recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«Episode fra den belgiske revolusjonen i 1830», fra det kongelige kunstmuseum i Brussel, maleri av Egide Charles Gustave Wappers
**Den belgiske revolusjonen** var en konflikt i Det forente nederlandske kongedømme som begynte med et opprør i Brussel i 1830 og som etter hvert ledet frem til etableringen av et uavhengig, katolsk og nøytralt Belgia. Wilhelm I av Nederland nektet først å akseptere Belgia som en uavhengig stat, men måtte til sist bøye seg under presset fra en fredskonferanse i London i 1839.

Nederland kom seg fri fra fransk okkupasjon i 1813. I den britisk-nederlandske avtalen av 1814 ble navnene «United Provinces of the Netherlands» og «United Netherlands» benyttet. Wienerkongressen bestemte at det skulle etableres et kongedømme for Huset Oranien-Nassau hvor en knyttet sammen det protestantiske De forente Nederlandene med det katolske De østerrikske Nederlandene. Hensikten med den nye statsdannelsen var å danne en sterk bufferstat nord for Frankrike. Typisk for det diplomatiske spillet på Wienerkongressen var et første forslag hvor Russland skulle overta De østerrikske Nederlandene som belønning for sin utholdende kamp mot Napoleon. Storbritannia insisterte imidlertid på å beholde Ceylon og Kappkolonien som landet hadde erobret mens De forente Nederlandene hadde vært okkupert av Napoleon, det nye nederlandske kongedømmet ble derfor kompensert med de sørlige provinsene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Belgian Revolution – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tidagerskrigen, nettside om den belgiske revolusjonen (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Josef Ingemann Olsen Sverre**, kjent som **Ingemann Sverre**, (født 28. november 1868 i Fredrikstad, død 27. august 1942 i Oslo) var en norsk skiløper som representerte Medicinernes Skiklub. Han vant kombinertrennet i Holmenkollen og fikk kongepokalen i 1892. Han fikk også Damenes pokal som beste hopper og satte bakkerekord i Holmenkollbakken med 22 meter.

Ingemann Sverre var lege; han ble cand.med. i 1898. Fra 1901 praktiserte han som lege i Sisseton i Sør-Dakota, USA. I 1913 flyttet han tilbake til Oslo, der han var spesialist i medisinsk radiologi. Han het opprinnelig Josef Ingemann Olsen, men fikk ved kongelig resolusjon av 21. mai 1892 tillatelse til å ta familienavnet Sverre, noe de fleste av hans 14 søsken også gjorde. Ingemann Sverre døde i 1942 av leukemi.

Referanser
----------

1. ↑  Elisa Tandberg: *Boktrykker Christopher Grøndahls etterkommere*. Grøndahl, Oslo 1950 (s. 126, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)

Kilder
------

* Erling Ranheim (red.): *Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Sør*. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1956 (s. 39 og 372, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* I. Kobro: *Norges læger 1800-1908*. Cammermeyer, Kristiania 1915 (s. 439, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* I. Kobro: *Tillegg til Norges læger 1800-1908*. Aschehoug, Oslo 1944 (s. 542, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
**Sonni Krag** (født 1902, død 1989) reiste til Kenya i 1924, der hun giftet seg med William Krag og bodde 40 år av sitt liv på kaffeplantasje i Kenya. Hun var født Sofie Geelmuyden Becker i Kristiania. De siste 25 årene av hennes liv bodde hun i Marbella, Spania.

I 1931 utgav hun boken *Blandt løver og negre i Afrikas indre* om forskjellene mellom sin oppvekst i Kristiania og sitt nye utfordrende liv på en kaffefarm i Kenya. I 1938 kom hennes femte bok *Blant bare Negre* som skildret livet i Kenyas høyland og da særlig det hun hadde lært om Masai og Kikuyu stammene. Ytterlige tre bøker ble utgitt på 1930-tallet, som hun betegnet som ´spennende guttebøker´ basert på hennes erfaringer fra flere safari- og jaktopplevelser. 

Sonni Krag er omtalt som Hustru, mor, forfatter og storviltjeger i boken "Nordmenn i Afrika - Afrikanere i Norge" av Kirsten Alsaker Kjerland og Anne K. Bang i 2002 av fagbokforlaget Vigmostad & Bjørke AS. Se også kapittel 14 - Sonnis verden - i boken "Nordmenn i det koloniale Kenya" utgitt av Kirsten Alsaker Kjerland i 2010, Scandinavian Academic Press.

Sonni Krags eventyrlige liv i Kenya er flere ganger blitt sammenlignet med Karen Blixen som hadde kaffeplantasje i Kenya der hun bodde fra 1913 til 1931. Og dermed noen ganger referert til som den norske Blixen. Men at hun fikk et godt ekteskap og fødte tre sønner tilsier at hun hadde et helt annet liv enn den legendariske danske kvinnen.

Sonni Krags første sønn, Knut født 1925 ble utdannet som flyver. Hennes andre sønn, John født 1926 senere overtok farmen etter William døde i 1959. Sonnis tredje sønn, Didrik født i 1934, fikk en engelsk utdannelse og ble siviløkonom. Han bor nå med familie i Oslo.

Sonni er bestemor til Anton Krag født 1968, og Sonja Krag født 1971.

Referanser
----------

1. 1 2   digitaltmuseum.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Korsvold, Kaja. «Sonnis Afrika». *Aftenposten*. Besøkt 6. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Sonni Krag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Ingelin Noresjø** (født 21. mars 1976) er en norsk politiker (KrF). Fra 24. januar 2020 til 14. oktober 2021 var hun er statssekretær for Knut Arild Hareide i Samferdselsdepartementet. Fra 2019 til 2022 var hun 2. nestleder i KrF.

Bakgrunn og utdannelse
----------------------

Noresjø er oppvokst og bosatt i Fauske i Nordland. Hun er datter av adjunkt Tormod Harald Aase og adjunkt Bodhild Bugge Aase. Hun er gift og har tre barn.

Etter allmennfag på Fauske videregående skole, tok Noresjø høyere utdanning innenfor sosiologi (grunnfag) og informasjonsteknologi fra det som da var Høgskolen i Bodø. Hun har også studert interaktiv multimedia ved Edith Cowan University i Perth, Australia. I 2012 fullførte hun en Master of Business Administration (MBA) ved Handelshøgskolen i Bodø.

Noresjø har variert arbeidserfaring som blant annet butikkansatt, vikarlærer, bussjåfør og IT-konsulent. Siden 2005 har hun vært ansatt i Kristelig Folkeparti, først som fylkessekretær og deretter som organisasjonsrådgiver.

Politisk arbeid
---------------

Det aktive politiske engasjementet til Noresjø begynte med vervet som styremedlem i Nordland KrFU i 1994. Siden det har hun i flere år vært fylkesleder i Nordland KrFU, og fra 1997 til 1999 var hun også lokallagsleder i moderpartiet i Fauske KrF. Ved kommunestyrevalget 2007 ble hun valgt til første vara til kommunestyret i Fauske, og hun ble samtidig nestleder i Plan- og utviklingsutvalget i kommunen. Siden valget i 2011 har hun vært fast representant i kommunestyret i Fauske.

I 2005 ble Noresjø ansatt som fylkessekretær i Nordland KrF, og denne stillingen hadde hun frem til hun i januar 2011 ble ansatt ved KrFs landskontor som organisasjonsrådgiver.

10. november 2012 ble Noresjø valgt av et enstemmig nominasjonsmøte som førstekandidat for Nordland KrF til stortingsvalget i 2013. Med det ble hun den første kvinnen som sto på topp på stortingslisten til Nordland KrF noensinne. Hun toppet KrF-listen foran Peter Walseth fra Rana og Tore Christiansen fra Øksnes.

29. april 2015 ble Noresjø medlem av fylkesrådet i Nordland, med ansvar for kultur, miljø og folkehelse. På KrFs landsmøte i 2019 ble hun valgt til 2. nestleder i partiet.

I januar 2020 ble Noresjø oppnevnt som statssekretær, og gikk da av som fylkesråd. Hun ble erstattet av Linda Helen Haukland.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. februar 2022. Besøkt 8. februar 2022.
2. 1 2  Dette er de nye fylkesrådene i Nordland nrk.no 29. april 2015. Besøkt 8. mai 2016
3. ↑  «I dag ble Ingelin (36) fra Fauske historisk», *Fremover*, 10. november 2012
4. ↑  Kjell Ingolf Ropstad er ny partileiar i KrF nrk.no, 27. april 2019

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ingelin Noresjø hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
«Sonora» har flere betydninger.
**Sonora** er en av Mexicos 31 delstater, og befinner seg i landets nordvestre del. Mot nord har Sonora grense mot Arizona, USA, mot øst ligger delstaten Chihuahua, mot sør Sinaloa og mot vest Baja California. Sonora har også en lang kyst mot Californiabukta (Mar de Cortés på spansk). I utstrekning er Sonora den nest største delstaten, med en utstrekning på 179 503 km², større enn Nord-Norge, Trøndelag og Møre og Romsdal til sammen. Det bor om lag 2,7 millioner mennesker i Sonora, eller ca. 12 mennesker per kvadratkilometer. Hovedstaden heter Hermosillo og ligger i en oase midt i Sonora-ørkenen.

Geografi
--------

Solnedgang i Sonoraørkenen
Det meste av territoriet er preget av Sonoraørkenen, som også strekker seg inn i California og Arizona. I tillegg går fjellkjeden Sierra Madre Occidental i nord-sørretning gjennom staten. Et annet fjell er Cerro del Pinacate i Cabeza Prieta-fjellene, 1 390 moh. I nordvest renner elva Colorado inn fra USA og danner et lavtliggende området som er preget av intens jordbruk. Utenfor kysten ligger det flere øyer. Haiøya (Isla Tiburón) er Mexicos største øy med 1 208 km² (litt mindre enn Senja).

Økonomi
-------

Kvegdrift og gruvedrift er tradisjonelt de viktigste næringsveiene. Imidlertid er det også en sterk vekst i antallet maquiladoras, fabrikker som lager ferdigvarer til markedene i USA og Canada.

Befolkning
----------

Befolkningen øker sterkt i Sonora. Det er først og fremst på grunn av innvandring fra fattigere områder sør i Mexico, og innvandrerne jobber først og fremst i den nye industrien som blomstrer opp langs grensen i nord. Urfolksgrupper som seri, yaquí og mayo hører hjemme i Sonora, men de aller fleste innbyggerne er mestiser.

Se også
-------

* Liste over kommuner i delstaten Sonora
* William Walker (leiesoldat)

| * v
* d
* r
Mexicos delstater |
| --- |
| *Mexicos føderale distrikt:* Distrito Federal |
| 
* Aguascalientes
* Baja California
* Baja California Sur
* Campeche
* Chiapas
* Chihuahua
* Coahuila
* Colima
* Durango
* Guanajuato
* Guerrero
* Hidalgo
* Jalisco
* México
* Michoacán
* Morelos
* Nayarit
* Nuevo León
* Oaxaca
* Puebla
* Querétaro
* Quintana Roo
* San Luis Potosí
* Sinaloa
* Sonora
* Tabasco
* Tamaulipas
* Tlaxcala
* Veracruz
* Yucatán
* Zacatecas

 | Mexicos flagg |
| ISO 3166-2:MX |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Ingeborg Louise «Ingelise» Udjus** (født 9. september 1920 i Drammen, død 5. desember 2001) var en norsk folkeopplysnings- og museumsarbeider.

Udjus var under okkupasjonen aktiv i Milorg og flyktet til Sverige der hun ble tilknyttet den norske legasjonen i Stockholm. I Sverige arbeidet hun også med de norske politistyrkene i Karesuando. Hun var også tilknyttet polititroppene i Narvik. Etter den andre verdenskrig utdannet Udjus seg til cand.mag. ved Universitetet i Oslo. I 1950 tok hun pedagogisk seminar og 1959–1960 fulgte hun seminar i voksenpedagogikk ved Universitetet i Oslo. Senere gjennomførte hun også Forsvarets høgskole.

Fra 1959 til 1965 var Udjus generalsekretær i Folkeuniversitetet. Hun var deretter til 1979 sjef for Avdeling for opplysningsvirksomhet ved Universitetet i Oslo. Fra 1980 til 1990 var hun daglig leder ved Statens Museumsråd. Udjus var medlem av en rekke offentlige komiteer og utvalg. Hun var medlem av den norske Unesco-kommisjonen, satt i den den norsk-belgisk kulturkommisjonen, i fransk-norsk kulturkomité og i Voksenopplæringsrådet.

Udjus var innehaver av Deltagermedaljen. Hun ble også utnevnt til ridder av den franske ordenen Palmes Académiques.

Referanser
----------

1. ↑  «Nekrologer: Ingelise Udjus», *Aftenposten*, 31. desember 2001, s. 23
2. ↑  «Ingelise Udjus 75 år 9. september», NTBtekst, 23. august 1995.
3. ↑  «Jubilanter», *Aftenposten*, 9. september 2000, s. 19.
4. ↑  «Jubilanter», *Aftenposten*, 9. september 1995, s. 10.

Portal: Andre verdenskrig
Slaget ved Cape Passaro
**Slaget ved Kapp Passaro** (eller Passero) var nederlaget til den spanske flåten under admiral Antonio de Gaztañmaten og Fernando Chacón for en britisk flåte under admiral George Byng, nær Kapp **Passero** i Sicilia, den 11. august 1718, fire måneder før kvadrupelalliansekrigen formelt ble erklært.

Bakgrunn
--------

Det var stor spenning mellom Spania og Storbritannia. Den 2. august 1718 krevde kvadrupelalliansen med Det tysk-romerske riket, Kongedømmet Frankrike, Storbritannia og De forente Nederlanda at Spania skulle trekke invasjonsstyrkene sine ut fra Sicilia og Sardinia. Den britiske flåten hadde satt i land en liten østerriksk armé nær Messina, som beleiret byen som var kontrollert av spanjolene.

Slaget
------

Den spanske flåten besto av 26 krigsskip, to brannskip, fire bombefartøy, syv galeier og flere andre skip med forsyninger. Flåten seilte spredt og da de britiske skipene kom til utsetning ble det i starten ikke regnet som noe vesentlig, og de var ikke klar over ultimatumet til kvadrupelalliansen. Den spanske flåten delte seg i to - de mindre skipete seilte mot kysten, mens de større skipene møtte britene. HMS «Canterbury», under George Walton ble skilte lag med HMS «Arygll», HMS «Burford» og fire andre skip for å følge etter den første gruppen, og kapret de fleste av dem. Disse kaprete spanske krigsskipene ble siden samlet ved Menorca.

Ettervirkning
-------------

Fire måneder senere, den 17. desember 1718, erklærte Frankrike, Storbritannia og Østerrike krig mot Spania, og startet kvadrupelalliansekrigen. Nederlandene ble med senere og erklærte krig mot Spania i august 1719.

Uten at spanjolene klarte å gripe inn, erobret den østerrikske arméen Messina året etter, og ødela de gjenværende spanske skipene i havnen. Samlet sett førte disse hendelsene til at den spanske kongen aksepterte vilkårene i kvadrupelalliansen i 1720.

Av skipene som ble kapret i slaget hadde «Principe de Asturias» tidligere vært det britiske skipet HMS «Cumberland» med 80 kanoner, som ble kapret av Frankrike i 1707 og senere solgt til Spania. Etter slaget ved Kapp Passaro ble hun solgt til Østerrike. I 1731 tilbød britene seg å gi tilbake de andre kaprede skipene som lå ved Menorca, men de hadde da forfalt og ble hugget opp i stedet.

Byng fikk en fin lønn for denne seieren av kong Georg I av Storbritannia, og fikk fullmakt til å forhandlemed de forskjellige fyrstene og statene i Italia på vegne av den engelske kronen. Da han kom tilbake til England i 1721 ble han kontreadmiral for Storbritannia og medlem av Privy Council. Han ble også adlet som Baron Byng av Southill og 1. vicomte Torrington i Devon.

Litteratur
----------

* *Trafalgar and the Spanish Navy* (1988)
* *Pattee Byng's Journal 1718-1720* (1950)
* Hans Eggert Willibald von der Lühe: *Militärkonversationslexikon. Bd.VI.* Adorf 1837, S. 490
* Rudolph Rittmeyer: *Seekriege und Seekriegswesen in ihrer weltgeschichtlichen Entwicklung. Mit besonderer Berücksichtigung der grossen Seekriege des XVII. and XVIII. Jahrhunderts.* Berlin 1907
***Hevnens time*** (orig: *A Time to Die*) er et amerikansk krigsdrama fra 1982 regissert av Matt Cimber. Hovedrollen spilles av Edward Albert. Filmen handler om en tidligere spion som etter andre verdenskrigen oppsporer og dreper de som torturerte og tok livet av hans kone under krigen.  
Nov. 1984 (Norge) (kjøpevideo) (VK) Manus er basert på Mario Puzos roman *Six Graves to Munich* (1967). 

Filmen er også kjent under den norske tittelen *Syv graver for gestapo*, utgitt av Videoklubben i 1984. Den ble utgitt på ordinær leievideo i Norge av CCV i 1983/84 med samme tittel som på kino.

VGs anmelder gav den terningkast to.

Handling
--------

Michael Rogan er alliert spion i Frankrike under andre verdenskrig. I sluttfasen av krigen blir både han, hans gravide kone og flere av hans medarbeider fanget under et tysk raid. Han tvinges til høre på opptak tyskerne har gjort mens de torturerer og dreper hans kone og medarbeidere. Rogan blir deretter skutt i hode etterlatt for å dø, men reddes av amerikansk tropper. Han sverger hevn og tre år etter krigens slutt starter han med å oppspore og drepe de skyldige. Totalt syv personer står på hans liste. Han får bistand fra CIA, men de synes samtidig å ha sin egen agenda.

Om filmen
---------

Filmen ble innspilt i 1979, men ble ikke utgitt før 1982.

Rex Harrison hadde sin siste filmrolle, mens norske Linn Stokke hadde sin filmdebut.

I rollene
---------

(utvalg)

* Edward Albert .... Michael Rogan
* Rex Harrison .... Van Osten
* Rod Taylor .... Jack Bailey
* Linn Stokke .... Dora
* Raf Vallone .... Genco Bari

Referanser
----------

1. 1 2  NorskVHS Breien – Videoklubbens Månedens Film
2. 1 2  «CCV Video Covers | Norsk VHS.com». *norskvhs.com*. Besøkt 15. mai 2016.
3. ↑  «Lite å hevne for Linn, side 50». *VG*. 4.2.1983.
4. ↑  «The Complete Rod Taylor Site: A Time To Die». *rodtaylorsite.com*. Besøkt 15. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hevnens time* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Hevnens time* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Hevnens time* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Hevnens time* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Andre verdenskrig
**Aslak Jacobsen Hætta**, nordsamisk  **Jáhkoš-Ásslat** (født 24. januar 1824, henrettet 14. oktober 1854) var en av opprørslederne for det samiske Kautokeino-opprøret i november 1852. Han var gift med Marith Persdatter Kurak og de hadde to barn.

Han ble dømt til døden for mord på handelsmannen Carl Johan Ruth og henrettet ved halshugning, 30 år gammel. Mons Aslaksen Somby var den andre som ble henrettet. Både Sombys og Hættas hodeskaller ble levert til Det Kongelige Frederiks Universitet i Christiania (Oslo). Hættas hodeskalle ble byttet mot to inuittskaller i 1856 og ført til Københavns Universitet. Sombys hodeskalle ble oppbevart ved ved anatomiske institutt ved Universitetet i Oslo. Hodeskallene ble tilbakelevert og gravlagt i Kåfjord i Alta i 1997.

Referanser
----------

1. 1 2 3  (no) Aslak Hætta i Norsk biografisk leksikon
2. ↑  «Aslak Hættas hodeskalle i København - Uniforum». *www.uniforum.uio.no* **(norsk)**. Besøkt 7. mars 2020.
3. ↑  «Skjeletter mer enn bare bein». *forskning.no* **(norsk)**. 20. februar 2013. Besøkt 14. november 2019.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Store Danske Encyklopædi **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
**Kristin Hetle** (født 1954) er en norsk tidligere NRK-journalist, embetskvinne og likestillingsforkjemper. Hun har hatt flere sentrale stillinger i FN-systemet, blant annet som direktør i UN Women fra 2011 til 2016.

Hun er utdannet journalist og jobbet som journalist i NRK fra 1981 til 1998, blant annet som programleder i Sånn er livet. Hun har siden arbeidet i Norges Røde Kors og Miljøverndepartementet, var kommunikasjonssjef i FNs befolkningsfond i New York City fra 2002 til 2008, kommunikasjonssjef i Arbeidsdepartementet fra 2008 til 2011, og direktør i UN Women fra 2011 til 2016. Hun er aktiv i Norsk Kvinnesaksforening og Norske Kvinners Sanitetsforening, og har representert begge disse organisasjonene i styret i Forum for Kvinner og Utviklingsspørsmål. Hun er også styremedlem i Oslo Kvinnesaksforening. Hun har også vært likestillingsrådgiver for Redd Barna.

Referanser
----------

1. ↑  Denne Gjøvik-kvinnen har en av verdens viktigste jobber
2. ↑  Direktør i UN Women Arkivert 10. september 2021 hos Wayback Machine. *Bistandsaktuelt*
3. ↑  «Kristin Hetle». Arkivert fra originalen 10. september 2021. Besøkt 10. september 2021.
**Erland Koch** (født 3. januar 1867, 29. april 1945) var en tysk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Koch vant en olympisk bronsemedalje i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det tyske laget som kom på tredjeplass i trap med 510 poeng, bak USA med 532 og Storbritannia med 511. De andre på laget var Alfred Goeldel, Horst Goeldel, Albert Preuß, Erich Graf von Bernstorff og Franz von Zedlitz und Leipe. Koch skjøt totalt 82 poeng som var det fjerde beste resultatet på det tyske laget. Han kom på tolvteplass i den individuelle trapskytingen. På 100 meter løpende hjort, enkeltskudd ble han nummer tretti og dobbeltskudd kom han på 17.-plass.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm – Bronse Bronse i skyting, trap lagskyting (Storbritannia)

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erland Koch – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Erland Koch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Erland Koch – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Aslak Brekke** (1901–1978) var en framtredende kveder og folkesanger fra Vinje i Telemark.

Aslak Brekke var kjent som en mester i å synge bygdeviser og ta seg et stev, og hadde en stor formidlingsevne. Han var i mange år postbud i Vinje, og kunne ofte høres lang vei når han kom syklende med postveska si. Eivind Grovens kone Ragna husket hvordan Aslak kom til Groven en sommerdag i 1927:

> Alle ble plassert rundt langbordet til frokost, og Aslak, som var i perlehumør, begynte å synge. Han sang og sang, og sang og sang. Time kom og time gikk. Innimellom kom ny mat på bordet. Mellom mannfolkene var det ingen som reiste seg fra bordet før klokken fire. Tonen var opprømt og lystig, og Aslak avsluttet sin konsert med denne lystige stubben: «Gamal og grå, so vidt'n kunne gå».
> 
> 

Repertoaret hans var umåtelig stort, og i ungdommen sugde han til seg viser hvor han fór. Han var en barndomsvenn av Eivind Groven, og opptrådte i NRK alt i 1935. Brekke var den første folkesangeren som var å høre på norsk radio, og lytterreaksjonene i Oslo var blandede. Groven noterte: 

> Brekke song aldeles fullkome. Endå synte det seg at folk ringde opp kringastinga og klaga. Det er folk som ikkje enno hev lært å skyna den ekte gamle norske songmåta. Eg noterer dette som eit prov på kor absolutt ein viss mentalitet her i hovudstaden er utestengd frå norsk kjensle.
> 
> 

I 1938 gjorde Aslak Brekke et unikt opptak av visa *Ståle Storli* med Eivind Grovens reinstemte harmonium. Han opptrådte også på den store konserten holdt i Universitetets Aula høsten 1945. Aslak Brekke hadde et særpreget alderdommelig foredrag og sang med lys tenor. Han sa selv han mer fortalte enn direkte sang visene sine, og fulgte ofte pulsen med fottramp. 

Aslak Brekke sang jevnlig inn for Norsk rikskringkasting helt opp i 1960-årene, og stoffet etter ham er i dag av uvurderlig verdi for kvedere, spesielt dem fra Telemark. Han var også med i NRK Fjernsynets programserie *På rundreise*, i episoden fra Fyresdal som ble sendt 14. mars 1967. Der fremførte Brekke visa *Gufse-guten* (uttales *Gofse-goten* på Vinjedialekt).

Da Eivind Groven var i Telemark for siste gang, fikk han også anledning til å hilse på Aslak Brekke en siste gang. Groven var da sterkt preget av Parkinsons sykdom, og Aslak Brekke hilste ham slik: «Nei, er det Eivind! Er du enno blant dei livandes tal?» De fikk en kveld sammen på Groven, der begge mintes og sang gamle stev og stubber fra barneåra. 

Aslak Brekke døde i Vinje seinvinteren 1978.

Publikasjoner
-------------

Boka *Aslak Brekke og visune hans* kom ut i 1983, utgitt Norsk Folkeminnelag.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Aslak Brekke»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑  «På rundreise - Vi stopper i Fyresdal, Telemark». *nrk.no*. 14. mars 1968. Besøkt 12. mars 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav **·** MusicBrainz
 |
**Manuel Orantes** (født 6. februar 1949 i Granada) er en tidligere profesjonell spansk tennisspiller. 

Orantes var en av verdens beste tennisspillere på 1970-tallet, som best var han nummer to på rankingen (1973) over verdens beste mannlige singlespillere. I løpet av sin tenniskarriere vant han 33 single- og 22 doubleturneringer av sine totalt 78 single- og 42 doublefinaler. Han vant kun en Grand Slam-tittel.

Sin første internasjonale singletittel vant Orantes som junior i 1966 (Orange Bowl) og året etter, i 1967 vant han juniorsingleturneringen i Wimbledon. 

I 1974 spilte han sin første Grand Slam-finale, han møtte Björn Borg på Roland Garros i French Open som også var sin første Grand Slam-finale. Orantes var klart best i de to første settene og ledde med 2-0 og så ut til å vinne finalen. Men Borg snudde kampen og vant de tre påfølgende settene og vant sin første Grand Slam-finale med 2–6, 6–7, 6–0, 6–1, 6–1. I 1975 var Orantes på nytt i en Grand Slam-finale, denne gangen i US Open. Finalemotstander var amerikaneren og verdenseneren Jimmy Connors. Orantes beseiret Connors i tre strake sett, 6-4, 6-3, 6-3 og vant sin første og eneste Grand Slam-tittel.

Orantes spilte også på Spanias Davis Cup-lag, han spilte 87 Davis Cup-kamper hvorav han vant 60.

Grand Slam-titler
-----------------

* USAs flagg **US Open:**
	+ Single menn – 1975 (han beseiret Jimmy Connors med 6-4, 6-3, 6-3 i finalen)

Referanser
----------

1. 1 2   The Bud Collins History of Tennis (2nd ed.), side(r) 702[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Manuel Orantes – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Manuel Orantes – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Manuel Orantes – ATP-touren Rediger på Wikidata

* (en) Manuel Orantes – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Manuel Orantes – Davis-cupen Rediger på Wikidata

* (en) Manuel Orantes – International Tennis Hall of Fame Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (sport)
 |
**Ingrid Anna Evertsen** (født 28. mars 1956) er en norsk skuespiller og standup-komiker fra Tromsø, best kjent for rollefiguren «Mossa».

Som «Mossa» har hun opptrådt hyppig i diverse moroprogram fra Tromsø, blant annet i *Du skal høre mye* fra Rorbua, men også i diverse private arrangement. Som «Mossa» gjorde hun et lite comeback i NRK serien Tidsbonanza episode 1 sesong 1.

Hun står også bak en kåseriserie i NRKs *Norgesglasset* kalt «Lev lurt med Evertsen».

Evertsen bor i Mefjordvær på Senja. Hun sitter i kommunestyret (formannskapet) for Arbeiderpartiet. Hun har et stort samfunnsengasjement, blant annet til fordel for Tromsøs vennskapsby Gaza og for homofiles rettigheter.

Bibliografi
-----------

* *Mossa i syden* – Bladkompaniet 1992
* *Mossa på hurtigruta* – Bladkompaniet 1993
* *Mossa si håndbok* – Bladkompaniet 1994

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ingrid Evertsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Nikesipolis** eller **Nikasipolis** av Ferai (gresk: Νικησίπολις) var en gresk kvinne i antikken fra Thessalia, innfødt fra byen Ferai, hustru eller en elskerinne av kong Filip II av Makedonia, antagelig hans tredje i rekke, mellom Fila fra Elimeia og Olympias, og som Filip skaffet seg i løpet av kort tid. Nikesipolis ble mor til datteren Thessalonike av Makedonia, født en gang mellom 352 eller 345 f.Kr. og gift med hærføreren Kassandros.

Det er ikke så mye informasjon som er bevart om Nikesipolis, om hennes bakgrunn og liv, men hun kom antagelig fra adelen i Thessalia og det er mulig at hun var en niese av Jason av Ferai, en småkonge i området før Filip II kom til makten i Makedonia.

Litteratur
----------

Primærlitteratur
* Satyros, *FGrH* 161 F5 = Athenaios 13, 557b–c.
* Plutark: *Moralia* 141b = *Coniugalia praecepta* 23.

Sekundærlitteratur
* Heckel, Waldemar (2006): *Who's who in the age of Alexander the Great: prosopography of Alexander's empire*, ISBN 978-1-4051-1210-9
* Tronson, Adrian (1984): «Satyrus the Peripatetic and the Marriages of Philip II» i: *Journal of Hellenic Studies*. Vol. 104, s. 116–126.
* Carney, Elizabeth (1988): «The Sisters of Alexander the Great: Royal Relicts» i: *Historia: Zeitschrift für Alte Geschichte*. Bd. 37, s. 385–404.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Bräcke** er et tettsted i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. Det er Bräcke kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 1 651 innbyggere.

Bräcke ligger 70 km sørøst for Östersund, helt inntil Revsundssjön og ved Norra stambanan som ved Bräcke bøyer av mot nordøst, mens tverrbanen fortsetter mot Östersund – Storlien (se under). Bräcke er omgitt av store skoger og innsjøer.

Kommunikasjon
-------------

Jernbanen har hatt stor betydning for Bräckes historie, og det var da jernbanen ble lagt her at samfunnet vokste opp. Banen mellom Sundsvall og Trondheim går forbi Bräcke, og flere tog stopper her, blant annet InterCity-toget mellom Storlien/Östersund og Stockholm. E14 går rett gjennom Bräcke. Det er bussforbindelse med Östersund.

Service
-------

Bräcke har politistasjon og brannstasjon. Det er apotek og systembolag. I Folkets hus er det et bibliotek. Bräcke har også arbeidsformidlingskontor og forsikringsselskap.

Idrett
------

I Bräcke er det ishall, ridehall og idrettshall (Gunder Hägg-hallen). På idrettsplassen *Björkhaga* er det to fotballbaner. Bräcke Polar Bears spilte noen sesonger i 1. divisjon avdeling nord, men måtte legge ned A-lagsvirksomheten noen sesonger på grunn av for dårlig økonomi. Bräckes basketballag spilte på Sveriges nest høyeste nivå på 1990-tallet, daværende divisjon 1.

Referanser
----------

1. ↑   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑   (på sv) *Statistiska tätorter 2018 – befolkning, landareal, befolkningstäthet*, Statistiska centralbyrån, 23. mars 2021, Wikidata Q106128829,
3. ↑  «Folkmängd i tätort och småort per kommun 2010». Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 26. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Bräcke kommunes nettsted

  


| * v
* d
* r
Bräcke kommune i Jämtlands län i Sverige |
| --- |
|  | Bräcke **·** Gällö **·** Kälarne **·** Pilgrimstad |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Hvite skyer over Xiao og Xiang** (kinesisk: 瀟湘白雲圖, pinyin: *Xiāo Xiāng báiyún tú*, Wade-Giles: *Hsiao Hsiang paiyün t'u*) er en hengende rull som er laget av den kinesiske maleren Wáng Jiàn i 1668 i tusj og farger på papir, etter Zhao Mengfu. Rullen er 53 1⁄4" høy og laget i Shan shui-stil. Den anses å være hans mesterverk og er utstilt i Smithsonian Institutions Freer Gallery of Art, Washington, D.C..

Rullens navn angir et virkelig sted, mens det avbildede landskapet er noe abstrahert. Tegningen viser fjell, bebyggelse og trær fra et fugleperspektiv, mens dalbunnen mellom fjellene skjules av lavthengende skyer. Abstraksjonen består i at de ulike elementene er stilisert, og skildres med færre penselstrøk enn om rullen skulle vært utført naturtro.

Referanser
----------

1. ↑  Art Encyclopedia (Besøkt 28. september 2013)

Litteratur
----------

* *Encyclopædia Britannica*: *White Clouds over Xiao and Xiang* i stort format (Besøkt 28. september 2013)
* McGraw-Hill: «Themes of art: Art and nature», side 74-75 (pdf) (Besøkt 28. september 2013)
Youssou N'Dour og *tama*-spiller
**Mbalax** (wolof: «rytme», uttales *umm bah-laak* eller *mballach*) er en vestafrikansk populærmusikksjanger som er spesielt utbredt i Senegal og Gambia.

Mbalax er en blanding av tradisjonell/religiøs afrikansk musikk og afrokubanske rytmer som kom tilbake til Afrika da den kubanske musikken spredte seg over hele verden 1950- og 1960-tallet. Ulike former for populær vestlig musikk og dans, eksempelvis jazz, soul, soca og rock blandes med sabar, wolof-folkets tradisjonelle tromme- og dansemusikk. Rytmene inneholder karakteristiske hurtige løp på trommene, som ofte er tama («talking drum») og den store, stående sabar-tromma. I tillegg brukes lyse, funk-lignende rytmer på gitar.

Tekstene som brukes i mbalax har ofte forbindelse med vestafrikansk sufisme; balladeformene minner om griotenes lovsanger. Språket er wolof.

Mbalax-musikere
---------------

Youssou N'Dour er den mest kjente mbalax-musikeren, i Norge finnes den norsk-senegalesiske kora-spilleren Solo Cissokho. Andre utøvere er:

* Ady Thioune
* Alioune Mbaye Nder
* Alioune kassé et les kassé stars
* Babacar Faye
* Boy Marone
* Ceddo
* Cheikh Lô
* Cherif Mbaw
* Coumba Gawlo
* Dieuf Dieul
* Djanbutu Thiossane
* Etoile de Dakar
* Falou Dieng
* Fatou Guewel
* Ismaël Lô
* Lemzo Diamono
* Mapathe Diop
* Missal
* Nder
* Ndongo Lô
* Omar Pene
* Ouza
* Pape Diouf
* Secka
* Super Cayor de Dakar
* Super Diamono
* Thio Mbaye
* Thione Seck
* Viviane Chidid N'Dour
* Waflash
* Wato Sita
* Xalam
* Xalat de Dakar

Litteratur
----------

* Cornelia Panzacchi: *Mbalax Mi. Musikszene Senegal.* Peter Hammer, Wuppertal 1996, ISBN 3872947176
* Anja Brunner: *Die Anfänge des Mbalax. Zur Entstehung einer senegalesischen Popularmusik.* Institut für Musikwissenschaft, Wien 2010, ISBN 3950286616

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Shakti Gawain** (født 30. september 1948, død 11. november 2018) var en amerikansk forfatter av selvutviklingsbøker, og kursholder innen selvutvikling. Ifølge hennes egen hjemmeside skal bøkene hennes ha solgt 10 millioner eksemplarer.

Gawains første og mest kjente bok er *Creative Visualization* (1978). Her hevder hun at «vår omverden er som et gigantisk speil som reflekterer vår egen sjelstilstand. Dette er ikke ment i metaforisk, men bokstavelig forstand. Våre negative eller positive forestillinger om oss selv påvirker hvordan kosmos organiserer seg positivt eller negativt rundt oss, både psykologisk og materielt. På mange måter er det et magisk verdensbilde som uttrykkes, hvor vi gjennom egen tenkning og vilje kan få kosmos til å gjøre livet lett og fint for oss.»

Referanser
----------

1. ↑  «Shakti Gawain, author and co-founder of New World Library, dead at 70». *SFChronicle.com* **(engelsk)**. 17. november 2018. Besøkt 18. november 2018.
2. ↑  «shaktigawain.com». Arkivert fra originalen 24. juni 2016. Besøkt 10. juni 2011.
3. ↑  Sitat fra Mehren & Skys innledning i antologien *New Age*, 2007. Et utdrag fra *Kreativ visualisering* inngår i denne antologien.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
Et kjøleskap er en typisk hvitevare.
**Hvitevarer** er en samlebetegnelse for kjøkkenapparater som kjøleskap, frysebokser, komfyrer, kjøkkenvifter; videre vaskemaskiner, tørketromler og tørkeskap, og så videre. Uttrykket oppsto fordi disse apparatene i tiden etter den annen verdenskrig nesten utelukkende hadde blitt fremstilt av hvit-emaljert stål eller jern. Betegnelsen brukes særlig i elektroforretninger, til forskjell fra brunevarer, som er elektriske lydanlegg, radio- og fjernsynsapparater og liknende. 

I Norge kan man, av miljømessige hensyn, levere utrangerte hvitevarer til alle som forhandler denne type produkter, uten krav om nykjøp. Retur- og gjenvinningsordningen finansieres med en egen miljøavgift på alle såkalte EE-produkter.

Betegnelsen hvitevare har skiftet betydning de senere årene, og ble tidligere brukt om ufargede tekstiler, som for eksempel sengetøy.

Se også
-------

* Brunevarer
* Kortevarer
* Ceced

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om endring i forskrift om gjenvinning og behandling av avfall (avfallsforskriften).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Hammarsjön** er en innsjø i Kristianstads kommun i nordøstre Skåne. Hammarsjön är en grunn slettesjø, gjennomflytt av Helge å. Den er en del av Kristianstads vattenrike og har et rikt fugleliv. Rundt sjøen finnes flere spilleplasser hvor man kan betrakte fuglelivet fra særskilt oppsatte fugletårn. Spesielt interessant steder er Ekenabben på østsiden og Åsums ängar på vestsiden. Også Helge å nord for Hammarsjön er av stor interesse for fugletittere. 

Hammarsjön hadde tidligere en vik øst for Kristianstads sentrum, Nosabysjön eller Nosabyviken. Den ble tappet ut og tørrlagt av den engelske ingeniøren John Nun Milner|John Milner mellom 1859 og 1870. Her finnes Sveriges laveste punkt og her ligger også byens sykehus. Langs vollen mot Hammarsjön, som ble forsterket etter oversvømmelser i 2002, går jernbanelinjen mellom Kristianstad og Åhus.

Referanser
----------

1. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 29. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hammarsjön – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Vattenriket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**Shakshouka** (andre skrivemåter: shakshuka, shakshoka, schakschuka) er en spesialitet i det nordafrikanske og jødiske kjøkken. Retten tilberedes av posjerte egg i en saus av tomater, chiliskiver og løk.

Retten, som er en nasjonalrett i Israel der den for det meste spises til frokost, stammer formodentlig fra Tunisia, Algerie og Egypt.[] Den ble sannsynligvis innført til Israel av tunisiske og andre jøder fra Maghreb.[]

Endrede former er også utbredt i andre land, for eksempel i Tyrkia, hvor en *sakşuka* ikke tilberedes med egg, men med aubergine, squash, poteter og yoghurt.[] I Algerie er *chakhchoukha* vanlig. Disse rettene tilberedes uten egg, men med semule, lammekjøtt, auberginer og squash.[]

Tilberedning
------------

Shakshouka tilberedes tradisjonelt av egg, tomatpuré, chiliskiver og løk. Også andre varianter med paprika, feta, auberginer og spinat finnes.[]

Løk og chili- eller paprikaskiver blir snittet i strimler og rørt i en stekepanne i olivenolje og stues til de er glassaktige.[] Deretter tilsettes tomater, tomatpuré og krydder som hvitløk, spisskummen og pepper. Det hele kokes i ca. ti minutter. De utslåtte eggene tilsettes forsiktig, og posjeres med lukket grytelokk i fire til fem minutter. Til slutt tilsettes litt persille og andre kryddere.[]

Retten blir ofte servert med franskbrød eller pita og serveres rett fra pannen.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shakshuka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Hammeren** eller ***malleus*** er en liten knokkel i mellomøret hos pattedyr. Det latinske navnet betyr hammer eller slegge. Det er den største av de tre små knoklene i mellomøret, men likevel en av kroppens aller minste knokler. «Skaftet» på hammeren er festet til trommehinnen mens «hodet» er festet til ambolten. Når trommehinnen vibrerer, overføres vibrasjonene via hammeren til ambolten og videre til stigbøylen som overfører signalene til det indre øret gjennom en rent mekanisk overføring. De tre knoklene forsterker signalene, slik at pattedyr har bedre hørsel enn krypdyr og fugler.

Hammeren er dannet av toppen den øverste nederste delen av første gjellebue under fosterutviklingen. Den tilsvarende knokkelen hos krypdyr utgjør den nedre halvdelen av kjeveleddet. Den øvre knoklene i kjeveleddet blir til ambolten hos pattedyr. Hos pattedyr er funksjonen som leddflate overtatt av tinningbeinet i overkjeven og selve tannknokkelen i underkjeve. De to forhenværende leddelementene har gjennom evolusjonen endt opp festet til stigbøylen, en knokkel som i utgangspunktet festet kjeveleddet til hjernekassa. Denne utviklingen har skjedd separat hos kloakkdyr og egentlige pattedyr (pungdyr og morkakedyr).

Referanser
----------

1. ↑  Mitchell, Richard L. Drake, Wayne Vogl, Adam W. M. (2005). *Gray's anatomy for students*. Philadelphia, Pa.: Elsevier. s. 862. ISBN 978-0-8089-2306-0.
2. ↑  Doolinf, R.J. & Popper, A.N. (2000). «Auditory Sensivity and the Bandwith of Hearing in Reptiles and Birds». I Dooling, R.J. & Fey, R.R. *Comparative Hearing: Birds and Reptiles*. New York, NY: Springer New York. s. 4. ISBN 978-1-4612-1182-2. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  , (2004). *Evolution of the Vertebrate Auditory System*. New York, NY: Springer New York. s. 147. ISBN 978-1-4419-8957-4.
4. ↑  Rich, T. H. (11. februar 2005). «Independent Origins of Middle Ear Bones in Monotremes and Therians». *Science*. 307 (5711): 910–914. doi:10.1126/science.1105717. Besøkt 14. november 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
«**Hammer to Fall**» er en hardrocksang fra 1984 av det britiske rockebandet Queen, skrevet av gitarist Brian May. Den blei utgitt på plata *The Works*.

Sangteksta refererer til den kalde krigen, tiden da bandets medlemmer vokste opp:

*For we who grew up tall and proud*
*In the shadow of the mushroom cloud*
*Convinced our voices can't be heard*
*We just wanna scream it louder and louder and louder*
Sangen inneholder også referanser til døden og at det er uunngåelig:

*Rich or poor or famous*
*For your truth it's all the same (oh no oh no)*
*Lock your door the rain is pouring*
*Through your window pane (oh no)*
*Baby now your struggle's all in vain*
Dette ble endelig avklart etter at Brian May skreiv på sin nettside at «Hammer to Fall er egentlig om liv og død, og at døden egentlig er en del av livet. […] Hammeren er bare et symbol på mannen med ljåen som gjør jobben sin!»

Sangen var populær på konserter, og blei spilt blant annet på Live Aid og Wembley-konserten i 1986. I 2005 blei den framført av Queen + Paul Rodgers der første del av sangen var en sakte ballade.

Referanser
----------

1. ↑  «Brian's Soapbox Apr 04». Arkivert fra originalen 2. februar 2006. Besøkt 5. februar 2006.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |
**Radio Orpheus** eller **Radio Orfey** (russisk: Радио Орфей) er en russisk radiokanal som sender klassisk musikk. Kanalen holder til i Moskva, men sender også i St. Petersburg, Jekaterinburg, Volgograd, Perm, Lipetsk, Tula, Kurgan og Smolensk – i tillegg til strømming via internett. Kanalen ble startet i august 1960 og var medlem av Den europeiske kringkastingsunion fra 1996 til 2022.

Kanalen er Russlands eneste radiokanal som kun sender klassisk musikk. Radio Orpheus samarbeider tett med ledende orkestre, dirigenter og solister i Russland og utlandet. Kanalen sender også informasjon, analyser og nyheter om russisk og internasjonal klassisk musikk.

Orpheus eies av *Det statlige russiske senteret for fjernsyns- og radiomusikk*.

### Utmeldingen fra EBU i 2022

Som følge av Russlands invasjon av Ukraina 24. februar 2022, besluttet EBU dagen etter å utestenge Russland fra Eurovision Song Contest 2022. Som motsvar uttalte samtlige av Russlands medlemmer, inkludert Radio Orfey, at de trekker seg fra unionen. EBU har mottatt en muntlig bekreftelse fra kringkasterne, men avventer per mars en endelig, formell bekreftelse på utmelding. I mellomtiden har EBU suspendert de russiske medlemmene fra samtlige av unionens styrer og komiteer.

Referanser
----------

1. 1 2  «Orpheus Radio» **(russisk)**. Besøkt 5. desember 2017.
2. ↑  «EBU statement regarding the participation of Russia in the Eurovision Song Contest 2022». *Eurovision.tv* **(engelsk)**. 25. februar 2022. Besøkt 6. mars 2022.
3. ↑  Granger, Anthony (26. februar 2022). «🇷🇺 Russia: Channel One, VGTRK & Radio Dom Ostankino Leave the European Broadcasting Union». *Eurovoix* **(engelsk)**. Besøkt 26. februar 2022.
4. ↑  Новости, Р. И. А. (26. februar 2022). «ВГТРК, Первый канал и Радиодом "Останкино" выходят из ЕВС». *РИА Новости* **(russisk)**. Besøkt 26. februar 2022.
5. ↑  Granger, Anthony (26. februar 2022). «🇷🇺 Russia: Suspension of Broadcasters EBU Membership to be Discussed on Monday». *Eurovoix* **(engelsk)**. Besøkt 26. februar 2022.
6. 1 2  Union (EBU), European Broadcasting (1. mars 2022). «EBU Statement on Russian Members». *www.ebu.ch* **(engelsk)**. Besøkt 6. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Jew Watch** er en nettside som mener at de kartlegger jødenes påvirking og eierskap over massemedier, finansinstitusjoner og underholdningsindustri, særlig i USA. De opererer også med en oversikt over hvilke skuespillere som er jødiske eller har jødisk opphav i amerkansk filmindustri. Nettsiden er av flere blitt beskyldt for å drive antisemittistisk virksomhet. De blir av mange definert som en hatside.

Nettstedet hevder videre blant annet at Terrorangrepet 11. september 2001 var «en jødisk hat-svindel», at Sovjetunionen var jødestyrt og at jøder styrer store tvangsprostitusjonsnettverk.

Siden drives av Frank Weltner fra St. Louis. Weltner har blitt beskyldt for å være med i den rasistiske organisasjonen National Alliance. Selv avviser Weltner anklagene.

Jew Watch fikk noe oppmerksomhet i media etter at de hadde manipulert Google slik at de fikk første treff på søkestrengen «Jew».

Referanser
----------

1. 1 2  «Radical Radio. Neo-Nazi broadcasting from St. Louis AM station». Southern Poverty Law Center. høsten 2004. Arkivert fra originalen 20. september 2012. Besøkt 8. august 2006.
2. 1 2  David Becker (7. april 2004). «Google caught in Anti-Semitism flap». CNET. Besøkt 9. april 2006.
3. ↑  «JewWatch Profile». Zionism On The Web. 2007. Besøkt 21. februar 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
***There*** (eller ***There.com***) var et internett-spill som kunne minne om *Second Life*, *vMTV* (også kjent som *Virtual Laguna Beach*) og *The Sims*.[*bør utdypes*] *There* var online-basert, og man kunne kommunisere med andre spillere via internett.

Man kunne kjøpe klær og annet utsyr i *Theres* egen butikk (engelsk: «Shop») eller på auksjon under "auctions" til avatarene. I tillegg kunne man kjøpe biler, brett og andre kjøretøy De fleste kunne man tilpasse slik man selv ville – enten med modell og/eller teksturer. Man kunne også kjøpe hus, møbler, dekorasjoner, nabolag (som folk kunne bo i og som man kunne tjene «ThereBux» på), tomter (noen var flyttbare og ble kalt «paz», andre var bare vanlige tomter som man satte i et nabolag). Man kunne også kjøpe bøker som man kunne skrive i. *There* ble åpnet i 2003. *There* kjørte med DirectX 8. Det var ikke lett å skille nesen fra resten av fjeset på grunn av at hele fjeset kun hadde en ensfarget farge med bittelitt variasjon.

Noe som man ikke hadde sett i andre spill var måten avatarene kunne bevege på alle ledd og falle som dukker. De kunne også bevege på munnen og øynene på når den stod helt i ro. Avataren bevegde også munnen etter hvor høyt du snakket.

For å kunne utnytte mange av funksjonene *There* hadde å tilby, måtte man oppgradere til «Premium Membership». Dette innebar blant annet å kunne eie sitt eget nabolag, sin egen «paz» og å kommunisere med andre gjennom stemmesamtale. Man fikk også lov til å lage grupper.

*There* ble laget av Will Harvey og Jeffrey Ventrella. Will Harvey utviklet senere *IMVU* og var eid av «There inc.» som de startet sammen. Senere overtok Michael Wilson og i 2005 ble navnet endret til «Makena Technologies inc.»

*There.com* stengte 9. mars 2010 grunnet dårlig økonomi.[]

Eksterne lenker
---------------

* *There* – Offisiell webside
* *There* – historie
* *There* – Michael Wilson sine siste ord om «*There»*
* (en) *There* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *There* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

Portal: Videospill