recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gabriele Allegra**  (født 26. desember 1907 i San Giovanni La Punta nær Catania i Italia, død 24. januar 1976 i Hongkong) var en katolsk kinamisjonær tilhørende fransiskanerordenen. Han er kjent for sitt livsverk, sin oversettelse av Bibelen til kinesisk.

Allegra trådte i 1923 inn i fransiskanerordenen på Sicilia, ble presteviet i 1930, og dro i 1931 til Hunan i Kina som misjonær. Inspirasjonen til bibeloversettelsesarbeid hadde han fått i 1928 da han deltok i 600-årsfeiringene av Giovanni di Monte Corvino, som i sin tid også hadde forsøkt å oversette Bibelen til kinesisk.

Han begynte på sin bibeloversettelse i 1935. De første ni årene arbeidet han alene, og kom seg gjennom hele Det gamle testamente. Etterhvert fikk han medarbeidere.

I 1945 grunnla han i Beijing et senter for sosiologi og bibelstudium som fikk i oppdrag blant annet å granske oversettelsesarbeidet. 

GT ble trykket i 1954 (åtte bind), og Det nye testamente i 1961 (tre bind).

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   BeWeb, BeWeB person-ID 640, besøkt 13. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Ökumenisches Heiligenlexikon, oppført som Gabriel Maria Allegra, Ökumenisches Heiligenlexikon ID G/Gabriel\_Maria\_Allegra.html[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   GCatholic.org, GCatholic person ID 68603[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |
Lord Robert Clivetreffer Mir Jafar efter slaget ved Plassey, malt av Francis Hyneman, ca. 1762.
**Mir Muhammed Jafar Ali Khan** (født 1691, død 5. februar 1765), formell tittel **Shuja ul-Mulk, Hashim ud-Daula, Nawab Ja'afar 'Ali Khan Bahadur, Mahabat Jang**, vanligvis kjent som kun **Mir Jafar**, var en arabisk-indisk eventyrer og offiser som ble nawab av Bengal, Bihar og Orissa under det britiske styret der. Han er i India regnet som en forræder på grunn av hans rolle i å styrte Bengals siste uavhengige nawab, Siraj ud-Daulah, og hans bidrag til bengalernes nederlag i slaget ved Plassey.[] Han er for indere ofte kjent som *Gaddar-e-Hind* (*Indias forræder*), mens på bengali og urdu er ordet "mirjafar" eller "meer jafar" et synonym for forræder på lik linje med Quisling, Benedict Arnold og Philippe Pétain.[]

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Mir Ja'far, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Mir-Jafar, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Siraj ud-Daulah** | **Nawab av Bengal**(1757–1760) | Etterfølger:**Mir Qasim** |
| Forgjenger:**Mir Qasim** | **Nawab av Bengal**(1763–1765) | Etterfølger:**Najimuddin Ali Khan** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Salman Ahmad** (panjabi: سلمان احمد) (født 12. desember 1963) er en pakistansk musiker og skuespiller. Han er også kjent for sine politiske standpunkt i forhold til Pakistan-India-konflikten, samt hiv- og aids-problematikken.

Musikkarriere
-------------

Han var medlem i bandet Vital Signs, men forlot bandet etter deres debutalbum. Han fortsatte så i bandet Junoon som er sørasias største og lengstlevende rockeband.

TV-opptredener
--------------

Salam Ahmad har deltatt dokumentaren *It's My Country Too* for BBC og dokumentaren *The Rock Star and The Mullahs* for PBS. Han har også vært på CNN og NPR for å snakke på vegne av det muslimske og det pakistanske folk.

Ahmad i Norge
-------------

### Nobels fredspris-konserten

I desember 2007 spilte Ahmad sammen med artister fra hele verden, på Nobels fredspriskonserten i Oslo med sitt band Junoon. Han spilte til ære for Al Gore og FNs klimapanel.

### Konflikt med norsk politiker

Konflikten handlet om at Salman Ahmad nektet for å ha mottatt honorar fra høyrepolitikeren Aamir Sheikh for en veldedighetskonsert i Oslo for jordskjelvet i Kashmir 2005, til tross for at han har signert en norskskrevet kontrakt 5. november 2005. Ahmad beskyldte med uttalelsen: «Jeg kan ikke norsk. Signaturen på denne kontrakten er tydelig forfalsket» at Sheikh for å ha forfalsket kontrakten. Men etter at kontrakten har blitt gjennomgått av den profesjonelle skriftgransker Reidun Wilhelmsen har det blitt konkludert med at underskriften var ekte. Ahmad uttaler så at han ønsker å gå rettens vei, Sheikh hyret John Christian Elden.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1241859, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Sheikh hyrer signaturekspert
3. ↑  Rockestjerne truer politiker med rettssak

Eksterne lenker
---------------

* (en) Salman Ahmad på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Salman Ahmad på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Salman Ahmad på Songkick Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Peder Olsson Alsvik** (født 26. juni 1882 på Semundset i Aure, død 31. desember 1964) var en arbeiderpartipolitiker og stortingsrepresentant frå Nordmøre. Han var medlem av Bremsnes kommunestyre og formannskap i mange år, og senere både vararepresentant og representant på Stortinget fra Møre og Romsdal.

I 1890 tok forldrene over Olvika på Tustna og bodde der noen år før de solgte gården og flyttet tilbake til Semundset. De hadde da tatt i bruk familienamnet Alsvik. Like etter, i 1898, kjøpte de Nerbakkan under Leira. Fra 16-årsalderen var Peder Alsvik sjømann, og han arbeidet i mange år som fisker i inn- og utland. I 1912 stod han i spissen for skipingen av Norsk fangst- og fisker-forbund. Peder Alsvik ble gift med Ellen Holten, og bosatte seg på Dale på Nordlandet, som da lå under Bremsnes Herad.

I 1916 kom Alsvik inn i kommunestyret i Bremsnes, og satt først en periode (1916–1919). Senere satt han frem til 1934. Alsvik var vararepresentant til Stortinget for Møre og Romsdal i perioden 1931–1936, og var deretter lenge stortingsmann for Møre og Romsdal (Arbeiderpartiet) i årene 1937–1953. På Stortinget satt han de to siste periodene sine i Sjøfarts- og fiskerikomiteen.

Stortingskomitéer
-----------------

* 1945–1949 medlem av Sjøfarts- og fiskerikomiteen.
* 1950–1953 medlem av Sjøfarts- og fiskerikomiteen.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 79[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget **·** Geni
 |
**Natalia Nikolajevna Vjusjanina** (russisk: Галина Николаевна Вюжанина født 3. august 1952) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Vjusjanina vant en olympisk bronsmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det sovjetiske damelaget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant tre kamper og tapte to og med seks poeng ble de nummer tre på tabellen, ett poeng bak Tsjekkoslovakia og to bak Zimbabwe. Vjusjanina spilte fire kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse Bronse i landhockey, damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Natalia Vjusjanina – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Natalia Vjusjanina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
Den tyske jageren Z-33 under angrep fra de alliertes fly mens den søker ly i Førdefjorden den 9. februar 1945
**Den svarte fredagen** er en betegnelse som refererer til 9. februar 1945 da britiske fly angrep tyske skip som hadde gjemt seg i Førdefjorden og om den påfølgende luftkampen.

Bakgrunn
--------

Hendelsen begynte med at et britisk rekognoseringsfly oppdaget at flere tyske krigsskip, blant annet en destroyer, lå for anker i fjorden. Det britiske rekognoseringsflyet rapporterte om skipene til basen i Storbritannia, og britene sendte opp 45 fly for å angripe den tyske flåten. Da tyskerne oppdaget at de britiske flyene var underveis, ba de om flystøtte fra flybasen sin på Herdla.

Luftslaget
----------

Luftslaget over Sunnfjord ble ett av de største og hardeste som fant sted i norsk luftrom under hele den andre verdenskrig, og det kunne høres over store deler av Sunnfjord og Ytre Sogn. Hele 42 allierte fly var involvert i slaget mot 16 Focke-Wulf Fw 190 fly fra tyske Luftwaffe. 10 allierte og fem tyske fly gikk tapt, og 14 allierte og de to tyske flygerne Otto Leibfried og Rudi Linz mistet livet.

De tyske marinefartøyene led bare mindre skader, og ingen av dem ble senket.

Minnesten
---------

I 1985 ble en minnestein over de drepte og sårede i luftslaget reist ved Førde lufthavn.

Deltakende fly i slaget
-----------------------

Følgene allierte fly var involvert:

* 9 Beaufighters fra 144.(RAF) Squadron
* 11 Beaufighters fra 404. (RCAF) Squadron
* 11 Beaufighters fra 455. (RAAF) Squadron
* 12 Mustang MK IIIs fra 65. (RAF) Squadron
* 2 Warwick MK Is fra 279. (RAF) Squadron

Følgende tyske fly var involvert:

* 9 Focke-Wulf Fw 190 fra 9. Staffel
* 3 Focke-Wulf Fw 190 fra 12.Staffel

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Luftwaffe in Norway – The Black Friday – 9. February 1945». Arkivert fra originalen 12. juni 2009. Besøkt 27. september 2008.

Litteratur
----------

Kjell Ove Nordeide og Halvor Sperbund: *Den svarte fredagen*, Selja forlag – ISBN 8291722307

Eksterne lenker
---------------

* Herdla Museum
* BT.no – Fant krigsfly etter 63 år
* Luftkampmuseet Naustdal

Portal: Andre verdenskrig
| Artikkelen inngår i serien om
**Russlands historie** |
| --- |
|  |
| **Epoker** |
| Forhistorie
Kyivriket
Republikken Novgorod
Mongolinvasjonen
   –  Den gylne horde
Storfyrstedømmet Moskva
Tsar-Russland
   –  Den store urotiden
Keiserdømmet
Revolusjonen
Borgerkrigen
Sovjetunionen
   –  1921–1953
   –  1953–1985
   –  1985–1991 |
| **Kronologier** |
| Tidslinje over historien
Liste over monarker |

**Den store urotiden** (russisk Смутное время, *Smutnoje vremja*) er betegnelse på en periode i Russlands historie, fra 1598 til 1613 og som kjennetegnes ved en stor politisk, sosial og økonomisk krise som førte til en midlertidig kollaps for den russiske staten. En rekke herskere tok makten og ble like raskt avsatt, kortest tid på tronen hadde Fjodor II av Russland som regjerte i 49 dager. På grunn av styrken til det russiske byråkratiet overlevde den russiske staten urotiden og styret til svake og korrupte tsarer. Offentlige tjenestemenn fortsatte å arbeide, uansett hvilken legitimitet monarken hadde eller hvilken fraksjon som kontrollerte tronen. Likevel førte urotiden til at store territorier gikk tapt til Polen-Litauen i den polsk-russiske krig, såvel som til Sverige i den ingermanlandske krigen.

Forløp
------

Handelsmannen Kuzma Minin oppfordrer innbyggerne i Nizjnij Novgorod til å samle en hær av frivillige for å slå tilbake den polske invasjonen. Maleri fra 1896 av Konstantin Makovskij
Dødsfallet til Ivans barnløse sønn Fjodor ble etterfulgt av en tid med borgerkriger fra 1606 til 1613. Ekstremt kalde somrer fra 1601-03 ødela avlingene, noe som førte til hungersnød og at samfunnet gikk i oppløsning. Styret til Boris Godunov endte i kaos, med borgerkrig i kombinasjon med utenlandske invasjoner. Dette førte til at mange byer ble ødelagt og at flere landområder ble nesten forlatt. Polen-Litauen så da sitt snitt til å invadere Russland, og erobret Moskva. Der ble «Falske Dmitrij» innsatt på tronen, og senere ble også den polske prinsen Władysław IV Vasa innsatt som tsar. Noe senere forsøkte svenskene å innsette tronarvingen Karl Filip som russisk Tsar.
Befolkningen i Moskva gjorde opprør mot polakkene, men opprøret ble slått ned og byen ble satt fyr på.

Krisen førte til en nasjonal oppstand mot invasjonen, og høsten 1612 gikk en frivillig hær under ledelse av Kuzma Minin og Dimitrij Pozjarskij til motangrep. Dette førte til at de utenlandske styrkene ble drevet ut av hovedstaden. Mikhail Romanov ble så valgt til ny Tsar og la grunnlaget for huset Romanov.

Referanser
----------

1. ↑  «Pozharski, Dmitri Mikhailovich, Prince» **(engelsk)**. Columbia Encyclopedia. Arkivert fra originalen 11. desember 2008. Besøkt 9. november 2017.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Nordix Data AS** forkortet **Nordix**, er et aksjeselskap med kontorer i Tromsø og Bardu. Selskapet driver forretningsvirksomhet innen bredbånd og internett, videre TV-tjenester via fiber i Norge. Selskapet har bygget et av de største fiberutbyggingsprosjektene i Norge. Nordix Data har fiber og radio-linker som leverer nett og tjenester til private, bedrifter og kommunale etater i flere kommuner i Nord-Norge.

Historie
--------

Nordix Data ble stiftet i 1992 som leverandør av data- og økonomisystemer. Selskapet ekspanderte og endret strategi til å fokusere på bredbånd og internettjenester. Siden 2012 har Nordix Data bygget fiber i Distrikts-Tromsø, i et av de største fiberutbyggingsprosjektene i Norge.

I 2016 ble Telenor morselskapet til Nordix. Telenor kjøpte opp alle aksjene i Nordix Data AS mars 2016.

Referanser
----------

1. ↑  «Storstilt fiberutbygging ferdigstilt». tromso.kommune.no. Arkivert fra originalen 26. august 2017. Besøkt 3. juni 2017.
2. ↑  Antonsen, Ulf (13. mai 2016). «Derfor kjøper Gigant Nordix data». folkebladet.no.
3. ↑  «Telenor har kjøpt bredbåndselskapet Nordix Data». iTromsø. 13. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* proff.no[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Nordjyllands Politi** er en politikrets i Danmark som dekker ni kommuner: Mariagerfjord, Vesthimmerland, Rebild, Aalborg, Brønderslev, Jammerbugt, Hjørring, Læsø og Frederikshavn.

Med et areal på ca. 7 000 km² er det Danmarks nest største politikrets.

Hovedstasjonen for Nordjyllands Politi er i Aalborg. Dessuten er det tre politistasjoner beliggende i henholdsvis Hjørring, Frederikshavn og Hobro.

Anklagemyndigheten ved Nordjyllands Politi
------------------------------------------

Anklagemyndigheten holder til på hovedstasjonen og fører straffesaker ved retten i Aalborg og Hjørring.

Anklagemyndigheten ved Nordjyllands Politi er organisert i tre *advokaturer*, som – ved siden av saker fra de lokale stasjonene – behandler hvert sitt spesialområde: 

Advokatur Syd, som behandler organisert og økonomisk kriminalitet,
Advokatur Nord, som behandler personfarlig kriminalitet og særlover, og
Advokaturen for legalitet, kvalitet og utvikling.
Anklagemyndigheten ved Nordjyllands Politi har omkring 60 ansatte.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside Arkivert 7. oktober 2017 hos Wayback Machine.
***Lycomedes bubeniki*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De blir plassert i underfamilien hornbiller (Dynastinae).

Utseende
--------

En middelsstor (gjerne 25-35 millimeter), kraftig, matt lysbrunlig hornbille. Kroppen er kledt med gulgrå bestøvning og blir derfor ganske matt, også beina er kledt med bestøvning. Hannene har et båndaktig, oppoverbøyd horn i pannen som danner en klype mot et rett oppstående horn midt på fremkanten av pronotum, dette er delt i to runde knøler i spissen. Hornet i pannen er kraftig kløvd i spissen. Hunnen har pronotum grovt og kraftig punktert, men mangler horn. Dekkvingene er brede, hos hunnen med en mørk lengdestripe.

Levevis
-------

Disse artene finnes helst i litt høyereliggende (1000-2000 meter over havet) tropiske skoger langs Andesfjellene. Larvene lever i strølaget på bakken. De voksne billene kommer av og til til lys om natten.

Utbredelse
----------

Arten lever i Ecuador.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Agaocephalini Burmeister, 1847
						* Slekten *Lycomedes* Brême, 1844
							+ *Lycomedes bubeniki* Milani, 2017

Kilder
------

* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.
* Milani, L. (2017) Sinopsi del genere *Lycomedes* Breme con ridescrizione di *Lycomedes ohausi* Arrow maschio, descrizione di *Lycomedes ohausi* Arrow femmina e di una nuova specie dall'Ecuador. *Giornale Italiano di Entomologia* 14(62):755-774.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* Bilde av arten
Grå huset
NIGA
Niga
**Norrköpings stadsmuseum** er et svensk lokalhistorisk museum.

Norrköpings stadsmuseum ble innviet i mai 1981 og ligger på Västgötagatan i Norrköping i renoverte eldre industribygninger, blant andra *Niga*, *Ultra* og *Knäppingen*. Her i industrilandskapet ligger også *Bergsbrogården* med paviljong ute i Motala ström. 

Norrköpings stadsmuseum er nabo til Arbetets museum. En av basisutstillingene handler om Norrköping som industri- og arbeiderby fra 1600-tallet fram til våre dager, men museet forteller også om byens tidligere historie og den viktige sjøfarten. I en annen permanent utstilling vises handels- og håndverksnæringer med gjenoppbygde gate-, torg- og gårdsmiljøer. Mange gamle vevemaskiner fra tekstilepoken har blitt satt i stand, så det er mulig å følge med på veving, spinning og karing. 

I Knäppingen finnes en kafé med gamle kjellerhvelv fra 1600-tallet.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Norrköpings stadsmuseum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Norrköpings stadsmuseums nettsted

Portaler: Museum | Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LIBRIS **·** ULAN
 |
**Per Hjalmar Ludvig Carleson** (født 11. juli 1917 i Stockholm, død 8. juni 2004 i Göteborg) var en svensk fekter som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Carleson vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det svenske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Frankrike og Italia. De andre på laget var Frank Cervell, Sven Thofelt, Carl Forssell, Arne Tollbom og Bengt Ljungquist.

Fire år senere, under Sommer-OL 1952 i Helsingfors vant han en sølvmedalje i lagkonkurransen i kårde sammen med Lennart Magnusson, Berndt-Otto Rehbinder, Bengt Ljungquist, Sven Fahlman og Carl Forssell.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Sølv Sølv i fekting, kårde lag, Sveriges flagg Sverige
* 1948 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i fekting, kårde lag, Sveriges flagg Sverige

Eksterne lenker
---------------

* (en) Per Hjalmar Carleson – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Per Hjalmar Carleson – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Per Hjalmar Carleson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Per Hjalmar Carleson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Per Hjalmar Carleson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Per Hjalmar Carleson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Katteprinsen*** (originaltittel: **猫の恩返し** / **Neko no Ongaeshi**) er en japansk animasjonsfilm fra 2002. Den er produsert av Studio Ghibli.
Filmen er skrevet av Aoi Hiigari og regissert av Hiroyuki Morita. Den er basert på en Manga med samme navn og er en oppfølger til Yoshifumi Kondo's Whispers of the heart fra 1995.

Handling
--------

Filmen handler om en jente som heter Haru. Hun redder en katt fra å bli påkjørt. Den katten viser seg å være Katteprinsen og hun blir tilbudt å dra til Katteriket. Baronen prøver å beskytte Haru fra Katteriket, for hvis hun blir der forvandles hun til en katt.

Om filmen
---------

Filmen ble den bestselgende i Japan i 2002 og var den tredje filmen hvor Studio Ghibli brukte CGI.

Produksjon
----------

Studio Ghibli brukte en annen stil og tykkelse på strekene enn i Chihiro og heksene. Denne filmen hadde en tydeligere mangastil enn de andre filmene Studio Ghibli har laget. Filmen kostet 2 milliarder Yen. Musikken er laget av Yuji Nomi.

Dette var den tredje filmen hvor Studio Ghibli CGI. De brukte en metode hvor de scannet bildene og restaurerte linjene på datamaskinen og senere la på bakgrunner. Dette er billigere, enklere og mindre tidbesparende enn den gamle teknikken hvor de bruker cels. Dette er også den fjerde filmen hvor de brukte 3D, til å skape roterende perspektiver i filmen. De bruker en teknikk hvor de får 3D-bildene til å se malte ut.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Filmweb – Katteprinsen

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Katteprinsen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Katteprinsen* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (da) *Katteprinsen* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Katteprinsen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Katteprinsen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Katteprinsen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Katteprinsen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Katteprinsen* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Katteprinsen* på Metacritic Rediger på Wikidata
*For bydelen i Hamburg-Bergedorf, se Neuengamme.*
Minnestein ved Neuengamme konsentrasjonsleir

**Neuengamme** var en konsentrasjonsleir i Neuengamme, bezirk Bergedorf i Hamburg i Tyskland, under den andre verdenskrig. Neuengamme er en av de få konsentrasjonsleirene i Tyskland hvor flertallet av bygningene er bevart, og stedet er i dag et museum. Leiren ligger 15 kilometer sørøst for Hamburg sentrum.

Bakgrunn
--------

Leiren var i funksjon fra 13. desember 1938 til 4. mai 1945 og hadde totalt 106 000 fanger. Fangene var plassert i hovedleiren og 96 underleirer rundt om i Nord-Tyskland. Fangene kom fra 28 ulike nasjoner, blant dem russere (34 350), polakker (16 900), franskmenn (11 500), tyskere 9 200), nederlendere 6 950), belgiere (4 800) og dansker (4 800). Det var også jøder fra lokalbefolkningen, kommunister, homoseksuelle, prostituerte, sigøynere, Jehovas vitner og mange andre grupper. Om lag 55 000 døde grunnet de umenneskelige forholdene; hardt manuelt arbeid med svært lite mat, uhygieniske forhold og vold fra vaktene.

Arbeidet i hovedleiren besto hovedsakelig i produksjon av murstein. Dette inkluderte blant annet byggingen av en kanal for å transportere mursteinen fra leiren. Fangene måtte grave ut den tunge massen med primitive redskaper, og det ble ikke tatt noe hensyn til fangenes helse eller værforhold.

Tvangsarbeid på Dove Elbe-kanalen
Tre av satellittleirene er også bevart som minnesteder. Dette er Bullenhuser Damm, Kritenbarg 8 og Suhrenkamp 98. Den første av disse er viet minnet om 20 barn som kom fra konsentrasjonsleiren Auschwitz, de ble offer for «medisinske eksperimenter». De ble myrdet den 20. april 1945 for å skjule spor etter eksperimentene. Den andre underleiren var fylt av kvinnelige fanger fra Łódź i Polen. Den tredje underleiren ligger ved Fuhlsbüttel fengsel. Deler av denne leiren huset kommunister, motstandere av regimet og andre grupper. Om lag 450 fanger ble myrdet her.

Neuengamme ble i mars og april 1945 brukt som transittleir for skandinaviske fanger som ble reddet av De hvite bussene.

Den 3. mai 1945 ble fartøyene «Cap Arcona», «Thielbek», «Athen» og «Deutschland IV» lastet med fanger fra leiren, slept ut fra kai og forlatt hjelpeløst drivende i Lübeckbukten – hensikten var å fjerne spor etter leiren. Allierte fly bombet og senket fartøyene. Om lag 8 000 fanger druknet eller ble skutt på stranden av SS.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell nettside for konsentrasjonsleiren Neuengamme (tysk)
* «Neuengamme», fra United States Memorial Holocaust Museum (USHMM) (engelsk)
* «Neuengamme», fra nettstedet jewishgen.org (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
*Bosehaus* i Leipzig, hovedkvartetert til NBG
**Neue Bachgesellschaft** (NBG) er en forening dedisert pleie, utbredelse og vitenskapelig forskning rundt musikken til Johann Sebastian Bach.

Foreningen ble etablert 27. januar 1900 i Leipzig og står bak årlige *Bachfeste*, utgir årboka *Bach-Jahrbuch*, driver museet Bachhaus Eisenach, holder bachakademier i Øst-Europa og driver stiftelsen *Johann Sebastian Bach-Stiftung*.

NBG er etterfølgeren til *Bach-Gesellschaft*, som blant andre Robert Schumann, Franz Liszt, Otto Jahn, Ignaz Moscheles, Carl von Winterfeld, Louis Spohr, Siegfried Wilhelm Dehn, Carl Ferdinand Becker og Moritz Hauptmann stiftet i 1850 med det formålet å publisere en komplett utgave av Johann Sebastian Bachs verk i en *Bach-Gesamtausgabe*. I henhold til formålsparagrafen oppløste Bach-Gesellschaft seg 27. januar 1900 etter at det siste bindet forelå i 1899.

I det siste bindets avslutningberetning vektla redaktøren Hermann Kretzschmar at det ikke var nok å publisere Bachs verk i kritiske nyutgivelser, men at det måtte arbeides for musikkens utbredelse, og gikk inn for at det ble opprettet en ny forening med dette formålet. I det samme møtet som 27. januar 1900 oppløste den gamle foreningen, konstituerte Kretzschmar, innehaveren av forlaget Breitkopf & Härtel Oskar von Hase, Martin Blumner, Siegfried Ochs, Joseph Joachim, Franz Wüllner og thomaskantor Gustav Schreck *Neue Bachgesellschaft*.

Referanser
----------

1. ↑  Om historien i Rudolf Eller: «Die Neue Bachgesellschaft – Kontinuität und Wandlungen», i Rudolf Eller (red.): *100 Jahre Neue Bachgesellschaft*, s. 9-47.

Litteratur
----------

* Rudolf Eller (red.): *100 Jahre Neue Bachgesellschaft. Beiträge zu ihrer Geschichte*. Evangelische Verlagsanstalt, Leipzig 2000. ISBN 3-374-01927-7
* Neue Bachgesellschaft e.V.: *Mitteilungsblatt*. 1976 (1) –. ISSN 1015–1877

Eksterne lenker
---------------

* Website der Neuen Bachgesellschaft
* Website des Bachhauses Eisenach

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
«Mira» har flere betydninger.
**Mira** er en dobbeltstjerne (Mira A og Mira B). Ordet kommer av latin *Stella mira* som betyr "den forunderlige stjerne". Den kalles også **ο Ceti**, altså omikron i stjernebildet Hvalfisken (*Cetus*). 

Hollenderen David Fabricius oppdaget 1596 at stjernen skifter over en periode på omtrent 331 dager fra å ha en lysstyrke på 3 til å være helt usynlig for det blotte øye.[]

Mira A
------

Mira A er en rød kjempe. Den var også den første ikke-supernova som ble oppdaget å ha så variabel lysintensitet. Dels på grunn av dette har det vært vanskelig å beregne avstanden nøyaktig, men man regner med et estimat på 220 – 420 lysår fra solsystemet.[]

Observasjoner viser at Mira A taper masse i form av en 13 lysår lang hale som liger i kjølvannet av stjernen. Mira A har også en uvanlig høy hastighet på 130 km/sek.[]

Mira B
------

Mira B ble oppdaget fra Hubble-teleskopet i 1995, da den var 70 astronomiske enheter fra Mira A. Mira As "hale" går i retning Mira B. Disse to stjernene går omkring hverandre i løpet av ca. 400 år.[]

I 2007 ble det oppdaget en begynnende planetdannelse på ei skive av materiale som svevde rundt Mira B.[] Mira B kan være en hovedserie stjerne på rundt 0,7 solmasser. Tidligere trodde en at den var en hvit dverg.[]

Annen bruk av ordet Mira
------------------------

Det tidligere hurtigruteskipet DS «Mira» fra 1891 og den halvt nedsenkbare plattformen West Mira er oppkalt etter stjernen.

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**Novelle** er en litterær sjanger. Sjangeren preges av å ha korte tekster med handling som oftest foregående innenfor et kort tidsrom, på begrenset plass og med få hovedpersoner og bipersoner.

Kjennetegn
----------

Det er tre hovedkjennetegn ved novellen.

1. Novellen er fiksjon, det vil si at den er oppdiktet og hører til skjønnlitteraturen.
2. Novellen er en prosafortelling, og den deles ikke inn i verselinjer, slik som sjangrene epos og lyrikk.
3. Novellen er *korte* prosafortellinger som roman og kortroman, men lenger enn kortprosa.

I tillegg kan novellen avgrenses mot grensesjangre som roman, eventyr, fabel, anekdote, parabel og kortprosa.

Novellens historie
------------------

Det latinske begrepet novella betyr «nyhet». På 1200- og 1300-tallet i Italia ble utrykket brukt om korte, nyhetspregede prosafortellinger. Giovanni Boccaccios *Dekameronen* (1349-51) står sentralt i europeisk novelletradisjon. Johann Wolfgang von Goethe bidro til utvikling av sjangeren, blant annet ved å kreve at en novelle må inneholde en *overraskende hendelse*.  

Det er vanlig å datere novellens gjennombrudd i Norge til 1819, da Maurits Hansen begynte å publisere historiene sine i det nystartede Morgenbladet. Spesielt kjent er den nasjonalromantiske novellen «Luren», og den kan ha fungert som en forløper for Bjørnstjerne Bjørnsons bondefortellinger. 

På 1800-tallet bidro Edgar Allan Poe og Anton Tsjekhov til å utvikle novellesjangeren.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Gullestad, Anders M. (24. januar 2020). «novelle». *Store norske leksikon*. Besøkt 2. november 2020.
2. 1 2  Lothe, Jakob (1998). *Litteraturvitenskapelig leksikon*. Kunnskapforlaget. s. 175–176. ISBN 82-573-0637-1.
3. ↑  
	* «novelle». *Det Norske Akademis ordbok*. Besøkt 2. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Novelle; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Novemberforbryterne** (tysk: *Novemberverbrecher*) var et skjellsord og politisk kampbegrep, benyttet i Tyskland av de mest innbitte av motstanderne mot de demokratiske politikere i Weimarrepublikken. Blant de som ble betegne som novemberforbryter var finansminister Matthias Erzberger, skutt og drept av høyreradikale 26. august 1921.

Ordet inngikk som fast glose i det som nå sammenfattes som «dolkestøtslegenden».

Uttrykket ble blant annet brukt på de politikere fra SPD og andre demokratiske partier som angivelig hadde initiert novemberrevolusjonen. Slik hadde de falt den tyske hær i ryggen mot slutten av første verdenskrig; man mente at hæren var ubeseiret, og at våpenstillstanden 11. november var et svik. Uttrykket var oppstått i de mest ekstremt nasjonale kretser, og ble flittig benyttet av de tysknasjonale og nazistene. Til og med politikere som Friedrich Ebert, som hadde gjort sitt ytterste for å bremse revolusjonen, fikk slynget mot seg beskyldningen om å være landforræder ved å ha vært med blant *novemberforbrytelsen*. Essensen er at de tyske styrker ikke var nedkjempet på slagmarken, og at nederlaget og Versaillestraktaten kunne direkte tilbakeføres til *novemberforbryterne* som lot landet kapitulere.

Adolf Hitler benyttet begrepet og dolkestøtlegenden hyppig i valgkampene før 1933, og forsterket på den måten den nasjonalistiske rus han kunne spille på.

Referanser
----------

1. ↑  Museum, Stiftung Deutsches Historisches. «Gerade auf LeMO gesehen: LeMO Biografie». *www.dhm.de* **(tysk)**. Besøkt 16. februar 2019.
Svjatoslavs rike, det området Kievriket kontrollerte når han ble kronet er markert med rødt, mens det området han erobret er markert med oransje. Bysants er markert med lilla mens de mindre Kazarfyrstedømmene er tegnet med blått.
**Svjatoslav Igorevitsj** (gammel øst-slavisk: С~тославъ (Свąтославъ) Игорєвичь (Sventoslavŭ Igorevitsjǐ), russisk: Святослав Игоревич, ukrainsk: Святослав Ігорович, bulgarsk: Светослав, gresk: Σφενδοσθλάβος (Sfendoslavos); født 942, død 972) var velikij knjaz i Kievriket, som ennå ble oppfattet som Garðarike. Fyrstebetegnelsen blir rådende etter at hans sønn konverterte til ortodoks kristendom og giftet seg med den romerske keiserens datter, kalt prototsarina, Sankt Anna Porfyrogenita. Velikij knjaz er en tittel som både semantisk og etymologisk er nærmere det norrøne *konung*, semantisk også *høykonge*, enn *storfyrste* eller *storhertug*, som de blir oversatt med i latinske kilder etter Sankt Valdemars konvertering og bortgang. Velikij knjaz Svjatoslav var sønn av Igor I av Kyiv og Olga, og ble kjent for sine energiske felttog mot øst og sør, som bidro til at to store østeuropeiske stater kollapset, Khazarriket og Det første bulgarske riket. 

Svjatoslav undertrykket også volga-bulgarerne, alanerne, og forskjellige østslaviske stammer. Tidvis var han i allianse med petsjeneger og madjarer.

Svjatoslavs tiårige styre over Kievriket ble preget av rask ekspansjon inn i områdene rundt elven Volga, Den pontisk-kaspiske steppe og Balkan. Mot slutten av sitt korte liv hadde han skapt den største staten i datidens Europa, og han flyttet hovedstaden i riket fra Kyiv til Perejaslavets ved Donau i 969. I motsetning til moren som lot seg kristne, forble Svjatoslav med sine forfedres tro. Grunnet hans plutselige død på slagmarken ble ikke erobringene konsolidert til ett rike og uten en ordnet arverekkefølge ledet det til borgerkrig fram til hans sønn Garðarikets høykonge Valdemar (Storfyrst Sankt Vladimir) konsoliderer riket som først etter Valdemars død i AD1015 blir kjent som det kristne storfyrstedømmet i Kyiv som har blitt regnet som Russlands opprinnelse siden Tsarveldet.

Referanser
----------

1. 1 2 3   ESBE / Svjatoslav Igorevitsj[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   RBS / Svjatoslav Igorevitsj (velikij knjaz Kijevskij)[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Q20674989[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Q20674988[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   VE / Vladimir Svjatoj[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Vladimir Svyatoslavich[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sviatoslav I, Grand Prince of Kyiv – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Sviatoslav I Ihorovych* i *Internet Encyclopedia of Ukraine.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** NKC
 |
Oscar I valgte en mer vestligorientert politikk i 1855.**Novembertraktaten** var en traktat inngått 21. november 1855 mellom Sverige–Norge, Storbritannia og Frankrike. Traktaten kom som en følge av Krimkrigen, og Storbritannia og Frankrikes bekymring for russiske interesser i nord. I avtalen forpliktet Sverige–Norge seg til ikke å avstå territorier til Russland, eller gi Russland spesielle rettigheter på sitt område. Storbritannia og Frankrike, på sin side, garanterte Sverige–Norges territoriale integritet. I tillegg til Krimkrigen var også Oscar I på vei bort fra sin fars mer pro-russiske politikk.

I Norge ble Novembertraktaten erstattet av Integritetstraktaten av 2. november 1907. Denne hadde ikke en anti-russisk brodd, den inkluderte også Tyskland som garantist, og den hadde som funksjon å sikre de to lands nøytralitet.

Referanser
----------

1. 1 2  Novembertraktaten - Store norske leksikon, hentet 28. januar 2013
2. ↑  Oscarshall har vært kongebolig - Aftenposten, 29. desember 2009, hentet 28. januar 2013

Eksterne lenker
---------------

* Om Novembertraktaten, fra *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Filippinsk novenehefte fra Binondo i Manila, med kirkelig imprimatur fra 1867. Den beskrevne andakten knytter an til Nuestra Señora de Peñafrancia.
Wr oppslag fra 1946 som utroper til en novene til Maria uplettede unnfangelse til intensjonen Frankrikes frelse.
Novenemesse utenfor Basilica de Santo Niño i Cebu.
**Novena** eller **novene** (fra hunkjønn av latin *novenus* «niende», av *novem* «ni») er i den katolske kirke en skikk som innebærer at man ber for en særskilt intensjon i ni dager. Et annet ord for novene er nidagersandakt. Selve den daglige bønnestund kan være av kortere eller lengre varighet. Vanligtvis ber de troende blant annet rosenkransbønnen, skjønt novenen kan også knyttes til en messe, som for eksempel den filippinske adventstradisjon med ni messer tett før julen, kjent som *Simbang Gabi*.

Novenen har som forbilde en skildring i Apostlenes gjerninger (1,12 - 2,5), der det fortelles at apostlene sammen med Jomfru Maria hengav seg til bønn fra Kristi himmelfart til, skulle det vise seg, pinsedag. Dette er en periode på nettopp ni dager.

*Alle disse holdt trofast sammen i bønn, sammen med noen kvinner og Maria, Jesu mor, og brødrene hans.* (ApGj 1,14).
,Man kan be bønner av ganske forskjellig innretning knyttet til særskilte novener. Man kan holde novene privat eller offentlig, som sorg, forberedelse til en høytis julen, påske, pinse eller noe annet, som for eksempel et bryllup. Man kan be novena i løpet av ni dager, eller ni ganger i løpet av en dag. Det er også serier av novener som varer lengre. Ofte brenner man et særskilt novenelys i samband med bønnestunden.

Pave Alexander VII var den første å knytte en avlat til en novene, til ære for den hellige Frans Xavier.

I moderne tid fikk gamle skikken med novener en ytterligere styrkelse av pave Leo XIII som den 9. mai 1897 foreordnet i sin encyklika *Divinum illud munus* at alle sognekirker og i andre egnede kirker of kapeller skulle avholdes en nidagers andakt. Etter den av det andre vatikankonsil initierte nye grunnordning av kirkeåret (1969) ble pinsenovenen lødtet frem og gjort til del av kirkens offisielle liturgi; siden da eforeligger det egne tekster for den hellige messe og tidebønnene dor ukedagene mellom Kristi Himmelfart og Pinse.

Referanser
----------

1. ↑  A Adolf Adam: «Pfingstnovene». I: Walter Kasper (utg.): Lexikon für Theologie und Kirche. 3. Auflage. Band 8. Herder, Freiburg im Breisgau 1999, Sp. 190.
Grundordnung des Kirchenjahres und des Neuen Römischen Generalkalenders 1. Kap. Abschn. 26: „Die Wochentage nach Christi Himmelfahrt bis zum Samstag vor Pfingsten einschließlich bereiten auf die Herabkunft des Heiligen Geistes vor."

Litteratur
----------

* Klaus Peter Dannecker: «Novene». I: Walter Kasper (utg.): *Lexikon für Theologie und Kirche*. 3. Auflage. Band 7. Herder, Freiburg im Breisgau 1998, Sp. 939–940.

Eksterne lenker
---------------

* «Julenovene» med bønner ved katolsk.no
* «Novena» i *The Catholic Encyclopedia*
* .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Svorka** er ei 40 km lang sideelv til Orklavassdraget, og renner i hovedsakelig Orkland kommune i Trøndelag. Den starter sør for Krokåtvatna (622 moh.) i Rennebu, og går rett nordøstover med tilsig av elva Trivja fra Holsjøen (532 moh.). Herfra fortsetter Svorka nordvestover med tilsig av Sagelva fra Svorksjøen (237 moh.), som er regulert og forsyner Svorkmo kraftverk. Selve Svorksjøen med dens tilførselselv Skolda ligger i Melhus kommune.

Svorkmo kraftverk har installert effekt på 55 MW, og utnytter en fallhøyde på 99 meter. Det ble utbygd i 1983.

Svorka renner ut i Orkla-elva ved Svorkmo i Orkland kommune.

Vassdraget oppstrøms inntaket til Svorkmo kraftverk ble i 2005 vernet mot kraftutbygging gjennom Supplering av Verneplan for vassdrag.

Referanser
----------

1. ↑  «121/1 Svorka oppstr Svorkmo krv.». *nve.no -> Vann, vassdrag og miljø -> Verneplan for vassdrag*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 15. juni 2021. Besøkt 14. oktober 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Tjuvtitten** er et utsiktstårn på Tjuvholmen i Oslo. 

Tårnet, som ble offisielt åpnet i 2012, gir panoramautsikt over Aker Brygge, Pipervika, Oslo rådhus, Akershus festning og havnebassenget i Oslo sentrum. Tårnet står på Albert Nordengens plass, som er det høyeste punktet langs Tjuvholmen allé, og markerer hovedatkomsten til Astrup Fearnley Museet og skulpturparken på Skjæret. En heis tar publikum opp til 54 meters høyde i sommersesongen, og turen opp tar ca. 40 sekunder.

Utsiktstårnet er slankt og 90 meter høyt, målt til lampen i toppen. Toppen er et 20 meter høyt spir. Til sammenligning er Oslo rådhus 66 meter, Oslo Plaza 117 meter og Tryvannstårnet 118 meter. Omkretsen er 3,5 meter og arealet 8 kvadratmeter. Tjuvtitten er kun bygget av glass og metall, i en heliksstruktur (en tredimensjonal spiral) og tegnet av arkitektfirmaene Narud Stokke Wiig og Knut Ramstad.

Betegnelsen «Tjuvtitten» ble resultatet etter at fem syvendeklassinger fra Rosenholm skole hadde vunnet en konkurranse om å finne beste navn på det nye tårnet.

Etter en periode der tårnet har vært stengt, meldte Aftenposaten i 2023 at Tjuvtitten trolig ikke blir stengt for godt.

Bilder
------

* Tjuvtitten i ukrainske farger, 2022 Foto: Åshild TelleTjuvtitten i ukrainske farger, 2022 Foto: Åshild Telle
* Inngangen til Tjuvtitten Foto: Helge HøifødtInngangen til Tjuvtitten Foto: Helge Høifødt
* Utsyn over Tjuvholmen og Pipervika fra Tjuvtitten Foto: Helge HøifødtUtsyn over Tjuvholmen og Pipervika fra Tjuvtitten Foto: Helge Høifødt
* Utsikt til vestkanten fra Tjuvtitten, 2012, med Uranienborg kirke midt i bildet Foto: Helge HøifødtUtsikt til vestkanten fra Tjuvtitten, 2012, med Uranienborg kirke midt i bildet Foto: Helge Høifødt

Referanser
----------

1. ↑  *Tjuvtitten - tårnet som gir oversikt og utsikt*. Nettstedet Tjuvholmen.com, uten dato (besøkt 8. oktober 2013)
2. ↑  *– Tårn på Tjuvholmen var en veldig dårlig idé.* Aftenposten 4.6.2023. Besøkt 6.6.2023.

Litteratur
----------

* *Tjuvtitten - tårnet som gir oversikt og utsikt*. Nettstedet Tjuvholmen.com, uten dato (besøkt 8. oktober 2013)
* «Utsyn over Holmen». I: *Arkitektur N*, 3–2013, side 62–63.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Tjålmiejávrrie** (umesamisk, tidligere skrevet *Tjålmejaure*) er en innsjø i Arjeplog kommune i Norrbottens län, Sverige.

Innsjøen ligger 744 meter over havet, og er på alle sider omgitt av høye, bratte fjelltopper, Svájppá på 1430 meter i nord, Tjiegá på 1170 meter i nordvest, og Gávastjåhkka på 1029 meter i sørøst. Tjålmiejávrrie har et overflateareal på omtrent 7,5 km², og innsjøen ligger like over tregrensen. Innsjøen er delt i omtrent to like store deler, forent med en smal kanal, hvor begge delene har hvert sitt utløp som forenes i Gávasjávrrie, som ligger ligger øst for innsjøen. Tjålmiejávrrie er en del av Umeälvvassdraget, da Gávasjávrrie dreneres via Bádasjuhka ut i Laisälven, som er en sideelv til Vindelälven, som selv er sideelv til Umeälven.

Tjålmiejávrries vann er, til tross for sin grunne dybde, vegetasjonsfattig, noe som skyldes steinbunnen. Innsjøen har omtrent 75 øyer og holmer i varierende størrelser. Beskyttende bukter og de omkringliggende våtmarksområdene har skapt gode betingelser for et rikt fugleliv. Bergand, sjøorre, svartand og havellen er et vanlig syn her, mens siland, temmincksnipe og storlom forekommer som par noe sjeldnere. Av vegetasjon her er det rød jonsokblom, svarttopp, rosenrot og murer, og i den sydlige delen av innsjøen også primula.

Tjålmiejávrrie er et beskyttet våtmarksområde i henhold til Ramsar-konvensjonen.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Novavax Inc.** er et børsnotert amerikansk legemeddelsdelskap som utvikler vaksiner. Det ble grunnlagt i 1987 og har sitt hovedkontor i Gaithersburg i Montgomery County i Maryland i USA, og virksomhet også i Rockville i Maryland og i Uppsala i Sverige. 

Novavax kjøpte i 2013 det i 1999–2000 grunnlagte svenske legemiddelsutviklingsselskapet Isconova AB i Uppsala.

Produkter
---------

Selskapets produktpipeline konsenterer seg om en rekke infeksjonssykdommer med vaksinekandidater for klinisk utvikling for vaksiner mot respiratorisk-syncytialt virus (RSV), de årlige influensabølger, pandemiske influensaer og ebolavirus. 

I 2015 mottok selskapet et tilskudd på 89 millioner US Dollar fra Bill & Melinda Gates Foundation for utviklingsarbeide av vaksine mot RSV for småbarn ved immunisering av deres gravide mødre. I 2019 slo deres forsøk i så måtte feil for andre gang.

Novavax utvikler *NanoFlu* som en effektivere influensavaksine enn de som var på markedet tidlig i 2020, og fikk i januar 2020 «fast track»-tillatelse til utvikling av det amerikanske Food and Drug Administration.

Koronavaksine
-------------

I mai 2020 fikk Novavax 384 millioner amerikanske dollar av Coalition for Epidemic Preparedness Innovations for finansiering av fase I-studier av selskapets koronavaksinekandidat NVX-CoV2373, samt for å forberede storskala produksjon for det tilfelle at vaksinen skulle vise seg å være fremgangsrikt. Koalisjonen hadde tidligere i mars gitt fire millioner amerikanske dollar til Novavax.

I juli 2020 fikk Novavax 1,6 milliarder amerikanske dollar av den amerikanske stat for utvikling av denne vaksinekandidat. Den er valgt ut av USA gjennom Operation Warp Speed, for å levere 100 millioner doser. Vaksinen skal hvis den viser seg effektiv og trygg inngå i det internasjonale COVAX-samarbeidet.

Produsenten er også i forhandlinger med EU-alliansen (september 2020) om forhåndsbestilling av doser til EU-landene (og Norge). Storbritannia har avtale om 60 millioner doser. Den 25. september begynte fase 3-utrøving i Storbritannia.

Litteratur
----------

* «Novavax, Inc. Common Stock (NVAX) News Headlines». *Market Activity*. Nasdaq. Besøkt 25. januar 2020.  Continuously updated listing of Nasdaq publications related to Novavax, newest items first.

Referanser
----------

1. ↑  *Isconova förvärvat av amerikanska Novavax*, pressmeddelande från Isconova den 30. september 2013
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  *Novavax Inc. receives grant worth up to $89 million grant from Bill and Melinda Gates Foundation - Washington Business Journal*.
4. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. 1 2  Eric Sagonowsky (11. mai 2020). «Novavax scores $384M deal, CEPI's largest ever, to fund coronavirus vaccine work». *FiercePharma*. Besøkt 16. juli 2020.
6. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
7. ↑  VG.no: Vaksiner, lest 25. september 2020

Eksterne lenker
---------------

* Novavax på nettet
| Piton de la Fournaise |
| --- |
| Lava fra vulkanen treffer Det indiske hav under utbruddet i august 2004. |
| Høyde: | 2632 meter |
| Sted: | Réunion, Det indiske hav |
| Fjelltype: | Vulkan (aktiv) |
| Siste utbrudd: | 2015 |

**Piton de la Fournaise** (fransk: «Ovnfjellet») er en vulkan på øya Réunion (et fransk territorium i Det indiske hav). Den er en av verdens mest aktive vulkaner, sammen med Kīlauea på Hawaii (Stillehavet) og Mount Erebus på Rossøya.

The Piton de la Fournaise er ofte omtalt lokalt som *le Volcan* (Vulkanen) og er en av øyas største turistattraksjoner.

Utbrudd
-------

De fleste utbrudd som Piton de la Fournaise har er av samme type som vulkanene på Hawaii, flytende lava som strømmer ut og lite eller ingen sprut til himmels. Av og til når lavastrømmene frem til havet. 

Piton de la Fournaise regnes som en av verdens mest aktive vulkaner.

Overvåking av vulkanen
----------------------

Den vulkanske aktiviteten er under konstant overvåking ved hjelp av geofysiske sensorer og GPS. Data fra sensorene sendes til det lokale observatoriet i Bourg-Murat, som ligger nordvest for vulkanen. Observatoriet ble grunnlagt i 1978, og er en underavdeling av *Institut de Physique du Globe de Paris* (Paris geofysiske institutt) i samarbeid med CNRS og Réunions universitet.

Tilgjengelighet
---------------

Det er anlagt vei, parkeringsplass og gangsti, samt en café for at turistene skal kunne ta seg frem for å se på vulkanen.

Referanser
----------

1. ↑  «Global Volcanism Program | Piton de la Fournaise». *volcano.si.edu*. Besøkt 23. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Piton de la Fournaise – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Piton de la Fournaise – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder av vulkanen (norsk)
* Webkamera av vulkanen (fransk)
* Bilder av vulkanen (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |