recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Finn Ramsøy** (født 27. desember 1920, død 25. mars 2019) var en norsk offiser og motstandsmann under andre verdenskrig.

Ramsøy startet sin militære løpebane som befalselev i 1939, deltok i kampene i 1940 og ble senere en av pionerene i Milorg.

Etter krigen tjenestegjorde Ramsøy i blant annet Tysklandsbrigaden og UNEF I, og var avdelingssjef i Etterretningstjenesten.

Ramsøy var også leder av Samarbeidsrådet for krigsveteranforeninger og generalsekretær i Oslo og Omegn Friluftsråd. Han bidro til å formidle krigshistorien ved publisering og ved å delta på turer i regi av Hvite Busser til Polen og Tyskland.

Utmerkelser
-----------

For sitt virke ble Ramsøy hedret med Kongens fortjenstmedalje i gull, Forsvarets hederskors og Norges Veteranforbund for Internasjonale Operasjoners hederstegn.

For sin innsats under andre verdenskrig ble Ramsøy tildelt Deltagermedaljen med rosett. For sin senere karriere i Forsvaret ble Ramsøy tildelt Forsvarsmedaljen med to stjerner, Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner, FNs ekspedisjonskorpsmedalje og Tysklandsbrigadens veteranmedalje.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Kongens fortjenstmedalje i gull | Forsvarets hederskors | Deltagermedaljen med rosett | Forsvarsmedaljen med to stjerner |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner | FNs ekspedisjonskorps- medalje | Tysklandsbrigadens veteranmedalje | Norges Veteranforbund for Internasjonale Operasjoners hederstegn |

 |

Referanser
----------

1. 1 2   jolstad.vareminnesider.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. 1 2 3 4 5  For heder og ære Arkivert 22. desember 2015 hos Wayback Machine. forsvaret.no, besøkt 18. desember 2015.
4. ↑  Finn Ramsøy, kongehuset.no, besøkt 18. desember 2015.

Portal: Andre verdenskrig
**Lenore Kight-Wingard** (født 26. september 1911 i Frostburg i Maryland, død 9. februar 2000 i Cincinnati i Ohio) var en amerikansk svømmer som deltok i De olympiske leker i 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.

Kight vant en olympisk sølvmedalje i svømming under OL 1932 i Los Angeles. Hun kom på andreplass i finalen på 400 meter fri, 0,1 sekund bak sin landsmann Helene Madison som vant med tiden 5.28,5 som var ny verdensrekord.

Fire år senere, under Sommer-OL 1936 i Berlin, kom hun på tredjeplass på 400 meter fri bak Rie Mastenbroek fra Nederland og danske Ragnhild Hveger.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i svømming, 400 meter fri USAs flagg USA
* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse i svømming, 400 meter fri USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lenore Kight-Wingard – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lenore Kight-Wingard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Lenore Kight-Wingard – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Coxelmis*** er en slekt av biller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.

Utseende
--------

Små (1–7 mm), avlange, hårløse biller. Denne slekten utmerker seg ved lange, tynne bein som gjør billene litt edderkopplignende. Gamle biller kan kjennes på at de er «tilgrodde» med alger og mikroorganismer. Familien kan særlig kjennes på lange fotledd med store klør, som brukes til å klamre seg fast til bunnen. **Hodet** er lite, antennene er middels lange, 7–11-leddete, tråd- eller kølleformede. **Brystskjoldet** (pronotum) har opphøyde lengdelister hos underfamilien Elminae. **Dekkvingene** er avlange med punktrekker, ofte også opphøyde lengdelister. **Beina** er lange, særlig fotleddene, og ganske kraftige. Det ytterste fotleddet bærer uvanlig store klør. **Larvene** er flattrykte og langstrakte. Ryggplater (tergitter) og bukplater (sternitter) er tydelig markerte. Hodet er ganske lite med korte antenner og små kjever (mandibler). De tre parene med bein er korte og kraftige, og bakkroppen langt tilspisset.

Levevis
-------

Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien **elvebiller**, Elmidae Curtis, 1830
				+ Underfamilien elvebiller (Elminae) Curtis, 1830
					- Slekten ***Coxelmis*** Carter & Zeck, 1929
						* *Coxelmis novemnotata* (King, 1865)
						* *Coxelmis trinotata* Carter & Zeck, 1929
						* *Coxelmis v-fasciata* (Lea, 1895)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Coxelmis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Coxelmis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Coxelmis* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Lens Studio** er et gratis program som lar brukerne lage diverse linser og filtre til den populære applikasjonen Snapchat. Programmet ble utviklet av Snap inc. i 2017 og har mottatt en rekke forbedringer og oppdateringer siden lanseringen. Det er en skrivebordsapplikasjon som kan lastes ned til Windows og macOS.

Lens Studio bruker i stor grad AR-teknologi i filtrene sine. AR (Augmented Reality)(norsk: Utvidet virkelighet) kombinerer data fra den fysiske og virtuelle verden for å skape en effekt på bildene. Brukere som har utviklet linser får tilgang til statistikk som viser hvor ofte og hvor i verden linsene er brukt. Hvis linsen blir svært populær, kan den komme på utforsk-seksjonen i linsemenyen; dette bidrar ofte til videre økt popularitet av linsen.

Snapchat har over 300 millioner månedlige brukere, som typisk er i alderen 18–24 år.

Det er mulig for bedrifter å bruke linser i reklamer på Snapchat.

Referanser
----------

1. ↑  «A Guide to Social Media Platforms and Demographics» (PDF) **(engelsk)**. The London School of Economics and Political Science. Besøkt 18. mars 2022.
2. ↑  «Grow your business with Lens Ads». Snapchat.

Eksterne lenker
---------------

* «Hjemmesiden til Lens Studio». Snap Inc. Besøkt 18. mars 2022.
***An Image of the Past*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Tod Browning.

Handling
--------

Jessie Curtis stikker av sammen med Jack Dexter. Men hennes velstående far, i raseri, gjør henne arveløs. Han slår tilbake alle datterens forsøk på forsoning, og 10 år går uten noe som helst kontakt. Jack Dexter blir i mellomtiden veldig syk, og familien er pengeløs. De tre barna, kler seg derfor ut som henholdsvis sigøyner, indianer og sjømann med masker i ansiktet, går ut for å synge på gaten. De går blant annet forbi bestefarens hjem.

Den gamle mannen har blitt veldig ensom, og han tenker på Jessie. Når han hører barna synge, roper han dem til seg. Han lytter til historien deres, og lover at han skal gi dem penger til den syke faren deres. Men de forteller ikke farens navn, før barna oppdager et portrett av Jessie - malt etter farens ordre etter et fotografi av henne når hun var syv år gammel. Bestefaren får dermed vite navnet på faren deres. Han vender tilbake sammen med barna, i håp om å redde datteren sin og ektemannen hennes.

Rolleliste
----------

* Seena Owen som Jessie Curtis Dexter.
* J.H. Allen som Jack Dexter.
* Charles Cosgrave som Mr. Curtis.

Referanser
----------

1. ↑  An Image of the Past

Eksterne lenker
---------------

* (en) *An Image of the Past* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *An Image of the Past* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Estación al Atlántico** er en jernbanestasjon i Barrio Amón i Costa Ricas hovedstad San José. Den var endestasjon på den nedlagte jernbanen som gikk mellom San José og den karibiske kystbyen Limón, og var derfor et av landets viktigste knutepunkter for import- og eksportvarer. Trikken, som ble nedlagt i 1950, gikk også fra stasjonen. I dag benyttes stasjonen for bybanens linje til Heredia.

Stasjonen ble bygd i 1908 og har elementer av de viktorianske, nyklassisistiske og barokke stilartene. Den fungerte både som inngangsport til byen og som samlingssted for landets overklasse. Calle de la Estación («Stasjonsgata»), som seinere ble omdøpt til Avenida de las Damas («Fruenes aveny»), går mellom stasjonen og Parque Morazán. Bygninga ble renovert i 2011 for 25 millioner colones.

Referanser
----------

1. 1 2  Hotel Aranjuez Costa Rica: Historia del vecindario Arkivert 11. oktober 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  *La Nación*. «Estación al Atlántico despide el año viejo con atuendo nuevo». 22. desember 2011.
**Clare Daly** (født 16. april 1968) er en irsk politiker. Hun ble valgt inn i Europaparlamentet i 2019, og representerer det venstreorienterte partiet Independents 4 Change.

Daly startet sin politiske karriere i Labour Party hvor hun ble valgt inn i partiets administrative komité som ungdomsrepresentant. Da hun samtidig var medlem av den venstreradikale gruppen *Militant Tendency* ble hun ekskludert fra partiet i 1989 sammen med Joe Higgins og andre tilhengere av fraksjonen. I 1996 var hun med på å etablere Socialist Party, men forlot partiet i 2012. Hun har siden da samarbeidet tett med Mick Wallace som også er innvalgt i Europaparlamentet, og deres støtte til autoritære regimer har skapt kontroverser. I april 2021 besøkte de Popular Mobilization Forces, en irakisk milits støttet av Iran.

Daly i en promoteringsvideo for Popular Mobilization Forces
Daly har støttet konspirasjonsteorier om at De hvite hjelmene iscenesatte gassangrepene i Douma i Syria som en falsk flagg-operasjon.

Referanser
----------

1. ↑  «Profile: Clare Daly TD». *The Phoenix*. 2. mai 2019. Besøkt 9. juli 2021.
2. ↑  «Elaine Byrne: How the people’s champions became tools of the Kremlin propaganda machine». *Business Post*. 23. april 2022.
3. ↑  «Footage of Irish MEPs in Iraq used in YouTube video promoting a militia group». *The Journal*. 8. april 2021.
4. ↑  «Fianna Fáil MEP claims Daly and Wallace had spread ‘conspiracy theory’ on Syria». *Irish Times*. 6. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Clare Daly på Twitter Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**David McMackon** (født 19. mars 1858, død 10. desember 1922) var en canadisk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

McMackon vant en olympiske sølvmedalje i skyting i Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det canadiske laget som kom på andreplass i lagskytingen i trap med 405 poeng bak Storbritannia med 407. Det var sju lag med seks mann på hvert som deltok i konkurransen som ble gjennomført 10. og 11. juli 1908. De andre på laget var Walter Ewing, George Beattie, Arthur Westover, George Vivian og Mylie Fletcher. McMackon skjøt 56 poeng som var det svakeste resultatet på det canadiske laget. Han kom på 12.-plass i den individuelle konkurransen i trap.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1908 Storbritannias flagg London – Sølv i skyting, trap lagskyting Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Donald McMackon – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Donald McMackon – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Donald McMackon – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Donald McMackon – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Lensbygda Sportsklubb** er et idrettslag fra Lensbygda i Østre Toten kommune i Innlandet fylke, som blant annet driver med fotball, håndball og skiidrett.

Historie
--------

Lensbygda Sportsklubb ble stiftet i 1945 av noen unggutter som tok ansvar for å få ting i gang. 22. november dette året ble det holdt et forberedende møte på Vilberg skole. Interessen for å etablere en sportsklubb i Lensbygda var stor. Rett etter at krigen kom til Norge blomstret sportsinteressen i Oppland, og særlig i Lensbygda. Problemet for de sportsinteresserte lensbygdingene var at for å utøve en sport, så måtte de sykle eller gå fire kilometer til Lena, som var nærmeste idrettslag. Det neste møtet fant sted 25. november samme år. En av sakene på dagsordenen var å finne et navn til klubben. Det kom flere forslag, og noen av dem var; Lensbygda ski og ballklubb, Lensbygda Idrettslag og Lensbygda Sportsklubb. Et av de andre punktene på planen var om det var lurt å søke samarbeid med Skreien IF økonomisk sett, siden de allerede var i god gang med skibakke og tomt til klubbhytte. Den 10. desember fant den første generalforsamlingen i klubben sted på Vilberg skole, og det tegnet seg 50 medlemmer.

Lensbygda Sportsklubb er mest kjent for skihopperen Roger Ruud og langrennsløpere hvor bl.a. stafettlaget har sølv fra norgesmesterskap i 1989 (Åge Skinstad, Jo Helgestad og Svein Smedshammer) og 1992 (Geir Skari, Tor Arne Haugen og Svein Smedshammer).

Eksterne lenker
---------------

* Nettside
Kart over fengselsområdet
**Louisiana State Penitentiary** (**LSP**, også kalt **Angola** er en fengselsgård i Louisiana, som drives av Louisiana Department of Public Safety & Corrections. Det er USAs største høysikkerhetsfengsel med 5000 fanger, og 1800 personer på personalsiden. 

Fengselet ble etablert i 1901.

Fengselsområdet dekker 73 kvadratkilometer som tidligere tilhørte Angola og andre plantasjer eid av Isaac Franklin i kommunefritt område i West Feliciana Parish, nær delstatsgrensen til Mississippi. Fengselet ligger ved slutten av Louisiana Highway 66, ca 35 kilometer nordvest for St. Francisville. I delstaten Louisiana benyttes både navnet *Louisiana State Penitentiary* og **Angola**.

Fengselsområdet grenser på tre sider til Mississippifloden. Her finnes delstatens dødsceller for menn, og henrettelseskammeret.

Filmer
------

Flere filmer, som *Dead Man Walking* og *Monster’s Ball* ble innspilt med scener herfra.

Referanser
----------

1. ↑  Oshinsky, David. "The View From Inside." *The New York Times*. 11 juni 2010. Lest 24. august 2010.
2. ↑  Leeper, Clare d'Artois. Angola." *Louisiana Places: a Collection of the Columns from the Baton Rouge Sunday Advocate, 1960-1974*. Legacy Publishing Company, 1976. Lest 24. september 2011. "Angola (West Feliciana) er navnet på fengselets postkontor."
3. ↑  And Then One Night, The Making of Dead Man Walking: About the Program: The Producer's Journey
4. ↑  «DOASKDOTELL MOVIE REVIEWs of Monster's Ball, Shadowboxer, Patti Rocks, and related films». Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 16. mai 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Louisiana State Penitentiary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames **·** GNIS
 |
*Louisiana har flere betydninger*

**Louisiana-territoriet** (engelsk *Louisiana Territory*) var et organisert innlemmet territorium i USA som eksisterte fra 4. juli 1805, til 4. juni 1812, da det ble omdøpt til Missouri-territoriet.

Den åttende kongressen i USA vedtok den 26. mars 1804 en lov som opprettet Orleans-territoriet og det sivile Louisiana-distriktet. Denne loven, som trådte i kraft 1. oktober 1804, ble utvidet av guvernøren og dommeren i Indiana-territoriet for å få midlertidig kontroll over Louisiana-distriktet.

Den 3. mars 1805 vedtok Kongressen en lov som organiserte Louisiana-distriktet som Louisiana-territoriet. Louisiana-territoriet omfattet alt i Louisiana-kjøpet nord for 33. breddegrad (sør for dagens Arkansas). Den sørlige og vestlige grensa mot Spansk Texas og New Mexico ble ikke stadfestet før Adams-Onís-avtalen i 1819. Setet for guvernøren var St. Louis.

Både Meriwether Lewis (1807-1809) og William Clark (1813-1820) var guvernører i Louisiana-territoriet. 

4. juni 1812 vedtok den 12. kongressen i USA en lov som ga Louisiana-territoriet navnet Missouri-territoriet for å unngå forvirring med den nyopprettede staten Louisiana.

Referanser
----------

1. ↑  "An act erecting Louisiana into two territories and providing for the temporary government thereof". *United States Statutes at Large*. Eighth Congress, Session I, Chapter 38, 26. mars 1804, s. 283-289. Fra Library of Congress, *A Century of Lawmaking for a New Nation: U.S. Congressional Documents og Debates, 1774-1875*.
2. ↑  "An Act providing for the government of the territory of Missouri". *United States Statutes at Large*. Twelfth Congress, Session I, Chapter 95, 4. juni 1812, s. 742-747. Fra Library of Congress, *A Century of Lawmaking for a New Nation: U.S. Congressional Documents og Debates, 1774-1875*.
**Haitisk** er et franskbasert kreolspråk som tales på Haiti, og er offisielt språk der sammen med fransk. Språket er en blanding av fransk og diverse vestafrikanske språk, blant annet wolof og noen gbespråk, som fon og ewe.

Takket være blant annet Felix Morisseau-Leroy har haitisk siden 1961 vært ansett som offisielt språk i Haiti, sammen med fransk, som hadde vært det eneste litterære språket i landet siden dets uavhengighet i 1804. Haitisk har vært lite brukt i litteratur, men bruken er økende. Mange av språkets brukere er tospråklige, og snakker både haitisk og fransk. Mange lærere, forfattere og aktivister har satt fokus på stolthet og lese- og skriveferdigheter i haitisk siden 1980-tallet, og i dag finnes det flere aviser, samt radio- og TV-programmer på haitisk.

Referanser
----------

1. ↑  Ethnologues tall fra 2001

Eksterne lenker
---------------

* Haitian Creole - UCLA Language Materials Project, University of California Los Angeles (UCLA).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Finn Olav Myhre** (født 6. januar 1937) er en norsk skoleleder og predikant. Han var formann i Kirkerådet fra 1986 til 1990.

Myhre er utdannet lærer fra Oslo offentlige lærerskole i 1961, og tok senere videreutdannelse i pedagogikk og kristendomskunnskap. Han arbeidet deretter som lærer, rektor og senere skolesjef i Nesseby, Bjørkelangen og Råde. Han har også vært aktiv i Det norske lutherske Indremisjonsselskap og i bispedømmeråd og kirkeråd, og var blant annet formann i Borg bispedømmeråd.

Myhre overtok som leder av Kirkerådet i 1986 etter Ludvig Johan Bakkevig. Som Kirkerådsleder arbeidet Myhre blant annet for å beholde statskirkeordningen, på tross av at sterke røster som biskop Andreas Aarflot ønsket et skille mellom kirke og stat. Han var også opptatt av den kirkelige personalpolitikk, og var aktiv i arbeidet med å få overført ansettelsesmyndigheten for prester, kateketer og diakoner til bispedømmerådene. Myhre ble etterfulgt av Oddbjørn Evenshaug i 1990.

Etter formannsperioden i Kirkerådet har Myhre vært rådmann i Råde, styreformann i Diakonova (tidligere Menighetssøsterhjemmet) og direktør ved Menighetsfakultetet.

Referanser
----------

1. 1 2  
*Aftenposten* Morgen 6. januar 1997
2. ↑  
«Skoleleder og kirkebrobygger». *Aftenposten* Morgen (6. januar 1987)
3. ↑  
Hollekim, Gisle. «Kirkemøte uten ytre dramatikk». *Aftenposten* Morgen (1. november 1990)
4. ↑  
«Navn i nyhetene». *NTBtekst* (5. november 1986)

| * v
* d
* r
Kirkerådets ledere |
| --- |
| Per Voksø (1970-78) **·** Ludvig Johan Bakkevig (1978-86) **·** Finn Olav Myhre (1986-90) **·** Oddbjørn Evenshaug (1990-98) **·** Gunvor Kongsvik (1998-2002) **·** Thor Bjarne Bore (2002-06) **·** Nils-Tore Andersen (2006-10) **·** Svein Arne Lindø (2010-16) **·** Kristin Gunleiksrud Raaum (2016-) |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Frankrikes flagg Frankrike |
| Friidrett |
| EM i friidrett innendørs |
| Gull | Praha 2015 | 4x400 meter |
| EM i friidrett |
| Sølv | Helsingfors 2012 | 4x400 meter |
| Lag-EM i friidrett (Super League) |
| Bronse | Braunschweig 2014 | 4x400 meter |
| U23-EM i friidrett |
| Bronse | Ostrava 2011 | 4x400 meter |
| Junior-EM i friidrett |
| Bronse | Novi Sad 2009 | 4x400 meter |

**Elea-Mariama Diarra** (født 8. mars 1990 i Lyon) er en fransk friidrettsutøver, som spesialiserer seg på 400 meter. Hun har gull fra EM innendørs i 2015 på 4 x 400 meter stafett som fremste internasjonale meritt.

Idrettskarriere
---------------

Diarra deltok ved junior-EM i friidrett 2009 i Novi Sad, der Frankrike kom på 3.-plass på 4 x 400 meter. Ved U23-EM i friidrett 2011 fikk Frankrike igjen bronse, med Diarra på laget. Her deltok hun også på 400 meter, men til tross for ny personlig rekord på 53,99 i innledningsheatet gikk hun ikke videre til finalen, men endte på 9.-plass. Hun vant 400 meter ved det franske mesterskapet i friidrett i 2011, med tiden 53,01. Hun ble også tatt ut til VM i friidrett 2011, men deltok ikke i konkurransen. 

Ved EM i friidrett 2012 i Helsingfors kom Frankrike på 2.-plass på 4 x 400 meter stafett. Diarra deltok her i innledningsheatet, der Frankrike løp på 3:29,03, og fikk dermed sølvmedalje i dette mesterskapet. Hun ble tatt ut på stafettlaget ved sommer-OL 2012, men deltok ikke i konkurransen. 

Frankrike deltok i Super League ved Lag-EM i friidrett 2014 i Braunschweig, der Diarra var med og løp 4 x 400 meter, der det franske stafettlaget kom på 3.-plass. Frankrike kom på 4.-plass i lagkonkurransen. 

Ved EM i friidrett innendørs 2015 i Praha vant Frankrike 4 x 400 meter stafett, der Diarra løp på lag med Floria Guei, Agnès Raharolahy og Marie Gayot. Hun deltok også ved det andre IAAF World Relays som ble arrangert i 2015, der Frankrike kom på 4.-plass på 4 x 400 meter, 0,3 sekunder bak Storbritannia. Hun deltok også på stafett-medleyen, der Frankrike kom på 6.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  Europran Athletics - *21st European Athletics Championships, Olympic Stadium Helsinki FIN 27 June - 1 July* Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine. besøkt 28. mai 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elea Mariama Diarra – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Elea Mariama Diarra – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (fr) Elea Mariama Diarra – Frankrikes olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Elea Mariama Diarra – World Athletics Rediger på Wikidata

* (fr) Elea Mariama Diarra – Fédération française d athlétisme Rediger på Wikidata
* (fr) Profil hos FFA - Det franske friidrettsforbundet
* (en) Profil på All-Athletics.com Arkivert 6. oktober 2014 hos Wayback Machine.
**Folkhälsomyndigheten** er et svensk statlig forvaltningsorgan som har nasjonalt ansvar for folkehelse og smittevern. Organet arbeider tett med Det europeiske smittevernbyrået og Verdens helseorganisasjon.

Folkhälsomyndigheten ble opprettet 1. januar 2014 gjennom en sammenslåing av Smittskyddsinstitutet og Statens folkhälsoinstitut. Samtidig ble store deler av Socialstyrelsens arbeid med miljøhelse og miljø- og folkehelserapportering overført. Den 1. juli 2015 tok Folkhälsomyndigheten over det samordnede ansvaret for smittevernområdet, som tidligere ble håndtert av Socialstyrelsen.

Virksomheten bedrives både i Solna og Östersund. Folkhälsomyndigheten har ca. 600 ansatte.

Referanser
----------

1. ↑   *Public register of government agencies in Sweden*, Wikidata Q18649284,
2. ↑  ; arkiveringsdato: 20. juni 2020; arkiv-URL: .
3. ↑  ; besøksdato: 10. august 2021.
4. ↑  «Årsredovisning 2019» (PDF). s. 10.
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Folkhälsomyndigheten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**NCsoft** er et sørkoreansk selskap som fokuserer på å utvikle spill med online-funksjoner. NCsoft er kanskje mest kjent som utviklerne bak det populære spillet Lineage, et MMORPG-spill utgit i 1998. Under E3-messen i 2007 ble det kjent at NCsoft hadde inngått et eksklusivt partnerskap med Sony, der selskapets fremtidlige spill kun vil bli tilpasset på PlayStation konsoller.

Historie
--------

NCsoft ble dannet i mars 1997 av Tak Jin Kim, skaperen av det korenske tekstbehandlingsprogrammet Hangul. Et av selskapets første produkter var NC HTML redigeringsprogram. I september 1998 lanserte NCsoft sitt første (og mest populære til dags dato) spill **Lineage**. Denne suksessen bidro til at NCsoft åpnet kontorer i Taiwan, Kina, Japan og USA.

NCsoft dannet et Texas-basert selskap kalt NC Interactive som et resultat av partnerskapet med Richard Garriotts Destination Games i april 2001. Jake Song flyttet også til Austin for å hjelpe til med utvikling av fremtidlige produkter.

NCsoft utviklet *Lineage II* som ble lansert i Sør-Korea 1. oktober 2003 og i USA 28. april 2004. NCsoft er også produsent for *Guild Wars* (utviklet av ArenaNet) og MMORPG-spillene *City of Heroes* og *City of Villains* (utviklet av Cryptic Studios).

I 2004 åpnet NCsoft nye kontorer i Europa. NCsoft Europe har sitt hovedkontor i Brighton i England. Selskapet utvidet da sitt marked betraktelig, og flere spill ble nå tilgjengelig for europeiske rollespilltilhengere.

Under Taipei Game Show i februar 2006 annonserte NCsoft *Dungeon Runners*, som skal bli utviklet av de Austinbaserte kontorene. Spillet gikk online i mai 2007.

Under E3 i 2006 annonserte NCsoft at de var godt igang med utviklingen av et nytt MMORPG-spill kalt Aion. Aion blir utviklet av NCsoft sitt Seoulstudio, og vil bruke Crytek sin CryENGINE-teknologi. Aions musikalske arrangement vil bli utviklet av Kunihiko Ryo.

Referanser
----------

1. ↑  Agreement with Sony Computer Entertainment Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Dungeon Runners announced». Arkivert fra originalen 5. mars 2021. Besøkt 2. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) NCSOFT – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Videospill
**Steven Nyman** (født 12. februar, 1982) er en amerikansk tidligere alpinist. I junior-VM i alpint 2002 tok han gull i slalåm. Han spesialiserte seg senere på fartsdisiplinene og konkurrerer i utfor, storslalåm og super-G. Nyman deltok i vinter-OL 2006 og i de alpine øvelsene endte han som nummer 19 i utfor, nummer 25 i kombinasjonen og nummer 43 i super-G.

Den 1. desember 2006 kom Nyman for første gang på pallen under verdenscupen i alpint, etter å ha kommet inn på tredjeplass i utforkonkurransen i Beaver Creek i Colorado. Den 16. desember samme år vant han sitt første verdenscuprenn i utfor i Val Gardena i Italia.

Referanser
----------

1. ↑  Skjellum, Hanne (9. april 2023). «Desse profilane legg opp etter sesongen». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 9. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Steven Nyman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Steven Nyman – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Steven Nyman – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Steven Nyman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Steven Nyman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Steven Nyman – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Steven Nyman – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Atle Brynestad** (født 1953) er en norsk finans- og forretningsmann mest kjent for å ha startet Smart Club-kjeden og som eier av Fotballklubben Lyn fra 1999 til 2008.

Brynestad har cand. mag. fra Universitetet i Oslo med statsvitenskap, offentlig rett og sosialøkonomi i fagkretsen. Han har i tillegg tatt en del økonomifag ved BI.

Han startet karrieren i 1970 med strikkefabrikken Knit Motestrikk som han startet på en låve på Bryn gård, 16 år gammel. Etter tre år hadde bedriften 16 ansatte. Han ekspanderte raskt, og ble stor innenfor eiendom. I 1984 kjøpte han Christiania Glasmagasin og i 1995 startet han Smart Club-kjeden. I 2001 etablerte han rederiet SeaDream Yacht Club. Brynestad har organsert sitt eierskap av Christiania Glasmagasin, Hadeland Glassverk og Porsgrunds Porselænsfabrik i selskapet *3 Norske* (*3 Norske Handel og Industri AS*).

I 1980-årene var han også aktiv i partiet Høyre, var medlem av partiets økonomistyre og blant Kaci Kullmann Fives støttespillere da hun marsjerte inn i norsk politikk.

Han ble gift i 1990 med skuespiller Linn Stokke.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Atle\_Brynestad[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Nettavisen, www.nettavisen.no, utgitt 2011, besøkt 6. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Lyns trøblete økonomiske historie». *www.aftenposten.no*. Besøkt 30. juni 2021.
4. ↑  Aftenposten, 17. januar 1986, side 33.
5. ↑  «Atle Brynestad bestiller cruiseskip fra Damen». *Maritimt Magasin*. 20. mars 2019. Besøkt 30. juni 2021.
6. ↑  HG [red.] (2021). «Om Hadeland Glassverk». *Hadeland Glassverk*. Besøkt 8. september 2022.
7. ↑  «Profilen Brynestad opp, ned og opp igjen». *Aftenposten*. 17. september 1999.
8. ↑  «Skjør som porselen». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 14. mai 2005. Besøkt 26. april 2020. «I 15 ÅR HAR Atle Brynestad vært gift med skuespilleren Linn Stokke.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Berg skole** er en barneskole på Berg i Trondheim. Skolebygningen ble tegnet av Johan Osness og innviet i 1931. Den har ca. 330 elever og ca 50 ansatte. Den består av en hovedbygning med et stort tilbygg. Tilbygget ble ferdigstilt desember 2016. Tidligere var det i tillegg til hovedbygningen en paviljong som ble bygget tidlig på 1960-tallet. Paviljongen ble revet i 2015 og erstattet av et tilbygg på hovedbygningen. 

Kjente personer som har gått på Berg Skole:
Brit Fuglevaag,
Olav Gran-Olsson,
Hans Flock,
Gustav Lorentzen,
Anne B. Ragde,
Kjartan Kristiansen,
Petter Wavold,
Trude Brænne Larssen,
Merethe Trøan,
Magnus Børmark,
Snorre Valen.

Skolen ble i 2009 foreslått nedlagt av rådmannen, men forslaget ble senere trukket.

Under andre verdenskrig ble Berg skole rammet av granatsplinter fra en tysk granat som ble skutt etter et engelsk fly. Dette medførte at åtte elever ble skadet, en gutt omkom av skadene.

Rektor ved Berg skole er Michael Johnsen.

Referanser
----------

1. ↑  «Skolehverdagen under krigen». Trondheim kommune. 1997. Arkivert fra originalen 26. juli 2010. Besøkt 2. mai 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Nasjonalt skoleregister
 |
Atlasov sett fra verdensrommet i september 1992
**Atlasov** (japansk: *Araido*) er den nordligste øya og vulkanen i Kurilene, en del av Sakhalin oblast i Russland. Den er òg den høyeste vulkanen i øygruppen med en høyde på 2339 moh. Andre navn på øya er *Ujakhuzjatsj*, *Oyakoba* og *Alaid*.

Øya er kalt opp etter Vladimir Atlasov, en russisk utforsker fra 1600-tallet som erklærte Kamtsjatkahalvøya en del av Russland. Øya er i hovedsak en vulkankjegle som stikker opp av havet i Okhotskhavet. Øya har et areal på 119 km² og er i dag ikke bosatt. 

Den nær perfekte formen på øya har ført til mange sagner om vulkanen hos folket som lever i regionen, som itelmenere og ainofolket. Den russiske forskeren Stepan Krasjeninnikov ble fortalt en saga om at fjellet en gong lå i Kamtsjatka, men at nabofjellet ble sjalu på det vakre fjellet og forviste det til havet. Dette skapte Kurilesjøen sør på Kamtsjatka. 

Japaneren Ito Osamu skildret fjellet i 1926 som mer utstøkt formet enn Fuji-san.

Kilder
------

* Global Volcanism Program Arkivert 1. februar 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Atlasov Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Russisk ekspedisjon til Kurilene
* Sakhalin oblast[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Atle Christiansen** (født 6. desember 1964 i Trondheim) er en norsk skribent, konsulent og frilans litteraturkritiker.

Han er utdannet cand mag har vært litteraturkritiker siden 1987. Han har også jobbet som journalist, lærer, tekstforfatter og kommunikasjonsrådgiver og har publisert artikler og essay i flere bøker. Han er bosatt i Kristiansand.

Christiansen skriver både om skjønnlitteratur og sakprosa, og har vært særlig opptatt av å vise hvordan litterære grep, litterær stil og retorikk i skjønnlitteratur og sakprosa tenker på en annen måte enn argumenter og logisk resonnering. Alle teksttyper – enten det er roman, dikt eller sakprosa – blir i Christiansens kritikker gjerne lest og kritisert både som argument og assosiasjonsfelt, både som resonnement og retorisk strategi.

I 1995 kåret Norsk kritikerlag ham til Årets litteraturkritiker.

Bibliografi
-----------

* *Et digert kapittel* (1994)
* *Historier om Kruse Smith* (2009)
* *Kritikarboka : om litteratur, journalistikk og kvalitet*, Fagbokforlaget (2010)

Referanser
----------

1. ↑  «Oversikt over hvem som har vært Årets litteraturkritiker». *Kritikerlaget*. Besøkt 10. juni 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
*For andre betydninger av oppslagsordet, se Miranda (pekerside).*
**Miranda** er en episk norsk tegneserie i fantasysjangeren, skrevet og tegnet av InkaLill. De fem første bøkene i serien er utgitt av Westwind forlag, deretter utgitt av Vigmostad & Bjørke. Serien har sitt navn etter hovedpersonen Miranda, en ung kvinne i en verden i omveltning. Krig og eventyrlyst fører Miranda ut på fantastiske eventyr blant dverger og troll, soldater og musikanter, trollmenn og feer, konger og dronninger.

Serien *Miranda* foregår i samme fiktive verden som InkaLills Ridderne av Dor. Handlingen i *Miranda* er imidlertid lagt til en senere tidsalder. Mens *Ridderne av Dor* var allalderlitteratur har Miranda en mørkere grunntone. 

*Miranda* var ved oppstarten det inntil da mest ambisiøse norske tegneserieprosjektet noensinne. Serien er planlagt i 24 bind, og utgivelsene preges av høy kvalitet også på utstyrssiden.

Ved utgangen av 2009 var det utgitt sju bøker i serien:

* *Miranda 1: Fargenes mester* (2003)
* *Miranda 2: Datterbefrierne* (2004)
* *Miranda 3: Slaget på Kvassvollen* (2004)
* *Miranda 4: Slaget om Arubia* (2005)
* *Miranda 5: Smaragdgruven* (2006)
* *Miranda 6: De sorte alvene* (2008)
* *Miranda 7: Krystallfjellet* (2009)

senere ble det utgitt påfølgende fire bøker i serien: 

* *Miranda 8: Det indre monsteret* (2014)
* *Miranda 9: Fortidens gåte* (2016)
* *Miranda 10: Åndenes land* (2018)
* *Miranda 11: Angrepet på Emalin* (2021)

InkaLill mottok i 2004 Kultur- og kirkedepartementets tegneseriepris for barne- og ungdomslitteratur for *Fargenes mester*.

Eksterne lenker
---------------

* Inkalill.no – Miranda, overblikk over serien
* Trailer: De sorte alvene. Nettserier.no, besøkt 4. juli 2008.

Portal: Tegneserier
**Donau–Svartehavs-kanalen** (rumensk: Canalul Dunăre – Marea Neagră) er 64 km lang og går fra Cernavodă til Agigea og Năvodari ved Constanța. Kanalen administreres fra Agigea og forkorter veien fra Cernavodă til Svartehavet med 240 km og til Constanța med ca 400 km.

Geografi
--------

Kanalen starter ved Cernavodă (300 kilometer fra Donaus munning) og munner ut i Svartehavet ved Agigea, en forstad til Constanța. Ved Poarta Albă deler kanalen seg i to, der én arm svinger nordover mot oljeraffineriet Midia-Năvodari.

Kanalanlegget
-------------

Kanalen er 64,4 kilometer lang, er 60 meter bred og 7 meter dyp. Den minste kurveradius er 3000 meter. Den nordlige armen er 26,6 kilometer lang, 50 meter bred og 5,5 meter dyp. Den minste kurveradius er 1000 meter.

For å utligne høydeforskjellene mellom Donau og Svartehavet er det bygget fire sluser: i Cernavoda i umiddelbar nærhet til Cernavoda kjernekraftverk, ved Agigea, i den nordlige armen ved Ovidiu og ved utløp ved oljeraffineriet Midia-Năvodari. 

Havneanlegg finnes begynnelsen og utløpet av kanalen og i tillegg ved Medgidia og Murfatlar. 

Kanalen er farbar for skip på inntil 5000 tonn, med en lengde på inntil 138,3 meter, inntil 16,8 meter brede og inntil 5,5 meter dype. Skyveforband kan være inntil 296 meter lange, 22,8 meter brede og 3,8 meter dype. Den nordlige armen er åpen for skip og skyveforband som er inntil 119,4 meter lange, 11,4 meter bred og 3,8 meter dype.

Historie
--------

De første planene for bygging av en kanal fra Cernavodă til Svartehavet ble lagt allerede 1837. Da jernbanen mellom Cernavodă og Constanța ble bygget i 1860 og mulighetene for transport av varer til Svartehavet dermed sterkt forbedret, ble imidlertid kanalprosjektet lagt til side.

Et nytt kanalprosjekt ble utarbeidet i 1927 av den rumenske ingeniøren Jean Stoenescu-Dunăre. De første byggearbeidene startet i 1949, bl.a. med hjelp av tvangsarbeidere, herunder politiske fanger. Imidlertid stanset byggearbeidene på grunn av pengemangel i 1953. 

Arbeidet med kanalbyggingen ble gjenopptatt i 1979 og fullført i 1984. Den nordlige armen mot Svartehavet ble fullført i 1987.

Kjente personer blant tvangsarbeiderne
--------------------------------------

* Arsenie Boca
* Matei Boilă
* Barbu Brezianu
* George Matei Cantacuzino
* Ion Caraion
* Ion Cârja
* Andrei Ciurunga
* Corneliu Coposu
* Gheorghe Cristescu
* Constantin Galeriu
* Șerban Ghica
* Pyotr Leshchenko
* Ovidiu Papadima
* Aurel Popa
* Pavel Popa
* Ștefan Radof
* Toma Spătaru
* Richard Wurmbrand
* Sabina Wurmbrand

Bilder
------

* Ceausescu besøker kanalen i 1979Ceausescu besøker kanalen i 1979
* Kanalen deler seg i to ved Poarta AlbaKanalen deler seg i to ved Poarta Alba
* Skyveforband ved Poarta AlbaSkyveforband ved Poarta Alba
* Sluser ved ConstantaSluser ved Constanta

Referanser
----------

1. ↑  «Danube–Black Sea Canal». Structurae. Besøkt 14. oktober 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Danube-Black Sea Canal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
**Steven Pressfield** (født 1. september 1943 i Port of Spain i Trinidad) er en amerikansk manus– og romanforfatter. Han skriver hovedsakelig historisk fiksjon plassert i antikken, men også sakprosa som ofte omhandler psykologi. 

Pressfield ble uteksaminert i 1965 fra Duke University i North-Carolina med en bachelorgrad i historie. I det påfølgende året vervet han seg i det amerikanske marinekorpset (USMC), hvor han ble værende i tre år. Etter tiden som marineinfanterist arbeidet han blant annet som lærer, tekstforfatter i reklamebyrå, lastebilsjåfør, bartender, altmuligmann og på mentalsykehus. Hans kamp for å livnære seg som forfatter på heltid, inkludert perioden da han var hjemløs, er beskrevet i boken The War of Art.

Han gjør et grundig arbeid i å sette seg inn i perioden, men av dramatiske årsaker, skjer det at Pressfield endrer noen detaljer som rekkefølgen av hendelser eller setter inn samtidige begreper og stedsnavn. Hans uttalte mål er å forsøke å fange tidens ånd samt skape troverdighet til datidens krigerfilosofi. 

Hans andre roman, Gates of Fire, omhandler spartanerne og slaget ved Thermopylene. Denne romanen blir brukt som undervisningsmateriale ved US Military Academy, ved United States Naval Academy og på Marine Corps Basic School på Quantico.

Bibliografi
-----------

* *Last of the Amazons*, hvor Thesevs, den legendariske kongen av Athen, seiler til en øy befolket av kvinnelige krigere
* *Tides of War*, 2000, en roman om Alkibiades og Peloponneserkrigen
* *Gates of Fire*, 1998, om slaget ved Thermopylene
* *The Legend of Bagger Vance*, om en golfproff som gjør comeback

### Aleksander den store

* *The Virtues of War*, 2004
* *The Afghan Campaign*, 2006

### Sakprosa

* *The War of Art: Winning the Inner Creative Battle*

Film
----

Før han publiserte sin første skjønnlitterære bok, skrev Pressfield flere manus for filmer i Hollywood. Mest kjent er *Freejack* fra 1992 og *Joshua Tree* fra 1993. Freejack er science fiction og skuespillere var Emilio Estévez, Mick Jagger og Anthony Hopkins. Joshua Tree hadde skuespillere som Dolph Lundgren og George Segal.

Hans roman *The Legend of Bagger Vance* ble filmet i 2000 med Matt Damon som golfproffen og Will Smith som hans caddy.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Steven Pressfield på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Steven Pressfield på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Steven Pressfield på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Steven Pressfield hos The Movie Database Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
**Ignatzia Johanna Otto** (født Osberg 26. august 1869 i Svelvik, død 2. april 1945 i Oslo) var en norsk skuespillerinne.

Ignatzia Otto var datter av seilmaker Magnus Løvling Osberg og Ingeborg Hauge. Hun ble 1. mars 1890 gift i Chicago med den norske teaterdirektøren Harald Otto, som hun hadde stiftet bekjentskap med i 1887. De var foreldre til teaterdirektør Reidar Otto.

Hun spilte sommeren 1892 tittelrollen i stykket *Anna Kolbjørnsdatter* ved friluftsoppførelser i Schjongslunden i Hønefoss, en serie oppsetninger som ble iscenesatt av hennes ektemann. Dette skal ha vært hennes eneste opptredener i Norge.

Roller i utvalg
---------------

* *Anna Kolbjørnsdatter* i *Anna Kolbjørnsdatter* av Rolf Olsen (Hønefoss, 1892)

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Gjesdahl, Paul (1964). *Centralteatrets historie*. Gyldendal. s. 9.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 129. ISBN 8200056228.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
**Lundevatnet** er en innsjø på grensen mellom kommunene Lund i Rogaland og Flekkefjord i Agder. Innsjøen har et areal på 27,5 km² og ligger 48,5 moh. Den er blant de 10 dypeste innsjøene i landet med en største dybde på 314 meter. E39 går langs østsiden av vannet et stykke med ganske mange tunneler.

Elva Sira renner inn i vannet ved Sirnes med vann fra Sirdalen, og vann fra Hovsvatnet renner inn ved Moi. Vannet renner ut igjen ved Åna-Sira, der det er en demning og Åna-Sira kraftverk ligger. Derfra og ut i havet er det kun et par kilometer.

Elveløpet mellom Sirdalsvannet og Lundevatnet er i dag utgravd slik at vannstanden de to vannene imellom skal være tilnærmet lik, og Lundevatnet er sikret reservepåfyll på en enkel måte. Lundevatnet er regulert og vannstanden kan variere mellom 48,5 og 44 meter over havet. 

Det gamle jernbanesporet til Flekkefjordbanen, langs østsiden av vannet er avløst av Tronåstunnelen på Sørlandsbanen, og er tatt i bruk til E39 etter utvidelser av trasé og tunneler.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 17. april 2014
2. 1 2 3 4  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase – Dybdekart.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 17. april 2014
3. ↑  Norges vassdrags- og energidirektorat, dybdekart

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lundevatnet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Etterspørselens inntektselastisitet**, ofte bare kalt **inntektselastisitet**, er i konsumentteori et mål på hvor mye etterspørselen etter et gode endres når inntekten endres, alt annet like. Et gode kan her forstås som en vare eller tjeneste. Etterspørselens inntektselastisitet er et relativt mål, nærmere bestemt hvor mange prosent etterspørselen etter godet endres når inntekten endres med én prosent.

De fleste goder har positiv inntektselastisitet, og slike goder kalles normale goder. Positiv inntektselastisitet vil si at høyere inntekt fører til større konsum av godet, og vice versa.

Goder med negativ inntektselastisitet kalles mindreverdige goder. Da synker konsumet av godet når inntekten øker, og motsatt. Et eksempel på et mindreverdig gode kan være reiser med langdistansebuss. Høyere inntekt gjør at konsumenten kan erstatte konsumet av dette godet med mer attraktive alternativ, som flyreiser.

Referanser
----------

1. 1 2 3  McConnell, Brue og Flynn (2009), s. 125.

Litteratur
----------

* McConnell, Campbell R.; Brue, Stanley L.; Flynn, Sean M. (2009). *Economics: Principles, Problems, and Policies* (18. utgave). New York: McGraw-Hill. ISBN 9780697797537.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Lundegrend**, lokalt også kjent som Lunde, ligger i Tysnes kommune, midt mellom Bergen og Haugesund, og strekker seg fra Humlevik i vest, til Lukksund bru i øst. Mellom disse ytterpunktene finner en områdene Lunde, Gripne og Malkenes. Per i dag bor det i nabolaget av 400 mennesker i bygda, som byr på sentralt beliggende barnehage og dagligvarehandel, drivstoff og post i butikk.

Tre veier fører ut fra Lunde-bygda. En kan kjøre rundt 9 km vestover, til Våge (Tysnes), og ta ferge til Halhjem, mot Bergen, eller sørover, forbi Årbakka og Onarheim, mot Hodnanes, der fergen går til Stord. Østover går veien over Lukksund bru, til Kvinnherad og Fusa.

Før i tiden livnærte bygdefolket seg for en stor del av fiske. I tillegg hadde de fleste gårdene skogsmark, og hadde beitemark, både hjemme og til fjells. Enkelte gårder lå også ved gode elver med vannfall, og kunne dermed drive både sag og kvern, som ved Bakkaelvo, mellom Vevatnevatnet og Fiskevatnet. Restene av disse er fortsatt synlig enkelte steder, og velger du å gå den merkede turløypen rundt Fiskevatnet, er det gode sjanser for at du støter på dem. En annen næring, som har sterke røtter på Tysnes, er båtbygging. Til alle tider har det blitt bygget forskjellige båter på gårdene i området, en virksomhet som kulminerte i Lunde båtbyggeri, tidlig på 1900-tallet, som lenge var den største arbeidsplassen på øya.

Lunde-bygda har imidlertid en historie som går mye lenger bak i tid. Det er blant annet gjort steinalderfunn i Gripne, hvor vi vet at det har vært bosettinger siden bronsealderen. De som hører til her, kjenner selvfølgelig mytene som er knyttet til Vevatne og Vevatnevatnet, det hellige vannet, som regnes som det mest sannsynlige åstedet for dyrking av den førhistoriske guden Njord.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |