recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Memphis Jug Band** var et jugband som var aktive i Memphis, Tennessee på slutten av 1920- og begynnelsen av 1930-tallet. Bandet hadde en besetning med munnspill, feler, mandoliner, banjoer og gitarer, med vaskebrett, kazoo og krukker (jugs) som komp. Orkesteret hadde et repertoar som favnet om flere stilarter. I løpet av få år spilte bandet inn over hundre låter på plate.

Besetning
---------

Memphis Jug Band hadde en skiftende besetning av svarte musikere gruppert rundt lederen, sangeren og gitaristen Will Shade. 

Blant de som var innom bandet for kortere eller lengre tid kan nevnes Charlie Burse (gitar, mandolin og sang), Charlie Nickerson (piano og sang), Charlie Pierce (fele), Charlie Polk (jug), Tewee Blackman (sang og gitar), "Hambone" Lewis (jug), Jab Jones (jug), Johnny Hodges/Hardge (piano), Ben Ramey (sang og kazoo), Casey Bill Weldon (gitar og sang), Memphis Minnie (gitar og sang), Vol Stevens (sang, fele og mandolin), Milton Robie (fele), Otto Gilmore/Gilmer (trommer og treblokker) og Robert Burse (trommer). 

Bandet hadde både et svart og et hvitt publikum. Repertoaret bestod av ballader, blues og populære dansemelodier. Innspillinger ble gjort av Victor Records og OKeh Records i åra 1927 til 1934. På det tidspunktet hadde etterspørselen etter og markedet for musikken deres skrumpet slik at Shade ikke lenger så seg i stand til å holde bandet samla.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Memphis Jug Band på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Memphis Jug Band på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Memphis Jug Band på AllMusic Rediger på Wikidata
* allmusic.com[*død lenke*] - Omtale og detaljert diskografi

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Broket lundfly** (*Lacanobia contigua*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes nord til Nord-Trøndelag i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 36 – 41 mm), gråaktig eller brunaktig nattfly. Vingene er nokså kontrastrikt farget, de lysere områdene kan være rødlige eller grønnlige. Forvingen er grå til brun, midtfeltet noe mørkere enn resten. Dette er avgrenset av hvite mellomlinjer som bare er tydelige i den bakre delen. Nyre- og ringmerkene er vanligvis lyse og tydelige, men nyremerket kan gå i ett med resten av vingen. Bak disse er det en kort, tykk svart lengdestrek (tappmerke). Langs ytterkanten går det en lys tverrlinje (bølgelinje) som er forholdsvis bred, men ofte bare tydelig i midten, der den danner en w. Bakvingen er lysgrå.

Levevis
-------

Arten kan påtreffes i mange ulike habitater med frodig vegetasjon. Larvene kan lever både på løvtrær, busker og urter. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juni – juli og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Utbredt over hele Europa. I Norge er den funnet nord til Nord-Trøndelag.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Lacanobia contigua* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *broket lundfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *broket lundfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *broket lundfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *broket lundfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *broket lundfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *broket lundfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lacanobia contigua* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
> Du skal ha respekt for loven  
> du skal elske lovens bud  
> husk at loven er fra oven  
> husk at loven er fra Gud!
> 
> 
> Jens Bjørneboe, «Respekt for loven»,  
> *Ordet*, 1965
> 
> 

«**Respekt for loven**» er et dikt av Jens Bjørneboe, opprinnelig publisert i *Ordet* i 1965. Diktet har fire korte vers og er en harselas med politi, fengsel og rettsvesen. Det inngår som fengselsdirektørens sang i skuespillet *Til lykke med dagen*, publisert senere i 1965 og basert på handlingen i romanen *Den onde hyrde* (1960) om en ungdomskriminells møte med norsk fengselsvesen. Det inngår som åpnings- og sluttnummer tonesatt av Åsmund Feidje og fremført av Ola B. Johannessen i rollen som fengselsdirektør i musikalen basert på skuespillet, som ble sendt av Fjernsynsteatret i 1988. Musikalen ble beskrevet av instruktør Bjørn Sæter som «en musikalsk crazykomedie om fengselsliv, frihet og selvmord, rock, country & western og salmesang».

Referanser
----------

1. ↑  Bjørneboe, Jens (1988). *Til lykke med dagen og andre skuespill*. Oslo: Pax. ISBN 8253014392.
2. ↑  *Østlands-Posten*. 3. mai 1988.

Eksterne lenker
---------------

* «Respekt for loven» (Fjernsynsteatret, 1988)
* *Til lykke med dagen* (hele musikalen; Fjernsynsteatret, 1988)
Inferno-festivalen ble arrangert på Rockefeller og John Dee, i tillegg til Maiden, Rock In og Blå i Oslo 19-22. mars 2008. For første gang ble festivalen arrangert over fire dager. Den nye dagen blir onsdagen, som vil være en «klubb-dag» hvor bandene kommer til å spille på Subscene, John Dee, Garage, Maiden, Rock In og Blå. I motsetning til alle tidligere år, og de tre øvrige dagene, er det umulig å få med seg alle konsertene. Inferno har alltid hatt fokus på at man skal ha muligheten til å se de bandene man vil, og derfor aldri hatt to band spillende samtidig. Subscene hadde fri aldersgrense slik at yngre kunne få en «smakebit» av festivalen, mens Rock In hadde 20 årsgrense. Øvrige spillesteder hadde 18 årsgrense som vanlig.

Inferno Kick Off ble arrangert på John Dee 26. januar 2008. Denne dagen ble det fulle programmet offentliggjort. Goat the Head, Stonegard og Iskald spilte denne kvelden. Det ble også arrangert et Kick Off party i Trondheim samtidig. Her spilte de tre norske death metal-bandene Mindgrinder, The Sickening og Metherra.

Program
-------

### Onsdag 19. mars

Subscene (fri aldersgrense)
* Slagmark
* Cor Scorpii
* Goat the Head
* Cult of Luna

John Dee
* In Vein
* Vreid

Maiden
* Deject
* Negurá Bunget
* Karaoke From Hell

Blå
* Käthe Kollwitz
* Sahg

Garage
* Insense
* Gallhammer

Rock In (20 årsgrense)
* Diskord
* Urgehal

### Torsdag 20. mars

John Dee
* Axegressor
* Cor Scorpii
* Dead to This World
* Goat the Head
* Cult of Luna

Rockefeller
* Skitliv
* Onslaught
* Tristania
* Behemoth
* Gorgoroth

### Fredag 21. mars

John Dee
* Whip
* Obsidian Throne
* Obliteration (Opprinnelig Ramesses, men de kansellerte)
* Benighted
* Den Saakaldte

Rockefeller
* The Batallion
* Krux
* Tulus
* Gorefest
* Satyricon

### Lørdag 22. mars

John Dee
* Drone
* Desecration
* Iskald
* Burst
* Shining

Rockefeller
* Mortal Sin
* Unleashed
* 1349
* Overkill
* Destruction

| * v
* d
* r
Inferno Metal Festival |
| --- |
| 2001 **·** 2002 **·** 2003 **·** 2004 **·** 2005 **·** 2006 **·** 2007 **·** 2008 **·** 2009 **·** 2010 **·** 2011 **·** 2012 |
***ELEX*** er et rollespill for Microsoft Windows, Xbox One og PlayStation 4, som ble gitt ut i 17. oktober 2017. Spillet er utviklet av Pirahna Bytes og publisert av THQ Nordic.

I en post-apokalyptisk versjon av planeten Magalan, som ble truffet av en komet. Dette førte til masseødeleggelse for hele sivilisasjonen, men fører også til en mystisk og ekstremt kraftig ressurs kalt Elex. De få overlevende organiserte seg snart i ulike fraksjoner - hver med ulike visjoner om fremtiden, og forskjellige metoder for å bruke Elex. Noen av fraksjonene avviser all teknologi, og bruker Elex for å oppnå magiske krefter. De fredløse ønsker bare økonomisk profitt og størst mulig frihet. De bruker alle moderne våpen og teknologi de kan få tak i. De bruker Elex for å lage kraftige medisiner. Prestene tror på en gud som heter Calaan. De er den mest kunnskapsrike og teknologisk avanserte fraksjonen, og tror at deres religion kan redde verden.

Disse fraksjonene kjemper mot hverandre om ressurser, flere områder og Elex. Men de deler alle en felles fiende: Alpene. Tidligere geistlige som konsumerte Elex direkte i kroppen, noe som gjør dem veldig sterke på bekostning av deres egne følelser. De arbeider under kommando av Hybrid, et eldgammelt vesen som ønsker å samle all Elex på planeten for å oppnå en ny evolusjon for Alpene. Jax - hovedpersonen - er en kommandør for Alpene, blir sendt på et spesielt oppdrag. Men flyet hans blir snart skutt ned av en ukjent fiende, og krasjer over et fjell. Han er svak og alene på et ukjent sted.

Jax må gjenvinne sine krefter, ved å bli med i en fraksjon. Samtidig forsøker han å finne ut hva som skjedde når flyet hans styrtet, og hvem som egentlig angrep ham. Spilleren kan bruke både sverd og skytevåpen i spillet, og magi blir tilgjengelig etter hvert. Spilleren kan slutte seg til en av tre fraksjoner: Berserkerne som bruker ELEX til magiske formål. Geistlige som bruker stoffet til å drive teknologien deres. Eller den fredløse gjengen.

Referanser
----------

1. 1 2   *Steam*, 1.0.0.74, 12. september 2003, Wikidata Q337535,

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Elex* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Elex* på GOG.com Rediger på Wikidata

* (en) *Elex* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Elex* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Elex* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Elex* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Elex* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Elex* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Elex* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Elex* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

  

Portal: Videospill
**Infinitiv** er en substantivisk verbform. I norsk markeres infinitiver med infinitivsmerket *å*. Infinitiver bøyes ikke i tall, tempus eller person, og er derfor en infinitt verbfrom.

I norsk
-------

I norsk markeres infinitiver med infinitivsmerket *å*, for eksempel *å spise* eller *å løpe*. Infinitiver kan også forekomme uten infinitivsmerket hvis infinitiven styres av et hjelpeverb.

### Infinitivsfeil

Infinitivsfeil er også kjent som *og*/*å*-feil. På norsk uttales infinitivsmerket *å* og konjuksjonen *og* ofte likt, hvilket fører til forveksling mellom ordene, spesielt hvis et av ordene forekommer forran en infinitiv. I slike tilfeller skal *og* kun brukes ved sideordnede infinitiver, for eksempel *dra ut og fiske*, mens *å* brukes når infinitiven er underordnet hovedverbet, for eksempel *prøve å slutte*. Forskjellen blir tydelig i oversettelse til engelsk, hvor infinitivsmerket *å* blir til engelsk *to*, mens konjuksjonen *og* blir til *and*. På norsk kan man også legge merke til forskjellen ved at man kan si *både og* (*både løpe og fiske*), men ikke *både å* (ikke \**både prøve å slutte*). Det tilsvarende er også vanlig på svensk, hvor *att* og *och* også kan uttales likt, og dansk, med *at* og *og*. Slik sammenblanding er kjent helt fra 1500-tallet.

Se også
-------

* Kløyvd infinitiv
* Splittinfinitiv

Referanser
----------

1. 1 2 3  Theil, Rolf (22. januar 2023). «infinitiv – grammatikk». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 20. februar 2023.
2. 1 2 3  TEN (8. juni 2019). «Verb + infinitiv». *Språkskolen Topp Norsk*. Besøkt 20. februar 2023.
3. 1 2  «Å / og». *Riksmålsforbundet*. Besøkt 20. februar 2023.
4. ↑  Theil, Rolf (17. januar 2023). «infinitivsmerke – grammatikk». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 21. februar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
Naturlig forekomst av Pozzolan (vulkansk aske) i sørlige California i USA.
**Pozzolan** (fra italiensk *pozzolana*) er et stoff som ved reaksjon med kalkhydrat og vann danner liknende produkt som ved reaksjon mellom portlandsement og vann. Pozzolan-stoff kan bli brukt som tilsats eller som erstatning for en del av portlandsement. De mest kjente er flyveaske og silikastøv. Silikastøv er et avfallsstoff fra ferrosilisiumframstilling. Pozzolan kan forekomme naturlig i form av vulkansk aske eller ved forbrenningsprosesser i industrien. 

Hvor god effekt en type pozzolan har måles med virkningsfaktoren k. Hos Statens vegvesen har for eksempel pozzolanet silikastøv faktor k=2.

Navnet pozzolan kom fra byen Pozzuoli nær Napoli. Her fant innbyggerne vulkanaske som de knuste og blandet med brent kalk. Blandinga ga et sterkt bindemiddel som de brukte ved muring av store byggverk, dette er sett på som oppfinnelsen av betong. Vulkanaska kom fra kalkstein som under vulkanutbrudd var utsatt for høye temperaturer. Pozzolan brukes også som tilsetning til sement, og bidrar til økt tetthet og styrke. I Norge er silikastøv fra ferrosilisiumindustrien mye brukt til dette formålet.

Referanser
----------

1. ↑   «pozzolan», *NAOB*
2. ↑   «Betongens ABC», *Kontrollrådet*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Resolution Island** er en av øyene i Det kanadiske polararkipelet i Nunavut. Øya ligger utenfor Baffinøyas sørøstre odde har et areal på 1 015 km².

På Resolution ble det i 1954 bygget en amerikansk radarstasjon (CFS Resolution Island). Den er en del av militærprogrammet Distant Early Warning (DEW). Basen ble forlatt i 1973 og overgitt til Canada året etter. Da stedet ble undersøkt mellom 1987 og 1990 ble det oppdaget polyklorerade bifenyler i marken, noe om antakelig skyldes utslipp av spill fra isolasjonsmateriale til radaranlegget. Også andre gifter har blitt oppdaget i bygninger og omkringliggende terreng: transformatorvæsker, kjølvann, asbest og tungmetaller. Man har konstatert at nivået av PCB på Resolution er de høyeste blant de militærbaser som faller inn under *Indian and Northern Affairs Canadas* INACs jurisdiksjon.

I 1993 og 1994 ble det avsluttet en miljøutredning av området. Man oppførte deretter temporære barrierer for å forhindre at PCB fløt ut i vannet. Ytterligere undersøkelser ble foretatt og i 1907 tok INAC initiativt til saneringsarbeider med foretaket Qikiqtaaluk (QC). En restaureringsplan ble opprettet sammen med *Environment Canada* og *Queen's University*. Under tiden har ulike tiltak blitt gjort for å sikre at giftene ikke skader mennesker eller miljø.

Se også
-------

* Hudsonbukta
* Cape Chidley
* Labradorstrømmen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Et **ikon** er et lite symbol som representerer en handling, et program eller en fil i en datamaskin. Ved å klikke på ikonet kan brukeren utføre forskjellige operasjoner, som å åpne, flytte eller slette programmet eller filen som ikonet representerer.

Dataikoner kan også være plassert i en verktøylinje der brukeren kan aktivere en funksjon i programmet ved å klikke på ikonet.

På samme måte som tekst kan representere informasjon, kan ikoner gjøre samme nytten. Spesielt i applikasjoner der det er lite plass tilgjengelig er ikoner mye brukt for å hjelpe brukeren navigere på siden .

Ikoner har fordelen at de kan oppleves som mer estetiske enn tekst. For å navigere på en nettside kan ikoner brukes for å erstatte tekst. Ikoner bør brukes i grensesnitt der brukeren har begrensede valgmuligheter .

Ikoner kan ligne fysisk på det det skal representere som for eksempel en av/på knapp. Det kan også representere noe som ikke fysisk ligner som den mye brukte hamburgermenyen.

Et problem med ikoner er derimot at betydningen ikonet representerer ikke kommer like klart frem som ved tekst. Ikoner åpner i større grad opp for tolkninger, noe som kan føre til misforståelser eller forvirring.

#### Universielle ikoner

Det finnes noen få ikoner som oftest ikke skaper misforståelser eller forvirring. Disse blir gjerne kalt universielle ikoner, eller standard ikoner. Eksempel på slike ikoner kan være ikonet for "Søk"(forstørrelsesglass), "Hjem"/"Hovedsiden" (et hus), "Skriv ut" (en printer). Selv om disse ikonene i stor grad er lett å forstå for de fleste, kan det i noen tilfelle være nødvendig å legg til tekst i tillegg til ikonet, for å unngå misforståelser.

Eksempler på ikoner
-------------------

Se også
-------

* Piktogram

Referanser
----------

1. 1 2  Rosenfeld, Louis (2015). «7». *Information Architecture for the web and beyond*. CA: O'Reilly.
2. ↑  «Icon Usability». *Nielsen Norman Group* **(engelsk)**. Besøkt 30. november 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**EG** er et elektrisk lokomotiv bygget av Siemens i Tyskland for de Danske Statsbaner (DSB) mellom 1999 og 2000. Totalt 13 lokomotiver ble levert og disse fikk numrene DSB EG 3101 til 3113. 

Lokomotivet ble innkjøpt for å dra godstog over den da helt nye Øresundsforbindelsen, samtidig som DSB Gods hadde et ønske om at det nye lokomotivet skulle kunne operere dypt inne både på det svenske og det tyske jernbanenettet. EG–lokomotivet er en videreutviklet versjon av EuroSprinter og ble valgt fordi det kunne kjøre på både svensk og tysk strømsystem (15 kV AC, 16+2⁄3 Hz) og det danske strømsystemet på 25 kV AC, 50 Hz.

DSB EG 3104 ved Korsør
Et annet moment til at man så på andre lokomotiver var at man opplevde at et annet lokomotiv som trakk godstog opp av Øresundstunnelen ikke klarte stigningen, slik at man enten ble avhengig av å kjøre tog med mindre vogner for å minske den totale togvekten, eller kjøre med et ekstra lokomotiv for å øke trekkraften. Valget av EG ble også her rettferdiggjort ved at den kraftige motoren alene var i stand til å trekke lange og tunge godstog på den samme strekningen.

I 2001 ble DSB og lokomotivene overført til Railion Danmark, hvor de i dag primært blir brukt i transittog mellom Malmö og Padborg. I en periode var disse også i bruk lenger inn på det svenske banenettet opp til Hallsberg og til banegården Maschen syd for Hamburg, men disse strekningene har opphørt hos Railion. Ettersom det ikke finnes noen svenske flerstrømslokomotiver, så er EG–lokene enerådende når det gjelder godstrafikk over Øresundsforbindelsen.

Litteratur
----------

* Eisenbahn-Kurier Ausgabe 7/2004, s. 116-120, EK-Verlag, Freiburg 2004. ISSN 0170-5288
* Eisenbahn-Kurier Ausgabe 9/2004, s. 94, EK-Verlag, Freiburg 2004. ISSN 0170-5288

Eksterne lenker
---------------

* EG – Jernbane.net
* (en) Railcolor.net > DB Schenker EG 3100 Arkivert 18. februar 2018 hos Wayback Machine.
* (sv) Järnväg.net > Lokguide > EG
* (sv) Ett lok för Öresundsförbindelsen

Portal: Danmark
Avsetninger av naturlig pozzolana (vulkansk aske) i California
**Pozzolana**, eller **pulvis puteolanus** på latin, er en type vulkansk aske, som siden oldtiden er blitt brukt som byggemateriale. Den inngår i romerske betong, som romerne kalte opus caementicium.

Pozzelana består av svært finkornet silisiumdioksid (kvarts) eller en kombinasjon av kvarts og aluminiumoksid. Navnet kommer fra Pozzuoli i Italia, som var en av hovedkildene for denne type aske i Romerriket. I dag brukes uttrykket om alle typer pimpstein eller vulkansk aske som består av finknust vulkansk glass og som brukes som pozzolan. Begrepet «pozzolan» dekker imidlertid alt slikt støv, uavhengig av opphav, mens «pozzolana» spesifikt brukes om pozzolan av vulkansk opprinnelse.

Pozzolansk reaksjon
-------------------

Pozzolana vil reagere med kalsiumhydroksid og vann (lesket kalk) ved romtemperatur, en reaksjon som kalles pozzolansk reaksjon. I denne reaksjonen dannes kalsiumsilikat-hydrat og kalsiumaluminium-hydrat som begge er uløselige i vann og vil leire seg sammen og stivne. Fordi virkestoffene er uløselige, vil reaksjonen også kunne skje under vann, hvilket muliggjorde mange av oldtidens arkitektoniske mesterverk. Denne reaksjonen er også basis for portlandsement. Kjemisk ser den slik ut:

Ca(OH)2 + H4SiO4 → Ca2+ + H2SiO42− + 2 H2O → CaH2SiO4 · 2 H2O

Referanser
----------

1. ↑  Snellings, R.; Mertens G.; Elsen J. (2012). «Supplementary cementitious materials». *Reviews in Mineralogy and Geochemistry*. 74: 211–278. doi:10.2138/rmg.2012.74.6.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Infidelity*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Ashley Miller.

Handling
--------

Frank Mayne, en anerkjent artist, må sone tjue år i fengsel for et mord han ikke har begått. Deretter vender han uventet tilbake til det tidligere kunst-studioet sitt. Men der oppdager han Elaine Bernard, en av de tidligere studentene hans, sammen med hennes forlovede Ford Maillard.

Delna, en hinduistisk kunst-student, som besitter okkulte krefter befinner seg også der. I bakgrunnen er en annen kvinne som var Franks kone, som han ikke hadde sett i løpet av sine tjue år i fengsel. Den unge kvinnen viser seg å være hans egen datter.

Skuespillere
------------

* Anna Q. Nilsson som Elaine Bernard
* Eugene Strong som Ford Maillard
* Miriam Nesbitt som Dorothy Stafford
* Warren Cook som Cliford Wayne
* Fred C. Jones som Ali Delna

Referanser
----------

1. ↑  INFIDELITY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Infidelity* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Infidelity* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Pozo Almonte** (spansk uttale: [ˈposo alˈmonte]) er en by og kommune i Chile og ligger i provinsen Tamarugal, i regionen Tarapacá. Det er hovedstaden i denne nylig grunnlagte provinsen. Byen ligger 52 kilometer (52 000 m) fra regionens hovedstad, Iquique. Den har over 15 000 innbyggere. Kommunen har et areal på 13 766 kilometer (13 766 000 m) og grenser til følgende kommuner: Iquique, Alto Hospicio, Huara, Pica, María Elena og Tocopilla (de to siste ligger i provinsen Tocopilla).

Demografi
---------

I henhold til folketellingen i 2017 av det nasjonale statistikkinstituttet i Chile (spansk: *Instituto Nacional de Estadística de Chile*), hadde Pozo Almonte 15 711 innbyggere (8 987 menn og 6 724 kvinner). Befolkningen vokste med 45% (4 881 personer) mellom tellingene i 2002 og 2017.

Kart over Pozo Almonte-regionen, øst for Iquique

Referanser
----------

1. ↑  ; *Folketellingen 2017 i Chile*.
2. ↑  ; *Folketellingen 2017 i Chile*; besøksdato: 26. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (spansk) Kommunen Pozo Almonte

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**MS «Ravnaas»** var et norsk motorskip fra Arendal.Skipet var bygget ved Eriksberg mekaniske verksted i Gøteborg i 1931 for Agdesidens Rederi A/S, eid av Arnt J. Mørland.
Skipet var eid av samme reder frem til det krigsforliste i 1941.

Senket under 2. verdenskrig
---------------------------

Den 23. april 1940 ble MS Ravnaas en del av Nortraships flåte. 
MS «Ravnaas» ble senket av japanske bombefly i farvannet utenfor Filippinene 8. desember 1941. Dette var dagen etter det japanske angrepet på den amerikanske flåtebasen Pearl Harbor på Hawaii.
Besetningen på 28 mann på MS «Ravnaas» klarte å komme seg i livbåtene og ta seg inn til Filippinene. Få dager senere ble Filippinene angrepet av Japan. Mannskapet gjemte seg i jungelen og bidro i motstandsarbeidet. Flere meldte seg som frivillige til den amerikanske stryken og ble amerikanske soldater, bl.a. Brynjolv Baardson.

Etterhvert endte mannskapet i japanske fangenskap på Filippinene Santo Tomás interneringsleir og i Japan. Mannskapet ble først befridd da krigen var over.

Referanser
----------

1. ↑  MS Ravnaas, Krigsseilerregisteret.no
2. ↑  MS Ravnaas fra krigsforlis til japansk fangenskap, *Avtrykk.no*, 28.04.2020

Eksterne lenker
---------------

* (no) Podcastepisode om senkingen av MS Ravnaas

Portal: Andre verdenskrig
***Puelchesia*** er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En liten (3,7–5,6 millimeter), avlang, blank, brun oldenborre. Antennene er 8-leddete med en tre-leddet klubbe. Hodet er kraftig punktert, snuten noe framskutt, oval. Pronotum er blankt, spredt punktert, litt bredere enn dekkvingene, parallellsidig i den bakre delen, rettlinjet tilsmalnet forover i den fremre. Forkanten er kraftig buet innbuktet slik at forhjørnene blir skarpe. Dekkvingene er parallellsidige, med litt uregelmessife punktrader og korte, oppstående hår som står på litt uryddige rekker. Kroppssidene og undersiden er spredt kledt med lange, lyse hår. Beina er forholdsvis lange, leggene ytterst med bremmer av stive børster, føttene tynne.

Levevis
-------

Arten ble funnet i store mengder i et uttørket elveleie med spredt vegetasjon. Det var svært tørt der da materialet ble samlet inn. Hanner av denne arten kom tallrikt til lys om natten, hunner ble derimot ikke funnet, kanskje lever de hele livet under jordoverflaten.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Argentina, i Monte-regionen.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
					- Stammen Tanyproctini Erichson, 1847
						* Gruppen Tanyproctina Erichson, 1847
							+ Slekten *Puelchesia* Ocampo & Smith, 2006 - ofte ført til stammen Pachydemini
								- *Puelchesia gracilis* Ocampo & Smith, 2006

Kilder
------

* Ocampo, F.C. og Smith, A,B.T. (2006) *Puelchesia gracilis* , a new genus and species of Pachydemini

endemic to the Monte biogeographic province in Argentina (Coleoptera: Scarabaeidae: Melolonthinae). Zootaxa 1349: 53 –
62.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Puelchesia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Puelchesia* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Puelchesia gracilis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Raymund Pérault** også kalt **Peraudi** (født 28. mai 1435 i Surgères, bispedømmet Saintes i Frankrike, død 5. september 1505 i Viterbo i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Liv og virke
------------

Han var avlats- og korstogskommissær. Han hadde gjennomført avlatskampanjer også i Skandinavia. Han var også kansler av Østerrike, og ble biskop av Gurk i Østerrike, skjønt lot det antagelig administrere ved en stedfortreder.

Han ble kreert til kardinal den 20. september 1493 av pave Alexander VI, med *Santa Maria Nuova in Cosmedin* som tittelkirke.

Trass sitt opphav ble han i samtiden ansett som "tysk" kardinal.

Hans virke innledet en ny utvikling i avlatens historie. Dette gjaldt i særdeleshet avlaten for sjelene i skjærsilden. Ifølge den pavelige bulle *"Salvator noster"* (4. august 1476), som han muligens selv var medforfatter av og uansett støttet sterkt opp under, kunne ved vinnes avlat til fordel til de avdøde i skjærsilden i kraft av den pavelige nøkkelmakt. I den følgende diskusjon preget Pérault den fremtidige teologiske forståelse med sin lære om de fire nåder (*gratia iubilei*; *gratia confessionalis*; *indulgentia plenaria pro animabus in purgatori*; *participatio in suffragiis ecclesie universalis*). Péraults verker *Summaria declaratio*, *Avisamenta* og *Modus promerendi indulgentias* ble retningsgivende for senere avlatsinstruksjoner, også for Mainz-erkebiskopen Albrecht von Brandenburgs *Instructio summaria* i 1517, som også fikk usedvanlig stor spredning ved hjelp av boktrykkerkunsten.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Raimund Peraudi, www.deutsche-biographie.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Wissens-Aggregator Mittelalter und Frühe Neuzeit ID WIAG-Pers-EPISCGatz-05523-001[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 20. august 2013, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** HDS **·** NKC
 |
Boeing B-17F-10-BO Flying Fortress serienummer 41-24485, Memphis Belle, 324th Bomb Squadron, 91st Bomb Group. 9. juni 1943.
Pinupbilde: *Memphis Belle* som nesekunst
**Memphis Belle** var kallenavnet på et B-17F Flying Fortress bombefly som fløy med den amerikanske hærens luftvåpen under andre verdenskrig. I mai 1943 ble det det første amerikanske tyngre bombeflyet som klarte å gjennomføre 25 kampoppdrag. Flyet og mannskapet ble da sendt tilbake til USA for å reklamere for krigsobligasjoner. Flyet har også inspirert to filmer, en dokumentarfilm fra 1944 Memphis Belle: A Story of a Flying Fortress og en spillefilm fra 1990, Memphis Belle. Flyet var i 2017 under restaurering hos National Museum of the United States Air Force i Dayton, Ohio, der det er planlagt utstilt fra mai 2018.[*trenger oppdatering*]

Referanser
----------

1. ↑  Memphis Belle to go on display at Air Force Museum in 2018

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Puente Centenario** (engelsk: *Centennial Bridge*) er en større bro som krysser Panamakanalen og dermed forbinder Nord- og Sør-Amerika. Den ble bygget som en avlastning av den overtrafikkerte *Bridge of the Americas* og for å erstatte den som en del av Pan-American Highway. Da broen ble åpnet i 2004, ble den den andre større permanente forbindelsen over kanalen. Ved kanalslusene finnes det mindre broer med lav kapasitet som bare kan anvendes når sluseportene er stengt.

Historie
--------

Puente de las Américas som ble åpnet i 1962, var den eneste større broen som krysset Panamakanalen. Trafikken over denne broen var egentlig på ca. 9 500 biler i døgnet; men opp økte opp igjennom årene om i 2004 var trafikken på ca. 35 000 biler i døgnet.

Siden broen var en flaskehals på Pan-American Highway, lanserte Panamas samferdselsminister planene for en bro nummer to i oktober 2000. Kontrakten for en ny bro ble undertegnet i mars 2002. En ambisiøs plan med en byggeperiode på bare 29 måneder ble lansert, for å kunne åpne den nye broen til 90-årsjubileet etter det første skipet passerte i gjennom kanalen, *Ancon,* den 15. august 1914. Broen ble kalt centennial (århundre), som å markere hundreårsdagen for Panamas uavhengighet den 3. november 2003.

Broen ble innviet etter planen den 15. august 2004, selv om den ble åpnet for trafikk den 2. september 2005, når veien på begge sider var ferdig.

Konstruksjon
------------

Centennial Bridge under bygging. Legg merke til seilbåtene som passerer under med master på ca. 17 meter.
Broen er en skråkabelbro med et totalt spenn 1 052 m. Hovedspennet er 420 m og har en seilingshøyde på 80 m, noe som lar større lasteskip passere under. Broen er støttet opp av to tårn, hver på 184 m. Veien over broen har seks kjørefiler.

Broen er konstruert til å stå i mot jordskjelv, som forekommer svært hyppig i området rundt Panamakanalen.

Det vestre tårnet på broen ble bygget ca. 50 m inn på den ene bredden for å gjøre rom for ytterligere utvidelse av kanalen.

Referanser
----------

1. ↑  *Puente Centenario – Second Panama Canal Crossing* Arkivert 23. oktober 2005 hos Wayback Machine. from Road Traffic Technology
2. ↑  *Apertura de Accesos al Segundo Puente sobre El Canal de Panamá* Arkivert 6. februar 2022 hos Wayback Machine. fra La Chorrera (spansk)
**Pudsey** er en markedsby i grevskapet West Yorkshire, England. Den har tidligere vært uavhengig, men har siden 1974 vært en del av kommunen City of Leeds. Den er således en by innenfor en annen by (noe som ikke er uvanlig i England). Pudsey er lokalisert midt mellom sentrum i Leeds og sentrum i Bradford. Historisk var den tidligere en del av det tidligere området West Riding av Yorkshire. I henhold til folketellingen i 2011 har Pudsey en befolkning på 32 216 innbyggere.

Pudsey tenderer til faller mellom to stoler, henholdsvis de nærliggende byene Leeds og Bradford. Det er mange samfunnsgrupper som arbeider for Pudsey med det mål å gjøre deres by mer attraktiv og mer interessant. En av disse gruppene, etablert i 2003, er Pudsey in Bloom («Blomstrende Pudsey»).

Etymologi
---------

Stedsnavnet Pudsey er først gang dokumentert i *Domesday Book* (1086) som *Podechesaie* og *Podechesai*. Dets etymologi er usikker; det synes mest sannsynlig avledet fra et hypotetisk personnavn *\*Pudoc* sammen med ordet *ēg* (ey) i betydningen «øy», det vil si «Pudocs øy», men ettersom området ligger i myrer og heier, må denne betydningen være i overført eller metaforisk, kanskje ved at det henviste til god jord midt i et myrområde. Også andre forslag har vært fremmet.

Flere kjente cricketspillere, som Len Hutton, Herbert Sutcliffe og Ray Illingworth lærte å spille i Pudsey.

Referanser
----------

1. ↑  «Pudsey (West Yorkshire)», *City Population*
2. ↑  «Welcome to Pudsey», *Pudsey in Bloom*
3. ↑  Pudsey In Bloom Blog
4. ↑  Watts, Victor, red. (2004): *The Cambridge Dictionary of English Place-Names, Based on the Collections of the English Place-Name Society*, Cambridge: Cambridge University Press, oppslagsord «Pudsey»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pudsey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* This is Pudsey, samfunnsnettsted med lokale nyheter, sport og hendelser
* YEP Pudsey Today, et annet samfunnsnettsted
* Calverley.info, genealogisk og historisk data fra Pudsey og Calverley

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
Dønnafallosen er en marmorstein fra folkevandringstida på Dønna i Nordland.
**Fallossteiner**, også kjent som «hellig hvit stein», er steiner av lys bergart, ofte marmor, utformet som en fallos, et mannlig kjønnsorgan. De tolkes som fruktbarhetssymboler, og kan som regel dateres til rundt 200-600 e.Kr. altså senere del av eldre jernalder.

I Norge er det kjent om lag nitti slike, hovedsakelig på kyststrekningen fra Vest-Agder til Troms. Noen av steinene er funnet i gravanlegg, mens andre har stått oppå eller ved siden av gravhauger. Formen og størrelsen på steinene varierer, men hovedtrekkene er at de har et avrundet hode over en søyleformet sokkel. Symbolene er uthugget i ett stykke. Noen steiner har ornamenter rundt sokkelen, og ofte er de utstyrt med en tverrgående linje over hodet. Høyden kan variere fra 20 – 100 cm, bredden 10 – 50 cm.

Fallossteinen i Dønna er en av de mest kjente. En annen står på Tunold i Stryn.

Referanser
----------

1. ↑  Fallosstein; Ordnøkkelen - tesaurus for kulturminnevern; Riksantikvaren
2. ↑  fallosstein; riksantikvaren.no, 10.3.2010
3. 1 2  Frans-Arne Stylegar "Hellige hvite steiner" – panis, penis eller sieidi?; bloggen *Arkeologi i nord*, 10.11.2009
4. ↑  Gaute Reitan En «hellig, hvit stein» fra Grenland Folkehøgskole Arkivert 25. juli 2014 hos Wayback Machine.; bloggen *Arkeologi langs Vestfoldbanen* fra Kulturhistorisk museum; 12.2.2014
5. ↑  Bjørn Myhre. «Fra fallos til kors - fra horg og hov til kirke?». I: *Viking, arkeologisk årbok* 2006
6. ↑  «Fallossteinen i Dønna». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
7. ↑  Fallossteinen i Dønna; Nordland fylkesleksikon, nrk.no
8. ↑  Fallossteinen på garden Tunold; Sogn og Fjordane fylkesarkiv

Eksterne lenker
---------------

* *Seksualitet og død – en evig syklus*, artikkel hos Norgeshistorie.no om fallossteiner og andre seksualiserte symboler fra jernalderen
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Langrenn: |
| Langrenn Norgesmesterskapet på ski |
| Sølv | 2012 Voss | 15 km fristil |
| Bronse | 2010 Stokke | 3 x 10 km stafett |

**Ronny Fredrik Ansnes** (født 28. juni 1989, død 15. juli 2018) var en norsk langrennsløper som representerte Klæbu Idrettslag.

Under Norgesmesterskapet på ski 2010 i Stokke tok han bronse på stafetten sammen med Stein Vidar Thun og Eirik Telebond.

Ansnes fikk sitt definitive gjennombrudd da han i sin debut i verdenscupen gikk inn til 13.-plass på 15 km klassisk i Drammen 19. februar 2011. Dette var bare en uke etter at han vant sitt første FIS-renn på Beitostølen.

Under NM på Voss i 2012 gikk han inn til sølvmedalje på 15 km fristil.

Ansnes omkom i en drukningsulykke i elven Resa sommeren 2018.

Referanser
----------

1. ↑   www.vg.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Den tidligere langrennsløperen Ronny Fredrik Ansnes er død» **(norsk)**. Besøkt 19. juli 2018.
3. ↑  Sterk Ansnes kapret NM-sølv langrenn.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ronny Fredrik Ansnes – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
Sinn Féins høykvarters husvegg på **Falls Road** i Belfast, med Bobby Sands' portrett.
Hyldest til de tre IRA-medlemmer (Dan McCann, Seán Savage og Mairéad Farrell) som ble drept 6. mars 1988 av SAS-soldater i Gibraltar. De ble begravd på Milltown Cemetery
**Falls Road** (irsk **Bóthar na bhFál**, «hekkenes vei») er en av hovedgatene i Belfast. Den går fra Divis Street og Castle Place i sentrum til forstaden Andersontown. Gaten er kjent som et sentrum for nasjonalistisk og republikansk aktivitet, og befolkningen langs den er praktisk talt rent katolsk. 

Nabogaten Shankill Road er i et lojalistisk område, med protestantisk befolkning. De to har lenge vært adskilt av fredslinjene.

Byens katolske katedral, *St. Peter's*, og hovedsykekhuset *Royal Victoria Hospital*, ligger ved Faslls Road. Gaten var et viktig åsted under The Troubles i Nordirland. Ett eksempel er et angrep i Milltown Cemetery i 1988 Milltownmassakren, utført av Michael Stone. Han sprengte granater og skjøt inn i en sørgeskare da et IRA-medlem ble begravet. 

Falls Road er også en populær turistattraksjon for dem som vil se veggmalerier og steder berørt av The Troubles.

Referanser
----------

1. ↑  «PlaceNames NI: Falls». Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 13. mars 2016.
2. ↑  Origin of Belfast Street Names

Eksterne lenker
---------------

* (en) Falls Road, Belfast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**MS** «**Poseidon II**» er en tidligere svensk redningsskøyte (SAR) bygget i Amsterdam som MS «Grängesberg» i 1958. Skipet tjenestegjorde i Østersjøen, før det ble bygget om i 1984. I 2005 ble skipet tatt i bruk som ekspedisjonsskip. To år senere ble skipet kjøpt av Båtskolen Poseidon, som bygget det om til skoleskip. Skipet ble vernet av Riksantikvaren i 2008.

Historie
--------

Skipet ble bygget som MS «Grängesberg» i Amsterdam i 1958 som en isbrytende redningskrysser.

28. august 1959 ble fartøyet kjent i forbindelse med redningsaksjonen av «Oaxen 31», som hadde slitt seg fra en slepebåt nordøst av Bjurøklubb. I midten av desember 1966 fikk fartøyet igjen mye omtale da det forsøkte å hjelpe det greske skipet «Sinergasia» i en snøstorm. «Sinergasia» avslo hjelp. Ti personer frøs i hjel etter å ha hoppet i sjøen.

I 1972 ble skipet omstasjonert til Hørviken i Hanøbukten, før det seks år senere ble omstasjonert til Ornø i 1978. 15–16. desember 1982 utførte redningsskøyta en redningsaksjon av patruljebåten «Mjølner». I 1984 gjennomgikk MS «Grängesberg» en større modernisering. Ti år senere, i 1994 ble skipet på nytt omstasjonert, denne gangen til Herrvik. I forbindelse med omplasseringen fikk skipet nytt navn, omdøpt til MS «Östergarn III».

I 2005 ble skipet solgt til selskapet Breisund i Ålesund, og fikk nytt navn, MS «Minna». Båten ble på denne tiden blant annet brukt til en ekspedisjon til gamle norske bosetninger på Nordøst-Grønland.

To år senere, i 2007, kjøpte Båtskolen Poseidon skipet, og bygget det om til skoleskip. Skipet ble døpt MS «Poseidon II». Fartøyet ble vernet av Riksantikvaren i Norge den 14. november 2008.

Referanser
----------

1. 1 2  Børresen, Vetle (18. mai 2020). «Skipperen som byr på seg selv». *Båtens Verden*. Besøkt 2. oktober 2022.
2. 1 2  Welde, Jan (1. februar 2010). «Kort historikk for POSEIDON II Kort historikk for POSEIDON II POSEIDON II, ex Minna, ex ex Minna, ex Minna, ex Östergarn Östergarn Östergarn (III), ex Grängesberg» (PDF). fjordsteam.no. Besøkt 2. oktober 2022.
3. ↑  «Poseidon II». *Norsk fartøyvern*. Besøkt 2. oktober 2022.
4. ↑  «Poseidon II». *Stavanger Veteranbåthavn*. Besøkt 2. oktober 2022.
5. ↑  «  - M/S Poseidon II». *baatskolen.no*. Besøkt 2. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Poseidon II (ship, 1957) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «MS «Poseidon II»». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Sommerro** var brukt som navn på flere byløkker i Christiania. 
Den første Sommerro-løkken lå ved Drammensveien der hvor Dronningparken (en del av Slottsparken) ligger i dag. Fra 1778 var dette Bernt Ankers landsted. Hovedbygningen besto av en liten laftet trebygning med to etasjer og var omgitt av en stor frukthage. Bernt Anker hadde sin bolig i Paléet. Han eide også Frogner Hovedgård, men om sommeren, «når han var trett av livet og forretningene», kunne han trekke seg tilbake til Sommerro. I 1841 ble denne eiendommen kjøpt av Slottskommisjonen og innlemmet i Slottsparken, og hovedbygningen ble i mange år brukt som bolig for slottsgartneren.

I 1844 kjøpte kjøpmann Sigvardt Blumenthal en del av den gamle Skinderstien og anla en løkke, også kalt Sommerro, der Sommerrogata og Sommerroparken ligger i dag. I 1870-årene ble det bygget leiegårder på denne eiendommen og mot slutten av 1800-tallet ble den gamle hovedbygningen, som trolig var tegnet av Christian H. Grosch, revet.

Navnet Sommerro har også vært brukt på en tredje byløkke som lå i Jens Bjelkes gate 82. Denne løkken ble innlemmet i byen og ble utparsellert til ny bebyggelse dels i 1890-årene og dels i 1930-årene. Det gamle løkkehuset ble revet i 1939.

Litteratur
----------

* Holden, Finn (2007): *Byløkker i Oslo. Løkker på bymarken*. Oslo. ISBN 978-82-7694-215-6
* «Sommero» Artikkel i *Oslo byleksikon* (2000) Oslo. Side 405, ISBN 82-573-0815-3
**Avro 534 Baby** (opprinnelig navn «Popular») var et britisk bygget, enseter, to-dekker sportsfly bygget kort tid etter første verdenskrig.

Utvikling
---------

Avro Baby var konvensjonelt bygget av bardunforsterkede spanter dekket med canvas. Det hadde to sett med like lange vinger plassert like over hverandre (unstaggered) hver med to par balanseror, sideroret var nesten sirkulært, selv om det var senere variasjoner av dette. Understellet var et en-akslet arrangement med den vanlige haleskinnen.

De første Babies hadde en væskekjølet rekkemotor, produsert av Green Engine Co. Ltd. Det utviklet 35 hk.Enkelte varianter hadde en 60 hk (45 kW) ADC Cirrus 1 eller en 80 hk (60 kW) le Rhone. 

Prototypen fløy første gang 30. april 1919 og havarerte etter to minutter på grunn av pilotfeil. Andre prototype gjennomførte en vellykket tur 31. mai 1919.

Varianter
---------

Flyet ble bygget i syv eksemplarer, de fleste var varianter av prototypen:

* Type **534A** Water Baby var et sjøfly med pongtonger, endret ror og større haleflater. Den fjerde Baby som ble bygget fikk denne betegnelsen, kjennelig på at skroget var dekket med finer, og en noe kortere undre vinge
* Type **534C**. Her var begge vinger forkortet noe da denne typen var spesialbygget for hastighetsflyvning til en konkurranse i 1921, Aerial Derby.
* **534D** var en Baby modifisert for tropiske forhold og ble benyttet av en forretningsmann i India. Alle 534 var en-setere med Green motorer,

* Type **543 Baby** var en to-seter med et skrog som var forlenget 76 cm. Den også hadde opprinnelig Green-motorer, men i 1926 ble denne erstattet med en 80 hk. ADC Cirrus 1 luftkjølt rekkemotor.

* Siste versjon av var type **554 Antarctic Baby** (eller Avro Shackleton) ble bygget som foto-fly for Shackleton-Rowetts Ekspedisjon til Antarktis i 1921-22. Denne hadde en 80 hk. Rhone motor, forhøyet sideror og avrundede vingetipper. I likhet med Water Baby var den et sjøfly..

Flyet i bruk
------------

Flyene ble brukt i distanseflyvninger tidlig på 1930-tallet av mange forskjellige piloter, men er best husket for flyvninger som ble gjennomført med Herbert Hinkler i cockpit. Den 31. mai 1920 fløy han non-stop fra Croydon til Torino på 9 timer og 30 minutter, en tur på 1 050 km. og ble tiljublet som tidenes rekordholder. Den 24. juli vant han andreplassen i Aerial Derby på Hendon, og den 11. april 1921 satte han ny distanserekord i Australia da han fløy sin nye Baby non-stop fra Sydney til sin hjemby Bundaberg 1 280 km. og gjennomførte turen på 8 timer og 40 minutter. Hinklers Baby er bevart i Queensland Museum i Brisbane.

I juni 1922 ble en annen Baby den første som fløy mellom London og Moskva da den russiske kjøper hentet maskinen og fløy den hjem.

Antarctic Baby (eller mesteparten av den) ledsaget Ernest Shackleton på hans siste Shackleton-Rowett ekspedisjon til Antarktis. Uheldigvis ble deres skip «Quest» forsinket på grunn av motorproblemer og var ikke istand til å hente de manglende deler som var blitt sendt til Rio de Janeiro og Avroen ble ikke brukt mot Sydpolen.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder og tekniske detaljer
**Sæming** (norrønt *Sæmingr*) eller **Seming** var en sagnkonge, angivelig sønn av Odin som satte Sæming til å styre over Norge.

Øyvind Skaldespiller hevder i *Håløygjatal* avsnitt 3 at Sæmings mor var jotunkvinnen Skade og i avsnitt 9 at hans far var Yngve-Frøy.

Her remser skalden opp ladejarlenes ætt fra Håkon Ladejarl (død 995) og tilbake til Sæming. Slik knyttet han ladejarlene til Ynglingeætten gjennom Sæming som Frøys sønn, for å underbygge at ladejarlenes krav på kongemakten i Norge var på linje med Ynglingeættens og Hårfagreættens - på samme måte som *Ynglingatal* hevder at Ynglingeætten nedstammet fra en annen sønn av Frøy, sagnkongen Fjolne av Uppsala.

Ladejarlenes kobling til Sæming finnes også i noen utgaver av *Skaldskaparmål* i *Den yngre Edda* av Snorre Sturlason. Han nevnes også i innledningen til *Ynglingesagaen* hvor Snorre oppgir hans foreldre som Odin og Skade.

Gro Steinsland mener at Sæming først og fremst er en prototypisk fyrste, verken gud eller jotun, men «en jordisk, dødelig skikkelse av en annen kategori enn sine mytiske aner, en helteskikkelse som rommer hele spekteret av livspotenser».

Sæming var første kjente konge av Hålogaland. Etter hans død ble sønnen Godhjalt Sæmingsson konge.[]

Referanser
----------

1. ↑  Lind, Roar (2007): *Norrøn mytologi frå A til Å*, 2. oppl. Det norske Samlaget, s. 196
2. ↑
3. ↑
4. ↑   A.W. Brøgger: «Gullalder», Tidsskriftet *Viking* (s. 72), 1937
5. ↑   avsnitt 8
6. ↑  Steinsland, Gro (2000): *Den hellige kongen. Om religion og herskermakt fra vikingtid til middelalder*. PAX, ISBN 82-530-2227-1. s. 66
**Avogadros lov** er en kjemilov gitt av den italienske kjemikeren Amedeo Avogadro. Hans hypotese fra 1811 sa at

*Likt volum av gasser, ved samme temperatur og trykk, inneholder likt antall av partikler eller molekyler.*
I dag vet vil at denne loven bare er tilnærmet riktig og gjelder kun for ideelle gasser. 

Loven sier at antallet av partiklene (som f.eks. molekyler) i et gitt volum med ideell gass er uavhengig av størrelsen og massen av dem. Om vi tar hydrogengass og nitrogengass (som har forskjellig masse/vekt) som et eksempel, vil disse gassene ha, ved like forhold og volum, samme antall molekyler hvis loven var eksakt gyldig. En ideell gass med 1 mol i gassform vil ved standard trykk og temperatur ha et volum på 22.4 liter (dm³). Reelle gasser kan avvike fra denne verdien som kan finnes fra den tilsvarende tilstandsligningen.

Konsekvens
----------

Den mest betydelige konsekvensen av hypotesen kan forklares ved bruk av tilstandsligningen for en ideell gass. Da er 

{\displaystyle {\frac {P\_{1}\cdot V\_{1}}{T\_{1}\cdot n\_{1}}}={\frac {P\_{2}\cdot V\_{2}}{T\_{2}\cdot n\_{2}}}=konstant}
hvor:

*P* står for pressure (trykk)
*T* står for temperatur
*V* står for volum, og
*n* er antallet partikler målt i mol
Venstre side og høyre side er hvert sitt respektive system. Med dette kan vi slutte at *om forholdene i hvert system er like, vil vi få samme konstantverdi*, og slik komme fram til den ideelle gasskonstanten.

Se også
-------

* Avogadros tall

Eksterne lenker
---------------

* En engelskspråklig oversettelse av hypotesen fra 1811

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |