recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fei Xiaotong** (kinesisk: 费孝通; pinyin: *Fèi Xiàotōng*; Wade-Giles: *Fei Hsiao-t'ung*; født 2. november 1910 i Wujiang i Jiangsu i Kina, død 24. april 2005 i Beijing) var en kinesisk forsker og professor i sosiologi, antropologi og etnologi.Han er kjent for sine studier om Kinas nasjonale minoriteter og la grunnsteinen for etnologisk forskning i Folkerepublikken Kina. Han underviste sosiologi ved Pekinguniversitetet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Fei Xiaotong kom fra en fremstående, men ikke rik familie. Faren, Fei Pu'an (费朴安) var utdannet i de kinesiske klassikere og hadde tatt graden *shengyuan* i den kinesiske embedsmannseksamen, studert i Japan, og grunnlagt en middelskole. Feis mor, Yang Niulan (杨纽兰), var kristen, og datter av en regjeringsembedsmann, og også høyt utdannet, hun hadde grunnlagt en småskole i Wujiang som Fei gikk på.

Fei Xiaotong studerte selv fra 1930 til 1935 ved Yenchinguniversitetet og deretter sosiologi ved Tsinghuauniversitetet, begge i Beijing. Deretter var han student under Bronisław Malinowski ved University of London, der han tok doktorgraden i 1938. 

### Karriere

Da han vendte tilbake til Kina var store deler under japansk okkupasjon, og derfor ble hans første undervisningsstilling langt inne i landet, i Kunming (som ikke var okkupert). Der var han professor i sosialantropologi.

Hans første feltarbeider var i fjellene i Guangxi. Hans første viktige publikasjon, «Peasant Life in China» (1938) sprang ut av disse undersøkelsene.

Etter Folkerepublikken Kinas grunnleggelse og til slutten av 1970-årene kunner han ikke videreføre sin undervisning i særlig grad. Men etter kulturrevolusjonens ødeleggelser fikk han i oppdrag å bringe disse forsømte eller forverngte fagfeltene «i orden». 

I 1980-årene gikk han inn for at bøndene skulle få stifte sineegne jordbruksrelasterte bedrifter, og dette ble en politikk som skulle gi drivkraft til den økonomiske utvikling på landet .

Han ble gitt en rekke politiske representative funksjoner, blant annet som formann for Det kinesiske folks politiske konsultativkonferanse, og æresformann for Kinas demokratiske forbund.

Verker
------

* *From the Soil*. Nytt opplag, University of California Press 1992, ISBN 0520077962.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Fei-Xiaotong, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fei Xiaotong – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Fei Xiaotong hos China Vitae Rediger på Wikidata
* (en) Stephan Feuchtwang: Fei Xiaotong: Anthropologist and reformer (Guardian, 5. mai 2005) Nekrolog.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NCL **·** NKC **·** CiNii
 |
**Richard James Allen** (født 4. juni 1902 i Nagpur, død 1969) var en indisk landhockeyspiller som deltok i flere olympiske leker, 1928 i Amsterdam, 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.

Allen ble olympisk mester i landhockey under OL 1928 i Amsterdam. Han var målvakt på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turneringen, og den ble spilt i perioden 17. til 26. mai. India vant alle fire kampene i gruppespillet med totalt 26–0. I finalen møtte de Nederland, som var vinnere av den andre gruppen. India vant over Nederland med 3–0 i finalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere. Allen spilte alle fem kampene som målvakt i landhockeyturneringen.

Allen ble olympisk mester to ganger til. Han var med på å forsvare Indias OL-gull i landhockey både under OL 1932 i Los Angeles og OL 1936 i Berlin.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1928 Nederlands flagg Amsterdam - **Gull** i landhockey Indias flagg India
* Gull 1932 USAs flagg Los Angeles - **Gull** i landhockey Indias flagg India
* Gull 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - **Gull** i landhockey Indias flagg India

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID al/richard-allen-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard Allen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Richard Allen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Richard Allen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*Må ikke forveksles med Cambridge University Press*
**Cambridge Scholars Publishing** er et forlag i Newcastle upon Tyne i Storbritannia. Forlaget har ingen tilknytning til det mer kjente Cambridge University Press eller til byen Cambridge. Forlaget har blitt beskrevet som et røverforlag som bevisst prøver å bli forvekslet med Cambridge University Press, men hevder å ikke ta penger fra forfatterne. Forlaget har også blitt kritisert for å bruke epostspam i stor utstrekning. Ifølge David H. Kayes *Flaky Academic Journals* tilhører forlaget det nedre kvalitetsmessige sjiktet av akademiske forlag, bare marginalt bedre enn røverforlag. Fra 2019 er forlaget registrert som «nivå 0» (ikke vitenskapelig) i Norsk vitenskapsindeks.

Referanser
----------

1. ↑  «Potential predatory scholarly open-access publishers». Besøkt 29. april 2019.
2. ↑  Kaye, David H. «Cambridge Scholars Publishing». *Flaky Academic Journals*. Besøkt 26. april 2019.
3. ↑  Cambridge Scholars Publishing Arkivert 29. april 2019 hos Wayback Machine. Kanalregisteret

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
*For den meksikanske byen med samme navn, se Vicente Guerrero (Tlaxcala)*

**Vicente Guerrero** (født 10. august 1782 i Tixtla i Guerrero, død 14. februar 1831) var en av de ledende revolusjonære generalene under den meksikanske uavhengighetskrigen som kjempet mot kolonimakten Spania for Mexicos uavhengighet i begynnelsen av det 19. århundre. Han satt en kort stund som president i Mexico.

Guerrero sluttet seg tidlig til det meksikanske opprøret mot Spania i 1810. Først kjempet han i den sørlige delen av Mexico sammen med den kjente opprøreren og geriljalederen José María Morelos. Guerrero utmerket seg blant annet i slaget ved Izúcar i februar 1812, og oppnådde graden oberstløytnant. På denne tiden var han en av få kjente opprørsledere som fremdeles var på frifot fra spanjolene. Flere av de største lederne av geriljaen ble tatt til fange og henrettet i 1811. Blant disse var den katolske presten Miguel Hidalgo, som var en av hovedmennene bak det meksikanske opprøret i 1810.

Etter at den meksikanske uavhengighetskrigen var over i 1820-årene, begynte Guerrero å arbeide innen politikken. Han satt først i landets provisoriske regjering 1823–1824 etter Det første meksikanske keiserrikets fall. Han ble senere valgt til president, og han satt i en kort periode med dette embedet, fra 1. april til 4. desember 1829. Det Guerrero huskes best for fra hans korte periode som president, var at han beordret en umiddelbar avskaffelse av slaveriet og frigjøring av alle slavene.

Guerrero ble avsatt i et opprør som ble ledet av visepresidenten Anastasio Bustamante, som tok over som president etter statskuppet mot Guerrero fra den 1. januar 1830. I Mexico ble Guerrero utnevnt til nasjonalhelt etter sin død, og den meksikanske delstaten Guerrero ble oppkalt til minne om ham.

Han var også bestefar til den senere meksikanske politikeren og intellektuelle Vicente Riva Palacio.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Vicente-Guerrero, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 23696[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija ID 24823[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Spansk biografisk leksikon, Spanish Biographical Dictionary ID 14876/vicente-guerrero, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Guadalupe Victoria** | **Mexicos president**(1829–1829) | Etterfølger:**José María Bocanegra** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**«Å fjerne brukne ribben»** er en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 3. desember 1979 på musikkalbumet *Salmer og sanger vi gjerne hiver*. Sangen er innspilt 27.-30. august samme år i Roger Arnhoff Studio i Oslo. Jonas Fjeld Band var musikere.

Originalen bærer tittelen «Tie a Yellow Ribbon Round the Ole Oak Tree» og ble en stor hit med Tony Orlando and Dawn i 1973. Irwin Levine og Larry Russell Brown skrev sangen. Jeg-personen i originalteksten har nettopp blitt løslatt fra et tre års fengsels opphold, og er på vei hjem til sin kjære som han håper fortsatt er glad i ham. Dersom hun har bundet et gult bånd rundt eiketreet i hagen, er det et hint om at han kan komme inn. Når bussen når fram til eiendommen, ser han ikke et gult bånd, men derimot hundre rundt eiketreet.

I Prima Veras versjon er det Jahn Teigen synger versene, mens han får med seg Tom Mathisen i refrengene. Prima Veras tekst handler om å ordne opp i sine sykdomstilfeller og operere seg selv i stedet for å gå til lege. Det er derfor sannsynlig at teksten er et spark til helsevesenet som enten skulle legge ned sykehus eller avdelinger i tiden rundt *Salmer og sanger vi gjerne hiver* sin utgivelse. Teigen synger med tilgjort talefeil; J i stedet for R i mange ord; ergo kan teksten ses på som et spark til Torbjørn Mork som var helsedirektør i Norge fra 1972–1992. Mork hadde en slik talefeil (som ble parodiert av Trond Kirkvaag).

På slutten synger de: «Fjerne brukne ribben – Terje Fjærn har brukne ribben». Ellers tjuvstarter Teigen noen takter for tidlig med ordene «hvis du...» helt i starten av sangen. Denne feilen gjorde han igjen på scenen i 2000/2001. Herodes Falsk lo godt av dette da Prima Vera ble intervjuet på P4 i november 2001 i forbindelse med utgivelse av DVD-en *Prima Vera (a)live*.

Andre utgivelser
----------------

* *Absolute Prima Vera* – (utgitt januar 1994)
* *Prima Vera (a)live* – (konsertfilm utgitt oktober 2001 – konsertversjon fra høsten 2000)
* *Det beste fra Prima Vera* – (utgitt 20. juni 2016)

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
Virginia Falls
Nahanni Range Road
**Nahanni nasjonalpark** ligger i Dehcho-regionen i Nordvestterritoriene i Canada, rundt 500 kilometer vest for Yellowknife. Parken beskytter en del av Mackenzie Mountains Natural Region. Parkens midtpunkt er South Nahanni River. 

Parken omfatter blant annet varme kilder av svovel, tundra, fjellkjedene og de store skogsområder av både gran og osp som er hjemmet til mange arter av både fugler, fisk og forskjellige pattedyr. 

Den første menneskelige okkupasjonen av området er beregnet til å ha skjedd mellom 9 000 og 10 000 år siden. Beviser på forhistorisk menneskelig bruk har blitt funnet på flere steder i nærheten av Yohin Lake og på noen få andre steder rundt om i parken. De lokale muntlige historiene inneholder mange referanser til Naha-stammen av indianerne og det er funnet en fjell-bolig som mest sannsynlig har tilhørt dem. Men disse indianerne skal ha forsvunnet fra området ganske raskt for det er bare funnet spor etter dem i en kort periode før det stopper opp. 

Den første kontakten med området kom med pelshandlere fra Europa rundt 1700-tallet og de europeiske bosetningene økte med Alexander Mackenzies utforskning av Mackenzie-elva og området rundt den. Det ble bygd flere handelsstasjoner i nærheten av Fort Simpson og Fort Liard. I løpet av 1800-tallet forlot de fleste menneskene som bodde i parken sin nomadiske livsstil og bosatte seg isteden i mer permanente miljøer som ofte lå i nærheten av et handelssted. Faste bosetninger ble etablert på steder som Nahanni Butte, Fort Liard og Fort Simpson.

Mellom 800 og 900 personer besøker parken hvert år. Den eneste praktiske måten å komme til Nahanni nasjonalpark på er enten med sjøfly eller med et helikopter.

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nahanni National Park Reserve – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  



| * v
* d
* r
Verdensarven i Canada (liste) |
| --- |
|  | Canadian Rocky Mountain Parks **·** Dinosaur provinspark **·** Kluane-Wrangell-St. Elias-Glacier Bay-Tatshenshini-Alsek **·** Gros-Morne nasjonalpark **·** Gwaii Haanas nasjonalpark **·** Head-Smashed-In Buffalo Jump **·** L'Anse aux Meadows **·** Nahanni nasjonalpark **·** Québecs gamleby **·** Wood Buffalo nasjonalpark **·** | Canadas flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** NKC
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Sørsamer** |
| --- |
| Sørsamisk draktskikk. Fra museet Saemien Sijte. |
| **Sørsamisk språk** |
| fonologi • morfologi • syntaks |
| **Historie** |
| Vivallen • Bindalstromma • Folldalstromma • Dalbusjøen 1811 • Felleslappeloven • Elsa Laula Renberg • Daniel Mortenson • Samemøtet i 1917 • Waren Sardne • Dunderlandsdalsulykken • Bergsland • Bull • *Sameblod* |
| **Institusjoner** |
| Saemien Sijte og *Åarjel-saemieh* • Åarjelsaemien Vierhtiesåafoe • Åarjel-saemiej skuvle • Gaaltije • Sijti Jarnge • teater • *Daerpies Dierie* • Aajege • Gïelem nastedh • Gïeleaernie |
| **Se også** |
| Kategori:Sørsamene |

***Åarjel-saemieh*** (sørsamisk for *Samer i Sør*) er en årbok som utgis av museet Saemien Sijte på Snåsa. Museet og årboka har til formål å drive med dokumentasjon, bevaring, forskning og formidling av sørsamenes historie og kultur.

Årboka utgis hvert tredje år; første gang i 1983. Redaktør for årboka har vært museets direktør, fra Sverre Fjellheim (1980–98) til Birgitta Fossum (2010–). Blant forfatterne i årboka kan nevnes Knut Bergsland, Johannes Falkenberg, Anders Løøv, Sig Britt Persson, Maja Dunfjeld, Martha Jåma, Leif Pareli, Inger Zachrisson, Bierna Bientie og Gro Ween.

Museet utgir også andre bøker med dokumentasjon av sørsamisk historie.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* ISSN 0333-4899
* artikkelindeksering Arkivert 15. desember 2013 hos Wayback Machine. i BIBSYS
**Nahman Avigad** (hebraisk:נחמן אביגד) (født 25. september 1905 i Zawałów i Galizien i Østerrike-Ungarn, død 28. januar 1992) var en israelsk arkeolog.

Liv og virke
------------

Avigad ble født i Zawałów i det sentraleuropeiske Galizien i datidens Østerrike-Ungarn, nå Zavaliv i Ukraina.

Avigad studerte arkitektur i Brno i dagens Tsjekkia. Han emigrerte til Palestina i 1926 og giftet seg med Schulamit Avigad (født Levin) i 1928. Avigad jobbet på den tiden i Beth Alpha-synagogen og i Hamat Gader-synagogen.

Avigad fikk ph.d.-graden i 1952, på et arbeide om gravene i Kedrondalen ved Jerusalem. Han underviste ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem fra 1949 til han pensjonerte seg i 1974.

Avigad administrerte utgravningen ved Beit She'arim i begynnelsen av 1953.

I 1969 fikk Avigad en forespørsel om å sette i gang og lede utgravninger av Det jødiske kvarter i Gamlebyen i Jerusalem som var blitt ødelagt under den arabisk-israelske krigen i 1948. Funnet var det som var antatt å være den første skildringen av *menorah*.[]

Avigad publiserte tekster innen mange emner. Ifølge Frank Moore Cross, var Avigad «Israels mest eminente epigrafiker i sin generasjon, og en av de største rollene inne hebraisk og jødisk epigrafi».[]

Priser
------

* 1954, Bialikprisen
* 1977, Israelprisen
* 1984, Yakir Yerushalayim (æresborger av Jerusalem)

Bibliografi
-----------

* (en) *Discovering Jerusalem* (1983) Nelson,

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 12. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Israel-prisen, cms.education.gov.il, besøkt 27. mai 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Israel Museum, www.imj.org.il, besøkt 27. mai 2021[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** CiNii
 |
**Nahāvand** (persisk: نهاوند) er en by i vestre Iran. Det er den tredje største byen i provinsen Hamadan og hadde 75 445 innbyggere ved folketellingen i 2011. Den befinner seg sør for Hamadan, øst for Malayer og sørøst for Borudsherd. Nahāvand er en av Irans eldste eksisterende byer.

Navn
----

Navnet skrives på mange måter i bøker og kildeskrifter: *Nahavand*, *Nahavend*, *Nahawand*, *Nehavand*, *Nihavand* eller *Nehavend* også translitterert *Mah-Nahavand*.

I oldtiden hadde den navnene *Laodicea* (gresk: Λαοδικεια; arabisk: *Ladhiqiyya*), også *Laodiceia* og *Laodikeia*, *Laodikeia in Media* eller *Laodikeia in Persis*.

Andre navn var *Antiochia i Persis*, *Antiochia av Chosrau* (Αντιόχεια του Χοσρόη), *Antiochia in Media* (Αντιόχεια της Μηδίας), *Nemavand* og *Niphaunda*.

Historie
--------

Nahāvand ble sammen med de akhemeniske byene *Apameia* og *Xerxes* grunnlagt av Dareios I i Media. Plinius den eldre skriver at byen var Medias ytterste grense, og at den ble grunnlagt på ny av Xerxes I (Bind VI av *Naturalis Historia*).

I 642 var byen åsted for slaget ved Nehawend, som markerte avslutningen av sassaniderikets fall og de islamske erobreres endelige seier.

Referanser
----------

1. ↑  «نتایج سرشماری سال ۱۳۹۰» **(persisk)**. Arkivert fra originalen 2. oktober 2012. Besøkt 9. november 2013.
2. ↑  *Strabons Geographika* Bind XI, s. 524; «Xerxes Laodikeia»

Litteratur
----------

* Richard Talbert: *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*, (ISBN 0-691-03169-X), Kart 92

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nahavand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hamedan Province Cultural Heritage Website
* Persian History Website
* William Smith (Editor); *Dictionary of Greek and Roman Geography*, "Laodiceia", London, (1854)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** GeoNames
 |
**Ole Torvald Albrigtsen** (født 21. april 1975) er en norsk fotballspiller med til sammen seks kamper og to mål i 1. divisjon.

I januar 2002 ble Albrigtsen solgt fra FK Vesterålen til Stoke City i England (da på nivå 3). Han oppnådde imidlertid aldri å få spille seriekamper for A-laget, og ble sommeren samme år utleid til Tromsdalen UIL, der han spilte ut sesongen. Han spilte til sammen seks kamper og scoret to mål for Tromsdalen i 1. divisjon. Senere vendte han tilbake til FK Vesterålen og Sortland IL.

Etter et opphold borte fra fotballen gjorde Ole T. Albrigtsen comeback for FK Luna i 5. divisjon sommeren 2009.

Albrigtsen var tidligere politimann, og jobber nå som eiendomsmegler på Sortland.

Referanser
----------

1. ↑  ESPN Soccernet: Transfers January 2002
2. ↑  Sky Sports Football Yearbook 2003-2004
3. ↑  ESPN Soccernet: Transfers July 2002
4. ↑  Tromsdalen UIL Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine.
5. ↑  FK Luna: Matchvinner i debuten! Arkivert 16. august 2009 hos Wayback Machine. (7. august 2009)
**Daejeons undergrunnsbane** er en undergrunnsbane i den sørkoreanske byen Daejeon. Den består av en linje på 22,6 km og 22 stasjoner. Det er planlagt tilsammen fem linjer i byen.

Første del av linje 1 åpnet 16. mars 2006 mellom Panam og Government Complex (12,4 km), mens andre del åpnet 17. april 2007, mellom Government Complex og Banseok (10,2 km). Opprinnelig var planen at første del av nettet skulle åpne til Fotball-VM 2002, men utbyggingen ble forsinket.

Ved Daejeon stasjon er det overgangsmulighet til det koreanske jernbanenettet.

Banen opereres mellom 05:30 og 24:00, med fem minutters intervall i rushtiden og 8 til 10 minutter ellers i døgnet. Prisene starter på 800 won for de første 10 km, deretter 100 won i tillegg.

Linjene
-------

### Linje 1

Utdypende artikkel: Daejeons undergrunnsbane linje 1

Utvidelser
----------

Arbeidene med linje 2 skulle ta til i 2008, men er utsatt fordi den planlagte finansieringen er brukt på andre prosjekter.

Det har vært planlagt at linje 2 skulle bygges som en Maglevbane, lik den tyske M-Bahn eller japanske HSST.

Linje to er planlagt å være 30,5 km lang og vil være en ringbane med tre overgangsmuligheter til linje 1. Linje 3 vil være 24 km lang og gå nord-sør parallell med jernbanen, mens linje 4 vil være 9,7 km lang og vil gå nord-sør lenger vest, mens linje 5 er planlagt å være 15,6 km lang og kryse byens sentrum fra øst til vest. Samlet er det planlagt et undergrunnsbanenett på 102 km.

Referanser
----------

1. ↑  Trafikkinformasjon[*død lenke*]
2. ↑  Daejeons undergrunnsbane på UrbanRail.Net
3. ↑  «네이버 :: 지식iN». Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 5. september 2020.
4. ↑  «네이버 :: 지식iN». Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 5. september 2020.
5. ↑  Maglev Transrapid Magnetschnellbahn | Maglev in South-Korea

Eksterne lenker
---------------

* Daejeons undergrunnsbane (koreansk)
* Daejeons undergrunnsbane på UrbanRail.Net

| * v
* d
* r
Undergrunnsbaner i Sør-Korea |
| --- |
| Seouls undergrunnsbane | Linje 1 **·** Linje 2 **·** Linje 3 **·** Linje 4 **·** Linje 5 **·** Linje 6 **·** Line 7 **·** Linje 8 **·** Linje 9 **·** Bundanglinja **·** Junganglinja **·** AREX **·** Gyeonguilinja |
| Busans undergrunnsbane | Linje 1 **·** Linje 2 **·** Linje 3 **·** *Linje 4 (under utbygging)* **·** *Busan-Gimhae Light Rail Transit (under utbygging)* |
| Incheons undergrunnsbane | Linje 1 **·** *Linje 2 (under utbygging)* **·** *Linje 3 (under utbygging)* **·** *Wolmido monorail (under utbygging)* |
| Daegus undergrunnsbane | Linje 1 **·** Linje 2 **·** *Linje 3 (under utbygging)* |
| Daejeons undergrunnsbane | Linje 1 |
| Gwangjus undergrunnsbane | Linje 1 |
| Kategori:Undergrunnsbane i Sør-Korea |

Portal: Korea
**Dafang** (kinesisk: 大方县; pinyin: *Dàfāng Xiàn*) er et fylke i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. Det er underlagt byprefekturet Bijie.

Fylket hadde 912 382 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Shexiang-graven (*Shexiang mu*, 奢香墓) ble i 1988 oppført på listen over Folkerepublikken Kinas kulturminner. Shexiang var en herskerinne for yifolket.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 321 løper gjennom området. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Kinas riksvei 326 løper gjennom området. Den begynner i Xiushan i Chongqing og går mot provinsen Guizhou, og ender i Hekou i Yunnan, ved grensen til Vietnam og den vietnamesiske byen Lao Cai.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period,*i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside Arkivert 6. august 2009 hos Wayback Machine.
* Informasjonsside
* Guiyang Shexiang Tomb (Shexiang Mu)[*død lenke*]
* Shexiang mu

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Ole Stamnæs** (født 28. juni 1871 i Selbu, død 22. september 1933) var en norsk skogsfullmektig og politiker (H).

I 20-årsalderen ble Stamnæs skogvokter for Angelske stiftelser i Trøndelag. I 1901 ble han assistent i Søndre Trondhjems skogsforvaltning, og i 1903 konstituert som skogsforvalter i samme distrikt. I 1904 flyttet han til Bærum for å bli skogsfullmektig for godseier Løvenskiold på Bærums Verk. Denne stillingen hadde han frem til han måtte trekke seg tilbake på grunn av sykdom rundt trekvart år før sin død.

Som kommunepolitiker ble Stamnæs valgt inn i Bærum kommunestyre for første gang i 1916, og han var medlem i periodene 1917–1919, 1923–1925, 1929–1931 og fra 1932 frem til sin død. Han ble fast medlem i formannskapet fra 1929, og fra 1. januar 1932 også Bærums ordfører. På grunn av sykdom var det imidlertid bare kort tid Stamnæs kunne virke som dette, og han måtte søke fritak etter kort tid. Stamnæs gjorde seg også bemerket som skolepolitiker i Bærum, med mange år i skolestyret. Han var skolestyrets formann fra 1918 til utgangen av 1925.

Referanser
----------

1. 1 2   Budstikka, «✝ Ordfører O. Stamnæs», utgitt 25. september 1933[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Budstikka, type referanse dødsannonse, utgitt 27. september 1933[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «✝ Ordfører O. Stamnæs». *Asker og Bærums Budstikke*. 25. september 1933.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
***Cyclocephala spilopyga*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor ( millimeter), avlang, blank, gulbrun hornbille med små svarte flekker på dekkvingene. Hodet er svart i den bakre delen, hver dekkvinge har gjerne fire ovale, svarte flekker, to i den fremre og to i den bakre halvdelen. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene er forholdsvis like, men hannen er litt smalere enn hunnen og har forstørrede forføtter.
Oversiden er middels fint punktert.

Levevis
-------

Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter. Denne arten kan gjøre moderat skade på plener og lignende. De voksne besøker gjerne blomster.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt fra Colombia i nord til Bolivia i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

Artens generelle utseende kan kanskje tyde på at den heller burde plasseres i slekten *Ancognatha* enn i *Cyclocephala*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Cyclocephalini
						* Slekten *Cyclocephala* Latreille, 1829
							+ ***Cyclocephala spilopyga*** Erichson, 1847

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Cyclocephala*

Eksterne lenker
---------------

* Dynastidae du monde- nettside om arten
* (en) *Cyclocephala spilopyga* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cyclocephala spilopyga* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Cyclocephala spilopyga* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Cyclocephala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fastsettelsen av **tid på New Zealand** og dets besittelser preges av at de er spredt over et område med stor utstrekning øst-vest, noe som nødvendiggjør bruk av forskjellige tidssoner.

Tidssoner
---------

Selve New Zealand har to tidssoner, som begge også bruker sommertid (pr. 2009 fra siste søndag i september til første søndag i april). Hovedøyene bruker UTC+12, kalt **New Zealand standardtid (NZST)**, og om sommeren UTC+13, kalt **New Zealand sommertid (NZDT)**, dvs. 12 respektive 13 timer foran UTC. De fjerntliggende Chathamøyene bruker UTC+12:45, kalt **Chatham standardtid (CHAST)**, og om sommeren UTC+13:45, kalt **Chatham sommertid (CHADT)**, og øyene ligger altså 45 minutter foran *NZST* hele året.

New Zealands besittelser i Stillehavet ligger i to forskjellige tidssoner på motsatt side av Den internasjonale datolinjen. Cookøyene og Tokelau ligger i tidssonen UTC-10 og bruker ikke sommertid. Øyene ligger dermed 22 eller 23 timer etter New Zealand, eller sagt på en annen måte: New Zealandtid minus én dag pluss 1 eller 2 timer. Besittelsen Niues tidssone er UTC-11, og den forholder seg dermed til New Zealandtid på samme måte som Cookøyene og Tokelau, bare en time forskjøvet.

I bilandet Ross Dependency i Antarktis brukes NZST/NZDT, i likhet med McMurdo Station og Amundsen-Scott-basen på Sørpolen.

Historie
--------

Den 2. november 1868 fastsatte New Zealand, som det første landet noensinne, offisielt en standardtid som skulle brukes over hele landet. Den var basert på lengdegraden 172°30′ øst for Greenwich, 11 1/2 timer foran Greenwich Mean Time (GMT). Denne standarden ble kalt **New Zealand Mean Time (NZMT)**.

I 1941, under andre verdenskrig, ble klokkene stil fram en halv time, slik at New Zealand ble liggende 12 timer foran GMT. Denne endringen ble gjort permanent fra 1946, og basis for New Zealands tid ble samtidig endret til 180°-meridianen.

På slutten av 1940-tallet ble atomklokker utviklet, og en ny tidsstandard basert på disse, kalt Coordinated Universal Time (UTC), ble i 1972 antatt internasjonalt. I 1974 vedtok New Zealand en lov som definerer *New Zealand Standard Time (NZST)* som 12 timer foran UTC.

Referanser
----------

1. ↑  
	* Daylight Saving, Department of Internal Affairs.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkelen «Timekeeping» i *Te Ara – the Encyclopedia of New Zealand*
**Ole Thorsen Røed** (født 11. februar 1762, død 24. mai 1840) var en norsk gårdbruker, lensmann, poståpner og stortingsmann fra Søndeled i Aust-Agder.

Røed tok over farsgården i Søndeled i 1789, og drev den inntil han overlot den videre til sønnen. Han var lensmann i Søndeled og Gjerstad fra 1803 til -13, og poståpner fra 1805 til 1835.

I 1814 var han valgmann og aktuell til riksforsamlingen på Eidsvoll. Han var 3. representant fra Nedenæs og Robygdelagets amt på Stortinget i 1818. Der var han medlem av åtte komiteer, blant dem var komiteen om bank- og pengestellet, og komiteer om skogene i Drammens omland, og om Røros Kobberverk. Fra 31. mars var han medlem av Lagtinget.

Røed døde på slektsgården i Søndeled. Han var far til Halvor Olsen Stamsø.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 739[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Lindstøl, Tallak (1857-1925) (1914). *Stortinget og statsraadet: samt tillæg*. Kristiania: Steen'ske bogtrykkeri. s. 739.
3. ↑  Biografisk informasjon om Ole Thorsen Røed , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ole Thorsen Røed hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Latinskolen** er i dag den vanlige betegnelsen på et bygg som ligger på Brekkeby i Skien sentrum, og er historisk betegnelsen på ulike skoler som har eksistert i Skien.

Det er uvisst når Skien fikk sin første høyere skole, men det eksisterte en latinskole alt i 1617 da Peder Paus (f. 1590) var rektor for denne skolen; i 1629 hadde Søfren Borse (f. 1610) denne stillingen. Latinskolen opphørte på 1700-tallet, men i 1823 ble «Skiens lærde Skole» opprettet. Denne skolen holdt til i en bygning i nærheten av den gamle kirken, og gikk tapt i bybrannen i 1886. På dette tidspunktet var en ny bygning allerede reist, i 1883 sto det nye bygget ferdig på Brekkeby.

Fra første stund fikk dette skolebygget navnet «latinskolen» på folkemunne. Skien videregående skole avdeling Brekkeby holdt til i bygget frem til juni 2019. Skoledriften opphørte i forbindelse med at Skien videregående skole flyttet inn i nybygg på Klosterøya. 

Kjente personer som studerte ved Skien lærde skoles var Otto Joachim Løvenskiold, Anton Martin Schweigaard, Vidkun Quisling[] og Peter Andreas Munch.

Referanser
----------

1. ↑  Leif K. Roksund (1995). Morten Krogstad, red. *Lokalhistorisk vandring i Skien*. Skien: Skien kommune og Fortidsminneforeningen i Telemark. ISBN 82-90052-49-9.

Eksterne lenker
---------------

* Om Latinskolen i Skien, fra nettstedet *artemisia.no*
Kamiq midt i et kinesisk fotgjengerfelt
**Škoda Kamiq** (2019–) er en liten 5-dørs SUV som produseres av den tsjekkiske bilprodusenten Škoda. 

Den er 4,24 meter lang og tenkt å erstatte Škoda Yeti, men kan ikke ta ut baksetene. Kamiq er mindre enn den mellomste Škoda Karoq, og enda mindre enn den største Škoda Kodiaq. Den ble lansert i Kina i 2018, og i Europa året efter. Motoren er 1.0 og 1.5 liter bensin med «Active Cylinder Technology» (bruker færre sylindre for å spare drivstoff), eventuelt en liten diesel.

Navnet er fra det inuittiske order for kamikker, et skinn som passer perfekt på Grønland.

Utstyr til Kamiq er blant annet kamera- og sensorvarslerne «Front Assist» (fotgjengere), «Lane Assist» (holde fila, skiltvarsler), «Rear Traffic Alert» (baksone), «Side Assist» (blindsone) og «Park Assist» (rygging), samt «Multi-Collision Brake» (rullehindring), «Driver Alert» (sovevarsel) og «Crew Protect Assist» (autosteng).

Referanser
----------

1. ↑  Kamiq er Skodas nye og lille crossover i bilnorge.no den 19. august 2019.
2. ↑  ŠKODA’S NEW SUV NAMED THE KAMIQ fra skoda-storyboard.com, sist lest den 22. august 2019.
3. ↑  Knut Moberg, Enda en Skoda-SUV fra dinside.no den 1. mars 2019.
Avisen Dazhung Bao (大眾报, pinyin: *Dazhong Bao*), publisert på Latinxua i 1932
**Latinxua Sin Wenz** (拉丁化新文字; pinyin: *Lādīnghuà Xīn Wénzì*) også kjent som *Sin Wenz*, *Latinxua Sinwenz*, *Zhongguo Latinxua Sin Wenz*, *Beifangxua Latinxua Sin Wenz* eller *Latinxua*) er et lite benyttet system for romanisering av mandarin. Den ble som regel skrevet uten tonetegn ut fra formodningen om at rett tone fremgå av konteksten.

Systemet har i sitt bokstavvalg meget til felles med pinyin. Men palatale frikativer skrives med samme bokstaver som velare plosiver, slik at *Beijing* blir skrevet «Beiging» på Sin Wenz. Blant andre avvik er at *x* benyttes både for lyden [x] og lyden [ɕ], slik at tegnene 畫 (pinyin: *huà*) og 下 (pinyin: *xià*) skrives som «xua» og «xia».

Latinxua er historisk interessant blant annet fordi dette romaniseringssystemet var benyttet istedenfor kinesiske tegn av personer som er oppvokst med kinesisk som førstespråk. Det ble utviklet av Sovjetunionen og benyttet av kinesiske innvandrere i landet. Arbeidet med systemet begynte i Russland i 1928. Det ble raskt konkludert at det latinske alfabet tjente hensikten bedre enn kyrillisk skrift. En prototype av systemet ble lansert i 1929 i Moskva av den kinesiske lærde Qu Qiubai (1899–1935) og den russiske lingvist V.S. Kolokolov (1896–1979). Systemet forelå i sin endelige form i 1931, og ble støttet av en rekke kinesiske intellektuelle, som Guo Moruo og Lu Xun. Det ble benyttet blant 100.000 kinesiske gjestearbeidere i Sovjetunionen i en periode på fem år.

Senere ble det fra 1940 til 1942 benyttet i det kommunistiskkonrollerte området som omfattet grenseområdene mellom Shaanxi, Gansu og Ningxia i det nordlige Kina. 
Det ble benyttet i over 300 publikasjoner med et opplag på ca. en halv million, men ble så på det nærmeste henlagt i 1933.

Senere var det en kortere periode i bruk igjen; i november 1949 tok jernbanene i det nordøstre Kina i bruk Latinxua Sin Wenz for alle sine telekommunikasjoner. Til slutt avskaffet Folkerepublikken Kina bruken.
Tre rødmarkerte absider i en kapellkrans på en plantegning over en typisk basilika.
Rekonstruksjon av den tredje klosterkirken i Cluny (1088), der man ved koret (t.v.) kan se kapellkransen.
**Kapellkrans** er en rekke mindre utbygg i form av kapeller eller absidioler som er plassert i en halvsirkel rundt en koromgang. Kapellkranser forekommer først og fremst i gotikkens arkitektur.

Bruken av kapellkranser oppstod i kirkene som lå langs pilegrimsveiene fra Frankrike over Pyreneene til Santiago de Compostela,[] særskilt klosterkirkene i Cluny og i særdeleshet Cluny-klosteretPyreneeneden tredje, som imidlertid ble ødelagt i 1810. I disse kapellkransene kunne pilegrimer ære forskjellige helgener i forskjellige absider. Selv om de fremst kom til av funksjonelle grunner, som å kunne muliggjøre presters samtidige messefeiringer ved hvert sitt alter, tilbød de også romslige aspekter som i stor grad stimulerte arkitektene, og som blant annet kunne leke med skallforskytninger og lysspillet i de forskjellige krøkte formene.[]

Koromgangen med kapellkrans ble typisk for ibero-burgundisk arkitektur og er ett av de mer betydelige bidrag fra denne tiden.[] Systemet forekommer heller sparsomt i Italia og Tyskland, men tok seg fra Sør-Frankrike til Normandie og videre til England. Det var særskilt i Cluny denne arkitekturen kulminerte og i klosterkirken framtrer systemet i kanskje sin mektigste form.[]

Noen av de mest betydelige kirkebygningene er klosterkirken i Paray-le-Monial og pilegrimskirkene Sainte-Madeleine i Vézelay og Saint-Lazare i Autun. En annen betydelig romansk kirkebygning er Saint-Sernin i Toulouse. Kölnerdomen er et eksempel på der en kapellkrans helt omgir koret.

Litteratur
----------

* Donat F. Grueninger: *„Deambulatorium Angelorum" oder irdischer Machtanspruch? Der Chorumgang mit Kapellenkranz – von der Entstehung, Diffusion und Bedeutung einer architektonischen Form.* Reichert, Wiesbaden 2004, ISBN 3-89500-377-8. (Online-Rezension)
* Moore, *Gothic architecture* (London 1890)
* Bloxam, *Principles of Gothic Ecclesiastical Architecture* (11th ed. London. 1882)
* Bond, *Gothic Architecture in England*, (London, 1906).
**Joseph Daniel Biscaha** (født 1. juni 1937 i Clifton i New Jersey) er en tidligere amerikansk fotballspiller. Han var en offensive end som spilte college football på University of Richmond og senere profesjonelt i National Football League (NFL) for New York Giants i 1959, og i American Football League for Boston Patriots i 1960. Etter å ha signert kontrakt med New York Titans i 1961 valgte han å trekke seg fra spillerkarrieren.

I high school spilte Biscaha amerikansk fotball på Pope Pius XII High School i Passaic i New Jersey.

Etter spillerkarrieren jobbet Biscaha som biologilærer og amerikansk fotballtrener på Paterson Central, John F. Kennedy High School, Passaic Valley Regional High School og Bloomfield High School. Han var også trener gjennom de første par årene av Paterson Catholic High Schools fotballprogram. Han holdt seg i denne karrieren i 25 år, hvor han blant annet vant delstatstittelen i New Jersey tre ganger, i 1975, 1979 og 1980, med Passaic Valley. Etter å ha jobbet i finanssektoren i åtter returnerte han til utdanningssektoren hvor han jobbet som skoleleder på Passaic County Technical Institute i ti åre frem til han pensjonerte seg i 2005.

Han hadde en bachelorgrad i biologi fra University of Richmond og tok senere en mastergrad i skoleadministrasjon på Seton Hall University i 1966.

Referanser
----------

1. ↑  «Joe Biscaha». *Database Football* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 14. februar 2007. Besøkt 4. mars 2023.

| * v
* d
* r
New York Giants NFL draft picks i 1959 |
| --- |
| 
* Lee Grosscup
* Buddy Dial
* Joe Morrison
* Ellison Kelly
* Jack Delveaux
* Bob Pepe
* Bob Sawyer
* Charlie Flowers
* John Kompara
* Roger Ellis
* Bob Bercich
* Bob Soltis
* Goose Gonsoulin
* Al Ecuyer
* George Scott
* Jerry Shetler
* Fred Swearingen
* Gale Gibson
* Frank Kremblas
* Charley James
* Lou Reale
* Frank Doretti
* Joe Biscaha
* Dolphus Williams
* Henry Christopher
* Dave Sington

 |
**Stansefabrikken Lillesand AS** ble etablert i 1985 med utgangspunkt i Den Norske Stansefabrik AS som ble grunnlagt i Oslo i 1932 og flyttet til Lillesand i 1947. Opp gjennom årene har det vært produsert en rekke forskjellige produkter, fra masseproduksjon av stansekomponenter, mekaniske regnemaskiner og papirsorteringsmaskiner, til dagens produksjon av postkasser og elektroskap. De produserer også bokser for automatisk trafikkontroll.

Selskapet som totalt har ca. 25 ansatte med en årlig omsetning på ca. 60 mill kroner, er heleid datterselskap av Stafa Industrier AS.

Produksjon
----------

Selskapet har hovedkontor på Traneby og disponerer til sammen 6 000 kvm produksjonsareal. Produksjonen har stanselinjer for både små og stor kvanta og store maskiner med bordstørrelse på inntil 2,4 meter er kjerneområdet. Produksjonen inkluderer også robotiserte sveiseoperasjoner. Fabrikken har også et lakkverksted som kan pulverlakkere.

Stansefabrikkens postkasser er mye brukt i større postkasseanlegg i boligblokker og bygårder.

Stafa industrier
----------------

Stansefabrikken startet tidlig på 2000 tallet å se seg rundt i Europa med tanke på å flytte produksjonen. Selskapet kjøpte en næringspark i Litauen og har opprettet nye fabrikker der. I dag har selskapet mesteparten av sin produksjon i Ukmerge, 7 mil nordvest for Vilnius i Litauen. Selskapet er organisert som et konsern og består i dag av følgende selskaper. Stafa Industrier (mor), Stansefabrikken Products AS og Stansefabrikken Fredrikstad AS i Norge, og UAB Stansefabrikken, Stansefabrikken Automotives og Ukmerge Promonas Parkas i Litauen.

Referanser
----------

1. ↑  Antonsen, T. (27. juni 2011). «Stanser for Posten». Fredrikstad Blad. Besøkt 16. oktober 2015.
2. ↑  «Stansefabrikken.no». Bedriftens egen hjemmeside. Besøkt 13. oktober 2015.
3. ↑  Skau, J.E. (27. mai 2015). «Fotoboksen måler ikke hastigheten din». Halden Arbeiderblad. Besøkt 16. oktober 2015.
4. ↑  «Om oss: Stansefabrikken Products AS». Bedriftens egen hjemmeside. Arkivert fra originalen 28. november 2015. Besøkt 13. oktober 2015.
5. ↑  «Stansefabrikken Robust». Heikki Bruvik AS. Arkivert fra originalen 5. august 2020. Besøkt 13. oktober 2015.
6. ↑  «Stansefabrikken UAB, "The chosen partner"». Bedriftens egen hjemmeside. Arkivert fra originalen 6. mars 2016. Besøkt 13. oktober 2015.
7. ↑  «Stafa gruppen». Bedriftens egen hjemmeside. Arkivert fra originalen 30. november 2015. Besøkt 13. oktober 2015.
**Laodike** (gresk: **η Λαοδίκη**, drept 38 f.Kr.) var en prinsesse fra kongedømmet Kommagene som levde under det første århundre f.Kr. Hun var av gresk og armensk byrd.[]

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Laodike var første datter av kong Antiochus I Theos av Kommagene og dronning Isias Philostorgos.

### Dronning

Hun giftet seg med kong Orodes II av Partia. Ved dette ekteskapet ble hun dronning av Parterriket. I 38 f.Kr. ble Laodice og Orodes og deres barn drept i en parricidisk og fratricidisk massaker forøvet av Fraates IV av Partia som kunne overta den partiske trone etter at Laodikes og Orodes' sønn Pakores I av Partia hadde falt i kamp samme år.[]

### Gravminne

Etter at Laodice døde, fikk hennes bror kong Mithridates II av Kommagene tilbakeført hennes levninger til Kommagene. Hun ble begravet nær sin mor Isias, sin søster Antiochis av Commagene og sin niese Aka I av Kommagene. Mithridates bygde et gravmonument til hennes minne.

Laodices gravtumulus måler 21 meter. Bare én søyle er blitt stående, med en stele på toppen. Stel n har et dexiosisrelieff eller en scene med Mithridates II og Laokice som håndhilser. Inskripsjonen under dexiosisrelieffet var så nedslitt av vær og vind at den ikke ble lagt merke til før i 1938. Og det var først i 1979 at den ble tydet:[]

*«Den store kong Mithridates, sønn av kong Antiochus og dronning Isias, dediserte dette bilde til den evige ihukommelse av dronning **Laodike**, kongens søster og hustru til Orodes, kongenes konge, og til hennes ære.»*
Denne inskripsjon dedisert til Laodike tyder på den er å forstå som en kenotaf, idet Mithridates II sier farvel til sin søster Laodike. Hennes gravkammer var inne i gravhaugen. Etter at kongedømmet Kommagene ble annektert i år 72 av den romerske keiser Vespasian, ble graven plyndret. Romerne fjernet steiner fra graven og gjenbrukte dem for byggeprosjekter i Kommagene.

Kilder
------

* «Travel Guide To Turkey, Guide de la Turquie, GUIDE MARTINE, Guide to Turkey, Guide de Turquie, Travel, Turkey, Voyage, Turquie, Istanbul, Turkey Photos, Photos de la Turquie». *Guide-martine.com*. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 10. april 2017.  Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Roger Beck. *Beck on Mithraism: Collected Works with New Essays*. s. 297. Besøkt 10. april 2017.
Karlovacs bymuseum.
**Karlovac** (tysk: *Karlstadt*, ungarsk: *Károlyváros*) er en by i Kroatia. Karlovac hadde 55 981 innbyggere i 2011 hvorav 46 827 var i sentralbebyggelsen. Byen er administrasjonssentrum i Karlovac fylke og ligger mellom Rijeka og Zagreb. Fire elver - Korana, Kupa, Mrežnica og Dobra - renner gjennom byen. Karlovac er blant annet kjent for bryggeriet som brygger ølet Karlovačko.

Samfunn/bosettinger
-------------------

Utover sentralbyen Karlovac regnes de følgende steder til byen: *Banska Selnica*, *Banski Moravci*, *Blatnica Pokupska*, *Brezova Glava*, *Brežani*, *Brođani*, *Cerovac Vukmanićki*, *Donja Trebinja*, *Donje Mekušje*, *Donje Pokupje*, *Donji Sjeničak*, *Gornja Trebinja*, *Gornje Stative*, *Gornji Sjeničak*, *Goršćaki*, *Husje*, *Ivančići Pokupski*, *Ivanković Selo*, *Ivošević Selo*, *Kamensko*, *Kablar*, *Karasi*, *Klipino Brdo*, *Kljaić Brdo*, *Knez Gorica*, *Kobilić Pokupski*, *Konjkovsko*, *Koritinja*, *Ladvenjak*, *Lipje*, *Luka Pokupska*, *Mahićno*, *Manjerovići*, *Okić*, *Orlovac*, *Popović Brdo*, *Priselci*, *Rečica*, *Ribari*, *Skakavac*, *Slunjska Selnica*, *Slunjski Moravci*, *Šebreki*, *Šišljavić*, *Tušilović*, *Tuškani*, *Udbinja*, *Utinja*, *Vodostaj*, *Vukmanić*, *Vukoder*, *Zadobarje*, *Zagraj* og *Zamršje*.

Historie
--------

Karlovac er den yngste av Kroatias provinsbyer, og ble til ved et politisk og militært vedtak fattet i 1578 da Det habsburgske rike lot oppføre en befestning for å forsvare rikets søndre deler mot en osmansk invasjon. Byen er oppkalt etter sin grunnlegger Karl II.

Kommunikasjoner
---------------

Ved Karlovac er det en tilslutningsvei til motorveien A1 som i østlig retning fører mot hovedstaden Zagreb og i vestlig mot Rijeka og Split.

Kjente personer
---------------

Ana Vidović (f. 8.11.1980), klassisk gitarist.

Referanser
----------

1. ↑   *Register of spatial units of the State Geodetic Administration of the Republic of Croatia*, Wikidata Q119585703,
2. ↑   (på hr, en) *2021 Croatian census: population data by age, sex, settlement*, Croatian Bureau of Statistics, 22. september 2022, Wikidata Q118496886,
3. ↑   (PDF) **(engelsk og kroatisk)**. Kroatias statistiske sentralbyrå. Besøkt 2. november 2013.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Karlovac – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Karlovac – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Øyvind Hunskaar** (født 14. oktober 1951 i Sandefjord) er en norsk lokalpolitiker bosatt i Larvik. Han er mest kjent for sin periode som ordfører i Larvik kommune fra 1994 til 1999 for Senterpartiet.

Biografi
--------

Som lokalpolitiker var Øyvind medlem av kommunestyret i Larvik fra 1987 til 2003. I perioden 1992-1993 fungerte han som varaordfører i kommunen, og fra 1994 til 1999 var han Larviks ordfører. Hunskaar satt også 12 år på fylkestinget i Vestfold fra 2003 til 2015, og var Senterpartiets stortingskandidat i hjemfylket i 2001. I 2015 ble han tildelt Senterpartiets hederstegn for sin innsats som politiker. Høsten samme år gjorde han også politisk comeback i planutvalget i Larvik, der han særlig har gjort seg bemerket i saken om utbygging av Grand-kvartalet i byens sentrum.

I sin sivile karriere har Hunskaar arbeidet som lærer og konstituert rektor ved Melsom videregående skole i Stokke i Vestfold, og som bonde på gårdsbruket Søndre Lauve i Hedrum utenfor Larvik. Av utdanning er han agronom fra landbrukshøyskolen på Ås.

Referanser
----------

1. 1 2  «Øyvind Hunskaar er tildelt Senterpartiets Hederstegn! - Senterpartiet». *www.senterpartiet.no*. Arkivert fra originalen 31. mai 2016. Besøkt 29. april 2016.
2. ↑  «Øyvind Hunskaar tildelt Senterpartiets hederstegn.». *langsveien.no*. Besøkt 29. april 2016.
3. ↑  «Hunskaar gjør Larvik-comeback». *www.op.no*. 13. oktober 2015. Besøkt 29. april 2016.
4. ↑  «Du har ikke nå bare dolka dine egne partifeller i ryggen, men alle representantene i planutvalget, fra det flertallet som valgte deg som ordfører.». *www.op.no*. 12. desember 2015. Besøkt 29. april 2016.
5. ↑  NRK. «Fjøset på Melsom er stengt». *NRK*. Besøkt 29. april 2016.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ragnar Johannessen** | **Larviks ordfører**(1993–1999) | Etterfølger:**Øyvind Riise Jenssen** |