recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kovalente bindinger** (også kalt *elektronparbindinger*, eller *elektronbindinger*) er bindinger mellom atomer som bygger på oktettregelen, hvor alle atomer ønsker åtte elektroner i ytterste skall. Edelgassene har fullverdige skall, og reagerer dermed ikke på slik måte med andre stoffer (de er lite reaktive). For å oppnå fullverdige ytre skall deler atomene elektroner seg i mellom. Dette skjer oftest med like atomer eller de som ligger nær hverandre i periodesystemet.

Eksempel
--------

To oksygenatomer skal slå seg sammen og lage oksygengass (som har molekylformel O2). Oksygen har seks elektroner i ytterste skall, L-skallet, og hvert oksygenatom trenger to elektroner ekstra for å oppfylle åtteregelen. Oksygenets mest stabile form blir derfor de to sammenslåtte atomene.

Og den heter da upolar kovalent binding.

Dipolare kovalente bindinger
----------------------------

På samme måte som med kovalente bindinger går atomene også her sammen om å dele på elektroner, den eneste forskjellen er at elektronparet oppholder seg nærmere den ene siden av molekylet enn den andre. Dette gjør at den ene siden (som trekker mest på elektronparet) oppnår sterkere negativ ladning, og vi får to forskjellige ladde poler.

Eksempel
--------

Det mest vanlige stoffet for oss mennesker inneholder nettopp en slik dipolar kovalent binding. Stoffet heter vann og består av to hydrogenatomer og ett oksygenatom. Molekylet har formelen H2O. Her trekker oksygenatomet mer på elektronparene enn det hydrogenatomene gjør, derfor blir oksygen den negative polen i vannmolekylet og hydrogen blir den positive polen.

Det som skaper forskjellen mellom upolar kovalent og polar kovalent binding er grunnstoffenes elektronegativitet som avgjør hva slags bindingstype som gjelder mellom atomene.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |

| * v
* d
* r
Kjemisk bindingsteori |
| --- |
| 
* Orbital
* Kvantemekanikk

 |
| Bindingstyper | 

|  |  |
| --- | --- |
| Ved symmetri | 
* Sigma (σ)
* Pi (π)
* Delta (δ)
* Phi (φ)

 |
| Ved bindingsorden | 
* 1 (enkel)
* 2 (dobbel)
* 3 (trippel)
* 4 (firedobbel)
* 5 (femdobbel)
* 6 (seksdobbel)

 |
| Ved spinn | 
* Triplett
* Singlett
* Utvekslingskoblet

 |

 |
| Valensbindingsteori | 

|  |  |
| --- | --- |
| Begreper | 
* Hybrid orbital
* Resonans
* Lewisstruktur

 |
| Konstituerende enheter | 
* Kovalent binding
* Fritt elektronpar

 |

 |
| Molekylorbitalteorien | 

|  |  |
| --- | --- |
| Begreper | 
* Molekylær orbital
* Lineær kombinasjon av atomorbitaler
* MO diagram

 |
| Konstituerende enheter | 
* Bindene MO
* Ikke-bindene MO
* Antibindende MO

 |

 |
Diaochan. Èn av de *Fire Skjønnheter*.
**Diaochan** (Tradisjonell kinesisk 貂蟬, forenklet kinesisk: 貂蝉, pinyin: *Diāochán*) var én av de fire skjønnheter fra det gamle Kina. Det er blitt sagt at hun ble født i 169. I motsetning til de andre tre skjønnhetene, blir Diaochan aldri nevnt i noen historiske nedskrivninger som eksisterer. Hun er mest sannsynlig en oppdiktet figur. Ifølge historiske nedskrivninger hadde Lu Bu et forhold med en av Dong Zhuo sine kammerpiker; men det finnes ingen beviser på at denne personens navn var Diaochan. Dette er faktisk ekstremt usannsynlig, fordi «Diào» er og var ikke et vanlig brukt kinesisk familienavn.

Diaochan dukker opp i Beretningen om de tre kongedømmer, hvor hun deltok i et komplott arrangert av sin adoptivfar Wang Yun for å forføre den mektige generalen Lu Bu, og til slutt overtale ham til å drepe sin adoptivfar Dong Zhuo. Dette gjorde hun ved å bli Dong Zhuo sin konkubine men også Lu Bu sin forlovede. Derfra kunne hun manipulere dem begge gjennom deres sjalusi og egen sjarm. Dong Zuo sin taktiker, Li Ru, så hvor mye Diaochan drev både Herren og Krigeren gal, så han foreslo for Dong Zhuo at det ville være best å bare gi Diaochan til Lu Bu istedenfor å kjempe om henne. Da Dong Zhuo fikk høre dette, truet han Li Ru med døden og stadfestet at ingen kriger var verdt det som Diaochan var for ham. Diaochan hadde tvunnet Lu Bu rundt sin finger. Hun fortalte ham at når hun var sammen med Dong Zhuo var hun ulykkelig og at hun bare hadde lyst til å være sammen med han. Lu Bu var så sint at han gikk rett til Wang Yun og la planer om Dong Zhuos død. Etter Dong Zhuo sin død måtte Lu Bu flykte for livet og han tapte en kamp mot Dong Zhuo sine generaler. Men han klarte til slutt å møte opp med Diaochan igjen. Diaochan fulgte Lu Bu i hans tid som kjeltring og lederskap fram til han tok Cao Cao sitt slott ved Puyang. Sammen reiste de rundt i landet fram til Cao Cao sine styrker erobret basen hans, Xiapi. Novellen forteller ikke noe mer om Diaochan etter dette.

Dynasty Warriors
----------------

Diaochan er også en spillbar figur i Dynasty Warriors serien av Koei, hvor hennes valgte våpen er to septre.

Referanser
----------

1. ↑  «Chinese Tale: Diao Chan». *people.wku.edu*. Besøkt 23. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Diaochan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 貂蟬 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
*For den britiske tautrekkeren, se Alexandro Munro*

**Alexander Munro** (1825–1871) var en skotsk billedhogger som ble assosiert med pre-rafaelittene. 

Munro var sønn av en gråsteinsmurer og sønnens talent ble oppdaget av farens rike arbeidsgiver, hertuginnen av Sutherland, som fikk ham til London i 1848 for å studere skulptur under Charles Barry. Han stilte ut ved Royal Academy i årene 1849 til 1870 og ved den store utstillingen, Great Exhibition, i 1851. Munro ble en spesialist på å hogge portretter og medaljonger, og av statuer av barn. 

Munro var nære venner med pre-rafaelittene, men vennskapet holdt derimot på å skjære seg. I henhold til William Holman Hunt hadde Dante Gabriel Rossetti avslørt meningen bak den mystiske signaturen «PRB», som alle pre-rafaelittene satte ved siden av sin egen signatur, til Munro. Munro fikk uten å mene det en rolle i et angrep på pre-rafaelittene da han avslørte signaturen for andre, noe som kostet pre-rafaelittene anseelse. Dikteren Coventry Patmore overtalte kunstkritikeren John Ruskin til å forsvare pre-rafaelittene i avisen *The Times*. Munros manglende evne til å holde på en hemmelighet forhindret likevel ikke Rossettis vennskap med ham og han skaffet Munro oppdrag i Oxford.

Munro er en av de billedhoggerne hvis arbeid som kan beskrives som pre-rafaelittisk med en formell purisme og enkelhet som gikk tilbake til tidlig italiensk renessanse. Man har sagt at han fulgte den harde realismen til Holman Hunt og den tidlige John Everett Millais. Som Holman Hunt holdt han seg trofast til sine idealer hele karrieren ut.

Munros arbeid i London inkluderer fontenene i Berkeley Square og ved Hyde Park Corner (Gutt og delfin). I Birmingham er det en statue av James Watt (1866) og i museet i samme by er *Sovende barn*, en av de verker han stilte ut i Great Exhibition. I Oxford er det en medaljong av John Everett Millais ved Ashmolean.

Referanser
----------

1. 1 2   Munro, Alexander[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Mapping the Practice and Profession of Sculpture in Britain and Ireland 1851–1951, MSBI person ID msib7\_1206711353, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Alexander Munro (sculptor), SNAC Ark-ID w6dv2j67, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Benezit Dictionary of Artists, Benezit-ID B00127755, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  The Victorian Web: *Alexander Munro (1825–71)*

Litteratur
----------

* Hunt, William Holman: *Pre-Raphaelitism and the Pre-Raphaelite Brotherhood*. 2 vols. London, Macmillan: 1905. 2nd ed. 1912.
* Read, Benedict: *Victorian Sculpture*. New Haven: Yale University Press, 1982.

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** ULAN
 |
**Lavkonjunktur** er et begrep for å beskrive den økonomiske utviklingen i et land. Begrepet brukes særlig i europeisk konjunkturanalyse, og betegner at den økonomiske aktiviteten er lavere enn en trendmessig utvikling ville tilsi. Når den økonomiske aktiviteten er høyere enn trenden, kalles dette høykonjunktur. Dette innebærer at en økonomi vil være i lavkonjunktur selv om den har økonomisk vekst, men ofte vil lavkonjunktur bety at arbeidsledigheten stiger.

I tillegg deles de økonomiske syklusene i om veksten er høy eller lav. Når den økonomiske veksten i et land er høyere enn trendveksten, eller gjennomsnittlig vekst, er økonomien i en oppgangskonjunktur. Når veksten er lavere, er økonomien i en nedgangskonjunktur.

Enhver økonomi vil dermed, per definisjon, alltid befinne seg i enten lav- eller høykonjunktur, *og* *enten* i oppgangs- eller nedgangskonjunktur.

Begrepet resesjon har ingen plass i denne analysemodellen, men knyttes til fallende aktivitet i en økonomi. I USA avgjør en egen konjunkturkomite om amerikansk økonomi vokser eller krymper. Når den krymper, er USA i resesjon. En beslektet, og mye brukt, definisjon er at en økonomi er i resesjon dersom BNP faller i to kvartaler på rad. Alle moderne økonomier er som oftest i ekspansjon.

Referanser
----------

1. ↑  Statistisk sentralbyrå: Samfunnsspeilet nr. 2, 2003
Lavranskirken i Tønsberg hadde store likheter med Mariakirken i Bergen, bl.a. de to tårn i vestfasaden.
**Lavranskirken** var en av middelalderkirkene i Tønsberg. Den sto der Tønsberg domkirke står i dag. Kirken ble trolig bygd tidlig på 1100-tallet og ble revet i 1810-11 på grunn av branner og dårlig vedlikehold. På grunnlag av tilgjengelige kilder kan man danne seg et bilde av hvordan kirken har sett ut. Det en har å bygge på er bl.a. en skisse av grunnplanen, laget ca. år 1800 og en akvarell som er laget sent på 1700-tallet. Det eksisterer også to kapiteler fra kirken, bevart på Slottsfjellmuseet, og disse er etter alt å dømme hugget tidlig på 1100-tallet.

Middelalderarkeolog Jan Brendalsmo har laget et forslag til en rekonstruksjon som bl.a. bygger på kirker som har likhet med grunnplanskissen som er bevart. Lavranskirken var en påkostet kirke, og trolig noe mer enn en vanlig sognekirke. Kirken skulle overstråle andre kirker i sin samtid. Kirker som likner er bl.a. Mariakirken i Bergen, Gamle Aker kirke i Oslo, domkirkeruinen på Hamar og søsterkirkene på Gran.

Brendalsmo antar at kirken ble bygd for å være domkirke for Østlandet. Men før den ble ferdig var det bestemt at domkirken for denne landsdelen skulle ligge i Oslo. 
Han mener at hvilken helgen en kirke er viet til kan fortelle noe om byggherren. At kirken var viet til St. Laurentius tyder på at kongen var byggherre. Han støtter seg bl.a. på Tønsbergs byhistoriker, Oscar Albert Johnsen, som har påpekt at når biskopen på Østlandet ca. 1100 omtales som "vikverjabiskup" tyder det på at biskopen holdt til i Viken, den ytre brede delen av Oslofjorden. Johnsen konkluderte med at biskopen holdt til i Tunsberg, og at han holdt til på Teie hovedgård, som jo seinere tilhørte biskopen i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Brendalsmo: Kulturminnebloggen. 2016
2. ↑  Johnsen, Oscar Albert (1929). *Tønsbergs historie. Bind 1. Middelalderen*. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. s. 71.
**The Crystals** var en amerikansk vokaljentegruppe som ble startet i Brooklyn, New York, USA i 1961. Av gruppen mest kjente hits er «*Da Doo Ron Ron*» og «*Then He Kissed Me*» som begge ble produsert av Phil Spector.

Medlemmene i gruppen var Barbara Alston, Mary Thomas, Delores «Dee Dee» Kennibrew, Merna Girard og Patricia «Patsy» Wright og de startet gruppen da de gikk på high school. Alston sang førstestemmen og allerede samme år som de startet fikk de kontrakt med Phil Spectors plateselskap Philles Records og en tilhørende mellomstor hit i USA med sangen «*There's No Other Like My Baby*».

De neste singlene «*Uptown*» og «*Oh, Yeah, Maybe, Baby*» hadde også gode salgstall. Dolores LaLa Brooks erstattet etter dette Merna Girard som var gravid. Spector satt på rettighetene til navnet The Crystals og spilte inn noen plater med sangeren Darlene Love og ga dette ut under navnet the Crystals. Blant disse innspillingene var singelen «*He's a Rebel*» som gikk til topps på Billboard-listen og ble i USA gruppens største hit.

Etter dette spilte den opprinnelige gruppen inn sangene «*Da Doo Ron Ron*» og «*Then He Kissed Me*» som ble store suksesser. På dette tidspunktet forlot Mary Thomas gruppen. Det var imidlertid spenninger overfor Spector som hadde brukt gruppenavnet uten dem. Spector konsentrerte seg da om andre prosjekt, blant andre The Ronettes. Crystals ble oppløst i 1966 etter å ha gitt ut noen singler som ikke nådde de store salgstall. I 1971 hadde gruppen en gjenforening og har siden opptrådt sammen i forskjellige sammensetninger ved ulike anledninger.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) The Crystals – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) The Crystals på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) The Crystals på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) The Crystals hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* (en) The Crystals på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) The Crystals på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) The Crystals på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) The Crystals på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) The Crystals på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) The Crystals på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) The Crystals på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) The Crystals på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) The Crystals på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***The Cub*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Maurice Tourneur.

Handling
--------

Redaktør for avisen «Louisville Gazette» sender en ung reporter Steve Oldham, for å dekke en feide som begynte når Jim Renlows gris ble oppdaget i å spise Bill Whites neper. Selv om Steve i begynnelsen forsøker å være mest mulig upartisk i denne konflikten, forelsker han seg i læreren Alice Renlow. På en fest drikker Steve for mye, og kysser Peggy White uskyldig.

Men Peggy forteller deretter alle slektningene sine at de har blitt forlovet. Senere, når Steve blir oppdaget i det han kysser Alice på hånden, tar White-familien Steve til fange. De planlegger å skyte ham ved soloppgang. Alice ber Tilden White, som elsker henne, om å la Steve slippe unna.

Skuespillere
------------

* Johnny Hines som Steve Oldham.
* Martha Hedman som Alice Renlow.
* Robert Cummings som kaptein White.
* Dorothy Farnum som Peggy White.
* Jessie Lewis som Becky King.
* Bert Starkey som Stark White.
* D.J. Flanagan som Jim Renlow.

Referanser
----------

1. ↑  The Cub
2. ↑  The Cub

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Cub* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Cub* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Cub* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Huseby** er et boligområde som ligger sørvest i Trondheim kommune på grensen mot Bymarka. Huseby er en del av den administrative bydelen Heimdal, og ligger sør for Flatåsen og vest for Kolstad og Saupstad. Området består i sin helhet av ulik boligbebyggelse, i særdeleshet av rekkehus.

Historie
--------

Huseby har fått sitt navn etter en tidligere gård (gnr 196/1) i Leinstrand som lå på høyden mellom Husebyvegen og Søndre Husebytun. Gården ble sannsynligvis lagt øde under Svartedauden, men ble tatt i bruk igjen på 1500-tallet. Gården er første gang nevnt i kilder i 1590 og fra 1647 tilhørte den Bakke kloster. I 1701 var Huseby eiet av Mads Bager, som bodde nede i byen og brukte gården som avlsgård. Frem til 1784 fungerte Huseby som avlsgård for byens borgere da den ble solgt til bonden Hans Hansen.

I 1794 overtok kjøpmann og skipsreder Hans Wensell og i 1870 tok Casper W. Lunde over Huseby. Sistnevnte delte gården og gav vekk en parsell til Leinstrand fattigstyre som bolig og småbruk for en fattig familie. Han fikk for øvrig gaten Casper Lundes veg på Kolstad oppkalt etter seg i 1969. I 1908 ble Huseby solgt videre til kaptein Berthold Dahl, og i 1917 videre til Einar Jystad. Trondheim kommune ervervet eiendommer på over 1 000 dekar på Flatåsen og Huseby i 1963, i den hensikt å bygge ut en drabantby.

I løpet av 1960- og 1970-årene var Huseby gård utstykket til boligbebyggelse, for det meste rekkehus. Bebyggelsen ble delt inn flere delområder, blant annet i Nordre- og Søndre Husebytun samt Husebyhøgda. Huseby skole med ungdomstrinn og Huseby idrettspark med Husebyhallen ble bygget i 1975–1976. Svømmehallen Husebybadet ble bygget i 1984, og felles for alle disse er at de de ble bygget lenger øst sentralt på Saupstad. 

Selve Huseby gård ble revet i 2007 og erstattet av rekkehus og en lavblokk som ble bygget i årene etter under navnet Borettslaget Huseby gård. I forbindelse med innføringen og utbyggingen av Metrobuss i Trondheim fikk Huseby busstopp i Kongsvegen under navnet Husebytunet holdeplass.

Veier på Huseby
---------------

* Kongsvegen
* Husebyvegen
* Søndre Husebytun
* Nordre Husebytun
* Husebyhøgda
* Nordbakken
* Vestre Husebytun

Se også
-------

* Husebybadet
* Huseby idrettspark
* Husebyhallen
* Huseby skole
* Huseby barneskole
* Huseby ungdomsskole

Referanser
----------

1. ↑  Christiansen, Haakon Odd (1973). «Vilkår for ny vekst». I Christiansen, Haakon Odd. *Trondheim bys historie. Supplementsbind. Trondheim i går og i dag 1914–1964*. Trondheim: F. Bruns Bokhandels Forlag. s. 511. ISBN 82-7175-001-1.
2. ↑  Bratberg, Terje (1996). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 251. ISBN 978-82-573-0642-7.
3. ↑  AtB.no – Kolstad, Saupstad og Huseby Arkivert 29. januar 2021 hos Wayback Machine. (Besøkt 31. januar 2021)

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 244. ISBN 978-82-573-1762-1.
**The Conservative Club** var en nå oppløst gentlemen's club i London. Den ble opprettet i 1840. I 1950 ble den slått sammen med Bath Club, og så formelt oppløst i 1981. Fra 1845 til 1959 holdt den hus i en bygning med adresse 74 St James's Street.

Klubben var, som navnet peker mot, tilknyttet Conservatives - det britiske konservative parti. Det ble i høy grad dannet for de toryer som hadde et spenningsfullt forhold til brorparten av sine partifeller og dermed ikke var velkomne i Carlton Club. Blant sine medlemmer har den hatt mange konservative parlamentsmedlemmer opp gjennom tiden.

De som var med på åpningsmøtet den 29. juli 1840 var Quintin Dick MP, Viscount Castlereagh MP, W. S. Blackstone MP, Hon. Captain Duncombe MP, Thomas Hawkes MP, W. A. Mackinnon MP, John Neeld MP, P. D. Pauncefort Duncombe, Charles Hopkinson og Thomas Walford. Først møttes klubben i Lansdowne Hotel i Dover Street, så i Royal Hotel i 88 St. James's Street, frem til deres eget klubbhus stod fredig i 1845. Det var tegnet av George Basevi og Sydney Smirke.

I 1941 ble den upolitiske *Bath Club* rammet av en bombe, og etter å ha flyttet rundt fant den tilhold hos Conservative Club. Etterhvert ble klubbene enige om å slå seg sammen - i 1950 ble de **Bath Club** i navnet, skjønt beholdt lolokalene til Conservative Club.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «St. James's Street, West Side, Existing Buildings». *British History Online*. Besøkt 10. mars 2009.
**Huseby barneskole** er en barneskole som ligger på Saupstad i sør for Trondheim. Barneskolen består av tidligere Kolstad skole og Saupstad skole og ressurssenter.[] Skolen har i tillegg mottaksgruppe for nyankomne minoritetsspråklige elever på 1.-7. trinn. 

Det ble vedtatt bygging av nytt kombinert skolebygg for Huseby ungdomsskole og Huseby barneskole på den gamle tomten til Saupstad skole i Saupstadringen, som sto ferdig høsten 2021. Frem til bygget sto klart ble elevene spredt på to ulike skolebygg i Trondheim, med 1.-4. trinn på Kolstad skole og 5.-7. trinn på et midlertidig bygg på Sverresborg.

Huseby barneskole og Huseby ungdomsskole er sammen med Charlottenlund ungdomsskole og Charlottenlund videregående skole et Universitetskole med NTNU, og har et tegnspråklig grunnskoletilbud for 1.-10. trinn.

Referanser
----------

1. ↑  Bygg.no – Trondheim kommune og HENT inngår intensjonsavtale om bygging av Huseby skoler (Publisert 3. desember 2018, besøkt 28. januar 2021)

Eksterne lenker
---------------

* Trondheim.kommune.no – Huseby barneskole
* Huseby barneskole på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Consort** eller *consort of instruments* er en engelsk betegnelse på instrumentalensembler fra 1500- og 1600-tallet.

I renessansen var consort-musikken vanligvis ikke instrumentspesifikk, det vil si at utøverne sto fritt i valg av instrumenter. Nesten alle instrumenter ble laget i grupper eller «familier» fra sopran- til bass-instrumenter, de viktigste familiene var blokkfløyter og gamber. Consorts med alle instrumentene fra samme familie, f.eks. bare gamber eller bare blokkfløyter, ble kalt *whole consort*. Det var også vanlig å blande instrumenter fra ulike instrumentfamilier, såkalte *broken consort*.

Av komponister som skrev consortmusikk i den elisabethanske æra (1558–1603) kan John Dowland, Anthony Holborne, William Byrd og Peter Philips nevnes. De viktigste komponistene fra jacobinsk tid (1603–1625) var Thomas Lupo, Orlando Gibbons, John Coprario og Alfonso Ferrabosco. Noen consort-komponister fra senere på 1600-tallet er Christopher Simpson, William Lawes og Henry Purcell.

Noen moderne consorts
---------------------

* Hassler-Consort

Eksterne lenker
---------------

* En gambeconsort (*whole consort*): William Byrd *Fantasia #2*
* En *broken consort*: Matthew Lockes *The Broken Consort Suite*
* Robins, Brian. "The English Viol Consort in the Tudor Era"

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
**Huset** er en restaurant, kafé og nattklubb i Longyearbyen på Svalbard. Restauranten på Huset holder et høyt nivå. Vinkjelleren, en av Nord-Europas største, inneholder over 20 000 flasker, og ble bygget opp over 20 år av Husets tidligere eier Hroar Holm. Huset mottok i august 2006 utnevnelsen *Best of Award of Excellence* fra Wine Spectator for sitt vinkart. Best of Award of Excellence er Wine Spectators nest høyeste utmerkelse. 

Menyen i restauranten skifter med de ulike årstidene, og er preget av lokale råvarer som haneskjell, rein, rype, svalbardgås, sel og arktisk røye. Isbjørnkjøtt har tidligere tidvis vært på menyen. 

Bygningen som huser restauranten ble i 1951 reist for å være forsamlingshus. Det ble tegnet av arkitekt Jacob Hanssen som, sammen med arkitekt Gerhard Iversen, tegnet Colosseum kino i Oslo. På grunn av klasseskillet i Longyearbyen måtte forsamlingshuset ligge på såkalt nøytral grunn. Derfor ligger restauranten ensom utenfor bykjernen. Gjennom tidene har det også vært posthus, sykehus, skole, kino og konsertsal i huset.

Bildegalleri
------------

* Huset kan sees ytterst til høyre lengst oppe i Longyeardalen*Huset* kan sees ytterst til høyre lengst oppe i Longyeardalen
* Scenen i HusetScenen i Huset
* Inni HusetInni Huset

Eksterne lenker
---------------

* Husets hjemmeside
* Dagbladet: Det hemmelighetsfulle Huset
**Consis** er en tidligere kjede av regnskapsbyråer som ble etablert i 1992, som en sammenslutning av regnskapsbyråer og bestod pr. 2010 av 47 økonomihus, hvorav 12 er egeneiet. Consiskjeden omsatte i 2006 for kr. 230 mill, og har rundt 400 ansatte. I 2004 dannet Consis egne IT- og inkassoselskap, Consis Solutions og Consis Credit.

I 2011 gikk Sparebanken Hedmark inn som ny eier, med en eierandel på 100%. Consis AS endrer navn til SpareBank 1 Regnskapshuset Østlandet AS høsten 2013.

Pr. mai 2014 består SpareBank 1 Regnskapshuset Østlandet AS av 15 avdelinger og 150 ansatte.

Historie
--------

Consis ble dannet i 1992 som en medlemseid kjede, men gikk over til å bli en hybridkjede med egne økonomihus og franchisebedrifter.

I 2003 kjøpte ØkonomiFOKUS 51 % av Consis Norge AS. ØkonomiFOKUS var da et regnskapsbyrå med 6 avdelinger og rundt 60 ansatte. Sammen dannet de Norges nest største regnskapskjede.

I 2004 dannet Consis en egen IT-del med navnet Consis Solutions. Dette i samarbeid med Telecomputing ASA. Samme året dannet de også Consis Credit som er en egen inkassoavdeling.

I 2011 gikk Sparebanken Hedmark inn som hovedeier av Consis. Consis hadde store finansielle og likviditetsmessige utfordringen på bakgrunn av store investeringer innen IT, forretningsutvikling og oppkjøp av regnskapskontorer. Dermed klarte de ikke å finne en ny leder som på akseptable vilkår har kunne lede Consis. Consis bestod da av 47 økonomihus med 350 medarbeidere.

Høsten 2013 endret Consis navn til SpareBank 1 Regnskapshuset i samråd med lansering av ny landsdekkende allianse på tvers i SpareBank 1 Gruppen.

Referanser
----------

1. ↑  «Pressemelding: Sparebanken Hedmark ny eier i Consis AS». Consis.no. Arkivert fra originalen 15. oktober 2013.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. oktober 2013. Besøkt 15. oktober 2013.
3. ↑   Arkivert 15. oktober 2013 hos Wayback Machine.
4. ↑
5. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Tholoser i Harran i Tyrkia.
**Tholos** er en gresk betegnelse på bikube- eller kuppelformede steinbygg som en finner i middelhavsland. De ble bygget i antikken og huset hovedsakelig et tempel eller en grav.

Graven eller «skattkammeret» til kong Atrevs er den mektigste tholosen på Mykene.

Tid og sted
-----------

De første tholosene i Hellas ble til rundt 1500 f.Kr. i den greske bronsealderen, og trengte gradvis vekk de eldre sjaktgravene. De største og best kjente byggene er fra Mykene. En finn også restene av en kjent tholos i Athene-tempelet i Delfi og Asklepios-helligdommen i Epidavros.

Tversnitt gjennom Atrevs-tholosen.

Bygging
-------

Tholosene ble bygget av steinblokker som møttest i en avrundet, men noe spiss hvelving på toppen. Døråpningen ble markert med monolitter på hver side eller en rett søyle laget av flere steiner. En kunne så dekke bygget med jord slik at det fekk en liten haug rundt seg, med en lang gang ned fra overflaten. Ofte bygget en tholosene i bakker eller åssider.

Bruk
----

I hver av gravbyggene gravla en flere døde på ulike steder, enten rett på gulvet i gravkammeret eller i uthogde rom i gulvet. En regner med at større graver, med en diameter på 10 til 15 meter, ble brukt til å gravlegge kongelige, men fordi hver mykenske bosetning hadde mer enn en slik grav ble troleg også andre, laverestående samfunnsmedlemmer gravlagt her. Mange av tholosgravene er blitt plyndret for lenge siden, og vi vet ikke hvilket gravgods de inneholdt.

Lignende bygg, med pyntede innervegger, ble også laget av etruskere.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tholos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Tholos – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Mer om tholoser fra Universitetet i Dartmouth (engelsk)

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Mesopotamia** |
| --- |
|  |
|  |
| * Eufrat
* Tigris
* Assyriologi
 |
| **Byer / Imperier** |
| * **Sumer**: Uruk
* Ur
* Eridu
* Kisj
* Lagasj
* Nippur
* **Det akkadiske rike**: Akkad
* Babylon
* Isin
* Mari
* Susa
* **Assyria**: Assur
* Ninive
* Nuzi
* Nimrud
* Assyriske palassrelieffer
* **Babylonia**: Babylon
* Kaldea
* **Elam**
* **Amoritter**
* Ziggurat
* **Hurritter**
* **Mitanni**
* **Kassitter**
* Urartu
* **Hettittene**
 |
| **Kronologi** |
| * Den sumeriske kongeliste
* Konger av Assyria
* Konger av Babylonia
 |
| **Språk** |
| * Kileskrift
* Sumerisk
* Akkadisk
* Elamittisk
* Hurrittisk
* Amorittisk
* Hettittisk
 |
| **Mytologi** |
| * Enuma Elish
* Gilgamesj
* Marduk
 |

**Den sumeriske kongeliste** er en liste over kongene av Sumer og andre riker. Sumererne dannet flere stater som eksisterte samtidig. Derfor har det eksistert mange sumeriske konger. Mange gamle tekster navngir flere konger i de forskjellige bystatene.

Det man vanligvis omtaler som *Den sumeriske kongeliste* er den legendariske fortegnelsen som er kjent fra flere innskrifter og som omhandler tidlige regenter. Denne listen forteller om at byen Eridu fikk sitt herredømme nedsenket fra himmelen, og at herredømmet siden skiftet mellom forskjellige byer. Listen forteller også om en stor flom. Blant de navnene man finner på listen er Dumuzi, som også er et navn på guden Tammuz. Man finner også navnet Gilgamesj, hovedpersonen i *Gigamesj-eposet*. Listen tar også med kong Sargon av Akkad og de andre kongene i Det akkadiske rike.

Man har funnet en innskrift som omtaler kongene Mesannepada og hans sønn A-annepada som var konger i Ur. De opptrer også i kongelisten. Man har også funnet en vase som omtaler Me-barag-si, konge av Kisj, og han anses for identisk med Enmabaragesi på listen. Derfor mener man at det er grunn til å tro at kongelisten inneholder i hvertfall noen historiske fakta.

Et bemerkelsesverdig trekk ved listen er de usedvanlig lange regjeringstidene noen av kongene tillegges. Noen av de tidligste kongene i listen sies å ha regjert i titusener av år. Siden sies noen å ha regjert i flere hundre år, og noen i normale antall år. En mulighet er at man har ganget noen kongers regjeringstid med tallet 60 og noen med 60 X 60 og at det er opphavet til de høye tallene.

Referanser
----------

1. ↑  Oliphant, Margaret (1993). *Oldtidens sivilisasjoner*. Oslo: Grøndahl Dreyer. s. 18. ISBN 8250420365.
2. ↑  Bjørndalen, Anders Jørgen (1970). *Første Mosebok : en kommentar*. Oslo: Land og kirke. s. 39.
3. ↑  Roux, George (1993): *Ancient Iraq*, Penguin Book, 3. utg. s. 123
4. ↑  Whitehouse, Ruth (1989). *Sivilisasjonens røtter*. Stabekk: Den norske bokklubben. s. 64. ISBN 8202117801.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Allotopus rosenbergi*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (42-82 millimeter lang), avlang, halvblank, gyllent farget hjortebille. Hannens kjever er forstørrede, ganske lange og smale, rette med fint sagtakket innerside, spissen litt oppoverkrummet. Pannen er dypt, U-formet innbuktet i midten. På hodets sider er det en liten tann over hvert antennefeste og en tann under hvert fasettøye. Pronotum har seks, oftest ganske utydelige, mørke flekker og er rundet med litt utstående bakhjørner. Dekkvingene er jevnbrede uten punktrader, oftest med en mer eller mindre tydelig, mørk lengdestripe på sidene. Fargen skiller denne slekten fra de fleste andre hjortebiller. Et annet særtrekk er at de har uvanlig tynt panser og dermed virker mykere enn andre medlemmer i familien. Hunne skiller seg fra hannen på mye mindre kroppsstørrelse, ikke forstørret hode eller forstørrede kjever, og på at hode og pronotum er tett punktert. Fra den nærtstående *Allotopus moellenkampi* skiller arten seg mest påfallende på at hannens kjever oftest er lengre, og de mørke flekkene på pronotum mindre tydelige.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten lever på Java.

Systematisk inndeling
---------------------

 *Allotopus rosenbergi*, hann
**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Allotopini* Maes, 1992
						* Slekten *Allotopus* Albers, 1894
							+ ***Allotopus rosenbergi*** (Snellen van Vollenhoven, 1872)

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Lucanidae du Monde - nettside om arten
* (en) *Allotopus rosenbergi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Allotopus rosenbergi* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Allotopus rosenbergi* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Allotopus rosenbergi* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Allotopus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Consolidated Edison, Inc.**, ofte forkortet **Con Edison** eller **ConEd**, er et amerikansk kraftselskap.

Selskapet slik det eksisterer i dag er et resultat av en rekke sammenslåinger, oppkjøp og nedkjøp. Den eldste delen av selskapet går tilbake til 1823, da New York Gas Light Company ble grunnlagt av investorer fra New York. Det ble notert på New York Stock Exchange i 1824. I 1884 gikk seks ulike gasselskaper sammen og dannet Consolidated Gas Company. Elektrisitetsvirksomheten i selskapet har sin historie tilbake til 1882 da Edison Illuminating Company, grunnlagt av Thomas Edison to år tidligere, startet med strømforsyning til 59 kunder på Manhattan.

Etter den såkalte *strømkrigen* mellom Thomas Edison og George Westinghouse i 1880-årene var det mer enn 30 ulike selskaper som produserte og distribuerte elektrisitet i New York og Westchester County. I de neste tiårene ble imidlertid antallet sterkt redusert, og New York Edison Company – nå del av Consolidated Gas – var det ledende kraftselskapet. I 1936 var elektrisitetsvirksomheten blitt betydelig større enn gassvirksomheten og selskapet ble registrert med navnet Consolidated Edison Company of New York, Inc.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Consolidated Edison – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** ISNI
 |



1. ↑  ; besøksdato: 30. august 2019.
2. 1 2  ; *Form 10-K*; utgivelsesdato: 16. februar 2023.
**Conseil des barreaux européens** (**CCBE**), den europeiske advokatorganisasjonen, ble etablert i 1960 og representerer advokatforeninger i 32 land i Europa, i tillegg til 13 tilknyttede foreninger og observatørforeninger. Tilsammen representerer CCBE mer enn én million advokater i Europa i forhold til institusjonene i EU. Organisasjonen har sitt sete i Brussel.

CCBE har stått i front som forsvarer av de rettsprinsipper som demokratiet og rettsstaten er bygget på, og som katalysator for en felles advokatlovgivning og advokatetikk i Europa. Organisasjonen ble stiftet som Commission Consultative des Barreaux Européens, senere ble navnet endret til Conseil des barreaux européens for bedre å reflektere rådets aktivitet, uten at forkortelsen (CCBE), som var vel innarbeidet i Europa, ble endret.

Den Norske Advokatforening er den norske medlemsorganisasjonen av CCBE.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. desember 2018. Besøkt 9. desember 2018.
2. ↑  «Members - CCBE». *www.ccbe.eu*. Besøkt 20. mai 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Nordjyllands Trafikselskab** (**NT**) er et dansk trafikkselskap som står for all busstrafikk i Nordjylland, samt jernbanene under Nordjyske Jernbaner. Selskapet ble opprettet som følge av kommunereformen og overtok både navnet og oppgavene fra trafikkselskapet som ble drevet av Nordjyllands Amt. 

NT eies av Region Nordjylland og de elleve kommunene i dekningsområdet, som samtidig er bestillere av trafikk med busser og lokalbaner med tilhørende planlegning av ruter og kjøreplaner. Aalborg kommune står dog selv for planlegning av ruter og kjøreplaner. Selve driften av bussene er outsourcet til private leverandører etter en kontrakt med NT. Den største leverandøren er Arriva, som blant annet driver en del av bybussene og metrobuss 2 i Aalborg. NT omfatter 267 busslinjer betjent av 398 busser, samt to jernbaner. Bussene har i gjennomsnitt årlig ca. 12,5 millioner påstigninger. NT har hovedsete i Kennedy Arkaden på John F. Kennedys Plads i Aalborg, bygningen hvor Aalborg bussterminal også holder til.

NT eier en del av Nordjyske Jernbaner, liksom selskapet har aksjer i Rejseplanen A/S og Rejsekortet A/S.

Referanser
----------

1. ↑  Om NT Arkivert 28. juli 2014 hos Wayback Machine. Nordjyllands Trafikselskab

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nordjyllands Trafikselskab – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kollektivtransportforvaltere i Danmark |
| --- |
| Nåværende | 
* Nordjyllands Trafikselskab
* Midttrafik (Midtjylland)
* Sydtrafik (Sydjylland)
* FynBus
* Movia (Sjælland)
* BAT (Bornholm)

 |
| Historiske | 
* Københavns Sporveje
* NESA
* HUR Trafik
* Vestsjællands Trafikselskab
* Storstrøms Trafikselskab
* Odense Bytrafik
* Ribe Amts Trafikselskab
* Vejle Amts Trafikselskab
* Århus Sporveje
* Viborg Amts Fælleskommunale Trafikselskab

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Ardnamurchan Point sett fra Eilean Chaluim Cille.
Ardnamurchan fyr
**Ardnamurchan Point** (skotsk-gælisk *Ard na Murchan*, som betyr «åsen ved det store havet») er et isolert nes med et fyr i Highland i Skottland.

Ardnamurchan Point ligger vest på Ardnamurchanhalvøya i Lochaber, 1,1 km nord for Corrachadh Mòr, det vestligste punktet på øya Storbritannia, som er om lag 200 meter vest for neset. Den nærmeste bosetningen er de lille landsbyen Achosnich.

Neset ligger rundt 11 km sør for øya Muck, med Eigg og Rùm noen kilometer lengre nord. Coll ligger 14 km mot vest og Mull 8 km sørover.

Fyr
---

Ardnamurchan fyr er et 36 meter høyt tårn av granitt bygget i 1849 av Alan Stevenson. Det er det eneste fyret i Storbritannia som er bygget i egyptisk stil. Fyret ble automatisert i 1988 og blir i dag operert av Northern Lighthouse Board fra Edinburgh. De tidligere fyrvokterboligene og tilhørende bygg eies av Ardnamurchan Lighthouse Trust og er i dag et besøkssenter med museet 'Kingdom of Light' - *Rioghachd na Sorcha*.

Referanser
----------

1. ↑  «Ardnamurchan Point». Undiscovered Scotland. Besøkt 21. januar 2010.
2. 1 2 3  «Ardnamurchan Lighthouse». Northern Lighthouse Board. Besøkt 21. juli 2011.
3. ↑  «Ardnamurchan Lighthouse». Ardnamurchan Lighthouse Trust. Besøkt 21. juli 2011.
4. ↑  «Ardnamurchan Lighthouse». Gazetteer for Scotland. Besøkt 21. juli 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Point of Ardnamurchan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Bernt Berggreen** (født 26. mai 1933 i Sandefjord, død 18. januar 2018) var utdannet tannlege ved Tannlegehøyskolen i Oslo. Han drev privat praksis i Sandefjord i 23 år før han ble kultur- og kinosjef i Sandefjord kommune. Berggreen har skrevet et utall revyer, musikaler og viser. Han fikk 2.-plass i Melodi Grand Prix 1963 med «Jakteskipperen» – fremført av Jens Book-Jenssen.

Berggreen var leder i Sandefjord Høyre i fem år, leder i kulturutvalget i tolv år, satt i bystyret i åtte år, varaordfører i to år og 1. vararepresentant til Stortinget 1973-77. Han satt også i fylkestinget 1999-2003.
Bernt Berggreen ble tildelt Sandefjord kommunes kulturpris og var æresmedlem i Sandefjord Teaterforening.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Biografi: Berggreen, Bernt». Stortinget. Arkivert fra originalen 4. februar 2016. Besøkt 4. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bernt Berggreen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Bernt Berggreen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Dronningens Tværgade** er en gate i Københavns indre by. Den går fra Bredgade og krysser Store Kongensgade, Borgergade og Adelgade før den munner ut i Kronprinsessegade ved Kongens Have.

Som en del av de øvrige gatene i området var gaten en del av planene for det nye København etter at Østervold ble nedlagt i 1647 og var anlagt romslig med lange, rette gater. Gaten er oppkalt etter Frederik IIIs ektefelle Sophie Amalie.

Bygninger – utvalg
------------------

Dronningens Tværgade nr.1 ligger på hjørnet av Bredgade og har også adresse Bredgade 37. Bygningen inneholder Hotel Phoenix Copenhagen og ble oppført i 1897.

Dronningens Tværgade nr.2 ligger også på hjørnet av Bredgade og har i tillegg adresse Bredgade. Her ligger Moltkes palé tegnet av Ernst Brandenburger og oppført i begynnelsen av 1700-tallet.

I Dronningens Tværgade nummer 23–45 ligger boligområdet Dronningegården som ble oppført fra 1943 til 1958 etter tegninger av
Kay Fisker, C.F. Møller og Svenn Eske Kristensen.

Referanser
----------

1. ↑  Dronningens Tværgade fra Innenfor voldene Arkivert 5. mars 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Dronningens Tværgade 1-3 / Bredgade 37 fra Innenfor voldene». Arkivert fra originalen 13. april 2014. Besøkt 16. november 2011.
3. ↑  Dronningegården fra Dansk Arkitekturguide Arkivert 29. juni 2013 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark
Dronning Wilhelminas innsettelsesmedalje. Bærbar versjon
**Dronning Wilhelminas innsettelsesmedalje** (nederlandsk: *Inhuldigingsmedaille 1898*) er en nederlandsk minnemedalje innført i anledning innsettelsen av Wilhelmina  som dronning av Kongeriket Nederlandene. Innsettelsen fant sted 6. september 1898.

Innsettelsesmedaljer er senere også utgitt i forbindelse med innsettelsen av dronning Juliana i 1948, dronning Beatrix i 1980 og kong Willem-Alexander i 2013.

Utforming
---------

Det ble laget to medaljer til dronning Wilhelminas innsettelse, en bærbar medalje og en bordmedalje.

Den bærbare medaljen er i bronse og har en diameter på 37,7 mm. Den har på avers et dobbeltportrett av Wilhelmina og moren, dronning Emma, som var regent fra Wilhelmina arvet tronen som mindreårig i 1890 til hun ble innsatt i 1898. På revers har medaljen innskriften «WILHELMINA KONINGIN DER NEDERLANDEN EMMA KONINGIN WEDUWE REGENTES NOVEMBER 1890-AUGUSTUS 1898 TER HERINNERING» i venstre, øvre del og i nedre og høyre del et motiv bestående av en appelsinkvist med frukter, og en pute med kongekrone, septer, sverd og rikseple.

Medaljen er opphengt i et bånd i fargene, oransje, blått og oransje. Dette er fargene til Huset Oranien-Nassau.

Medaljens forside er utformet av Johan H. Ph. Wortman, mens baksiden er utformet av firmaet Koninklijke Utrechtsche Fabriek van Zilverwerken van C.J. Begeer.

Bordmedaljen er i gull, sølv eller bronse og er 60 mm i diameter. Den har på avers dronning Wilhelminas brystbilde oppvoksende fra nedre kant av medaljen og omgitt av omskriften «WILHELMINA KONINGIN DER NEDERLANDEN». Reversen har et motiv med dronningen i innsettelsesskrud som tar den nederlandske jomfru i hånden og med en løve i bakgrunnen. Nedenfor motivet står innskriften «INHULDIGD DEN 6. SEPTEMBER 1898».

Tildeling
---------

Den bærbare medaljen ble tildelt hofftjenestemenn og tjenestepersonell. Det ble laget 400 slike medaljer.

Bordmedaljen ble tildelt gjester i valør etter rang. Det ble utdelt 25 medaljer i gull, 482 i sølv og 1 130 i bronse.

Referanser
----------

1. ↑  Müller, Erik: «Inhuldigingsmedaille 1898», *Nederlandse Ridderorden en Onderscheidingen*.
2. ↑  Thornit, Per: *The royal commemorative and inauguration medals of the Netherlands 1898–1980*, København: Ordenshistorisk selskab, 1984, s. 4.
3. 1 2 3 4  Thornit, s. 5.
4. ↑  Thornit, s. 6.
5. ↑  Thornit, s. 7.

Kilder
------

* Müller, Erik: «Inhuldigingsmedaille 1898», *Nederlandse Ridderorden en Onderscheidingen*
* Thornit, Per: *The royal commemorative and inauguration medals of the Netherlands 1898–1980*, København: Ordenshistorisk selskab, 1984, s. 4–7. ISBN 87-88513-01-7
Fra riddersalen på Christiansborg  Foto: Richard Mortel 
**Dronning Margrethes gobeliner** eller **17 gobeliner til Danmarks dronning** er 17 vevde gobeliner utført av kunstneren Bjørn Nørgaard med motiver fra Danmarks historie. Gobelinerne er hengt opp i riddersalen på Christiansborg og var Dansk Industris gave til dronning Margrethe i anledning av dronningens 50-års fødselsdag i 1990.

Gobelinene er vevd hos det franske gobelinveveri *Manufactures nationales des Gobelines et de Beauvais* i Frankrike i perioden 1990–99 på bakgrunn av Bjørn Nørgaards omfattende skisser og kartonger i naturlig størrelse.

De 17 gobelinene er tilpasset veggenes størrelse i riddersalen. De skildrer Danmarkshistorien med verdenshistoriske blikk gjennom 1000 år fra vikingtiden til nåtiden. Gobelinene dekker i alt ca. 300m² og vevearbeidet anslås til å utgjøre i alt ca. 300 arbeidsår (1 gobelinvever kan veve ca. 1m² på et år).

Kunstmuseet Køge Skitsesamling kjøpte i ettertid Nørgaards omfattende skissetegninger og de store kartongene i naturlig størrelse og materialet kan ses i variert omfang på skiftende utstillinger i museet.

Eksterne lenker
---------------

* *Gobeliner til Danmarks Dronning* – interaktiv side fra Bjørn Nørgaards offisielle webside

Portal: Danmark
**Breheimen nasjonalpark**  er en norsk nasjonalpark som omfatter et fjell- og breområde i Innlandet og Vestland; i området kjent som Breheimen. Parken ble opprettet 7. august 2009, for å «*ta vare på eit stort, samanhengande og villmarksprega naturområde som inneheld særeigne, representative økosystem og landskap som er utan tyngre inngrep.*»

Nasjonalparken ligger i kommunene Skjåk, Lom og Luster; og den grenser opp til fem landskapsvernområder og ett naturreservat som ble opprettet samtidig, slik at det samlede verneområdet utgjør 1793 km²: Strynefjellet landskapsvernområde, Mysubytta landskapsvernområde, Høydalen landskapsvernområde, Mørkridsdalen landskapsvernområde og Vigdalen landskapsvernområde, og Høyrokampen naturreservat. I og med disse områdene inngår den nye nasjonalparken i et sammenhengende verneområde som også omfatter Jostedalsbreen nasjonalpark.

Geografi, landskap, geologi
---------------------------

Landskapet er preget av breer, fosser, frodige daler, høyfjellsområder og kulturlandskap preget av seterbruk.

Flora og fauna
--------------

Søndre del av Ottadalen villreinområde inngår i nasjonalparken.

Kulturminner
------------

Området inneholder spor etter 6000 års bruk: fangstanlegg, jaktbuer, setre og veger.

Forvaltning og bruk av området
------------------------------

28% av arealet i nasjonalparken er statsallmenning, mens 54% eies av Skjåk Allmenning.

Referanser
----------

Fotnoter
1. ↑  «Forskrift om Breheimen nasjonalpark». Lovdata. Besøkt 28. juni 2017.

Litteratur

Eksterne lenker
---------------

* (no) Breheimen nasjonalpark på Miljødirektoratets temasider om nasjonalparkene
* (no) Breheimen nasjonalpark i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Informasjon om Breheimen hos Skjåk Allmenning

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i Norge |
| --- |
| 
* Anárjohka
* Blåfjella-Skjækerfjella
* Breheimen
* Børgefjell
* Dovre
* Dovrefjell-Sunndalsfjella
* Femundsmarka
* Folgefonna
* Forollhogna
* Fulufjellet
* Færder
* Gutulia
* Hallingskarvet
* Hardangervidda
* Jomfruland
* Jostedalsbreen
* Jotunheimen
* Junkerdal
* Láhko
* Langsua
* Lierne
* Lofotodden
* Lomsdal-Visten
* Møysalen
* Raet
* Rago
* Reinheimen
* Reisa
* Rohkunborri
* Rondane
* Saltfjellet-Svartisen
* Seiland
* Sjunkhatten
* Skarvan og Roltdalen
* Stabbursdalen
* Varangerhalvøya
* Ytre Hvaler
* Øvre Dividal
* Øvre Pasvik
* Ånderdalen

 | Norges flagg |
| Svalbard | 
* Forlandet
* Indre Wijdefjorden
* Nordenskiöld Land
* Nordre Isfjorden
* Nordvest-Spitsbergen
* Sassen-Bünsow Land
* Sør-Spitsbergen

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Naturbase
 |