| South African Border War |
| --- |
| Konflikt: Den kalde krigen (indirekte)  Borgerkrigen i Angola (relatert) |
| Sørafrikanske Sandock-Austral Ratel-stridsvogner under slaget ved Cuito Cuanavale.  Kartet under viser krigens operasjonsområde. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1965–89 |
| Sted | Namibia, Angola og Zambia |
| Resultat | Militært uavgjort
* Namibia blir selvstendig
* Tilbaketrekning av sørafrikanske og cubanske styrker fra Angola
* Fortsettende borgerkrig i Angola
 |

 |
| Stridende parter |
| Angolas flagg Angola (fra 1975)  MPLA (før 1975) SWAPOs flagg SWAPO  Cubas flagg Cuba (fra 1975)   SWANUANC-flagg ANC (MK)   UNITA (før 1975)  FNLA (før 1975)  Zambias flagg Zambia  *Støttet av*:  Sovjetunionens flagg Sovjetunionen  Øst-Tysklands flagg DDR  Frontlinjestatene* Mosambiks flagg Mosambik
* Tanzanias flagg Tanzania
* Zimbabwes flagg Zimbabwe
* Botswanas flagg Botswana
* Lesothos flagg Lesotho

Algeries flagg AlgerieLibyas flagg LibyaSveriges flagg SverigeRepublikken Kongos flagg Kongo-BrazzavilleJugoslavias flagg JugoslaviaBulgarias flagg Bulgaria | Sør-Afrikas flagg Sør-Afrika  UNITAs flagg UNITA (fra 1975)   FNLA (fra 1975)  Portugals flagg Portugal (før 1975)  *Støttet av:*  USAs flagg USA  Rhodesias flagg Rhodesia  Argentinas flagg Argentina Zaires flagg Zaire  Israels flagg Israel |
| Kommandanter og ledere |
| Angolas flagg Agostinho Neto  Angolas flagg José Eduardo dos Santos  Angolas flagg Iko CarreiroCubas flagg Fidel CastroCubas flagg Arnaldo Ochoa Sánchez  Cubas flagg Leopoldo Cintra Frías  SWAPOs flagg Sam Nujoma  Zambias flagg Kenneth Kaunda | Sør-Afrikas flagg Balthazar Johannes Vorster  Sør-Afrikas flagg Marais Viljoen Sør-Afrikas flagg Pieter Willem Botha Sør-Afrikas flagg Magnus de Merindol Sør-Afrikas flagg Constand Viljoen Sør-Afrikas flagg Johannes Geldenhuys  UNITAs flagg Jonas Savimbi |
| Styrker |
| Angolas flagg ~200 000  SWAPOs flagg Ukjent  Cubas flagg 55 000 i 1988 (høyeste antall), ~377 000 soldater totalt, 1000 stridsvogner og 50 fly.  Zambias flaggANC-flagg Ubetydelig | Sør-Afrikas flagg 20 000 i 1988, hæren hadde under krigen totalt 500 000 mann  UNITAs flagg ~90 000  USAs flagg 1500 |
| Tap |
| Angolas flagg 36 000+ soldater, 500 000+ i hele borgerkrigen  Cubas flagg 2 077-10 000  Namibias flagg 11 000+ soldater, ~20 000+ totalt  Sovjetunionens flagg ~54 | Sør-Afrikas flagg ~2300  UNITAs flagg ~50 000 |
|  |

**Den sørafrikanske grensekrigen** (engelsk: *South African Border War*; spansk: *La Guerra de la frontera de Sudáfrica*) eller **den namibiske uavhengighetskrigen** (engelsk: *Namibian War of Independence*; spansk: *La Guerra por la liberación nacional de Namibia*) refererer til konflikten som fant sted fra omtrent 1965 til 1989 i det sørafrikanske mandatet Sørvest-Afrika – dagens Namibia, – Angola og den sørvestligste delen av Zambia mellom Sør-Afrika, som da var en stat dominert av hvite sørafrikanere av europeisk avstamning som offisielt praktiserte det rasistiske apartheid-systemet, og deres allierte, særlig den angolanske anti-kommunistiske opprørsgruppen UNITA ledet av Jonas Savimbi på den ene siden og den MPLA-styrte angolanske regjeringen og den namibiske nasjonalistiske sørvestafrikanske folkeorganisasjonen (SWAPO), med massiv støtte fra Fidel Castro Ruz' cubanske regime gjennom cubanernes intervensjon i *Operasjon Carlota* og materiell støtte fra USSR, på den andre. Flere andre land var indikerte involvert i krigen, for eksempel støtta Etiopia Angola, Norge SWAPO og Argentina Sør-Afrika. Krigen var på den måten en del av den kalde krigen hvor vest- og østblokkene sto mot hverandre, samtidig som ulike etniske grupper i Angola også sto mot hverandre. 

Krigen i Namibia regnes fra 1966 (eller tidligere) til 1988 og var i stor grad en geriljakrig utkjempet av SWAPO og andre opprørsgrupper mot det sørafrikanske apartheidregimet. Sør-Afrika hadde administrert Sørvest-Afrika helt siden det var erobret fra Tyskland i første verdenskrig. Namibia fikk til slutt sin selvstendighet 21. mars 1990 og i de følgende valgene vant SWAPO 55 av de 72 setene i den namibiske nasjonalforsamlingen, noe som gjorde at de kunne utgjøre en nasjonal regjering. 

Den sørafrikanske intervensjonene på UNITAs side i borgerkrigen i Angola varte fra krigens begynnelse og slutten av den angolanske selvstendighetskrigen i 1975, som resulterte i en stadig økende cubansk støtte til Angola fra til 1991, til 1989. Høydepunktet i denne krigen var det kontroversielle slaget ved Cuito Cuanavale i 1987–88. I trepartsavtalen fra 1988 mellom Angola, Cuba og Sør-Afrika ble det besluttet at utenlandske styrker skulle trekke seg ut av Angola, samtidig som den ga Namibia selvstendighet. Cuito Cuanavale har blitt regnet som en viktig faktor i apartheidregimets fall, men dette er veldig kontroversielt. I Angola fortsatte borgerkrigen helt fra til 2002, med MPLA som den seirende parten.