recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ahlmannryggen på kartet over AntarktisAhlmannryggenAhlmannryggenAhlmannryggen på kartet over Antarktis
**Ahlmannryggen** er en bred, hovedsakelig isdekket fjellrygg i Dronning Maud Land. Den er om lag 130 kilometer lang med spredte nunataker i nord og fjell i sør. Den ligger nordøst for Borgmassivet og sør for Fimbulisen i den østre delen av Maudheimvidda, mellom Schyttbreen i vest og Jutulstraumen i øst.

Området ble flyfotografert av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. På de grove kartskissene som ble tegnet vises enkelte topper i dette området, blant annet Straumsnutane. Detaljert kartlegging ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført på Maudheimekspedisjonen 1949–52 og Den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Alhmannryggen er navngitt etter den svenske geografen Hans Wilhelmsson Ahlmann (1889–1974), professor ved Stockholms högskola og leder av Maudheimekspedisjonens svenske komité.

Kilder
------

* Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 125
* Ahlmannryggen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
Må ikke forveksles med His Temporary Wife.

***Hans proforma hustru*** (originaltittel: ***The Probation Wife***) er en amerikansk stumfilm fra 1919 regissert av Sidney Franklin med Norma Talmadge i hovedrollen.

Filmen ble vurdert for norsk sensur 15. desember 1923.

Handling
--------

Filmens hovedperson er den unge Beth Mowbray. Hun losjerer hos en kvinne som driver en nattkafé. På kafeen treffer Beth forfatteren Hall Wade. Han synes synd på henne, og gir henne penger slik at hun kan starte et liv et annet sted.

Etter hvert havner Beth på en forbedringsanstalt, men hun rømmer derfra fordi tilværelsen der er uutholdelig grå og monoton. Så treffer hun på Wade igjen. Han har hjertesorg fordi kvinnen han var forlovet med, har giftet seg med en annen mann som hadde mer penger enn Wade. Wade foreslår at han kan gifte seg med Beth når hun slipper fri fra skolen. Beth har utviklet varme følelser for Wade, og bestemmer seg for å vinne Wades hjerte. Filmen slutter med at de begge skjønner at de er glade i hverandre.

Rolleliste
----------

* Norma Talmadge – som Josephine Mowbray
* Thomas Meighan – som Harrison Wade
* Florence Billings – som Nina Stockley
* Alec B. Francis – som Huntley McMerton
* Walter McEwen – som Peter Marr
* Amelia Summerville – som Eunice Galway

Referanser
----------

1. ↑  «Hans proforma hustru» **(norsk)**. Medietilsynet. Besøkt 21. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hans proforma hustru* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Hans proforma hustru* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Hans proforma hustru* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Hans proforma hustru* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Sandsfjordbrua** er en veibro over Sandsfjorden i Suldal kommune. Broen erstatter ferjesambandet Sand–Ropeid. Den åpnet 27. november 2015.

Broen går over en hovedled med eneste innseiling til industristedet Sauda og er med 65 meter landets høyeste over en seilingsled. Brua er 580 meter lang og har tre spenn, der største spennet er 290 meter. Kjørebanen er på det høyeste 73 meter over vannflaten. Broen er bygget i betong etter fritt frembygg-metoden. Selve broen var kostnadsberegnet til 350 millioner kroner. Med tilførselsveger vil anlegget koste omkring 660 millioner kroner. Dette inkluderte fem nye tunneler på til sammen 1450 meter: Åsarøytunnelen og Spøneflottunnelen vest og nord for broen, og Onsmannestunnelen, Seljeviktunnelen og Laudalstunnelen sør og øst for broen. I alt ble det anlagt 5 km tilførelsesveg. I alt gikk det med 18.000 m3 betong, på grunn av det lange spennet ble det brukt en spesielt lett betong.

Arbeidet ble utført av entreprenøren Kruse Smith.

Se også
-------

* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser
----------

1. ↑  Fv. 46 Sandsfjordbru-prosjektet Arkivert 28. april 2015 hos Wayback Machine. Statens vegvesen
2. ↑  NRK.no: Bli med over Sandsfjord bru for første gang
3. ↑  Våre veger, nr 6, 2015, s.72.
4. 1 2  Rekordbrua er ferdig. *Våre veger*, nr 10, 2015 s. 64

Eksterne lenker
---------------

* Sandsfjordbrua i OpenStreetMap

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Farum kommune** er en tidligere dansk kommune i forhenværende Frederiksborg amt på Nordsjælland i Danmark, opprettet ved Kommunalreformen (1970) fra 1. april 1970.. Siden 1. januar 2007 er den en del av nye Furesø kommune i den nyopprettede Region Hovedstaden, sammen med tidligere Værløse kommune.

I forbindelse med Kommunalreformen 2005–07 ble sammenleggingen av de to kommunene foretatt etter en særskilt avtale mellom innenriksministeren og kommunene. Man søkte å tilgodese borgerne i tidligere Værløse kommune på grunn av den økonomiske ulikheten mellom kommunene, som skyldtes rot i økonomien i Farum kommune (Farum-saken). Avtalen gikk blant annet ut på at den nye kommunen skulle motta et årlig statlig tilskudd frem til år 2040.

Farum-saken
-----------

Farum kommune var i nyhetsbildet i 2002 på grunn av en rekke økonomiske skandaler. Det ble avslørt omfattende korrupsjon og privat bruk av offentlige midler, noe som førte til at flere personer, deriblant tidligere borgermester Peter Brixtofte ble tiltalt. Farum kommune ble satt under administrasjon av Indenrigsministeriet.

Referanser
----------

1. ↑  
«Farum Kommune (1970–2006)» **(dansk)**. DigDag.dk. Besøkt 6. september 2018.
2. ↑  
«Furesø Kommune» **(dansk)**. Danske Kommuner / Borgmesterfakta. Besøkt 6. september 2018.
3. 1 2  
Karl-Erik Frandsen. «Furesø Kommune». *Den Store Danske, Gyldendal* **(dansk)**. lex.dk. Besøkt 20. august 2020.
4. 1 2  
Mogens Rüdiger; Roger Buch. «Farumsagen». *Den Store Danske, Gyldendal* **(dansk)**. lex.dk. Besøkt 20. august 2020.

| * v
* d
* r
Kommuner i Frederiksborg amt (1970–2006) |
| --- |
| Allerød  **·** Birkerød  **·** Farum  **·** Fredensborg-Humlebæk  **·** Frederikssund  **·** Frederiksværk  **·** Græsted-Gilleleje  **·** Helsinge  **·** Helsingør  **·** Hillerød  **·** Hundested  **·** Hørsholm  **·** Jægerspris  **·** Karlebo  **·** Skibby  **·** Skævinge  **·** Slangerup  **·** Stenløse  **·** Ølstykke |

Portal: Danmark
***I kveld med Thomas Giertsen*** er et norsk talkshow og humorprogram med Thomas Giertsen som gikk på TVNorge i 1999. Komikerne Jon Øigarden og Espen Eckbo hadde også sentrale roller i programmet, og fungerte tidvis som reportere og med-programledere. De var i tillegg ansvarlig for diverse humoristiske innslag. Eckbo hadde blant annet rollen som «Espen i bua». Lillian Müller hadde også en fast rolle i programmet.

Programmet var produsert av Lasse Hallberg og ble innspilt på Scene West Victoria. Det ble sendt to episoder i uka (mandag og torsdag kveld).

Husbandet besto av Trond Lindheim, Jens Thoresen, Øyvind Madsen og Oddbjørn Aase.

Seertall og omtale
------------------

Hver sending ble i gjennomsnitt sett av en kvart million, noe som gjorde det til en av de mest sette program på TVNorge i 1999.

VGs TV-anmelder gav premieren terningkast fire. Anmelderen mente Giertsen fikk en meget dårlig start på programmet og beskrev vitsene han serverte som dårlige, flaue, platte og kjedelige, men at han tok seg inn etterhvert. Han gav mye ros til hans medhjelpere: Jon Øigarden og Espen Eckbo. Også Dagbladets anmelder gav den forholdsvis god omtale og gav særlig mye ros til Eckbo. Aftenpostens mottakelse var sånn midt på treet. Også han gav mest skryt til Eckbo.

Gjester
-------

|  |  |
| --- | --- |
| * Lene Marlin
* Åse Kleveland
* Harald Eia
* Charlotte Nilsson
* Espen Thoresen
* Linn Skåber
* Erling Kagge
* Linda Brava
 | * Gustav Lorentzen
* Jahn 'Mini' Ivar Jakobsen
* Mette C. Iversen (Deltaker fra *Robinsonekspedisjonen*)
* Nils Vogt
* Bård Tufte Johansen
* Kinky Friedman
* Kjetil Bang-Hansen
* Silje Stang
 |

Referanser
----------

1. ↑  NFI - Aber Bergen (besøkt 10.12.2015)
2. ↑  Dagbladet - Snartenkt, rappkjefta, ukonsentrert (30.12.1999)
3. ↑  VG - Thomas' kveld med Lene (13.9.1999)
4. ↑  VG - TV-toppen (15.9.1999-7.12.1999)
5. ↑  VG - Reddet av gode hjelpere (av Jørn Pettersen) (14.9.1999)
6. ↑  Dagbladet - Thomas i siget (av Beate Nossum) (14.9.1999)
7. ↑  Aftenposten Aften - Nervøs Giertsen i ny rolle (av Morten Kjølberg) (14.9.1999, s.30)

Eksterne lenker
---------------

* Klipp fra programmet (Eckbo gjest i Tribunebeber) (YouTube)
***I første krets*** (russisk: В круге первом – *V kruge pervom*) er en roman skrevet av den russiske vinner av Nobelprisen i litteratur, Aleksandr Solzjenitsyn. Den ble publisert første gang i 1968.

Handling
--------

Boken handler om de innsatte i spesialfengselet Mavrino, samt deres familie, vaktene og de frie ansatte ved fengselet. De innsatte er hovedsakelig ingeniører, intellektuelle eller mekanikere, og arbeider med utviklingen av kommunikasjons- og overvåkningsutstyr og lignende. Fengslet er lokalisert i Moskva og handlingen er lagt til Stalin-tiden, nærmere bestemt til den siste uken av 1949. Som i resten av sitt forfatterskap, bruker Solzjenitsyn også denne boken til å kritisere det sovjetiske samfunnet generelt og GULag-systemet spesielt. Det at de forskjellige karakterene i romanen har ulik posisjon i og oppfatning av samfunnet (fra de innsatte til fattige studenter, til diplomater og Stalin selv), gir en stor spennvidde i beskrivelsene av det sovjetiske samfunnet i perioden. 

  

Portal: Litteratur


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** OCLC **·** GND
 |
***Till det kämpande Vietnam*** er et musikkalbum utgitt av De förenade FNL-grupperna i Sverige i 1971, på gruppenes plateselskap Befria Södern.

Under Vietnamkrigen arbeidet de svenske FNL-gruppene for å utvikle støtten til FNL og Vietnam og styrke motstanden mot USA, som de mente førte en imperialistisk krig. Som en del av aktiviteten ble det startet sanggrupper som underholdt ved møter og demonstrasjoner. Dette skjedde blant annet i Stockholm og i Göteborg. *Till det kämpande Vietnam* er det tredje albumet produsert av sanggruppene.

Det siste sporet på plata er den svenske versjonen av FNLs «nasjonalsang»: *Befria Södern* (på vietnamesisk *Giài phóng mién Nam*).

Sporliste
---------

1. «Till det kämpande Vietnam» (2:21)
2. «Sång om de indokinesiska folken» (1:33)
3. «Vietnams folk står enat» (3:08)
4. «Vilken president» (3:02)
5. «Herr ambassadör» (2:49)
6. «Vart än vattnet leds följer fisken med» (5:34)
7. «Befrielsearméns sång» (1:26)
8. «Sången om freden» (2:48)
9. «Demonstrationsvisa» (1:58)
10. «Till fronten» (1:42)
11. «Tango i Saigon» (3:19)
12. «Glanshammarsvisa» (1:47)
13. «Rädda dollarn!» (3:22)
14. «Sången om svalorna» (2:35)
15. «Befria Södern» (1:52)

Eksterne lenker
---------------

* 

* (en) Till det kämpande Vietnam på Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**«Till We Meet Again»** er en amerikansk sang med melodi av Richard A. Whiting og tekst av Raymond B. Egan.

Den ble skrevet under den første verdenskrig og forteller om avskjeden mellom en soldat og hans kjæreste. Tittelen er hentet fra den siste linjen i refrenget:

*«Smile when you kiss me sad adieu*
*When the clouds roll by I'll come to you*
*Then the skies will be more blue»*
*Down in lover's lane my dearie*
*Wedding bells will ring so merrily*
*Every tear will be a memory*
*So wait and pray each night for me*
*Till we meet again*
Som Whitings datter Margaret forteller, ble sangen skrevet i den hensikt å delta i en konkurranse i Detroit theater i 1918. Whiting var misfornøyd med resultatet og kastet manuskriptet i søpla. Sekretæren hans fant det og viste det til sjefen, forleggeren Jerome Remick. Han sendte sangen til konkurransen, og den vant.

I 1919 ble den årets nummer én sang, innspilt med Henry Burr og Albert Campbell.

Mandolinkvintetten Espana, Kristiania, spilte den inn i november 1919. Melodien ble utgitt på den akustiske 78-platen Beka 78113.

Teddy Nelson and The Westsiders og Frank Cooks orkester spilte inn sangen 16. juni 1966. Den ble utgitt på singlen Columbia 45GN 1765.

Norsk versjon
-------------

Otto Leisner har skrevet den danske teksten som den norske bygger på. Den norske tittelen er «Til vi sees igjen». 

### Innspilling

* Kirsti Sparboe. Utgitt på singlen Triola TN 392 i 1964.

Referanser
----------

1. ↑  Mandolinkvintetten Espana, Kristiania: *Till we meet again*, Vals af Whiting (Beka 78113, akustisk 78-plate)
2. ↑  Se plateetiketten
**Ronnie Jacobsen** (født 1975) er en norsk bluesartist (vokal og gitar) fra Kristiansand. Han er kjent for å kombinere blues med andre stilarter, som hiphop og jazz. 

Han startet karrièren i ung alder, og spilte med en rekke ulike bandkonstellasjoner som 18 åring og frontet i 1998 Union Blues Tour. I 2001 begynte han å samarbeide med rapperen Salvador Sanchez, og sammen ga de i 2003 ut albumet *Adjust your stereo* med musikk som kombinerte blues, hiphop og andre stilarter. I 2005 ga han ut sitt første soloalbum, *Soulified* som beveget seg i retning soul, funk og jazz. I 2008 ga han ut sitt andre soloalbum, *Stand Your Test in Judgement*. Hans tredje album, *The San Jose Sessions*, ble gitt ut i 2009 og er et mer standard bluesalbum en de foregående. 

Etter å ha blitt nominert til Spellemannprisen i klassen blues fire ganger, vant han sin første pris under Spellemannprisen 2017 for albumet *These Blues in Me*. Øvrige Spellemannominasjoner er i 2005 for *Soulified*, i 2009 for *The San Jose Sessions* og i 2015 for sammen med Richard Gjems, Øyvind Stølefjell og Robert Skoglund.

Diskografi
----------

* *Adjust Your Stereo* (2003) sammen med Salvador Sanchez
* *Soulified* (2005)
* *Stand Your Test in Judgement* (2008)
* *The San Jose Sessions* (2009)
* *Blått rom* (2015) sammen med Richard Gjems, Øyvind Stølefjell og Robert Skoglund
* *These Blues in Me* (2017)

Referanser
----------

1. ↑   www.nrk.no, besøkt 28. februar 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Se alle Spellemann-vinnerne her». *nrk.no*. 25. februar 2018. Besøkt 26. februar 2018.
3. ↑  «Spiller ut sin indre blues». *nrk.no*. 5. oktober 2017. Besøkt 21. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Ronnie Jackobsen på MySpace

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz
 |
***Notat*** er et dansk tidsskrift, som ble etablert i 1972, som en EU-kritisk avis. Fra 1974 til 1984, og igjen fra 1995 til 2003, var navnet *Det Ny Notat*. Fram til 2007 ble *Notat* utgitt som enten ukeavis eller 14-dagersavis. Etter 2007 er tidsskriftet utgitt som månedsmagasin med navnet «Magasinet NOTAT» og siden 2009 under navnet «NOTAT - magasin om demokrati og Europa».

Bladet ble grunnlagt i 1972 i forbindelse med opprettelsen av det danske Folkebevægelsen mod EF, som organ for EF-motstanden etter folkeavstemningen om Danmarks medlemskap i EF samme år. Bladet var tverrpolitisk, men fundert i sentrum-venstre. Bladet har gjennom hele sin historie hatt redaksjonell frihet, men fungerte fram til 2007 i stor grad som kampanjeavis.

Fra 2007 til 2009 ble avisen utgitt som månedsmagasin. Den redaksjonelle linjen har etter dette vært å drive kritisk journalistikk om EU.

Fra desember 2009 har NOTAT vært utgitt av Oplysningsforbundet DEO, som et månedsmagasin om demokrati og Europa. NOTAT har fortsatt full redaksjonell frihet.

Ansvarlig redaktør er Rasmus Nørlem Sørensen.

Referanser
----------

1. ↑  Det Ny Notat som kampagneavis *Journalisten.dk* 24. september 2003
2. ↑  «Om NOTAT på DEO's hjemmeside». Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 27. mai 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Notats hjemmeside
* NOTATs historie
**Hydro Aluminium Karmøy**, etablert i 1963, er et aluminiumsverk for produksjon og et valseverk for foredling av aluminium nord for Kopervik på Karmøy i Rogaland. Anlegget er et av europas største helhetlige aluminiumsverk og sysselsetter per april 2018 ca 650 personer. I forbindelse med etableringen av anlegget ble vannkraftanleggegget Røldal-Suldal bygget.

Det første anlegget var basert på søderbergteknologien. Anlegget ble i 1980-årene utvidet med moderne teknologi. Søderberganlegget på Karmøy hadde 450 ansatte og produserte 120 000 tonn aluminium årlig. Dette anlegget ble stengt ned i 2009. Etter dette vil aluminiumsproduksjonen på Karmøy være på 180 000 tonn.

I 1986 fusjonerte Norsk Hydro lettmetalldivisjonene, og det nye selskapet fikk navnet Hydro Aluminium. Selskapet produserer 288 000 tonn aluminium per år.

En av grunnene til at aluminiumsverket ble lagt akkurat her var at man ved å legge det i nærheten av en etablert by slapp å bygge en ny «industriby» for sine arbeidere. Kopervik fikk en betydelig befolkningsøkning i perioden etter at Hydro Karmøy ble etablert, og verket har hatt en veldig viktig rolle i utviklingen av byen etter at den sentrumsnære industrien etter hvert ble byttet ut med handel, boliger og kontorer.

Årdal-verkets 50 ingeniører har utviklet en ny type produksjon (Hal4e) som bruker 11,8 kWh/tonn (13 kWh normalt). Teknikken skal testes i stordrift i Karmøy for 3,9 milliarder kroner i 2017.

Referanser
----------

1. ↑  Bjørnestad Sigurd (20. august 2009). «Dramatisk fall i kraftforbruket - Produsentene sparer på vannet». *Aftenposten*.
2. ↑  «Framtidas aluminiumsteknologi blir til i Årdal». *NRK*.
3. ↑  «Hydro investerer 3,9 mrd. i teknologipilot på Karmøy». *NRK*.
4. ↑  «Dette er Hydro-forskernes lekegrind». *Tu.no*.
5. ↑  «Siemens fikk prestisjekontrakt på Hydros nye pilotanlegg på Karmøy». *Tu.no*.
6. ↑  «EU med grønt lys til statlig milliardstøtte til Hydro». *Tu.no*.
7. ↑  «Hydro bygger milliard-anlegg på Karmøy». *Tu.no*.
8. ↑  «Her bygger de verdens mest energieffektive og miljøvennlige aluminiumsfabrikk». *Teknisk Ukeblad*.
9. ↑  Førde, Thomas (17. november 2019). «Vi har heldigvis ansatte som husker hvordan man skal håndtere produksjonen manuelt. De ble våre helter». *Teknisk Ukeblad*.

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hydro Aluminium Karmøy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Betanien Hospital og Søsterhjem** lå i Akersbakken 33–35 b i Oslo.

Historie
--------

Betanien er en diakonal stiftelse som ble startet av Metodistkirken i 1897. Tre diakonisser fra stiftelsen åpnet søsterhjem i Kristiania rundt århundreskiftet. Det var den danske prestedatteren Marie Bagger som tok initiativ til søsterhjemmet, og sammen med to andre kvinner reiste hun til Metodistkirken søsterhjem i Hamburg hvor de fikk utdannelse.

Søsterhjemmet utdannet sykepleiersker, og til å begynne med var utdannelsen ettårig med to års påfølgende lærlingperiode. I 1900 hadde hjemmet tolv utdannete søstre og to elever. I 1904 bestod søsterhjemmet av 28 søstre og tolv elever.

De første årene hadde søsterhjemmet mindre lokaler i Pilestredet, men i 1905 flyttet de til Akersbakken 31 der de holdt til frem til 1913 da de flyttet til nabobygget Akersbakken 33. Oslo Sanitetsforening overtok lokalene i nr. 31, og åpnet eget sykehus.

Betanien hospital ble åpnet i Akersbakken 33 i februar 1925. Året etter ble nabobygget, Akersbakken 35, kjøpt. I 1929 ble det bygget en mindre mellombygning som koblet disse to bygg sammen. I 1934 ble det bygget en mellombygning mellom Akersbakken 35 og 35 b, slik at hospitalet ble ytterligere utvidet.

Bestyrerinne på søsterhjemmet var fra 1897 til 1936 Hanna Thoresen, som var en av medstifterne og som selv var utdannet ved Metodistkirkens søsterhjem i Hamburg. Rektor ved skolen på slutten av 1970-tallet var Kjersti Winger, på 1980-tallet var rektor Vigdis Granum, og på 1990-tallet var det Reidun Larsen. 

I 1974 valgte skolen å tillate mannlige elever. Det var sykepleierskole i Akersbakken frem til 1994. 

Betanien sykehus hadde på det meste 120 sengeplasser fordelt på flere avdelinger. Sykehuset hadde fra 1933 egen røntgenavdeling. I 1968 ble Betanien Medisinske Laboratorium utskilt og etablert som egn virksomhet. Sykehuset ble nedlagt i 1980, mens laboratoriet ble værende på området til årtusenskiftet.

Bygget ble enda en gang endret i 2005 og ble da gjort om til bygård med leiligheter.

Tilknyttet
----------

Metodistkirken besluttet i 1904 å utvide sin virksomhet og samme år reiste to erfarne søstre fra Søsterhjemmet Betanien til Bergen, og hjemmet økte raskt. De første årene virket sykepleierskene i private hjem, men de åpnet egen klinikk i 1913. I perioden 1911-1958 hadde Betanien ansvaret for sykepleien ved Lyster sanatorium. I årene 1926-1948 hadde de ansvaret for ansettelsen av sykepleiere ved Kvinneklinikken på Haukeland. 

Betanien hospital i Skien ble påbegynt i 1937. 

Betanien og Metodistkirken bedrev misjonærvirkomshet og hadde sykepleiere utsendt til India og Afrika. 

Metodistkirken hadde i tillegg til sykehus og søsterhjem også barnehjem og gamlehjem.

Søsterhjemmet hadde eget pensjonsfond for sine medlemmer. Betanien Søsterforbund ble stiftet i 1961, og endret i 1975 navn til Betanien Sykepleiersamfunn.

Kilder
------

* Oslo kommunes byggesaksarkiv
* Betanien: jubileumsbok 1979
* Den norske metodistkirkes historie, 1926
* Metodistkirken i Norge 100 år, 1956

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Sokka** er en fiktiv person i animasjonsserien *Avatar: Legenden om Aang* og oppfølgerserien *Legenden om Korra*.

Sokka var en Vannstammekriger fra Den sørlige vannstammen og sønn av høvding Hakoda og Kya. Etter at moren døde og faren dro ut i krig, ble Sokka igjen med bestemoren Kanna og lillesøsteren Katara.

Hakoda dro sammen med alle de andre mennene i stammen for å kjempe mot Ildnasjonen da Sokka var en ung gutt. Til tross for sitt begjær etter å slutte seg til faren, ble Sokka nektet å bli med mennene på oppdraget, og ble etterlatt Da det ikke var noen andre tenårige gutter i stammen, var Sokka den eldste mannen på Sydpolen, og fungerte derfor som stammens leder. Han tok ansvar for stammen, og trente barna som en dag skulle bli krigere med lite hell, helt til søsteren hans oppdaget en luftnomade ved navn Aang frosset i et isfjell. Da han fikk greie på at Aang var avataren ble han først skeptisk til at et barn kunne redde verden. Da han og søsteren hjalp Aang med oppdraget hans innså imidlertid Sokka etter hvert at Aang virkelig var det eneste håpet for fred i verden.

Til tross for at han ikke kunne temme, ble Sokka strategen i gruppen, og forsøkte bestandig å vise at han var en god kriger som sin far. Han forsøkte å trene de yngre barna i Den sørlige vannstammen til kamp. Sokka var en vitenskapens mann og trodde ikke på «åndemagi», som han selv kalte det. Lederevnene hans vokste underveis på reisen med avataren, og han kom opp med planen for invasjonen av Ildnasjonen på Den sorte sols dag. Humoren hans og evnen til å organisere og planlegge ble presserende for gruppen på reisene deres. Ved slutten av Hundreårskrigen ble Sokka en mester med sverdet, og en god kriger som sin far.

Etter at Aang og Zuko formet Nasjonenes forente republikk, ble Sokka Den sørlige vannstammens representant i Bystyret i Republikkbyen.

Portal: Avatar
**Hydrofluorokarboner** (**HFK**) er organiske forbindelser som inneholder hydrogen, karbon og fluor, og er den mest vanlige typen av perfluorkarboner. HFK er ofte brukt i klimaanlegg, som kjølemedium i stedet for eldre klorfluorkarboner som for eksempel R-12 og klorfluorkarboner som for eksempel R-21. De er ikke så skadelig for ozonlaget som de forbindelsene de erstatter, men de bidrar til global oppvarming. Deres konsentrasjoner i atmosfæren og bidraget til menneskeskapte utslipp av klimagasser er raskt økende, noe som gir internasjonal bekymring for disse gassenes bidrag til strålingspådriv.

Fluorkarboner med noen C–F-bindinger oppfører seg på samme måte som det overordnede hydrokarbonet, men deres reaktivitet kan forandres vesentlig. For eksempel både uracil og 5-fluorouracil er fargeløs, krystallinsk stoff med høyt smeltetemperatur, men det siste er et virksomt stoff for kreftbehandling. Bruk av C–F-bindinger i farmasien skyldes denne endrede reaktiviteten. Flere legemidler og plantevernmidler inneholder bare ett overordnet fluorid eller en trifluoromethyl-gruppe.

I motsetning til andre drivhusgasser som inngår i Parisavtalen, blir hydrofluorkarboner tatt opp i andre internasjonale forhandlinger.

New York-Erklæringen om skog fra september 2016 oppfordret til global reduksjon for bruken av fluorholdige gasser. På grunn av disse kjemikalienes bidrag til klimaendringer deltok forhandlere fra 197 land i et toppmøtet i FNs miljøprogram i Kigali i Rwanda den 15. oktober 2016. Det ble nådd en juridisk bindende avtalen for å fase ut HFK i et tillegg til Montreal-Protokollen.

Referanser
----------

1. ↑  Milman, Oliver (22. september 2016). «100 countries push to phase out potentially disastrous greenhouse gas». Besøkt 11. november 2018.
2. ↑  G. Siegemund, W. Schwertfeger, A. Feiring, B. Smart, F. Behr, H. Vogel, B. McKusick "Fluorine Compounds, Organic" in "Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry" 2005, Wiley-VCH, Weinheim. doi:10.1002/14356007.a11\_349.pub2
3. ↑  Davenport, Carol (23. juli 2016). «A Sequel to the Paris Climate Accord Takes Shape in Vienna». *New York Times*. Besøkt 11. november 2018. Sjekk datoverdier i
4. ↑  
«The New York Declaration of the Coalition to Secure an Ambitious HFC Amendment». US Department of State. Besøkt 11. november 2018.
5. ↑  Johnston, Chris. «Climate change: global deal reached to limit use of hydrofluorocarbons». Besøkt 11. november 2018.
6. ↑  «Climate change: 'Monumental' deal to cut HFCs, fastest growing greenhouse gases». BBC News. Besøkt 11. november 2018.
7. ↑  «Nations, Fighting Powerful Refrigerant That Warms Planet, Reach Landmark Deal». New York Times. Besøkt 11. november 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
*Se også Harem (andre betydninger)*

***Harem*** er en norsk reality-TV-serie som gikk på TV3 i 2001. Her skulle fire damer kunne velge mellom 18 mannlige deltakere. I hver episode måtte to menn som ikke vant kvinnenes gunst reise hjem. Vinnerparet ble kåret i en direktesendt finale. Målet var at deltakerne skulle finne den store kjærligheten. Handlingen var lagt til luksuriøse omgivelser på Maldivene. Programleder var Mia Gundersen.

Om serien
---------

Serien ble innspilt i løpet av i tre og en halv uke i september 2001. 200 menn hadde søkt om å få være med og dobbelt så mange kvinner.

Programmet ble kun sendt en sesong på grunn av lave seertall. Premieren ble sett av såpass som 318 000, men etter det falt tallene en god del og gjennomsnittet for serien endte på 170 000. Finalen ble sett av 198 000. Programmet hadde betydelig større appell hos kvinnelige seere. 36,5 prosent blant kvinner i alderen 15 til 49 år, med tilgang til TV3, så finalen, mens for begge kjønn var tallene 13,7 %.

Serien fikk dårlig mottakelse av *Dagbladets* anmelder som mente premieren var «drepende langdryg». *Aftenpostens* anmelder beskrev hele opplegget som teit.

Cathrine Småvik (27) fra Trondheim og Helge Bråthen (28) fra Oslo gikk av med seieren. Premien var en reise til Cuba.

En svensk versjon gikk parallelt med den norske.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Dagbladet - Slakter Mias Harem (14.8.2001)
2. ↑  «Tekstarkiv - Dagbladet.no (7. januar 2002)». *web.archive.org*. 24. september 2015. Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 13. oktober 2019.
3. ↑  VG, 6. oktober 2001
4. ↑  Kampanje - 198 000 så Harem-finalen (7.12.2001)
5. ↑  «Tekstarkiv - Dagbladet.no (5. oktober 2001)». *web.archive.org*. 24. september 2015. Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 13. oktober 2019.
6. ↑  Aftenposten - Skikkelig kjempeteit (5.10.2001, s.11)
7. ↑  «Vant Harem og Helge». *adressa.no*. 7. desember 2001. Arkivert fra originalen 13. oktober 2019. Besøkt 13. oktober 2019.

Eksterne lenker
---------------
**Sandsmådøgnflue** (*Baetis muticus*) er en døgnflue som tilhører familiegruppen smådøgnfluer strømdøgnfluer eller bekkedøgnfluer. Gruppens mange norske navn har oppstått på grunn av ulike norske dialekter og fra litteraturen.

Utseende
--------

### Voksne (imago)

Kroppen er 5-7 millimeter lang. Kroppen er gråsvart farget. Vingene er trekantet og holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. Bakvingen er liten, mye mindre enn framvingen, den er fint oval på form. Lengst bak på bakkroppen er det to haletråder (cerci).

### Nymfer/larver

Nymfene er mellom 5-7 millimeter lang. Den har tre haletråder, som er kortere enn kroppen, og den miderste er litt kortere en de to på siden. Den midterste haletråden har små korte hår ut til hver side. De to ytre haletrådene har bare hår på innsiden. Beinas kloledd har ikke små fine hår på hver klospiss. Det er sju par små bladformede gjeller bokover på siden av bakkroppen. Den høyre overkjeven (mandibel) har to kraftige hår (krever god forstørrelse). Pannen (frons) er smalt v-formet i bakkant.

Levevis
-------

Sandsmådøgnflue finnes i små bekker og større elver med rennende vann. Den lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer. Eggene slippes av hunnen ned på vannoverflaten. De synker straks til bunnen. Nymfene lever nedgravd i bunnmaterialet, i mudder og sand på bunnen. De spiser små partikler av organisk materiale, som alger, planterester eller råtnende planter. Men også av andre mindre dyr. I Norge har den vanligvis et nymfestadium på 1 år.

Sandsmådøgnflue tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for *dun* (engelsk).

De voksne kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Orden **Døgnfluer (Ephemeroptera)**
	+ Familie **Smådøgnfluer / strømdøgnfluer / bekkedøgnfluer (Baetidae)**
		- **Sandsmådøgnflue** *Baetis muticus* (Linnaeus, 1758)

Litteratur
----------

* Johansen, G.O. og Lunde, V. 1993. *Sjekkliste for norske døgnfluer (Ephemeroptera) med forslag til norske navn.* Norsk entomologisk forening, InsektNytt 18(3-4), s. 19-22
* Arnekleiv, Jo Vegar. 1995. *Døgnfluelarver.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 14, 45 sider.
* Puthz, V. 1978. *Ephemeroptera.* Limnofauna Europaea, J. Illies (ed.). Fischer Verlag, Stuttgart. side 256 – 263.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sandsmådøgnflue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Sandsmådøgnflue* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Sandsmådøgnflue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Sandsmådøgnflue* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening
Hareskoven. Fægyden Foto: Hansjorn 
**Hareskoven** er et skogsområde som ligger nordvest for København i Furesø, Gladsaxe og Ballerup kommune.

Høst i Hareskoven Foto: Pechke 
Byen Hareskovby befinner seg midt i skogene som kløves av en jernbane og en motorvei. Fægyden er en vei mellom Hareskovby og Værløse og ble tidligere brukt til kvegdrift. Veien deler skogen i Lille Hareskov vest for veien og Store Hareskov øst for den.

Lille Hareskov grenser opp til skogen Jonstrup Vang og Store Hareskov grenser opp til en rekke skoger mellom Furesøen og Bagsværd Sø og skogene utgjør dermed et stort sammenhengende skogsområde.

Hareskoven er en del av parforsejaktlandskapet på Nord-Sjælland som ble oppført på UNESCOs liste over verdensarven i 2015.

Referanser
----------

1. ↑  «Historie - Hareskovene» **(dansk)**. Naturstyrelsen. Besøkt 31. oktober 2015.
2. ↑  «The par force hunting landscape in North Zealand» **(engelsk)**. UNESCO. Besøkt 31. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hareskoven – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hareskovene fra Miljøministeriet
* Hareskoven fra AOK

Portal: Danmark
**Paul Freeman** (født 18. januar 1943 i Barnet) er en britisk film- og TV-skuespiller. 

Han begynte sin karriere som skuespiller i reklamer og etterhvert fikk han flere små roller på teater. Freeman hadde roller i oppsetninger av *A Midsummer Night's Dream* og *Hamlet*. Senere fikk han hovedroller i oppsetninger på National Theatre og Royal Shakespeare Company, før han sammen med regissør Max Stafford-Clark etablerte teatergruppen Joint Stock Theatre Company i 1974. 

I 1978 debuterte han på britisk TV med *Life of Shakespeare* (1978) og i *Winston Churchill: The Wilderness Years* (1981). Freeman har også vært med i dokudramaet *Death of a Princess*, en film som omhandler henrettelsen av Masha'il bint Fahd al Saud av Saudi-Arabia. I 1980 begynte karrieren som filmskuespiller med en rolle i *The Long Good Friday* sammen med Bob Hoskins og *The Dogs of War* (1981), hvor han møtte Maggie Scott som etterhvert ble hans kone. 

Freeman fikk i 1981 rollen som René Belloq, Indiana Jones' erkerival, i filmen *Jakten på den forsvunne skatten*. I den fikk spilte han mot Harrison Ford, mens Steven Spielberg og George Lucas hadde regien. Denne filmen ble et springbrett for Freeman inn i filmbransjen i Hollywood.

I 1988 spilte han professor Moriarty i filmen *Without a Clue* med Michael Caine som en talentløs Sherlock Holmes og i 1995 Ivan Ooze i filmen *Mighty Morphin Power Rangers: The Movie*. Freeman hadde gjesteroller i flere amerikanske TV-serier som for eksempel *Falcon Crest* (1984–1985), *The Young Indiana Jones Chronicles (1992-93)* og *Absentia* (2017-20). Han spilte også i flere mini-serier som *Murderers Among Us: The Simon Wiesenthal Story* (1989) og *The Final Cut* (1995).

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 6. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, oppført som Paul Freeman (actor), SNAC Ark-ID w6001dp4, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paul Freeman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Paul Freeman i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Paul Freeman på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Paul Freeman på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Paul Freeman på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Paul Freeman på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Paul Freeman hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Paul Freeman hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** Discogs
 |
**Hydro Aluminium Årdal** er et aluminiumsverk for produksjon av aluminium i Årdal i Sogn og Fjordane. Verket er heleid av Hydro Aluminium.

Historie
--------

Verket startet i 1948.
Årdal-verket har 567 tilsatte, og produserer 204 000 tonn primæraluminium, 279 000 tonn støperiprodukter, og 172 000 tonn anoder pr. år. Verkets 50 ingeniører har utviklet en ny type produksjon som bruker 11,8 kWh/tonn (13 kWh normalt). Teknikken skal testes i stordrift i Karmøy for 3,9 milliarder kroner i 2017.

Støvutslippet per time var 17,7 kilo og utslippet av fluor var 8,7 kilo timen i 2010. Det er lite utslipp av Polysykliske aromatiske hydrokarboner.

I januar 2016 blåste ekstremværet Tor ned en kraftledning, og det oppsto en kortslutning i en bryter på verket, slik at strømmen forsvant i fire timer. I mars manglet stadig 10% av produksjonen. 38 av de 326 ovnene ble ødelagt.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. juni 2018. Besøkt 14. juni 2018.
2. ↑
3. 1 2  Eva Marie Felde (19. mars 2016). «Har funne årsaka til kritisk straumstans ved Hydro». *NRK*. Besøkt 19. mars 2016.
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Kjell Eldegard (27. oktober 2011). «Passerte 300 millionar kroner». *www.sognavis.no*. Arkivert fra originalen 27. mars 2016. Besøkt 19. mars 2016.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. mars 2016. Besøkt 14. juni 2018.
7. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. desember 2017. Besøkt 14. juni 2018.
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑

Litteratur
----------

* *Fra fossen til kasserollen – en orientering om ÅSV-gruppen*. Årdal og Sunndal Verk. 1971.

Eksterne lenker
---------------

* Filmklipp om ÅSV
**Sandsfjorden** er en fjordarm av Nedstrandsfjorden og Boknafjorden i Suldal kommune i Rogaland. Fjorden deler seg senere i Hylsfjorden og Saudafjorden, og inn til botn av Hylsfjorden er den 47 kilometer lang. Inn til Sauda i botn av Saudafjorden er det 43 kilometer. Fra innløpet til stedet fjorden deler seg er den rundt 25 kilometer lang.

Fjorden har innløp like nordøst for Foldøy, mellom Vardnes ved Hebnes og Jelsa på andre sida. Et stykke nordover ligger det flere små øyer midt i fjorden, skilt av flere smale sund. Den østligste øya er Berakvamsskorpa og mellom denne og fastlandet går Straumbergsundet. Midtsund ligger mellom Berakvamsskorpa og Kjølvikskorpa lenger vest. Vest for Kjølvikskorpa igjen ligger Bjørnavågen og Sjøbuholsvågen, begge rundt 500-700 meter lange. Nord for Kjølviksskorpa går Vatlandsvågen og Stokkvåg 2,5 kilometer innover landet og er nesten å regne som en liten fjordarm. Lengst nord i vågen ligger Reppsbygda, og herfra går Stokkavåg mot sørvest. 

Nord for øyene snur Sandsfjorden rett mot øst, og møter så Ottøyna på sørsida. Rett nord for Ottøyna ligger bygda Marvik. Øst for Ottøyna snur Sandsfjorden først rett nordover, deretter rett østover og til slutt mot nordøst langs Løvanes. Ved Løvanestangen ytterst på Løvanes går Lovrafjorden sørover på østsida av neset. Lovrafjorden er smal og går 4,5 km sørover til Lovraeidet. 

Et stykke nord for Løvanes ligger Sand, kommunesenteret i Suldal, på østsida av fjorden. Her går det ferje over til Ropeid på vestsida. Ropeid er et eid som bare er rundt 250 meter bredt på det smaleste. På andre sida av eidet ligger botn av Vindafjorden.

Like nord for Sand deler Sandsfjorden seg i Hylsfjorden og Saudafjorden. Hylsfjorden går 18-19 kilometer østover til Hylen og Hylsdalen, mens Saudafjorden går 16 kilometer nordøstover til Sauda.

Referanser
----------

1. ↑  Sandsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Thomas Becks grav på Vår Frelsers gravlund i Oslo – påskrift: «Reist i takknemlighet av Akademisk korforening»
**Thomas Beck** (født 5. desember 1899 som *Tomas Ludvigsen* i Horten, død 9. september 1963) var en norsk organist, dirigent og komponist.

Biografi
--------

Thomas Beck studerte klaver, orgel og komposisjon ved Musikkonservatoriet i Oslo og tok organisteksamen i 1926. Han hadde studieopphold i Leipzig i 1929. Han var organist i Ljan kirke og Klemetsrud kirke fra 1930 til 1963, og fra 1947 var han lektor ved Oslo lærerskole. Fra 1930 til 1955 var han dirigent for Akademisk korforening. Han var også dirigent for Bryn korforening. Han var redaktør av tidsskriftet Tonekunst fra 1928 til 1934.

Han har en sentral plass i norsk korkomposisjon og viderefører den nasjonale linje i første halvdel av det 20. århundre. «Musikken er preget av en sangbar, flytende linjeføring, der melodikken helst er diatonisk, ofte med djervt harmonisk underlag. Som dirigent for Akademisk korforening i 25 år fikk Thomas Beck en vesentlig betydning for norsk korsang, både med hensyn til stil og repertoar.»

Komposisjoner
-------------

Større verk
* *Arnljot Gelline* for soli, kor og orkester (1937) basert på tekst av Bjørnstjerne Bjørnson
* *Ballade for orkester* (1941)
* *Høyfjellet* kantate til Den norske turistforenings 75-årsjubileum. (mars 1946)
* *Helligtrekongerspill* (1939)
* *Norske danser for firhendig klaver* 1946

Basert på tekster av Bjørnstjerne Bjørnson
* *Elsk din neste, du kristensjel* for blandet kor
* *Olavsdråpa* fra Arnljot Gelline for mannskor og for blandet kor
* *Sangen har lysning* for blandet kor
* *Skifærden* fra Arnljot Gelline for mannskor

Basert på tekster av andre forfattere
* *Nærmere deg, min Gud* av Lewis Carey for mannskor og blandet kor
* *Gud signe Noregs land* av Arne Garborg for blandet kor
* *Norsk hymne* av Arne Garborg fra kantaten «Heilag framtid» for kor og orkester og for mannskor

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Thomas\_Beck[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Musikk-Husets omtale av komponisten i forbindelse med utgivelse av hans komposisjoner Arkivert 23. desember 2008 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* Olav Gurvin og Øyvind Anker: *Musikkleksikon* 1959 spalte 60

Eksterne lenker
---------------

* Thomas Beck hos Musikk-Huset

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Meteogram for Bergen som viser temperatur, skydekke og vind.   
Kilde: Meteorologisk institutt
Et **meteogram** er en grafisk presentasjon av et værvarsel for et bestemt sted. Dette er produkt som ofte blir generert direkte ut fra en værvarslingsmodell ved hjelp av lengdegrad, breddegrad og høyde over havet, men de kan òg være korrigerte av en meteorolog. Tidsaksen følger x-aksen bortover, mens y-aksen består av verdiene til de forskjellige parametrene.

De vanligste parametrene er nedbør, temperatur, lufttrykk, skydekke, vindstyrke og retning. Nedbøren blir vanligvis representert ved hjelp av søyler, mens temperatur og lufttrykk blir representert som grafer. Skydekke kan representeres både som et værsymbol eller som sirkler eller firkanter som gradvis blir fylt opp jo mer skyet vær det er. Vinden blir som regel vist som en vindpil fra den retningen vinden kommer fra.

Oseanogram
----------

**Oseanogram** ligner meteogram, men gjelder varsel for hav, der gjerne bølgehøyde (både signifikant og maksimal), retning, dønninger og bølgeperiode er de vanligste parametrene.

Epsigram
--------

Et **epsigram** er på lignende måte som et meteogram en grafisk fremstilling av et værvarsel for et spesifikt sted, men her baserer varselet seg på et ensemble (EPS – *ensemble prediction system*). Et ensemblevarsel består ikke bare av én modellkjøring, men langt flere, opp til 51 forskjellige kjøringer i de beste modellene. Et epsigram viser hele utfallsrommet til alle kjøringene og istedenfor grafer og søyler blir de forskjellige parametrene (skydekke, nedbør, vindstyrke og temperatur) vist som et boksplott med persentiler, samt en median eller et gjennomsnitt av alle kjøringene. Når persentilene og boksene har liten utstrekning tyder det på at varselet er forholdsvis sikkert, mens stor utstrekning tyder på at kjøringene går i forskjellige retninger og at varselet er usikkert. I tillegg kan epsigrammet inneholde vindroser som viser de forskjellige vindretningene til ensemblet. Ofte er også den operasjonelle kjøringen til modellen (som ofte ligger til grunnlag for et værvarsel) tegnet inn som en graf, og på den måten kan en se om denne skiller seg ut på noen måte, f.eks. om den har mye mer eller mindre nedbør enn størsteparten av ensemblemedlemmene.

Eksterne lenker
---------------

* Om meteogram på Storm Weather Center
* Om meteogram på miljolare.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Timofej Viktorovitsj Kritskij** (russisk: Тимофей Викторович Крицкий, født 24. januar 1987) er en russisk landeveissyklist. Han sykler for RusVelo.

Meritter
--------

2004
Cup of Grudziadz Town President
2005
Omloop der Vlaamse Gewesten Juniors
2008
3. etappe, Trois jours de Vaucluse
Wien Classic U23
Sammenlagt, Boucle de l'Artois
3. etappe
Memorial Oleg Dyachenko U23
Mayor Cup
4. etappe, Tour Alsace
Sammenlagt, GP Tell
1. etappe
2009
La Côte Picarde U23
6. etappe, Tour de Bretagne
Sammenlagt + etappeseier, Five Rings Of Moscow
2. etappe, Mi-août en Bretagne
6. etappe, Tour de l'Avenir
2.-plass, europeisk mesterskap tempo
2011
3. og 7. etappe, Tour of Bulgarie
2014
7. etappe, Tour of Qinghai Lake

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Timofej Kritskij – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Timofej Kritskij – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Timofej Kritskij – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Timofej Kritskij – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Timofej Kritskij – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Timofej Kritskij – TheSports.org Rediger på Wikidata
Et typisk, tomt hullkort (80 kolonner).
Det er punchet inn tallene 0123456789 og bokstavene ABCDEFGHIJKLMNOPQRSTUVWXYZ, etterfulgt av spesialtegn
Dataene på kortene ble punchet inn med hjelp av en "skrivemaskin" tilkoblet punchemaskinen som hullet kortene. De som skrev inn informasjonen hadde yrkestittelen pucher.
Vevstol med hullkort, slutten av 1800-tallet
IBM hullkort leser / skriver
**Hullkortet** er et lagringsmedium som blir brukt i vevemaskiner, datamaskiner og andre maskiner. I dag har hullkort hovedsakelig blitt avløst av andre, mer effektive lagringsmedier. Hullkort er rektangulære kort, vanligvis laget av papp. Kortene har en rekke hull, der datamaskinen registrerer fravær av et hull som tallet «0» og et hull som tallet «1». Dermed kan kortene lagre informasjon i to-tallsystemet.

Et kort (80 kolonner) var 7 3⁄8 ganger 3 1⁄4 tommer, det vil si 187 mm langt og 83 mm bredt. Hvert kort rommet ikke mye informasjon så et beregningsprogram for forskning eller industrien kunne bli en meget stor stabel med kort. I tillegg til industrien benyttet banker, forsikringsselskap, stat, kommune og alle andre som trengte å lagre informasjon hullkort.

Hullene i kortene ble "punchet" inn i kortene med hjelp av en "skrivemaskin" tilkoblet punchemaskinen som hullet kortene.

Historie
--------

Hullkortet ble oppfunnet av Jean-Baptiste Falcon i 1728, som en forbedring av hullbåndet, som ble oppfunnet av hans læremester tre år tidligere. Joseph Marie Jacquard brukte hullkort da han i 1801 fant opp den automatiske vevstolen.  

Charles Babbages analytical engine, ansett som den første datamaskinen som ble planlagt (men aldri ferdigstilt) var tenkt å bruke hullkort. Utover 1900-tallet, helt opp til 70-tallet, ble dette mye brukt som lagringsmedium. Fra ca. 1920 til 1950 var dette det mest populære lagringsmediet. Andre alternativer var etterhvert trommelminnet (oppfunnet 1932), williamsminnet (oppfunnet i 1946), kvikksølvminnet og magnetbåndet (oppfunnet i 1951). Men etter at magnetkjerneminnet (en forløper for dagens RAM) kom i 1952 ble nesten alle disse gradvis utfaset. På slutten av 1970-tallet var hullkort ennå det mest brukte lagringsmedia i Norge, men på begynnelsen av 1980-tallet gikk man ganske raskt over til andre medier.  
 
Mer moderne former for lagringsmedia er f.eks. disketter, platelager, magnetbånd, CD-er, DVD-er, minnepinner og ulike minnekort.

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
Et **meteorologisk observatorium** er en meteorologisk stasjon med et omfattende, og ofte spesialisert, observasjonsprogram, gjerne også med spesialutdannet personale under vitenskapelig ledelse. Ofte er observatoriene plassert i mer øde områder, relativt langt fra sentralinstituttene, og er utstyrt for selvstendig virksomhet.

Norge
-----

I Norge har en hatt slike observatorier på Ås, i Bergen, på Haldde ved Alta og på Svalbard. Slike observatorier her til lands er det for en stor del ikke behov for lenger, da en har en utbygget desentralisert tjeneste med et variert observasjonsprogram.

Meteorologisk Observatorium i Bergen (Det meteorologiske observatoriet på Nordnes, Fredriksberg) ble opprettet i 1903, etter at det hadde vært gjort systematiske meteorologiske observasjoner i Bergen allerede fra 1861, tilsluttet Lungegårdshospitalet. Observatoriet i Bergen var forløperen for Værvarslinga på Vestlandet, som ble opprettet i 1920. 

Haldde-Observatoriet i Kåfjord i Finnmark, som var i drift fra 1912 til 1926, og Geofysisk Institutt i Tromsø, som var i drift fra 1918 til 1927, var forløperne for distriktsentralen for værvarslingstenesten i Nord-Norge. 

Arktiske stasjoner ble opprettet på Spitsbergen i 1912, på Bjørnøya i 1920, Jan Mayen i 1921 og i Myggbukta på Øst-Grønland i 1922.