recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Ceradryops*** er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.

Utseende
--------

Små (1,7-2 millimeter), avlange, blanke, for det meste svarte mudderbiller med rødbrune bein. Kroppen er tett kledt med ganske korte, oppstående hår. Antennene er kortere enn hodets bredde, og består 8 ledd. Dekkvingene er forholdsvis avlange. Beina er slanke, fotleddene er ofte ganske lange med store klør ytterst. Undersiden hos de artene som lever i vann er kledt med fine, korte, vannavstøtende hår, et såkalt plastron, som holder på et luftlag som er nyttig for billenes gassutveksling. Hunnene har et langt, spisst eggleggingsrør som vanligvis er trukket inn i bakkroppen.

Levevis
-------

Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Sri Lanka.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien mudderbiller, Dryopidae
				+ Slekten ***Ceradryops*** Hinton, 1937
					- **Ceradryops punctatus** Hinton, 1937

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
3. ↑  P. J. Spangler og Charles Staines (2001) Rediscovery and redescription of *Ceradryops punctatus* Hinton, 1937 (Coleoptera: Dryopidae). *Insecta Mundi* 15: 243-245.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ceradryops* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ceradryops* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Ceradryops* hos NCBI Rediger på Wikidata
**Moravian College** er et privat universitet i Bethlehem i delstaten Pennsylvania, USA. Det ble opprettet som *Bethlehem Female Seminary* i 1742 og er det sjuende eldste høyere lærested i USA. Det var USAs første lærested som ga adgang for kvinner. I 1954 slo denne opprinnelige skolen seg sammen med en tidligere gutteskole (fra 1743) og dannet *Moravian College & Theological Seminary*.

Presteseminaret spenner over en rekke kristne teologier og tiltrekker studenter fra ulike land til studier mot Master of Divinity og Master of Arts. Videre gis det master-grader innen ulike allmennfag, business-fag og sykepleievitenskap. Musikk-instituttets bygning var sykehus under den amerikanske uavhengighetskrigen. Bygningen Comenius Hall er oppkalt etter Johann Amos Comenius.

Ved universitetet var det 1 965 studenter og 196 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 26 775. Studiene gis opp til gradsnivået *First Professional*.

Referanser
----------

1. ↑   *Integrated Postsecondary Education Data System*, Wikidata Q6042926,
2. ↑   lvaic.org, besøkt 24. september 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Moravian College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** GeoNames
 |
Moračas canyon.
**Morača** (serbisk: Морача) er den nest lengste elven i Montenegro, med en total lengde på 99,5 km. Den har sitt utspring ved landsbyen Velje Duboko i Maganikfjellene (rett øst for toppen Zuta Greda) midt i landet, 100 km øst for Nikšić og 200 km nord for Podgorica. 

Moraca renner nesten rett sørover i et dypt canyon, hvor både jernbane og hovedvei nordover til Serbia går. Moraca møter sideelvene Mala og Zeta ved Podgorica. Her på Zetasletten gir Moraca grunnlag for omfattende landbruk og vindyrking.

Sør for hovedstaden renner elven gjennom et sumpområde med Ramsar-vern, det strekker seg 7–8 km helt ut til munningen i Shkodërsjøen *(Skadarskoe jezero)*. Ved munningen ligger klosteret Sveti Nikola. Shkodërsjøen går i sin tur over i en annen elv – Bojana, ved byen Shkodër i Albania.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Statistički godišnjak Crne Gore 2017 – Geografski pregled *monstat.org*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Morača River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** GeoNames
 |
***Mord i klosteret*** (originaltittel: *Suor Omicidi*) er en italiensk filmthriller fra 1979 med Anita Ekberg i hovedrollen. Regi er ved Giulio Berruti. Filmen handler om en rekke grusomme drap ved et sykehus drevet av nonner.

Filmen er også kjent under den engelske tittelen *Killer Nun*.

Handling
--------

Ekberg spiller rollen som Sister Gertrude, en nonne og sjefssykepleier på et sykehus der en rekke uforklarlige og grusomme drap skjer. Etter en vellykket operasjon sklir hun stadig lengre ut i morfinmisbruk, sinnssykdom og tilfeldig sex med begge kjønn. Hennes irrasjonelle adferd fører til at hun blir mistenkt for å stå bak en rekke grusomme drap på pasienter ved hospitalet hun jobber. Etterhvert griper sjefen for nonnene inn overfor henne, men det reises tvil om hun virkelig er morderen.

Om filmen
---------

Filmen blir ofte klassifisert som en såkalt «nunsploitation» og «giallo». Filmen ble omstridt på 1980-tallet på grunn av dens grafiske skildringer av drap og sex, og den ble derfor forbudt eller sluppet i klippet versjon i flere land. 

Filmen ble omtalt som såkalt «video-nasty» i Storbritannia på 1980-tallet, og ble raskt plassert på deres liste over forbudte filmer. Den ble relansert på VHS i en klippet versjon i 1993 og kom uklippet på DVD i 2006.

### I Norge

Filmen fikk ikke kinovisning i Norge, men ble på slutten av 1981 lansert på video under den svenske tittelen *Mord i Klostret* (norsk: *Mord i klosteret*), utgitt av svenske Mariann Video. Denne versjon ble i Norge distribuert av Arne Bendiksen Video.

I rollene
---------

(utvalg)

* Anita Ekberg .... Sister Gertrude
* Paola Morra .... Sister Mathieu
* Alida Valli .... Mother Superior
* Massimo Serato .... Dr. Poirret
* Daniele Dublino .... Director
* Lou Castel .... Peter
* Joe Dallesandro .... Dr. Patrick Roland
* Laura Nucci .... Baroness
* Alice Gherardi .... Janet

Referanser
----------

1. ↑  NorskVHS - mord i klosteret (2014) (besøkt 2021)
2. ↑  «The Infamous DPP Video Nasty List in Full.». *Zombie Hamster* **(engelsk)**. 10. mai 2012. Besøkt 9. mai 2016.
3. ↑  Video & TV Guiden, 1981, nr.4, s.46

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Killer Nun* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Killer Nun* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Killer Nun* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Killer Nun* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Pepsi Raw-flasker.
**Pepsi Raw** er en brus som ble lansert på det britiske markedet av PepsiCo i 2008. Brusen ble markedsført som en «naturlig leskedrikk» som ifølge produsenten ikke er tilsatt kunstige aroma-, farge- eller smaksstoffer. Produktet ble lansert i Norge 1. august 2010 – først i kiosker og bensinstasjoner, så i dagligvarebutikker fra 1. september 2010. Pepsi Raw ble i Norge lansert i 0,3 liters glassflaske, 0,5 liters plastflaske og 1,5 liters plastflaske, og ble produsert av Ringnes Bryggeri for PepsiCo. Dinside ga brusen terningkast to da de testet den.

Relativt kort tid etter lanseringen i Norge, i september 2010, ble brusen fjernet fra det britiske markedet, og Pepsi Raw ble trukket også fra det norske markedet i mai 2011 etter å ha hatt én til tre prosent andel av det totale colamarkedet målt i verdi. Brusen solgte ikke godt nok og ble regnet som en «flopp». I Storbritannia solgte Pepsi Raw godt i barer og puber, men det ble ikke solgt tilstrekkelig i kiosker og dagligvarebutikker. Et lignende produkt, Pepsi Natural, har blitt lansert i USA og Mexico.

Ingredienser
------------

Vann, sukker, kullsyre, farger (ekstrakt fra eple og karamell), syre, (sitronsyre, vinsyre, melkesyre), naturlige aromaer (herunder ekstrakter fra kola nøtt, naturlig koffein), stabiliseringsmiddel - akasiegummi.

Næringsinnhold
--------------

|  | Energi | Protein | Karbohydrat | Fett |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pr. 100 ml** | 42 kcal | 0 g | 11,1 g (sukkerater: 10,7 g) | 0 g |
|

Referanser
----------

1. 1 2  «Pepsi Raw removed from UK market». Marketing Week. 6. september 2010. Besøkt 27. april 2014.
2. ↑  «Nå har Pepsi Raw «floppet»». TV 2. 8. februar 2011. Besøkt 27. april 2014.
3. 1 2 3  «Pepsi Raw har floppet». HegnarOnline. 8. februar 2011. Besøkt 27. april 2014.
4. ↑  «DDB lanserer Pepsi RAW». KreativtForum. 2010. Besøkt 27. april 2014.
5. 1 2  «Kort karriere for Pepsi Raw». Dinside. 3. mai 2011. Besøkt 28. april 2014.
6. 1 2 3  «Vi tester Pepsi Raw». Dinside. 13. august 2010. Besøkt 27. april 2014.
7. ↑  «Coming Soon: Pepsi Natural». BevReview.com. 5. mars 2009. Arkivert fra originalen 19. april 2014. Besøkt 27. april 2014.
**Per-Arne Bjerke** (født 24. mars 1952 i Sørum, død 17. juni 2015) var en norsk journalist.

Han hadde examen artium fra Lillestrøm Gymnas fra 1972, eksamen fra Norsk Journalistskole fra 1978 og tilleggsutdannelse fra Nordisk Journalistkursus i Aarhus fra 1980. Bjerke var journalist i *Helgelands Blad* 1974–1975, journalist i *Østlendingen* 1975–1976 og journalist i *Arbeiderbladet* 1977–1980.

Siden 1980 var han ansatt i NRK og «Dagsnytt», men med avbrekk som informasjonsleder i Finansdepartementet 1986–1988, statssekretær for statsminister Gro Harlem Brundtland 1990–1992, redaktør i *Romerikes Blad* 1992–1997 og nyhetsredaktør i *Dagsavisen* 1997–1999. Tilbake i NRK var han innenrikssjef i Distrikts- og nyhetsdivisjonen 1999–2002, før han tiltrådte stillingen som reportasjeleder. Han var også flere ganger prosjektleder for NRKs valgsendinger i radio og TV. Fra 2008 var han programleder for *Politisk kvarter* i NRK P2.

Referanser
----------

1. ↑   www.nrk.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Larsen-Vonstett, Øystein (18. juni 2015). «NRK programleder Per-Arne Bjerke er død». VG. Besøkt 18. juni 2015.
3. 1 2 3  Øy, Nils E. red. (1998). *Pressefolk 1997*. Oslo: Norsk Presseforbund. s. 40. ISBN 82-7147-175-9.
4. ↑  «Per Arne Bjerke ny reportasjeleder i NRK». *Journalisten*. 25. juni 2002.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Per-Arne Bjerke hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Siffrey Point på kartet over AntarktisSiffrey PointSiffrey PointSiffrey Point på kartet over Antarktis
**Siffrey Point** er et lavt, steinete nes som stikker ut fra nordkysten av Trinityhalvøya i Antarktis. Det ligger 11 km vest-nordvest for Cape Dubouzet, 4 km øst-sørøst for Prime Head og 9 km nordvest for Mount Bransfield. Det ble navngitt som Cap Siffrey av kaptein Jules Dumont d'Urville i 1838. Han oppkalte neset etter M. Sifray, rektor ved Collège de Toulon, der Dumont d’Urvilles sønn Jules var student.

Etter en undersøkelse utført av FIDS fra Base D i oktober 1946, ble navnet Kapp Siffrey feilaktig brukt om Prime Head, og denne feilen ble oversett først av britiske UK-APC i 1949 og senere også av amerikanske US-ACAN i 1952. Ved hjelp av nye flyfoto tatt av FIDASE i 1956–57 klarte imidlertid landmålere i FIDS å identifisere Dumont d’Urvilles nes (som ikke var Prime Head), og i 1964 aksepterte både UK-APC og US-ACAN navnet Siffrey Point. På to argentinske kart eksisterer punktet som *Punta Black* og *Punta Negra*, mens på et annet kart fra 1958 har det fått navnet *Cabo Negro*. Sistnevnte er den varianten som ble akseptert av Argentinas geografiske leksikon utgitt i 1970. Det chilenske kartleksikonet fra 1974 brukte navnet *Punta Negra*.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  John Stewart (2011). *Antarctica: An Encyclopedia*. 2 (2 utg.). McFarland. s. 1413. ISBN 978-0786435906.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Lystad & Mjøen** er en norsk humorduo bestående av Knut Lystad og Lars Mjøen. De var aktive fra 1973-2005. Sammen gav de ut en rekke humoralbum og lagde radio- og fjernsynsprogrammer for NRK. De hadde egne radioprogrammer, som "Bedre sent enn alvor", "Bare et lite øreblikk", "Gal mix", "Lystad & Mjøen-show" og "Minimagasinet". I tillegg til dette bidro de til radioprogrammene "Nitimen", "Reiseradioen" "Lykkehjul" og "Hallo i uken". Lystad og Mjøen hadde ofte med seg Tom Mathisen, Jan H. Jensen og Trond Kirkvaag på sketsjene sine.

Mest kjent er de som humortrioen KLM, sammen med Trond Kirkvaag. Disse tre lagde blant annet fjernsynsseriene om Brødrene Dal.

Diskografi
----------

### Studioalbum

* *Rent vannvidd* (1977)
* *Røverkjøp* (1978)
* *Radioaktivitet* (1979)
* **Apecalypso nå!** (1980)
* *Perler for svin* (1985)
* *Still Crazy After All These Years* (1987)
* *I Syses tid* (1990)
* **Danser med prester** (1992)

### Samlealbum

* *Gullplate for 50.000 solgte* (1990)
* *Dette er bedre sent enn alvor: Lystad & Mjøens beste vol. 2* (1995)
* *Det beste fra «Bedre sent enn alvor»* (2004)
* *Komplett galskap* (2007)
**Roman Totenberg** (født 1. januar 1911 i Łódź, død 8. mai 2012 i Newton i Massachusetts i USA ) var en verdensberømt polsk fiolinist, en av det 20. århundres fremste og mest begavede på sitt instrument.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Roman Totenberg var av jødisk bakgrunn. Da han var fem år flyttet hans foreldre Slanislava (Vinaver) og Adam Totenberg til Moskva, den faren hadde funnet arbeid som bygningsingeniør. Roman fikk sin første fiolinundervisning fra en nabo der, so mtilfeligvis var konsertmester for Bolsjoiteateret. Han opptrådte, med brød og smør som betaling. Familien returnerte så til Polen.

### Fiolinist

Roman Totenberg studerte så ved musikkhøyskolen i Warszawa hos Mieczysław Michałowicz og debuterte i en alder av 11 år som solist med filharmoniorkesteret i Warszawa i 1923. Han fortsatte studiene sine hos Carl Flesch i Berlin, hvor han ble utropt vinner av Den Internasjonale Felix Mendelssohn-Fiolinistkonkurranse i 1932, før han ble elev hos George Enescu og Pierre Monteux i Paris. 

I 1935 gjorde han sin britiske debut i London aogg sin amerikanske i Washington, D.C. Som 25-åring spilte han for president Franklin Delano Roosevelt. I en alder av 27 år emigrerte han formelt til USA under et visumprogram for fremragende kunstnere.

Totenberg har blant annet reist på turné i Sør-Amerika med Artur Rubinstein og Karol Szymanowski. Han har urfremført flere verk, og har over 30 fiolinkonserter i sitt repertoar. Han har spilt med verdens fremste dirigenter og orkestrer i USA og i Europa. Ved siden av konsertering har Totenberg også utmerket seg som pedagog. Han har blant annet vært professor ved universitetet i Boston, og ledet der strykermusikkavdelingen fra 1961 til 1978. Fra 1978 til 1985 var han direktør ved Longy School of Music (Cambridge i Massachusetts). 

I 1988 ble han tildelt den høyeste fortjenestemedalje av den polske presidenten for hans livslange bidrag til den polske kulturen. Til tross for sitt store engasjement i USA, understrekte han ofte sine bånd til Polen. Totenberg talte flytende syv språk.

Referanser
----------

1. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 2994320, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6xh1szt, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Weber, Bruce (8. mai 2012). «Roman Totenberg, Violinist and Teacher, Dies at 101». The New York Times*. Besøkt 9. mai 2012.*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Roman Totenberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Roman Totenberg på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Roman Totenberg på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Roman Totenberg på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Roman Sergejevitsj Trofimov** (russisk: Роман Сергеевич Трофимов; født 19. november 1989 i Leninogorsk, Tatarstan, Russland) er en russisk skihopper som konkurrerer for den russiske klubben Moskva WVSM i tillegg til å være med på det russiske landslaget. Hans første konkurranse under et verdensmesterskap fant sted i Willingen, Tyskland i 2010 selv om han tidligere hadde konkurrert i flere tidligere kvalifiseringsrunder uten å bli akseptert til videre kvalifisering. Han ble nummer 48 i hans konkurranse som profesjonell skihopper i Willingen, Tyskland.

Han begynte på sin karriere i Bischofshofen i 2007. Kort tid etterpå avanserte han til å delta i kontinentalcupen. Hans beste plassering i kontinentalcupen var en 2. plass fra Liberec som han fikk i 2008. I vintersesongen 2008–2009 deltok Trofimov i enkelte kvalifikasjoner til VM, og han også under Sommer Grand Prix (blir også kalt Sommer World Cup) der nummer 39 ble hans beste plassering.

I 2009–2010-sesongen ble Trofimov tatt opp på det russiske VM-laget og han deltok under flere konkurranser både i Willingen og i Klingenthal. Han endte opp som nummer 38 i den individuelle konkurransen og hans russiske lag endte opp på en 9. plass i lag-konkurransen. Trofimov havnet på en 44. plass under herrenes kvalifiseringrunde til skihopp i normalbakke under Ski-VM 2011 som ble avholdt den 25. februar 2011 i Holmenkollen i Oslo. De 40 beste utøverne av de 56 deltagerne under kvalifisering klarte å kvalifisere seg til selve hopprennet som skulle finne sted dagen etter.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Roman Trofimov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Roman Trofimov – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Roman Trofimov – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Ledbury Town Football Club** er en engelsk fotballklubb fra Ledbury i Herefordshire. I 2004/05 sesongen, nådde den 4. runde av FA Vase. Noe som er uvanlig for dette nivået, er at laget til 2006 hadde én spiller som representerte sitt landslag. Det var latvieren, Alex Volosanovs.

Historie
--------

Etter å ha spilt i lokale ligaer, ble laget i begynnelsen på 60-tallet med i Worcestershire League under ledelse av Ken Long. De returnerte til Hereford League mot slutten av 60-tallet. Klubben ble i 1974 med i West Midlands (Regional) League. De utviklet seg fort og spillere ble snart både kjøpt og solgt. Kevin Rose ble solgt til  Lincoln City for £10 000. Herrington Kelly til Bristol Rovers, Mark Payne til et nederlandsk lag for £7 000. Ledbury hadde Tony Berne, en Irsk landslagsspiller og Mick Hill som spilte for Ipswich og Wales. Steve Emery som senere spilte for  Hereford United og Derby County, og Phil Preedy som også sener spilte for Hereford United. 

Til tross for at laget fire år senere kun havnet på femteplass, var det de som rykket opp til Premier Division. Dette var på grunn av den gode standarden på deres Stadion, New Street. Etter å ha avsluttet sesongen i Premier Division nest sist i 1983, gikk de ut av ligaen og spilte kun lokal fotball de neste 8 årene.

I 1991 ble laget med i Midland Combination Divisjon 1. Men sesongen etter havnet de sist og rykket ned til Divisjon 2, hvor de ble værende til 1999, da de bestemte seg for å skifte liga. De returnerte til West Midlands (Regional) League og begynte i Divisjon 1 (South). I 2001 vant de divisjonen og rykket opp til Premier Division, hvor de fortsatt spiller.

Kjente spillere
---------------

* Kevin Rose
* Steve Emery
* Phil Preedy

Eksterne lenker
---------------

Offisiell nettside
**Tor Levin Hofgaard** (født 1968) er en norsk psykolog og organisasjonsarbeider som har hatt flere lederverv og lederstillinger. 

Hofgaard er utdannet psykolog ved Universitetet i Oslo i 2001. Han ble psykologspesialist i klinisk voksen psykologi i 2007. 

Han er ansatt som sjefpsykolog i forsikringsselskapet Euro Accident. Han har tidligere arbeidet ved Regionalt kompetansesenter for tidligintervensjon ved psykose (TIPS Sør Øst), DPS Vinderen, akuttavdelingen ved Lovisenberg sykehus, BUP Søndre Nordstrand, samt ved Ullvin rusbehandlingsinstitusjon. Før han ble psykolog jobbet han i et konsulentselskap med seleksjon, lederutvikling og testing. Han har også en offisersutdanning, og har jobbet fire år i forsvaret (1987–1991).

Hofgaard har hatt en rekke ulike verv i Psykologforeningen og satt som president fra 2007 til 2019. Han har også vært leder av lokalavdelingen i Oslo, og han satt tre år i sentralstyret i Psykologforeningen før han ble president i 2007. Han er styreleder i Rådet for psykisk helse (fra 2011), og var styremedlem i hovedorganisasjonen Akademikerne fra 2011–2019. Han har tidligere vært visepresident og sittet i styret i den Internasjonale Unionen for Psykologisk Vitenskap (IUPsyS) (2011–2018) og sittet i styret i Den Europeiske Psykologføderasjonen (EFPA) (2011–2019).

Referanser
----------

1. ↑   Proff, proff.no, besøkt 9. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   nettsted, euroaccident.com, besøkt 21. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Les om Tor Levin Hofgaard». *euroaccident.com* **(norsk)**. Besøkt 22. juli 2021.
4. 1 2  «Linkein.com - torlevinhofgaard». Besøkt 22. juli 2021.
5. ↑  «Tor Levin Hofgaard». *Dagens Medicin* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 22. juli 2021. Besøkt 22. juli 2021.
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. november 2007. Besøkt 21. oktober 2011.
7. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. oktober 2011. Besøkt 21. oktober 2011.
**Tor Johan Andersen** (født 28. juli 1929) er en norsk sosialøkonom og tidligere næringslivsleder. Han har blant annet vært administrerende direktør i *Arbeiderbladet*.

Andersen ble uteksaminert cand.oecon. fra Universitetet i Oslo i 1954. I årene etter avlagt embedseksamen arbeidet han som byrå- og reklamekonsulent i tre forskjellige reklamebyråer, før han i 1960 ble ansatt som pressesjef i Ford Norge AS. I 1966 ble Andersen i tillegg marketingsjef og racingsjef i Ford, og var i denne perioden også bakmann og annenfører for den norske rallykjøreren Trond Schea. I 1970 overtok han som salgssjef, og hadde denne stillingen frem til han forlot Ford 1. september 1974.

1. januar 1975 tiltrådte Andersen stillingen som administrerende direktør i *Arbeiderbladet* og Aktietrykkeriet. Ansettelsen skapte forundring og overskrifter, da han ikke hadde noen partipolitisk tilknytning. I 1982 ble han soussjef i A-pressen, og fra 1988 var han direktør for Oslo-avdelingen i Norges Automobil-Forbund.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 20. desember 1954, s. 9
2. ↑  *Aftenposten*, 28. juli 2009, s. 11
3. ↑  *Aftenposten* (aftenutgaven), 5. juli 1966, s. 6
4. ↑  *Aftenposten*, 27. juli 1989, s. 14
5. ↑  *Aftenposten* (aftenutgaven), 17. september 1974, s. 10
6. ↑  *Aftenposten*, 23. oktober 1974, s. 1 og 20
**Lyst taigafly** (*Xestia sincera*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er finnes i de indre delene av Østlandet og i Nordland i Norge, men er meget sjelden og truet.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 36–39 mm), lysgrått nattfly. Den ligner på gråpudret taigafly (*Xestia rhaetica*), men skiller seg ved de hvite bakvingene. Forvingen er lysgrå med markerte, svarte tegninger. Ved roten er det en smal, svart rotstrek. Mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er svarte og bølgete. Nyre- og ringmerkene er svartkantede. Langs ytterkanten er det en rad av svarte pileflekker. Bakvingen er gråhvit med grå årer.

Levevis
-------

Lyst taigafly lever i flerskiktet granskog med rikelig med blåbær på bakken og lav på trærne. Ulikt gråpudret taigafly foretrekker den skog i lavlandet, fortrinnsvis under 400 moh. og skogen bør være godt drenert på sand- eller grusgrunn. Larvene bruker to år på utviklingen. Den første sommeren lever de på blåbær (*Vaccinium myrtillus*). Deretter kryper de opp i grantrærne der de tilbringer dagene skjult blant lav på greinene, om natten spiser de på baret. De overvintrer for andre gang som fullvoksne larver før de forpupper seg om våren. De voksne sommerfuglene flyr i juni–juli og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i fjellområdene i Mellom-Europa, i de nordlige områdene fra Fennoskandia østover til Amur og Japan, og i Nord-Amerika. Den er regnet for å være sjelden over alt. I Norge er den funnet i indre strøk med granskog fra Aust-Agder nord til Rana i Nordland. I Norge er den listet som direkte truet (EN) på Norsk rødliste for arter fra 2006. Den er truet av flatehogst og av sur nedbør som dreper laven på greinene.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 1. mars 2022. Besøkt 1. mars 2022.
2. ↑  Elven H, Aarvik L og Berggren K (24. november 2021). «Sommerfugler. Vurdering av lyst taigafly *Xestia sincera* som EN for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 29. mars 2023.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler – Nattfly
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *lyst taigafly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *lyst taigafly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *lyst taigafly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *lyst taigafly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *lyst taigafly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *lyst taigafly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *lyst taigafly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Xestia sincera* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Xestia sincera* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Lystad** er en norsk slekt fra Romedal i Stange kommune i Hedmark, som stammer fra gården Ljøstad. Gårdsnavnet er ifølge *Norske Gaardnavne* kanskje avledet av et elvenavn *Ljóð*. I et diplom fra 1493 inntatt i *Diplomatarium Norvegicum* nevnes gården som *Lyødæstadhæ*. Blant senere skrivemåter er *Liøustadt* (1520), *Liøstad* (1593), *Liøsta* (1604) og *Liøstad* (1669).

Fullmektig og kasserer ved Hjula Væverier Christopher Lystad (f. 1830 i Romedal, d. 1904), som tok borgerskap som handelsborger i Christiania i 1861, var far til øyelege Hjalmar Lystad (f. 1863) og øyelege og president i Den norske lægeforening Harald Lystad (1875–1950). Harald Lystad var gift med Elisabeth (Marie) Rønneberg, datter av grosserer og ordfører i Ålesund Joachim Holmboe Rønneberg, og de var bl.a. besteforeldre til tidligere arbeids- og velferdsdirektør Joakim Lystad (f. 1953).

Referanser
----------

1. ↑  «Ljøstad», *Norske Gaardnavne*
2. ↑  Innleverte borgerskap og attester for Christiania
3. ↑  *Norges læger 1800–1908*, 2, s. 77–78
**Schwabisk** (*Schwäbisch*) er en av de alemanniske dialektene av høytysk og tales i regionen Schwaben. Schwaben dekker store deler av den tyske delstaten Baden-Württemberg (inkludert hovedstaden Stuttgart i distriktet kjent som Schwabisk Alb) og det sørvestre delen av delstaten Bayern. Schwabisk blir også snakket av tyske minoritetsgrupper i Ungarn, tidligere Jugoslavia, Romania og den tidligere Sovjetunionen

Dialektene innen det schwabiske språk spenner fra standarden i Stuttgart til de noe forskjellige dialektene på landet. Eldre folk kan ofte si den eksakte landsbyen en person kommer fra bare ved å høre dialekten deres. 

Schwabisk er vanskelig å forstå for dem som snakker standardtysk. Vokabularet er også noe forskjellig fra det standardtyske (eks: syltetøy på standardtysk er *Marmelade* mens det på schwabisk blir *Gsälz*).

Referanser
----------

1. 1 2  Ethnologue: Schwabisk

Eksterne lenker
---------------

* Kode for Schwabisk (swg)
* Schwabisk-Engelsk ordbok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Et svart-hvitt bilde med seks personer som står og sitter rundt én mikrofon for en direktesending av et hørespill. En mann som ikke er en skuespiller holder et utvalg objekter for å skape lydeffekter på farta.Kringkasting av et hørespill fra NBC i 1907, med diverse stemmeskuespillere og én foley-artist.
En **stemmeskuespiller** er en skuespiller som benytter sin stemme for å spille en figur eller for å formidle informasjon til et publikum. En skuespiller av denne typen kan i noen tilfeller også kalles for en ***dubber*** (for oversatte lydspor) eller en ***seiyū*** (om japanske utøvere).

Stemmeskuespillere kan bli brukt for figurer som er animerte eller som ikke er til stede for publikum, og kan bli brukt i flere typer verk som blant annet filmer, tegneserier og -filmer, videospill, dokumentarer, reklamer, lydbøker, hørespill og dukketeater. De fleste stemmeskuespillere arbeider som frilansere.

Noen eksempler på stemmeskuespillere er Dan Castellaneta (Homer Simpson), Betty Lou Gerson (Cruella de Vil), Charles Martinet (Mario), Anna-Lisa Kumoji (norsk stemme for Louisa i *Encanto*) og Siri Nilsen (norsk stemme for Azula i *Avatar: Legenden om Aang*).

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  En stemmeskuespiller som er med på å oversette et verk til et annet språk enn originalspråket kalles for en *dubber*.
2. ↑  I Japan kalles stemmeskuespillere for *seiyū* (声優), og begrepet kan forekomme når det er snakk om anime (japanske animasjonsverk) utenfor Japan.

Referanser
----------

1. ↑  «Ordbøkene.no - Bokmålsordboka og Nynorskordboka». *ordbokene.no* **(norsk)**. Besøkt 3. november 2022.
2. ↑  «Kommentar: Å stemmelegge spillfigurer er en kreativ levevei på godt og vondt». *Gamer.no* **(norsk)**. Besøkt 3. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Voice actors – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
«Yichun» har flere betydninger.
Yichun i Jiangxi
**Yichun** (kinesisk: 宜春 ; pinyin: *Yíchūn*) er et byprefektur i den kinesiske provinsen Jiangxi. 

Arealet er på 18.669 km²; 50% skoger, 35% fjell. Prefekturet har en samlet befolkning på 5.100.000 innbyggere.

Yichun benytter sin egen dialekt av det kinesiske språket gan.

Administrative enheter
----------------------

Yichun består av et bydistrikt, tre byfylker og seks fylker:

* Bydistriktet Yuanzhou – 袁州区 *Yuánzhōu Qū* ;
* Byfylket Fengcheng – 丰城市 *Fēngchéng Shì* ;
* Byfylket Zhangshu – 樟树市 *Zhāngshù Shì* ;
* Byfylket Gao'an – 高安市 *Gāo'ān Shì* ;
* Fylket Fengxin – 奉新县 *Fèngxīn Xiàn* ;
* Fylket Wanzai – 万载县 *Wànzǎi Xiàn* ;
* Fylket Shanggao – 上高县 *Shànggāo Xiàn* ;
* Fylket Yifeng – 宜丰县 *Yífēng Xiàn* ;
* Fylket Jing'an – 靖安县 *Jìng'ān Xiàn* ;
* Fylket Tonggu – 铜鼓县 *Tónggǔ Xiàn*.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yichun, Jiangxi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fotos i *Panoramio*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
«Yiliang» har flere betydninger.

Beliggenhet i Yunnan
**Yiliang** (kinesisk: 宜良县; pinyin:  *Yíliáng Xiàn*) er et fylke i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Kunming.

Befolkningen var på 389 618 innbyggere i 1999.

Administrative enheter
----------------------

'*Storkommuner:*

* Kuangyuan 匡远镇, Beigu 北古城镇, Nanyang 南羊镇, Goujie 狗街镇, Tangchi 汤池镇;

**Kommuner:**

* Zhushan 竹山乡, Majie 马街乡, Gengjiaying for yi- og miaofolkene 耿家营彝族苗族乡, Jiuxiang for yi- og huifolkene 九乡彝族回族乡.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Infoside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***No Woman Knows*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Tod Browning.

Handling
--------

I Winnebago, Wisconsin driver den jødiske Brandeis-familien - Molly, Ferdinand og deres to barn Fanny og Theodore - en beskjeden butikk. Theodore studerer fiolin hos den anerkjent fiolinisten Schabelitz, som arrangerer en lokal konsert. Schabelitz er imponert over guttens talent, og anbefaler ham å studere i Dresden, Tyskland. Etter at Ferdinand dør, ofrer familien mye for å gjøre det mulig for Theodore å studere i Dresden, hvor han til slutt gifter seg med en ung kvinne. Moren hans dør kort tid senere.

Selv om hun fortsetter å bidra økonomisk til Theodores studier, bestemmer Fanny seg for å leve sitt eget liv og flytter til Chicago. Der blir hun snart interessert i Michael Fenger, som er fanget i et kjærlighetsløst ekteskap. En tidligere venn fra skolen, Clarence Hyle, er også interessert i et ekteskap med Fanny. Senere kommer Theodore, som i mellomtiden har blitt forlatt av sin kone, tilbake fra Europa sammen med sin baby-datter, og flytter inn hos Fanny.

Skuespillere
------------

* Max Davidson som Ferdinand Brandeis
* Snitz Edwards som Herr Bauer
* Grace Marvin som Molly Brandeis
* Bernice Radom  som Fanny Brandeis
* Danny Hoy som Aloysius
* E. Alyn Warren som Rabbi Thalman
* Raymond Lee som Theodore Brandeis
* Josef Swickard

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 6. juni 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 6. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *No Woman Knows* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *No Woman Knows* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *No Woman Knows* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *No Woman Knows* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Festspillene i Elverum** er en kulturfestival som foregår i Elverum i Innlandet. Festivalen holdes årlig i august måned. Festspillene ble etablert 1974 i forbindelse med et orkesterkurs for Ungdomssymfonikerne. Festspillene er organisert som en stiftelse ved Innlandet fylkeskommune og Elverum kommune.

Festspillene er en av flere som er definert som knutepunktfestival, og blant artistene som har opptrådt på festivalen kan nevnes blant annet Sissel Kyrkjebø, Postgirobygget, Lillebjørn Nilsen og Hans Majestet Kongens Garde. Daglig leder er Ørnulf Ring, mens kunstnerisk ledelse er ved Ole Edvard Antonsen. Styret ble fra 2005 til 2012 ledet av Per-Gunnar Sveen, og i 2012 overtok Bjørn Gudbjørgsrud som styreleder.

Fra 2017 er dronning Sonja festspillenes høye beskytter.

Referanser
----------

1. ↑   *Sceneweb*, Wikidata Q19387768,
2. ↑  *Festspillene i Elverum*, Store norske leksikon. Besøkt 3. august 2016
3. ↑  *Festspillene i Elverum*, norwayfestivals.com. Besøkt 3. august 2016

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Virtue Is Its Own Reward*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Joe De Grasse.

Handling
--------

Annie arbeider ved en lokal hermetikk-fabrikk for å gi søsteren sin, Alice, en utdannelse og ordentlige klær. Men det Annie ikke vet er at Alice har forlovet seg med Seadey Swaine - sønnen til en meget velstående forretningsmann. Tiden går, og Alice skal snart ta eksamen. Annie jobber nattevakter for å gi søsteren en flott og kostbar kjole. Men på denne tiden kommer Annie med en diamant-ring, og informerer Alice om sin egen forlovelse.

Kort tid senere bestemmer Alice seg, mot søsterens råd, for å skaffe seg arbeid ved hermetikk-fabrikken for å skaffe seg mer passende klær til bryllupet. I fabrikken møter Alice Duncan Bronson, leder for en avdeling. Bronson, som har et usmakelig rykte, blir snart tiltrukket av Alice. Annie følger urolig med, og forsøker å gi Alice noen søsterlige råd - men den yngre jenta nekter å høre etter.

Rolleliste
----------

* Pauline Bush som Annie Partlan.
* Gertrude Bambrick som Alice Partlan.
* Tom Forman som Seadley Swaine.
* Lon Chaney som Duncan Bronson.

Referanser
----------

1. ↑  Virtue is Its Own Reward
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Virtue Is Its Own Reward* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Virtue Is Its Own Reward* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Sikaiana** er en atoll i Malaita-provinsen i Salomonøyene i Stillehavet. Den ligger drøyt 200 km nordøst av øya Malaita. Innbyggertallet er noe under 300.

Geografi
--------

Atollen har form omtrent som en likebeint trekant. I toppunktet ligger den største øya, også den heter Sikaiana. Den er en utdødd vulkan av rundt 45 meters høyde. Langs grunnlinja av «trekanten» ligger tre mindre øyer, Tehaloei, Matuiloto og Matuavi. Inni atollen ligger lagunen Te Moana.

Atollen måler ca. 10 km fra øst til vest. Landarealet er under 2 kvadratkilometer.

Øyene er vanskelig tilgjengelige på grunn av de omkringliggende reva.

Historie
--------

Den innfødte befolkninga er hovedsakelig polynesisk og nedstammer fra ulike stillehavsøyer. Ifølge tradisjonen blei øyene oppdaga av Tehuiatahu, som kom fra Luahatu, men det er ikke kjent hvor dette stedet ligger. Det var mye stridigheter blant etterkommerne hans, men til slutt klarte en konge ved navn Mono å skape fred.

Den første vestlige omtalen av stedet er fra 1606, da spanske oppdagelsesreisende på Duff-øyene kom over en sikaianer, som blei holdt som krigsfange der. Første europeer som så øyene, var antakelig en kaptein Hunter i 1791. Han gav dem navnet **Stewart-øyene**. I åra som fulgte blei de tidvis besøkt av hvalfangere og andre skip.

I 1986 ødela den tropiske orkanen Namu det meste av kokospalmene på Sikaiana, noe som ramma økonomien hardt.

En del av USA?
--------------

Noen av innbyggerne hevder at øyene tilhører USA og regner seg derfor som USA-borgere. Grunnlaget for dette skal være at Stewart-øyene blei overdratt til kong Kamehameha IV av Hawaii i 1856. De var dermed en del av den seinere republikken Hawaii, da denne blei en del av USA i 1898. I 1996 søkte en del av innbyggerne på Sikaiana om å få stemme ved ei folkeavstemning på Hawaii. Dette blei avslått. Forholdet er omtalt ved ei fotnote i en rapport til Representantenes hus fra 1997. Se side 39 her. Arkivert 29. februar 2020 hos Wayback Machine.

Språk
-----

Sikaiana er også et eget språk, som ifølge Ethnologue hadde 731 talende i 1999. Alfabetet består av A, I, NG, H, K, L, M, N, P, S, T og V.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Trysilfjellet** er et fjell vest for Innbygda i Trysil kommune i Innlandet. Det har en høyde på 1 132 meter over havet.

På Trysilfjellet er Norges største skianlegg med 29 skiheiser og 65 nedfarter på til sammen 70 km. På 1 100 moh. ligger skianleggets høyeste løypedel. På 1 125 moh. ligger anleggets øverste heis, Toppekspressen, hvor også lokalradioen i Trysil og Engerdal, TrysilRadioen har sin hovedsender på FM 103,7 MHz. Anleggets største fallhøyde er på 685 meter.

Trysilfjellet er oppdelt i 2 områder, Trysil Turistsenter og Trysil Høyfjellssenter. Trysil Turistsenter ligger kun to kilometer fra Trysil sentrum, og herfra går det to 6-seters stolheiser opp til skianlegget. Trysil Høyfjellssenter på Fagertoppen, ligger i skiområdet Fageråsen oppe på høyfjellet, 10 kilometer fra Trysil sentrum. Fagertoppen, som er litt mindre, er perfekt for småbarnsfamilier. Den bratteste bakken er Eksperten i Høgegga med opp til 45 grader helling.

Trysilfjellet ligger 210 kilometer eller om lag 2,5 timers bilkjøring fra Oslo.

Se også
-------

* Liste over norske alpinanlegg
* Trysilfjellet (skisenter)

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Trysilfjellets referansesadel ligger ved Vassbekktjønna på vannskillet mellom Ena og Elta. Sadelhøyden ligger mellom 535 og 540 moh. og anslås til 538 moh.
2. ↑  Avstand til Eltdalsskardet.

Referanser
----------

1. ↑  Trysilfjellet på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  Om Trysil

Eksterne lenker
---------------

* Trysil kommune
* Trysilfjellet – Norges største skianlegg
* Trysil resort
* Diskuter Trysil på Fagertoppen Forum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Jurij Nikolajevitsj Baulin** (russisk: Юрий Николаевич Баулин; født 5. oktober 1933 i Moskva, død 5. desember 2006) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.

Baulin vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det sovjetiske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak USA og Canada. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant alle fem kampene i sluttspillsserien og vant serien med maksimale ti poeng foran Canada med åtte og Sovjetunionen med fem poeng.

Baulin spilte 19 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret fire mål.

OL-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Bronse Bronse i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

VM-medaljer
-----------

* 1959 Tsjekkoslovakias flagg Praha/Bratislava - Sølv Sølv i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Bronse Bronse i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jurij Baulin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jurij Baulin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jurij Baulin – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Jurij Baulin – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Yikuang**, også kjent som **Prins Qing**, fullt navn: **Aisin-Gioro Yikuang**, kinesisk: 愛新覺羅·奕劻, posthumt navn: *Prins Qingmi av første rang*, 慶密親王), født 16. november 1838 i Beijing, død 28. januar 1916, var en mandsjuisk statsmann og prins tilhørende den keiserlige Aisin Gioro-familien i Qingdynastiets tid i Kina.

Liv og virke
------------

Yikuang trådte allerede i 1864 inn i det offentlige liv, da han fikk i oppdrag å ta opp kampen mot de såkalte «hestetyvene», noen svært truende røverskarer i det nordlige Zhili og i Mandsjuria. Han ble i 1884 satt i spissen for ministeriet for utrikesanliggender (Zongli yamen) og tilhørte fra denne tid og frem til Xinhairevolusjonen i 1912 den kinesiske stats ledende menn. 

Under bokseropprørets krig i 1900 prøvde han i det lengste å oppfordre erkekeiserinne Cixi til forsiktighet; etter den keiserliga families flukt fra Beijing førta han og Li Hongzhang fredsforhandlinger med de intervenerende utenlandske makters representanter. Han var under det følgende årtiet rikets kanskje mest fremtredende embetsmann.

Da man i 1911 foretok sine første eksperimenteringer med et konstitusjonelt ministerium i stedet for det gamle storrådet, ble Yikuang utpekt til Kinas første ministerpresident. Allerede hans mandshuiske herkomst gjorde ham imidlertid mislikt innen den nye nasjonalforsamlingen, og dennes funksjoner ble i juni innskrenket rådgivende. Da nasjonalforsamlingen trådte sammen i oktober og opprør brøt ut i mange provinser, fratrådte ministeriet den 1. november, men Yikuang fungerte enda i noen uker som ministerpresident, til Yuan Shikai (15 nov.) vendre tilbake til Beijing. Yikuang trakk seg da tilbake fra det offentlige liv. Han deltok imidlertid i forhandlingene om avviklingen av det dynastiske styre ved Kinas forvandling til republikk i februar 1912. 

Sine siste år tilbragte han i Tianjin under utenlandsk beskyttelse.

Referanser
----------

1. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Edward J. M. Rhoads: *Manchus & Han: ethnic relations and political power in late Qing and early republican China, 1861-1928. Studies on ethnic groups in China.* Seattle, [Wash.]: University of Washington Press, 2000. ISBN 0-295-98040-0 (pbk.)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** KulturNav
 |
**Trysil Idrettslag** (stiftet 20. mai 1861 som *Trysil Skytte- og Skiløberforening*) er et idrettslag fra Trysil i Innlandet, som i perioden 1940–2020 ble kalt «Trysilgutten».

Historie
--------

Klubben ble stiftet 20. mai 1861 som er verdens eldste skiklubb, men på 1870-tallet trakk skytterne seg ut av klubben og stiftet *Trysilfjeld Skytterlag*. Det gjenstående idrettslaget skiftet da navn til *Trysil Skiklub*. Nye idretter i 1890 førte til et nytt navneskifte til *Trysil Idrætsforening*, og da turn ble lagt til i 1912 ble navnet endret til *Trysil Turn- og Idrætslag*. I 1940 ble klubbens navn *Idrettslaget Trysilgutten*, før det i 2021 fikk dagens navn; *Trysil Idrettslag*.

Med klubbens navneskifter har ulike idretter kommet til idrettslaget. I tillegg til langrenn, hopp og kombinert har idrettene friidrett, håndball, turn, orientering, skiskyting og fra 1986 også fotball.

Blant grunnleggerne var senere stortingsmann Ola Nyhuus og Johan Landgraff. 
Blant klubbens kjente utøvere gjennom tidene er Anita Moen, 
Per Bakken, Elling Rønes, Halvor Næs og Johan Sætre.

Referanser
----------

1. ↑  *100 års beretning for Idrettslaget Trysilgutten*. [Laget]. 1961.
2. ↑  *Trysil-boka : bidrag til bygdens historie. Bind 4 : Alminnelig del; andre halvbind*. Trysilboknemnda. 1964. s. 314.
3. ↑  
«Anita Moens Offisielle hjemmeside». Arkivert fra originalen 12. januar 2010. Besøkt 2. desember 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |