recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Aegus (Micraegus) falcicornis*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En nokså liten (11 - 17 millimeter), avlang, svartbrun hjortebille. Hannens hode er bredt og flatt, kjevene (mandiblene) nokså lange, slanke og sigdformede med en kraftig, innoverrettet tann nær roten og en kortere, skrått oppoverrettet tann nær midten. Pannen er bredt, U-formet innbuktet foran. Antennene er kraftige med en tre-leddet klubbe. Hodet er nokså matt, fint og spredt punktert. Pronotum er rektangulært med avrundede bakhjørner, nokså blankt, fint og spredt punktert. Dekkvingene er jevnbrede, noe flate, med markerte punktstriper. Ytterkanten er kledt med korte, gulbrune hår. Beina er brunlige. Hunnen ligner hannen bortsett fra at hun er mindre, at hode og kjever ikke er forstørrede, hode og pronotum er ganske tett og grovt punkterte.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Borneo.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Micraegus* Maes, 1992
								- ***Aegus (Micraegus) falcicornis*** Nagel, 1928

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde, nettside om arten
* (en) *Aegus (Micraegus) falcicornis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Aegus (Micraegus) falcicornis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Aegus falcicornis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Nevio de Zordo** (født 11. mars 1943 i Cibiana di Cadore, død 27. mars 2014 i Köln) var en italiensk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo og 1976 i Innsbruck.

De Zordo vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var med på det italienske laget som kom på andreplass i firerbob bak Sveits. De andre på laget var Gianni Bonichon, Adriano Frassinelli og Corrado dal Fabbro.

De Zordo ble verdensmester i bobsleigh to ganger, i toerbob 1969 i Lake Placid og i firerbob 1970 i St. Moritz.

OL-medaljer
-----------

* 1972 Japans flagg Sapporo - Sølv Sølv i bobsleigh, firerbob Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nevio de Zordo – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Nevio de Zordo – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nevio de Zordo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Nevio de Zordo – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Nevio de Zordo – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Nevio de Zordo – TheSports.org Rediger på Wikidata
***Aegus (s.str.) exilis*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor ( millimeter), avlang, noe flat, svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og store, sigdformede kjever som oftest har to tenner på innersiden, én innoverrettet ved roten og en skrått oppover- og innoverrettet litt lenger ute. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er matt, tett og kraftig punktert. Pannen er bredt og grunt, U-formet innbuktet foran, med en brunoransje hårdusk på hver side av innbuktningen. Hodet er ikke utvidet bak fasettøynene, tinningene ganske korte. Pronotum er avrundet rektangulært, bredere enn langt, tett og kraftig punktert. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, blanke, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er svarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså blank.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Borneo.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Aegini* - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
								- ***Aegus (s.str.) exilis*** Nagai, 1994

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Nettside om arten
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
***Aegus (s.str.) nishikawai*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor ( millimeter), avlang, noe flat, svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og store, sigdformede kjever som har en svært bred, firkantet tann ved roetn og en ganske liten tann i den ytre delen. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er halvmatt, spredt og fint punktert, grovere på sidene. Pannen er bredt og grunt, U-formet innbuktet foran, med et kort, butt framspring midt i innbuktningen. Hodet er tydelig utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, bredere enn langt, nokså tett og grovt punktert. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, blanke, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er svarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså blank.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på De små Sundaøyene.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Aegini* - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
								- ***Aegus (s.str.) nishikawai*** Nagai, 1994

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Nettside om arten
* (en) *Aegus (s.str.) nishikawai* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Aegus (s.str.) nishikawai* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
***Aegus (s.str.) selene*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En liten, avlang, noe flat, blankt brunsvart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og lange, nokså kraftige, sigdformede kjever som har én skarp tann på innersiden ved roten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Pannen er smalt og nokså dypt U-formet innskåret i midten, men et par tenner på sidene av innbuktningen. Det er også en U-formet grop lenger bak på hodet. Hodet er litt utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, innsnevret ved roten. Dekkvingene er litt hvelvede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er svarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså matt, pronotum rundet.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Mindanao, Filippinene.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Aegini* - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
								- ***Aegus (s.str.) selene*** De Lisle, 1967

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde - nettside om arten
* Tegning av arten
* (en) *Aegus (s.str.) selene* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Fortannbeina**, **premaxillene** eller ***os præmaxillare*** er to små ansiktsknokler som utgjør en del av skalletaket som hos firbeinte virveldyr sitter helt fremst i hodeskallen. Hos mennesker og andre aper er fortannbeina normalt sammenvokst med overkjevebeinet. Som navnet antyder sitter fortennene festet i fortannbeinet. De aller fleste landlevende virvedyr har tenner festet i disse knoklene, med unntak av grupper som ikke har tenner slik som skilpadder, eller som mangler fortenner i overkjeven, slik som drøvtyggere og maurslukere. Alle tennene fra hjørnetennene og bakover sitter i *os maxillare*.

Navn
----

Navnet *præmaxille* kommer i to utgaver, klassisk latin med en **æ**-ligatur, og medisinlatin der ligaturen er erstattet av en **ae** eller forenklet til en enkel **e**, slik at navnet forekommer i ganske mange varianter.

I komparativ anatomi kalles knokkelen ***Os premaxillare***, mens den menneskeanatomi kalles ***maxillare*** eller ***Os incivi***. Den tyske forfatteren Johann Wolfgang von Goethe var den første som påpekte at fortenner finnes hos de fleste pattedyr, og knokkelen kalles derfor noen ganger **Goethes knokkel** eller **Goethes bein**.

Hos de tidligste panserpaddene og en del fisk finnes det ytterligere bein i snutepartiet ved siden av fortannbeinet. Fortannbeinet kalles i slike tilfeller også for **intermaxillare** eller ***os intermaxillare***.

Dannelse
--------

Fortannbeina er i utgangskpunktet et par hudbein som dannes over den øverste delen av den fremste gjellebuen under fosterutviklingen. denne gjellebuen går over i å bli kjeven, slik at de overste delene danner overkjeven, de nederste danner underkjeve. Neseåpningene ligger hos de fleste virveldyr klemt in mellom fortannbeina, nesebeina og overkjevebeina. Hos pattedyr og krokodiller er neseåpningen en enkelt sentral åpning mellom fortannbeina og nesebeina.

Fortannbeinet fortsetter inn i munnen bak fortennene og danner den framste delen av ganetaket.

Referanser
----------

1. ↑  Romer, A.S. & Parson, T.S (1986): The vertebrate body. 6. utgave (internasjonal utgave), Sauders Colledge Publishing, USA, side 237-272. ISBN 0-03-910754-X
2. 1 2  «A re-evaluation of the premaxillary bone in humans». *Anatomy and Embryology*. 207: 417–437. doi:10.1007/s00429-003-0366-x.
3. ↑  Hildebrand, M. & Goslow, G.E. Jr. (2001). *Analysis of vertebrate structure* (5. ed. utg.). New York [u.a.]: Wiley. s. 121-139. ISBN 978-0471295051. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)
**Gianni Meersman** (født 5. desember 1985 i Tielt) er en belgisk landeveissyklist. Han syklet sin første sesong som profesjonell i 2007 i Discovery Channel, og syklet deretter fire sesonger for det franske laget Française des Jeux.

Meritter
--------

2005
Sammenlagt, Ronde van Namen
3. etappe
2006
2. etappe, Ronde van Namen
3.-plass sammenlagt Tour de l'Oise
4. etappe
2007
5. etappe, Østerrike rundt
3. etappe, Tour de Georgia
2008
4. etappe, Tour de Wallonie
2.-plass sammenlagt, Étoile de Bessèges
2010
2.-plass sammenagt, Paris–Corrèze
2011
Sammenlagt, Circuit des Ardennes
2. etappe
Poengkonkurransen
2.-plass, Paris–Troyes
2.-plass, Route Adélie
4.-plass, Flèche d'Emeraude
7.-plass sammenlagt, Settimana internazionale di Coppi e Bartali
8.-plass, Brabantse Pijl
2012
1. etappe, Volta ao Algarve
4. etappe, Paris-Nice
3.-plass, Clásica de San Sebastián
2013
1. og 2. etappe, Catalonia rundt
1. og 3. etappe, Romandie rundt
1. etappe, Tour de l'Ain
Poengtrøya, Critérium du Dauphiné
2014
Sammenlagt og 5. etappe, Tour de Wallonie
Prologen og 2. etappe, Tour de l'Ain
2015
Cadel Evans Great Ocean Road Race
1. etappe, Volta ao Algarve
Handzame Classic
2016
2. og 5. etappe, Vuelta a España

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gianni Meersman – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Gianni Meersman – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Gianni Meersman – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Gianni Meersman – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Gianni Meersman – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Gianni Meersman – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (nl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gianni Meersman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Brolagt fortau langs asfaltert bilvei i Tyskland.
**Fortau** er den delen av en bygate som er reservert fotgjengere. Bredden kan variere fra strøk til strøk og by/land, fra totalt fraværende og til mange meter.

Opprinnelig var gatene bare brede nok til at to hestevogner kunne møtes, mens fotgjengerne fikk klare seg som best de kunne. Etter hvert som branner og andre former for ødeleggelser gjorde det mulig, satte herskere og byplanleggere sitt preg på gatene. Noen ble brede paradegater (avenyer) eller trekransede alléer, andre ble begrenset til kjørebane(r) og fortau på en eller begge sider.

Bestemmelser
------------

I dag er der regler, vedtatt av lokale styresmakter, som sier hvor mye fortausbredde det skal være. Der det er bredde utover dette, vil en ofte finne ett eller flere bord og stoler som er knyttet til nærmeste serveringssted. Dette var ikke vanlig i Norge inntil for forholdsvis få år siden, men helt vanlig i for eksempel middelhavslandene, hvor det italienske begrepet *trattoria* blir forstått overalt.

Fortauene blir også forsøkt brukt til flyttbare reklameskilt, og utstilling og salg av varer på utsiden av butikker. Mange av disse tiltakene er lite populære hos blinde personer. Statens vegvesen har fjernet skilting fra fortau under henvisning til trafikksikkerheten.

Etymologi
---------

Ordet «fortau» er en omdannelse av det eldre ordet *fortå*, der siste leddet er det foreldete *ta* (= fasttrampet plass, vei) som også finnes i stedsnavnet Tåsen. «Fortau» betyr egentlig «forvei», veien foran huset.

Ordet har også vært tenkt beslektet med *forte*, den fasttrampete plassen foran danske bondegårder. *Forten* kunne være stor eller liten, kanskje bare en utvidelse av landsbygaten. I dag er den største og mest velbevarte fortebyen i Danmark Volsted  sentralt i Himmerland.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 1. september 2015.
2. ↑
3. ↑
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Bellavista** er en landsby på øya Santa Cruz i Galápagos-arkipelet. Landsbyen ligger om lag syv kilometer nord for Puerto Ayora, og har 2 425 innbyggere. Stedet er et jordbrukssenter og har etterhvert også blitt et bosted for mange som jobber i Puerto Ayora.

Området hvor Bellavista ligger fikk opprinnelig navnet *Hacienda Fortuna* i 1925, da det ble anlagt en kvegfarm i området av en ecuadoriansk nybygger. Noen få år senere fikk en annen farm i nærheten navnet *Bellavista* av nordmannen Gordon Wold.

I områdene rundt Bellavista er der en rekke lavarør og grotter, enkelte over mellom en og to kilometer lange, som besøkende kan gå gjennom.

Referanser
----------

1. ↑  Folketellingen 2010 gjengitt i Stephen Joseph Walsh,Carlos F. Mena, *Science and Conservation in the Galapagos Islands: Frameworks & Perspectives*. Side 71, tabell 4.1 Population distribution in the Galapagos Islands (INEC, Population and housing census, 2010a). (en)
2. ↑  Galapagos Conservancy: Santa Cruz. Besøkt 20. desember 2013. (en)
3. ↑  J. P. Lundh: *The Galapagos: A Brief History*. Kapittel 13. XIII Santa Cruz. Besøkt 20. desember 2013. (en)
4. ↑  Fodor's Travel: The Galápagos Islands Sights. Besøkt 20. desember 2013. (en)
**Rogoznica** er en by i Kroatia. Den ligger i Nord-Dalmatia i Šibenik-Knin fylke. Stedet ligger som sørligste tettsted på grensen til Split fylke.

Rogoznica ligger ca. 25 km vest for Split flyplass (SPU) og ca. 105 km sør for Zadar flyplass (ZAD). Norwegian og SAS flyr direkte fra flere flyplasser i Norge til Split lufthavn.
Kystvegen, dvs riksveg 8 går i lia ovenfor Rogoznica. Dermed slipper Rogoznica gjennomgangstrafikk.

Tettstedet Rogoznica ligger delvis på en øy og på fastlandet. Øya er knyttet sammen med fastlandet ved at veg er anlagt ved hjelp av en fylling mellom fastlandet og øya. Rogoznica ligger i ei lun vik avskjermet fra havet ved to naturlige halvøyer formet som naturens molo. I denne lune vika ligger også en stor marina ved navn Marina Frapa. På yttersida av disse halvøyene ligger Adriaterhavet. Her er det kun noen få småøyer som tar av for vær og vind.

Rogoznica har mye kyststripe. Landområdet er kollelignende og ganske flatt. Det dyrkes mye oliven i området. Det er tre dykkersentre og det drives utleie av båter, biler, scootere og tråsykler i Rogoznica og du kan få noen til å ta deg med ut på havet for piknik eller fisketur.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rogoznica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |

1. ↑   *Register of spatial units of the State Geodetic Administration of the Republic of Croatia*, Wikidata Q119585703,
2. ↑   (på hr, en) *2021 Croatian census: population data by age, sex, settlement*, Croatian Bureau of Statistics, 22. september 2022, Wikidata Q118496886,
Tekst fra den eldste illustrerte utgaven av *Genji Monogatari*, 1100-tallet.
***Fortellingen om Genji*** (kanji: 源氏物語, *Genji monogatari*) er et klassisk verk i japansk litteratur som blir tilskrevet den japanske adelskvinnen Murasaki Shikibu. 

Fortellingen, som beskriver kjærlighetslivet til atten år gamle prins Hikaru Genji, keiserens sønn, består av 54 kapitler og ble skrevet på begynnelsen av det ellevte århundre, rundt Heian-periodens høydepunkt. Boka har blitt kalt verdens første roman, første moderne roman, første psykologiske roman og første roman som fremdeles regnes som en klassiker. Romanen gir en unik framstilling av kunstfilosofien, intrigene, sedene og skikkene ved det keiserlige hoff i den perioden. *Fortellingen om Genji* har flere ganger blitt oversatt fra klassisk japansk til moderne japansk og andre språk, men per 2019 aldri til norsk. 

Originalmanuskriptet er ikke blitt funnet.

Referanser
----------

1. 1 2  «Missing part of oldest 'Tale of Genji' manuscript discovered in Japan». *Mainichi Daily News* **(engelsk)**. 9. oktober 2019. Arkivert fra originalen 9. oktober 2019. Besøkt 9. oktober 2019.
2. ↑  Arita, Eriko (12. oktober 2008). «1,000 years of ‘Genji’». *The Japan Times Online* **(engelsk)**. ISSN 0447-5763. Arkivert fra originalen 6. januar 2017. Besøkt 5. januar 2017.
3. ↑  Smith, Roberta (23. mai 2019). «‘The Tale of Genji’ and the Art It Inspired». *The New York Times* **(engelsk)**. ISSN 0362-4331. Besøkt 9. oktober 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Tale of Genji – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Ippolito de' Medici**  (født 1511, død 10. august 1535) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Avignon.

Han var en uekte sønn av Guiliano de' Medici. Pave Klemens VII, Medici-familiens overhode, regjerte Firenze gjennom Ippolito, Alessandro de’ Medici og kardinal Silvio Passerini. Etterhvert favoriserte han Alessandro, og gjorde ham i 1531 til republikkens overhode.[]

Ippolito var da blitt kreert til kardinal i 1529 av pave Klemens VII (i hans femte konsistorium), og ble nå sendt på et pavelig oppdrag ril Ungarn for å få ham bort fra Firenze. I 1535 sendte florentinerne Ippolito til keiser Karl V for at han skulle legge frem deres klagemål mot Alessandro. Men han døde på veien, antagelig av malaria, skjønt han kan også ha blitt forgiftet på fetteren Alessandros befaling.[]

Referanser
----------

1. ↑   webdept.fiu.edu[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   katolsk hierarki ID dmedi[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |
**Fritz Schäfer** (født 7. september 1912 fra Pirmasens, død 15. oktober 1973 i Ludwigshafen) var en tysk bryter som konkurrerte i vektklassen weltervekt. Ett av Schäfers beste internasjonale resultat var en sølvmedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.

Under annen verdenskrig var han slakter i Wehrmachts slakterier i Frankrike. Etter krigen kom han i fransk krigsfangenskap. Han meldte seg frivillig til den franske Légion étrangère og tilbragte årene fra 1945 til 1951 i Nord-Afrika og Indokina. I 1951 ble han dimittert. Han giftet seg i Frankrike for annen gang og forble i landet - i Tyskland ble han regnet som savnet. I 1972 ble han oppdaget, utfattig og enkemann for annen gang, og vendte tilbake til Ludwigshafen, der han døde allerede 15. oktober 1973.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fritz Schäfer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Fritz Schäfer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Fritz Schäfer – FILA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**ZB vz. 30** (Zbrojovka Brno vzor 30 (Brno-arsenalet, modell 30) og ZB vz. 30J er en videreutvikling av det tsjekkoslovakiske lette maskingeværet ZB vz 26. Maskingeværet er som sin forgjenger i kaliber 7,92 x 57 mm Mauser og ble utviklet i 1930-tallet.

Forskjeller fra ZB vz. 26
-------------------------

Selv om at ZB vz. 30 på mange måter ligner sin forgjenger, har den visse designforskjeller. Disse ble brakt videre til forsøksmodellen ZGB-39, som etter hvert ble approbert som Brengun-maskingeværet. På ZB vz.30 er pipefestet endret for at pipen ikke skal kunne plasseres feil. Tofoten er også modifisert. Kassen er noe endret.

På ZB vz.30J er kolben er litt lengre, samt at pipens gassblokk er lett justerbar. Kontra vz. 26 og 30 dekker ikke kjøleribbene hele løpet, og bak og foran bærehåndtaket er det en beskyttelseshylse av serratert metall. Den har også en vesentlig lengre flammedemper. J-modellen var ment for **J**ugoslavia, hvor den også ble produsert på lisens, og den justerbare gassblokken tillot bruk av ammunisjon med både lette og tunge kuler.

Sammenligning av det originalen ZB vz. 26 og variantene:

| Maskingevær | ZB vz. 26 | ZB vz. 30 | ZB vz. 30J |
| --- | --- | --- | --- |
| Patron | 7,92x57mm Mauser | 7,92x57mm Mauser | 7,92x57mm Mauser |
| Lengde i mm | 1 165 | 1 180 | 1 204 |
| Vekt i kg | 8,84 | 9,10 | 9,58 |
| Magasinkapasitet | 20 | 20 | 20 |
| Skuddtakt (skudd/min) | 600 | 550-650 | 500-600 |
| Skuddhastighet (m/s) | 750 | 750 | 750 |

Tjeneste
--------

Mens ZB vz. 26 ble eksportert til andre land, ble ZB vz. 30 kun brukt opprinnelig av den tsjekkoslovakiske hæren. Etter den tyske okkupasjonen av Tsjekkoslovakia i 1939 ble den umiddelbart innlemmet i det tyske Wehrmacht og Waffen-SS under navnet *Maschinengewehr 26(t)* og ble brukt i den samme rollen som MG34. Våpenet ble også brukt av den tyske satellittstaten Slovakia.

Anvendt av
----------

* Tsjekkoslovakia Tsjekkoslovakia
* Slovakia Slovakia
* Nazi-Tysklands flagg Tyskland

Se også
-------

* ZB vz 26
* Brengun

Eksterne lenker
---------------

* Foto av ZB vz. 30J

Portal: Andre verdenskrig
**Alfred Rust** (født 4. juli 1900 i Hamburg, død 14. august 1983 i Ahrensburg) var en tysk steinalderarkeolog.

Rust var født i enkle kår, han var opprinnelig utdannet elektriker, men begynte å følge kurs i arkeologi ved en folkehøyskole i Hamburg.

I 1930 hadde han begynt å studere arkeologi ved Universitetet i Hamburg, og han bestemte seg for å finne opphavet til de mellomeuropeiske steinredskapene fra paleolitikum. Han reiste på sykkel fra Hamburg, gjennom Balkan og Tyrkia til Midtøsten. Der oppdaget han bl.a. hulene ved Yabrud, en av de viktigste paleolittiske boplassene i regionen. Disse funnene publiserte han i flere artikler i tidsskriftet Offa.

Rust fortsatte imidlertid å livnære seg som elektriker, og det var som amatørarkeolog han begynte sine undersøkelser i omegnen av Hamburg. Dette fortsatte han med gjennom hele 1930-tallet, sterkt oppfordret og støttet av arkeologen Gustav Schwantes. Han fant etter hvert svært mange boplasser fra sen istid i områdene i og rundt tunneldalen mellom Ahrensburg og Meiendorf, nordøst for Hamburg. Flintgjenstander, gjenstander av reingevir, og til og med offerfunn av rein viste at disse boplassene var vitnesbyrd om reinjegere på det som en gang var et tilgroende tundralandskap. Boplassene kunne plasseres i tidsrommet 15 – 12 000 før nåtid, og dekkes av det vi i dag kjenner som Hamburg- og Ahrensburgkulturen.

Etter krigen arbeidet Rust ved Landesamt für Vor- und Frühgeschichte, en offentlig instans som i Norge kan sammenliknes med fylkeskonservatoren. Her videreførte han arbeidet med tidlig steinalder i regionen, og han la grunnlaget for senere forskning innenfor denne perioden.

Rusts ettermæle er farget av at han under nazismen var medlem av SS-organisasjonen Ahnenerbe, og at han dermed fikk arbeide uforstyrret uten engang å måtte tjenestegjøre i Wehrmacht. Dette forholdet gjorde bl.a. at en planlagt feiring av hans 100-årsdag i Ahrensburg ble avlyst. Lite tyder imidlertid på at han var særlig politisk aktiv i denne perioden. Og det må presiseres at ingen tyske arkeologer fikk i det hele tatt arbeide i denne tiden, uten at det var i nær forståelse med Ahnenerbe.

I september 2005 ble turstien Alfred Rust Wanderweg åpnet. Den går fra Ahrensburg sentrum gjennom tunneldalen forbi de mest kjente boplassene fra Ahrensburgkulturen.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000010306, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   HAdW member ID 814[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Tyskland
**Alfred John Schneidau** (født 5. februar 1867 i London, død 24. januar 1940 i Finchley) var en britisk cricketspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris

Schneidau var med på det franske cricketlaget *Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques* som tapte finalen til det britiske laget *Devon & Somerset County Wanderers* med 104-262, en finale som gikk over to dager. Det var flere britiske cricketspillere på det franske laget. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at Den internasjonale olympiske komité besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen cricket har vært med som olympisk sport.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i cricket, Frankrikes flagg FRA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alfred Schneidau – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Schneidau – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Schneidau – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Schneidau – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Schneidau – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Zero Pistolklubb** ble stiftet 8. juli 1985 og holder til på Dønski i Bærum. Klubbens hovedaktivitet er feltskyting med pistol, men det skytes også med rifle, hagle og svartkruttvåpen.

Antallet medlemmer i klubben pr 31.12.2019 er 140, bestående av både hobby- og rekreasjonsskyttere og skyttere som hevder seg i toppen nasjonalt og internasjonalt. Kvinneandelen er 6,5%, og denne er det ønskelig å øke.

Klubben legger vekt på å ha et godt sosialt miljø i tillegg til å fremme skytesporten. For nybegynnere er det gratis utlån av våpen og sikkerhetsutstyr, samt salg av ammunisjon. Det arrangeres jevnlig interne konkurranser og klubbmesterskap, samt felles deltagelse i approberte stevner.

Klubbens historie og navn
-------------------------

Zero Pistolklubb ble stiftet 8. juli 1985 i Oslo av Erling Langås Paulsen og Walter Wold. I 1999 døde Erling Langås Paulsen og Walter Wold sto da igjen alene om å drive Zero Pistolklubb. I september 2000 henvendte Walter Wold seg til Tom Strøm om han var interessert i å drive klubben videre, noe han da var.

Navnet Zero ble til da Ringnes Bryggerier ble forespurt om de var interessert i å støtte klubben med midler. Det var de egentlig i utgangspunktet ikke, men hvis Ringnes Bryggerier fikk bestemme navnet på klubben var de villige til å yte et bidrag på kr 40.000. Klubben hadde ikke noe navn på den tiden, så dette ble godtatt av Erling Langås Paulsen.

Dette var i den perioden da lettølet Zero ble lansert i Norge av Ringnes bryggerier. Samtidig ble det også stemt for at klubben skulle forbli en liten klubb og dermed ikke ha flere medlemmer enn 30.

I klubbens første tid var det kun trening ved Nationalteateret stasjon på en bane som Sporveien eide. Klubben flyttet til Dønski i 2006.

Forbund
-------

Zero Pistolklubb er tilknyttet Norges Idrettsforbund gjennom sitt medlemskap i Norges Skytterforbund. Zero Pistolklubb er tilknyttet Viken Idrettskrets.

Zero Pistolklubb er medlem av Norsk Svartkruttunion og Norges Metallsilhuettforbund.

Aktiviteter
-----------

Klubben har aktiviteter innenfor følgende våpengrener:

* Finpistol
* Grovpistol
* Militær
* Revolver
* Spesialpistol
* Spesialrevolver
* Magnum I
* Magnum II
* Rifle Fin presisjon
* Rifle Fin felt
* Rifle Grov presisjon
* Rifle Grov felt
* Skeet-Sporting/Nordisk Trap (følger regler for Jeger-Trap i klubbmesterskap)

Klubbhus
--------

Zero Pistolklubb holder til i Heimevernets bygg på Dønski i Bærum, med skytebane i kjelleren.

Skytebaner
----------

I klubbens lokaler på Dønski er det en innendørs pistolbane i kjelleren (15 meter) med luftavtrekk og plass til fire skyttere, der det kan skytes med fine og grove kalibre med pistol (ikke magnum) og finkalibret rifle.

I sommerhalvåret foregår det også noen lørdager trening på Høgåsbanen ved Sollihøgda. Her kan det også skytes med grovkalibret rifle, pistol med magnumammunisjon og hagle. Banen lånes av Sollihøgda Jeger- og Fiskerforening.

Eksterne lenker
---------------

* Zero Pistolklubb sine hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Scandinavian Airlines System Flight 347** var en flykapring som fant sted 3. november 1994 i Norge.

Kapringen
---------

Scandinavian Airlines flyvning med en McDonnell Douglas MD-82 fløy fra Bardufoss lufthavn via Bodø lufthavn til Oslo lufthavn, Fornebu. Flykapreren Haris Keč, en bosnier som bodde i Norge, krevde at norske myndigheter hjalp til med å stoppe de humanitære lidelsene som utspant seg i hans hjemland på grunn av Bosnia-krigen. Ingen ble skadet i hendelsen.

Keč kapret flyet med 122 passasjerer og 6 besetningsmedlemmer i luften etter avgang fra Bardufoss. Det landet rutemessig i Bodø, hvor meningen var at kvinner, barn og eldre ble sluppet av, dette ble oppfattet som at flyet skulle evakyeres for personer. Denne evakueringen ble stoppet, etter at flere peroner forlot flyet, sammen med to av kabinbesetningen. Flyet forlot Bodø med 77 passasjerer og 4 besetningsmedlemmer. Flyet ble omdirigert fra Oslo lufthavn, Fornebu til Gardermoen flystasjon, på grunn av bombetrussel på Fornebu. Keč fremsatte sine krav. Han overga seg ca. kl. 21:00 på kvelden, syv time etter avgang fra Bardufoss, etter at enkelte av kravene var blitt innfridd.

Domfellelsen
------------

Gjerningsmannen ble stilt for retten året etter. Han erklærte seg skyldig etter tiltalen. Han ble dømt til fire års fengsel for kapringen.

Referanser
----------

1. ↑  «1994: Kaprerdrama på Gardermoen ble avsluttet med mystisk koffert». Flyhistorikk.no. Arkivert fra originalen 28. januar 2021. Besøkt 23. januar 2021.
2. 1 2  «Bosnian Refugee Pleads Guilty to Hijacking Norwegian Airliner». *AP NEWS*. 12. juni 1995. Besøkt 23. januar 2021. «A 25-year-old Bosnian refugee pleaded guilty Monday to hijacking a Norwegian airliner. He could face up to 21 years in prison. | Haris Kec was charged with hijacking Scandinavian Airlines System flight SK 347 in northern Norway on Nov. 3, 1994, and forcing it to fly south to Gardermoen airport, about 25 miles north of Oslo. | All 129 people aboard the airliner were released unharmed and Kec, who turned out to be unarmed, surrendered seven hours after seizing control of the plane.»
**Zhongyang** (kinesisk: 中阳县; pinyin: *Zhōngyáng Xiàn*) er et fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Lüliang.

Befolkningen var på 129 598 innbyggere i 1999.

Administrative enheter
----------------------

Zhongyang består av fem storkommuner og to kommuner:

* **Storkommunene** Ningxing (宁兴镇), Jinluo (金罗镇), Zhike (枝柯镇), Wujiazhuang (武家庄镇), Nuanquan (暖泉镇);
* **Kommunene** Xiazaolin (下枣林乡), Chemingyu (车鸣峪乡).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender opp i havnebyen Beihai i Guangxi.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Informasjonsside Arkivert 7. januar 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Forsvarsminister Ursula von der Leyen sammen med soldater under et besøk på Generalfeldmarschall-Rommel-Kaserne

**Generalfeldmarschall-Rommel-Kaserne** (ofte forkortet GFM-Rommel-Kaserne) i Augustdorf er den tyske hærens største militærleir. Rundt 4 300 soldater tjenestegjør der. Leiren ligger rett sør for Teutoburgerskogen og like ved Senne øvingsfelt, der soldatene ofte øver sammen med britiske soldater og soldater fra andre NATO-land.

Leiren ble opprinnelig bygget i 1937 og gitt navnet Nordleiren (Nordlager). Etter gjenopprustningen i 1950-årene ble de gamle bygningene erstattet av nye bygninger og leiren ble kalt Nyleiren (Neues Lager) i noen år. I 1961 ble den oppkalt etter feltmarskalk Erwin Rommel. Leiren har adressen Gfm.-Rommel-Straße 1. Den deler navnet Rommel-Kaserne med en militærleir i Osterode samt med en militærleir i Dornstadt som ble nedlagt i 2004.

Generalfeldmarschall-Rommel-Kaserne er særlig kjent for Soldatdagen (Augustdorfer Soldatentag eller AST) som arrangeres hvert tredje år, den tyske hærens største arrangement som er åpent for allmennheten og som ofte har titusener av besøkende.

Litteratur
----------

* Uwe Walter, Die Strukturen und Verbände des deutschen Heeres, vol. 1, 2017
Sørporten til parken
**Zhongshanparken** (kinesisk: 中山公園, pinyin: *Zhōngshān Gōngyuán*) er en tidligere keiserlig park og i dag en offentlig park som ligger direkte utenfor og sørøst for Den forbudte by i distriktet Dongcheng i det sentrale Beijing. 

Jord- og innhøstningsalteret, reist i 1421
Av alle parkene som omgir Den forbudte by, som Beihai og Jingshan, er Zhongshan vel den mest sentrale. Zhongshanparken huser *Jord- og innhøstningsalteret* eller *Land- og kornalteret* (*Shejitan*, 社稷坛), som ble bygd i 1421 av Yongle-keiseren, og det ligger symmetrisk vis-à-vis Det keiserlige forfedretempel. Ved dette tempelet frembar keiserne under Ming- og Qing-dynastiene offergaver til jord- og landsbruksgudene her. Alteret ligger på en kvadratisk terrasse midt i parken. 

I 1914 var området blitt kjent som *Sentralparken*. Men etter Sun Yat-sens død ble parken oppkalt etter denne ledende revolusjonære politiske skukkelse (på mandarin er navnet hans *Zhongshan*). Mange av Kinas parker tok i samme periode Zhongshan som nytt navn.

Zhongshanparken har mange haller og paviljonger bygd for keiserfamiliens medlemmer. Den har svalganger og bueganger av stein, og et drivhus med ferske blomster på utstilling året rundt. Det har blant annet 39 varieteter av tulipaner gitt til parken i 1977 av prinsessen av Nederland.

Billedgalleri
-------------

* Jord- og innhøstningsalteretJord- og innhøstningsalteret
* Monument som den kinesiske Qing-regjeringen ble tvunget til å reise til minne om baron von Ketteler, som ble drept under bokseropprøret i 1900.Monument som den kinesiske Qing-regjeringen ble tvunget til å reise til minne om baron von Ketteler, som ble drept under bokseropprøret i 1900.
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Zhongshan Park».
2. ↑  «Zhongshan Park, Beijing». Arkivert fra originalen 21. mai 2008.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. mai 2008. Besøkt 18. juli 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (zh-Hant) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zhongshan Park (Beijing) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 北京中山公园 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Joseph Fargis** (født 2. april 1948), amerikansk rytter som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.

Fargis ble olympisk mester i hestesport to ganger under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han vant både den individuelle- og lagkonkurransen i sprangridning. Laget besto av Fargis på hesten «Touch of Class», Conrad Homfeld på «Abdullah», Leslie Howard på «Albany» og Melanie Smith på «Calypso».

Fire år senere, under Sommer-OL 1988 i Seoul var han og hesten «Mill Pearl» med på det amerikanske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i sprangridning bak Vest-Tyskland. De andre på laget var Gregory Best på «Gem Twist», Lisa Ann Jacquin på «For The Moment» og Anne Kursinski på «Starman».

OL-medaljer
-----------

* Gull 1984 USAs flagg Los Angeles - **Gull** i hestesport, sprangridning USAs flagg USA
* Gull 1984 USAs flagg Los Angeles - **Gull** i hestesport, sprangridning lag USAs flagg USA
* Sølv 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Sølv i hestesport lag menn USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (de) Joseph Fargis – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Fargis – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Fargis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Fargis – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
***Aegus (Micraegus) hopei*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En nokså liten (ca. 10 millimeter), avlang, svart hjortebille. Hannens hode er bredt og flatt, kjevene (mandiblene) forholdsvis korte (rundt halvparten av hodets bredde), sigdformede med en kraftig, innoverrettet tann nær roten. Pannen er bredt og ganske dypt, U-formet innbuktet foran i midten. Antennene er kraftige med en tre-leddet klubbe. Hodet er nokså matt, nokså kraftig og spredt punktert. Pronotum er avrundet rektangulært, innsnevret ved roten, ganske blankt, betydelig grovere punktert enn dekkvingene, som er jevnbrede, noe flate, med markerte punktstriper. Ytterkanten av pronotum og dekkvinger er kledt med korte, gulbrune hår. Beina er brunlige. Hunnen ligner hannen bortsett fra at hode og kjever ikke er forstørrede, hodet er ganske blanbkt og like grovt punktert som pronotum, som er puteformet (ikke bredere forover). Dekkvingene har rader av korte, oppstående hår som følger punktradene.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sumatra.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Micraegus* Maes, 1992
								- ***Aegus (Micraegus) hopei*** Boileau, 1901

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde, nettside om arten
* (en) *Aegus (Micraegus) hopei* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Joseph Francis «Joe» Fitzgerald** (født 10. oktober 1904, død 20. mars 1987 i Massachusetts) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Lake Placid.

Fitzgerald vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han spilte på det amerikanske laget som kom på andreplass, bak Canada, i OL-turneringen. Det var fire lag som deltok og alle lagene møttes to ganger. Det var to meget jevne kamper mellom USA og Canada, den første vant Canada med 2-1 etter forlengning og den andre sluttet uavgjort 2-2. Canada vant sitt fjerde strake olympiske gull i ishockey foran USA og Tyskland. Den fjerde olympiske turneringen i ishockey var også det sjette verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på USAs lag var Osborn Anderson, John Bent, John Chase, John Cookman, Douglas Everett, Franklin Farrell, Joseph Fitzgerald, Edwin Frazier, John Garrison, Gerard Hallock, Robert Livingston, Francis Nelson, Winthrop Palmer og Gordon Smith. Fitzgerald spilte en kamp i OL-turneringen.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL 1932 USAs flagg Lake Placid - Sølv Sølv i ishockey, USAs flagg USA
* VM 1932 USAs flagg Lake Placid - Sølv Sølv i ishockey, USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joseph Fitzgerald – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Fitzgerald – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Fitzgerald – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Fitzgerald – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Fitzgerald – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Aegus (s.str.) impressicollis*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 30 millimeter), avlang, noe flat, halvblankt brunsvart til svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og store, brede, sigdformede kjever. Disse er nokså lange og har vanligvis en kort tann nær spissen og en kraftig, innoverrettet, butt, bred tann nær roten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er nokså matt, nokså tett og kraftig punktert, særlig på sidene. Hodet har et firkantet utskudd bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, innsnevret ved roten, blankt og nokså kraftig punktert, med en bred midtfure. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er mørkbrune. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså matt.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Vest-Malaysia, på Borneo, Java og Filippinene, trolig også på Sumatra.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Aegini* - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
								- ***Aegus (s.str.) impressicollis*** Parry, 1864
									* ***Aegus (s.str.) impressicollis impressicollis*** Parry, 1864
									* ***Aegus (s.str.) impressicollis patrici*** Nagai, 1994
									* ***Aegus (s.str.) impressicollis ratocliffei*** Nagai, 1994

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde, bilder av arten
* (en) *Aegus (s.str.) impressicollis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Aegus (s.str.) impressicollis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Janne Heltberg** (født 5. desember i 1981) en norsk skuespillerinne og forfatter, kjent for Samurai Sikkerhet (2014),  Okkupert (2015), Kielergata (2018) og Heksejakt (2020).

Biografi
--------

Heltberg har vært aktiv i teater, TV og film fra tidlig alder, med roller i Midt i smørøyet (NRK), Asylet (NRK) og spillefilmen Markus og Diana. 

Heltberg har utdannelse ved Teaterhøgskolen, Khio (2006–2010), som student på Teaterskolen spilte hun bl.a tittelrollen i Frank Wedekinds Lulu. 

Heltberg debuterte på Trøndelag Teater i 2010 som Peter i Shakespeares Romeo og Julie. Senere spilte hun Jenta i vår oppsetning av Fuglane av Tarjei Vesaas, Gina i komedien Alt er realtivt og den sentrale karakteren Elisabeth i von Horváths Tro håp og kjærlighet. Heltberg har også vært med på hovedscene-oppsetninger: Komedien Håndverkerne og Dickens’ Et juleeventyr.

Referanser
----------

1. ↑   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   – Jeg ble truet med barnevernet og glattcelle TV2
3. ↑   Janne Heltberg
4. ↑   Trøndelag teater.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Janne Heltberg på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Janne Heltberg hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Janne Heltberg hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Ippolito Nievo** (født 30. november 1831 i Padova, død 4. mars 1861 i Tyrrenhavet i skipsforlis) var en italiensk forfatter, journalist og patriot. Hans verk *Confessioni d'un italiano* fra 1857-58 (*En Italieners bekjennelser*) er av mange ansett som den viktigste romanen som omhandler perioden kjent som *risorgimento*, på norsk ofte referert til som Italias samling. 

Han avla juridisk embetseksamen, men nektet å følge i sin fars fotspor som advokat, da dette ville medføre å sverge troskap til den østerrikske regjeringen. Hans hjemregion Veneto tilhørte på denne tiden keiserdømmet Østerrike. Nievo var politisk inspirert av Giuseppe Mazzini og drømte om å forene de splittede italienske statene i en egen nasjonalstat. 
I 1860 kjempet han med Garibaldi, og rakk å oppleve Italias samling. 
Han og alle andre om bord, omkom året etter, da marinens dampskip *Ercole* forliste mellom Palermo og Napoli.

Han var i sitt forfatterskap inspirert av Alessandro Manzoni. Nievo rakk nesten å fullføre *Confessioni d'un italiano*, og den ble til slutt utgikk posthumt i 1867. 
Historisk sett spenner fortellingen fra de siste tiårene av det 18. århundre til midten av det 19. århundre. Den er sett på som en viktig dokumentasjon av de sosiale og politiske omveltningene som skjedde i denne perioden, i stor grad sammenfallende med *Il risorgimento*. Det er en personlig fortelling, som tar for seg de fiksjonelle memoarene til en Carlino Attoviti, romanens hovedperson og fortellerstemme.

Forfatterskap
-------------

* *Versi* (1854–55). Diktsamling
* korte fortellinger fra Friuli
* *Il conte pecorajo*. Novelle
* *Angelo di bontà*. Novelle
* *Il barone di Nicastro*
* *Venezia e la libertà d'Italia* (1860). Politisk essay
* *Confessioni d'un italiano* (utgitt posthumt i 1867). Roman.
* *Frammento sulla rivoluzione nazionale* (utgitt 1929). Politisk essay

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Ньево Ипполито, besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  (no) Ippolito Nievo i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |