Av de mange skuespillene han skrev er de mest kjente *Under Shanghais takskjegg* (《上海屋檐下》, 1937) og *Den fascistiske basille* (《法西斯细菌》, 1944). Han benyttet film for å framstille typiske kinesiske miljø. Han skrev filmmanuskriptet til Lu Xuns *Nyttårsofferet* (1956), og redigerte denne og to andre filmer basert på stykker av Ba Jin.

Han ble visekulturminister i 1960-årene, men ble utsatt for offentlig forhånelse og så satt senere åtte år i fengsel under kulturrevolusjonen. Han ble løslatt i juli 1975.

I dag er Xia Yan-prisen for filmatisk litteratur oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Xia-Yan, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Babelio, oppført som Yan Xia, Babelio forfatter-ID 195030[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 17. september 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Xia Yan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Xia Yan hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Profil fra ccnt.com.cn

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
**Arnafjord** er et kirkesokn i Indre Sogn prosti som omfatter området omkring Arnafjorden vest i Vik kommune, en grunnkrets i soknet og ei bygd på vestsida av fjorden. Bygda huser kirka i soknet, Arnafjord kirke, og har vært kirkested sia 1645. I soknet bor i alt 133 personer (2019).

Grunnkretser
------------

Innerst i fjorden deler Arnafjorden seg i to fjordarmer, Framfjorden i øst og Indrefjorden i vest. Kirkesoknet er delt inn i to grunnkretser, Framfjord og Arnafjord, som omfatter hver sin fjordarm og omliggende områder. Grensa mellom kretsene går midt i Arnafjorden og skjærer inn i Vabergane mellom de to armene.

Folketallsutvikling i de to grunnkretsene de siste tjue åra:

### Arnafjord

Arnafjord kyrkje på Nese
Ungdomshuset på Nese
Minnesmerke til raset i Arnafjord i 1811, der 45 mennesker omkom. Monumentet blei satt opp i 2008 og består av én stein for hver av de omkomne.
Grunnkretsen Arnafjord omfatter landet vest for fjorden og omkring den vestlige fjordarmen, Indrefjorden. Folketallet i kretsen er 76 (2019). Her ligger bygda Arnafjord med grenda Nese. Inntil 1967 var Nese egen skolekrets, og til Nese kom også elever fra garder vest for den ytre delen av fjorden. Vegen endte i bygda Arnafjord, og elever fra de ytre gardene måtte ta sjøvegen inn til skolen på Nese. Bygget til Nese skule står ennå, men er i dag i privat eie.

Fra Nese følger fylkesveg 92 fjorden inn til Vikøyri og sørger for vegsamband til størstedelen av soknet. Garder nord for Nese, blant dem Otterskreda, er uten veg.

Natt til 2. desember 1811 var Nese åsted for et jordskred der 45 av de i alt 61 innbyggerne omkom. Blant dem var nesten hele den voksne generasjonen – de overlevende var i hovedsak større barn og ungdommer. Et minnesmerke med 45 steiner fra raset er satt opp til minne om ulykka.

Det er lagt til rette for turvandring på gammal stølsveg fra Nese, opp i fjellet til Vatnane og ned att til Tenne helt innerst i Indrefjorden.

### Framfjord

Grunnkretsen Framfjord omfatter landet øst for fjorden og omkring den østlige fjordarmen, Framfjorden. Folketallet i kretsen er 57 (2019). Her ligger grenda Flese og Valsvik skule, som dekker hele soknet. I tillegg fins barnehage og en liten dagligvarebutikk.

I høgda over Framfjorden, om lag 500 meter over havet, ligger det som skal være en av de eldste gardene i Arnafjord, Bungane (etternavnsform: Bungum, ei eldre dativsform). Det bor ingen der lenger.

Referanser
----------

1. ↑  Stølen, Kjell Arvid (29. november 2011). «200 år sidan ras tok 45 liv». *NRK*. Besøkt 11. juli 2019.
**Jonas Kinge Bergland** (født 2. april 1978 i Oslo) er en norsk lege og komiker.

Etter videregående gikk Bergland et år på Idrettsskolen Numedal folkehøgskole, hvor han debuterte på scenen for første gang. Etter folkehøgskolen ble standup en hobby ved siden av medisinstudier. I dag[*når?*] jobber han som standup-komiker og på Madserud sykehjem på Skøyen i Oslo siden 2019.

Han har opptrådt i flere år, både nasjonalt og internasjonalt. Han har gjort standup på engelsk i Estland, Finland, Island, England, Canada og USA.

Bergland har tidligere vært med på Latters sommerturné 2005, «Latter On Tour» i 2011, «Sommerlatter» i 2011 og «Komikameratene» i 2012. I 2014 hadde han sitt første soloshow, «Dr. Bergland og den alternative medisin», som gikk i to år og ble nominert til Komiprisen i kategorien årets standup. I 2017 hadde han premiere på sin andre soloforestilling, «Dr. Bergland bryter taushetsplikten». Jonas har vært nominert til Stå Opp-Prisen tre ganger. Han vant prisen «Årets gjennombrudd» under Komiprisen 2012 og årets beste standupkomiker for showet «Dr. Bergland bryter taushetsplikten» på Komiprisen 2017. 

I 2019 medvirket Bergland i NRK-serien Førstegangstjenesten, hvor han spiller karakteren løytnant Støland. I 2021 deltok han i sesong to av *Alle mot alle*.

Referanser
----------

1. ↑  «- Hadde aldri stått på scenen uten folkehøgskolen». *Folkehøgskolene* **(norsk)**. Besøkt 22. februar 2018.
2. ↑  Lunde, Charlotte (19. november 2020). «Den alvorlige humorlegen». *Tidsskrift for Den norske legeforening*. ISSN 0029-2001. doi:10.4045/tidsskr.20.0820. Besøkt 30. november 2021.
3. ↑  «SPIS, DRIKK OG VÆR GLAD PÅ LATTER!». *Latter* **(engelsk)**. Besøkt 22. februar 2018.
4. ↑  «Førstegangstjenesten (TV Series 2019– ) - IMDb». Besøkt 31. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jonas Kinge Bergland på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Jonas Kinge Bergland hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Profil på Stand Up Norge
***72 metra*** (originaltittel: *72 метра*) er en russisk film fra 2004, regissert av Vladimir Khotinenko.

Handling
--------

To offiserer fra Russlands marine, Pjotr ​​Orlov og Ivan Muravjov har vært medlemmer av besetningen på Slavjanka-ubåten i lang tid. De pleide å være bestevenner. Men under deres tjeneste i Sevastopol på 1980-tallet møtte de en vakker ung kvinne Nelli (spilt av Tsjulpan Khamatova) og begge to ble umiddelbart forelsket i henne fra første øyeblikk. Men Nelli valgte å bli sammen med Ivan, og vennskapet mellom de to sjømennene fikk problemer.

På begynnelsen av 1990-tallet, etter oppløsningen av Sovjetunionen, ble den sovjetiske marinen oppdelt mellom de forskjellige landene. Men mannskapet på Slavjanka nektet å sverge troskap til Ukraina, og ble derfor overført til Nordflåten. I løpet av en øvelse til havsgir kaptein Gennadij Janytsjar i oppgave å gjennomføre et torpedo-angrep, og iverksette unnvikende handlinger - samt holde seg uoppdaget i de neste 24 timene.

Men det mannskapet ikke vet, er at en gammel sjømine fra andre verdenskrig ble forstyrret i løpet av øvelsen deres. Minen eksploderte rett i nærheten av ubåten, som dermed opplever store skader. Bare ett av rommen ble ikke oversvømmet. Flere besetningsmedlemmer dør som følge av eksplosjonen, inkludert ubåtens sjef, kaptein Janytsjar. De overlevende sjømennene bestemmer seg deretter for å komme seg ut gjennom torpedo-røret.

Skuespillere
------------

* Sergej Makovetskij som Tsjernenko
* Marat Basjarov som Pjotr Orlov
* Andrej Krasko som kaptein Gennadij Janytsjar
* Dmitrij Uljanov som Ivan Muravjov
* Tsjulpan Khamatova som Nelli
* Stanislav Nikolskij som matros Molodoj
* Sergej Garmasj som Nikolaj Krauz
* Vladislav Galkin som Mikhajlov
* Valentina Svetlova som Jelena, Gennadijs kone
* Artjom Mikhalkov som Netsjajev

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 11. juli 2016.
2. ↑  72 метра (2004)
3. ↑  Когда немой запел

Eksterne lenker
---------------

* (en) *72 metra* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (nl) *72 metra* på MovieMeter Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Degnepoll** er en bygd og grunnkrets i Kinn kommune i Vestland fylke. Den ligger på fastlandssiden av Ulvesundet og på nordsiden av Deknepollen (viken).

Navnet kommer av degn, et eldre ord for klokker, og poll, en liten fjordarm. Navnet blir ofte uttalt *Deknepoll* og Postens variant av navnet har tatt konsekvensen av det. Dette kan tyde på at navnet har røtter fra før dansketiden da ordet degn var *ðjakn*. Bygden har gitt navn til poststedet Deknepollen (6718). Postkontoret er nå lagt ned, men adressen blir fremdeles brukt.

Fiskeforedling har lenge vært hovednæring i bygden. Brorparten av foredlingen i kommunen går nå for seg her.

Deknepollen
-----------

Området Deknepollen ble sammen med bygden Holvik på Vågsøya bydeler i forbindelse med opprettingen av byen Måløy. Bygdene Kulen, Degnepoll, Skavøypoll, Tennebø, Blålid og Nygård har nærmest vokst sammen på grunn av økning i bosetning. Bygden Degnepoll og området/bydelen Deknepollen er dermed ikke til å forveksle. Deknepollen er navnet på et stadig sammenvoksende område og den østlige delen av byen Måløy. I de senere årene har det vokst fram flere byggevareforretninger og andre handelsforretninger i området.

Post
----

Det ble opprettet som poststed den 11. januar 1957. Postkontoret i Deknepollen ble lagt ned 11. mai 1998, men det er opprettet Post i butikk på Kiwi i området. Poststedet omfatter i tillegg til bygda Degnepoll alle bygdene på fastlandet av kommunen inn til Allmenningen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Egill Danielsens Stiftelse** er en stiftelse for kristne privatskoler på Vestlandet.

Danielsen skole startet sin virksomhet med privat gymnas i Bergen i 1932. Skolens grunnlegger, eier og rektor var Egill Danielsen. Fram til Privatskoleloven kom i 1970, ble skolen drevet for det meste ved hjelp av skolepenger. Etter 1970 fikk de offentlige tilskuddene større og større betydning ved at de skulle dekke 85% av driftsutgiftene.

Egill Danielsen var skolens leder fram til 1977, altså i 35 år. Han la ned et enormt arbeid for å holde skolen gående i med- og motgangstider. Lars Johan Danielsen overtok som rektor etter sin far.

Egill Danielsen eide selv skolen fram til 1. januar 1974. Da overdro han den til en selveiende, kristen stiftelse. I grunnreglene formulerte skolens grunnlegger at skolevirksomheten skulle være forankret i kristne grunnverdier slik disse kommer til uttrykk i Den hellige skrift og Den Norske Kirkes evangelisk-lutherske bekjennelse.

Fra 1986 ble skoledriften utvidet til også å omfatte ungdomsskole i egne lokaler i St. Jørgensgate. 8, og med Kjell Bjørsvik som rektor fra 1987. Ungdomsskolen har i takt med ombygging og nybygging økt klassetallet til åtte klasser.

Fra høsten 2000 startet også en ungdomsskole på Sotra med Martin Ruud som rektor.

Danielsen-skoler består i dag av fem ungdomsskoler, nemlig DUB, DUH, DUK, DUF og DUO. I tillegg kommer en kombinert barne- og ungdomsskole, DBUS, ett intensiv-gymnas (voksenopplæring) og én videregående skole med studiespesialisering og helse- og oppvekstfag.

Se også
-------

* Danielsen intensivgymnas (Bergen)
* Danielsen videregående skole (Bergen)
* Danielsen ungdomsskole Bergen (Bergen)
* Danielsen ungdomsskole Frekhaug (Frekhaug)
* Danielsen ungdomsskole Haugesund (Haugesund)
* Danielsen ungdomsskole Karmøy (Karmøy)
* Danielsen ungdomsskole Osterøy (Osterøy)
* Danielsen barne- og ungdomsskole Sotra (Sotra)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Egill Danielsen Stiftelse på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Kjersti Horn** (født 30. juni 1977) er en norsk teaterregissør, utdannet ved teaterregilinjen ved Dramatiska institutet i Stockholm i 2006. 

I sin studieperiode satt hun blant annet opp *Natta syng sine songar* av Jon Fosse på Stockholms Stadsteater. Horn har hatt regien på stykker som *Shopping And Fucking* (1998), *Disco Pigs* (1999), *Knivskarpe polaroider* (2001), *Medeas Barn* (2004). Hun var med som danser i Jo Strømgren-forestillingen *Lux Aeterna* (2002). Hun laget også dreieboken for Robert Wilsons oppsetning av Peer Gynt (2005).Sommeren 2006 hadde hun regien på Knut Nærums barnestykke-utgave av *Peer Gynt* i Frognerparken, som ble spilt av andreårsstudentene på Teaterhøgskolen. 

I januar 2008 hadde Kjersti Horn regien på *Mitt navn er Rachel Corrie* på Det norske teatret i Oslo. Stykket er basert på dagbøkene til fredsaktivisten Rachel Corrie, som stilte seg i veien for en bulldozer og ble drept i sitt forsøk på å redde et palestinsk hjem.

Høsten 2008 stod Horn bak regien på *Folkeutrydning – eller Leveren min er meningsløs*, av Werner Scwab, på Den Nationale Scene i Bergen. Hun debuterte på Dramaten i Stockholm i 2008 med det kritikerroste stykket *Dumb Show* med den kjente Rein Brynjolfsson, som ble så populært at det ble flyttet til Stora scenen i januar 2009.

Høsten 2009 regisserte hun *Valerie Solanas 7* av Sara Stridsberg på Torshovteatret i Oslo. Stykket er basert på Stridsbergs prisbelønnede roman *Drømme-fakultetet*, og handler om feministen Valerie Solanas, som blant annet er kjent for mordforsøket på Andy Warhol i 1968. I januar 2010 hadde Kjersti Horn regien på Oslo Nye Teaters oppsetning av musikalen "Spring Awakening", bygget på Frank Wedekinds *Frühlings Erwachen* (manus/sangtekster: Stephen Slater, musikk: Duncan Sheik).

I januar 2011 satte hun opp stykket *Knutby* av Malin Lagerlöf på Hålogaland teater i Tromsø, med Anneli Drecker i en av hovedrollene. *Knutby* er et dokumentarisk teaterstykke som går bak historien om Knutby-saken og forsøker å forstå menneskene som dramaet handler om. Stykket er basert på den virkelig historien om Knutby.

Kjersti Horn er datter til skuespiller, teatersjef og AP-politiker Ellen Horn, og er født med skjelettsykdommen spondylo-epyphyfysealdysplasi.

I 2025 tiltrer hun som teatersjef ved Det Norske Teatret. Hun etterfølger Erik Ulfsby.

Referanser
----------

1. ↑   nnds.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Aftenposten om *Mitt navn er Rachel Corrie* ««Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 9. september 2012. »
3. ↑  Om *Dumb Show* på Dramatens hjemmeside ««Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. november 2010. Besøkt 9. september 2012. »
4. ↑  Artikkel om *Knutby*-stykket hos NRK Troms og Finnmark «»
5. ↑  Portrettintervju med Kjersti Horn i Dagbladet Magasinet «»
6. ↑  Nedrebø, Ingrid (4. september 2023). «Kjersti Horn blir ny sjef på Det Norske Teatret». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 4. september 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Shi Dongshan** (kinesisk: 史东山; pinyin: **Shǐ Dōngshān**; borgerlig navn: *Kuang Shao*; født 29. desember 1902 i Haining i provinsen Zhejiang i Kina; død 23. februar 1955) var en kinesisk filmregissør.

Han begynte i filmbransjen i 1920-årene, blant annet som skuespiller. Hans regidebut kom i 1925. Til 1930 hadde han redigert en rekke filmer, for det meste spenningsfilmer. For filmstudiet Lianhua spilte han under navnet «Tomsie Sze» romansen *To stjerner i Melkeveien* (Yinhe Shuangxing) med Jin Yan. I 1930-årene ble Shi influert av venstreorientrete filmfolk og laget etter den japanske innmarsj i landet patriotiske motstandsfilmer som *Gongfu Guonan* («Sammen for landets redning») (1932), *Renzhi Chu* («Menneskets begynnelse») (1935) og *Qingnian Jinxingqu* («Ungdommens marsj») (1937). Shi arbeidet deretter i en teatergruppe i Chongqing. 

Etter krigen vendte han tilbake til fimmetropolen Shanghai og laget i 1947 sin viktigste film, *Ba qian li lu yun he yue* (八千里路云和月, «Fire tusen *li* under sky og måne». Den er autobiografisk preget og har som tema motstanden mot japanerne sett fra en venstreorientert teatergruppe. Filmens heltinne er studenten Lingyu, spilt av Bai Yang.

Hans siste film ble *Xin er nu ying xiong zhuang* («En historie om nye helter», 1951).

Shi Dongshan døde ved selvmord.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shi Dongshan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Shi Dongshan på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Shi Dongshan hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Filmografi
* Shi Dongshan i cnmdb.com (med foto)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Eitorn** er ei grend i Sogndal kommune i Sogn. Den strekker seg fra Fjærlandsfjorden i vest til Kvinnefossen i øst, og omfatter gårdene Hella, Ruud, Vestreim, Eitorngjerdet, Eitun (Eitorn), Pergjerdet og Eikenes.

Eitorn hørte til Balestrand kommune fra kommunedelinga i 1849 til Schei-kommisjonen førte den tilbake til Leikanger i 1963. Etter kommunereformen i 2020 ligger Eitorn i Sogndal kommune.

Eitorn fikk veiforbindelse i 1956, da RV55 til Hella ble bygd. I Eitorn var det i sin tid planteskole, og eplesorten Eitorn-eple ble alet frem her.

Grunnkretsen Eitorn hadde 7 innbyggere pr. 1. januar 2018.

Tidligere ordfører Ola Vestrheim er fra Eitorn.

Referanser
----------

1. ↑  «Eitorn». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 27. januar 2019.
2. ↑  Eitorn på Norgeskart.no fra Statens kartverk, besøkt 27. januar 2019
3. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *14190108 Eitorn*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 27. januar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Carl Jóhan Jensen** (født 2. desember 1957) er en færøysk forfatter, litteraturkritiker og oversetter.

Jensen er født og oppvokst i Tórshavn. Etter å ha gått grunnskole og realskole i Tórshavn reiste han i 1973 til Danmark for å ta videre utdannelse. I 1976 tok han artium og flyttet hjem igjen til Færøyene. Der arbeidet han som journalist før han studerte færøysk språk og litteratur ved Froðskaparsetur Føroya. Etter eksamen i 1981 fortsatte han studiene på Island der han studerte allmenn litteraturvitenskap og islandsk fram til 1987. Han ble cand. philol. i 1990. På 1990-tallet bodde han og familien flere år i Tromsø, der kona hans arbeidet som generalsekretær i North Atlantic Marine Mammal Commission.

Han var leder for den færøyske forfatterforeningen, Rithøvundafelag Føroya, 1991–1992. Jensen var nominert til Nordisk råds litteraturpris i 1991 og 1998, og var nominert igjen i 2007 for romanen *Ó – Søgur um djevulskap*. Han ble tildelt M.A. Jacobsens Heiðursløn i 1989 og 2006.

Bibliografi
-----------

* 1981 – *Skríggj*
* 1990 – *Hvørkiskyn*
* 1995 – *Rúm*
* 1997 – *Tímar og rek*
* 2000 – *Mentir og mentaskapur*
* 2005 – *Ó– Søgur um djevulskap* (Norsk oversettelse ved Lars Moa: *U-. Historier om djevelskap*, 2010. ISBN 978-82-521-7081-8)

Priser
------

* 1989 – M. A. Jacobsens Heiðursløn
* 2006 – M. A. Jacobsens Heiðursløn

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 5. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.theislandreview.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Carl Jóhan Jensen, biografi

Portaler: Litteratur | Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
«Hopland» har flere betydninger.
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2024-01}}* etter påstanden. *2015-10*

Randabygd kirke  Foto: C. Hill, 2012 
**Hopland** er ei bygd i Stryn kommune, som også kalles **Hopland og Randabygd**. Området har ca 200 innbyggere og ligger på nordsiden av Nordfjorden i bratt terreng. Bygda er delt av Hoplandselva, der gårdene Hopland ligger til vest og Randabygda ligger mot øst. Bygdesenteret er bestående av butikk og boliger rundt bryggen ved fjorden på Hopland. Nordfjorden her har delnavnet Utfjorden. Randabygd kirke ligger like ved bygdesenteret.

Hopland fikk veiforbindelse gjennom den nye riksvei 613, til Hennebygda, og daværende Eid kommune, høsten 2005. Veien går øverst i bygda mot nord, mens bygda ligger solvent mot fjorden. Rand og Randaberg er gårdsnavn i området. Rand skole ligger øverst i bygda. I skolegården er det plassert en byste av bygdehistorikeren Jakob Aaland, som kom fra området. Den nye skolen er bygget drøyt 100 meter fra Gamle Rand skole. Forbi den gamle skolen går den en skogsvei til Tvinnefossen, den eneste fossen i Nord-Europa som folk og buskap kan passere under selve fossefallet.

Mot vest ligger Hennebygda og Lote. Mot øst ligger Fjelli, Blakset og kommunesenteret Stryn knapt 30 km unna.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
# Tubus Trerørfabrikk

**Tubus Trerørfabrikk** var en anerkjent produsent av trerør med en lang og stolt historie innen produksjon av rør for vannkraftforsyning. Fabrikken ble grunnlagt i 1927 av Einar Evensen, bestefaren til utbyggerne. Gjennom årene ble Tubus Trerørfabrikk synonymt med kvalitet og pålitelighet innen produksjon av trerør.

## Historie

Tubus Trerørfabrikk ble etablert med formålet å levere trerør for vannkraftprosjekter i Norge. Disse trerørene ble hovedsakelig brukt til vannforsyning fra vannmagasiner ned til kraftturbinene i kraftverk over hele landet. Denne anvendelsen bidro til produksjonen av ren energi fra fornybare kilder, og Tubus spilte en sentral rolle i utviklingen av Norges vannkraftinfrastruktur.

## Produkter og Produksjon

Produksjonen av trerør var en tradisjonsrik praksis som krevde spesialisert kunnskap og erfaring. Tubus Trerørfabrikk var en av få selskaper som behersket dette håndverket og kunne levere trerør av høy kvalitet. Trerørene, når de var fylt med vann, hadde en levetid på mange hundre år, noe som gjorde dem ideelle for langvarig bruk i kraftverk.

Fabrikken distribuerte ikke bare trerør nasjonalt, men eksporterte også produktene til flere land, inkludert Tyskland, Sverige, Finland, Island, Grønland, og Tasmania. Et bemerkelsesverdig prosjekt var produksjonen av to trerørledninger med en diameter på 4 meter og en lengde på ca. 2 km, som ble sendt til Tasmania.

## Arbeidskraft og Utmerkelser

En sentral skikkelse i Tubus Trerørfabrikk var Mathis Dalen, som tjenestegjorde som formann i mange år. Hans dedikasjon og lange tjeneste for Tubus ble anerkjent da han mottok kongens fortjenestemedalje. Dalen arbeidet for Tubus fra han var 15 år gammel til han ble 75 år, og hans bidrag var avgjørende for fabrikkens suksess.

Tubus Trerørfabrikk etterlot seg en arv som et pålitelig selskap som ikke bare bidro til utviklingen av vannkraftinfrastrukturen i Norge, men også leverte kvalitetsprodukter globalt. Selv om trerørene har blitt erstattet av moderne materialer, er Tubus Trerørfabrikk fortsatt husket som en pioner innen produksjon av trerør for vannkraftformål.
Bispedømmet Meath i Irland
**Michael Smith** (født 6. juni 1940 i Oldcastle i County Meath i Irland) er en irsk katolsk prelat og emeritert biskop av Meath.

Liv og virke
------------

### Prest

Michael Smith studerte katolsk teologi og filosofi ved Pontifical Irish College i Roma. Han ble ordinert til prest for bispedømmet Meath den 9. mars 1963 av kardinal Luigi Traglia. I Roma tok han doktorgraden i kanonisk rett. 

Etter hjemkomsten fra Roma tjenestegjorde han i sognet Mullingar.

### Biskop

Den 17. november 1983 ble Smith utnevnt til hjelpebiskop i bispedømmet Meath og titulærbiskop av *Leges* av pave Johannes Paul II. Erkebiskopen av Armagh, kardinal Tomás Séamus Ó Fiaich, bispeviet ham den 29. januar året etter. Medkonsekratorer var den apostoliske nuntius til Irland, erkebiskop Gaetano Alibrandi, og biskopen av Down og Connor, Cahal Daly.

Den 13. oktober 1988 ble Smith utnevnt til koadjutor for biskopen av Meath, og han etterfulgte den 16. mai 1990 biskop John McCormack da han trakk seg som biskop av Meath på grunn av høy alder.

For en stor del av sin tid som biskop av Meath var han også sekretær for Den irske katolske bispekonferanse og var aktivt involvert i kirkelige sprsmål. Han ble betraktet som en tradisonell biskop og var respektert både i eget bispedømme og i den politiske sfære. Han var aktivt interesesert i verdensbegivenheter og stor i spissen for innsamlingsaksjoner for jordskjelvofre i Sør-Amerika så vel som ofre etter tsunamien i Indiahavet i 2004.

Pave Frans innvilget biskop Smiths aldersbetingede søknad om fratreden den 18. juni 2018.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) \*1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) \*1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) \*1777
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) \*1819
* Kardinal Filippo de Angelis (1792-1877) \*1826
* Kardinal Amilcare Malagola (1840-1895) \*1876
* Kardinal Giovanni Tacci (Porcelli) (1863-1928) \*1895
* Kardinal Fernando Cento (1883-1973) \*1922
* Erkebiskop Gaetano Alibrandi (1914-2003) \*1961
* Kardinal Tomás Ó Fiaich (1923-1990) \*1977
* Biskop *Michael Smith* (1940-) \*1984

Referanser
----------

1. ↑  [*død lenke*]
2. ↑  «Rinuncia del Vescovo di Meath (Irlanda) e nomina del successore». *Tägliches Bulletin* **(italiensk)**. Presseamt des Heiligen Stuhls. 18. juni 2018. Besøkt 18. juni 2018.
3. ↑  www.catholic-hierarchy.org smithm, lest 6. juni 2022

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
Utsyn fra Fort William
**Slaget ved, eller beleiringen av Fort William Henry** ble utført i august 1757 av den franske general Louis-Joseph de Montcalm mot det britiske William Henry-fortet, som lå ved sørenden av Lake George, på grensen mellom den britiske provinsen New York og den franske provinsen Canada. Det var tilhold for en garnison av britiske soldater og militssoldater fra provinsen under oberstløytnant George Monro. Etter flere dager med bombardement overga Monro seg til Montcalm. Montcalm hadde med seg blant annet nesten 2 000 indianere fra flere stammer. Britene måtte trekke garnisonen til Fort Edward, mot at franskmennene skulle beskytte britene mot indianerne under tilbaketrekkingen. 

Indianerne brøt derimot vilkårene, i det som var en av de beryktede hendelsene under den franske og indianske krigen, og gikk til angrep på de ubevæpnede britiske soldatene. De drepte og skalperte mange soldater, tok kvinner, barn, tjenere og slaver til fange og drepte syke og skadede fanger. Det ble først sagt at mer enn 1 500 mennesker ble drept i massakren, men trolig var det ikke mer enn 200 som faktisk ble drept.

Det har vært mye diskutert opp gjennom historien hvilken rolle Montcalm og de andre franske lederne spilte i å oppfordre indianerne eller å forsvare britene mot dem. Massakren påvirket handlingene til britiske offiserer, særlig den britiske general Jeffrey Amherst resten av krigen.

Kilder
------

* Pargellis, Stanley McRory (1933). *Lord Loudoun in North America*. New Haven: Yale University Press. OCLC 460019682.
* Parkman, Francis (1922) [1884]. *Montcalm og Wolfe, Volume 1*. Boston: Little, Brown. OCLC 30767445.
* Steele, Ian K (1990). *Betrayals: Fort William Henry & the 'Massacre'*. New York: Oxford University Press. ISBN 9780195058932. OCLC 20098712.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

***Super Smash Bros. Brawl*** (***SSBB***) er et «crossover»-slåssespill utviklet av Sora og utgitt av Nintendo til Wii. Det er oppfølgeren til *Super Smash Bros. Melee* til Nintendo GameCube, og det tredje spillet i *Super Smash Bros.*-serien. *Super Smash Bros. Brawl* ble lansert i Japan den 31. januar 2008, i Nord-Amerika den 9. mars 2008 og i Australia den 25. juni 2008. I Europa ble spillet lansert den 27. juni 2008.

Spillbare figurer
-----------------

*Super Smash Bros. Brawl* lar spilleren velge mellom 35 forskjellige figurer fra forskjellige videospillserier utgitt på Nintendo-konsoller. Noen kan omdanne seg til alternative former, med andre angrep og bevegelser. Noen er nye, mens andre returnerer fra Melee – i noen tilfeller oppdaterte, enten i opptredenen, angrepene eller begge deler. For eksempel, Link og Fox har fått designet fra senere titler, mens Samus har evnen til å omdanne seg om til en ny form, Zero Suit Samus.

Noen tidligere representerte serier har flere karakterer lagt til i *Super Smash Bros. Brawl*. Diddy Kong fra *Donkey Kong*-serien og Ike fra *Fire Emblem*-serien gjør deres første opptredener i *Super* *Smash Bros.*-serien. I *Super Smash Bros. Brawl* er også figurer fra serier som ikke har vært en del av slåssespillserien tidligere. Disse inkluderer Pit, som representerer *Kid Icarus*-serien, og Olimar fra *Pikmin*-serien. Solid Snake, hovedpersonen i Konamis *Metal Gear*-spill og Sonic fra Nintendos tidligere rival Sega er de første tredjepartsfigurene som opptrer i et *Super Smash Bros.*-spill.

Mottakelse
----------

*Super Smash Bros. Brawl* har fått meget gode tilbakemeldinger, og er rost av kritikerne.[]
Spillet ble anmeldt av Japans største spillblad; *Famitsu* og fikk en perfekt karakter. Det er kun seks spill som har gitt denne karakteren i bladets historie.[]

VG, Dagbladet og Aftenposten ga spillet «Terningkast 6», og Gamereactor ga spillet poengsummen 10 ut av 10.[]

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Super Smash Bros. Brawl* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Super Smash Bros. Brawl* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Super Smash Bros. Brawl* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Super Smash Bros. Brawl* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Super Smash Bros. Brawl* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Super Smash Bros. Brawl* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Super Smash Bros. Brawl* hos IGN Rediger på Wikidata

* (en) *Super Smash Bros. Brawl* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Vatne  Foto: Bjarne Thune 
Vatne  Foto: Bjarne Thune 
Vatne  Foto: Bjarne Thune 
Vatne  Foto: Bjarne Thune 
Vatne  Foto: Bjarne Thune 
**Vatne** er et sted i Gulen kommune i Vestland fylke. Vatne ligger på veien fra Rutledal til Dingja sørøst for Sygnefest. Vatne ligger vet et lite tjern som det renne flere småbekker ut i. Fra Tjernet renner det en elv ned til Dingevatnet. Vatne ligger omkring 115 meter over havet og er vernet mot vind og vær av *Riseheiane* og andre fjellrygger. Derfor vokser skogen frodig her selv om det er nær Sognesjøen og havet.

Navnet
------

Vatne har fått navn etter det vesle tjernet, Vatne-tjørna. Navnet blir uttalt va'ttne. Det ble skrevet Vatne i 1603, Wadtne i 1611 og Watne i 1723. Navnet er en dativsform.

Historie
--------

Det er usikkert når folk bosatte seg på Vatne, men et sagn forteller at Vatningene var med å vakte veten på Gråfjellet nå kalt Brosviksåta fra først av. Vetene ble reist på Håkon den godes tid. I fjellet opp mot Gråfjellvarden er det merke etter gamle støler. Etter 1825 var det mye stølsdrift her. Stølene ligger på en grønn voll med et lite vann omkring 400 meter over havet. Selen som står der nå er fra 1900.

Vatningene har hatt kvernhus og malt kornet sitt ved den lille elven. Nå er det en kløvd kvernstein tilbake.

Vatningene skal ha vært plaget av ulv og bjørn som herjet i buskapen. Navn som Bjørndalen, forteller om dette. Det har også vært vilt som hjort i skogene og her finnes navn som *Dyregrov*, *Dyreknolten* og *Hjartås* som betyr hjorteåsen.

Selv om Vatne er en innlandsdal så har folket vært knyttet til havet. De har hatt båtnaust og båter i Sygnefest. Vatne fikk vei til Sygnefest i 1935 og til Brosvik i 1968. Elektrisk strøm fikk de i 1957. Folk på Vatne var aktivt med i veibygging, og de kjøpte en kompressor som ble brukt til bygging av veien Vatne-Brosvik.

Gårder
------

Den første brukeren på Vatne kan ha vært Baltzer Wadtne i 1611. Han hadde gården frem til 1657 da den ble delt i to bruk, *Øvre* og *Nedre Vatne*. I 1882 ble det tatt unna et stykke under *Svefjellet* som fikk navnet *Nore-Svea* og som ble skilt ut som eget bruk. Det fjerde bruket, *Fjellheim* ble utskilt i 1890 og besto av et utmarkstykke kant *Myra*. I 1920 ble *Bjørkheim* skilt ut som eget bruk.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Kleiva, Ivar; Gulen i Gammal og ny tid, bind 1 side 130
2. 1 2  Kleiva, Ivar; Gulen i Gammal og ny tid, bind 1 side 131
3. ↑  Kleiva, Ivar; Gulen i Gammal og ny tid, bind 1 side 135
4. ↑  Kleiva, Ivar; Gulen i Gammal og ny tid, bind 1 side 140

Litteratur
----------

* Kleiva, Ivar; *Gulen i Gammal og ny tid*, Gulen Kommune 1996
**Siri Marte Hollekim-Strand** (født 5. mars 1975, opprinnelig fra Verdal i Nord-Trøndelag) er en tidligere norsk landslagsutøver i judo og trener. Hun bor i Melhus kommune i Trøndelag.

Hollekim-Strand har doktorgrad i klinisk medisin fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU), internasjonal master i treningsfysiologi (NTNU). Hun er utdannet fysioterapeut (HiO), og gikk videregående skole på Norges Toppidrettsgymnas i Bærum avd. judo. Mellom 2006 og 2008 gjennomførte hun Olympiatoppens topptrenerutdanning ved NTNU. 

Hennes nåværende arbeidssted er Olympiatoppen og NTNU. Fra januar 2006 til desember 2008 var Hollekim-Strand ansatt som fysisk trener for Rosenborg Ballklub. Før det jobbet hun som fysioterapeut ved Norges Toppidrettsgymnas i Bærum og som fysioterapeut ved Mensendieck Klinikken Fysioterapi A/S i Oslo med oppdrag innen bredde- og toppidrett.

I 1991 var Hollekim-Strand utsatt for en alvorlig bilulykke under et utvekslingsopphold på New Zealand. Hollekim-Strand og psykolog ved sykehuset Levanger, Tormod Rimehaug, skrev i 2002 en artikkel som omhandler nett-terapi og bearbeidelse av etterreaksjoner på en slik opplevelse. 

Hollekim-Strand er gift med tidligere Rosenborg-spiller Roar Strand.

Referanser
----------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ORCID
 |



1. ↑   www.seher.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Siri Marte Hollekim-Strands profil». LinkedIn. Besøkt 3. mars 2017.
3. ↑  Frøland, Jonas (25. april 2014). «Ble bestefar som 44-åring». *Se og Hør*. Besøkt 3. mars 2017.
**Denne artikkelen har flere problemer.** Du kan hjelpe til ved **å redigere artikkelen** eller ved å diskutere problemene på **diskusjonssiden**. *(Se her ang. vedlikehold av artikler)*
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon. **Uencyklopedisk:** Denne artikkelen er etter noens mening ikke i samsvar med Wikipedias regler for hvordan artikler bør se ut. Dette kan løses på flere måter:
* Artikkelen kan skrives om og gis en grundig opprydning i henhold til våre formateringsregler for tekst og våre overordnede retningslinjer.
* Artikkelen kan reduseres til en kort, definerende artikkel, der brødtekst bør inneholde minst 100 tegn, heriblant mellomrom, og deretter merkes med {{stubb}}.
* Artikkelen kan slettes og påbegynnes på nytt.

 **Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

 *(Når kan du fjerne denne malen?)*

**Flister** er et stedsnavn, opprinnelig navnet på hovedbruket, som senere også har blitt et etternavn. I denne artikkelen omtales Flister som ligger i Selje kommune, Sogn og Fjordane.
Stedet ligger nesten helt ytterst i Nordfjord, og vender rett ut mot øya Barmen. Nærmeste bygd er Flatraket og nærmeste tettsted er Måløy. Før i tiden var aktiviteten stor i Flister, både med tanke på fiske og jordbruk. 

*Naturen* rundt er preget av lite menneskelig intervensjon de siste årene; det meste vokser ganske uhemmet. Fjellene rundt er massive, Flistrahornet med sine om lag 600 meter rager over det meste som et klart landemerke, der det skyter opp med siden til havet. Fjellformasjonen er formet av et utall ras, og innerst inne i pollen står Botnasteinen, som vi kan kalle Flisters egen bauta. 
Mannjaskaret er en skyggevirkning som viser en mann med hatt når sola står et visst sted på himmelen. Dette skal være om lag klokka 14 og utover på sommeren. Han er veldig lett å se fra den delen av Barmen som vender mot Flistrapollen. Elektrisiteten kom til Flister i 1954. Veien kom i 1966.

Eksterne lenker
---------------

Mer historikk og informasjon om Flister finner du på den litt uferdige men likevel informative siden 

* Flister.net
**Mumle Gåsegg** var et pseudonym eller en signatur brukt av Johan Borgen i hans petitartikler i Dagbladet. Det er utgitt flere samlinger av disse petitene i bokform.

Mumle Gåsegg er navn på en gutt i Asbjørnsen og Moes folkeeventyr som var altetende. Som petiskribenten Mumle Gåsegg skrev Borgen om smått og stort, fra bygdesladder til Ossietzkys fredspris. 

Da den tyske okkupasjonsmakten innførte pressesensur i 1940, skrev Borgen petier som så uskyldige ut, men som leserne forstod var rettet mot okkupantene.

Portal: Litteratur

Referanser
----------

1. ↑  Borgen, Johan (1971). *125 Mumle Gåsegg*. Oslo: Gyldendal norsk forlag. «Johan Borgens Dagblad-epistler fra 1930-årene under merket Mumle Gåsegg ble et begrep for avisens lesere (...) Skarpere og mer markert (...) ble petiene utover i 1930-årene, inntli de kulminerte med hans praktfulle epistler under krigen.»
2. ↑  Borgen, Johan (1971). «Efterskrift (av Erling Nielsen)». *125 Mumle Gåsegg*. Gyldendal Norsk Forlag. s. 184–186. «Censuren skærpede hans sproglige fantasi. Mere end før måtte der formuleres i antydninger»
Altocumulusskyer
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. *(9. januar 2024)***Altocumulus** eller **rukleskyer** er en skytype bygd opp av lag eller flak av kuleformede skydotter eller ruller. Hvert enkelt element er større og mørkere enn elementene i cirrocumulus, men mindre enn dem i stratocumulus.

Skyene hører til klassen mellomhøye skyer, og blir dannet mellom 2000 og 5500 meters høyde. Ofte ser man skyene foran en kaldfront, og i enkelte områder kan de på varme og fuktige sommermorgener være et tegn på at det kan utvikles tordenskyer senere på dagen.

Skyene består for det meste av underkjølte vanndråper, men i svært lave temperaturer kan de også inneholde iskrystaller. På samme måte som med altostratus blir disse skyene dannet ved heving av store luftmasser, etterfulgt av kondensasjon. Forskjellen er at altocumulus blir påvirket av instabilitet i den omkringliggende atmosfæren, og den stigende luften danner de små cumulusaktige skydottene. Hvis skyene er tykke nok kan de av og til føre til litt regn, og det er som oftest også et tegn på at en front er like om hjørnet, særlig hvis skydekket har blitt tykkere i løpet av dagen.

Ofte kan man ha både altocumulus og altostratus samtidig på himmelen og de kan dekke svære områder, særlig i forbindelse med fronter.

Det finnes flere varianter av altocumulusskyer: 

* Altocumulus undulatus
* Altocumulus makrellsky
* Altocumulus castellanus
* Altocumulus lenticularis, se Fjellbølger

* Altocumulus sett fra romferge.Altocumulus sett fra romferge.
* AltocumulusAltocumulus
* AltocumulusAltocumulus

Eksterne lenker
---------------

* (en) Altocumulus clouds – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Altocumulus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder av altocumulus Arkivert 17. oktober 2006 hos Wayback Machine.
* Flere bilder

| * v
* d
* r
Skyer |
| --- |
| Høye skyer (Type A) | Cirrus (Ci) **·** Cirrus uncinus **·** Cirrus Kelvin-Helmholtz **·** Cirrostratus (Cs) **·** Cirrocumulus (Cc) **·** Pileus **·** Kondensstriper |
| Mellomhøye skyer (Type B) | Altostratus (As) **·** Altostratus undulatus **·** Altocumulus (Ac) **·** Altocumulus undulatus **·** Altocumulus makrellsky **·** Altocumulus castellanus **·** Altocumulus lenticularis |
| Lave skyer (Type C) | Stratus (St) **·** Orografisk stratus **·** Nimbostratus (Ns) **·** Cumulus humilis (Cu) **·** Cumulus mediocris (Cu) **·** Stratocumulus (Sc) |
| Konvektive skyer (Type D) | Cumulonimbus (Cb) **·** Cumulonimbus incus **·** Cumulonimbus calvus **·** Cumulonimbus med mammatus **·** Cumulus congestus  **·** Pyrocumulus |
| Andre skyer | Perlemorskyer **·** Lysende nattskyer |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Kirsten Thesen** (født *Fleischer* 22. juni 1920, død 6. desember 2011) var en norsk ungdomsbokforfatter.

Hun debuterte i 1948 på Eide Forlag med *Ingrid alle dage -*, og skrev i alt åtte bøker. Hun fikk Kirke- og undervisningsdepartementets pris for to av bøkene: *En og to – følge slo* (1960) og *Bare du og jeg* (1962). *Det blåser fra Forsøy* (1959) skildrer en familie som splittes under andre verdenskrig, fordi far og sønn velger hver sin side. Synsvinkelen ligger hos datteren/søsteren. Hennes hittil siste bok var *Samma det, bare tida går* (1966).

I årene 1948-84 skrev Thesen tolv bøker, flest ungdomsbøker, men også historiske romaner med handling fra Bergen. Bøkene hennes høstet gode kritikker fra alle landets aviser, men Thesen forble ukjent for det store publikum, selv om en anmelder stilte henne på linje med Astrid Lindgren.

I 1968 ble Thesen rammet av en tragedie som preget henne resten av livet, da hennes 18 år gamle sønn Iacob mistet livet i en trafikkulykke. Han var norgesmester i stup for BSLK og en av Bergens mest populære vokalister i popgruppen *Hoolegans*. Lørdag 31. august 1968 skulle bandet spille til dans i Norheimsund da bilen kjørte inn i veggen på et pensjonat. To av de fem døde i ambulansen, mens Iacob døde på Haukeland sykehus to uker senere. Thesen fortsatte likevel som bok- og teateranmelder og korrekturleser i *Bergens Arbeiderblad*, og ble boende i sitt hjem på Ny-Paradis. I årene 1978-84 skrev hun tre bøker for voksne, også til strålende kritikker.

*Vi har alle en have* i 1978 var hennes egen dagbok fra et opphold på psykiatrisk sykehus etter sønnens brå død. I 1980 utga hun romanen *Vådeskuddet* med handling fra Bergen i 1884. For å gjøre boken mest mulig autentisk, ringte Thesen til Bergen politikammer og forklarte hvordan hun tenkte seg ulykken. Så levende var beretningen hennes at politimannen hun fikk på tråden, ba henne si hvor dette hadde skjedd, så politiet kunne rykke ut - men det dreide seg om en fiktiv hendelse i 1884. *I vinterdrakt* ble Thesens siste bok, utgitt i 1984. Den var hennes egen versjon av historien om Jostedalsrypa.

Referanser
----------

1. ↑   Bergens Tidende, utgavenummer 21.12.2011[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Truls Synnestvedt: «Hun var Bergens ukjente suksessforfatter», *Bergensavisen* 10. juli 2021
3. ↑  Ulykken i 1968
4. ↑   Minneord i *Hordaland Folkeblad* 50 år etter ulykken som tok fire liv.
5. ↑  Truls Synnestvedt: «Hun var Bergens ukjente suksessforfatter», *Bergensavisen* 10. juli 2021
6. ↑  Truls Synnestvedt: «Høstens forfattere: Sorgen er et vådeskudd», *Verdens Gang*, november 1984
7. ↑   Truls Synnestvedt: «Ukjent suksessforfatter», *Verdens Gang* 6. november 1984

Litteratur
----------

* Birkeland, Risa, Vold. *Norsk barnelitteraturhistorie*. 2. utg. Samlaget, 2005 ISBN 82-521-5933-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Kirsti Malterud** (født 29. august 1949) er professor emerita (allmennmedisin) ved Universitetet i Bergen. Hun er spesialist i allmennmedisin og har 35 års erfaring som fastlege i Oslo og Bergen.

Malteruds forskning tar utgangspunkt i erfaringer og spørsmål fra klinisk erfaring og omhandler især ulike sårbare grupper i møte med allmennhelsetjenesten. Hun har blant annet arbeidet med prosjekter om kommunikasjon i lege-pasientforholdet, kvinnehelse, medisinsk uforklarte symptomer, LHBT-helse og klinisk kunnskap. .

Hun er særlig kjent for sine bidrag til å gjøre kvalitative forskningsmetoder kjent og anerkjent i medisinsk og helsefaglig forskning og har publisert en rekke bøker, bokkapitler og vitenskapelige artikler med teoretisk og empirisk innhold.  

I 2017 ble Malterud tildelt Sanitetskvinnenes kvinnehelseforskningspris.

Referanser
----------

1. ↑  «Kirsti Malterud». *University of Bergen* **(engelsk)**. Besøkt 8. desember 2023.
2. ↑  «Kirsti Malterud's homepage - Research Projects». *sites.google.com* **(norsk)**. Besøkt 8. desember 2023.
3. ↑  «Kirsti Malterud's homepage - Publications». *sites.google.com* **(norsk)**. Besøkt 8. desember 2023.
4. ↑  «Cristin».
5. ↑  «2017 - Kirsti Malterud». Norske Kvinners Sanitetsforening. Arkivert fra originalen 31. mars 2023. Besøkt 31. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** ORCID **·** NKC **·** ResearchGate
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
*«Hop» kan også bety flokk.*

**Hop** er et boligstrøk og Tidligere Gård i Fana bydel i Bergen, like vest for bydelssenteret Nesttun, og ellers omgitt av Skjold i sør, Nordåsvannet i vest og Paradis i nord. Området består for det meste av tett villabebyggelse som inngår i tettstedet Bergen.

På Hop ligger Hop skole, Edvard Griegs hjem Troldhaugen, og lyststedet Wernersholm i empirstil, hvor Bjørnstjerne Bjørnson skrev nasjonalsangen *Ja vi elsker* i 1859. På Hop ligger også tidligere Hop stasjon på Vossebanen, 8 km sør for Bergen stasjon, og Hop holdeplass på Bybanen i Bergen.

Hop grunnkrets i Bergen kommune hadde 2 086 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 1,26 km², hvorav 0,04 km² er ferskvann.

Strøk og boligområder i Bergen kommune

  


| * v
* d
* r
Fana bydel |
| --- |
| Brattland **·** Dyngeland **·** Fanahammeren **·** Fjøsanger **·** Helldalsåsen **·** Hop **·** Kaland **·** Kirkebirkeland **·** Krokeide **·** Midtun **·** Nesttun **·** Nordvik **·** Paradis **·** Rådal **·** Skjold **·** Smørås **·** Storetveit **·** Sædalen **·** Totland **·** Øvsttun |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |