recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Fred***  er en roman av den norske forfatteren Arne Garborg, utgitt i 1892.

Hovedmotivet i boka er bonden *Enok Hove*s religiøse grublerier. Presset fra hans egen ætte- og gårdsbevissthet sammen med de sosiale og økonomiske vilkårene i tiden fører ham inn i en ødeleggende manisk-depressiv galskap som støter bort alle rundt ham: sønnene, foster-sønnen og kona.

Handlingen er lagt til forfatterens hjemtrakter Jæren, og kan sees som en nærmest naturalistisk skildring av de sosiale og økonomiske forholdene som rammet bøndene under det store hamskiftet. Som kontraster til Enok Hove opptrer thranitteren *Torkjell Tualand* og den frie livsfilosofen tateren *Fante-Tomas*.

Hovedpersonens selvmord i bokas siste del er et ekko og en bearbeidelse av forfatterens egen opplevelse av at faren *Eivind Aadneson* hengte seg i 1870, da Arne var 19 år gammel.

Enok Hoves to sønner *Paulus (Paal) Hove* og *Gunnar Hove* finnes i flere av forfatterens to bøker: Paal i *Læraren*, *Den burtkomne faderen* og *Heimkomin son*; Gunnar i *Den burtkomne faderen*.

Prosadiktet i åpningskapitlet, om havet, landskapet og folket, har blitt beskrevet  som et høydepunkt i Garborgs forfatterskap. Romanen er tatt med i tre ulike utvalg som representerer versjoner av Norges litterære kanon, og åpningssiden blir ofte dratt frem som et eksempel på litterært mesterskap.

Boken ble gitt ut på Mons Litlerés forlag i Bergen. Det ble en økonomisk suksess både for forfatter og forlag.

Referanser
----------

1. ↑  Levander, Hans (1997). *Hvem er hvem i litteraturen: litterære skikkelser fra A til Å*. [Oslo]: Kunnskapsforl. ISBN 8257306703.
2. ↑  Våpenhandlar og målpionér. *Norsk Tidend*, nr 5 (november), 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Fred - originaltekst
* Manuskriptet til Fred og Utgaven fra 1998 hos Nasjonalbiblioteket.


| * v
* d
* r
Arne Garborg og Hulda Garborg |
| --- |
| Hjem | Garborgheimen **·** Knudaheio **·** Kolbotn **·** Labråten **·** sønnen Olaus |
| Hans verk | Bondestudentar **·** Den burtkomne Faderen **·** Fred **·** Gud signe Noregs land **·** Haugtussa **·** Kolbotnbrev **·** Læraren **·** Trætte Mænd |
| Hennes verk | Et frit Forhold **·** Rationellt Fjøsstell **·** Norske Folkevisor **·** Norsk Klædebunad **·** Kvinden skabt af Manden |
**Knuth's up-arrow notation**, eller «Pilnotering», er en matematisk fremgangsmåte måte for å beskrive meget store tall.
Den ble innført av Donald Knuth i 1972.

Fremstilling
------------

### Enkelt pil (↑)

a↑b er det samme som ab
3↑3 blir da det samme som 33=27

### Dobbel pil (↑↑)

A dobbel pil B blir A^A^A... B ganger,
a↑↑b = a↑(a↑(...↑a)) = a^a^a... b antall ganger.
3↑↑4 blir da 3333.
3↑↑3 blir 333 = 327 = 7 625 597 484 987

### Trippel pil (↑↑↑)

a ↑↑↑ b = a↑↑(a↑↑(a↑↑(...↑↑a) B antall ganger
3 ↑↑↑ 3 = 3↑↑(3↑↑3) = 33......33 og dette er 7 625 597 484 987 siffer høyt.

### Firedobbel pil (↑↑↑↑)

a↑↑↑↑b = a↑↑↑(a↑↑↑(...↑↑↑a) B antall ganger
3↑↑↑↑3 = 3↑↑↑(3↑↑↑3) = 33333...... 7 625 597 484 987 ganger.

Referanser
----------

1. ↑  Goodstein, R. L. (1947). «Transfinite ordinals in recursive number theory». *Journal of Symbolic Logic*. 12 (4): 123–129. JSTOR 2266486. doi:10.2307/2266486.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Bernt Aksel Larsen** (født 25. februar 1960 i Kristiansand) er en norsk forretningsmann og revisor.

Larsen er utdannet skatterevisor og har blant annet jobbet som rådgiver for Skattedirektoratet. I tillegg har han drevet med internasjonal forretningsdrift og investeringsvirksomhet, først i Russland og de tidligere sovjetstatene, senere med mest fokus på Kina og Afrika. Han har tidligere bodd i Finland, St. Petersburg og Hongkong, men har siden 1995 bodd i Norge.

Larsen var blant initiativtakerne til Arctic Equestrian Games som siden 2006 har vært arrangert hvert år på Oslofjord Convention Center og som pr 2019 var Norges største hestesportstevne.

Bernt Aksel Larsen satt fra 2001 til 2012 i styret for det kristne trossamfunnet Brunstad Christian Church. Fra 2016 til 2018 var han spaltist i avisen Vårt Land.

Referanser
----------

1. 1 2  Litt informasjon om meg Bernt Aksel Larsens blogg
2. ↑  – Jeg er her for å ha det gøy NRK
3. ↑  Når endringer truer Vårt Land
4. ↑  Takk for meg[*død lenke*] Verdidebatt

Eksterne lenker
---------------

* Bernt Aksel Larsens blogg
**«Glass Onion»** er en The Beatles-sang fra dobbelt-albumet *The Beatles (White Album)* som ble utgitt i 1968. Sangen er skrevet av John Lennon, men kreditert på vanlig vis Lennon/McCartney.

«Glass Onion», som ble produsert av George Martin og innspilt den 11. september 1968, er innholdsmessig en dissekering av kjente Beatles-sanger som et svar til alle de fans og tilhengere som lette etter skjulte meninger i tekstene. Essensen, slik Sigmund Freud en gang sa at «av og til er en sigar ikke noe annet enn en sigar», hos Lennon er at av og til representerer ikke ordene noe annet seg selv. «Glass Onion», ‘glassløken’, henspiller på et kjent engelsk slenguttrykk «know one's onions» som på norsk betyr «kunne sine ting». Når Lennon da synger at «The Walrus was Paul» er det en referanse til sangen «I Am the Walrus» hvor The Beatles opptrådte i kostymer, og dessuten er påstanden er bevisst løgn, hvalrossen var i realiteten John Lennon:

*I told you about the walrus and me, man*
*You know that we're as close as can be, man*
*Well here's another clue for you all*
*The walrus was Paul*

'Here's another clue for you all'
---------------------------------

Andre Beatles-sanger som blir nevnt i «Glass Onion» er:

* «Strawberry Fields Forever»
* «There's A Place»
* «Within You Without You»
* «I'm Looking Through You»
* «Lady Madonna»
* «The Fool on the Hill»
* «Fixing a Hole»

Om Lennon lyktes i å dempe overivrig analyselyst er en annen sak. Faktisk kan sangen ha hatt en stikk motsatt effekt. Han kom selv tilbake til den noen år senere i en annen sang som kommenterte artisten selv; «God» på sitt første solo-album: «I was the walrus but now I'm John.»

Lennon ønsket å oppkalle et av de bandene som de signerte for Apple Records for ‘Glass Onion’, men navnet ble isteden Badfinger. «Glass Onion» har nå også fått betydningen «å analysere en Beatles-sang».

Eksterne lenker
---------------

* Sangteksten Arkivert 3. november 2005 hos Wayback Machine.
* Alan W. Pollacks notat på «Glass Onion»
*Wey er også navnet på en annen elv, se Wey i Dorset.*
Elstead-broen fra sørvest som viser den gamle broen, som ble bygget av munkene fra klosteret Waverley Abbey.
**Wey** er en bielv til elven Themsen i sørøstlige England, for det meste i grevskapet Surrey, og begynner som to separate elver ved Alton og Liphook i Hampshire. De to møtes ved Tilford mellom Guildford og Farnham. Elven er navigerbar over en strekning på omkring 32 km, fra Godalming til Themsen ved Weybridge sørvest for London. Hovedelven er Tilling Bourne som flyter fra de vestlige skråningene av Leith Hill i Surrey vestover til et punkt rett sør for Guildford.

Navnet på elven, Wey, kan være avledet fra det angelsaksiske ordet Éa som betyr «elv». Kilden til den nordlige gren er Alton i Hampshire mens den sørlige grenen er ved Black Down, historisk Blackdown sør for Haslemere og ved siden av Gibbet Hill og Devil's Punch Bowl, ved siden av landsbyen Hindhead i midten. Ways oppsamlingsområde er på 904 km², og drenerer deler av Surrey, Hampshire og West Sussex.

Elvens strøm og biologiske mangfold er godt studert med mange steder hvor det blir tatt prøver og nedtegnet data. Elven har i over tusen år vært en kilde for kraft til møller. Mange av disse er nedtegnet i *Domesday Book* (1086). Ved et tidspunkt var det 22 møller ved elven og enda flere ved dens bielver. Willey Mill var fortsatt i bruk i 1953.

De 25 kilometerne til Guildford ble gjort navigerbare etter et vedtak i parlamentet i 1651. Arbeidet ble fullført i 1653, og tillot lektertransport til London. Forbedringer ble utført i 1671. I 1760 ble ytterligere 7 km gjort navigerbare, fram til Godalming. Elven har i deler av denne strekningen karakter av en kanal, og kalles også *Godalming Navigation*. Basingstokekanalen og Wey og Arun-kanelen ble senere anlagt for å koble Wey til kanalnettverket.

Kanaldelen var i privat eie frem til 1963. Deler av den ble gitt til National Trust i 1964, og resten i 1968. Det har ikke vært kommersiell trafikk siden 1983. National Trust har et besøkssenter i et tidligere verft i Guildford.

Referanser
----------

1. ↑  «About the Wey Catchment Abstraction Management Strategy», *Environment Agency*. Arkivert fra originalen den 9. februar 2008
2. ↑  «All About Watermills & Their Millers». *The River Wey & Navigations*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Wey, Surrey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* River Wey and Godalming Navigations and Dapdune Wharf
* River Wey Catchment Flood Warnings

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Weymouth** er en kystby i Dorset, England som ligger i ly i bukten av munningen til elven Wey ved Den engelske kanal. Den ligger omkring 11 km sør for Dorchester, og 8 km nord for Isle of Portland. Byen har en lang sandstrand, og er en av de mest populære britiske feriebyer. Den er også en av inngangsportene til det geologiske området Jurassic Coast (Jurakysten), som er et verdensarvsted. I folketellingen for 2011 hadde byen en befolkning på 52 323, noe som gjør den til den tredje største bosetningen i Dorset etter Bournemouth og Poole.

Beskrivelse
-----------

Navnet kommer av at byen ligger ved munningen av elven Wey. Området ved elveoset er sammen med Radipolesjøen og et naturreservat viktige steder for fugle- og fiskelivet i regionen.

Weymouth regnes som et av de første turistmål i Storbritannia. Kong Georg III bodde der i fjorten sommere mellom 1789 og 1805, noe som gjorde sjøbad og helseturisme svært populært. Arkitekturen langs strandgaten er georgiansk, og i åsen over byen er et stort bilde av kongen til hest skåret inn i den hvite kalken. Hesten er vendt vekk fra byen, og legenden forteller at kongen ble fornærmet fordi han tok dette som et tegn på at borgerne ikke ønsket ham velkommen, og at kunstneren som sto bak den derfor hengte seg. Turisme er Weymouths viktigste næringsvei.

Man mener at Weymouth var den første havnen i England som ble rammet av svartedauden, som kom med et krydderskip i 1348.

Under den første verdenskrig var Weymouth hovedtransitleir for de australske og newzealandske styrkene, og under den andre verdenskrig var Weymouth og Portland viktigste steder, da det lå en stor marinebase i Portlands havn, mens Weymouth hadde Nothe Fort. Disse installasjonene spilte en viktig rolle i forberedelsene til D-dagen.

Fra den historiske havnen går det nå ferger til Frankrike og Kanaløyene.

Sjømatfestival i Weymouth

Referanser
----------

1. ↑  «Weymouth—Dorset For You» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.. Dorset County Council. 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Weymouth, Dorset – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Weymouth hos Wikivoyage
* Weymouth and Portland Borough Council Arkivert 2. august 2011 hos Wayback Machine.
* Weymouth i Open Directory Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Vision of Britain **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
*Se også Glassnøkkelen (andre betydninger)*

***Glassnøkkelen***, (originaltittel: *The Glass Key*) er en amerikansk film noir fra 1942 regissert av Stuart Heisler etter Dashiell Hammetts roman *Glassnøkkelen*, og med Veronica Lake, Brian Donlevy og Alan Ladd i hovedrollene.

Historien hadde tidligere blitt filmatisert av Frank Tuttle for Paramount i 1935 med George Raft, Edward Arnold og Claire Dodd i hovedrollene.

Handling
--------

Paul Madvig blir interessert i Janet Henry, datteren til Ralph Henry - en kandidat som ønsker å stille til valg som guvernør. Paul blir derfor fast bestemt på å hjelpe Henry med å bli valgt til guvernør. Pauls nestkommanderende, Ed Beaumont, mistenker at både Janet og faren hennes bare er interessert i Paul for å få ham til å hjelpe ham med å bli valg til guvernør.

Janet forlover seg med Paul, men blir snart skremt av hans råskap. Hun blir i mellomtiden virkelig tiltrukket av den mer sofistikerte Ed, som avverger hennes romantiske fremskritt av lojalitet til Paul. Men en dag blir Paul mistenkt for mord og arrestert.

Medvirkende
-----------

* Brian Donlevy - Paul Madvig
* Veronica Lake - Janet Henry
* Alan Ladd - Ed Beaumont
* Bonita Granville - Opal "Snip" Madvig
* Richard Denning - Taylor Henry
* Joseph Calleia - Nick Varna
* William Bendix - Jeff

Referanser
----------

1. ↑  «filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Glassnøkkelen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Glassnøkkelen* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Glassnøkkelen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Glassnøkkelen* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Glassnøkkelen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Glassnøkkelen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Glassnøkkelen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Glassnøkkelen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Glassnøkkelen* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Glassnøkkelen* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Maurebærmåler** (*Eulithis pyraliata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne gule arten kjennes lettest på den karakteristiske hvilestillingen: med forvingene holdt rett ut fra kroppen, bakvingene under forvingene og helt dekket av disse.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 28 – 33 mm), slank, gul måler. Den kjennes igjen på sin karakteristiske hvilestilling, gule farge og på at forvingenes brede tverrbånd ikke har en markert knekk. **Forvingen** er lyst gul, litt mørkere ved roten. Midt i vingen er det et bredt (men smalere enn hos mange andre Larentiinae) tverrbånd som er kantet med mørkbrunt. Båndet er vanligvis lite mørkere enn resten av vingen, og har ikke noen markert, skarp knekk, men bøyer seg godt foran midten av vingen. Utenfor tverrbåndet er det en rad mer eller mindre tydelige, pileformede, brune flekker. Vingespissen har en kort, ofte utydelig, brun skråstrek, den fremre delen av ytterkanten er litt mørkere enn resten av vingen. **Bakvingen** er silkeaktig hvit. Larven er naken, grønn med to smale, hvite ryggstriper.

Levevis
-------

Arten finnes på enger og andre åpne områder. Larvene lever på ulike arter av maurer (*Galium* spp.). De voksne målerne flyr fra skumringen og utover natten i juni – juli, og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Arten finnes over det meste av den palearktiske sone. I Norge er den funnet spredt nord til Troms, men den er ikke like vanlig som flere av de andre bærmålerne.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *maurebærmåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *maurebærmåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *maurebærmåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *maurebærmåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Eulithis pyraliata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* UK moths, *Eulithis pyraliata*
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 22. juli 2019 hos Wayback Machine.
**Bernt Bjelke Lund** (født 19. desember 1898 i Kristiania, død 16. september 1956) var en norsk advokat og direktør. Under 2. verdenskrig arbeidet han for Nortraship, og etter krigen var han direktør i Norges Rederforbund.

Liv
---

Han var sønn av advokaten Jens Michael Lund og Fanny Emilie Bielke. I 1929 ble han gift med Irlin Sommerfelt. Han var far til høyestrettsdommer Ketil Lund.

Lund ble student i 1917, *cand. jur.* i 1922 og *cand. oecon.* i 1924. I 1920 og 1924 oppholdt han seg i England for å studere engelsk rett, og i 1923 i Tyskland for å studere tysk rett. I 1929 ble han utnevnt til høyesterettsadvokat, og drev praksis i kompaniskap med Christian Ludvig Jensen.

Under 2. verdenskrig deltok Lund først i felttoget i Gudbrandsdalen og Romsdal våren 1940, og dro deretter til England. Fra juni 1940 til desember 1943 var han sjef for den juridiske avdelingen i Nortraship i London. I denne perioden var han også formann i den norske krigsretten i England, medlem av representantskapet i Norges Bank og medlem av tvistenemda i London. Deretter var han til mai 1945 sjef for Nortraships juridiske avdeling i New York. Fra juni 1945 til mars 1946 var han norsk delegert ved United Maritime Authority (UMA) i London, hvor han deltok i reguleringen av verdens skipsfart etter avslutningen av krigen. 

Fra 1946 var han direktør i Skibsfartens Arbeidsgiverforening, og fra 1948 til 1956 administrerende direktør i Norges Rederforbund.

Litteratur
----------

* *Studentene fra 1917*. Bokkomitéen. 1947.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Bernt Andreas Lindeland** (født 28. mars 1857 i Avaldsnes, død 4. april 1932 i Bergen) var en norsk prest og politiker for Venstre.

Lindeland tok eksamen ved Holt seminar i 1875. Han blei cand.theol. i 1887, og var så et års tid lærer og kirkesanger i hjembygda. I 1890 var han ei kort tid konstituert som sokneprest i Fjotland, før han samme år fikk embete i Sirdal. I 1903 blei han sokneprest i Håland. Fra 1912 til 1930 tjente han i Haugesund, først som kallskapellan, deretter som residerende kapellan.

Han var ordfører i Sirdal 1893–1894 og 1897–1898. I Haugesund var han medlem av bystyret fra 1917 til 1928. Han hadde også andre verv, blant annet i skolestyret og i den lokale sparebankens styre. Han var formann for Vestlandske Misjonsforbund.

Han var vararepresentant til Stortinget i to perioder, 1913–1915 (for Hesbø og Hafrsfjord krets i Stavanger amt) og 1916–1918 (for Haugesund krets). Han møtte et par måneder i 1917 og en måneds tid i 1918, og var da medlem av næringskomiteen.

Lindeland er gravlagt i Haugesund.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 550[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 449[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 449–450.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bernt Andreas Lindeland hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norge Norges flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0
(én fjerdeplass) |
| Verdensmesterskap |
| Gull | 1999 Skottlands flagg Inverness |  Stafett |
| Sølv | 2001 Finlands flagg Tammerfors |  Stafett |
| Junior-VM |
| Sølv | 1992 Finlands flagg Jyväskylä |  Kort |
| Sølv | 1993 Italias flagg Castelrotto |  Kort |
| Sølv | 1993 Italias flagg Castelrotto |  Stafett |

**Bernt Bjørnsgaard** (født 1973) er en tidligere norsk orienteringsløper og verdensmester i stafett. I sin aktive karriere representerte han Halden Skiklubb og Bækkelagets SK.

Høydepunktet i Bjørnsgaards karriere var da han sammen med Tore Sandvik, Petter Thoresen og Bjørnar Valstad vant VM-gull på stafett i verdensmesterskapet i skotske Inverness i 1999. To år senere ble det sølv i VM i Tammerfors. Da løp Carl Henrik Bjørseth på det norske laget i stedet for Petter Thoresen, ellers var laget det samme som i -99. Bernt Bjørnsgaard løp andre etappe i 1999 og første etappe i 2001.

Bernt Bjørnsgaard har vært med å vinne orienteringsverdens største klubbstafett, Jukola, hele fire ganger. I 1997, 1998 og 2000 vant Halden SK stafetten med Bjørnsgaard på laget. Sammen med lagkamerater i Bækkelagets Sportsklub vant han Jukola i 2002. Kun seks personer har vunnet Jukola flere ganger enn Bjørnsgaard i stafetten som har blitt arrangert hvert år siden 1949.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bernt Bjørnsgaard – World of O Rediger på Wikidata
**Ansgarskolen** i Kristiansand omfatter **Ansgar Bibelskole** og **Ansgar Høyskole**.

Historie
--------

### Forhistorie

### Misjons Kirken Norges Misjonsskole

Skolen ble opprettet som *Det Norske Misjonsforbunds Missionsskole*, en predikant- og misjonærskole, i Oslo i 1913. Skolen ble nedlagt i 1951, men gjenoppsto i 1959 under navnet Ansgar Bibel- og misjonsskole på Slemdal i Oslo. Skolen ble i 1966 flyttet til Vettakollen i Oslo og i 1988 flyttet videre til Kristiansand, da det ble bygget helt ny skole i bydelen Hånes. Ansgar Teologiske Høgskole ligger på samme campus.

Skolene i 2014
--------------

### Ansgar Bibelskole

**Ansgar Bibelskole** er en norsk bibelskole, som ble opprettet i Oslo i 1913 og som siden 1988 har ligget i Kristiansand. Skolen eies av Misjonskirken Norge

### Ansgar Høyskole for teologi, musikk og psykologi

**Ansgar Høyskole (AHS)** er en privat akkreditert høgskole som eies av Misjonskirken Norge. Skolen ligger i på Hånes Kristiansand. Ansgar Høyskole tilbyr bachelorgrader i interkulturelle studier, musikk, psykologi og teologi, samt mastergrad i teologi. Skolen utdanner mennesker til arbeid i kirke og misjon, skole og samfunn. Skolen har i 2019 ca. 360 studenter.

Ansgar Høyskole er en økumenisk åpen skole med ansatte fra hele bredden av det norske kirkelandskap. De siste årene (2008->) har Ansgar Høyskole hatt høy publiseringsrate per vitenskapelig ansatt. I 2013 var de best av samtlige universiteter og høgskoler i Norge i denne kategorien (ref. [http://www.nrk.no/sorlandet/ansgar-best-i-landet-1.11666208 NRK artikkel]), og i 2017 var ATH på fjerdeplass av samtlige universiteter og høgskoler med hensyn til publisering per faglig ansatt.

Skolen er en del av Ansgarskolen, som også omfatter Ansgar Bibelskole. Den har sine historiske røtter i *Det Norske Misjonsforbunds Missionsskole*, en predikant- og misjonærskole som ble opprettet i Oslo i 1913. Skolen ble nedlagt i 1951, men gjenoppsto i 1959 under navnet Ansgar Bibel- og Misjonsskole på Slemdal i Oslo. Skolen ble i 1966 flyttet til Vettakollen i Oslo og i 1988 flyttet videre til Kristiansand, da det ble bygget helt ny skole i bydelen Hånes.

Skolen har også de siste årene utvidet med nye undervisningsbygg, bibliotek og kantine samt 40 nye studenthybler. Dermed har skolen god kapasitet til 500 studenter, hvorav 140 kan bo på campus.

I 2020 bygger skolen ytterligere ut campus for om lag 53 mill.

Referanser
----------

1. ↑  Hildegunn M.T. Schuff. «Ansgarskolen 1913-2013» (PDF). *Misjonsforbundet* **(norsk)**. 1-13 Årgang 110: 24-33. Arkivert fra originalen (PDF) 13. oktober 2014. Besøkt 8. oktober 2014.
2. ↑  Totalt antall registrerte studenter ifølge Database for statistikk om høgre utdanning DBH
3. ↑  Antall ansatte i forskjellige kategorier ifølge Database for statistikk om høgre utdanning DBH

Eksterne lenker
---------------

* Ansgar Teologiske Høgskole
* Ansgar Bibelskole

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**Maureen Therese McGowern** (født 27. juli 1949 i Youngstown i Ohio) er en amerikansk sanger og skuespiller på Broadway som er mest kjent for sin førsteklasses gjengivelse av sangen, «We Can Never Love Like This Again» som spilles i filmen *The High Inferno* fra 1974. 

Etter endt eksamen fra Boardman High School i 1967 jobbet McGowern som sekretær og utførte deltidsarbeid som sangerinne for det lokale folkebandet Sweet Rain. Hennes sang fanget oppmerksomheten til Russ Regan (daværende leder for 20th Century Records) i 1972 da han hørte en demonstrasjonssang som hun hadde spilt inn. 

McGovern sin kontrakt med musikk-firmaet 20th Century Recordstok slutt i 1976. Hennes karriere gikk deretter nedover og det gjorde at hun fikk diverse økonomiske problemer. I et intervju med BBC Woman's Hour som ble gjort den 18. mai 2009 uttalte McGovern at de urimelige kostnadene som ble pålagt hennes av hennes manager sammen med at hun måtte betale full lønn til bandet sitt som var hovedårsakene til at hun havnet i sin finansielle krise. 

På begynnelsen av 1980-tallet, ga McGovern opp å synge temaer til filmer for så å begynne på sin karriere som skuespiller på Broadway. I 1981 gjorde hun sin Broadway-debut som karakteren Mabel i en nyoppsetning av Gilbert & Sullivan sitt musikalske The Pirates of Penzance. Hun var også med i musikalen Little Women The Musical som Marmee.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 52342, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6cw6vrp, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Maureen McGovern – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Maureen McGovern på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Maureen McGovern på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Maureen McGovern på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Maureen McGovern på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Maureen McGovern på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Maureen McGovern hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Maureen McGovern hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**William Maher Lafferty** (født 2. mai 1939 i Cleveland) er en amerikansk–norsk statsviter og professor emeritus i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo. Han har forsket på økonomisk utvikling, demokrati og demokratiseringsprosesser, og bærekraftig utvikling.

Han ble dosent i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1977 og professor samme sted i 1985. Han var direktør for Prosjektet Alternativ Framtid/Program for forskning og utredning for et bærekraftig samfunn fra 1992 til 2006; programmet var i begynnelsen underlagt Norges almenvitenskapelige forskningsråd, ble i 1996 en egen enhet ved Universitetet i Oslo og ble i 2000 innlemmet i Senter for utvikling og miljø som strategisk universitetsprogram frem til 2006. Etter at programmet opphørte var han fortsatt tilknyttet Senter for utvikling og miljø som professor.

Bibliografi
-----------

* *Economic Development and the Response of Labor in Scandinavia* (1971)
* *Demokrati og demokratisering* (1984, med Bernt Hagtvet)
* *Handbook of Participation in Organization* (1993, med E. Rosenstein)
* *Bærekraftig utvikling: om utviklingens mål og bærekraftens betingelser* (red. 1995, med Oluf Langhelle)

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, snl.no, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  William Maher Lafferty, *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
*For den tyske dikteren, se Clemens von Brentano*

**Clemens von Brentano di Tremezzo** (født 20. juli 1886 i Friedberg i storhertugdømmet Hessen i Det tyske rike, død 20. juni 1965 i Meran) var en tysk diplomat, riksdagsmann og den første tyske ambassadøren til Italia etter annen verdenskrig.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn og tidlig yrkesliv

Han var eldste sønn av den katolske sentrumspolitikeren, advokaten og senere riksdagsmannen og hessiske justisministeren Otto von Brentano di Tremezzo (1855–1927). Hans yngre brødre var Bernard (1901–1964) og Heinrich von Brentano di Tremezzo (1904–1964).

Han studerte jus og trådte inn i den diplomatiske tjenesten. Fra 1921 til 1923 var han legasjonsråd i Athen og fra 1925 til 1926 ambassaderåd ved den tyske ambassade ved Den hellige stol. Han var en venn av utenriksminister Walther Rathenau. I 1929 trådte han ut av utenrikstjenesten.

### Politisk karrière

Clemens von Brentano di Tremezzo ble innvalgt i Riksdagen for Det katolske sentrumspartiet, og ble deretter pensjonert. I 1943 ble han forpliktet til arbeide for Industri- og handelskammeret, og fortsatte i denne stillingen også etter krigen frem til 1946.

Den badiske statspresidenten Leo Wohleb gav ham i desember 1946 i oppdrag å lede det badiske statskanselliet. I juli 1950 fulgte utnevnelsen til generalkonsul i Italia. 1. juni 1951 overrakte han den italienske presidenten Luigi Einaudi sine akkreditiver som ambassadør, og ble Tysklands første ambassadør siden krigen.

Våren 1957 ble han pensjonert og trakk seg tilbake til Meran i Syd-Tirol i Italia, hvor han bodde til sin død. Han døde på sin 78. års fødselsdag.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Clemens von Brentano, Munzinger IBA 00000003270, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «1891: Ein Geleitsstraßen-Haus kann erzählen». *Offenbach*. Arkivert fra originalen 3. juni 2016. Besøkt 14. august 2016.
6. ↑  Ravensburg, Munzinger-Archiv GmbH,. «Clemens von Brentano - Munzinger Biographie». *www.munzinger.de*. Besøkt 14. august 2016.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (iba)
 |
**William Ling** (født 1. august 1908, død 8. mai 1984) var en engelsk fotballdommer som er mest kjent for å ha dømt VM-finalen i 1954 mellom Ungarn og Vest-Tyskland.

Ling dømte også FA-cupfinalen i 1951 mellom Newcastle og Blackpool. 

Tre år senere dømte han altså VM-finalen. Denne VM-finalen blir kalt «mirakelet i Bern». Ungarn hadde slått tyskerne 8–3 i gruppespillet og var trolig verdens beste lag. Men Vest-Tyskland vant finalen 3–2, selv om Ungarn tok ledelsen med to mål etter åtte minutter. 

Ling var den andre engelske dommeren som dømte en VM-finale. Den adre var George Reader fire år tidligere.

Se også
-------

* Liste over fotballdommere som har dømt VM-finalen

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) William Ling – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) William Ling – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) William Ling – WorldFootball.net (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) William Ling – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) William Ling – EU-Football.info (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) William Ling – PlaymakerStats.com (dommer) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**William «Willy»/«Willie» Larsen**  (født 1885 i Kotka i Finland, død 1935) var en finsk-amerikansk trekkspiller. Han ble spesielt kjent som den første som gjorde en innspilling av Säkkijärven polkka, en berømt, finsk trekkspillåt, så vel som mange andre av datidens finske slagere. Larsen ble født i en familie med norsk bakgrunn. Familien flyttet til Kotka for å arbeide på et sagbruk grunnlagt av Hans Gutzeit.

Karrière
--------

Larsen lærte seg å spille et diatonisk, 2-raders trekkspill allerede i Finland. Han ble sjømann, som så mange andre finner på den tiden, og flyttet til USA allerede før første verdenskrig. Her fikk han både spillejobber og en stilling som trekkspillærer i New York.

Han regnes som en av den mest fremtredende finske trekkspillerne på den tiden. Det er antatt at Viljo Vesterinen hørte hans innspilling av *Säkkijärven polkka* på begynnelsen av 1930-tallet og deretter modifiserte polkaen noe. 

I tillegg til hans mange innspillinger, skrev Larsen også et stort antall trekkspillarrangement, hvorav 70 har blitt restaurert for ettertiden. Han solgte sine arrangement og noter i samarbeid med Pietro Deiro gjennom kunngjøringer i finsk-amerikanske aviser.

Innspillinger
-------------

Alt i alt innspilte Larsen 72 trekkspillsoloer, inkludert førsteopptak av flere finske samtidsslagere, i New York.

* For eksempel "Säk'järven polkka" (trekkspillsolo + gitar, arr. Willy Larsen, Columbia, New York, oktober 1928).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**William Li** eller **Li Bin** (kinesisk: 李斌; pinyin: Lǐ Bīn; født 9. august 1974) er en kinesisk bedriftsleder og gründer. Han er gründer og administrerende direktør i elbilprodusenten NIO. I juni 2021 estimerte Bloomberg Billionaires Index Lis nettoformue til å være 7,11 milliarder dollar. Li var med å grunnlegge og investerte i over 40 selskaper innen internett og bilindustrien.

Bakgrunn og utdanning
---------------------

Li ble født i 1974 i Anhui på en melkegård. Fra 7-årsalderen sparte han og familien penger slik at Li kunne gå på universitetet. Li gikk på Pekinguniversitetet, hvor han fikk sin bachelorgrad i informatikk, sosiologi og en bifag i juss.

Karriere
--------

#### Bitauto Holdings Ltd.

Bitauto Holdings Ltd. ble grunnlagt av Li i 2000. Det var Lis første store selskap hvor han fungerte som administrerende direktør og styreleder. Han solgte selskapet i 2013.

I tillegg fungerte Li som nestleder i China Automobile Dealers Association, eller CADA, og ble anerkjent av CADA i 2008 som en av de 10 mest innflytelsesrike og fremtredende personene i Kinas bilforhandlerindustri de siste 20 årene. [x]

#### NIO

Se også: NIO (bilmerke)

I november 2014 grunnla Li NIO, et premium elbilselskap. På grunn av forurensning ble store kinesiske byer innhyllet i grå smog. Som et resultat bestemte Li seg for å bringe tilbake den blå himmelen (Blue Sky Coming). [3]

NIO Inc. er en pioner i Kinas elbilmarked. Ved å utvikle, produsere og selge tilkoblede kjøretøyer driver NIO innovasjon innen tilkobling, autonom kjøring og kunstig intelligens. I tillegg til kjøretøy tilbyr NIO sine brukere en bred portefølje av ladeløsninger.

I 2018 åpnet selskapet offentlig på New York Stock Exchange.

I 2021 ekspanderte NIO utenfor Kina og solgte biler i Norge.

Priser og utmerkelser
---------------------

* GQ China Entrepreneur of the Year – 2017
* China Automobile Dealers Association Person of the Year – 2017[13]
* 2017 Top 10 Economic Personages of China[14]
* Forbes Most Intriguing Newcomer in the Transportation Awards - 2020[x]

Referanser
----------

1. ↑  «Tesla's success sparks China's electric cars race - Business - Chinadaily.com.cn». *www.chinadaily.com.cn*. Besøkt 11. april 2022.
2. ↑  «Home | Continental». *Continental AG* **(engelsk)**. Besøkt 11. april 2022.
3. ↑  «Blue Sky Coming & Earth Day». *www.nio.com* **(engelsk)**. Besøkt 11. april 2022.
4. ↑  «NIO Achieves Annual Target of 700 Battery Swap Stations Ahead of Schedule». *www.nio.com* **(engelsk)**. Besøkt 11. april 2022.
5. ↑  «China's drive to dominate the electric car industry». *www.cbsnews.com* **(engelsk)**. Besøkt 11. april 2022.
6. ↑  «Nio gets boost as '60 Minutes' promos positive piece | Seeking Alpha». *seekingalpha.com* **(engelsk)**. Besøkt 11. april 2022.
7. ↑  «NIO ES8 Launches in Norway». *www.nio.com* **(engelsk)**. Besøkt 11. april 2022.
**William Michael (Bill) Daley** (født 8. august 1948 i Chicago i Illinois) er en amerikansk demokratisk politiker, advokat og forretningsmann. Han var stabssjef i Det hvite hus fra januar 2011 til januar 2012.

Daley avla sin grunneksamen ved Loyola University Chicago og juristeksamen ved John Marshall Law School i Chicago. Han arbeidet ved advokatkontoret Daley and George og ble deretter ansatt av Amalgamated Bank of Chicago. Han var selskapets hovedsjef for det operative arbeidet (COO) 1990–1993 og vendte deretter tilbake til arbeidet som advokat.

Daley etterfulgte i 1997 Mickey Kantor som USAs handelsminister. Han ble i juli 2000 etterfulgt av Norman Mineta. Han var administrerende direktør for SBC Communications 2001–2004. Han arbeidet så for JP Morgan Chase og hadde ansvar for det operative arbeidet i Midtvesten etter fusjonen med Bank One Corporation.

Daley ble den 6. januar 2011 utnevnt til stabssjef for Det hvite hus av Barack Obama.

Daley er bror av tidligere borgermester i Chicago Richard M. Daley. Faren, Richard J. Daley, var borgermester 1955–1976.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, oppført som William Daley, Munzinger IBA 00000022640, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w65z8bqm, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.chicagomag.com, besøkt 26. juli 2023[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  "President Obama Announces Bill Daley as Chief of Staff" The White House (6 januari 2011)

Eksterne lenker
---------------

* Forbes.com
* Miller Center ved University of Virginia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |
**Raisuddin Ahmed** (født 1939 i Britisk India, død 20. januar 2021 i Dhaka i Bangladesh) var en bangladeshisk cricketapiller, cricketadministrator og forretningsmann (en av sjefene for Biman Bangladesh Airlines).

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Ahmed fikk sin utdannelse ved St Gregory High School, Notre Dame College i Dhaka og Universitetet i Dhaka. Han spilte på universitetslaget som *batsman* og *leg-spin bowler*, og i en first-class-kamp for 1957-58 Quaid-e-Azam Trophy.

Ahmed var generalsekretær for Bangladesh Cricket Control Board fra 1975 til 1981, på den tid da cricket begynte å skyte fart og finne sin plass i det da nettopp selvstendige Bangladesh. Han var en av dem som fikk i gang Dhaka Premier League i 1975. Han ble senere visepresident for Bangladesh Cricket Board fra 1991 til 2001, da Bangladesh vant ICC Trophy i 1997 og oppnådde Test-status i 2000.

Han var en av direktørene for Biman Bangladesh Airlines, landets nasjonale flyselskap, og bidro til at Biman ble Bangladesh crickets første større sponsor.

Han døde på sykehus i Dhaka der han var innlagt for covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2  Alam, Ahmad Sazzadul. «Raisuddin Ahmed was one of a kind». *New Age*. Besøkt 22. januar 2021.
2. 1 2 3  Isam, Mohammad. «Raisuddin Ahmed, key administrator in Bangladesh's formative cricketing years, dies». *Cricinfo*. Besøkt 22. januar 2021.
3. ↑  «CONDOLENCE: Raisuddin Ahmed». *Bangladesh Cricket Board*. Besøkt 22. januar 2021.
Castell dels Tres Dragons i Parc de la Ciutadella.
**Parc de la Ciutadella** (Ciutadellaparken) er en park i den katalanske byen Barcelona. Den ble bygd i 1885 og var hjemsted for verdensutstillinga i 1888. I parken ligger blant annet Catalonias parlament, Catalonias nasjonale kunstmuseum og byens zoologiske hage.

Historie
--------

Da bystyret i 1885 valgte å holde en verdensutstilling tre år seinere, valgte man Ciutadella som plassen hvor denne skulle finne sted. Ciutadella var en forhatt festning hvor mange av byens innbyggere hadde sittet fengsla og blitt henretta. Man hadde allerede i 1872 begynt å gjøre om området til park, og da beslutninga om verdensutstillinga kom, ble det fart i arbeidet.

Attraksjoner
------------

Catalonias parlament, *Parlament de Catalunya*, ligger i det som tidligere var Ciutadellas våpenlager. I en del av parlamentsbygningen finner man Catalonias nasjonale kunstmuseum, *Museu Nacional d'Art de Catalunya*. Samlinga består utelukkende av katalansk kunst, og dekker perioden fra midten av 1800-tallet til midten av 1900-tallet.
Barcelonas zoologiske hage befinner seg øst i parken. Den har vært mest kjent for albinogorillaen Floquet de Neu (Snøfnugg), som nå er død. Ellers har parken en liten innsjø ved navn Estany, en fontene som ble utforma av blant andre Antoni Gaudí, zoologisk museum, geologisk museum og modernistbygningen Castell dels Tres Dragons.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
Caroline Lacroix og Leopold II av Belgia avbildet på et postkort
**Blanche Zélia Joséphine Delacroix, baronesse Vaughan**, bedre kjent som **Caroline Lacroix** (født 1883 i București, død 1948 i Cambo-les-Bains), var en fransk-rumensk prostituert som allerede i sin livstid ble berømt som Leopold II av Belgias mest kjente elskerinne. 

Lacroix møtte den da 65-årige kongen i Paris som 16-åring. De innledet like etterpå et forhold som varte til kongens død i 1909. Sammen hadde de to sønner, Lucien (1906–1984) og Philippe (1907–1914), og giftet seg i en religiøs seremoni fem dager før Leopolds bortgang. Giftermålet ble ansett som gyldig av belgisk lov. Leopold ga henne store gaver, penger, eiendommer og en adelstittel. Hun var meget upopulær i Belgia og fikk økenavnet *Reine du Congo* (Kongos dronning) da hun mottok penger Leopold skaffet gjennom sitt brutale styre over Fristaten Kongo.

Kongens død
-----------

Etter kongens død giftet hun seg igjen i 1910 med en av sine beundrere, Antoine Durrieux, som adopterte de to sønnene. De to ble snart skilt igjen. I 1937 utgav hun sine memoarer i *A Commoner Married a King: As Told by Baroness de Vaughan to Paul Faure*. Hun døde i Cambo-les-Bains i Pyreneene, og ble gravlagt på Cimetière du Père Lachaise i Paris.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage, oppført som Blanche Zélie Joséphine Delacroix, Baronne de Vaughan, The Peerage person ID p673.htm#i6723, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage person ID p673.htm#i6723, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Vaughan (Barronne de.), *A Commoner Married a King: As Told by Baroness de Vaughan to Paul Faure*, I. Washburn, Incorporated, 1937

Eksterne lenker
---------------

* *Blanche Delacroix, "Baroness Vaughan"*, crossoflaeken.blogspot.dk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Glassblåser i arbeide på Hadeland Glassverk Foto: Paal Sørensen 2010 
**Glassblåsing** er en teknikk som hovedsakelig brukes til å fremstille kunstglass med blåserør. Vanlige drikkeglass og lignende fremstilles enten maskinelt eller gjennom formblåsing.

Eksperter hevder at glass ble tilvirket for første gang i Syria omtrent 5 000 år f.Kr. Bruken av glassmasse var da begrenset til å «glasere» objekter av stein og leire.

Råmaterialet i glass består av sand (59 %), soda (18 %), dolomitt (15 %), kalkstein (4 %), nefelin (3 %) og sulfat (1%). Forholdet mellom de ulike bestanddelene varierer, avhengig av hva glasset skal benyttes til og hvorvidt man vil ha det lettflytende eller «kaldt», det vill si sakteflytende og lettere å jobbe med. Ved fremstilling av farget glass kan man også tilsette ulike metalloksider eller andre kjemikalier som fosfat, selen eller gull.

Se også
-------

* Glasshåndverker

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Inngangen til dyreparken i Barcelona.
**Parc Zoològic de Barcelona** (**Dyreparken i Barcelona**) ligger i Parc de la Ciutadella i den katalanske byen Barcelona. Beliggenheten ble valgt fordi bygningene i parken ble ledige etter Verdensutstillinga i 1888. Den ble åpna på Catalonias nasjonaldag, 11. september, 1892, og de første dyra kom fra samlinga til Lluís Martí i Codolar. Han hadde tidligere hatt dem på gården sin i Horta.

Dyreparken i Barcelona har en av de viktigste samlingene av dyr i Europa. I mange år, nærmere bestemt fra 1966 til 2003 var hovedattraksjonen den berømte albinogorillaen Floquet de Neu (*Snøfnugg*).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zoo de Barcelona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Parc Zoològic de Barcelona – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**Cystisk fibrose** (CF) er en medfødt, arvelig sykdom som påvirker lunger, bihuler, svettekjertler og fordøyelsessystemet og fører til kroniske åndedretts- og fordøyelsesproblemer.

Historie og statistikk
----------------------

Cystisk fibrose ble første gang beskrevet som en sykdom sent på 1930-tallet av Dorothy Hansine Andersen. Det er den vanligste genetiske sykdommen blant folk med europeiske forfedre. Om lag 1 av 25 personer av europeisk opphav er bærer av en cystisk fibrose-mutasjon — de har ett vanlig gen og ett CF-gen. Siden cystisk fibrose er et recessivt gen, må en person ha begge CF-genutgavene for å få symptomer som 1 av 2500 barn får. Folk fra steder der kolera ikke er et problem, viser en lavere forekomst av CF. Genetisk rådgivning og genetisk testing er anbefalt for familier som kan være bærere av cystisk fibrose.

Myndighetene har opprettet et kompetansesenter for cystisk fibrose, *Norsk senter for cystisk fibrose*, som ligger ved Oslo universitetssykehus.

Symptomer og diagnose
---------------------

Cystisk fibrose karakteriseres som en multiorgansykdom som skyldes mutasjoner som gir feil i salt- og vanntransporten i kroppens celler. Denne feilen fører blant annet til seigt slim i lungene som igjen skaper grobunn for infeksjoner. Sykdommen karakteriseres av at personen har kronisk, men varierende grad av hoste, med seigt slim fra bronkiene. Andre symptomer på sykdommen er tung pust og tette bihuler .

Forekomst
---------

Hvert år fødes det mellom åtte og ti barn med CF i Norge, og det er nå over 300 personer som har sykdommen (2013).

Diverse
-------

Det fins også andre typer *fibroser*, f.eks. ‘epiretinal fibrose’. Etymologisk kommer ordet fra latin *fibra*, "trevl".

Eksterne lenker
---------------

* Norsk senter for cystisk fibrose
* Norsk forening for cystisk fibrose
* Cystisk fibrose (en)
* University of Reading (en)

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |