recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Argetinomacerini** er en gruppe av snutebiller. Både larver og voksne lever av pollen, de aller fleste artene på hannkongler av bartrær. Gruppen omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

Små (2 – 5 mm), avlange biller, mørke på farge. Oversiden er kledt med fine, utstående hår. **Hodet** er trukket frem til en mer eller mindre lang snute som ofte er noe utvidet mot spissen. Antennene er 11-leddete, perlekjedeformede, litt tykkere mot spissen, ikke knebøyde. De sitter festet på snuten, i den ytterste halvdelen. Fasettøynene er temmelig store, runde og utstående. **Brystskjoldet** (pronotum) er omtrent så langt som bredt, markert smalere enn dekkvingene, sett ovenfra avrundet firkantet. **Dekkvingene** er parallellsidige, med markerte «skuldre», kraftig punkterte, men uten tydelige punktrekker. **Beina** er middels lange, slanke, føttene er fire-leddete med det tredje leddet dypt delt i to fliker.

Levevis
-------

Av de 22 slektene de nålevende nemonychidene deles inn i, lever alle bortsett fra to på hannkongler (hannblomster) av ulike slags nakenfrøete planter (hovedsakelig bartrær), der de spiser pollen. De to unntakene er en slekt i den palearktiske sone som lever på pollen av urter i soleiefamilien, og en søramerikansk slekt som lever på sørbøk *(Nothofagus).* De øvrige artene på den nordlige halvkulen lever på furu-slekten (*Pinus*). På den sørlige halvkulen lever de fleste artene på slekten kransgraner *(Araucaria*), men det lever også noen arter på familien Podocarpaceae og på slekten *Agathis*. Alle de nakenfrøete plantene er såkalt primitive plantegrupper som har eksistert lenge og det er sannsynlig at de mange fossile artene hadde et lignende levevis. De utvokste larvene kryper ut av hannkonglen, faller til bakken, graver seg ned og forvandler seg til en puppe. Puppestadiet kan vare opptil 2 år.

Utbredelse
----------

Arten er beskrevet fra Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **barblomstsnutebiller, Nemonychidae** Bedel, 1883
					- Underfamilien **Rhinorhynchinae** Voss, 1922 – Nord-Amerika, Sør-Amerika og Australia
						* Stammen **Argentinomacerini** Legalov, 2017
							+ Slekten *Argentinomacer* Legalov, 2017 - én art, Argentina
								- *Argentinomacer unicus* Legalov, 2017</smalls

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  A.A. Legalov (2017) Contribution to the knowledge of the family Nemonychidae (Coleoptera) with descriptions of new taxa. *Ukrainian Journal of Ecology* 7(2): 64–87.

Kilder
------

* Kuschel, G. 1983. *Past and present of the relict family Nemonychidae* (Coleoptera, Curculionoidea). *Geo Journal* 7: 499-504.
* Legalov, A.A. (2017) Contribution to the knowledge of the family Nemonychidae (Coleoptera) with descriptions of new taxa. *Ukrainian Journal of Ecology* 7(2): 64–87.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
Cape Islander-fiskebåter i Yarmouth, Nova Scotia.
**Cape Islander** er en type motordrevet fiskebåt som benyttes ved den kanadiske atlanterkysten for fiskeri ved Nova Scotia. Cape Islander-båten har et noe særpreget utseende med karakteristiske spring på forstavnen og en bred styrekabin med mange frontale vinduer på en bred og lang båt. Skroget er flatt mot akterspeilet, men ble rundere forutover mot forstevnen, er i tillegg utstyrt med kjøl. Størrelsen på denne båten er normalt mellom 12 og 15 meter.

Båttypen oppstod på Cape Sable Island i Nova Scotia omkring år 1905 (varierte kilder ment årene 1905, 1906 eller 1907).[] To familier av båtbyggerne skal ha gjort krav på æren for å ha oppfunnet den velkjente og populære båttypen.[]

Vanligvis er Ephraim Atkinson fra Clark`s Harbour på Nova Scotia navngitt som opphavsmannen bak båttypen, men William A. Kenney fra det samme stedet som er sagt å ha konstruert den første Cape Islander av tre i året 1905, har også vært ansett som opphavsmannen. Ifølge historien hadde Atkinson blitt kontaktet av en mann fra St. Johan, New Brunswick, om å bygge en motorbåt og resultatet skulle bli en ny type motoriserte lokalbåter for fiskeri i begynnelsen av det tjuende århundret.
Marzahn landsbykirke (Dorfkirche) fra 1871
**Marzahn** [marˈtsaːn] er en ortsteil i bydelen Marzahn-Hellersdorf i Berlin.

Navnet
------

Navnet *Marzahn* stammer antakelig fra slavisk *more* (sjø) eller *marcana* (polabisk for myr). Wuhle har ofte gått over sine bredder og skapte myrer og sumper. Marzahn uttales med trykket på den andre stavelsen.

Historie
--------

Den eldste skriftlige kilde som knyttes til Marzahn er da den i år 1300 ble kalt Morczane (eller Murtzan) av markgreven Albrecht III. 

Sigøynerleiren Marzahn var en konsentrasjonsleir som eksisterte mellom 1936 og 1943. 

Mellom den andre halvdel av 1970-tallet og slutten av 1980-tallet ble det bygget boligfelter med høyhus i området. Dette var et ledd i DDRs plan for å få slutt på boligmangelen i landet og husene var såkalte plattenbau.

Severdigheter
-------------

Marzahnparken er et av Tysklands største parkområder. I Alt-Marzahn finnes den gamle landsbyen med gatene lagt rundt en almenning (angerdorf), hvor man også finner landsbykirken og den gamle skolen, nå museum. I umiddelbar nærhet finnes også den nyrenoverte, dreibare vindmøllen.

  


| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Marzahn-Hellersdorf |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Biesdorf
* Hellersdorf
* Kaulsdorf
* Mahlsdorf
* Marzahn

 | Bezirkswappen Marzahn-Hellersdorf |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Peridot** er en olivengrønn halvedelstein. De rene krystallene, den grønne smykkesteinsvarianten av mineralet olivin kalles *peridot*.

Peridot er dannet under enormt trykk i nærheten av mantelen i jordas indre. Siden har den blitt presset opp til overflaten. Peridot har hardhet under 7.

Noen av verdens største og vakreste peridoter, med edelstenskvalitet, kommer fra Åheim, på Sunnmøre (Møre og Romsdal). Den er den mest utbredte av de norske edelsteinene og den eneste som i dag utvinnes og eksporteres. Peridoten fra Åheim er kjent for sin intense grønn-farge, og renhet. Peridot av smykkesteinskvalitet blir også funnet på øya Zebirget i Rødehavet og i Burma. De mest kjente fasettslipte peridotene i verden, er på over 200 karat og er innpreget i gull i «The Shrine of the Magi» i Køln.

Peridot var barokktidens mest populære smykkestein og skulle bl.a. bringe lykke til eieren. Peridot er fødselssteinen for de som er født i august og står for berømthet, styrke og energi. På Hawaii representerer den tårene til vulkangudinnen Pele.

Funn i Norge
------------

I Norge er peridot funnet på noen få lokaliteter, som Åheim, Rana og Skjåk. Det er funnet peridot i olivinbrudd i Bjørkedalen, Norddal og Tafjord samt i dunittforekomster i Hornindal og på Gurskøy.

Referanser
----------

1. 1 2  Garmo, Torgeir T. (1989). *Norsk steinbok*. Universitetsforlaget. ISBN 8200181251.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Peridot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Peridot – Naturhistorisk museum i Oslo
* Peridot – the Evening Emerald (engelskspråklig)
* Edle steiner fram i lyset

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
En **politisk skandale** er en skandale som omhandler en eller flere politikere. Skandalen kan dreie seg om politikk eller den kan omhandle feilhandlinger politikere har gjort, f.eks. ulovligheter.

Forskning
---------

Tor Midtbø gav i 2007 ut boka *Skandaler i norsk politikk*. Watergate-skandalen beskriver han som alle politiske skandalers mor. Skandaler drives ofte fram av media, ifølge Midtbø, men for at det skal være en skandale, må også opposisjonspolitikere engasjere seg. Ifølge Midtbø er et fellestrekk for de fleste politiske skandaler at det underveis er spenning om hvordan skandalen skal ende.

Statsviter Kim Arne Hammerstad skrev i 2020 boka *Politiske skandaler : Sex, korrupsjon og maktkamp,* basert på sin masteroppgave fra 2018. Han skriver at det var i 1980-årene politiske skandaler grep om seg, og at en mer personfokusert presse trolig bidro til dette.

Ketil Raknes ved Høyskolen Kristiania skriver i 2023 at det må skilles mellom et overtramp og en politisk skandale. For at et overtramp skal bli en politisk skandale, kreves stor oppmerksomhet i nasjonale medier og at andre politikere kritiserer overtrampet. Raknes skiller også mellom politikerskandaler og politikkskandaler. En politikerskandale er det når en politiker har begått et privat normbrudd som har fått politiske konsekvenser. Politikkskandaler handler om politikere som har gjort feil i sin utførelse av politikken, f.eks. ved inhabilitet.

Raknes påpeker også at antallet politiske skandaler har økt og viser blant annet til Meeto og at politiske skandaler er godt stoff i media som trekker mange lesere.

Eksempler på politiske skandaler
--------------------------------

Watergate-skandalen førte til at Richard Nixon gikk av som USA president. *The Washington Post* avslørte at Nixon og hans administrasjon prøvde å dekke over sin involvering i et innbrudd i demokratenes hovedkvarter i Watergate-bygningen 17. juni 1972, derav navnet på skandalen. I en tale 8. august 1974 meddelte Nixon at han ville trekke seg som president kl. 1200 dagen etter. Bruken av suffikset *-gate* etter et identifiserende begrep har siden blitt svært mye brukt om politiske skandaler.

Guillaume-skandalen var den største politiske skandale i forbundsrepublikken Tyskland, og førte til at Willy Brandt måtte gå av som kansler i 1974. Bakgrunnen var at Brandts personlige sekretær for partianliggender og nære medarbeider Günter Guillaume ble avslørt som spion for Stasi.

Referanser
----------

1. ↑  «Setter Frp på skandaletoppen i norsk politikk: «Listhaug-skandalen er på mange måter gullstandarden»». *Dagsavisen* **(norsk)**. 15. januar 2020. Besøkt 29. september 2023.
2. ↑  Bråthen, Kristian (22. januar 2008). «Flere skandaleoppslag i mediene». *forskning.no*. Besøkt 29. september 2023.  `|fornavn1=` mangler `|etternavn1=` i Authors list (hjelp)
3. 1 2  «Skandalenes tidsalder». *www.kristiania.no* **(norsk)**. Besøkt 29. september 2023.
4. ↑  NDR. «Guillaume-Affäre: DDR-Spion bringt Willy Brandt zu Fall». *www.ndr.de* **(tysk)**. Besøkt 29. september 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
*Se også: Oktav (liturgi) og Bokformat*

| Diatoniske intervaller |
| --- |
| PrimSekundTersKvartKvintSekstSeptimOktavNoneDesimUndesimDuodesimTredesimHalvtone/Heltone |
| 
Spesielle intervaller |
| MikrointervallKommaDiësisLimmaApotomeDitonusTritonusUlvekvint |
| 
Måleenheter |
| CentMillioktavOktavSavart |
| * v
* d
* r
 |

En **oktav** (eller **ren oktav**) er i musikken intervallet mellom to toner hvor den ene har dobbel så høy frekvens som den andre. En tone på 400 Hz ligger én oktav over en tone på 200 Hz, mens en tone på 800 Hz ligger to oktaver over 200 Hz.

Etymologi
---------

Navnet kommer av det latinske ordet «octava», som betyr åttende. Dette kommer av at i en diatonisk skala befinner det åttende trinnet seg en oktav over eller under utgangspunktet. I en kromatisk skala utgjør en oktav tolv like store halvtonetrinn.

Forminsket vs. forstørret oktav
-------------------------------

*Ren oktav* i intervallet c1 - c2.
Illustrasjonen til venstre viser en *ren* oktav, men det er viktig å huske på at en oktav ikke alltid er ren. Den øverste tonen kan justeres opp eller ned et halvt trinn, dvs. at det skapes enten en illustrasjonen *forminsket oktav* (ved senking) eller en *forstørret oktav* (ved heving).

Tonehøyder
----------

En oktav er det nest enkleste intervallet i musikken. Et utrent øre vil som regel oppfatte de to ulike tonene som den samme. Av denne grunn blir toner i oktavforhold gitt det samme navnet i vestlig musikkteori – tonen oktaven over eller under tonen A heter også A. Dermed kan man naturlig dele inn tonene i avsnitt som hver har et omfang på en oktav, og som er identiske bortsett fra absolutt tonehøyde. Disse avsnittene regnes fra c til h, og har i helmholtznotasjonen som vi bruker i Norge fått følgende navn: Oktaven fra c midt på pianoet og opp til h heter énstrøken oktav. Tilsvarende benevnes tonene énstrøken c til énstrøken h. Disse navnene forkortes etter forskjellige system:

* (.. og så videre lavere)
* Subsubkontra – C3
* Subkontra – C2
* Kontra – C1
* Store – C
* Lille – c
* Enstrøken – c1
* Tostrøken – c2
* Trestrøken – c3
* (og så videre høyere..)

Se også
-------

* Skala (musikk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** GND
 |
**Tvangssalg** er salg av et panteobjekt (for eksempel en eiendom) etter krav fra en eller flere kreditorer som har pant i panteobjektet. Pant kan etableres ved frivillig pantsettelse, ved utleggspant eller med hjemmel i lov (legalpant). Hensikten med tvangssalg er å inndrive gjelden som skyldes til kreditor.

Det kan normalt stiftes pant også i en ideell andel av panteobjektet hvis objektet eies av flere i sameie, for eksempel ved utleggspant i en ideell andel av en eiendom hvis en av eierne/hjemmelshaver gjeldsforfølges av en kreditor. Tvangssalg kan også begjæres av en sameier, eksempelvis i bolig dersom sameiet ønskes oppløst og annen sameier nekter å oppløse sameiet. 

Tvangssalg begjæres av pantekreditor når skyldneren har misligholdt gjelden. Det kan også begjæres tvangssalg av en ideell andel. Selv om pantegjeld er misligholdt, er det ikke sikkert at tvangssalget kan gjennomføres ettersom foranstående pengeheftelser må inndekkes av salgssummen. Eksempelvis vil 2. prioritets pantekreditor ikke kunne gjennomføre tvangssalget hvis ikke 1. prioritets panthaver får full dekning av sitt pantekrav. 

Begjæring om tvangssalg sendes til rett namsmyndighet. 

De som kjøper på tvangssalg låser sitt bud for en tid, og kan gå glipp av andre muligheter. 

I følge tvangsfullbyrdelsesloven § 11-26, - er kun bud som er bindende i minst 6 uker, - gyldige.

Det kan også være en del utfordringer i forhold til utflytting. De som selger kan regne med en lavere pris da det er en del ulemper for kjøper, og de kan få en medhjelper som ikke er like flink til å selge som en eiendomsmegler er. Det er også mulig å stoppe tvangssalg ved oppgjør eller forhandlinger. For eksempel kan man refinansiere gjeld man har til et nytt lån. Slik gjør man opp eksisterende krav, noe som stopper tvangssalget.

Referanser
----------

1. ↑  Tvangssalg av bolig. «Hvordan stoppe tvangssalg av bolig?». Besøkt 26.11.2021.
2. ↑  «Tvangssalg, en oversikt for kjøper og selger». Gjeldsmegler1, - av Eiendomsfinans AS. Besøkt 28.06.2022. «I følge tvangsfullbyrdelsesloven § 11-26 er kun bud som er bindende for byderen i minst 6 uker gyldige.»
3. ↑  «Tvangssalg | Info om prosessen for kjøper og selger». *GjeldsMegler1 av Eiendomsfinans AS*. Besøkt 23. november 2021.

Se også
-------

* Gjeldssanering
* Gjeldsordning
* Offentlig gjeldsrådgiver
* Privat gjeldsrådgiver
* Norsk panterett
* Servitutt

Eksterne lenker
---------------

* Tvangssalg av fast eiendom (Justorget.no)
* Lov om tvangsfullbyrdelse (Lovdata.no)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL
 |
Skjematisk framstilling av en smuttstein som skjener og spretter, eller rikosjetterer, bortover en vannflate.
Bilde av flat stein som kastes slik at den spretter bortover en vannflate.
**Kaste smutt**, også kalt *slå smutt*, *smutte stein*, *kaste flyndre*, *flindre*, *flintre*, *slå munk*, *munke*, *fiskesprett*, *fiske*, *skjene*, *kaste floppestein* og annet, er en lek eller et spill der et barn eller en voksen kaster en liten, flat stein bortover en vannflate slik at den faller på flatsida og spretter opp i flere hopp («slår smutt»). Det gjelder å få til flest mulige hopp («smutt») på vannet. Hoppene sees som ringer på vannoverflaten.

Det er viktig å finne en passe stor, flat og rund stein, holde kroppen og armen i rett stilling og utføre kastet med kraft og i den riktige, flate vinkelen i forhold til vannflaten slik at steinen kommer i rotasjon og skjener bortover. I følge matematikere ved University of Bristol skal også potetformede steiner egne seg godt. 
 Verdensrekorden skal være 51 smutt med ett steinkast. Kastet ble videofilmet av en amerikaner i 2007 og er godkjent av redaksjonen bak Guinness rekordbok. Fordi det kan være vanskelig å skille og telle ringene på vannet, er det andre som heller konkurrerer i lengste hopp.

Steinen en kaster, finner en vanligvis på stranda eller i vannkanten. Den kan kalles en *smuttstein* eller *skive*. «Å kaste smutt» kalles på dansk *kaste smut* eller *stensmut* og på engelsk vanligvis *stone skipping*, men også *play ducks and drakes* og *dap*, *skim* eller *skitter stones*. Leken er nevnt i skrift allerede i 1583, i et engelsk dokument som forteller at en kan kaste både med steiner og østersskall.

Seilskipstypen skonnert har fått navn etter det engelske ordet for «smuttstein», *schoon*, det vil si «(noe) som glir lett i vannet».

Se også
-------

* Rikosjett
* Nøkkstein

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Verdensrekord i smuttkasting». Arkivert fra originalen 4. juni 2008. Besøkt 18. juli 2008.
3. ↑  Skotsk lengdekonkurranse i fiskesprett

Eksterne lenker
---------------

* Stoneskipping.com (offisielle hjemmesider for smuttkasting)
* Fysikken ved steinkasting (på engelsk)
* Leker med steiner
* Oppslagsordet «Smut» i *Ordbog over det danske sprog 1700-1950* (ordbakgrunn i dansk og tidlige eksempler på bruken av ordet)
* Filmopptak av rekordmange fiskesprett
Herøya Industripark. Foto: bitjungle 
**Herøya Industripark** er en av norges største industriparker. Parken ligger i Porsgrunn i Telemark. Den strategiske beliggenheten ved kysten helt i sør gjør at flere internasjonale bedrifter har slått seg ned her grunnet hurtig og effektiv tilgang til Europa og resten av verden.

Herøya Industripark ble etablert av Norsk Hydro AS i 1928-29 i forbindelse med produksjonen av gjødsel. Grunnen til at de valgte å etablere industriparken på akkurat Herøya, var den gode forbindelsen med Europa og resten av verden. Et annet utslagsgivende argument var at sjøen rundt Herøya var isfri året rundt. Fra parken ble etablert til nå har den gjennomgått store forandringer, fra rent Hydro-produksjonssted til å i dag være en åpen industripark. Det produseres hydrogen som brennes for varme, tilsvarende det som 100.000 personbiler kan bruke.

Referanser
----------

1. ↑  «Om industriparken». Besøkt 22. juni 2015.
2. ↑  «Vår historie». Besøkt 22. juni 2015.
3. ↑  Valmot, Odd Richard (9. januar 2021). «Selv med batteriframskritt: Vi kommer ikke utenom hydrogen». *Tu.no* **(norsk)**. Teknisk Ukeblad. «Hydrogentanken til første generasjon Toyota Mirai (700 bar) er på 122 liter»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Møsstrond** er et sogn som ligger omkring Møsvatn i Rauland prestegjeld i Vinje kommune i Telemark.

Omtrent 40 av de 150 innbyggerne i sognet mangler veiforbindelse, og er derfor avhengige av båt om sommeren og snøskuter om vinteren.

Etter at Møsvatnet ble regulert, ble Møsstrond kirke liggende på øya Hovden. Her lå også Sør-Norges siste internatskole, som nå er nedlagt. I nordvestenden av Møsvatnet ligger Mogen turisthytte som er et populært startpunkt for fotturer på Hardangervidda. I juli-september går båten MB «Fjellvåken II» i rute mellom Skinnarbu og Mogen.

Møsvatn er ellers kjent for et godt røyefiske, både sommer og vinter.

Plasser rundt vannet
--------------------

* HovdenHovden
* Hovden nørdreHovden nørdre
* Førnes vestreFørnes vestre
* Førnes austreFørnes austre
* SundetSundet
* Holvik østreHolvik østre

Eksterne lenker
---------------

* «Møsstrond». *Norsk allkunnebok. 8. bandet*. Oslo: Fonna. 1957. s. 817.
* Øystein Kostveit (2000). *Fjellbygdi ved Møsvatn. Historiske glimt*. Oslo: Landbruksforlaget. ISBN 82-529-2505-7.
* Irmelin Martens og Anna M. Rosenqvist (1988). *Jernvinna på Møsstrond i Telemark*. Oslo: Universitetets oldsaksamling. ISBN 82-7181-072-3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Heddal prestegård Foto: Erlend Bjørtvedt 
**Heddal prestegård** ligger like sør for Heddal stavkirke. Dagens hovedbygning ble tegnet av Eilif Arneberg og oppført i 1932. Det skal imidlertid ha vært prestegård på stedet siden 1200-tallet.

Prestegårdslåven ble revet i 1990 og erstattet med en ny låve i samme stil. Denne ble innviet som Låvekirken i 1997 og inneholder også kafeteria og billettkontor for stavkirken.

Området nord for låven var ifølge Rikasantikvaren pestkirkegård under Napoleonskrigene.

Referanser
----------

1. ↑  (no) «Heddal prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Eksterne lenker
---------------

* Gunnar Birkeland og Sigrunn Nerdal, red. (2015). «180 Heddal prestegard». *Prestegårder i Norge – et utvalg*. Opplysningsvesenets fond. s. 159–160. Arkivert fra originalen 1. september 2019. Besøkt 1. september 2019.
* Heddal prestebolig Arkivert 1. september 2019 hos Wayback Machine. hos Opplysningsvesenets fond
**Seljord prestegård** ligger noen hundre meter nordvest for Seljord kirke, og det ligger et boligfelt mellom kirken og prestegården.

Prestegården bar i sin tid navnet Skornes etter et lokalt fjell og var blant de største gårdene i bygda. På prestegårdstunet står tre fredede bygninger: hovedhuset (fra 1796–1804), drengestuen (fra 1850-årene) og stabburet (fra 1800-tallet). Sistnevnte er skilt ut og solgt sammen med gårdsdriften.

Hovedbygningen er en laftet tømmerbygning i to etasjer med stående panel og valmtak. Den har sitt nåværende preg etter en ombygging i 1906. Karakteristisk nok har et rom i hovedhuset fått navnet *Landstadrommet*. Salmedikteren Magnus Brostrup Landstad bodde her i deler av oppveksten og var senere prest i Seljord etter faren. Han er også minnet med et minnesmerke ved kirken.

Kilder
------

* Gunnar Birkeland og Sigrunn Nerdal, red. (2015). «184 Seljord prestegard». *Prestegårder i Norge – et utvalg*. Opplysningsvesenets fond. s. 161–162. Arkivert fra originalen 1. september 2019. Besøkt 1. september 2019.
* Seljord prestebustad Arkivert 1. september 2019 hos Wayback Machine. hos Opplysningsvesenets fond

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Seljord prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Johann Roppen** (født 29. juni 1967 i Bergen) er en norsk professor i journalistikk. Han er fra 1. august 2015 rektor ved Høgskulen i Volda.

Biografi
--------

Johann Roppen kommer fra Flø i Ulstein kommune. Han gikk på Ulstein vidaregåande skule og seinere på Møre og Romsdal distriktshøgskole, Volda og Universitetet i Bergen. Doktorgradsprosjektet hans handla om mediekonsentrasjon og journalistikk i Norge med Orkla Media som case.

Han har arbeidet som journalist i *Vikebladet*, som rådgiver i Eierskapstilsynet for media, forskningsleder ved Møreforsking og i undervisnings- og forskningsstillinger ved Høgskulen i Volda. Han var FoU-rådgiver ved Høgskulen i Volda 2013-2015.

Verv
----

* Leder for Sunnmøre mållag (1990-1991)[]
* Medlem av Mediestøtteutvalet, Norge (2010)
* Medlem av Mediestøtteudvalget, Danmark (2011)
* Leder i Volda Turn og Idrottslag fotball (2011-2012)
* Leiar i Volda Idrettsråd (2014-2016)[]

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Johann Roppen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Johann Roppen i BIBSYS
* Johann Roppen på Høgskulen i Voldas nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Robert Rubin Savosnick** (født 8. oktober 1915 i Trondhjem, død 12. april 1998 i Trondheim) var en norsk lege. Han var en av de omkring 30 overlevende etter deportasjonen av jøder fra Norge under andre verdenskrig.

Savosnicks slekt kom på 1800-tallet som flyktninger fra den litauiske del av Tsar-Russland til Norge.

Faren døde i Auschwitz, mens broren Michael (som hadde drevet motstandsarbeid) og moren var flyktet til Sverige. Faren ble først holdt som gissel i Trondheim på Falstad på grunn av Michael og skal ha blitt torturert av Gestapo for opplysninger. Michael ble dømt til døden. Moren ble hjulpet i sikkerhet av Margrete Aamot Øverland som var i undergrunnsbevegelsen.

Den 25. oktober 1942 ble Savosnick advart av en lensmannsbetjent i Orkdal om at arrestasjonen ville begynne tidlig neste morgen. Savosnick benyttet ikke sjansen til å rømme. Noen dager senere ble Savosnick sammen med andre jøder fra Trondheim overført til Bredtvet ved Oslo, både norsk politi og hirden deltok i vaktholdet.

Robert Savosnicks fangeregistreringskort i Dachau Nazi konsentrasjonsleir
Han ble 26. november sendt med D/S Donau og endte opp i Auschwitz-Monowitz.

I august 1943 ble han sendt til Warszawa for å samle og brenne lik i konsentrasjonsleiren opprettet i byen etter oppstanden i gettoen der, han arbeidet også med opprydning av ruinhaugene og som sykepleier. Robert Weinstein omkom der. 

I juli 1944 ble Warszawa evakuert og de friske fangene sendt til fots mot Dachau. På slutten av krigen forsøkte han å bli med andre nordmenn som skulle settes fri, men ble stanset av SS fordi han var jøde. Han ble holdt i Allach ved Dachau til 29. april da leiren ble frigjort av amerikanske styrker. Savosnick forlot leiren i en SS-uniform uten emblemer og kom etter hvert til en leir for flyktninger der også Georg Rechenberg var.

I 1986 ga han ut boken *Jeg ville ikke dø* om opplevelsene under krigen. Etter krigen ba forsikringsselskapet om «offisiell bekreftelse» på at faren Ernst Savosnick, som ble drept i Auschwitz, var død.

Etter krigen arbeidet han som lege i Trondheim kommune.

Bibliografi
-----------

* *Jeg ville ikke dø*, fortalt til Hans Melien. Oslo: Cappelen, 1986.

Referanser
----------

1. ↑  «Robert Rubin Savosnick - Dødsfall i Norge (1947) 1995-april 2001 - Digitalarkivet». *www.digitalarkivet.no* **(norsk)**. Besøkt 25. august 2018.
2. 1 2  «Forespørsel om dødsattest for Ernst Savosnick». *www.hlsenteret.no*. Besøkt 11. desember 2016.
3. ↑  Aftenposten, nekrolog over Britha Savosnick, 2.05.2014
4. 1 2 3 4 5 6  Savosnick, Robert og Hans Melien: *Jeg ville ikke dø.* Cappelen, 1986.
5. 1 2  Ottosen, Kristian: *I slik en natt - historien om deportasjonen av jøder fra Norge.* Aschehoug, 1995, s.250.
6. ↑  «Elevoppgaver om Robert Savosnick og holocaust - HL-senteret». *www.hlsenteret.no* **(norsk)**. Holocaustsenteret. Besøkt 5. mai 2020.  `|fornavn1=` mangler `|etternavn1=` i Authors list (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Fangeregisteret

 |

Portal: Andre verdenskrig
Bulgaria under andre verdenskrig.
**Stor-Bulgaria** er en betegnelse brukt av bulgarske nasjonalister på et utvidet Bulgaria, som omfatter mesteparten av Makedonia, Trakia og Moesia. Ideen Stor-Bulgaria oppsto for første gang etter San Stefano-traktaten. Bulgarsk irredentisme og nasjonalisme blomstret etter opprettelsen av den moderne bulgarske stat i 1878. Berlin-kongressen senere samme år førte til at noen av landområdene landet fikk tildelt fra San Stefano-traktaten ble returnert til Det osmanske rike.

På begynnelsen av 1900-tallet oppsto det uroligheter rundt hvem som skulle ha kontroll over Makedonia. Det osmanske rike, Bulgaria, Hellas og Serbia kjempet om dette området under både første Balkankrig (1912-1913) og andre Balkankrig (1913). Under første verdenskrig ble det også kjempet om kontrollen over området ved makedoniafronten.

Før Bulgaria gikk inn i andre verdenskrig på aksemaktenes side klarte Bulgaria å returnere Sør-Dobrudsja ved Craiova-traktaten i 1940. Landområdene som omfatter betegnelsen Stor-Bulgaria ble i stor grad oppnådd under andre verdenskrig. Som en belønning for at Bulgaria kjempet på side med aksemaktene ga Tyskland landområder i Hellas (Øst-Makedonia og Vest-Trakia) og den makedonske delen av Jugoslavia. Med unntak av Sør-Dobrudsja ble alle landområdene som Bulgaria fikk kontroll over under andre verdenskrig returnert til sine respektive eiere (Paristraktatene).

Referanser
----------

1. ↑  «Bulgaria During World War II». Arkivert fra originalen 3. februar 2007. Besøkt 12. februar 2007.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. februar 2007. Besøkt 5. januar 2015.
2. ↑  «?». Serbianna. 24. oktober 2004. Besøkt 12. februar 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Greater Bulgaria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Yugoslav - Bulgarian Relations from 1955 to 1980
**Halvor Bjellaanes** (født 19. juni 1925 i Mo, død 7. oktober 2010 i Bærum) var en norsk offiser, banksjef og stortingsrepresentant for Venstre.

Etter å ha gått landsgymnas i Orkdal tok Bjellaanes juridisk utdannelse ved Universitetet i Oslo, der han avla embetseksamen i 1950.

Han arbeidet fra 1951 til 1956 i Forsvaret, der han var løytnant i luftvernartilleriet og som kaptein i forsvarsstaben, før han i 1956 gikk over i banksektoren. Han var banksjef først i Korgen Sparebank fra 1957 og deretter i Vefsn Sparebank fra 1960. I 1968 ble han banksjef i Arendal sparebank. Bjellaanes ledet an i fusjonene av sparebanker på Sørlandet, først ved dannelsen av Aust-Agder Sparebank i 1973 og deretter ved etableringen av Sparebanken Sør i 1984. Han var administrerende direktør i begge disse sparebankene.

Bjellaanes var i årene 1978 til 1982 formann i Sparebankforeningen i Norge. På internasjonalt plan var han aktiv i International Savings Banks Institute i Genève, der han først var medlem av rådet (1983–1985) og deretter av styret (1985–1989).

Bjellaanes var politisk aktiv i Venstre, først på lokalplan, der han 1959–1960 var medlem av Korgen formannskap og 1961–1963 medlem av Vefsn formannskap, og senere på riksplan. Bjellaanes var i perioden 1965 til 1969 innvalgt på Stortinget fra Nordland. Han var nestleder i justiskomiteen.

Bjellaanes ble i 1987 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. ↑  «Banksjef Halvor Bjellaanes til minne», *Agderposten*, 23. oktober 2010, s. 66.
2. ↑  *Aftenposten*, 21. oktober 2010, del 2, s. 14.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Halvor Bjellaanes hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Halvor Bjellaanes hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI
 |
***Ashes of Embers*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Joseph Kaufman.

Handling
--------

Laura Ward, en egoistisk jente, stjeler en stor sum penger. Men tvilling-søsteren Agnes blir feilaktig anklaget for denne forbrytelsen, og sendt til fengsel. I mellomtiden forlater Laura sin kjære, den alkoholiserte arkitekten Richard Leigh, for å gifte seg med en eldre millionær ved navn William Benedict.

Senere går Agnes, som nettopp er løslatt fra fengselet, med på å posere som Richards elskerinne - i forsøk på å redde Lauras ekteskap. Men en rekke komplikasjoner oppstår snart.

Skuespillere
------------

* Pauline Frederick som Laura Ward / Agnes Ward.
* Earle Foxe som Richard Leigh.
* Frank Losee som William Benedict.
* J. Herbert Frank som Daniel Marvin.
* Maggie Fisher som Mrs. Ward.
* Jay Wilson som en detektiv.

Referanser
----------

1. ↑  Ashes of Embers
2. ↑  Timothy Shary, Nancy McVittie. *Fade to Gray: Aging in American Cinema*

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
Tempe kirke
**Tempe prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Strinda prosti. Det omfattet sogn i Trondheim kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Tempe kirke.

Hoeggens kirkesogn er nå en del av Trondheim kirkelige fellesråd, og underlagt Strinda prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Ved kgl.res. av 18. juni 1976 ble områdene som utgjorde Tempe og Valene småkirkemenighet i Strinda prestegjeld, utskilt som eget Tempe sogn og Tempe prestegjeld. 

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Tempe
* Bratsberg

Referanser
----------

1. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
2. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Kolstad kirke
**Kolstad prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Heimdal prosti. Det omfattet sogn i Trondheim kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Kolstad kirke.

Kolstads kirkesogn er nå en del av Trondheim kirkelige fellesråd, og underlagt Heimdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Kolstad sogn ble fradelt Heimdal prestegjeld i 1976 og omfattet bydelene Saupstad og Kolstad i Trondheim.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Kolstad

Referanser
----------

1. ↑  Bratberg, Terje T.V. (1996). *Trondheim byleksikon*. Kunnskapsforl. s. 237. ISBN 8257306428.
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Olefine Louise Margarethe Moe** (født 18. mars 1850 i Bergen, død 8. november 1933 på Ski) var en norsk operasanger.. Hun var kjent for over femti roller i Norge og Sverige og var kjent som Sveriges første *Carmen*.

Olefine Moe var datter av Iver Christian Moe (1827–1901) og Inger Marie Amundsen (1826). Faren spilte på obo og ga dansetimer. Olefine fikk navn etter gudfaren Ole Bull, og flyttet med musikerfamilien til Christiania tidlig, der hun etterhvert studerte og debuterte ved Christiania Theater som *Emmeline* i Eugène Scribes *Den første kærlighed* (1867). 

Hun studerte videre i Stockholm hos sopranen Fredrika Stenhammar (1836–1880), og var engasjert ved Stockholmsoperaen 1872 til 1881. I 1877 giftet hun seg med svenske pianist Fredrik Thorssell (1844–1880). Etter et kort opphold ved Dramaten var hun tilbake i Norge som leder for landets første operascene beliggende i Tivoli (Oslo). Den ble først kalt Den Norske Opera (1882), senere Tivoli Opera, og Olefine hadde de fleste hovedrollene. Denne ble nedlagt hvorpå hun flyttet til Sverige (1886), men returnerte senere (1891) til et langvarig virke som sangpedagog.

I ekteskapet med pianisten Oscar Fridolf Thorssell (1844–1880) fikk hun to barn. Datteren Astri Torssell (1879–1951) ble gift med arkitekten Christian von Munthe af Morgenstierne (1880–1967).

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Olefine Louise Margarethe Moe, Norsk biografisk leksikon ID Olefine\_Moe, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «Begravde i Oslo / Operasangerinde Fru Olefine Torssell Moe», besøkt 12. februar 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Johanna Grut, *Olefine Moe – Sveriges första Carmen – en studie av en operasångerskas yrkesliv* (avhandling ved Universitetet i Uppsala, 2004)
5. ↑  Farens dødsår er fra slektsdatabasen Geni
6. ↑  Inger Elisabeth Haavet, Olefine Moe i Norsk biografisk leksikon.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olefine Moe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Olefine Moe hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
Detalj fra *Batalla de Almansa* av Ricardo Balaca (1862).
**Slaget ved Almansa** ble utkjempet den 25. april 1707. Det var et av de mest avgjørende slag i den spanske arvefølgekrigen. I Almansa slo den fransk–spanske arméen under Berwick grundig den allierte styrken til Portugal, Storbritannia og De forente Nederlandene ledet av Jarlen av Galway, og tok tilbake det meste av Øst-Spania for Bourbon.

Slaget er blitt beskrevet som «trolig det eneste slaget i historien hvor de britiske styrkene var kommandert av en franskmann, og de franske styrkene av en brite»

Slaget
------

Den fransk-spanske arméen på rundt 25 000 mann besto av like mange spanjoler som franskmenn, i tillegg et irsk regiment. Mot demsto en styrke med hovedsakelig engelskmenn og portugisere sammen med nederlendre, tyskere og franske hugenotter.

Slaget startet med artillerild fra begge sider. Da Galway benyttet reservene sine for å angripe det fransk-spanske sentret, satte Berwick ut en sterk styrke med fransk-spansk kavaleri mot den svekkede engelske-portugisiske linjen og utryddet de portugisiske rytterne. En generell nedslakting fulgte, og bare det portugisiske infanteriet holdt stand der de ble angrepet fra tre sider. De overga seg da mørkret senket seg. Galway mistet 5 000 som omkom og 12 000 mann som ble tatt til fange. Av arméen hans på 22 000 klarte bare 5 000 å komme seg unna til Tortosa.

Ettervirkning
-------------

Seieren var en stort steg mot å sikre Spania for Bourbon. Den største armêen til de allierte var nå ødelagt, og tronpretendenten Filip tok tilbake initiativet og tok Valencia.

Byen Xàtiva ble brent ned og endret navn til *San Felipe* for å straffe ham (til minne om dette henger fremdeles portrett av monarken oppned i det lokale museet L'Almodí.)

Innen kort tid var de eneste gjenværende allierte for den habsburgske tronpretendenten erkehertug Karl, støttespillerne 
hans i Catalonia og på Balearene.

Fredrik II av Preussen kalte Almansa «det meste vitenskapelige slaget i hundreåret vårt», mens Winston Churchill en gang sammenlignet det knusende britiske nederlaget til katastrofer som ventet den britiske armeen foran Nazi-Tyskland i starten av den andre verdenskrigen

Litteratur
----------

* Bernhard von Poten (utg.): *Handwörterbuch der gesamten Militärwissenschaften.* Band 1, Bielefeld/Leipzig 1877, S. 120f.
* Hanns Eggert Wilibald von der Lühe: *Militärkonversationslexikon.* Band 1, Leipzig 1833, S. 139f.
* Tony Jaques, Dennis Showalter: *Dictionary of battles and sieges. A guide to 8500 battles from antiquity through the twenty-first century.* Band 1, Greenwood Press, Westport (Connecticut) 2007, S. 37.

Eksterne lenker
---------------

* Panoramasyn av II Recreation of the Battle of Almansa (2009)
* Kart og beskrivelse av Almansa. Arkivert 4. februar 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Trango-massivet** er en spektakulær gruppe fjell beliggende ved Baltoro-breen i fjellkjeden Karakorum nordøst i Pakistan. Massivet er omringet av flere av verdens høyeste fjell, som K2, Masherbrum og Gasherbrum-gruppen.

Trango-massivet består av fire topper, atskilt av skarpe egger og bratte stup. De mest karakteristiske av disse er Trango Tower (også kalt «Nameless Tower»), en monumental, frittstående monolitt, og den høyeste toppen, Great Trango Tower (6286 moh.), hvis østvegg regnes som verdens høyeste vertikale stup.

Klatrehistorikk
---------------

Trango-massivet byr på noe av den vanskeligste fjellklatringen i noen av verdens største fjellvegger. Great Trango ble første gang besteget fra vestsiden i 1977 av en amerikansk ekspedisjon. Østveggen på Great Trango ble første gang klatret av nordmennene Hans Christian Doseth og Finn Dæhli i august 1984. Med på denne ekspedisjonen var også Dag Kolsrud og Stein P. Aasheim, som på grunn av matmangel måtte returnere ned veggen noen hundre meter under toppen. Doseth og Dæhli fortsatte til topps, og fullførte det som har blitt stående som en av Himalaya-klatringens største bedrifter. Under rappellene ned den enorme veggen ble de to klatrerne enten tatt av ras, eller de falt ut idet et rapellanker sviktet, og begge klatrerne falt i døden.

I 1992 ble en ny rute gått i denne majestetiske veggen. «Grand Voyage» ble etablert av den amerikanske klatreren John Middendorf og sveitsiske Xaver Bongard. Denne ruta er av tilsvarende vanskelighetsgrad som «Norskeruta», og dette er fremdeles de to eneste rutene opp østveggen. Flere ruter er siden etablert opp Great Trangos sør- og vestvegger, samtlige av svært høy vanskelighetsgrad.

En norsk ekspedisjon ledet av Robert Caspersen (med Per Ludvig Skjerven, Gunnar Karlsen og Einar Wold) klatret en ny, vanskelig rute i den bratte nordveggen på Trango Pulpit (6050 moh.) i 1999. Dette regnes også som en av norsk klatrehistories største bragder.

I løpet av mai og juni 2008 ble Norskeruta fra '84 repetert for første gang helt til topps av et nytt norsk taulag opp veggen. Den 2. juni sto Rolf Bae, Bjarte Bø, Sigurd Felde og Stein-Ivar Gravdal på toppen av Great Trango, etter 27 dager i veggen.

Litteratur
----------

* Stein P. Aasheim (1985). *Trango – triumf og tragedie*. Scanbok. ISBN 8290554028.
* *Jubileum uten glede*, Arve Rød, bladet Klatring #4, 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trango Towers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Artikkel om 2008-ekspedisjonen, fra D2 (Dagens Næringsliv)
* Trango info
* Østveggene på Great Trango og Trango Tower.
* Sør- og vestveggene på Nameless Tower og Great Trango
**Dyre Halses gate** er en blindgate ved Nedre Elvehavn i Trondheim. Den går nordover og vestover fra krysset Bassengbakken og Trenerys gate og ender i en snuplass. Gata ble oppkalt i 1961 etter grosserer og industribygger Dyre Halse (1854–1934), som blant annet forærte statuen av Trondheims grunnlegger, Olav Tryggvason, til byen, som i dag står plassert midt på Torvet. 

Fra og med 13. oktober vil navnet bli byttet til Andreas Veies gate. Begrunnelsen på dette er fordi Trondheims største kuk bestemte så. Sunnyside er hans by.

Gata består av boligblokker som ble bygget tidlig på 2000-tallet nord for Rosenborgbassenget.

Fra tidlig på 1980-tallet og noen år fremover gikk traseen fra Ravnkloløpet over Nidelv bru parallelt med Nordlandsbanen og frem til Innherredsveien under navnet Dyre Halses gate, men denne gata er i dag gjennomfartsvei uten matrikulerte adresser og går under benevnelsen fylkesvei 6692.

Bildegalleri
------------

* Flyfoto fra 2010  Foto: Trondheim HavnFlyfoto fra 2010  Foto: Trondheim Havn
* Flyfoto fra 2010 over Nedre Elvehavn med Dyre Halses gate øverst til høyre  Foto: Trondheim HavnFlyfoto fra 2010 over Nedre Elvehavn med Dyre Halses gate øverst til høyre  Foto: Trondheim Havn

Referanser
----------

1. ↑  Terje Bratberg. *Trondheim byleksikon*. «Dyre Halses gate» s. 149

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 148–149. ISBN 978-82-573-1762-1.
* Støren, Wilhelm K. (1983). *Sted og navn i Trondheim*. Trondheim: Brun Bokhandels forlag. s. 70. ISBN 82-7028-471-8.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Rasta-mann med dreadlocks, en hårfrisyre der langt hodehår er filtret sammen til tykke, klumpete lokker.
Islandsk bokillustrasjon fra 1600-tallet som viser Samson i kamp med en løve, begge med store, dreadlock-liknende krøller.
**Dreadlocks** (engelsk for «fryktelige lokker»), **dreads** eller **locks** er en hårfrisyre der hodehårene er filtret inn i hverandre, slik at de danner tykke, klumpete lokker som likner på fletter.

Utbredelse
----------

Dreadlocks blir ofte forbundet med Jamaica og reggae der mange musikere er rastafarier med fletter som del av deres religion. Mange forbinder også frisyren med moderne rap, hardrock og heavy metal. De fleste som har dreads, er svarte, men hårmoten blir stadig mer populær også for hvite. Det er lettest å få laget dreadlocks i afrohår fordi det er tykt og krøller seg i små, tykke krøller.

* Ung mann med blonde dreadsUng mann med blonde dreads
* Ung kvinne med fargerike dreadlocks pyntet til klubb-besøkUng kvinne med fargerike dreadlocks pyntet til klubb-besøk
* Sadhu i Vârânasî i India med hvitt skjegg og uklippet hodehår i en dreadlockliknende frisyreSadhu i Vârânasî i India med hvitt skjegg og uklippet hodehår i en dreadlockliknende frisyre
* Ung moderne rapper, "Lil Pump"Ung moderne rapper, "Lil Pump"

. 

### Tuperingsteknikken

Tupering er den vanligste måten å lage dreads på. Man tar hovedsakelig en klase med hår og greier det bakover, mot hårroten samtidlig som man tvinner håret mellom fingrene. Hårene blir knyttet inni hverandre og presset sammen. Deretter bruker man en teknikk kalt *palmrolling* da man tar den ferdig flettede lock-en og ruller den mellom håndflatene. Man gjør dette for å binde løse hår som vil stikke ut etter tuperingen. Dette må man gjøre med alle dreads-ene også lenge etter selve tuperingen som en del av vedlikehold av dreadlock-ene. Tupering er en tidkrevende og tung prosess, som ofte kan ta mange timer. Når dette er blitt gjort på hele håret, er det bare en begynnelse på den ferdige frisyren. Det kan faktisk ta flere år før dreads-ene er blitt til fullgode fletter. Håret trenger tid til å tove, knytte og vokse seg sammen for å skape faste og solide fletter.

Se også
-------

* Afro- eller rastafletter
* Afro

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dreadlocks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Dreadlocks – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** LCCN
 |
**Supergjenkjennere** er personer med en ekstremt god evne til å gjenkjenne ansikter. Dette er den ekstreme motsetningen til prosopagnosi. En supergjenkjenner er i stand til å huske rundt 80% av alle ansikter personen har sett, og det antas at omtrent mellom 1-2 prosent av verdens befolkning faller i kategorien supergjennkjenner. Mens andre mennesker kan bare huske rundt 20%. Det har blitt bevist at slike mennesker er mer langt mer overlegen til ansiktsgjenkjenning enn datamaskiner designet for slike oppgaver. Selve vitenskapen bak denne evnen er ikke helt kartlagt, men det skyldes trolig det fusiforme ansiktsområdet i hjernen.

I mai 2015 satte Metropolitan Police Service sammen en gruppe mennesker med denne evnen til å identifisere gjerningsmenn fanget av kameraovervåking. Scotland Yard har en gruppe på over 200 supergjenkjennere.

Referanser
----------

1. ↑  «Are YOU a ‘super recogniser’? Take the test to find out». *Mail Online*. Besøkt 24. april 2017.
2. ↑  Myall, Steve (24. august 2016). «Elite police team on cusp of the 'third revolution in forensics'». *mirror*. Besøkt 24. april 2017.
3. ↑  «Met Police 'super-recognisers' have busted THOUSANDS of criminals». *The Sun* **(engelsk)**. 11. oktober 2016. Besøkt 24. april 2017.
4. ↑  «The man who NEVER forgets the face: How Scotland Yard's elite squad of». *Mail Online*. Besøkt 24. april 2017.