recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Adela reaumurella*** er en sommerfugl som tilhører familien svepemøll (Adelidae). Denne metallgrønne arten er lett å kjenne på de ekstremt lange antennene, som hos hannen er omtrent tre ganger så lange som forvingen.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 15 – 17 mm), metallgrønn møll med svært lange antenner. Antennene er mørke og trådformede, hos hannen over tre ganger så lange som forvingen, hos hunnen litt lenger enn forvingen. Hos hannen er hode, palper og bein kledt med lange, oppstående, svarte, hårlignende skjell, og virker ganske rufsete. Hunnens hode er brunlig. Forkroppen er svart hos hannen, metallgrønn hos hunnen. Forvingen er ensfarget metallgrønn. Bakvingen er mørkbrun med en svak, purpuraktig glans.

Hunn

Levevis
-------

Denne arten lever i skogkanter og mellom busker og kratt, der hannene med sine lange, svepeformede antenner svermer. Ofte finner man den rundt eikebusker (*Quercus* spp.), men det er usikkert hvor sterkt den egentlig er knyttet til eik. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i mai og juni. Hunnene legger egg på ulike planter, men de nyklekte larvene slipper seg ned på bakken der de lever av nedfalne blader. Larven omgir seg med et hylster av planterester.

 Svermende hanner

Utbredelse
----------

Den er utbredt over hele Europa og i den asiatiske delen av Tyrkia. I Norge finnes den bare langs kysten av Østlandet og Sørlandet.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 295 – 332. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Adela reaumurella* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Adela reaumurella* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Adela reaumurella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Adela reaumurella* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Adela reaumurella* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Adela reaumurella* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Adela reaumurella* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Adela reaumurella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Adela reaumurella* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Adela reaumurella* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Internationale Funkausstellung Berlin** er én av verdens største messer for forbrukerelektronikk. I 2003 var IFA med 273 800 besøkende verdens største forbrukerleketronikkmesse. Mer enn tusen utstillere deltok på messen. 6 500 akkrediterte journalister fra 78 land var nærværende.

IFA-utstillingen finner sted i Messe Berlins lokaler under Funkturm.

Den første IFA-utstillingen fant sted i 1924 og het da *Deutsche Funkaustellung und Photoschau*. Under den syvende utstillingen i 1930 holdt Albert Einstein åpningstalen. Under utstillingen ble TV-mottakere demonstrert.

Frem til 1939 var det en årlig foreteelse, men 1950–2005 ble den organisert på to-årig basis. Siden 2005 har det igjen vært en årlig foreteelse.

I 1950 ble IFA-utstillingen avholdt for første gang etter den andre verdenskrig. I sentrum for messen stod VHF som hadde blitt standard hos det tyske postvesenet, industrien og radio]en siden Tyskland ved en internasjonal konferanse hadde fått et minimum av lang- og mellombølge.

Daværende utenriksminister Willy Brandt startet farge-TV-epoken i Vest-Tyskland under den 25. IFA-messen i 1967. Han trykte på en knapp, men det var tydelig at andre styrte knappetrykkingen da fargene kom straks innen Brandt rakk å trykke.

IFA-messen tilbyr muligheten for utstillerne å presentere sine nyeste produkter og utvikling til det allmenne publikum. Som et resultat av daglig rapportering i nesten samtlige tyske media, oppnår radioutstillingen en stor spredning av informasjon og reklamemeldinger har også blitt internasjonale. I historiens løp har et stort antall oppfinnelser i verden først blitt sett på messen.

IFA 2008
--------

IFA 2008 samlet 1 245 utstillere fra 63 nasjoner og fyller to hundre tusen kvadratmeter i messehallene i Berlin.

Arrangørene håpet at over to hundre tusen fagfolk samt forbrukere skal besøke messen.

For første gang ble dessuten husholdningselektronikk presentert på messen.

Det var især fokus på elektronikk med lite energiforbruk.

Stadig flatere flatskjermer samt nye produkter for høykvalites-Tv spilte også en sentral rolle.

Eksterne lenker
---------------

* 3D-mølla går i Berlin - artikkel og video fra forskning.no 6.9.11

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Ludwig Stumpfegger** (født 11. juli 1910 i München, død 2. mai 1945 i Berlin) var en tysk nazi-lege og SS-offiser. Han var Adolf Hitlers personlige lege, og var i Førerbunkeren da Hitler begikk selvmord. Han deltok også i medisinske forsøk på fanger i konsentrasjonleire.

Han meldte seg inn i SS i 1933 og i NSDAP i 1935. Han mottok Jernkorset av 1 klasse i 1943.

Stumpfegger var en dyktig ortopedisk kirurg, og arbeidet på en klinikk i Hohenlychen under Karl Gebhardt. På Gebhardts anbefaling ble han 31. oktober 1944 sendt til førerhovedkvarteret på Østfronten. Han beundret Hitler, og gav ham sin ubetingede lojalitet. På dette tidspunkt ble Hitler også behandlet av Theodor Morell, som gav ham piller som forverret tilstanden. Stumpfegger var allikevel påpasselig med ikke å kritisere Morell.

Fra 20. april 1945 var Stumfpegger til stede i Førerbunkeren i Berlin. Han bodde der på to rom på det nedre nivået, i tilknytning til Hitlers private del av bunkeren. Han tok også hånd om andre i bunkeren; blant annet stelte han 28. april foten til Robert Ritter von Greim, som hadde blitt såret da han fløy inn til Berlin. 

Stumpfegger var blant dem som forsøkte å flykte fra Førerbunkeren etter Hitlers selvmord 30. april. Artur Axmann fortalte senere at han hadde sett likene av Stumpfegger og Martin Bormann på stedet hvor Invalidenstrasse krysser jernbanelinjen, og at de åpenbart hadde blitt drept av russiske soldater 1. eller 2. mai. Det er også hevdet Stumpfegger begikk selvmord med en giftampull, ettersom han hadde tilgang til slike, og det har vært knyttet stor usikkerhet til Axmanns opplysning om Bormann.

Referanser
----------

1. 1 2  Hildebrandt, Sabine; Offer, Miriam; Grodin, Michael A. (11. desember 2020). *Recognizing the Past in the Present: New Studies on Medicine before, during, and after the Holocaust* **(engelsk)**. Berghahn Books. ISBN 978-1-78920-785-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC
 |
**International Union of Pure and Applied Chemistry** (**IUPAC**), oversatt *Internasjonalt forbund for ren og anvendt kjemi*, er en internasjonal ikke-statlig organisasjon dedikert til å fremme kjemi. Det har nasjonale kjemiforbund som sine medlemmer. Det er best kjent som den anerkjente autoriteten i utvikling av standarder for navngivning av grunnstoffene og deres forbindelser gjennom sin Internasjonale Komité for Nomenklatur og Symboler (IUPAC nomenklatur). Det er medlem av Det internasjonale vitenskapsråd (ICSU). Forbundets sekretariat befinner seg i Nord-Carolina, USA. Norge er representert i IUPAC ved Norsk Kjemisk Selskap.

I tillegg til retningslinjer for nomenklatur fastsetter IUPAC retningslinjer for internasjonal stavemåte ved uenigheter. For eksempel avgjorde det at aluminium skal foretrekkes framfor det amerikanske *aluminum*. Også i spørsmål om andre temaer som atommasser og kjemiutdanning gir IUPAC anbefalinger og utarbeider standarder. IUPAC har siden 1960 utgitt tidsskriftet *Pure and Applied Chemistry*.

Mange IUPAC-publikasjoner er tilgjengelige via internett. For eksempel den Grønne Boka («Quantities, Units and Symbols in Physical Chemistry, 2. utgave, 1993») kan lastes ned i sin helhet

Et viktig IUPAC-supplement («Recommendations for nomenclature and tables in biochemical thermodynamics, 1994») kan også lastes ned.

Som introduksjonen til den foreslåtte 3. utgave påpeker, kan unnlatelse av å følge de standardiserte enhetene gi katastrofale resultater. Tapet av NASAs Mars Climate Orbiter skjedde som en konsekvens av at man brukte den engelske enheten pound-force istedenfor Newton i programmeringen av styringsprogrammene. IUPAC oppfordrer brukerne av deres Grønne Bok til å «alltid definere uttrykkelig begreper, enheter og symboler som de bruker.»

Se også
-------

* IUPAC nomenklatur
* Grunnstoff
* Gruppene i periodesystemet
* International Chemical Identifier (InChI)

Referanser
----------

1. ↑   cosparhq.cnes.fr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   council.science, besøkt 9. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Quantities, Units and Symbols in Physical Chemistry, 2. utgave, 1993 (pdf) Arkivert 15. februar 2010 hos Wayback Machine. 2005-versjonen (et pågående arbeid) kan også lastes ned.
4. ↑  Recommendations for nomenclature and tables in biochemical thermodynamics, 1994

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) IUPAC – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* ACD/ChemSKetch Arkivert 18. oktober 2006 hos Wayback Machine. Frivare som muliggjør generering av IUPAC navn (gratis versjon er begrenset til små strukturer)
* Norsk Kjemisk Selskap

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
En sofa brettet ut til en seng
En **sovesofa** er et kombinasjonsmøbel som vanligvis består av en sofa hvor sitteområdet kan trekkes eller brettes ut for å danne en seng man kan sove på. Soveområdet kan for eksempel være en metallramme eller uttrekkbar treramme med en tynn madrass.

Noen sovesofaer er kortere enn vanlige senger, men viktig at den er lang nok til personen som skal sove der. Madrassen er ofte enten en fjær- eller skummadrass, og er ofte litt tynnere enn en vanlig madrass, for eksempel halvparten så tykk.[]

Sovestol
--------

Mann som sover i en stol (1942)
En **sovestol** eller **stolseng** kan skille seg fra en sovesova ved at de er laget for 1-persons bredde. Noen sovestoler er kombinasjonsmøbler som kan fungere som sjeselong eller lenestol i oppreist tilstand. Bakoverlente stoler som ikke kan legges helt flatt kalles liggestoler, og er ikke like godt egnet til å sove i.[]

Se også
-------

* Feltseng
* Nedfellbar seng
* Uttrekkbar seng

Referanser
----------

1. ↑  updated, Amy Lockwood last (28. oktober 2022). «Best chair beds – the best single sofa beds and futons». *Ideal Home* **(engelsk)**. Besøkt 11. februar 2023.
Taizhou
**Taizhou** (kinesisk: 泰州; pinyin: *Tàizhōu*) er en by på prefekturnivå i provinsen Jiangsu i det sentrale Kina. Befolkningen innenfor bygrensene anslås (2004) til 622 000.

Byen ligger ved Yangzielvens nordlige bredd.

Historie
--------

Taizhou er en by med lang historie. Den ble kalt «Haiyang» i Chunqiu-perioden, og «Hailing» under Det vestlige Han-dynasti. Under Det østlige Jin-dynasti var det på like fot med Jinling (Nanjing), Guangling (Yangzhou) og Lanling (Changzhou). 

Det fikk prefekturnavnet «Taizhou» under Det sørlige Tang-dynasti; det betyr «Fredelig fylke og lykkelige borgere», og det navnet har holdt seg.

Kulturminner
------------

Den kinesiske marines grunnleggelsested (*Renmin haijun danshengdi*, 人民海军诞生地) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

Taizhou består av tre bydistrikter og tre byfylker:

* Bydistriktet Hailing (海陵区), 210 km², 430 000 innbyggere;
* Bydistriktet Gaogang (高港区), 224 km², 190 000 innbyggere;
* Bydistriktet Jiangyan (姜堰区), 1 046 km², 900 000 innbyggere;
* Byfylket Jingjiang (靖江市), 665 km², 660 000 innbyggere;
* Byfylket Taixing (泰兴市), 1 256 km², 1,28 mill. innbyggere;
* Byfylket Xinghua (兴化市), 2 393 km², 1,55 mill. innbyggere.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 328 i løper gjennom området, fra Nanjing via blant annet Yangzhou til Nantong.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside
* Official Travel and Tourism Website for Taizhou
* Taizhou comprehensive guide with open directory (Jiangsu.NET)
* Qintong Boat Festival

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
En **internationalisert ressursidentifikator** eller **IRI** (engelsk: *«Internationalized Resource Identifier»*) brukes på internettet til å lokalisere informasjonsressurser på veven og til å navngi informasjons- og andre ressurser unikt. For eksempel kan IRI-en  brukes til å lokalisere wikipediasiden med *informasjon om* artisten Sissel Kyrkjebø, mens IRI-en  kan benyttes til å navngi *personen Sissel kyrkjebø* unikt.

Internasjonaliserte ressursidentifikatorer bygger på uniforme ressursidentifikatorer (*URI*-er, engelsk: *«Uniform Resource Identifier»*), men mens URI-er kun kan inneholde tegn som er definert i  ASCII-standarden, tillater IRI-er alle tegn som er definert i den langt mer omfattende  Unicode-standarden. IRI-er ble definert at Internet Engineering Task Force (IETF) i 2005 i standarden RFC 3987.

Referanser
----------

1. ↑  Gangemi, Aldo; Presutti, Valentina (2006). «The bourne identity of a web resource» (PDF). *Proceedings of Identity Reference and the Web Workshop (IRW)*. Laboratory for Applied Ontology. Roma, Italy: National Research Council (ISTC-CNR): 3. «Notice that IRIs (Internationalized Resource Identifier) [11] are supposed to replace URIs in next future.»
**Blue Note Records** er et plateselskap for jazz som ble grunnlagt i New York i 1939 av de tyske innvandrerne Alfred Lion og Frank Wolff. Navnet er avledet av de karakteristiske «blue notes» i jazz og blues.

Historie
--------

Selskapet ble grunnlagt av Lion og Wolff, som hadde flyktet fra nazistene. Begge var selværte, og ville produsere musikk de likte. Den 6. januar 1939 produserte Lion de nitten første innspillingene med boogiepianistene Albert Ammons og Meade Lux Lewis i et lydstudio i New York. Etter at skjellakk-platene ble erstattet av vinylplater, fikk musikken en bedre gjengivelse. På begynnelsen av 1950-tallet kom også LP-en på markedet og gjorde det mulig å spille inn lengre stykker enn før. Blue Note kunne dra nytte av dette.

På 50- og 60-tallet var Blue Note en jazzlabel med svært godt renommé. Det ga ut et stort antall innflytelsesrike og stilpregende jazzplater med blant annet Bud Powell, Miles Davis, John Coltrane, Ornette Coleman og Thelonious Monk. Blue Note var kjent for høyt kunstnerisk nivå og en fremragende klangkvalitet på de utgitte platene. De fleste opptakene ble utført av lydingeniøren Rudy Van Gelder i hans eget musikkstudio.

I 1965 solgte Lion og Wolff Blue Note til plateselskapet Liberty. Wolff ble i firmaet som forretningsfører til han døde i 1971. Lion hadde sluttet på grunn av dårlig helse. Etter hvert som *bebop*, stilen som firmaet hadde fokusert på, gikk av moten, ble det stille rundt firmaet helt til 1984, da musikkmanageren Bruce Lindvall tok en del nye musikere under kontrakt. En av dem var Norah Jones med albumet *Come Away With Me* som ble solgt i mer enn 18 millioner eksemplarer. Dermed ble firmaet økonomisk sikret. Med musikere som Cassandra Wilson, Joe Lovano og Greg Osby fortsatte firmaet jazztradisjonen. I 1993 gav jazz-rap gruppen Us3 ut albumet *Hand on the Torch* på Blue Note Records. Albumet var en hyllest til plateselskapet ved at det bare ble brukt sampler fra gamle Blue Note Records-opptak.

Siden 1985 er det Capitol Records som eier katalogen og navnet Blue Note.

Jazzens utvikling og karrieren til tallrike jazzmusikere som Horace Silver, Herbie Hancock, Art Blakey, Stanley Turrentine, Jimmy Smith, Wayne Shorter og andre er forbundet med navnet Blue Note. I 1997 kom den musikalske dokumentarfilmen *Blue Note – A Story of Modern Jazz*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Blue Note Records – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Illustrasjon av IUE i bane kring jorda
**International Ultraviolet Explorer** (**IUE**) var et romteleskop som observerte i det ultrafiolette. Det var et samarbeidsprosjekt mellom NASA, ESA og Storbritannia. Teleskopet hadde et speil på 45 cm og ble skutt opp i 1978. Det fungerte til det ble satt ut av drift i 1996, noe som gjør det til et av de lengstlevende astronomiske romfartøyene noensinne.

Teleskopet gikk i en elliptisk geosynkron bane i en høyde på mellom 26 000 og 45 000 km og med en helling på 28,4° til ekvator. I begynnelsen ble observasjonstiden delt mellom deltakerlandene etter bidrag; NASA fikk to tredjedeler av tiden mens ESA og Storbritannia fikk en sjettedel hver. Etter 1981 ble den felleseuropeiske observasjonen tildelt etter vitenskapelig tyngde alene.

Da prosjektet var over hadde teleskopet utført 104 000 ultrafiolette observasjoner. IUE observerte blant annet mange kometer og atmosfærene til de store gassplanetene i solsystemet. Teleskopet ga i tillegg innsikt i stjernevinden og energitransporten i atmosfærene til varme og massive stjerner, og andre astronomiske fenomener som til for eksempel Seyfert-galakser og kvasarer

Kilder
------

* «International Ultraviolet Explorer» s. 201 i *Philip's Astronomy Encyclopedia* utgitt i 2002.

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
Svensk kvinnelig demonstrant som har blitt slått ned av en israelsk settler
**International Solidarity Movement** (**ISM**) er en internasjonal fredsbevegelse som gjennom ikke-voldelig motstandsarbeid, dokumentasjon av overgrep og tilstedeværelse i det okkuperte Palestina arbeider for å skape «oppmerksomhet om den palestinske frihetskampen og få slutt på den israelske okkupasjonen». Organisasjonen ble grunnlagt i 2001 av palestineren Ghassan Andoni, israeleren Neta Golan, palestinskamerikaneren Huwaida Arraf, den palestinske aktivisten George N. Rishmawi og amerikaneren Adam Shapiro.

Rachel Corrie var et kjent medlem av bevegelsen.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) International Solidarity Movement – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* ISM Sweden Arkivert 4. april 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**James Alfred «Buddy» Horne** (født 4. oktober 1933 i Toronto i Ontario) canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.

Horne vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det canadiske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Sovjetunionen og USA. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Canada vant tre og tapte to kamper i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks. OL-turneringen var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1956 Italias flagg Cortina d'Ampezzo - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. ↑   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alfred Horne – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Horne – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Horne – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Horne – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Ángel María Bautista Castro y Argiz** (født 5. desember 1875 i Láncara i provinsen Lugo i Spania, død 21. oktober 1956 i Brián i Cuba) var far til blant andre Fidel Castro og Raúl Castro.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av en fattig arbeider i distriktet Láncara i Galicia i Spania.:25

Han kom til Cuba i ung alder. Det er to versjoner om dette. Den ene er at han som 16- eller 17-åring ble innkalt til tjeneste i det spanske militære og kom til Cuba under den kubanske frigjøringskrig, og ble stasjonert i området mellom Júcaro og Morón.:26 Juanita Castro, Ángels datter, har imidlertid fremhold at deres far var immigrant av økonomiske grunner til Cuba. Ifølge dette var det slik at før han skulle avtjene militærtjenesten utvandret han sammen med tre av sønnene *(Thomás, Ramón, Francisco)* til farens arbeidsgiver, godseieren Candido Camba, til Cuba i 1895. Han fikk også økonomisk støtte til reisen av Candido Camba. 

### Etterhvert forretningsmann og godseier

Etter en noe omflakkende tilværelse, startet han som anleggsarbeider på jernbanen som United Fruit Company (UFCO) var i ferd med anlegge fra sukkermarkene ved Birán i provinsen Holguín, til fabrikk og utskipningshavn ved Nipebukta.[]

Han viste et tidlig forretningstalent, og skaffet seg ekstrainntekter ved å selge limonade, som han laget grytidlig om morgenen. Etterhvert som han opparbeidet seg litt kapital, startet han å levere brensel til sukkerfabrikkens dampmaskiner. Så leide han jord av UFCO, og deretter kjøpte han jorden og drev egen sukkerplantasje. Etter hvert investerte han i butikk, bakeri, sagbruk og en nikkelgruve. På det meste levde og arbeidet ca. 300 familier på eiendommen, og eiendommens størrelse var ca. 105.000 dekar.[]

Ángel var gift to ganger. Første ekteskap (1910) var med María Luisa Argote. Med henne fikk han barna: Pedro Emilio og Lidia. Med sin andre kone Lina Ruz González (1900–1963) fikk han barna: Angelita (f.1923), Ramon (f.1924), Fidel (f.1926), Raúl (f.1931), Juanita (f.1933), Enma (f.1935) og Agustina (f.1938). Offisielt ble han imidlertid ikke skilt fra sin første kone før i 1943.[]

Han døde 21. oktober 1956, 42 dager før Fidel Castro landsatte sine tropper i Granma. Han døde av tarmblødninger, som kan være noe av det samme problemet som Fidel fikk da han var like gammel (80 år).[]

Det sies at forholdet mellom ham og sønnen Fidel var svært anstrengt, og familieeiendommen var blant de første som ble nasjonalisert da Fidel kom til makten.[]

Referanser
----------

1. 1 2   www.lavozdegalicia.es[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Ramonet, Ignacio, *Fidel Castro: My Life*. Penguin Books: 2007
3. ↑  Ann Louis Bardach, *Cuba confidential: Love and Vengeance in Cuba and Miami*, (New York: Random House 2002) ISBN 978-0385720526, p.59

Litteratur
----------

* «Dette er Cuba – alt annet er løgn» – Vegard Bye og Dag Hoel – ISBN 82-430-0358-4

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Ferd AS** er et norsk familieeid investeringsselskap som eies av Johan H. Andresen og hans to døtre Katharina og Alexandra, henholdsvis femte og sjette generasjon Andresen. 

Ferds virksomhet omfatter aktivt eierskap og selskapsutvikling i private og børsnoterte selskaper, finansielle investeringer, eiendomsutvikling, eksterne forvaltere, impact-investeringer og sosialt entreprenørskap.

Historie
--------

I 1849 kjøpte den første Johan H. Andresen J. L. Tiedemanns Tobaksfabrik, og firmaet har siden den gang vært i familiens eie. Helt fra starten har familien vært engasjert i ulike typer industriell og finansiell virksomhet.

I 1998 opphørte selskapets operative engasjement innen tobakk, da tobakksvirksomheten ble solgt til Skandinavisk Tobakskompagni.

Dagens selskap
--------------

Det nåværende Ferd AS oppstod i 2001, da selskapene Tiedemanns-Joh. H. Andresen DA og Hartog & Co AS ble fusjonert og skiftet navn til Ferd AS. Konsernet har siden 2004 hatt et uavhengig styre der medlemmene er eksterne, fra 2012 med Johan H. Andresen som styreleder. Morten Borge er konsernsjef.

I 2007 overførte Johan H. Andresen 42 % av verdiene i Ferd til hver av sine døtre.

Referanser
----------

1. 1 2  Lage Bøhren (6. september 2021). «Har blitt ti milliarder rikere på 18 måneder». e24.no. Besøkt 6. september 2021. «Grunnlaget for familieformuen ble lagt med etableringen av Tiedemanns Tobaksfabrik i 1849. Tobakksvirksomhet ble solgt i 1998, og i 2001 endret konsernet navn til Ferd.»
2. ↑  «Tiedemanns blir Ferd AS», NTB 30. april 2001
3. ↑  Halvorsen, Marit Tronier (17. oktober 2014). «Her er Norges rikeste». Dagens Næringsliv. Besøkt 17. oktober 2014.
4. ↑  Klanderud, Alexander (17. oktober 2014). «Katharina (19) er landets nest rikeste». TV2 Nyheter. Besøkt 17. oktober 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Ferd AS på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Ferd AS på LinkedIn Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Karl Ferdinand Bertelsen** (født 6. november 1873, død 5. april 1963) var en norsk forretningsmann fra Skien. 

Fra 1892 var han medinnehaver av selskapet I.H. Beck. Han var også styremedlem i Skiens Aktiemølle, og i 13 år selskapets styreformann.

Bertelsen var også formann i Skiens Telefonforening, styremedlem i Norges Handelsstands Forbund, og styremedlem i Norges Sykkelfabrikanter og Grossisters Forening. Han var æresmedlem av Skiens Handelsstand og Industriforening, Confektionsfabrikanternes Landsforbund, Skien-Telemark Turistforening og Idrætsforeningen Odd.

Politisk tilhørte Bertelsen partiet Høyre, og han var i flere perioder valgt inn i Skiens bystyre. Fra 1919 var han finsk visekonsul.

I 1956 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, for samfunnsnyttig virke.

Bertelsen ble aktuell høsten 2005 i forbindelse med at hans etterkommere solgte det store naturområdet Vestre Vollane på Hardangervidda til Folke Hermansen. Sammen med to venner hadde han i 1904 kjøpt dette området av Telemarkens Rensdyrselskab for 4000 kroner.

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Rjukan Arbeiderblad, utgitt 6. april 1963[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Morgenbladet, type referanse dødsannonse, utgitt 6. april 1963[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Aftenposten, utgitt 14. september 1956[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2  «75 år: Grosserer Ferdinand Bertelsen, Skien». *Nationen*, 4. november 1948.
6. 1 2 3  «Skiensmann med mange interesser». *Aftenposten*, 3. november 1953.
7. ↑  «St. Olavs Orden». *Aftenposten*, 14. september 1956.
8. ↑  «Vestre Vollane i gode hender». Aftenposten. 20. november 2005. Besøkt 19. januar 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Villa *Penati*
**Repino** (russisk: Репино; til 1948 *Kuokkala*) er en forstad til den russiske byen St. Petersburg ca 45 km nordvest for dens sentrum, ved bredden av Finskebukta. 

Bosettingen er del av bydelen Kurortnij.

Området tilhørte storfyrstedømmet Finland og ble ved den finske uavhengigheten i 1917 finsk. Etter Vinterkrigen ble området en del av Sovjetunionen. I 1948 fikk byen navnet *Repino*. til ære for maleren Ilja Repin (1844-1930), som bodde her de siste 30 årene av livet sitt. Hans villa *Penati* (Пенаты), oppkalt etter de romerske verneguder, er blitt til museum og er en del av verdensarvområdet St. Petersburg.

Referanser
----------

1. ↑  «26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года». Rosstat. Besøkt 23. januar 2019.
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Repino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Ernst-Reuter-Platz undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på linje U2 i Berlin. Den ble åpnet 14. desember 1902 som *Knie* undergrunnsstasjon og befinner seg i bydelen Charlottenburg under Ernst-Reuter-Platz. Siden starten av oktober 1953 har plassen båret samme navn som plassen som igjen er oppkalt etter tidligere borgermester i Vest-Berlin, Ernst Reuter.

Stasjonen, som i BVGs stasjonsfortegnelse omtales som RP, har to 111,5 meter lange og 3,5 meter brede perronger. Den har ingen heis og er altså ikke barrierefri. I nærheten av stasjonen ligger Technische Universität Berlin, derfor er det gjerne mange studenter som benytter denne stasjonen. På Ernst-Reuter-Platz har man muligheter til å ta flere busslinjer.

Referanser
----------

1. ↑  Jürgen Meyer-Kronthaler: *Berlins U-Bahnhöfe – Die ersten hundert Jahre.* be.bra Verlag, Berlin 1996, ISBN 3-930863-16-2; Seite 147

| **Forrige stasjon** |   |  Berlins undergrunnsbane |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Deutsche OperRuhleben |  | U2 |  | Zoologischer GartenPankow |
A.O. Vinje omkring 1865  Foto: Claus Peter Knudsen 
***Ferdaminne frå sumaren 1860*** er en essayistisk reiseskildring av Aasmund O. Vinje, utgitt i 1861 som et spesialnummer av hans tidsskrift Dølen, da med tittelen *Ferdaminni fraa Sumaren 1860*. 

> Det var havregraut av det rette slaget, det. Sådene stod med piggar nett som busti på ein griserygg, og svart var han som oskegraut. Eg fekk god mjølk og åt og åt, og det skura ned gjenom halsen, liksom når grantoppen vert slipa og dregen ned igjenom omsnpipa
> 
> 
> fra Grauten på Grut
> 
> 

Boken skildrer en reise Vinje gjorde fra juni til september, fra Christiania til Trondheim og tilbake, for å dekke kroningen av kong Karl XV i Nidarosdomen. Reiseruten var til Eidsvoll med Hovedbanen, gjennom Odalen til Kongsvinger, hvor han var Jonas Lies gjest. Deretter via Stemrudstua i Grue gjennom Østerdalen til Koppang, hvorfra han dro gjennom Rondane og Sollia til Folldal. Videre over Hjerkinn, Dovrefjell og Kongsvoll, gjennom Orkdalen og fra Orkanger til Trondheim med båt. 

I Trøndelag besøkte han blant annet Stjørdal, Stiklestad, Inderøy og Mosvik. Reisen sørover går med båt til Kristiansund, og derfra over land til Molde, til Lesja, Dovre og Vågå før han reiste ut Gudbrandsdalen tilbake til hovedstaden. 

Mer enn selve reisen legger Vinje vekt på å beskrive og bedømme det norske bondesamfunnet han reiser gjennom. Han er en framskrittsmann med tydelige og gjentatte spark mot det som foregår på «gamlemåten». Boka inneholder novelleaktige innslag, anekdoter, samfunnsdebatt, dikt og små biografier av mennesker han møtte. Olav Midttun skriver i innledningen til 1967-utgaven at Vinje har villet gi «*Eit sjølvstendig oversyn og ei sosiologisk analyse av det norske samheldet då, lettskrive og morosamt, med åndfulle innfall og hugskot, litterære allusjonar, stemningar og diktning, skjemt og alvor*».

Flere avsnitt i fortellingen har blitt folkekjære, både i de bygdene de skildrer, og i bredere utstrekning. Avsnittet om «Grauten på Grut» (i Orkdalen) er en humoristisk klassiker. Møtene med *Huldra*, med *Malene fra Folldalen* og med «*Drosi*» er også kjente avsnitt. Boken inneholder også flere kjente dikt, blant annet «*Ved Rondane*» (*No ser eg atter slike fjell og dalar*) og «*Her ser eg fagre fjord og bygder*» fra Inderøy.

Boken ble utgitt i to hefter, i februar og juli 1861. Den er senere gjenutgitt flere ganger, også i ulike utgaver av Norges nasjonallitteratur. Den inngår også i en praktutgave av Dølen som ble utgitt 1970-73, med tresnitt av Terje Grøstad. Til 150-årsjubileet for *Ferdaminne* reiste Jon Severud i sporene til Vinje og utga beskrivelsen *Ei gjenreise*.

Utgaver
-------

* 1861: Christiania, egen utgivelse
* 1871: Christiania, Det norske Samlaget (har kommet i rekke senere utgaver på Samlaget)
* 1947: Oslo, skoleutgave ved Olav Midttun
* 1969: Bergen, Eide forlag, utgave ved Reidar Djupedal. Les i fulltekst
* 1996: Oslo, Gyldendal, i serien Norges nasjonallitteratur

Eksterne lenker
---------------

* Utgaven fra 1871 | 1939 | 1996 hos Nasjonalbiblioteket.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Evan Thomas Spiegel** (født 4. juni 1990) er en amerikansk internettgründer som har vært med på å lage den mobile applikasjonen Snapchat. Spiegel er administrerende direktør i Snap Inc.

Evan ble født i Los Angeles i California, som sønn av Melissa Ann Thomas og John W. Spiegel, som er advokater. Spiegel vokste opp i Pacific Palisades, et område i California. Han vokste opp med å gå i en episkopalsk kirke.[] Han ble utdannet ved Crossroads skole for kunst og vitenskap i Santa Monica, og gjennomførte studier ved Stanford University.[] Spiegel tok designtimer ved Otis College of Art and Design mens han gikk på gymnasiet og i Art Center College of Design i Pasadena sommeren før han kom inn på Stanford.[] Han hadde også en ubetalt praktikantplass hos Red Bull.[] Mens han var student arbeidet han for et biomedisinsk firma som karriereinstruktør i Cape Town i Syd-Afrika.[]

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000031025, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.lesechos.fr, besøkt 2. juli 2022[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** Munzinger (iba)
 |
**Manwë Súlimo** er en skikkelse i J.R.R. Tolkiens univers, Midgard.

*Manwë Súlimo* (fra valarin *Mânawenûz*) er konge av Valaene. Han er gift med Varda *Elentári*, og konge over Arda. Han bor på fjellet Taniquetil, det høyeste fjellet i verden. Vindene og luften er hans tjenere. Han er den mektigste av alle ainuene foruten Melkor.

Manwë er (sammen med Melkor) den eldste av Ainuene, og den av dem som best forsto Erus vilje. De var brødre i tankene. Da Melkor skapte forstyrrelser i *ainuenes kvad*, tok Manwë over ledelsen i sangen. Da Arda var ferdig skapt var det han som ble utpekt til leder, under tittelen *oldkongen*. Manwë var en snill og barmhjertig hersker, som ikke brydde seg om sin egen makt, Melkor fra Mandos, og lot ham på den måten så splid mellom valaene og Fëanor. Melkor forgiftet også de to trær, drepte Finwë, stjal silmarillene og forårsaket (indirekte) noldoenes opprør.

For å oppmuntre eldaene, får Manwë Aulë til å skape solen og månen, for han visste at *atari* (menneskene) snart skulle komme, og sendte Thorondor og ørnene hans for å passe på dem. Etter Morgoths fall, kastet Manwë ham inn i det *store intet*. I det Siste slaget (Dagor Dagorath), når Melkor unnslipper, blir det sagt at den *Eldste kongen* og den *Mørke herren* skal slåss mot hverandre på Valinors sletter, men de vil ikke drepe hverandre.

Manwë kler seg i blå kappe og har blå øyne. Han har et septer av safir som Noldoene laget til ham. Vanyaene er hans favoritter blant alvene, og de bor sammen med han på toppen av fjellet *Taniquetil*.
*Manwë* betyr *den velsignede*. *Súlimo* betyr *Herre over vindene*. Hans titler er blant annet: *oldkongen, høykongen over Arda, konge over Arda, herre over Ardas pust* og *vestens herre*.

Portal: Litteratur
**Usbekistans islamistiske bevegelse** (usbekisk: Ўзбекистон Исломий Ҳаракати; *O'zbekiston islomij harakati*) også kjent under navnet **Islamic Movement of Uzbekistan** (noen ganger forkortet til **IMU**) er en militant islamistisk gruppe som ble grunnlagt i 1998 av den tidligere sovjetiske fallskjermjegeren Juma Namangani sammen med den islamske ideologen Tahir Yuldashev. Da gruppen ble dannet var hovedmålet å styrte president Islam Karimov som var president i Usbekistan og deretter skape en islamsk stat under det muslimske sharia-lovverket. 

Organisasjonen opererte hovedsakelig fra baser som lå i Tadsjikistan og i de Taliban-kontrollerte områdene i Nord-Afghanistan. IMU lanserte en rekke bombeangrep i det sørlige Kirgisistan i 1999 og 2000. Men i 2001 ble IMU for det meste ødelagt mens de kjempet sammen med Taliban mot de USA-ledede koalisjonsstyrkene i Afghanistan under krigen mot terror. 

Mens de slåss i Afghanistan ble flere av gruppens høytstående kommandanter drept og resten flyktet til Pakistan der de har slått seg sammen med andre grupperinger som har som mål å styrte den pakistanske regjeringen.

Til tross for restene av organisasjonen har vært driftsmessig inaktivt siden 2001 så blir IMU fortsatt sitert som en terrortrussel av flere regjeringer både innenfor og utenfor regionen. Gruppen har blant annet vært delaktig i terrorisme i Usbekistan, Borgerkrigen i Afghanistan (1996–2001) og krigen mot terrorisme som begynte i 2001.

Se også
-------

* Tohir Yo'ldosh

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Apostille** er den juridiske betegnelsen for at et dokument skal ha gyldighet i et annet land enn det som utstedte det. Et apostillestempel bekrefter at en offentlig funksjonærs underskrift på et dokument er ekte, og at vedkommende faktisk har den myndighet og stilling som er angitt i dokumentet.

Dokumentet må først være notarialbekreftet, det vil si signert og stemplet av notarius publicus. 

Apostille bekrefter ikke at innholdet i dokumentet er riktig, men det bekrefter at signaturen til notarius publicus er ekte.

Norge
-----

I Norge legaliserer fylkesmannen dokumenter for bruk i utlandet, det vil si for dokumenter som skal brukes i de landene som har ratifisert Haag-konvensjonen av 5. oktober 1961. Utenriksdepartementet har en oppdatert liste over disse landene. 

For dokumenter som skal brukes i øvrige land. For dokumenter som skal brukes i Norden, er det tilstrekkelig med notarialbekreftet.[]

Kart og eksempler
-----------------

* Kart som viser hvilke land om bruker apostille Kart som viser hvilke land om bruker apostille
* Apostille utferdiget i den amerikanske staten Alabama.Apostille utferdiget i den amerikanske staten Alabama.
* Apostille utferdiget i NorgeApostille utferdiget i Norge
* Apostille utferdiget i AustraliaApostille utferdiget i Australia
* Apostille utferdiget i ArmeniaApostille utferdiget i Armenia
* Apostille utferdiget i IsraelApostille utferdiget i Israel
* Apostille utferdiget i BelgiaApostille utferdiget i Belgia
* Apostille utferdiget i ØsterrikeApostille utferdiget i Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* Fylkesmannen i Oslo og Akershus, Apostille
* Oversikt over hvor du får apostille i Norge
* Hva krever en sveitsisk bank
* ABCs for Apostille. (n.d.). Hvordan offentlige dokumenter blir godkjent i utlandet. (engelsk) Lastet ned 12. desember 2010.
* 'Apostille. (n.d.). New York State Department of State. Lastet ned 12. desember 2010.
* Authentication of Documents for Foreign Use. (2009). Vermont Secretary of State.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Skoletavla** er et norskutviklet web 2.0-vektøy for kommunikasjon og opplysninger. Skoletavla er spesielt utviklet med tanke på bruk i skolen, men er også egnet for bruk i foreninger, lag og bedrifter. Skoletavla installeres på den ansattes pc, og informasjonen åpner seg i et eget vindu øverst til høyre på skjermen.

Skoletavla har integrert sms-løsning til sms-meldingsbok og sms-varsling. Det kan sendes meldinger enten av åpen eller privat karakter til de andre ansatte ved skolen eller ansatte ved andre skoler i kommunen som også bruker Skoletavla. Man kan sende e-post og sms til enkeltpersoner eller grupper, for eksempel til elever, foreldre og FAU. Sms-kommunikasjonen er toveis da alle brukere får eget skoletavlenummer. Sms kan vises som melding på Skoletavla. I tillegg inneholder Skoletavla inspeksjonsplan, reservasjonsplan over rom og utstyr, kalender, fotoalbum med mulighet for å legge inn bilder av alle elevene i grupper, og timeplanene til de ansatte. Videre kan Skoletavla fungere som informasjonssystem for ansatte og elever på flatskjermer plassert i personalrom, kantine eller korridor. Informasjonen kan veksle mellom tavla, inspeksjonsplan og kalender. Innstillingene gjøres i Skoletavlas kontrollpanel. Skoletavla er utprøvd siden 2005 i Skien-skolene og av Spesialpedagogiske tjenester i Skien, og utvikles fortsatt. Skoletavla er ikke gratis, men er relativt billigere å etablere og drifte enn andre tilsvarende tjenester som er på markedet.

Kilder
------

* Del og bruk[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Skoletavla.no
***Manx Independent*** er en tabloid ukentlig nyhetsavis på Man. Den kommer ut hver fredag. Den er eid av Isle of Man Newspapers, som er en del av Johnston Press. Independents søsteraviser er *Isle of Man Courier* og *Isle of Man Examiner*.

Historie
--------

Avisen ble grunnlagt som en avis i fullformat i 1987 etter at en streik førte til at følgende aviser ble nedlagt; *Isle of Man Examiner*, *Isle of Man Times*, *Isle of Man Gazette* og *Manx Star*.

Eierskapet til Isle of Man Examiner ble senere overtatt av Halifax Courier Group, eier av avisen *Isle of Man Courier*. I en kort periode kom avisen ut tre ganger i uken. Det ble deretter ut to ganger i uken og ble da eid av Mercantile Publishers før den ble overtatt av Morton Newspapers i Nord-Irland tidlig i 1992.

Den ble solgt til en rivaliserende nyhetsavisgruppe, Isle of Man Newspapers, allerede i 1993, noe som førte til nedleggelse, og oppsigelser av staben. Den ble deretter gjenopplivet samme år i sitt nåværende ukentlige format.
Usbekistans riksvåpenUsbekistans riksvåpen
Usbekiske SSRs riksvåpen 1937-1991
**Usbekistans riksvåpen** ble antatt i sin nåværende utforming 2. juli 1992. Våpenets sentralmotiv er den mytiske fuglen Semurg foran et landskap og en oppadstigende sol. Semurgen symboliserer gjenfødelse. I landskapet inngår blå fjell, grønne daler og to sølv elver, Amu Darya and Syr Darya.

Riksvåpenet har mange elementer hentet fra det tidligere Usbekisk SSRs riksvåpen. Den kommunistiske røde stjerne øverst er byttet ut med de islamske symbolene Rub el Hizb (۞) med månesigd og stjerne. Omkring våpenet er aksene av hvete og bomull beholdt. Omkring plantene er det et banner i nasjonalfargene blått, hvitt og grønt med teksten *O'ZBEKISTON* eller *Узбекистон*, landets navn på usbekisk.

| * v
* d
* r
Asiatiske riksvåpen |
| --- |
| Afghanistan  **·** Armenia  **·** Aserbajdsjan  **·** Bahrain  **·** Bangladesh  **·** Bhutan  **·** Brunei  **·** De forente arabiske emirater  **·** Filippinene  **·** Georgia  **·** India  **·** Indonesia  **·** Irak  **·** Iran  **·** Israel (Palestina)  **·** Japan  **·** Jemen  **·** Jordan  **·** Kambodsja  **·** Kasakhstan  **·** Folkerepublikken Kina (Hongkong  **·** Macao)  **·** Republikken Kina  **·** Kirgisistan  **·** Kuwait  **·** Kypros  **·** Laos  **·** Libanon  **·** Malaysia  **·** Maldivene  **·** Mongolia  **·** Myanmar  **·** Nepal  **·** Nord-Korea  **·** Oman  **·** Pakistan  **·** Qatar  **·** Russland  **·** Saudi-Arabia  **·** Singapore  **·** Sri Lanka  **·** Syria  **·** Sør-Korea  **·** Tadsjikistan  **·** Thailand  **·** Turkmenistan  **·** Tyrkia  **·** Usbekistan  **·** Vietnam  **·** Øst-Timor |
En vasall sverger troskapseden til grev Pfalz Fredrik V av Pfalz på hans trone.
**Vasall** (fra fransk *vassal*, av middelalderlatin *vasallus*, til middelalderlatin *vassus* «tjener», opprinnelig fra gallisk «ung mann, tjener») betegner person under lensherres, godsherres overhøyhet og som har fått et geografisk område å administrere på vegne av makthaverne på et høyere nivå og danner bakgrunnen for adelsstrukturen. Gjenytelsen for å motta et slikt len var krigstjeneste og skatter eller tributt.

Ordet brukes også i *vasallstat*, som er stat underlagt et overherredømme av en annen stat og som har begrenset selvstyre som følge av en annen stats overherredømme, eller hvor avhengigheten av en annen stat er så stor at selvstendigheten er mer av formell art. Ved å stå opp for sin herre i krig, fikk vasallene visse privilegier. Et vanlig privilegium var at adelen (så vel som presteskapet) var å bli fritatt for egen skatteplikt, særlig dersom de skaffet en militær styrke til herrens eventuelle behov.

Se også
-------

* Føydalisme

Referanser
----------

1. ↑  Spieß, Karl-Heinz (1978): *Lehnsrecht, Lehnspolitik und Lehnsverwaltung der Pfalzgrafen bei Rhein im Spätmittelalter*, Wiesbaden
2. 1 2   «vasall», *NAOB*
3. ↑   «vasallstat», *NAOB*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** HDS **·** HDS
 |
Lok nummer 20 med vogn.
Lok nummer 20 med vogn.
**Manx Electric Railway**, *Mans elektriske jernbane*, er en elektrisk sporvognslinje (mellombytrikk) som knytter Douglas, Laxey og Ramsey sammen på øya Man. Den er forbundet med Douglas Bay Horse Tramway, *Douglas hestsporvei*, trukket av hester innenfor Douglas’ sentrum i dens sørlige endestasjon ved Derby Castle til den nordlige enden av promenaden, og med Snaefell Mountain Railway ved Laxey. Jernbanens rute er bølgende og går gjennom et storslått landskap. Av den grunn, blant andre, er det mange feriebesøkende på Man som tar en tur med en av vognene.

Manx Electric Railway eies og drives av Isle of Man Transport.

Sporvegslinja er bygget med en sporbredde på 914 mm og den er 27,4 km lang fra endestasjon til endestasjon. Den er hovedsakelig atskilt fra vegtrafikk, går langs to spor ved utenfor trafikkert vegbane og er elektrisk ved å bruke en overhengende ledning på 550 volt likestrøm. Opprinnelige ble kraftforsyningen gitt ved en egen sporvogn, fortsatt benyttet ved Snaefell Mountain Railway i dag, men ved årsskiftet til 2000-tallet ble vognene utstyrt med trikkestenger. Sporvegen gir reisende frakt året rundt, skjønt om vinteren går vognene langt mer sjelden.

Den første seksjonen av linja, fra den nordlige enden av promenaden i Douglas til Groudle Glen ble åpnet i 1893, linja nådde Laxey i 1894 (Snaefell Mountain Railway ble etablert året forut og starter ved stasjonen i Laxey) og endelig Ramsey i 1899. To av de opprinnelige tre vognene som åpnet linja i 1893 er fortsatt i bruk og er av den grunn den eldste elektrisk sporvegsvogner fortsatt i bruk på deres opprinnelige sporvegslinje i verden.

Linjens stasjoner
-----------------

* Derby Castle for Douglas Horse Trams
* Derby Castle Depôt
* Groudle Glen
* Groudle Viaduct
* A2 Balladromma Beg
* Baldrine
* Ballabeg
* Fairy Cottage
* Preston's Crossing
* South Cape
* Laxey Car Sheds
* Laxey Sub-Station
* Glen Roy Viaduct
* Laxey
* A2 New Road Laxey
* Snaefell Mountain Railway
* Minorca
* Minorca Vale
* Dhoon Glen
* Ballajora
* Port Lewaigue
* Belle Vue
* Ballure Viaduct
* A2 Ballure Glen
* Ramsey Car Sheds
* Ramsey (Plaza)

Litteratur
----------

* Goodwyn, A.M. (1976): *Is This Any Way To Run A Railway ? – The story of the Manx Electric Railway since 1956.*, Manx Electric Railway Societys nettsted
* Goodwyn, M. (1993): *Manx Electric*, Platform 5 Publishing, ISBN 1-872524-52-4
* Hendry, R. (1993): *Rails in the Isle of Man: A colour celebration*, Midland Publishing Limited, ISBN 1-85780-009-5

Eksterne lenker
---------------

* Manx Electric Railway Society
* Sporvognsrejser: Manx Electric Railway Society (MERS)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Usbekistantid** er standard-tidssonen i Usbekistan. Den ligger 5 timer foran UTC, det vil si tidsavvik UTC+5. Usbekistan bruker ikke sommertid, til tross for konstant debatt hvorvidt det burde innføres.

Før Sovjetunionen gikk i oppløsning var det to tidssoner i Usbekistan. I sovjettiden besto de fleste tidssonene i unionen av sommertid om vinteren og dobbel sommertid om sommeren. Den vestlige delen av landet brukte *Samarkandtid*, som lå 5 hhv. 6 timer foran UTC. Den østlige delen brukte *Tasjkenttid* 6 hhv. 7 timer foran UTC. I 1991 ble ikke klokkene stilt framover om våren, slik at det den påfølgende sommeren kun ble brukt enkel sommertid. Samme høst ble det innført en enhetlig tidssone på 5 timer foran UTC.

Referanser
----------

1. ↑  Time zone in Samarkand, time and date.com
2. ↑  Time zone in Tashkent, time and date.com

| * v
* d
* r
Tidsavvik fra universell tid UTC |
| --- |
| 
* −12.00
* −11.00
* −10.00
* −09.30
* −09.00
* −08.00
* −07.00
* −06.00
* −05.00
* −04.00
* −03.30
* −03.00
* −02.30
* −02.00
* −01.00
* *−00.44*
* *−00.25*
* UTC±00.00
* *+00.20*
* *+00.30*
* +01.00
* +02.00
* +03.00
* +03.30
* +04.00
* +04.30
* *+04.51*
* +05.00
* +05.30
* *+05.40*
* +05.45
* +06.00
* +06.30
* +07.00
* *+07.20*
* *+07.30*
* +08.00
* +08.30
* +08.45
* +09.00
* +09.30
* +10.00
* +10.30
* +11.00
* +11.30
* +12.00
* +12.45
* +13.00
* +13.45
* +14.00

 |
| *Kursiv: Tidligere tidssoner, ikke i bruk i dag* |