recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Toshihiko Fukui** (født 7. september 1935 i Osaka) er en japansk økonom og sjef for den japanske sentralbanken. 

Han var den 29. guvernøren for Japans bank, samt at han var direktør for den japanske Bank for International Settlements. Fukui har jobbet hos Japans sentralbank i 40 år. Han satt som denne bankens representant ved deres kontor i Paris, Frankrike, i en periode. I 1989 ble Fukui forfremmet til assisterende guvernør for Japans sentralbank.

I 1998 trakk visesentralbanksjef Fukui seg fra alle sine verv i Bank of Japan i forbindelse med en skanale angående bestikkelser og korrupsjon som involverte lekkasjer av økonomisk sensitiv informasjon. Han skulle sammen med den daværende guvernøren for banken, Yasuo Matsushita, uttrykke deres offisielle anger ved å forlate deres jobber i denne banken. Fukui var også nestleder i Japan Association of Corporate Executives, i en periode. Han satt som styremedlem for Den internasjonale oppgjørsbanken i Tokyo.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Fukui Toshihiko, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Fukui-Toshihiko, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000024589, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 86399[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** Munzinger (iba)
 |
**Sverre Knutsønn Seeberg** (født 3. desember 1950) er en norsk idrettsleder. Han var president i Norges Hundekjørerforbund i perioden 1976–1983 og i Norges Skiforbund i perioden 2002–2012.

Seeberg ble skipresident i 2002 etter at Jan Jensen gikk bort. Seeberg har var styremedlem 2004–2010 og visepresident 2010–2018 i Det internasjonale skiforbundet (FIS).

I 1970-årene var Seeberg nordisk mester i hundekjøring. Han gikk deretter inn i en karriere i Forsvaret, der han bygget opp den første idrettstroppen, på Elverum. Etter at han sluttet i Forsvaret i 1984 var han generalsekretær i Norges Skiforbund, før han gikk til en stilling i den daværende Hagen-gruppen. Han begynte deretter i Linstow, et datterselskap i Sparebanken NOR. Siden har Seeberg hatt forskjellige stillinger i DnB NOR-konsernet, og har blant annet vært administrerende direktør for DnB NOR Næringsmegling.

Referanser
----------

1. ↑  
«Sverre Seeberg: Konkurransemenneske og organisator» **(norsk)**. Mediehuset NæringsEiendom AS. 18. desember 2006. Arkivert fra originalen 7. januar 2008. Besøkt 12. desember 2009. «Dette holdt han på med i fire år. Da ville ledelsen i Linstow, den gang et datterselskap i Sparebanken NOR, ha ham som markedsdirektør.»
2. ↑  
«Ny leder for Næringsmegling». DnB NOR. 2. juli 2009. Besøkt 12. desember 2009. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sverre Seeberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jan Jensen** | **Skipresident**(2002–2012) | Etterfølger:**Erik Røste** |
**Sverre Marinius Johansen** (født 30. september 1898, død 11. mars 1983 i Bergen) var en norsk mann som arbeidet i Statspolitiet (Stapo) under andre verdenskrig. Etter likvideringen av Karl Marthinsen ble han sjef for Stapo med grad som oberstløytnant. Han var først politifullmektig i Stapo i Bergen og fra 1943 politiinspektør i Bergen. 

Saken mot Johansen ble ført ved Gulating lagmannsrett i mars 1948 og tiltalen omfattet blant annet deltakelse i Telavåg-aksjonen samt arrestasjon av jøder i Bergens-området høsten 1942. Det ble først lagt ned påstand om dødsstraff, senere endret til tvangsarbeid på livstid. Retten konkluderte med at Johansens medvirkning til deportasjon av jødene var «bistand til fienden» (straffelovens § 86), noe som var straffeskjerpende moment. Han ble dømt til 20 års tvangsarbeid og rettighetstap i 10 år. Han ble løslatt på prøve i 1952.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pf01036473005153, verkets språk bokmål, besøkt 17. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Eirik Veum:  *Nådeløse nordmenn : Statspolitiet*, Kagge forlag 2012, side 437
3. ↑  «Bergens Arbeiderblad 1948.03.23». Norge;Vestland;;Bergen;;;;. s. 4.
4. ↑  Harper, Christopher S. (2012): *Rettsoppgjørets behandling av deportasjonen av jødene fra Norge under krigen 1940-1945.* Oslo: HL-senteret.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
***Partners Three*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Fred Niblo.

Handling
--------

Agnes Cuyler, en kabaret-sangerinne fra New York som avskyr sin egen jobb. Hun får sparken etter å ha slått ned Grant Haywood, en kunde som hadde forsøkt å kysse henne. Haywood ber om tilgivelse, og frir til henne kort tid senere. For å unnslippe sine egne miserable omstendigheter aksepterer Agnes dette tilbudet, men oppdager snart at Haywood er en brutal fyllik. I ørkenen i Arizona, når hun prøver å stoppe ham fra å drikke mens han kjører, kaster Haywood henne ut av bilen deres. Hassayampa Hardy finner Agnes kort tid senere, og hjelper henne. Agnes begynner deretter som servitør og hjelper Arthur Gould - som er fattig, og befinner seg i området på grunn av hans dårlige helse.

Agnes, Arthur og Hardy danner snart et partnerskap, og de blir etter hvert velstående på grunn av en verdifull malm-gruve. Men Haywood finner snart igjen Agnes, og overbeviser henne om å komme tilbake til ham. Men han stjeler også fra dem, og ødelegger vann-forsyningen deres. Når Agnes får vite om Haywoods falskhet og svik, forsøker han å drepe henne. Men Hardy dukker opp, og tar opp jakten på Haywood til ørkenen hvor han skyter hull i Haywoods bensintank og drikkeflaske. Agnes redder deretter Arthur, og de ender opp med å bli forelsket.

Skuespillere
------------

* Enid Bennett som Agnes Cuyler
* Casson Ferguson som Arthur Gould
* J.P. Lockney som Hassayampa Hardy
* Robert McKim som Grant Haywood
* Lydia Yeamans Titus som Gossip

Referanser
----------

1. ↑  Partners Three
2. ↑  PARTNERS THREE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Partners Three* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Partners Three* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Sverre Hartmann** (født 2. mai 1917, død 22. september 2003) var en norsk jurist og statsstipendiat, kjent for sin innsats som politifullmektig, etterforsker og etterhvert historiker i forbindelse med det norske landssvikoppgjøret.

Hartmann arbeidet blant annet for Undersøkelseskommisjonen av 1945, forsket i tyske arkiver, og var til stede ved krigsforbryterdomstolen i Nürnberg. Han er blant annet kjent for bøkene *Spillet om Norge* (1958), *Fører uten folk: Forsvarsminister Quisling – hans bakgrunn og vei inn i norsk politikk* (1959, 1970) og *Nytt lys over kritiske faser i Norges historie under annen verdenskrig* (1965). Hans vilje til uavhengige tilnærmingsmåter til stoffet gjorde han til noe av en *frispiller* i forhold til det etablerte historiemiljøet.

Han var formann (titulert «Formand») av Det norske studentersamfund i 1955, og var statsstipendiat fra 1968.

Litteratur
----------

* sambok 16 bøker av Hartmann.
* Hartmann, Sverre. «Johan Scharffenberg, mannen og motforestillingen 1869-1969 » I: *Samtiden*, h.10 (1969)
* norgeslexi.com biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Andre verdenskrig
***Eto slutsjilos v militsii*** (originaltittel: *Это случилось в милиции*) er en sovjetisk film fra 1963, regissert av Villen Azarov.

Handling
--------

Nikolai Vasilievisj Sazonov har jobbet for politiet hele livet. Sjefene hans setter pris på hans tidligere prestasjoner. Men hans nærmeste overordnede mener at det snart er på tide at Sazonov burde gå av med pensjon. Men Sazonov tar heller på seg et nytt oppdrag, som virker håpløs for mange av kollegaene hans: Han forsøker å finne igjen en mann som skal ha forsvunnet under den tyske beleiringen av Leningrad atten år tidligere.

Politi-veteran Cazonov, som tidligere hadde deltatt i å løse en rekke høyprofilerte kriminelle handlinger og arresterte mange farlige kriminelle, blir nå overført til et roligere stilling i en alder av 53 år. Han forsøker å hjelpe folk med å lete etter de savnende slektningene deres, inkludert folk som forsvant i løpet av andre verdenskrig. Sazonov blir deretter oppsøkt av en ung soldat, Fjodor Kravchenko, som i løpet av andre verdenskrig ble flyttet ut av Leningrad i en alder av tre år. Det viser seg at denne soldaten hadde fått et annet fornavn og etternavn, når han var tre år gammel - akkurat som tusenvis av andre barn som var alt for unge til å huske deres virkelige navn.

Skuespillere
------------

* Vsevolod Sanajev som Nikolaj Sazonov
* Mark Bernes som Sergej Prosjin
* Vjatjeslav Nevinnyj som Serebrovskij
* Aleksandr Beljavskij som Ganin
* Oleg Golubitskij som Kaljajev

Referanser
----------

1. ↑  Сергею Никоненко - 80. За что мы любим артиста
2. ↑  ЭТО СЛУЧИЛОСЬ В МИЛИЦИИ

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Eto slutsjilos v militsii* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Yungasveien

**Yungasveien** (spansk: *Camino de Las Yungas*, også *El Camino de la Muerte*, norsk: *Dødsveien*) er en 64 kilometer lang vei i Bolivia mellom La Paz og Coroico som ligger 56 kilometer nordøst for La Paz i Yungasregionen. Veien er beryktet for å være meget risikabel. I 1995 ble veistrekningen kåret til å være verdens farligste vei av Inter American Development.[] Hvert år mister mellom to hundre og tre hundre mennesker livet der. Langs veien har en satt opp kors som viser hvor kjøretøyer har kjørt av veien.

Veien ble anlagt av fengslede paraguayanere under Chacokrigen i 1930-årene. Den er en av få veier som binder sammen regionen Yungas i det nordlige Bolivia med hovedstaden. 

Veien begynner i La Paz og stiger deretter opp til 4650 meter over havet innen den går utfor og slutter ved 330 meter. Den overgår raskt fra kaldt altiplanoklima til regnskog, mens den slynger seg langs bratte fjellvegger og klipper.

På grunn av at veien er så smal og dessuten mangler rekkverk er den meget farlig. Regn og tåke gjør sikten dårlig og veiene leirfulle samtidig som det faller stein fra fjellveggene. 24. juli 1983 kjørte en buss av veien og ned i en ravine, hvor mer enn hundre passerer omkom i det som blir kalt den verste trafikkulykken i Bolivia.[]

En av de lokale veireglene sier at den sjåføren som kjører nedover langs veien aldri har forkjørsrett, men må vike ut i veikanten ved møte. Utover dette er det venstrekjøring på veien, til forskjell fra høyrekjøring i det øvrige Bolivia. Dette gir sjåfører i venstrestyrte kjøretøyer mer kontroll over hvor kjøretøyets venstre side befinner seg, og gjør dermed møtene sikrere.

Veien ble på grunn av sin farlighet gjort til en turistattraksjon i 1998. Den har tiltrukket seg om lag 25 000 spenningssøkere, fremfor alt mountainbikesyklister.

Cirka femten aktører arrangerer turer ned Yungasveien. 

I 2006 ble en ny vei innviet mellom La Paz og Coroico, noe som gjør at den gamle veien har minsket i betydning.
**Thorin III Steinhjelm** var i J.R.R. Tolkiens Midgard en dvergkonge av Durins folk.

Thorin III var sønn og arving av kong Dáin II Jernfot, herre over dvergene i Erebor og i Jern Høene.

Han ble Kongen under fjellet da hans far Dáin ble drept under ringkrigen i 3019 i T.T.. Thorin III hjalp til med å gjenoppbygge Erebor og Dale, og hans kongerike ble en nær alliert med Gondor og Arnor og Kong Elessar.

I hans styretid ledet Gimli, sønn av Glóin, et antall dverger til Aglarond, og der ble det skapt et nytt lite kongerike. Mens han var konge ble et så smått startet å grave etter mithril i Moria, men det var ennå mange orker der.

Thorin III hadde en arving, (eller en senere etterkommer) som ble holdt for å være en reinkarnasjon av Durin den Udødelige, og han etterfulgte Thorin ved hans død, som Durin VII den siste.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Dáin II Jernfot** | **Konge av Durins folk**(3019 T.T.–???) | Etterfølger:**...Durin VII** |

Portal: Litteratur
Dogū, Ebisuda-område i Tajiri, Miyagi-prefekturet, 1000–400 f.Kr.
Dogū, Jomon. Musée Guimet (70608 3).
**Dogū** (土偶, ***Dogū***) er små menneskelignende og dyrelignende figurer lagd i den sene Jōmon perioden, 14000-400 f.Kr. i Japan. Dogū ble kun lagd i nevnte periode, rundt 15000 er funnet rundt om i Japan, mest i vest. Meningen bak dogū er usikker, men mest sannsynlig fungerte de med en form for sympatisk magi. For eksempel ble det trodd at man kunne overføre sykdommer inn i en dogū, for så å ødelegge den, dermed ødelegge sykdommen eller eventuell ulykke.

Enkelte teoretikere foreslår også at noen av dogū-figurene kan representere romvesener i romdrakter. Det er derimot ikke noe vitenskapelig bevis som støtter dette.

Referanser
----------

1. ↑  «Ancient Aliens & Ufos». Arkivert fra originalen 20. november 2011. Besøkt 27. november 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 20. november 2011. Besøkt 21. juli 2012.
2. ↑  «Jomon Pottery Dogu Clay Figurines». Japanese Pottery Information Center. Besøkt 27. november 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Tokyos nasjonalmuseum
* The National Museum of Japanese History
* Dogū from the Jōmon period, a photographic imagery database fra Universitetet i Tokyo
* Review of recent exhibition of Dogū at the Tokyo National Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Thorleif Asbjørn Christoffersen (Kristoffersen)** (født 29. august 1900 i Glemmen, død 25. august 1971 i Stokke, Vestfold) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Christoffersen ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Magnus Konow, Reidar Marthiniussen og Ragnar Vik olympisk gull i klassen *8 meter type 1919* med den norske båten «Sildra». Det var tre båter i denne klassen, to norske og en belgisk. «Sildra» vant foran «Lyn», og den belgiske båten «Antwerpia V» kom på tredje og siste plass.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i seiling, 8-metersklassen type 1919

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thorleif Christoffersen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Thorleif Christoffersen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Thorleif Christoffersen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Aubeberget** er en liten haug i Stavanger med et felt av helleristninger fra bronsealderen. 

Haugen ligger like ved Hafrsfjord, på Sunde i Madla bydel. Dette er nedenfor Aubeberget borettslag, ved en fotballøkke. Som kulturminne fra bronsealderen er helleristningene automatisk fredet etter kulturminneloven. Riksantikvarens ID-nummer er 54248. 

Feltet består av 96 figurer, fordelt på tre felt i svaberget. En gruppe ligger i den vestlige delen, like ved foten av svaberget. To grupper ligger lenger øst og noe høyere på berget. De fleste figurene har båtmotiv, men her er også hjulkors og sirkler. Det største skipet er 2,10 meter langt, og det nest-største er 1,90 meter.
Tolv skålgroper er synlige, i ulik størrelse. Også to store flyttblokker hundre meter sørvest for svaberget har skålgroper. Tre ovale figurer i Aubeberget er blitt tolket som en framstilling av fotsåler. Her er også enkelte figurer som ikke har latt seg tolke.

Mellom de tre gruppene i feltet har en oppdaget en enslig skålgrop og restene av en skipsfigur. Dette har gitt mistanke om at flere figurer har gått tapt, kanskje ved forvitring av berget.

Helleristningene på Aubeberget ble oppdaget av arkeologistudenten Bjørn Myhre i årsskiftet 1958/1959. Et tynt lag med lav dekket mange av ristningene, men dette ble fjernet like etter funnet. Ristningene er relativt grunne, og mange lot seg kun kartlegge ved hjelp av kunstig lys. Selv om ristningene nå er rødmalte, kan de være vanskelige å oppdage. 

Ved foten av berget er det også funnet en vestlandsøks (steinøks), en slipehelle og en del flintavslag.

Det er ikke skiltet fram til helleristningene, men det er satt opp et opplysningsskilt fra Arkeologisk museum i Stavanger ved feltet. Like i nærheten finnes også spor etter et naust fra jernalderen. 

Navnet Aubeberget skal ha opphav i kallenavnet Aubø'en, brukt om Ola Olsen fra Nedstrand. Han hadde vært husmann på Aubø i Sjernarøy før han bosatte seg på Sunde.

Se også
-------

* Fluberget - nærliggende fornminnefelt

Bildegalleri
------------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Aubeberget
 |
| Aubeberget
  |

|  |
| --- |
| Båtmotiv i vestre del
 |
| Båtmotiv i vestre del
  |

|  |
| --- |
| Båtmotiv i østre del
 |
| Båtmotiv i østre del
  |

 |

Referanser
----------

1. ↑  Info-plakat på Aubeberget, Arkeologisk museum i Stavanger. Lest november 2021
2. 1 2 3  *Stavanger museum årbok 1959*. Stavanger museum. 1959. s. 3ff.
3. ↑  Bjørn Myhre (1981). *Sola og Madla i førhistorisk tid*. Arkeologisk museum i Stavanger. s. 52. ISBN 82-90215-36-3.
4. ↑  Gunnar A. Skadberg (1996). *Madla i fortid*. G.A. Skadberg. s. 209.

Eksterne lenker
---------------

* Aubeberget ved Hafrsfjord (Bilder på heimskringla.no)
* Helleristninger i Norden
* «Helleristningene på Aubeberget». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Fiolstræde sett fra Krystalgade mot Nørreport.  Foto: Mellehnait 
Fiolstræde sett i retning Skindergade.  Foto: Orf3us 
Hjørnebygningen til Daells Varehus var en institusjon i strøket, og rommer nå hotellet Skt. Petri.
**Fiolstræde** er en av de sentrale gatene i Københavns middelalderby. I området lå Rosengården – en av de siste større havene innenfor Københavns eldste befestning. Navnet menes å stamme fra blomsten fiol.

Fiolstræde går parallelt med Nørregade og løper fra Skindergade ved Jorcks Passage og opp til Æggetorvet ved Nørre Voldgade og Nørreport stasjon.

Bygninger
---------

Vor Frue kirkes kor vender ut mot Fiolstræde ved siden av Vor Frue Plads og Københavns Universitets hovedbygning. Litt lenger nede har Herholdts Universitetsbiblioteksbygning fasade mot Fiolstræde. Ved siden av denne – adskilt av Krystalgade – ligger bygningen til det ikoniske Daells Varehus, stengt i 1999 og nå omgjort til hotell. På gateplan lå spisestedet Daells Varehus – «Dalle Valle» på folkemunne – frem til koronakrisen førte til konkurs våren 2020.

På muren til nr. 8 står en minneplate som forteller at Holberg bodde på adressen frem til sin død i 1754. Bebyggelsen stammer forøvrig hovedsakelig fra årene etter det engelske bombardement i 1807, da store deler av latinerkvartalet ble ødelagt.

Bokelskernes gate
-----------------

Fiolstræde har vært gågate siden mai 1968 og var i mange år kjent for sine antikvariater. I dag (2015) er det kun fire bokforretninger tilbake. Ellers ses kaféer, snackbarer og spesialbutikker.

Referanser
----------

1. ↑
2. 1 2  Zinglersen, Bent: *Københavnske gadenavnes historie*, Politikens Forlag, 1979
3. ↑
4. ↑  «Dalle Valle Fiolstræde». *spiseliv.dk* **(dansk)**. Besøkt 23. april 2020.
5. ↑
6. ↑
7. ↑  *Fiolstræde overgiver sig aldrig*, Politiken.dk. Besøkt 8. juni 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fiolstræde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (da) *Fiolstræde*, indenforvoldene.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Thorleif Haugs vei** (1-105, 4-20) er en vei i Voksenkollen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Voksenkollveien og nordvestover forbi Ullveien før den ender som blindvei i et boligområde.

Veien het Observatorieveien fra 1918, da det var planlagt å flytte Observatoriet dit. I 1952 ble veien oppkalt etter skiløperen Thorleif Haug.

Veien har tradisjonelt hatt store villaer, ofte med tun av eldre, mindre bygninger gjenoppført på tomten, en slags private bygdetun. Slik er det i nr. 4, nr. 14 (villa Solstua, om- og påbygget for Sam Eyde i 1905 og siden påbygget og ominnredet ved flere anledninger) og nr. 20 (Toralv Maurstads villa og bondestuer). Øst for nedre del av veien (med oddetallsadresser) er boligområdet Voksenkollen Panorama, ferdigstilt i 2003 og organisert som sameie.

Referanser
----------

1. ↑  Voksenkollen panorama Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* Oslo byleksikon}

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 7. november 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Valgmenighet** er den betegnelse som brukes i Danmark, når en gruppe medlemmer av folkekirken danner en særlig menighet.

Valgmenigheter hører under folkekirken og skal derfor godkjennes av kirkeministeren. Kravet for godkjennelse er, at minst 50 personer, som har stemmerett til menighetsråd, skriver under på søknaden, og at en person, som er kvalifisert som prest i folkekirken, erklærer, at han ønsker å bli prest for valgmenigheten. Valgmenigheten skal selv dekke alle utgifter, inklusiv avlønning av presten, men medlemmene betaler til gjengjeld ikke kirkeskatt. Valgmenigheter står i motsetning til frimenigheter under oppsyn av biskop og prost.

Muligheten for å danne valgmenigheter innenfor folkekirken i Danmark ble der åpnet for 15. mai 1868 med valgmenighetsloven, som er en del av den folkekirkelige frihetslovgivning. Tanken var å gi folkekirkemedlemmer, som var utilfredse med lokale forhold, mulighet til å ansette en egen prest frem for å tre ut av folkekirken og danne en frimenighet. I de første årene var det primært grundtvigianere som benyttet seg av loven, men i de senere år har også grupper med tilknytning til den karismatiske bevegelse og misjonsbevegelsene opprettet valgmenigheter. I 1990 ble Århus Valgmenighet derfor opprettet av personer med bakgrunn i den karismatiske bevegelse, og i 1991 ble Fjellerup Valgmenighet opprettet av personer med tilknytning til indremisjonen i Danmark.

I 2004 ble «Foreningen af Evangelisk-Lutherske Valgmenigheder i Danmark» stiftet med formålet å fremme fellesskapet mellom valgmenighetene i foreningen, og å støtte og veilede andre som tenker på å etablere en valgmenighet, samt å ivareta medlemsmenighetenes interesser i forhold til folkekirken og kirkelige organisasjoner, foreninger og nettverk.

I Norge
-------

I Norge har en slik mulighet ikke vært til stede før i de senere år. Da man prøvde å innføre ordningen i Gamle Aker menighet tidlig på 1990-tallet, ble det avslått. Senere har man fått noen menigheter som ligner på dette i tilknytning til Normisjons virksomhet. Det gjelder blant annet Storsalen menighet i Oslo og IMI-Kirken i Stavanger, Norkirken Sandnes og Norkirken Bergen.

Eksterne lenker
---------------

* Valgmenighedsloven
* Foreningen af Grundtvigske valg- og frimenigheder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Valhalla Golf Club** er en privat golfbane i den amerikanske delstaten Kentucky, tegnet av Jack Nicklaus. Klubben eies av PGA of America, og åpnet i 1986.

Golfbanen ligger i utkanten av Louisville, Kentuckys største by.

I 1992 ble Valhalla utpekt til å være vertskap for PGA Championship 1996. Året etter kjøpte PGA of America 25% eierskap i klubben. Etter at mesterskapet var avholdt i 1996, økte PGA eierskapet til 50%, og kunngjorde at mesterskapet skulle returnere til Valhalla i 2000. På slutten av mesterskapet i 2000 skaffet PGA de resterende aksjene. Seinere det året kunngjorde PGA of America at Ryder Cup 2008 skulle avholdes på Valhalla.

| År | Vinner |
| --- | --- |
| 1996 | Mark Brooks, USA |
| 2000 | Tiger Woods, USA |
|

Valhalla har også arrangert mesterskap for klubbprofesjonelle, PGA Club Professional Championship, i 2002, og Senior PGA Championship, en major-turnering for proffer over 50 år, i 2004.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Valhalla – Nicklaus Design

Portal: Golf
**Michael Chertoff** (født 28. november 1953 i Elizabeth i New Jersey i USA er en amerikansk advokat og tidligere embedsmann. 

Han var USAs sikkerhetsminister under president George W. Bush. 

Han medforfattet lovverket kalt USA PATRIOT Act. Han var dommer i United States Court of Appeals for the Third Circuit, var føderal aktor, og assistent til USAs *Attorney General*. Han etterfulgte Tom Ridge som *U.S. Secretary of Homeland Security* den 15. februar 2005.

Etter at hans tjenestetid som sikkerhetsminister var omme i januar 2009, opprettet han allerede i mars 2009 *Chertoff-Group* i Washington DC, som tilbød sine rådgivningstjenester både til næringsliv og regjeringsverk vedrørende sikkerhet og risikohåndtering. Med seg i selskapet fikk Chertoff med seg sin tidligere viseminister Paul A. Schneider og de tidligere statssekretærer for sikkerhet (Homeland Security), Charles E. Allen og admiral Jay M. Cohen. Dessuten tilkom Michael V. Hayden, som hadde vært øverste sjef for de amerikanske hemmelige tjenester.

I diskusjonen om skjerpede sikkerhetskontroller i internasjonal luftfart etter det forsøkte terrorangrep på Northwest Airlines 253 i desember 2009 gjorde Chertoff seg bemerket som sterk lobbyist for innføring av *whole body scanning* (oppfattet som «nakenscanning»).

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Michael-Chertoff, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000025156, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6wc1csx, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  AG Friedensforschung an der Uni Kassel: *Kriegsetat steigt*, junge Welt, 26. mai 2009
5. ↑  *Former homeland security chief argues for whole-body imaging*, The Washington Post, 1. januar 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |
**Færøyenes lagmann** (færøysk: *Føroya løgmaður*) er formann for Færøyenes landsstyre, altså regjeringssjef på Færøyene. Inntil 2008 hadde lagmannen også ansvaret for utenlandssaker, men i 2008 ble dette tildelt en landsstyremann eller -kvinne (*landsstýrismaður*, *landsstýriskvinna*) utelukkende med utenlandshandel og internasjonale relasjoner som ansvarsområde. På tross av sin kjønnsbestemte form ble tittelen også benyttet av Færøyenes hittil eneste kvinnelige lagmann, Marita Petersen.

Normalt velges lagmannen hvert fjerde år av Lagtinget. Tittelen lagmann var omkring 1000 og fra ca. 1300–1816 anvendt om Lagtingets formann og lovsigemand (og formodentlig også mellom 1000–1300). Da hjemmestyret ble etablert, valgte man å gjenbruke den historiske tittelen for øyenes høyeste lederpost til å betegne lederen av regjeringen.

Mellom 1816 og 1948 var Færøyene et dansk amt, og lagmannstittelen ble ikke benyttet.

Lagmannens kontor, *Løgmansskrivstovan*, ligger i Tórshavn.

Lagmannen velges av Lagtinget, enten etter et lagtingsvalg eller et vedtatt mistillitsvotum. En avtroppende lagmann og dennes landsstyre vil da bli sittende som et forretningsministerium inntil alle avtaler rundt regjeringssamarbeidet er avklart, samt at ministerne i det nye landsstyret er utnevnt. Endringer i Landsstyrets sammensetning foretas av lagmannen eller ved mistillitsvoteringer mot ministre i Lagtinget.

Se også
-------

* Liste over Færøyenes statsministre
En **valgrunde** eller valgomgang er en omgang med valg i et valgsystem som har flere runder med stemmegivning. Flere land, blant annet Finland, Frankrike, Polen, Østerrike, Portugal og India har valg med to valgrunder, og dersom ingen kandidater får flertall i første valgrunde må velgerne stemme på nytt mellom de to kandidatene som fikk flest stemmer i første runde. To valgrunder er ofte brukt ved presidentvalg.

Fordeler og ulemper
-------------------

Systemer med flere valgrunder er ressurskrevende og kan gjøre velgerne mer apatiske, men kan også bidra til å gi bred støtte til kandidaten som velges.

I Brasil (1989) og Peru (1990) ble det valgt en president i andre runde som manglet støtte i den lovgivende forsamlingen, noe som viser at valg i flere runder kan gi et misforhold dersom de forskjellige valgordningene som brukes ikke henger sammen.

Bruk i Norge
------------

I Norge avgjøres alle offentlige politiske valg med én valgrunde. Den norske kirke har brukt to valgrunder for å velge leder av kirkerådet.

En ordning med to valgomganger i enmannskretser ble benyttet i Norge i perioden 1906–1918. Det ble også benyttet av to kommuner i forsøket med direktevalg av ordfører i 1999.

Andre valgsystemer kan ha flere runder med opptelling, selv om det bare avholdes en valgrunde.

Referanser
----------

1. ↑  Ot.prp. nr. 96 (2005-2006)
2. ↑  Electing a President - Two-Round Systems
3. ↑  Spennende ledervalg til Kirkerådet - Svein Arne Lindø valgt etter to valgrunder Arkivert 22. november 2010 hos Wayback Machine.
4. ↑  NOU 2001: 3
**Michael Jaime Clegg** (født 3. juli 1977 i Manchester) er en tidligere fotballspiller og nåværende fotballtrener som for øyeblikket er ansatt som styrke– og kondisjonstrener hos Sunderland. Hans far, som også heter Michael Clegg, men er best kjent som Mike, har siden 2000 vært styrke– og kondisjonstrener i Manchester United.

Karriere
--------

Clegg gikk gjennom Manchester Uniteds akademi tidlig på 1990-tallet og var en del av troppen som vant FA Youth Cup i 1995. Kort tid etter seieren ble han tilbudt sin første profesjonelle kontrakt, og Clegg fikk sin seriedebut i 1996/1997–sesongen. Clegg fikk problemer med å etablere seg på førstelaget til United og ble utlånt til både Ipswich Town og Wigan Athletic. 

I 2001/2002–sesongen skiftet han klubb til Oldham Athletic, som på dette tidspunktet lå to divisjoner under. Clegg spilte på Boundary Park i to år før han la opp som fotballspiller i en alder av 27 år. I sin første sesong hos Oldham kvalifiserte laget seg til playoff–rundene, men en alvorlig finansiell krise rammet siden klubben, og Clegg var sterkt delaktig i å unngå nedrykk i hans andre og siste sesong i klubben. Etter at han la opp som fotballspiller

Eksterne lenker
---------------

* (en) Michael Clegg – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Michael Clegg – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Føroya Fornminnissavn** (norsk: Færøyenes nasjonalmuseum) er det offisielle nasjonalmuseet på Færøyene og ligger i Tórshavn.

Museet
------

Nasjonalmuseet på Færøyene har sin hovedutstilling i museumsbygget som ligger i Brekkutún 6 i ytre kanter av Tórshavn sentrum. Formålet med museet og gjenstandene er å fortelle om den unike færøyske kultur og historie fra vikingtiden og i middelalderen. 
De fleste gjenstandene representerer derfor Færøyenes jordbrukskultur og sjøfartshistorie. Museets mest kjente gjenstander er de såkalte Kikjubøstólarnir som er deler av benkene fra Ólavskirkjan i Kirkjubøur. Disse benkene var i mange år utstilt i Danmark, men har nå returnert til Færøyene.

Heima á Garði
-------------

Heima á Garði er et gårdsbygg i det færøyske tettstedet Hoyvík, nær Tórshavn. Hovedbygget ble reist omkring 1812, men bærer innredningen til et typisk færøysk bondehus fra starten av 1900-tallet. Bygningen er idag et utendørsmuseum og regnes som en del av Færøyenes nasjonalmuseum.

Kulturinspirerte frimerker
--------------------------

Sankt Olavskirken i Kirkjubøur har inspirert en rekke Færøyske frimerkeserier. Frimerkeseriene under er gravert av Czesław Słania.

**Færøyske frimerker fra 1980:**

* 
* 
* 
* 

**Færøyske frimerker fra 1984:**

* 
* 
* 
* 

**Færøyske frimerker fra 2001:**

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. juli 2011. Besøkt 1. september 2010.  Patursson.com

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Føroya Fornminnissavn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Ekstern harddisk** (*norsk: Eksternt platelager*) er et platelager som kobles til en datamaskin via kabler. Eksterne platelagre gjør det derfor enkelt å øke minnekapasiteten utover den som finnes internt i maskinen, samtidig som data enkelt kan overføres til en annen maskin, transporteres til et annet sted eller sikres fysisk i en safe eller et hvelv.

Et eksternt platelager beskyttes av et eget kabinett og har sin egen strømforsyning (intern eller ekstern). Den kan også ha strømforsyningen integrert i tilkoblingskabelen som i Firewire-grensesnittet.

Platelageret kan være av alle størrelser som er i salg, men 3,5 tommers plater er det vanligste. En ekstern plate med 3,5 tommers diameter er ganske stor og tung, så personer som ofte tar med seg en del data benytter ofte en 2,5 tommers plate. Disse benytter plater som er laget for bærbare maskiner.

Det eksterne platelageres knyttes til PC-en via kabel. Den mest vanlige er å ha et USB-grensesnitt, men også Firewire og SCSI brukes. Noen NAS disker kan også fungere som eksterne disker, men disse har også en standard ethernetutgang som gjør at disse er selvstendige maskiner også.
**Opel Rekord** (1953–86) er en større familiebil som ble produsert av Opel i Rüsselsheim i Tyskland i over 7 millioner eksemplarer. Den etterfulgte Opel Olympia og ble i 1986 avløst av Opel Omega.

**Olympia Rekord** (1953-57) hadde Olympiamotorer på 1.5 liter og 44 hk. Den kunne fås som 2-dørs sedan, cabriolet og stasjonsvogn (*Caravan*). 

**P/P1** (1958-60) hadde nytt karosseri med panoramavindu (derav P), Fra 1958 kunne den fås som 4-dørs sedan. En billigutgave med 1.2-liters motor ble kalt Opel Olympia/1200 (1958–62). P1 var også solgt i USA.

**PII** (1960-63) fjernet panoramavinduet. Den kunne nå fås som 2-dørs coupe samt en 1.7-liters motor på 60 hk. **A** (1963–65) ble designed av GM i USA og kunne fås med 2.6-liters 6-sylindret motor (fra Opel Kapitän). **B** (1965–66) fikk andre lykter, samt at den gamle Olympiamotoren (fra 1937) ble avløst av Opels nye motorserie (CIH=*Cam In Head*) på 1.5, 1.7 og 1.9 liter, en serie som holdt seg til 1986.

Den coca cola-flaskeformede og stillegående **C** (1966-71) hadde spiralfjærer bak. Utover de tre CIH-motorene fantes det en 6-sylindret 2.2-liter, mens den tilsvarende Opel Commodore A hadde en 2,5 liters motor i standardutgave. **Sprint**-utgaven hadde fartsstriper og delte komponenter som ratt og drivverk med Commodore og hadde1.9-liter på 106 hk. 

Neste var **D (II)** (1972-77) hadde CIH-motorer (bensin) på 1.7, 1.9 og 2.0 liter samt en 2.1-liters diesel. Understellet ble også brukt i Vauxhall Victor. 

De to siste seriene var **E1** (1977-82) og **E2** (1982-86, 492 000 eks.), også solgt i England som Vauxhall Carlton.

Med basis i Rekord C (og D) laget man Opel **Ranger** (1968–78) i Sør-Afrika med Chevrolet-motorer, samt i Belgia for salg i Belgia og Sveits (med CIH-motor). Iran lagde den fra 1974 til 1977 og den iranske revolusjon. E-utgavene ble laget i andre land også.

* Olympia Rekord (1953-57) Olympia Rekord (1953-57)
* P1 (1958–60) P1 (1958–60)
* P2 (1960-63) P2 (1960-63)
* A/R3 (1963–65) A/R3 (1963–65)
* B (1965–66) B (1965–66)
* C (1966–71) C (1966–71)
* D (1972–77) D (1972–77)
* E1 (1977–82) E1 (1977–82)
* E2 (1982–86) E2 (1982–86)

Referanser
----------

1. ↑  Steing Inge Stølen, *Dagens lykkepille: Opel Rekord P1 Arkivert 21. september 2016 hos Wayback Machine.* fra webstedet huskerdudenbilen.no den 25. september 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Opel Motorsport Club
* Opelregisteret
**Opel Meriva** er en personbil i mini MPV-klassen basert på plattformen til Opel Corsa. Meriva selges under merkenavnene **Opel**, **Vauxhall** og **Chevrolet**, avhengig av markedet. Bilen ble introdusert i 2002, og ny modell kom i 2010. Meriva bygges i São Caetano do Sul, Brasil av General Motors do Brasil og i Zaragoza, Spania, av Opel.

Meriva produseres både med bensinmotor og turbodieselmotorer fra 1,3 l til 1,7 l, med motorkraft fra 75 hk) til 140 hk. 

Lik sin storebror, Zafira, har Meriva et fleksibelt interiør kalt FlexSpace. Selv om bilen bare har fem seter fordelt på to rader, kan den andre raden beveges fremover og bakover og setene slås ned og integreres i gulvet dersom et større bagasjerom ønskes. Andre seterad har plass til 2 eller 3 passasjerer. I to-seters modus har setene avstand til døren og hverandre på samme måte som forsetene. I tre-seters modus ser setene ut som et ordinært baksete.

Sikkerhet
---------

Meriva har en delt A-stolpe som kan gi noen blindsoner for føreren.

Meriva A
--------

Første generasjons Meriva, kalt Meriva A, ble lansert sent i 2002, og var basert på tredje generasjon Opel Corsa. Den ble lansert med tre bensinmotorer og en dieselmotor, men i 2005 ble bensinmotoren på 1,6 liter byttet ut med en kraftigere 1,4 liters motor. Modellen med 1,6 turbo hadde 6-trinns manuell girkasse, de øvrige hadde 5-girs manuell girkasse som standard. 1,6 16v og 1,8 liters bensinmotorer kunne velges med en 5-trinns *Easytronic' girkasse.*

I 2006 kom en *facelift*, med fornyet front og bakende, og den fikk et nytt utstyrsnivå; OPC.

Meriva B
--------

Den nye Meriva ble presentert på Genève Motor Show i mars 2010, og ble produsert fra juni 2010. Konseptbilen «Meriva Concept» ble presentert på Genève Motor Show i 2008, og viste hvilken stilretning neste generasjon Meriva ville ta.

Meriva B selges med en 1,7 dieselmotor med 100, 110 eller 130 hk, eller en 1,3 ecoFLEX diesel på 95 hk. Bensinmotorene er på 1,4 liter, og yter 100, 120 eller 140 hk, de to siste er med turbo.

Det nye med denne modellen er at bakdørene er hengslet motsatt av det vanlige. Dette skal lette innstigning og håndtering av små barn. Disse dørene låses automatisk så lenge bilen er i bevegelse. A-stolpen er endret til lik med Zafira, noe som antas å gi bedret sikt. Bilen ble kåret som nr. 3 i «Årets Bil 2010» etter to elektriske/hybridbiler.

Navn og markeder
----------------

* **Opel Meriva** – Europa (unntatt Storbritannia), Singapore, Japan
* **Vauxhall Meriva** – Storbritannia
* **Chevrolet Meriva** – Latin-Amerika, Mexico

Eksterne lenker
---------------

* (en) Opel Meriva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Opel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Eksploderende hval** eller **sprengt hval** viser oftest til en hendelse i Florence, Oregon, i 1970, da en død spermhval (opprinnelig antatt å være en gråhval) ble sprengt i filler av samferdselsmyndighetene i Oregon, i et forsøk på å kvitte seg med det råtnende kadaveret. Hendelsen ble viden kjent i USA da den amerikanske humoristen Dave Barry omtalte den i sin avisspalte etter å ha sett et videoopptak av eksplosjonen. Senere ble historien velkjent internasjonalt, da det samme opptaket begynte å sirkulere på Internett og utviklet seg til et internettfenomen.

Spontane eksplosjoner har også forekommet. Det mest omtalte eksemplet fant sted i Taiwan i 2004, da utvikling av gass inne i en forvitrende spermhval førte til at den eksploderte på et befolket tettsted, mens den ble transportert til obduksjon. Andre eksploderende hvaler har blitt skrevet om og dokumentert av flere velkjente skribenter.

Det finnes relativt få dokumenterte tilfeller av eksploderende dyr. Hvaleksplosjonene i USA og Taiwan fikk bred dekning av presse verden over. Det har derimot vært færre kjente hendelser i andre deler av verden. En hvaleksplosjon på Færøyene i 2013 ble imidlertid dokumentert på video.

Eksterne lenker
---------------

* NRK: Her går spermhvalen i lufta (hvaleksplosjon på Færøyene, med video, 27. november 2013)
**Højer kommune** (tysk: *Hoyer*, frisisk: *Huuger*) var en kommune sørvest i Jylland i Sønderjyllands amt i Danmark som ble dannet ved kommunalreformen i 1970. Kommunens administrasjonssentrum lå i byen ved samme navn. Ved den påfølgende kommunalreformen i 2007 ble kommunen del av den nye Tønder kommune. Højers kystområder er et naturreservat.

Højer grenset til de tidligere kommunene Tønder på østsiden og Bredebro i nord. Kommunens vestgrense er Nordsjøen og den tyske øyen Sylt, mens dens sørgrense samtidig er Danmarks grense med Tyskland.

Kommunalreformen av 1970
------------------------

Under kommunalreformen i 1970 ble de følgende sognene i Tønder, Højer og Lø herred slått sammen til Højer kommune:

* Daler sogn
* Emmerlev sogn
* Hjerpsted sogn
* Højer sogn

Kommunalreformen av 2007
------------------------

Ved Kommunalreformen i 2007 ble kommunen slått sammen med kommunene Bredebro, Løgumkloster, Nørre-Rangstrup (unntatt Bevtoft sogn), Skærbæk og Tønder til Tønder kommune i den nye Region Syddanmark. Kommunens areal er etter dette 1278 km² og den har 40 331 (2007) innbyggere.

Kilder
------

* Kommunalstatistikk: NetBorger Kommunefakta fra KMD alias Kommunedata
* Kommunesammenslåinger og naboer: Eniros kart over de nye kommunene
* Fil med informasjon om sogn og kommuner
* Kommuner i tall fra Danmarks Statistik

Eksterne lenker
---------------

* Kommunens egne nettsider
* Tønder kommunes nye nettsted

| * v
* d
* r
Kommuner i Sønderjyllands amt (1970–2006) |
| --- |
| Augustenborg **·** Bov **·** Bredebro **·** Broager **·** Christiansfeld **·** Gram **·** Gråsten **·** Haderslev **·** Højer **·** Lundtoft **·** Løgumkloster **·** Nordborg **·** Nørre-Rangstrup **·** Rødding **·** Rødekro **·** Skærbæk **·** Sundeved **·** Sydals **·** Sønderborg **·** Tinglev **·** Tønder **·** Vojens **·** Aabenraa | Danmarks flagg |

Portal: Danmark
**Eksploderende padder** er et fenomen som oppstår når en kråke, på jakt etter paddelever, angriper en oppblåst padde. Fenomenet ble først observert i april 2005 ved Hamburg i Tyskland og i en innsjø ved Låsby i Danmark. 

Det spesielle ved disse hendelsene, er at paddene eksploderer mens de er i live. Det er for eksempel kjent at døde hvaler kan eksplodere, men da som et resultat av at det danner seg gasser under forråtnelsesprosessen.

Beskrivelse
-----------

I april 2005 omtalte media at flere padder i Altona-distriktet i Hamburg raskt vokste til de var langt større enn normalt, før de eksploderte, slik at restene ble slengt opptil en meter av gårde. Det ble rapportert at hendelsene inntraff hyppigst mellom klokken 2 og 3 om natten. 26. april 2005 uttalte miljøarbeideren Werner Smolnik at minst 1000 padder hadde omkommet på denne måten i løpet av få dager.

Forklaringer
------------

En veterinær i Berlin, Franz Mutschmann, samlet inn døde dyr for å obdusere dem. Hans arbeider viste at fenomenet hadde sammenheng med at antallet kråker i området nylig hadde økt. Årsaken var en kombinasjon av kråkeangrep og naturlig oppblåsing, som er en av paddenes forsvarsmekanismer. Kråkene angrep paddene ved å hakke seg gjennom huden mellom paddenes bryst- og bukhule, for å spise leveren, åpenbart en delikatesse for kråkene. Når paddene forsøkte å forsvare seg ved å blåse seg opp, førte hullet i kroppen og den manglende leveren til at blodkar og lunger sprakk. Det tilsynelatende epidemiske omfanget ble også forklart av Mutschmann: «Kråker er intelligente dyr. De lærer svært raskt hvordan de får tak i paddenes lever.» 

Andre forklaringer inkluderte virus- eller soppinfeksjoner, men ved laboratorieforsøk fant man ingen smittestoffer.
Danske biologer antydet at pesticider kunne være en forklaring, andre trakk inn ultrafiolett stråling på grunn av redusert ozonlag.

Eksterne lenker
---------------

* Mystery of German exploding toads (BBC News)
* Exploding toads baffle experts (ABC News online)
* Exploding Toads Baffle Experts - med bilde
**Opel Grandland X** (2017–) er en crossover SUV bygget fra den tyske bilprodusenten Opel som tar over etter Opel Antara.

Den ble introdusert kort tid efter at Opel ble kjøpt av franske PSA og er da også bygd på PSA-plattformen EMP2 (*Extra Modular Platform*), altså samme chassis som Peugeot 3008 og diverse andre franske biler.

Den bygges i Sochaux i Frankrike og i Walvis Bay i Namibia sammen med 3008.

Grandland fås i Norge med franske bensinmotorer (130 hk) med diesel (120 hk, 177 hk) og med eller uten firehjulsdrift. Prisen er noe under 400 000 kroner og opp.

I Storbritannia heter den **Vauxhall Grandland X**.

Fra 2020 fås den i utgaven **Hybrid 4** med hele tre motorer: En bensinmotor og to elektriske motorer.

Bilder
------

* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Groupe PSA will assemble OPEL and PEUGEOT vehicles in Namibia in 2018, pressemelding fra PSA den 12. mars 2018.
2. ↑  En fryd for øret i motor.no den 16. juli 2018.
3. ↑  Prøvekjøring Opel Gangland Laderybil fra motor.no den 2. februar 2020.
Yushan nasjonalparks beliggenhet på Taiwan
**Yushan nasjonalpark** er en nasjonalpark i Taiwan. Den ligger i provinsene Nantou, Hualien, Kaohsiung og Chiayi, og omkranser landets høyeste fjell, Yushan. Med et areal på 1054,9 km² er den den største av Taiwans syv nasjonalparker. 

Parken ble opprinnelig opprettet som Niitaka nasjonalpark i 1937, da Taiwan var underlagt Japan. Den ble gjenopprettet som Yushan nasjonalpark i 1985.

Foruten Yushan omfatter parken også flere andre høye fjell, som Siouguluan (3 825 m, Taiwans tredje høyeste), Mabolasih (3 785 m) og Guan (3 668 m). Parken er også kjent for sin rike og mangfoldige økologi, dyre- og planteliv. Naturmiljøene i Yushan spenner fra tropiske og subtropiske skoger ved foten av fjellene til tempererte eller alpine forhold på toppene.

Referanser
----------

1. ↑  Yushan nasjonalparks nettsted Arkivert 15. juli 2009 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yushan National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC **·** GeoNames
 |