recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Utrechtsk-alblasserwaardsk** er en gruppe nederlandske dialekter som er sterkt preget av den hollandske. De tales i de største delene av provinsen Utrecht, i den sørøstligste delen av Zuid-Holland og i en liten del av Gelderland - avhengig av hvordan området defineres. Delen som faller i Gelderland og ellers øst for raet Utrechtse Heuvelrug regnes som regel som en egen gruppe, eemlandsk, på grunn av at de har flere fellestrekk med dialektene lengre øst.

Gruppens øvrige dialekter har en sterk tilhørighet til dialektene lengre vest, og regnes av og til som hollandske. Viktige forskjeller mellom dialektene i denne gruppen og standardnederlandsk er forandringene fra *aa* til *ao* (*ôô*), *a* til *â*, uttalen av *g* og utelatelsen av *-t* etter *ch*, *f*, *g*, *k*, *p* og *s* (såkalt t-utelatelse). Fra øst til vest finner en tydelig overgang sted til den hollandske dialekten sted, ved at disse kjennetegnene forekommer mindre ofte, det vil si at alblasserwaardsk er nærere standardnederlandsk enn by-utrechtsk.

Bortsett fra relasjonen til (sør)hollandsk og eemlandsk har utrechtsk-alblasserwaardsk også ook et dialektkontinuum med brabantsk og sørgeldersk. En vanlig grense er isoglossen mellom *gij* og *jij*. I dette tilfellet trekkes grensen mellom utrechtsk og sørgeldersk tvers over Betuwe og plasseres culemborgsk i den utrechtske gruppen mens tielsk faller under sørgeldersk.

Det er ikke mye litteratur på denne dialekten, men byutrechtsk brukes blant annet i revyer av artister som Rijk de Gooyer og Tineke Schouten. Dialekten brukes nå av rundt 330 000.[]
***Bulldog Drummond*** er en britisk fiktiv figur skapt av forfatteren Herman Cyril l McNeile (1888–1937) - som skrev under pseudonymet *Sapper*. Bulldog Drummer er helten i en serie spenningsromaner som utkom mellom 1920 og 1954. Bøkene var meget populære, og det ble også utgangspunkt for filmer.

Historiene dreier seg om kaptein Hugh «Bulldog» Drummond, D.S.O. M.C. en velstående tidligere offiser som hadde kjempet under første verdenskrig i (det fiktive) «His Majesty's Royal Loamshire Regiment» og deretter fylte sin nyvunne fritid med arbeid som privatdetektiv; han søker om oppdrag ved å annonsere i pressen. Figuren hadde som delvis forbilde en venn av McNeile, nemlih Gerard Fairlie, og etter McNeiles død fortsatte denne med forfatterskap av nye bøker.

I de fire første bøkene kjemper Drummond mot en erkefiende kalt *Carl Peterson*.

Blant inspiratorene til Bulldog Drummond var Sherlock Holmes og Carl Peterson hans erkefiende Dr. Moriarty og Sax Rohmers skurk Fu Manchu. 

Bokserien tjente på sin side som inspirasjon for Ian Flemings gentlemannshelt James Bond.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Ulfert Janssen** (født 11. desember 1878 i Bilawe / Głogów, død 16. februar 1956 i München) var en tysk arkitekt og billedhogger.

Janssen studerte ved det tekniske universitetet i Braunschweig og ved kunstakademiet i München fra 1899-1902. I 1911 ble han professor i modellering og akttegning ved institutt for arkitektur ved det tekniske universitetet i Stuttgart.

Blant Janssens arbeider er fontenene *Jahrhundertbrunnen* i Essen fra 1907, *Ceresbrunnen* i Stuttgart fra i 1916 og de tolv medaljonger med portretter av Bismarck, Kant, Leibnitz, Leonardo da Vinci, Luther, Platon, Homer, Dante, Shakespeare, Goethe, Schiller, og Uhland ved Eberhard-Karls-Universität Tübingen. Han har også utsmykket Ludwig-Maximilians-Universität München med skulpturer av blant annet Prometheus og Herakles og den romerske gudinnen Minerva.

Han har laget skulpturen *Liggende kvinne* plassert på minnelunden ved Østre gravlund i Oslo.

Bildegalleri
------------

* Fontenene Jahrhundertbrunnen i Essen Fontenene *Jahrhundertbrunnen* i Essen
* Eberhard-Karls-Universität Tübingen Eberhard-Karls-Universität Tübingen

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 6. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 142037, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   RKDartists, RKD kunstner-ID 435483, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Benezit Dictionary of Artists, Benezit-ID B00094009, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.leo-bw.de[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* artfact.com: Ulfert Janssen (1878-1956)[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN
 |
Skarvene paa Utrøst, tegnet av Theodor Kittelsen for *Korsaren* No. 13. 26de Marts 1907.
**Utrøst** er i nordnorsk sagntradisjon et huldreland som ligger ute i havet vest av Røst. Fiskere som er kommet ut i stormvær og har mista leia, kan oppleve å strande på ei ukjent øy med kornåkre og saftig gras. Huldrefolket som bebor øya, driver med fiske og jordbruk og fedrift som menneskene, men det er rikere fiske, større avlinger og feitere kyr enn hos oss. Det er også et sagn om de tre skarver som er gjenfortalt av Asbjørnsen og Moe. Da er det tre bønder som bebor øya, som kan gjøre seg om til skarver. Dette sagnomsuste landet skulle angivelig ha ligget i Norskehavet. For å finne Utrøst skal man følge skarvene når de flyr ut fra Røst og vestover ut i Norskehavet.

Dette har gitt motiv til Røsts kommunevåpen, som viser tre toppskarver. Mange har sammenlignet Utrøst med øya Trenyken, blant annet nå avdøde professor Per Fugelli (1943–2017).

> *I tusen år har katedralbyggere i Europa strebet etter å lage et rom som bringer menneskene nær Gud.*
> 
> 
> *I havet utenfor Røst har Vår Herre skapt det rommet, og altertavlen, triptykhonet, er Trenyken, som ligger i grensesnittet til alvelandet Utrøst.*
> 
> 
> Per Fugelli
> 
> 

Den illustrerte barneboka «Fly med! Skarvene fra Utrøst» (2014), av Linda Lillevik, baserer seg på det tradisjonstunge sagnet om Utrøst. 

Lignende sagn finner vi mange steder langs Europas kyster. Sagnet om det sunkne Atlantis er en annen variant av samme sagnsyklus.

Litteratur
----------

* Erik Henning Edvardsen: *Huldreland - sunkne øyer daget opp av havet -. En studie i P. Chr. Asbjørnsens Skarvene fra Udrøst, et Eventyrsagn fra Nordlandene*. Juletræet. Asbjørnsenselskapets årsskrift nr. 8. Oslo 2015. ISBN 978-82-997953-6-4
***Utrenskning*** (svensk: *Utrensning*, finsk: *Puhdistus*) er en roman fra 2008 av den finske forfatteren Sofi Oksanen. Det var Oksanens tredje roman og ble oversett til svensk i 2010 av Janina Orlov og til norsk samme året av Turid Farbregd.

Oksanen fikk for denne romanen tildelt Finlandiaprisen i 2008, Kalevi Jäntti-prisen i 2008 og Runebergprisen i 2009 og Nordisk råds litteraturpris i 2010.

Den ble gitt ut i mer enn 20 land. De ble sendt som radioteaterserie i Sveriges Radio i 2010 og ble satt opp på Stockholms Stadsteater med premiere 13. januar 2011. Bpoken er filmatisert gjennom *Utrensning* i regi av Antti Jokinen som hadde premiere 7. september 2012.

Den estiske komponisten Jüri Reinvere skev musikk og egen libretto til operaen *Purge* (*Puhdistus*) som er basert på boka og som hadde premiere i Finlands nasjonalopera 2012.

Handling
--------

Handlingen blir hovedsakelig utspilt i 1992 i Estland. Den gamle kvinnen Aliide finner en dag en ung kvinne på flukt i hagen på gården på landet. Hun heter Zara og viser seg til å være datterdatter til Aliides søster. Møtet fører til at Aliide må se tilbake på sitt eget liv og landets skjebne og de valg en tok under både den tyske og den sovjetiske okkupasjonen.

Av sjalusi hadde Aliide i sin tid gjort seg skyldig at henne søster ble deportert til Sibir, men har også selv opplevd voldtekt og mishandling av sovjetiske soldater. Den unge Zara har prøvd lykken ved å søke seg bort fra sitt oppvekststed Vladivostok og havnet i Berlin, hvor hun ble sittende fast i prostitusjon og stoffmisbruk. Til slutt bryter hun seg løs fra dette livet, og Aliide finner den besvimte og forkomne Zara, rett etter Murens fall. De to kvinnenes skjebner viser seg å være tett sammenbundet.

Referanser
----------

1. ↑  Kultur & Nöje Finlandiapriset till Sofi Oksanen Arkivert 8. august 2014 hos Wayback Machine. 4. desember 2008, sist oppdatert 20. januar 2010, besøkt 4. august 2014
2. ↑  Sofi Oksanen får Nordiska rådets litteraturpris, 30. mars 2010, besøkt 4. august 2014
3. ↑  Sofi Oksanen (Finland) & Jonas T. Bengtsson (Danmark) Arkivert 8. august 2014 hos Wayback Machine. Stockholms Stadsteater
4. ↑  «Utrensning som radioföljetong». Sveriges Radio. Besøkt 27. februar 2011.
5. ↑  Teaterets årsmelding 2011, side 29 Arkivert 8. august 2014 hos Wayback Machine. besøkt 4. august 2014
6. ↑  Ehnholm Hielm, Sara (7. september 2012). «Recension av *Utrensning*: Var blev syltandet?». *Hufvudstadsbladet*. Arkivert fra originalen 8. august 2014. Besøkt 4. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Forlagets omtale

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** OCLC
 |
**Nguyễn Khánh** (født 8. november 1927 i Trà Vinh i Mekongdeltaet, død 11. januar 2013 i San Jose, California) var en general i Sør-Vietnams hær (ARVN) og president og statsminister i Sør-Vietnam i en overgangsperiode fra januar 1964 til februar 1965.

Han deltok i en rekke kupp og kuppforsøk fra 1960. Blant annet avsatte han kuppmakeren mot Ngô Đình Diệm, sjefen for ARVN general Dương Văn Minh. Etter at han selv ble avsatt i 1965, måtte han reise i eksil. Han hadde da vært lenge i strid med amerikanerne, særlig den amerikanske ambassadøren Maxwell D. Taylor.

Han ble general allerede i 1960, da han var 33 år og ble stabssjef for Sør-Vietnams hær. I november samme år hjalp han president Diệm å slå ned et kuppforsøk fra fallskjermstyrkenes side, men ble beskyldt for å være litt for passiv til det ble klart at Diệm hadde fått overtaket. I 1963, etter at Diệm var avsatt og drept i et kupp ledet av Dương Văn Minh, ble Khánh forflyttet til det nordlige Sør-Vietnam da han ikke ble vurdert for å være helt pålitelig av det styrende generalene.

Han kom imidlertid tilbake i et nytt kupp i januar 1964 mot Minh, hvor han plasserte seg som ny statsminister, men Minh ble på grunn av sin folkelige popularitet beholdt som statsoverhode. Han møtte imidlertid stadig motstand fra særlig buddhistiske miljøer, og prøvde å få støtte her ved å spille katolske generaler mer utover sidelinjen. Dette førte til at flere av disse, blant dem Nguyễn Văn Thiệu ble stadig mer fiendtlig innstilt til ham og det ble et kuppforsøk mot ham i september 1964, hvor Khánh i første rekke ble reddet av buddhistiske generaler, som Nguyễn Chánh Thi, og sjefen for luftforsvaret,Nguyễn Cao Kỳ.

Hans sterke anti-kommunistiske retorikk hadde tidlig skaffet ham amerikansk støtte, men han ble etter hvert ansett for å være upålitelig. Amerikanerne, gjennom ambassadør Taylor presset på at det skulle bli innsatt sivilt styre. Da det ikke nyttet, oppmuntret de til at Khánh skulle bli fjernet, og på andre forsøkt lyktes dette, og Thi og Kỳ ble de ledende personene i det nye styret.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Nguyen Khanh, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Nguyen-Khanh, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  BBC nyhetsmelding (vietnamesisk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nguyễn Khánh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Nguyễn Khánh på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Cubaforeningen i Norge** (**Asociación de amistad y solidaridad con Cuba en Noruega**) er en partipolitisk uavhengig organisasjon, etablert som **Norsk-Cubansk Forening** 17. april 1964. Foreningens formål er å aktivt støtte den cubanske revolusjon i kampen for å bevare det cubanske folkets frihet og sjølstendighet gjennom å spre opplysninger om politiske, økonomiske og kulturelle forhold på Cuba og å fremme forståelse for Cubas internasjonale engasjement. En annen grunnleggende formål foreningen har er å samle støtte for å kreve opphevingen av USAs embargo mot Cuba. Formålet fremmes blant annet ved å arrangere møter, studievirksomhet og reiser, formidle litteratur, avholde utstillinger og fremme vennskapet mellom Norge og Cuba. Foreningen hadde ved utgangen av 2021 rundt 530 medlemmer. Cubaforeningen er også medlem av Norges Sosiale Forum. 

Cubaforeningen arrangerer blant annet studiereiser til Cuba minst én gang i året. I tillegg driver organisasjonen med innsamling av penger og materiell for humanitær hjelp og andre formål til landet. I 2021 donerte foreningen 250 000 norske kroner til ulike humanitære formål til Cuba, hovedsakelig til av innkjøp av sprøyter og kanyler. Cubaforeningen driver også informasjonsarbeid gjennom sitt medlemsblad *Cubanytt*, gjennom leserbrev i andre tidsskrifter, møter og aksjoner samt samarbeid med andre organisasjoner, for å fremme solidaritet med Cuba. Nåværende leder er Cihan Karakoc, han ble valgt på foreningens årsmøte den 16. mars 2019 og gjenvalgt siden da.

Referanser
----------

1. ↑  cubaforeningen (29. april 2021). «Cubaforeningen har donert 100 tusen til kjøp av medisinske råvarer og sprøyter til Cuba!». *Cubaforeningen i Norge*. Besøkt 1. februar 2022.
2. ↑  Leon, Tika Sofia. «Raddis fra Groruddalen | Utrop» **(engelsk)**. Besøkt 29. oktober 2019.
3. ↑
4. ↑  «Mener norsk ungdom kan lære av ungdommen på Cuba». *Journalen*. Besøkt 29. oktober 2019. «Nestleder i Cubaforeningen i Norge, Cihan Karakoc, fastslår at ungdommen har vært svært aktiv i arbeidet med den nye grunnloven.»
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Burj al Arab** (arabisk: برج العرب, «Arabernes tårn») er et 321 meter høyt hotell i Dubai. Det er det tredje høyeste hotellet i verden – bare Rose Tower og JW Marriott Marquis Dubai i samme by er høyere. Det ligger 280 meter ut i havet utenfor stranden ved bydelen Jumeirah. Burj al Arab er knyttet til fastlandet via en bro.

Hotellet består utelukkende av suiter. Den minste er 169 m² og den største er 780 m². De billigste suitene koster bortimot 20 000 kroner per natt. For adgang til hotellet må en enten bo der eller ha en bespisningsavtale, noe det er mange dagers ventetid for å få.

Hotellet ble åpnet i desember 1999, og tok nærmere 5 år å bygge; 2 år for å lage øya det står på og ytterligere 3 år for byggingen av selve hotellet. Hotellet ble tegnet av arkitekten Thomas Wills Wright. Det drives av Jumeirah-kjeden.

I reklamemateriell hevder hotellet å være et «sjustjerners hotell», selv om skalaen for hoteller bare går fra én til fem stjerner.

Referanser
----------

1. ↑  Hello Travel – Top 10 Tallest Hotels In The World Besøkt 29. august 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Burj Al Arab – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) برج العرب – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** SkyscraperCenter
 |
**Tjødnadalen**, også skrevet **Tjørnadalen**, er en dal og en gård i Ullensvang kommune i Vestland. Dalen går parallelt med Oddadalen, ved sørenden av Sandvinvatnet, ca. 10 km sør for byen Odda. Tjødnadalen har navn etter den lille innsjøen Tjørni, som ligger midt i dalen. I nærheten av dalens nordende ligger Tjørnadalsfossen (Tjødnadalsfossen).

Gården Tjødnadalen har vært bosatt siden 1700-tallet. Stedet hadde i mange år ikke veiforbindelse, først nærmere 2000 ble det bygd en tømmervei til gården fra nord, og i 2001 sto en fullgod gårdsvei klar fra sørenden av dalen.

Fra 1940-tallet bodde søsknene Samson, Synneva og Larsina Hildal på gården. Larsina døde i 1979. I 1983 ble Samson og Synneva utsatt for et brutalt ran på gården, og Synneva døde av skadene hun ble påført.

Gården ble restaurert på 1990-tallet og drives i dag (pr. 2013) som serveringssted.

Referanser
----------

1. ↑  Slekt og Data Gravminnebasen, minneside basert på bilder og gravminnedata for Larsina Hildal, (11.desember 1904 - 02.oktober 1979).

Kilder
------

* Tjødnadalen Gard: Historie Arkivert 22. november 2018 hos Wayback Machine. (besøkt 26. august 2013)
* Bergens Tidende: Tapt uskuld (25. august 2013, oppdatert og besøkt 26. august 2013)
**Alana Blahoski** (født 29. april 1974), amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano.

Blahoski ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på det amerikanske laget som vant ishockeyturneringen for damer foran Canada og Finland. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. USA vant gruppespillet og fikk dermed spille finale mot Canada som ble nummer to. USA vant finalen med 3-1.

OL-medaljer
-----------

* 1998 Japans flagg Nagano - Gull **Gull** i ishockey, damer USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alana Blahoski – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Alana Blahoski – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alana Blahoski – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alana Blahoski – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alana Blahoski – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Alan Wren** (født 10. april 1964), bedre kjent som **Reni**, er en britisk trommeslager og medlem av The Stone Roses. I 1995 trakk han seg fra bandet av ukjente grunner, men senere var han med på The Stone Roses' gjenforening fra 2012 til 2017.

Reni kan spille gitar, bassgitar og piano i tillegg til trommer. Etter hans opprinnelige tid i The Stone Roses startet Reni bandet The Rub, hvor han spiller gitar, og har også spilt sammen med The Stone Roses-bassist Mani ved flere anledninger.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alan Wren på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Alan Wren på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Alan Wren på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Alan Wren på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Alan Wren på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Alan Wren på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Alan Wren på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic **·** AllMusic **·** AllMusic
 |
Båndstripe for Multinational Advisory Police Element-medaljen
**Multinational Advisory Police Element-medaljen** er en medalje som tildeles for deltagelse i Den vesteuropeiske unions engasjement for rådgivning og politiopplæring i Albania i tiden fra mai 1997 til mai 2001. Operasjonens navn er på engelsk *Multinational Advisory Police Element*, forkortet MAPE.

Utforming
---------

Medaljen er i sølvfarget metall og bærer Den vesteuropeiske unions emblem på forsiden, det vil si organisasjonens initialer på engelsk «WEU» satt horisontalt og på fransk «UEO» vertikalt, slik at bokstaven E deles. Bokstavene er omgitt av ti femtaggede stjerner, satt i en bue langs ytterkanten. Medaljen er opphengt i et blått bånd med en gul midtstripe. Båndet er utstyrt med en båndspenne med innskriften «ALBANIA».

MAPE-medaljen i Norge
---------------------

Medaljen for deltagelse i MAPE er godkjent for bruk på norsk militær uniform. Medaljene tilhører «Gruppe 3: Dekorasjoner tildelt av FN, NATO, EU, OSSE og tilsvarende» og bæres etter dekorasjoner godkjent av Kongen og dekorasjoner tildelt av utenlandske statsoverhoder.

Referanser
----------

1. ↑  *Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge* Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine. bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 5, 2012, Oslo: *Forsvarets Forum* / Forsvarets Veterantjeneste, 2012, s. 55.
2. ↑  Se *f-xtra*, nr. 1, 2009, s. 15, bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 11, 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Kaikki Operaatiot. Mitalit, bilde av medaljen
**Arne Kapstø** (født 15. april 1920 i Røsvik, død 1989 i Carcès, Frankrike) var en norsk jurist og diplomat.

Etter å ha tatt juridisk embetseksamen arbeidet han som ligningsfullmektig. Han ble senere ansatt i utenrikstjenesten, og tjenestegjorde ved ambassadene i Madrid og Rio de Janeiro frem til 1959, før han var byråsjef i tre år. 

Fra 1962 var han ambassaderåd ved Norges ambassade i Washington. I 1964 ble han beordret til Norges ambassade i Paris. Fra 1967 til 1973 var han ministerråd ved ambassaden i Bonn, Vest-Tyskland. I 1973 ble han utnevnt til sendemann til Norges ambassade i Caracas med sideakkreditering til Bogotá, Quito og Panama. 

Fra 1977 var han handelspolitisk rådgiver i to år, før han i 1979 ble generalkonsul i Rotterdam, og deretter ambassadør ved Norges ambassade i Buenos Aires fra 1984. I 1985 var han «Ambassadeur en Mission Speciale» ved innsettelsen av ny president i Uruguay.

Kilder
------

* Artikkel om Arne Kapstø i *Hvem er Hvem? 1984* side 276

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
Brødretomten Foto: David40226543 
Johan Georg Müllers veggmaleri som framstiller *Slaget på Københavns red 2. april 1801*
**Brødretomten** er et lyststed i Amalie Skrams vei 45 i bydelen Sandviken i Bergen. I 1796 fikk kjøpmann Hendrich Meyer kjøpt skjøte på tomten på en auksjon. Sammen med sin bror, Frederich Meyer, oppførte han bygningen i 1797 etter arkitekt Johan Joachim Reichborns tegninger. Huset er en etasjes bygning med mansardtak og en bred loftsark mot lindeallén og hagen. Huset ble senere forbilde for en rekke villaer i nyempire i Bergen. Spisestuen på Brødretomten har veggmalerier av bergensmaleren Johan Georg Müller (1771-1822) som framstiller *Slaget på Københavns red 2. april 1801* og *Den engelske flåte på vei gjennom Øresund* (1802). Et prospekt av Johan F. L. Dreier viser at huset opprinnelig hadde engelske skyvevinduer. Disse ble skiftet ut med empirevinduer på 1800-tallet.

På nabotomten mot nord for Brødretomten lå Christineborg. På 1800-tallet ble de kalt «tvillinghusene» på grunn av sine like fasader.

Eierskifter
-----------

I 1825 ble Frederich Meyer eneeier. Huset var i Meyerslektens eie frem til 1859, da Lars Olsen Rødberg fikk auksjonskjøte. Pastor Jørgen Walnum overtok eiendommen i 1866. I 1904 ble eiendommen solgt til disponent Alf Falck.

Sidebygg, ombygging og restaurering
-----------------------------------

Ved siden av hovedhuset fikk disponent Alf Falck oppført en kombinert garasje og portnerbolig etter arkitekt Ole Landmarks tegninger i 1919. Landmark ble også engasjert til å bygge om og restaurere huset i 1924. Hovedtrekkene i første etasjes romplan ble i stor grad beholdt, selv om to tidligere soverom ble slått sammen med en eldre stue til en dagligstue. Andre etasje fikk nye rom hvor listverk og dører ble laget etter modell fra første etasjen. En bakbygning i tre ble erstattet med et toetasjes tilbygg. Bakbygningen fikk moderne boligfunksjoner som baderom og garderobe med vannklosett. Bakbygningen fikk engelske skyvevinduer, lik de som huset hadde på prospektet av Dreier. Eksteriørmessig var det få endringer. I sydfasaden ble et nytt vindu satt inn hvor den nye dagligstuen ble lagt.

Brødretomten ble fredet av Riksantikvaren i 1927.

På 1950- og 60-tallet ble mesteparten av eiendommen bygget ut og en vei anlagt i forkant av huset. Deler av alléen ned mot Sandviksvei er fremdeles i behold.

Litteratur
----------

* Trumpy, Bjørn: *Bergenske lyststeder*, Bergen 1977, s. 14-15.
* Rommetveit, Knut; *Det signerte huset : Ole Landmarks arkitektur i Bergen og Haugesund, 1914-1924* , Hovedoppgave i kunsthistorie – Universitetet i Bergen, 2003.
* Evjent, Sylvi Cook: *Slaget på København red 1801 som romutsmykning i Bergen* i Bergen historiske forening Skrifter nr. 85/86, 1988.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om Brødretomten
* Kristian Bjerknes beskrivelse og tegninger av huset
* «Brødretomten». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Multimedia Messaging Service (MMS)** er et system som gjør det mulig å sende og motta forskjellige multimedia (for eksempel bilder, lyd og videoklipp) i tillegg til tekst, gjennom WAP-protokollen.

Grunnleggende om MMS
--------------------

MMS er en videreutvikling av **Short Message Service** (SMS) (SMS er et tekstmeldingssystem for mobile nettverk). MMS er ikke begrenset til meldinger med kun tekst. Multimediemeldinger med bilder, video, lyd osv. kan sendes og mottas.

### Hvordan MMS virker

MMS virker ved at en abonnent bruker en MMS-klient for å lage og sende en MMS-melding til én eller flere mottakere. En MMS-adresse kan enten være et E.164-telefonnummer (f.eks. *+4787654321*) eller en e-postadresse etter RFC 2822 (f.eks. *dittnavn@example.com*).

### Leveringsmetoder

Det er to leveringsmetoder i MMS: *øyeblikkelig* og *utsatt*:

1. *øyeblikkelig levering*: Når MMS-klienten mottar en MMS-varsel vil den med én gang (uten brukerintervensjon) motta MMS-meldingen. Etter at meldingen er mottatt vil abonnenten bli varslet.
2. *utsatt levering*: MMS-klienten varsler abonnenten om at en MMS-melding er tilgjengelig og lar abonnenten velge om og når meldingen skal mottas.

Historie
--------

MMS ble opprinnelig utviklet av *Third-Generation Partnership Program* (3GPP), et standardiseringsorgan med fokus på standarder for UMTS/GSM-nettverkene.

Siden da har MMS blitt tatt i bruk over hele verden og over både GSM/GPRS- og CDMA-nettverk.

MMS har også blitt standardisert av *Third-Generation Partnership Program 2* (3GPP2), et standardiseringsorgan fokusert på spesifikasjoner for CDMA-nettverk.

Se også
-------

* Short Message Service (SMS)
* Enhanced Messaging Service (EMS)
* GSM

Protokoller
-----------

* EAIF — Nokias External Application Interface
* MM7 — 3GPP-standarden for MMS-applikasjoner

Eksterne lenker
---------------

* Innføring i GSM Engelsk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Arne Jon Isachsen** (født 17. september 1945 i Oslo) er professor emeritus i samfunnsøkonomi ved Handelshøyskolen BI. Han har doktorgrad fra Stanford University fra 1975. Han har særlig forsket mye på valutapolitikk. Isachsen er en ivrig skribent og samfunnsdebattant, som har hatt gjestestillinger både i Finansdepartementet og Norges Bank. Han var leder for Senter for monetær økonomi Arkivert 28. desember 2018 hos Wayback Machine.ved BI fram til 2015.

Biografi
--------

Isachsen er siviløkonom fra Norges Handelshøyskole fra 1969. I 1973 ble han Master of Science in Economics fra Stanford University. Fra 1975 til 1978 var han stipendiat ved Universitetet i Oslo, deretter var han to år ved NUPI og to år i Norges Bank før han kom til BI i 1983. Fra 1987 var han sjeføkonom i Elcon Securities i tre år. Fra 1996 til 1998 var han forsker i Statistisk sentralbyrå i 20 prosent stilling og fra 2003 til 2005 hadde han like stor stilling som seniorrådgiver i Finansdepartementet.

Bibliografi
-----------

* Arne Jon Isachsen (2012). *Kinas vei.* Pax forlag.
* Arne Jon Isachsen og Geir Bjønnes Høidal (2004). *Globale penger.* Gyldendal forlag.
* Arne Jon Isachsen (2012). *Finanskriser og globale ubalanser.* Zigma forlag.

Referanser
----------

1. ↑   VIAF-identifikator, VIAF-ID 18147978[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Arne Jon Isachsen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Arne Jon Isachsen i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
Brønnfeltsystemet
**Brønnfeltsystemet** (kinesisk: 井田制度; pinyin: **Jǐngtián zhìdù**), avledet av det kinesiske skrifttegn for «brønn» (*jǐng*, 井) var et system i oldtidens Kina for fellesbruken av jordstykker. Da det felles åkerbruket kom i stand i sentrale deler av Kina ble landsbrukslandet gjerne inndelt i ni felt, på for eksempel hundre *mu* (675,68 ar) hver. Av disse feltene, som ligger på tre rekker med tre felt hver, er de ytre åtte beregnet for landbefolkningen, mens det sentrale feltet er bestemt for aristokraten, storbonden, føydalherren eller regjeringen. 

Dette konseptet skal ha blitt støttet av filosofen Mencius: Et kvadrat (jing 經) består av 900 mu 畝. Åtte familier har 100 mu hver, og dyrker dessuten i fellesskap midtfeltet. 

Som følge av det mer omfattende føydale fengjiansystemet ble brønnfeltsystemet satt under sterkt press fra og med Vår- og høstannalenes tid da tilknytningsbåndene mellom aristokratene mistet sin mening. Da systemet ble økonomisk uhåndterlig i de stridende staters tid ble det erstattet med et system med privat eierskap til jordbrukslandet. Systemet ble så helt avskaffet av Shang Yang i staten Qin, og andre stater fulgte etter.

Men under det kortlivede reformarbeidet til reformatoren Wang Mang ble systemet gjenopplivet, men da under navnet «Kongens felt» (王田; *wángtián*). Dette forsvant for det aller meste da Song-dynastiet gikk under, selv om høylærde som Zhang Zai og Su Xun var varmere tilhengere av systemets gjenopplivelse.

Litteratur
----------

* Bloom, I. (1999), «The evolution of Confucian tradition in antiquity», i: De Bary, William Theodore; Chan, Wing-tsit; Lufrano, Richard John m. fl.. *Sources of Chinese Tradition*, **2**, New York: Columbia University Press
* Lewis, Mark Edward (2006), *The Construction of Space in Early China*, Albany: State University of New York Press
* Zhufu, Fu (1981), «The economic history of China: Some special problems», *Modern China* **7** (1): 3–30

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Touraines flagg
Grønne daler er et hovedtrekk i Touraine.
**Touraine** er en tidligere provins i Frankrike. Provinsens hovedstad var Tours. I den politiske omorganiseringen av franske områder i 1790 ble Touraine delt mellom departementene Indre-et-Loire, Loir-et-Cher og Indre. Touraine kalles også for «Frankrikes hage», og ble et rekreasjonsområde for de franske kongene på slutten av middelalderen og i renessansen.

Geografi
--------

Elven Loire og dens bielver Cher, Indre og Vienne løper gjennom Touraine, som er en del av det såkalte Paris-bassenget. Området er velkjent for sin vindyrking. 

Hurtigtoget TGV, *Train à Grande Vitesse* (fransk for «høyhastighetstog») forbinder Tours med Paris. Ettersom det tar mindre enn en time å reise med TGV fra Tours til hovedstaden, er det mange dagpendlere som arbeider i Paris men bor i Touraine.

Historie
--------

Den dag i dag er vindyrking er viktig næringsveg.
Touraine har sitt navn fra den galliske stammen som kaltes turonere, og som også har gitt navn til byen Tours. Turonerne bodde i området for mer enn 2000 år siden. På norrønt ble byen kalt Túskaland. I 1044 overlot Thibaud III av Blois herredømmet over Touraine til hertugen av Anjou. I 1154 besteg angevinene den engelske tronen, og dette var starten på huset Plantagenets regjeringstid. Festningen Chinon var deres sterkeste base i Touraine. I 1205 erobret Filip II August av Frankrike Touraine, som ble gjort til et kongelig hertugdømme.

I 1429 hadde Jeanne d’Arc et historisk møte med den framtidige kong Karl VII av Frankrike i Chinon-slottet. Chinon er for øvrig fødebyen til forfatteren François Rabelais (1493–1553).

Fra slutten av 1400-tallet og opp gjennom 1500-tallet var Touraine et yndet feriested for de franske kongene. De mørke og dystre festningene ble omgjort til vakre renessanseslott. Disse slottene er i dag populære turistattraksjoner. Det kongelige hertugdømmet ble omgjort til provins i 1584 og ble delt inn i departementer i 1790.

Severdigheter
-------------

Det finnes fortsatt en rekke slott i Touraine, blant annet i Amboise, Azay-le-Rideau, Chaumont, Chenonceaux, Chinon, Langeais, Loches, Villandry og Blois. Deres kongelige glans og prakt danner en kontrast til de grønne dalene og bondegårdene som omgir dem.

Kjente personer
---------------

* René Descartes
* François Rabelais
* Alfred de Vigny
* Honoré de Balzac

I tillegg til kjente franskmenn er flere utenlandske navn knyttet til området:

* Leonardo da Vinci døde i Amboise i 1519
* Archibald Douglas, 4. jarl av Douglas, hertug av Touraine, var kommandant i den skotske hæren i Frankrike under hundreårskrigen

Referanser
----------

1. ↑  Snorri Sturluson (ca. 1178-1241) (1984). *Snorres kongesagaer*. Oslo: Gyldendal.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Touraine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC
 |
Royal Niger Companys flagg
**Royal Niger Company** var et britisk handelskompani, etablert i det nittende århundre ved privilegier utstedt av den britiske regjeringen. Det dannet grunnlaget for den moderne staten Nigeria.

Det var George Taubman Goldie som unnfanget ideen om å legge de da lite kjente områdene i den nedre og midtre delen av Nigerelven til det britiske imperiet. Det første skrittet for det britiske imperiet i dette området var å kombinere alle britiske kommersielle interesser i Niger, noe som ble gjort i 1879 da United African Company ble grunnlagt. I 1886 ble The Royal Niger Company grunnlagt med det formål å legge hele området under seg og utnytte det økonomisk.

På denne tiden kom det flere franske handelsmenn og etablerte seg i den nedre delen av Nigerelven, noe som ville medføre flere vanskeligheter for det britiske selskapet å skaffe territorielle rettigheter for hele området. Men franskmennene ble kjøpt ut i 1884, slik at George Goldie, som var til stede som ekspert på spørsmål knyttet til Nigerelven, på Berlinkonferansen om Vest-Afrika, som ble fullført i 1885, kunne meddele at på nedre Niger var det britiske flagget det eneste flagget som var å se. 

De lange og harde kampene mellom de mange europeiske imperialistmaktene gjorde små handelshus, som var til stede i området, lite egnet for å beholde kontrollen over de store landområdene. Den 1. januar 1900 ble derfor Nigeria solgt av Royal Niger Company til den britiske staten for 865 000 pund. Nigeria ble deretter omgjort til et britisk protektorat.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Brömsehus, utsikt mot Kalmar sund over voldgraven  Foto: Boatbuilder 
Utsikt fra vollgraven mot befestningshøyden  Foto: Boatbuilder 
**Brømsehus** var en dansk festning, som trolig ble oppført av Valdemar Atterdag omkring 1360 ved Brømsebekkens munning i Blekinge. Kong Valdemar trengte et sted hvor han kunne overvåke den viktige seilleden i Østersjøen samt kystveien på land. Brømsehus ble derfor en viktig grensefestning mellom det dengang danske Blekinge og Sverige. 

Borgen lå på en banke med utsikt til Kalmarsund med Öland og var befestet med flere voldgraver. Den ble inntatt og brent av svenskene under Engelbrektsopprøret. Det finnes stadig rester av befestningen, og disse er ikke tidligere blitt undersøkt arkeologisk. 

Ved Brømsebro ca. 800 meter lengre opp i bekken, møttes Gustav Vasa og Christian III ved fredsforhandlingene i 1541. Nesten hundre år senere, i 1645, forhandlet kong Christian IVs svigersønn Corfitz Ulfeldt og rikshoffmesteren Axel Oxenstierna fred på samme sted.

Eksterne lenker
---------------

* *Brömsehus*, kalmarlansmuseum.se. Besøkt 8. april 2013
* *Brömsehus*, bagordon.com. Besøkt 8. april 2013

Portal: Danmark
**Brøndums Hotel** ligger i Skagen i Nordjylland i Danmark. Det har røtter tilbake til 1840- årene, men er mest kjent fra 1880- årene, da mange kunstnere og kunstinteresserte fra hele Skandinavia tilbragte somrene der på grunn av de særegne lysforholdene i distriktet. Som gruppe kalles de i dag for Skagenmalerne.

Verten på denne tiden var Degn Brøndum, som senere satt i det første styret for Skagens Museum. Hans søstre var forøvrig kunstnerisk begavet og ble kjente malerinner.

Hotellet skjenket også store deler av sin hage til museumstomt. Der har vært flere branner, sist i 1959. Bygningen er derfor restaurert, men bare svakt modernisert. Mange rom har innlagt varmt og kaldt vann, men en må på gangen for toalettbesøk og bad.

I spisesaler og salonger kunne man før se på et 40-tall malerier som besøkende kunstnere har gitt som betaling for oppholdet. Disse er nå samlet i et eget rom på museet, som ligger vis-à-vis hotellet.

Brøndums Hotel ble fredet i 1986.

Referanser
----------

1. ↑  Fredningssag / Brøndums Hotel, Skagen, Anchersvej 003 og Østre Standvej 051, Frederikshavn fra Kulturarvsstyrelsen (besøkt 30. juni 2014)

Eksterne lenker
---------------

* Brøndums Hotel på Skagensmuseum.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |

Portal: Danmark
**Spraglet bjellevikler** (*Archips xylosteana*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (vingespenn 15-23 millimeter), rødbrun vikler. Den er jevntover mer kontrastrikt tegnet enn de andre *Archips*-artene, og forvingen har ikke noe nettmønster over den lysbrune grunnfargen. Forvingen er bred og omtrent rektangulær, med markert, rettvinklet, men ikke noe særlig utstikkende, forhjørne. Grunnfargen er gulbrun til rødbrun. Ved roten er det en skrå, stavformet, mørk flekk, midt i vingen et skrått, bredt, rødbrunt tverrbånd som er mer enn dobbelt så bredt ved bakkanten som ved framkanten, nær vingespissen en kileformet, mørkbrun flekk som når nesten bak til bakkanten, og i vingespissen en liten, trekantet, svart flekk. Bakvingen er lyst gråbrun.

Levevis
-------

Larven
Denne arten lever i løvskog og hager, og larvene kan leve på mange ulike løvtrær og busker, der de spinner sammen blader. De voksne sommerfuglene flyr fra rett før solnedgang og utover natten i juli-august.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt over det meste av Europa, og i det nordlige Asia. I Norge er den utbredt i Sør-Norge.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Archips xylosteana* på UK Moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *spraglet bjellevikler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *spraglet bjellevikler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *spraglet bjellevikler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *spraglet bjellevikler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *spraglet bjellevikler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *spraglet bjellevikler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Archips xylosteana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Archips xylosteana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Archips xylosteana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
En brødrister i skråstilt posisjon.  Foto: Donovan Govan (2005) 
**Brødristere** er elektriske apparater som brukes til å riste brødskiver. Brødskivene kan ristes i løpet av noen få minutter. Bruken av brødrister gir brødet mange av de samme egenskapene det har når det er nystekt, og egner seg derfor godt til å forberede frokost.

Den første brødristeren registrert er fra patent av General Electric i 1909, modellen GE model D-12, designet av tekniker Frank Shailor.

Brødristere forekommer i en rekke forskjellige modeller. I noen ristere legges brødskiven inn på høykant, mens andre ristere har et «grill»-design hvor brødskrivene legges flatt.

De fleste brødristere idag har en tidsstyring som gjør at du kan tilpasse akkurat hvor lenge den skal riste brødene. Dette gjøres ved å vri på en knapp. Det som bestemmer tiden i brødristeren kan enten være digitale klokker internt i apparatet eller en termostat.

Da brødristere først kom på markedet i Norge på 50-tallet kostet de veldig mye. Men i dag kan de anskaffes billig til og med i dagligvarebutikker.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
En brønn i Afghanistan.
**Brønnboring** er boring av brønn for å skaffe vann i områder hvor felles kommunal vannforsyning ikke kan levere vann. Det kan være på øyer eller i hytteområder hvor kommunal infrastruktur ikke er etablert. Mens det før var vanlig å grave brønner, er det nå mest vanlig å bore brønner. En rekke firmaer tilbyr brønnboring. Norges geologiske undersøkelse skal ha melding ved brønnboring. Ettersom brønnboring berører grunnvannet i en region, er det viktig for myndighetene å ha oversikt over bruken av dette. 

Vestnorsk Brunnboring er Norges eldste brønnboringsfirma.

Brønnboring og uhjelp
---------------------

I land hvor vann er en knapphetsressurs, kan brønnboring fungere som god utviklingshjelp og endre kvinners livssituasjon ved at de slipper å gå lange avstander for å hente vann. En rekke hjelpeorganisasjoner har derfor brønnboring som del av sine hjelpeprogrammer. Kirkens Nødhjelps program *Jobb for livet* har flere prosjekter relatert til brønnboring.

Eksterne lenker
---------------

* Forskrift om meldeplikt ved brønnboring
* Kirkens Nødhjelp driver brønnboring i Etiopia
**«Only Sixteen»** er en amerikansk popballade utgitt i 1959, skrevet av Lou Adler og Herb Alpert (under psevdonymet *Barbara Campbell*).

Innhold
-------

En mann har forelsket seg i ei 16 år gammel jente, som en mener er altfor ung til å forelske seg.

Innspilte versjoner
-------------------

Den mest kjente innspillingen, med Sam Cooke, ble utgitt på singlen Keen 3-2022 i 1959. B-siden var «Let's Go Steady Again».

Norske Jan Høiland med Carsten Kloumans orkester gjorde en engelskspråklig versjon på singlen Columbia 45GN 1654 samme år. 

Craig Douglas with Accompaniment by Harry Robinson gjorde en coverversjon i Storbritannia. Den ble utgitt på singlen Top Rank JAR JAR 159 i 1959.

Innspillingen til The Supremes ble utgitt på LP-albumet *We Remember Sam Cooke* (Motown M 629) i 1965.

Dr. Hook spilte inn en versjon. Den ble utgitt på singlen Capitol 4171 i 1975. Produsent var Ron Haffkine. B-siden var «Let Me Be Your Lover».

Svenske versjoner
-----------------

Det finnes to svenske tekster. S. S. Wilson har skrevet «Sexton År». Det finnes også en versjon som heter «Han var sexton som jag».

Carina Ahrle har spilt inn Wilsons versjon. Den ble utgitt på EP-platen Columbia SEGS 68 i 1959.

Gruppa Bambies spilte inn den andre versjonen.

Listeplasseringer
-----------------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| Sam Cooke | USAs flagg Billboard Hot R&B Sides-listen | # 13 |  | 1959 |
| Sam Cooke | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 28 |  | 1959 |
| Craig Douglas | Storbritannias flagg Storbritannia | # 1 | 15 | 8. august 1959 |
| Dr. Hook | USAs flagg Billboard Hot Country Singles-listen | # 55 |  | 1976 |
| Dr. Hook | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 6 |  | 1976 |

Referanser
----------

1. ↑   Lou Adler hos Allmusic
2. ↑  45cat
3. ↑   45cat
4. ↑   45cat


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«Living Doll» med Cliff Richard og The Shadows | **Nummer 1 på VG-lista (med Craig Douglas)**(Uke 45–48 1959) | Neste mottaker:«Travellin' Doll» med Cliff Richard |
**Befria Södern** var et plateselskap i regi av De förenade FNL-grupperna i Sverige. Fra 1968 til 1975 utga selskapet sju «FNL-plater». Selskapet ga også ut en del trykt materiale.

Under Vietnamkrigen arbeidet de svenske FNL-gruppene for å utvikle støtten til FNL og Vietnam og styrke motstanden mot USA, som de mente førte en imperialistisk krig. Som en del av aktiviteten ble det startet sanggrupper som underholdt ved møter og demonstrasjoner.

De fleste av plateselskapets album er laget av sanggruppene fra de ulike FNL-gruppene rundt om i Sverige. Den første utgivelsen signert *Freedom Singers* ble hovedsakelig laget med utgangspunkt i aktivistmiljøet i Stockholm, den andre i Göteborg. Siden ble det etablert sanggrupper flere steder, ulike folk deltok og platene kun signert *FNL-grupperna*.

Plateselskapets navn er hentet fra tittelen på den svenske versjonen av FNLs «nasjonalsang»: *Befria Södern* (på vietnamesisk *Giài phóng mién Nam*).

I Norge ble de svenske platene i 1970-årene solgt i Oktoberbokhandlene og spredt blant norske Vietnam-aktivister i Solidaritetskomiteen for Vietnam.

Utgivelser
----------

* Befria Södern BS-1 1968 Freedom Singers - *68*
* Befria Södern BS-2 1970 Freedom Singers - *Antiimperialistiska sånger*
* Befria Södern BS-3 1971 FNL-Grupperna - *Till det kämpande Vietnam*
* Befria Södern BS-4 1972 FNL-Grupperna - *Vietnam är nära*
* Befria Södern BS-5 1972 PRR:s Dans & Sångtrupp - *Lär känna Vietnam*
* Befria Södern BS-6 1974 FNL-Grupperna - *Framtiden Är Vår - Sånger till Vietnam*
* Befria Södern BS-7 1975 FNL-Grupperna - *Vietnam Kambodja befriade!*

Referanser
----------

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**De røde turbaners opprør**  (kinesisk: 紅巾之亂, pinyin: *Hóngjīnzhīluàn*, 1351-1368) var en serie sosialreligiøse opprør i Kina anført av det kinesiske hemmelige selskap Den hvite lotus og som var rettet mot det regjerende Yuan-dynastiet.

Bakgrunn
--------

Opprørernes fremrykming fra 1359 til 1361
Opprørernes fremrykning fra 1362 til 1366
I 1333 var det mongolske Yuan-dynastiet i store vanskeligheter. Den gule flod gikk til stadighet over sine bredder og skapte ødeleggende oversvømmelser, og andre naturkatastrofer fant også sted. Samtidig hadde Yuan-dynastiet store kostnader knyttet til forsvaret av det store keiserdømmet. Dette løste man ved økt skattetrykk, og hovedbyrden falt på vanlige han-kinesere.

De røde turbaners hær
---------------------

De røde turbaners hær som ble satt inn mot Yuan-styrkene ble organisert av tilhengerne av Den hvite lotus og av manikeismen. Navnet «røde turbaner» skyldtes at de hadde røde bannere og bar røde turbaner. 

Opprørene begynte litt her og der. Først brøt de ut ved kysten i provinsen Zhejiang, der han-kineseren Fang Guozhen og hans menn angrep en gruppe Yuan-embedsmenn. Etter det ble opprør under ledelse av «hvite lotus»-anføreren Han Shantong i området nord for Den gule flod senteret for den antimongolske bevegelse.. 

I 1351 planla Den hvite lotus et regelrett opprør, men planene ble røpet. Han Shantong ble arrestert og henrettet av Yuan-regjeringen. Etter hans død overtok andre lederskapet; Liu Futong sammen med Han Liner (sønn av Han Shantong). Snart etter bredte opprøret seg til området sør for Yangtsefloden. Der kalte de seg «de sørlige røde turbaner». Blant deres ledere kan fremheves Xu Shouhui og Chen Youliang.

Avslutning
----------

En av de viktigere lederne for De røde turbaner var Zhu Yuanzhang. Først fulgte han Guo Zixing; han giftet seg senere med Guos datter. Etter Guos død ble Zhu lederen for Guos opprørsstyrker. 

Mellom 1356 og 1367 ledet Zhu en rekke kampanjer for å underkue sine motstandere i De røde turbaners bevegelse. Med å spille konkurrentene mot hverandre sjaltet han dem ut den ene etter den andre, først Chen Youliang så Zhang Shicheng og så Fang Guozhen. Til slutt druknet han Han Liner. Han blåste så til et kinesisk nasjonalt opprør, og vant stor folkelig stltte. 

I 1368 utropte Zhu Yuanzhang seg selv til keiser i Yintian (Nanjing). Han er gått inn i historien som Hongwu-keiseren av Ming-dynastiet. Det følgende år erobret Ming-styrkene Dadu (Beijing), og dermed var Yuan-dynastiet uigjenkallelig over.

Referanser
----------

1. ↑  Yuan Dynasty: Ancient China Dynasties, avsnitt 3

Litteratur
----------

* Frederick W. Mote, Denis Twitchett (Hrsg.): *The Cambridge History of China. Vol. 7, The Ming Dynasty, 1368–1644, Part I.* Cambridge Univ. Press, Cambridge 1988, ISBN 0-521-24332-7
* Jeremiah Curtin: *The Mongols. A History.* Greenwood, Westport/Conn 1972 (Nachdruck der Originalausgabe von 1908)
* Jacques Gernet: *Die chinesische Welt.* Suhrkamp, Frankfurt am Main 1979, ISBN 3-458-05503-7

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |