recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Kerdirs innskrifter* i ruinbyen Naqsh-e Rajab i Iran er den sikreste kilden til kunnskap om ham.
**Kerdir** (alternativt **Kartir** eller **Kirdir**) levde på 200-tallet og var en yppersteprest innen zoroastrismen og rådgiver for tre herskere av Sasanide-dynastiet, blant dem Sjahpur I av Persia, som regjerte 241-272. 

Kerdir var muligens sentral i utviklingen av zoroastrismen i retning av *mazdaisme*, i motsetning til den nå døde retningen *zurvanisme*.

Kerdir huskes særlig for sine innskrifter på en vegg i Naqsh-e Rajab, som «viser at det tydeligvis er oppstått tvil om viktige religiøse spørsmål, f.eks. om paradis og helvete eksisterer og hvilke gjerninger som fører til det ene eller det andre.». Kerdir levde i en tid og en kultur hvor flere religioner gjorde seg gjeldende: jødedom, kristendom, gnostisisme, buddhisme og manikeisme og «Kerdir ber derfor gudene om et tegn på at det han gjør og tror på er det riktige, og at det behager dem.»

Referanser
----------

1. ↑  Sitatene er fra Prods Oktor Skjærvøs innledning til *Zarathustras sanger*, 2003

Norsk utgave
------------

Kerdirs innskrifter er gjengitt i: *Zarathustras sanger, de eldste iranske skriftene*. Utvalg, oversettelse og innledende essay av Prods Oktor Skjærvø. De norske bokklubbene, 2003. XXXIX, 340 s. (Verdens Hellige Skrifter; 22) ISBN 82-525-4121-6

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Keren** (tigrinya: ከረን , arabisk: كرن ) er den nest største byen i Eritrea, med ca. 120 000 innbyggere. Byen ligger 1300 meter over havet, og ca. 90 km nordvest for hovedstaden Asmara. Keren er hovedstaden i Anseba regionen. Keren betyr høyland. 

Byen har få høye hus og få nybygg. Bybildet preges av elegante italienske villaer og tradisjonelle runde eritreiske hus. Det er også en omfattende slumbebyggelse rundt byen.

Under italienerne ble det bygget jernbane mellom Asmara og Keren. Skinnene ble fjernet under den etiopiske okkupasjonen, men stasjonsbygningene står igjen. Hovedstasjonen fungerer idag som bussterminal.

Demografi
---------

Moske i Keren
Det er usikkert hvor høyt folketallet i Keren er, men i 2007 var det rundt 120 000. Byen er for det meste bosatt av folk fra Bilen og Tigre folkene, men det finnes også en del Tigrinya. Majoriteten i Keren tilhører islam, med et betydelig mindretall kristne. Keren er en av de raskest voksende byene i Eritrea.

Slaget om Keren
---------------

Slagmarken ved Keren
Slaget om Keren ble utkjempet som en del av koloniriket Øst-Afrika under andre verdenskrig. Slaget om Keren ble utkjempet fra 5. februar til 1. april 1941 mellom den italienske hæren og de invaderende britene. 

Keren var av strategisk betydning for både de italienske og britiske styrkene. Veien og jernbanen gjennom Keren var nøkkelen til å få tilgang til byen Asmara (hovedstaden i Eritrea) og havnebyen Massawa. Det britiske gjennombruddet 1. mars 1941 markerte slutten på det italienske koloniriket i Øst-Afrika.

Gjenværende italienske tropper trakk seg tilbake til Adi Tekelezan. Deres nye stilling var imidlertid betydelig mindre holdbar enn Keren hadde vært, og de italienske styrkene overga seg til britiske styrker 1. april 1941. Innen en uke etter den italienske overgivelsen ved Adi Tekelezan, overga italienerne både Asmara og Massawa til tross for ordre fra italienske diktatoren Benito Mussolini om å fortsette å kjempe.

Massawas fall, på grunn av tap av Keren, ble byen senere brukt som havn for både britiske og amerikanske marinestyrker.

Tilsammen ble 536 drept og 3 229 skadet på britisk side og på italiensk side ble 3 000 drept og 3 500 ble enten skadet eller tatt til fange.

Britene hadde tropper med ca. 13 000 soldater, mens italienerne hadde ca. 23 000.

Slaget er fortsatt i dag ansett som en positiv episode i italiensk militær historie, til tross for utfallet, takket være motet til de italienske troppene og dyktig lederskap vist av kommandant general Carnimeo.

Klima
-----

Om sommeren i Keren er det varmt, mens om vinteren kan det bli kaldt.

Distrikter
----------

Byens distrikter inkluderer:

* Elabered
* Geleb
* Hagaz (Hagat)
* Halhal
* Melabso

Vennskapsbyer
-------------

* Norges flagg Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
«***Herr Peder***» er et skillingstrykk som er kjent i hele Skandinavia. Den finnes i mange varianter, og er også med i Nils Larsens visebok.

Teksten
-------

**1.**Herr Peder han gangar seg på kammaregulv,  

och kammar och krusar opp sitt hår,  

senn gangar han seg till sin fostermoder inn  

och frågade vad död han skulle få.  

  

**2.**Ack inte skall du dö uppå sottesengen din  

ei heller falla i nogot slag,  

men se till och acta dig for böljorna de blå  

at de inte förkortar ditt liv.  

  

**3.**Gjör derför dig ett skepp utav lettaste kork  

och master utav hvalfiska ben,  

och vimpeln den skal vara utav rödaste guld  

och flaggorna skall vara likeså.  

  

**4.**Men de de hadde seglat nogra hundrade mil,  

så började skeppet att stå,  

kapteinen han var en förståndiga mann  

och han talade förståndiga ord.  

  

**5.**Låt oss kasta guldterning på silverbordet upp  

för och se hvem som största synden har gjort.  

Och syndaren skall utav skepparen själv  

kastas uti oseanets böljor blå.  

  

**6.**Den förste guldterning på silverbordet rann  

imellan de skeppare männ.  

Och loddet föll på Peder, det föll för första gång  

på vår älskeliga konunge son.  

  

**7.**Den andra guldterning på silverbordet rann  

imellan de skeppare männ,  

och loddet föll på Peder det föll för andra gång  

på vår älskliga konunge son.  

  

**8.**Den tredje guldterning på silverbordet rann  

imellan de skeppare männ,  

och loddet föll på Peder det föll för sista gång  

på vår älskliga konunge son.  

  

**9.**Efter det det er jag den störste synden har gjort  

så vill jag bekänna mitt brott,  

tre kolstre har jag rövat, och kyrkor har jag bränt  

och två flickor har jag narat och skämt.  

  

**10.**Men om någon av Eder skola komma i land,  

och min fostermoder frågor efter mig,  

seg henne att jag resat ut i framande land  

och det har både lyckligt och vell.  

  

**11.**Men om någon av eder skola komma i land  

och min fosterfader frågar efter mig,  

seg honom att jag svaiar ut på böljorna de blå  

bed honom at han bettra sig får.  

  

**12.**Men om någon av Eder skola komma i land  

och min fästamö hon frågor efter mig,  

seg henna att jag vilar under böljorna de blå  

bed henne att hon gifta sig får.  

  

**13.**Så toko de'n Herr Peder i hans fagra gula hår  

och hyvade honom ut i sjön,  

när Peder båorja sjunka börja skeppet att gå  

och svaja ut på böljorna de blå.

Kilder
------

* De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Englehierarkiet er fremstilt i kuppelen i Baptisteriet til Domkirken i Firenze.

Pseudo-Dionysius Areopagitten utviklet en lære om englene der han plasserer dem i *det Himmelske hierarki* etter deres funksjon og i hvilken avstand de er fra det guddommelige.

| Første orden |
| --- |
| Serafene | Kjerubene | Tronene |
| Andre orden |
| Maktene | Kreftene | Herredømme |
| Tredje orden |
| Fyrstedømme | Erkeengler | Engler |

**Herredømme** er ifølge den kristne forfatteren/tekstsamlingen Pseudo-Dionysius Areopagitten fra 500-tallet en del av den andre orden i Englenes hierarki. De er også brukt som et ikonografisk tema i kirkekunst.

Beskrivelse
-----------

Herredømme har en av de mest krevende og farefulle oppgaver blant englene, da de er ansvarlig for grensen mellom Himmelen og Jorden.

De er en slags elitesoldater, de er hele tiden på vakt etter angrep fra demoner, og er hovedlinjen i forsvaret av den Himmelske skare.

De har ansvaret for å beskytte verdenen fra demon-infiltrasjoner. De skal beskytte våre sjeler fra de onde skapningene og være ministre for Gud i hans hevn over det onde i verden.

Det ble også trodd at Herredømme er de som hjelper oss over til himmelen når vi dør. På grunn av deres nærhet til de nedre regioner, er det flere fallende engler blant herredømme enn de andre ordnene i Englehierarkiet.

Litteratur
----------

* Hellemo, Geir; *Guds billedbok, virkelighetsforståelse i religiøse tekster og bilder*, Oslo 1999 ISBN 82-530-2034-1
* Nes, Solrunn; *Mysteriets formspråk*, Bergen 2000 ISBN 82-419-0266-2 s. 93

Eksterne lenker
---------------

* De hellige verneengler, Katolsk.no
* *StarDust om engler*
* *Det himmelske hierarki*
* Stanford Encyclopedia of Philosophy

| * v
* d
* r
Engler |
| --- |
|  | 
* Barakiel
* Englene
* Erkeengel
* Erkeengelen Gabriel
* Erkeengelen Mikael
* Erkeengelen Rafael
* Erkeengelen Uriel
* Forsamlingen av erkeengler
* Fyrstedømme
* Herredømme
* Jegudiel
* Kjeruber
* Kreftene
* Lucifer
* Maktene
* Selafiel
* Serafer
* Troner

 |
**Herremann** (dansk: *herremand*, fra norrønt enten *herramaðr* eller *hermaðr*) var opprinnelig en (adels)mann som stod i særlig tjenesteforhold (med militære forpliktelser) overfor en landsherre (konge, fyrste, biskop); en adelsmann. Senere brukt om en som opptrer som en storkar.

Under keiserkrigen på dansk jord klarte bare København å motsette seg erobring. Svenskene stod på Sjælland i to år og beleiret hovedstaden i seks måneder. Københavns borgere kjempet på vollene med Frederik 3. i spissen for forsvaret. I 1660 påpekte Københavns borgere at adelen hadde sviktet byen og overlatt til borgerne å forsvare den. Som anerkjennelse fikk de i stand et stendermøte, fordi «herremennene» hadde vist seg å være «haremenn».

Referanser
----------

1. ↑  «herremand», *Danske ordbog*
2. ↑  «herremann», *NAOB*
3. ↑  Edvard Bull: *Nordmenn før oss* bind 1 (s. 113), forlaget Tano, 1985, ISBN 82-518-2080-4

Eksterne lenker
---------------

* ODS på nett - Herremand

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Herrene av den skotske kongregasjonen** (engelsk *Scottish Lords of the Congregation*) var en gruppe av skotske, protestantiske adelige som var imot inngåelse ekteskap mellom den unge, katolske Maria Stuart, skottenes dronning, med Frans, *dauphin* (arveprins) av Frankrike – den senere kong Frans II av Frankrike. Den skotske dronningen ble gift med den franske arveprinsen i desember 1557. Maria Stuart ble da dronninggemal av Frankrike, og deres eventuelle barn vil bli katolske monarker av unionen Frankrike og Skottland.

De opprinnelige medlemmene var jarlen av Argyll,, hans bror Colin Campbell, jarlen av Glencairn, jarlen av Morton, og John Erskine av Dun, skjønt andre, som William Douglas av Whittinghame fulgte raskt med. I 1559 oppsto det en uro over graden av fransk og katolsk innflytelse i Skottland, og gruppen skaffet militær støtte til den protestantiske opprøreren John Knox for at han skulle stå i mot soldatene og hoffet til Maria av Guise, Maria Stuarts franske mor som fungerte som regent mens Maria Stuart var både mindreårig og var fraværende i Frankrike.

For å bekjempe den franske og den katolske innflytelsen inngikk herrene av den skotske kongregasjonen en politisk forbindelse med Skottlands gamle arvfiende England i konflikt med interessen til den skotske monarken, se Edinburgh-traktaten.

Se også
-------

* Den skotske reformasjonen
* Covenanters

Portal: Historie
Gjengivelse av motivene på Bindalstromma, som Lars Olsen observerte i bruk.
**Lars Olsen** (født 13. mars 1826 i «Vesterfjellene», Vefsn, død 8. januar 1892 ved å drukne på Røssvatnet) var en sørsamisk «finneskolelærer» i Vefsn, senere lærer i Hattfjelldal. Hans beretning fra 1885 med egne minner om hvordan runebomme ble brukt omkring 1836, er en av svært få førstehåndberetninger om bruk av runebomme. Den ble utgitt på tysk av Just Qvigstad i 1888, og er senere gjenutgitt på norsk i 1997, 2002 og 2010.

Lars Olsen var sønn av Ole Jonsen Vesterfjell og brorsønn av Nils Jonsen Vesterfjell, kjent som Njaarke-Næjla. Det var onkelen Næjla som eide Bindalstromma som Lars observerte i bruk. Lars, som fikk tilnavnet «Skul-Lars-Olso», tok lærerutdanning ved Tromsø Seminar i 1853, og arbeidet først i Vefsn og deretter fra 1859 i Hattfjelldal.

Olsens beretning viser runebomma brukt til spådomskunst: «hvor er det heldigst for meg å føre reinflokken min denne vinteren». Olsen nevner også at barna kunne bruke runebomma i imitasjonslek.

Referanser
----------

1. ↑  Lars Olofsson Arkivert 12. mars 2017 hos Wayback Machine.; Sørsamsiske slekter; sijtejarnge.no
2. 1 2  Ivar Bjørklund. «Om Lars Olsen og hans beretning». i: *Ottar*, nr 4, 1997
3. ↑  Just Quigstad. «Eine bemerkungen von der Zaubertrommel der lappen», 1888
4. 1 2  Lars Olsen. «Runebommen gir råd». i: *Noaidier*, 2002. Utdrag. Med kort innledning av Brita Pollan.
5. ↑  Leif Pareli. «To kildeskrifter om Bindalstromma». I: *Åarjel-saemieh*; nr 10. 2010
6. ↑  Lisa Dunfjeld-Aagård. *Sørsamiske kystområder, tolking av fortidig samisk tilstedeværelse i Ytre Namdal*. Hovedoppgave i arkeologi. Tromsø, 2005. (pdf Arkivert 19. mars 2015 hos Wayback Machine.)
7. ↑  Jorunn Jernsletten. *Dovletje jirreden, kontekstuell verdiformidling i et sørsamisk miljø*. Hovedfagsoppgave i religionsvitenskap. Tromsø, 2000 (pdf)
8. ↑  Birgitta Berglund. «Runebommer, noaider og misjonærer». i: *Spor*, nr 1, 2004 (pdf)
**Lars Ove Stene Fossheim** (født 1986 i Nordfjordeid) er en norsk jazzgitarist fra Volda, kjent fra band som Broen, Skadedyr, Snøskred, Trondheim Jazzorkester og Your Headlights Are On.

Karrière
--------

Fossheim studerte musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo fra 2007 til 2009 og gikk deretter over til å studere jazzgitar ved NTNU Jazzkonsevatorium i Trondheim fra 2009 til 2013.
Fra 2016 til 2017 undervist Fossheim i jazzmusikk på Sund Folkehøgskole. Som utøvende musiker er han influert av ulike musikalske tradisjoner som jazz, eksperimentell musikk og rock. Han har spilt med ulike moderne musikere og komponister som Christian Wolff, Pauline Oliveros, Rhys Chatham, Michael Francis Duch, Jennifer Walshe, og spiller i Broen, Skadedyr, Stina Stjern, Snøskred, Trondheim Jazz Orchestra og Your Headlights Are On.

Diskografi
----------

Med "Your Headlights Are On'
* 2011: *Your Headlights Are On* (Dayladore Collective)

Med 'Snøskred'
* 2012: *Whiteout* (Riot Factory, Sad Songs For Happy People)
* 2016: *Empty House* (Riot Factory)

Med "Skadedyr'
* 2013: *Kongekrabbe* (Hubro)
* 2016: *Culturen* (Hubro)

Med Trondheim jazzorkester og Christian Wallumrød
* 2015: *Untitled Arpeggios And Pulses* (Hubro)

Med 'Broen'
* 2015: *Yoga* (Nabovarsel)

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Enlid, Vegard (5. februar 2016). «Lars Ove Fossheim». *Adresseavisen* **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars Ove Fossheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Lars Ove Fossheim på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Lars Ove Fossheim på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Lars Ove Fossheim på SoundCloud Rediger på Wikidata
* BROEN ~ Nattjazz på YouTube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |

Portaler: Norge | Jazz | Gitar
**Frederik Poulsen de Løvenørn** (1715–1779) var en dansk adelsmann, sjøoffiser og amtmann.

Han ble født i København som sønn av Poul de Løvenørn og Ingeborg Vinding (d. 1731). Han fikk en karriere i marinen, og ble i 1739 kaptein, 1740 kommandørkaptein, 1746 deputert i Søetatens General-Kommisariat og 1746 konferensråd. I 1751 ble han amtmann over Korsør og Antvorskov amter. Han var gift med Frederikke Sophie von Holsten (1718-1774), med hvem han havde flere barn.

Oversettelser
-------------

I 1751 oversatte han til dansk *L'aveugle clairvoyant* eller *Den Blinde Klarsynede eller Den klarseende Blinde* av M. A. le Grand.
I 1761 oversatte han til dansk Philippe Néricault Destouches' *Les philosophes amoureux* eller *De forelskte Philosopher*.

Referanser
----------

1. ↑  H.R. Hiorth-Lorenzen og A. Thiset (1914). «de Løvenørn» (PDF). *Danmarks Adels Aarbog*. 31: 308.
2. ↑  Jensen, Niels (27. november 2020). «Teatertitler 1748-1975». *danskforfatterleksikon.dk* **(dansk)**. Besøkt 3. mars 2021.
3. ↑  «Udenlandske forfattere til oversat skønlitteratur indtil 1975». *danskforfatterleksikon.dk*. Besøkt 3. mars 2021.

Portal: Danmark
Volgograd med høyden Mamajev Kurgan (Мамаев Курган) foran. Den 85 meter høye kollossalstatuen «Moderlandet kaller» (Родина-мать зовёт) ble reist 1967.
Vladimir Putin besøker Mamajev Kurgan med gigantstatuen i bakgrunnen
**Mamajev Kurgan** (Мамаев Курган) er en dominerende høyde ved byen Volgograd (tidligere Stalingrad) i den sørvestlige delen av Russland. Høyden er kjent for de intense kampene der under slaget om Stalingrad under andre verdenskrig 1942–43. I dag har Mamajev Kurgan minnesteder og et gigantisk monument, statuen «Moderlandet kaller», til minne om slaget.

Kampene om Mamajev Kurgan
-------------------------

Da de tyske styrkene fra 6. armé rykket frem mot Stalingrad den 13. september 1942 ble høyden Mamajev Kurgan sted for harde kamper mellom de tyske angriperne og de sovjetiske forsvarerne fra 62. armé. Kontroll over høyden ble av begge parter ansett som viktig da den ga kontroll over bykjernen. Sovjetstyrkene hadde bygd sterke forsvarsstillinger, med skyttergraver, minefelt og piggtrådsperringer. De tyske styrkene avanserte på tross av store tap, og tok til sist høyden. Etter erobringen fortsatte de tyske styrkene angrepet mot bykjernen og tok jernbanestasjonen «Stalingrad-1» under høyden som ble erobret den 14. september.

Samme dag ankom den sovjetiske 13. gardegeværdivisjon med 10 000 soldater Stalingrad og angrep høyden som de etter store tap gjenerobret den 16. september. De fortsatte å kjempe for jernbanestasjonen og dagen etter var divisjonen tilnærmet tapt. Den røde armé forsterket forsvarerne så raskt som mulig, mens den tyske siden angrep inntil tolv ganger om dagen, mens sovjetsiden svarte med voldsomme motangrep.

Kontrollen over høyden skiftet en rekke ganger, den 27. september 1942 hadde de tyske styrkene igjen erobret halvparten av høyden. Sovjetstyrkene klamret seg fast på kanten av høyden, den sovjetiske 284. rifledivisjon forsvarte den strategiske posisjonen. Forsvarerne holdt ut til 26. januar 1943 da den sovjetiske vinteroffensiven avlastet dem, isolerte og deretter nedkjempet de tyske styrkene i Stalingrad.

Kilder
------

* Beevor, Anthony: *Stalingrad*, Spartacus Forlag, 2002, ISBN 82-430-0263-4

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mamayev Kurgan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Mamajev Kurgan museum i Volgograd, offisiell nettside (russisk, engelsk og tysk)
* Satellittfoto fra Google Maps
* Beskrivelse av monumentet fra nettstedet Structurae (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Primærsuksesjon** er et uttrykk fra glasiologi og økologi som betegner flora og fauna etter at en isbre har trukket seg tilbake. Breen etterlater den seg et område uten planteliv og dyreliv. Ikke lenge etter at isen er borte, vil de første plantene etablere seg, og etter hvert vil flere arter av planter og dyr komme til. En økologisk suksesjon som starter på «på bar bakke», kaller vi en **primærsuksesjon** eller *primær suksesjon*. Primærsuksesjoner opptrer også blant annet etter vulkanutbrudd, etter leirras og jordskred og på tørrlagt innsjøbunn eller havbunn.
Økologiske suksesjoner som ikke starter på bar bakke, er **sekundærsuksesjoner** eller *sekundære suksesjoner*. Gjengroing av en innsjø og endringene som skjer når et åkerstykke blir liggende brakt, er eksempler på sekundære suksesjoner.

Kilder
------

* Peter Van Marion, Hilde Hov, Tone Thyrhaug, Øyvind Trongmo (2011). Klaus Anders Karlson, Ellen Semb, red. *Senit SF Naturfag VG1* **(norsk)**. Oslo: Gyldendal Undervisning. s. 40. ISBN 978-82-05-38690-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
**Carnaby** er en liten landsby og et verdslig sogn i regionen Yorkshire og Humber i grevskapet East Riding of Yorkshire, England. Den ligger ved A614, omkring 3 km sørvest for Bridlington. Sognet ble dannet av landsbyene Carnaby og Haisthorpe samt grenden Wilsthorpe. I henhold til folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 415 innbyggere.

Historie
--------

Sognekirken i Carnaby.
Sognekirken er dedikert til Johannes Døperen og ble listet som et bevaringsmessig bygg i klasse II\* i 1966.

Den tidligere flyplassen i Carnaby fungerte under den andre verdenskrig som nødlandingsplass for skadde fly. Den har derfor en ekstra stor rullebane, hele 2,7 km lang og 213 m bred. Den ble også utstyrt med et tidlig system for å spre tåke, kalt FIDO. Etter krigen ble stedet brukt til å lagre ballistisk missiler av typen PGM-17 Thor; oppkalt etter den norrøne tordenguden Tor. Flyplassen ble nedlagt i 1963, og området er nå en næringspark. En stor andel av arbeidsområdene i området er lokalisert der.

Carnaby Temple er et åttekantet tårn, bygget som en kuriøs etterligning (engelsk: *folly*) av historiske tårn fra eldre tider. Det står 1,6 km på en mark nord for Carnaby. Det ble bygget av George Strickland, eier av Boynton Hall, i 1770. Lokalt kalles det for «The Pepperpot» (Pepperbøsse). Strukturen er basert på Andronikos Kyrrhestes' Horologion («Vindenes tårn») som står i den romerske agora i Athen. I 1952 ble gitt status som verneverdig bygg i klasse II.

Referanser
----------

1. ↑  «Key Figures for 2011 Census: Key Statistics: Area: Carnaby CP (Parish)» Arkivert 21. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics.
2. ↑   Historic England: «Church of St John the Baptist (1083821)»[*død lenke*], *National Heritage List for England*.
3. ↑   Thor IRBM History
4. ↑   Smith, Duncan J D; Smith, Trevor (1993): *North & East Yorkshire Curiosities*. Dovecote Press. ISBN 1-874336-09-1.
5. ↑  Historic England: «Details from image database (167800)» Arkivert 18. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Images of England*.
6. ↑   Historic England: «Carnaby Temple (1083823)»[*død lenke*], *National Heritage List for England*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carnaby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* «Carnaby»[*død lenke*] i *Domesday Book*
* History of Carnaby Airfield

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
***Annie*** er en amerikansk musikal fra 1977 med musikk av Charles Strouse, tekst av Thomas Meehan og sangtekster av Martin Charnin. Den bygger på tegneserien *Little Orphan Annie* av Harold Gray, som begynte i 1924. Det handler om en liten foreldreløs jente i 1930-tallets USA under depresjonen. Annie forsøker å flykte fra barnehjemmet der den slemme bestyreren Miss Hannigan råder grunnen. Den lille jenta får etter hvert drømmen oppfylt; hun blir adoptert av den aldrende millionæren Oliver Warbucks, som er streng og uvant med barn, men viser seg å ha et hjerte av gull.

Premieren på Broadway
---------------------

Musikalen hadde premiere på Alvin Theatre (nå Neil Simon Theatre) på Broadway den 21. april 1977 med Andrea McArdle i tittelrollen og Reid Shelton som Warbucks. Den vant syv Tony-priser, blant annet for årets beste musikal. På Broadway gikk den 2 377 ganger.

Sangnummeret «Tomorrow»
-----------------------

Den mest kjente sangen fra musikalen er «Tomorrow», som handler om å tro på at morgendagen kan bli en fantastisk dag selv om dagen i dag er grå og trist.

Filmversjoner
-------------

### *Annie* (1982)

Den første filmatiseringen av stykket ble regissert av John Huston. Filmen hadde premiere i 1982, med Aileen Quinn som Annie, Albert Finney som Warbucks og Carol Burnett som barnhjemsbestyreren Miss Hannigan.

### *Annie* (1999)

I 1999 kom en nyinnspilling av filmen for TV, med Alicia Morton som Annie, Victor Garber som Warbucks og Kathy Bates som Miss Hannigan.

### *Annie* (2014)

I 2014 kom en modernisert utgave av Annie, med Quvenzhané Wallis som Annie, Jamie Foxx som Warbucks og Cameron Diaz som Miss Hannigan. I Norge hadde denne filmversjonen premiere i mars 2015. En del av de opprinnelige melodiene og temaene er også med i filmen fra 2014, men handlingen er lagt i samtidens New York. Det var også gjort andre endringer i musikalens sanger og handling.

Eksterne lenker
---------------

* *Annie*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
***Annie Had a Baby*** er en sang skrevet av Henry Glover og Lois Mann som ble spilt inn og gitt ut på singel med det amerikanske bandet The Midnighters i 1954. Den skal etter sigende ha blitt skrevet og gitt ut som følge av at en plateprater hadde spilt The Midnighters' singel *Work With Me, Annie*, og deretter fleipet med at oppfølgeren til *den* sangen var *Annie Had a Baby*. Dette skal ha ført til at plateselskapet fikk en rekke oppringninger fra folk som ville bestille den ikke-eksisterende singelen som DJ-en hadde snakket om. Plateselskapet King Records skal da omgående ha sørget for å få på plass en slik utgivelse.

Singelen kom på førsteplass på R&B-lista[*klargjør*].

Coverversjoner
--------------

Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet *Let Me Touch Your Mind* i 1972. Tina Turner ga også ut sangen på singelplate i 1973.

Referanser
----------

1. ↑  Fox, Jon Hartley (1. oktober 2010). *King of the Queen City: The Story of King Records* **(engelsk)**. University of Illinois Press. ISBN 978-0-252-09127-8.
2. ↑  «Annie Had A Baby - Single - Ike & Tina Turner». *www.the-world-of-tina.com*. Besøkt 3. september 2022.
**Dagfinn Rian** (født 21. mars 1942, død 9. september 2020) var en norsk teolog og førsteamanuensis emeritus i religionsvitenskap ved NTNU. 

Han ble cand.theol. i 1970, og arbeidet med bibeloversettelse inntil han i 1974 ble ansatt ved Universitetet i Trondheim. Han ble førsteamanuensis i 1980 og arbeidet ved NTNU til han gikk av med pensjon i 2012. 

Hans særlige akademiske forskningsfelt var jødedommen og Det gamle testamente. Han utga bøker som *Den store løgnen. Myten om den jødiske verdenssammensvergelse og de såkalte Zions vises protokoller* (1992), *Tekstgrunnlaget for Det gamle testamente* (1995), *Innføring i de apokryfiske bøker* (1996) og *Verdensreligioner i undervisningen* (1999). Han har bidratt til leksika som *Neues Lexikon des Judentums* og *Dictionary of Biblical Interpretation*. For bokserien Verdens Hellige Skrifter redigerte han *Gammeltestamentlige apokryfer*, som ble utgitt i 2010.

Han var sønn av teologen Johan B. Rian.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Dagfinn\_Rian[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* ntnu.no: Portrettside
* (no) Publikasjoner av Dagfinn Rian i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Dagfinn Rian i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Dagfinn Peder Danielsen** (født 1. mars 1937 i Trondheim) er en norsk generalløytnant og lokalpolitiker for Høyre. Han var Generalinspektør for Hæren fra 1987 til 1989.

Danielsen ble uteksaminert fra Krigsskolen i 1959. I 1967 gjennomførte han Militärhögskolan i Sverige, og i 1985 NATO Defence College. Fra 1982 til 1984 var Danielsen sjef for Brigaden i Nord-Norge, deretter var han stabssjef i Hærstaben ved Forsvarets Overkommando fra 1985 til 1986. I 1986 til 1987 var han kommandør for landstridskreftene i Nord-Norge, før han i 1987 ble utnevnt til Generalinspektør for Hæren. Denne stillingen hadde han frem til 1989.

Han var øverstkommanderende ved Forsvarskommando Nord-Norge fra 1989 til 1993 og stabssjef ved Allied Command Reaction Forces Planning Staff (NATO) 1993-1995. Han var Forsvarssjefens representant i Militærkomiteen ved NATOs hovedkvarter i Brüssel 1995-1997.

Danielsen var nestformann i Frogn Høyre fra 1977 til 1980. Han var medlem av Frogn kommunestyre i 16 år.

Danielsen er Kommandør av St. Olavs Orden (1989) og er tildelt Forsvarsmedaljen med laurbærgren.

Referanser
----------

1. ↑  85 års omtale i Aftenposten 1. mars 2022

Kilder
------

* Biografi i *Hvem er hvem?* 1993, s. 103

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dagfinn Danielsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Olav Breidlid** | **Generalinspektør for Hæren**(1987–1989) | Etterfølger:**Arne Solli** |
**Dagfinn Eckhoff** (født 17. april 1947) er en norsk arkitekt og sanger. 

Han studerte til siv.ark. ved NTH 1972, jobbet i Bærum kommune (1972–88), Kleiven Arkitekter (1988–89) med stedsutvikling for Sandvika Vest og 
Lysaker Sentrum, og Fornebyen. Derpå drev han eget *Idé- og arealutvikling* (1990–98) med mye offentlige oppdrag, etterfulgt av en periode som leder i Selberg Arkitektkontor (Jernbanetorget og Nationaltheatret kollektivknutepunkt).

Mest kjent er han kanskje som æresmedlem og mangeårig leder for Det norske Hedningsamfunn (1974–), der han
i tidlige år stod bak mange av dets mange publisitetsstunt. Hans far, pianisten Erik Eckhoff var informasjonssekretær (1974–2000). Ellers er Dagfinn E. i ledelsen for Religionskritisk Forlag.

Som sanger var han i Sølvguttene (1956–59) og sanggruppen «DO-RE-MI» (1963–67). Med søsteren Ranveig Eckhoff (f. 1950) ledet han ungdomsforestillinger av Tryllefløyten (faren Erik piano). Ved senere anledninger har han hatt konserter i Munchmuseet med dirigent Arnulv Hegstad, som han nå er i sangkvintetten «Jazzådu» med (ledet av pianisten Kjell Eriksen).

Eksterne lenker
---------------

* Jazzådu
* Det norske Hedningsamfunn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Domanmetoden** er en kontroversiell metode for trening av hjerneskadde barn til å bli normalt fungerende mennesker, eller i det minste å gjøre livet deres lettere. Metoden ble utviklet på 1950-tallet av den amerikanske fysioterapeuten Glenn Doman (1919–2013), og har vært svært omdiskutert blant leger som har med denne gruppen av barn å gjøre. Den blir frarådet av det amerikanske barnelegeforbundet American Academy of Pediatrics, som mener at den bygger på et foreldet og forenklet bilde av hjernens utvikling, og at de for voksne i barnets omgivelse svært arbeidskrevende momentene ikke har dokumentert effekt..

Metoden blir påstått å hjelpe mennesker innenfor de følgende gruppene:

* mentalt tilbakestående
* cerebral parese
* autisme
* hyperaktivitet
* Downs syndrom
* epilepsi
* generelle problemer med utvikling

Referanser
----------

1. ↑  Ziring PR, Brazdziunas D, Cooley WC; m.fl. (1999). «American Academy of Pediatrics. Committee on Children with Disabilities. The treatment of neurologically impaired children using patterning». *Pediatrics*. 104 (5 Pt 1): 1149–51. PMID 10545565. Besøkt 26. august 2012. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* Norsk domanside
* Internasjonal domanside Arkivert 11. februar 2021 hos Wayback Machine.
Kronborg slott i Helsingør Foto: Ikiwaner 
**Anthonis van Obbergen** (også **Anthonis van Mechelen**, i tillegg skrevet som Anthonis Obberghen, Oberberg, Opbergen) (født 1543, død 1611) var en flamsk byggmester og festningsingeniør som særlig er kjent for å ha vært med på å skape Kronborg slott, hvor også Hans van Paeschen var med. Obbergen kom til Kronborg på samme tid som Hans van Steenwinckel den eldre, ble ansatt som murermester fra 24. mars 1577 og fungerte som byggmester 1577-1585.

I 1586 sto han for istandsettelsen av fyrtårnet på Kullen. Samme år reiste han til Gdańsk hvor han i 1592 ble byggmester for befestningsanleggene og i 1594 stadsbyggmester. Han oppførte en rekke bygninger i byen, bl.a. Tøyhuset, sammen med Jan Strakowski og Abraham van den Blocke, Peinkammerporten, Skt. Gertrud-Bastei og sannsynligvis det gamle Rådhuset.

Han tok også del i oppføringen av festningen Weichselmünde og Küstrin slott samt reguleringen av elven Wisla. Han tilskrives også det gamle rådhus i Torun.

Referanser
----------

1. 1 2   Union List of Artist Names, «Antonis van Obberghen», ULAN 500058849[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   «Antoni van Obberghen»[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   MAK, oppført som Antonius van Obberghen, PLWABN-ID 9810567262605606[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   NUKAT, oppført som Antonius van Obberghen, NUKAT autoritetspost n2018167308[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Sejm-Wielki.pl profil-ID psb.20321.1[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* (da) Anthonis van Obbergen på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
* Encyclopedia.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** ULAN
 |

Portal: Danmark
Et **keratometer**, også kjent som **oftalmometer**, er et diagnoseinstrument som brukes til å måle kurvaturen på corneas anterior (ytre) overflate. Instrumentet anvendes spesielt for å avklare graden av og aksen til, et astigmatisk øye. Instrumentet brukes også for å tilpasse kontaktlinser.

Det første kjente forsøket på å måle kurvaturen på den midtre del av cornea ble gjort av jesuittpresten Christoph Scheiner i 1619.

Scheiner plasserte forskjellige konvekse speil ved siden av øyet til han fant et speil som ga de samme refleksene som fra cornea.

Referanser
----------

1. ↑  El Hage, Sami. «Cornea Topograpy: Do we need it?» (PDF). *Eye Care Associates Houston, Texas*. Arkivert fra originalen (PDF) 9. mai 2009. Besøkt 22. januar 2008.

Kilder
------

* Javal L, Schiötz H. *Un opthalmomètre pratique*. Annales d’oculistique, Paris, 1881, 86: 5-21.

Eksterne lenker
---------------

* Kommersielt tilgjengelige keratometer

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**KV61** (*Kings' Valley no. 61*) er en gammelegyptisk grav i Kongenes dal. Den ligger i dalens sørvestre del og ble oppdaget i januar 1910 av E. Harold Jones for Theodore M. Davis. Arbeidene fra utgravingene er ikke blitt publisert.

Jones fant graven fylt opp med masse og avstengt med stein, noe som tydet på en uberørt grav. Det tok to dager å frilegge den, og også kammeret vat halvveis fylt med masse. Den lille graven er 15,49 m² stor, og det eneste kammeret nås gjennom en sjakt. KV61 er uthugd uregelmessig, veggene er dårlig bearbeidet og ikke pusset. Den var uferdig, og hadde ingen dekorasjoner eller innskrifter. 

Til tross for grundig rydding og rengjøring ble det ikke funnet noen gjenstander i graven. Gravstedet klassifiseres som en ikke-kongelig grav fra Det nye rikes tid, uten tilordning til noe bestemt dynasti.

Ifølge Nicholas Reeves var KV61 etter at den var gjort nesten i stand blitt stengt for at ingen sand skulle trenge inn. Omstendighenene på funnstedet tyder på at den anonyme graven aldri var blitt benyttet for sitt formål.

Litteratur
----------

* Nicholas Reeves, Richard H. Wilkinson: *Das Tal der Könige. Geheimnisvolles Totenreich der Pharaonen.* Bechtermünz, Augsburg 2000, ISBN 3-8289-0739-3, s. 186.

Referanser
----------

1. ↑  E. Harold Jones etter Nicholas Reeves, Richard H. Wilkinson i: *Das Tal der Könige. Geheimnisvolles Totenreich der Pharaonen* s.186

Eksterne lenker
---------------

* Theban Mapping Project: KV61

  


| * v
* d
* r
Kongenes dal i Egypt |
| --- |
| Den østlige dalen | KV1 **·** KV2 **·** KV3 **·** KV4 **·** KV5 **·** KV6 **·** KV7 **·** KV8 **·** KV9 **·** KV10 **·** KV11 **·** KV12 **·** KV13 **·** KV14 **·** KV15 **·** KV16 **·** KV17 **·** KV18 **·** KV19 **·** KV20 **·** KV21 **·** KV26 **·** KV27 **·** KV28 **·** KV29 **·** KV30 **·** KV31 **·** KV32 **·** KV33 **·** KV34 **·** KV35 **·** KV36 **·** KV37 **·** KV38 **·** KV39 **·** KV40 **·** KV41 **·** KV42 **·** KV43 **·** KV44 **·** KV45 **·** KV46 **·** KV47 **·** KV48 **·** KV49 **·** KV50 **·** KV51 **·** KV52 **·** KV53 **·** KV54 **·** KV55 **·** KV56 **·** KV57 **·** KV58 **·** KV59 **·** KV60 **·** KV61 **·** KV62 **·** KV63 **·** KV64 **·** KV65 |
| Den vestlige dalen | WV22 **·** WV23 **·** WV24 **·** WV25 |
| Deir el-Bahri | DB320 |
| Oldtidens Egypt **·** Verdensarven i Afrika |
**Ruth** «**Lillemor**» **Rubinstein** (født **Koklin**, senere **Rødner**, født 28. september 1919, død 16. august 2000) var en norsk-britisk agent under andre verdenskrig.

Hun var datter av Benjamin og Ida Koklin, og vokste opp i Tønsberg. Hun ble gift med advokaten Willy Rubinstein i 1941.

Hun flyktet til Sverige høsten 1941 og på oppdrag fra britisk sikkerhetstjeneste bisto hun norske agenter i Stockholm, blant annet Gunnar Sønsteby. Ved å flykte til Sverige unnslapp hun jødeforfølgelsene i Norge. To av søsknene hennes kom seg også i sikkerhet i Sverige, mens begge foreldre og de to andre søsknene ble drept i Auschwitz.

I 1947 skiftet ekteparet Rubinstein etternavn til Rødner.

Referanser
----------

1. 1 2   Dødsfall i Norge, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Tønsbergs Blad, type referanse dødsannonse, utgitt 17. august 2000[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Ny Tid, 5.9.2008, s.31.
4. ↑  «Dette vet vi om familien». *Tønsbergs Blad*, 25. februar 2012.
5. 1 2 3  «Fra Koklin til Rødner». *Tønsbergs Blad*, 16. juni 2001.
6. ↑  Jan Christensen og Arnfinn Moland: Myter om krigen i Norge 1940-1945. Nova Forlag, 2011.
7. ↑  Jan Benjamin Rødner (2. mai 2018). «Quislings barn». MIFF. Besøkt 18. september 2019.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Rutilgruva** (1901–1957) er den største gruva i Kragerø-området. Fra denne gruva ble det utvunnet rutil. I begynnelsen av driften var rutilgruva på Sjåen verdens største.[] Hvert år ble det tatt ut 1 000 tonn rutilmalm som ble sendt til vaskeriet ved Tvedestrand. Steinen som ble utvunnet, ble sendt ned til båtene ved vannet ved hjelp av taubane. Det var båtene Hermanda, Tyssfjord, Pilen og Finch. Den sistnevnte var av jern og var bygd i Nederland, båten var på ca. 180-200 tonn. 

* Rutilgruva sett innenifra.Rutilgruva sett innenifra.

Man finner fortsatt rester av gruvedriften i form av skinner, diverse metallgjenstander og kabler fra taubanen som gikk ned til Matholmen. I tillegg ser man også store mengder stein eller slagg, liggende i åssiden.

Rutilgruva er en åpen gruve, derfor trenger man ikke lykt hvis man går inni den. Gruva har gjerder rundt og er 36 meter fra bakkenivå til bunn. Det ligger flere mindre gruver rundt hovedgruva.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rutilgruva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***On the Jump*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Raoul Walsh.

Handling
--------

Reporter Jack Bartlett intervjuer USAs president Woodrow Wilson under første verdenskrig, om viktigheten av krigsobligasjoner. Når Jack reiser hjem fra Washington D.C. oppdager han at Otto Crumley, en tysk sympatisør, har tatt kontroll over avisen hans. Når Crumley nekter å publisere historien hans, trekker Jack seg fra stillingen sin. Han begynner i stedet for en kampanje for å samle inn krigsobligasjoner. Etter å ha samlet inn en større sum, lykkes Jack med å forhindre en streik ved et lokalt ammunisjonsanlegg.

Men kort tid senere oppdager han at otto Crumley, som faktisk er en tysk agent, har stjålet en hemmelig formel oppfunnet av William Desmond - som kan erstatte vanlig bensin. William Desmond er også faren til Jacks kjæreste Margaret. Men Crumley kidnapper Margaret, og Jack må redde henne før han svømmer ut til skonnerten som Crumley forsøker å flykte med. Den tyske spionen blir deretter arrestert, før skonnertens våpen blir rettet mot en tysk ubåt - og den fiendtlige ubåten blir snart senket.

Skuespillere
------------

* George Walsh - Jack Bartlett
* Frances Burnham - Margaret Desmond
* James A. Marcus - William Desmond
* Henry Clive - Otto Crumley
* Ralph Faulkner - Woodrow Wilson

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 7. mai 2016.
2. ↑  ON THE JUMP

Eksterne lenker
---------------

* (en) *On the Jump* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *On the Jump* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *On the Jump* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Kaja Gjedebo** (f. 17. mars 1974[]) er en norsk smykkedesigner og kunsthåndverker. Hun har verksted og atelier på Bøler i Oslo. Hun lager hovedsakelig smykker for kvinner, mest kjent for skulpturelle former i sølv. Hun selger gjennom gallerier og butikker i hele Norge og har siden 2015 solgt gjennom Museum of Art and design.

Hun er utdannet møbel- og smykkedesigner ved Edinburgh College of Art 1995-99. Hun etablerte sitt eget designfirma KGD - Kaja Gjedebo design i 2002 etter å ha hospitert ved Object Studios i Sydney og Boodles i Liverpool. Fra 2003-2009 hadde hun verksted og butikk i Akersveien med smykkedesigner Kathrine Lindman.

Hun har hatt flere separatutstillinger: Expo Arte 2003, Galleri RAM 2008, Galleri Format Bergen 2012, samt gruppeutstillinger i Norge, Australia, USA, Tyskland, Italia, Island og UK.

Designet smykkene for programleder Haddy Njie under Eurovision Song Contest 2010 og TV-aksjonen 2011, Tui Cruiseskip, 3 fire meter lange panoramaer med 230 miniatyrfigurer, 2009.

Referanser
----------

1. ↑   www.degruyter.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «exhibitions». *KGD - KAJA GJEDEBO DESIGN*. Arkivert fra originalen 6. mars 2017. Besøkt 6. mars 2017.
3. ↑  «Kaja Gjedebo og Mette Møller: "Sometimes it snows in April"». *ballade.no*. 23. april 2007. Besøkt 6. mars 2017.
4. ↑  Hales, Linda; Hales, Linda (17. mars 2001). «Fun in the Scandinavian Sun». *The Washington Post* **(engelsk)**. ISSN 0190-8286. Besøkt 6. mars 2017.
5. ↑  «DRAFTspace COMPLETE PARTS Jewelry Exhibition». *theemergingdesigner.com* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 18. januar 2018. Besøkt 6. mars 2017.
6. ↑  «Artistar - il portale internet degli artisti e le loro opere». *Artistar*. Besøkt 6. mars 2017.
7. ↑  «Well played: Fabulous frocks». *goodeveningeurope2010.blogspot.no*. Besøkt 6. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

Kaja Gjedebos offisielle nettsted Arkivert 6. mars 2017 hos Wayback Machine.
^ Arvid Skancke-Knutsen. «Kaja Gjedebo og Mette Møller: "Sometimes it snows in April"».Besøkt 17. mars 2015.

^Eva Holte, Gull & Ur 8/2011 "Kaja Gjedebo smykket TV-aksjonen" Arkivert 7. mars 2017 hos Wayback Machine.

^Eva Holte, Gull & Ur 1/2011 "Det er deilig å være tre i Danmark" Arkivert 7. mars 2017 hos Wayback Machine.

^18.04.2016 House of Coco, Intervju med Kaja Gjedebo Arkivert 6. mars 2017 hos Wayback Machine.

^Gull & Ur 5/2015 Eva Holte, "Fra smykker til møbler" Arkivert 7. mars 2017 hos Wayback Machine.

^Scan Magazine juni 2015, "Adorn yourself with art"
**Tsuwano** (japansk: 津和野町, -*chō*) er en liten by i Japan, i Shimane prefektur. Byen ble grunnlagt på 1300-tallet og har ca 9500 innbyggere. Byen ligger inneklemt i fjellene i en dal med en elv. I byen er det mange vel bevarte samuraihus. I byens bekker er det tusenttals fargeskarpe karper, de sies å være ti ganger så mange som Tsuwanos befolkning.

Tsuwano har to katolske kirker, noe som er nokså uvanlig for japanske småbyer. Den katolske kirke i selve Tsuwano er dedisert til St. Frans Xavier, som misjonerte i landet i 1549–50, og den ligger ved hovedgaten. Santa Maria-kirken ved Otome-passet ble dedisert i 1951 og er del av et minnested for japanske kristne som ble forfulgt og torturert i Tsuwano av regjeringen i Edo- og Meiji-periodene. Her hedres minnet av de 36 japanske kristne som ble myrdet her i 1886. 

Under kristenforfølgelser i Japan ble 153 kristne sendt i eksil fra Nagasaki til Tsuwano, og der ble de truet til å avsverge sin tro. De mest standhaftige ble drept. Til minne om dette lot den tyske jesuittpater Paul Nebel som var sogneprest for Tsuwano ved «Jomfru-passet» (乙女峠, *Otome-tōge*) i 1951 bygge Maria-kapellet (マリア聖堂, *Maria seidō*). Den kirken som ligger ved jernbanestasjonen inne i byen ble oppført i 1931 i gotisk stil (津和野カトリック教会, *Tsuwano katorikku kyōkai*), på det sted der det stod en nedbrent kirke fra 1892. Hver 3. mai går det en prosesjon til ære for martyrene fra kirken til kapellet.

På den andre siden av byen ligger Inari-helligdommen Taikodani i en åsside. Den er en av Japans fem viktigste helligdommer tilegnet guden Inari (Rev) og den nås via en tunnel av Torii (porter), totalt 1174 stykker. En linebane går langs slutningens andre side til ruinene av Tsuwanoslottet på toppen.

Amane Nishi (1829-1997), som ble født i Tsuwano, var en statsmann og filosof i Meiji-tiden.

Bilder
------

* En gate med historiske bygningerEn gate med historiske bygninger
* Han-skolenHan-skolen
* Mori-museetMori-museet
* Yōmei-jiYōmei-ji
* Taikodani-Inari-helligdommenTaikodani-Inari-helligdommen
* Maria-kapellMaria-kapell
* Yamaguchi-gō, damplokomotivdrevet tog*Yamaguchi-gō*, damplokomotivdrevet tog
* Katolsk kirke i Tsuwano (St. Frans Xavier)Katolsk kirke i Tsuwano (St. Frans Xavier)

* Landskapet i byen TsuwanoLandskapet i byen Tsuwano

Referanser
----------

1. ↑  "月報 ： しまね統計情報データベース"; besøksdato: 27. mars 2021; originalspråk: japansk.
2. ↑   乙女峠について 津和野カトリック教会公式ホームページ (Offisiell nettside for kirken i Tsuwano) lest 2. juli 2016
3. ↑  url= |titel=乙女峠 マリア聖堂 Tourismusverband Tsuwano, tsuwano-kanko.net lest 2. juli 2016
4. ↑   Arkivert 28. april 2018 hos Wayback Machine. Tsuwano:called little kyoto of "San-in". Tourismusverband Tsuwano, tsuwano-kanko.net lest 2. juli 2016

Eksterne lenker
---------------

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tsuwano, Shimane – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
1956-modell Volga
**Volga** er merkenavnet på en rekke personbiler fra russiske GAZ. I det gamle Sovjetunionen hadde Volga svært høy status, og ble brukt av blant andre høytstående personer i kommunistpartiet. Volga-navnet har vært i bruk siden 1956.

Etter krigen, da salget av biler fra østblokken ble frigitt, ble det importert Pobeda og Volga til Norge. Norske Drosjeeieres Felleskjøp importerte Volga og i 1958 var mer enn hver fjerde nyregistrerte drosje en Volga. Med frigjøringen av bilsalget i 1960 og manglende nyheter fra GAZ, falt salget brått.

Modeller
--------

### GAZ-21

GAZ-21
GAZ M21 Volga var den første bilen under navnet Volga, og ble utviklet tidlig på 1950-tallet. Volga-modellene ble bygget for å vare i det tøffe klimaet i Sovjetunionen, og hadde derfor høy bakkeklaring, et robust understell, slitesterk motor og en rustbeskyttelse som var enestående på 1950-tallet.

Utseendet var på linje med de populære modellene fra USA i samme periode, og var utstyrt med en rekke luksusdetaljer som gav GAZ høyere status. Volga M21 var den mest luksuriøse bilen noen innbygger i Sovjetunionen hadde lov til å eie, men på grunn av den høye prisen hadde kun rundt 2% av befolkningen råd.

Bilens størrelse og konstruksjon gjorde den populær til politi- og drosjebruk, og varianter med V8-motor var i bruk for KGB. En automatisk girkasse var tilgjengelig tidlig på 1960-tallet, da GAZ forsøkte seg på det amerikanske markedet. Volga M21 ble produsert i sedan-utgave fra 1956 til 1970, og som stasjonsvogn (under navnet *GAZ M22 Universal*) fra 1962 til 1970.

### GAZ-24

GAZ M24 Volga liknet på datidens modeller fra Chevrolet og Ford, og ble satt i produksjon i 1967 (serieproduksjon fra 1970). Stasjonsvognutgaven ble lansert i 1972. Produksjonen av GAZ M24 fortsatte helt frem til 1992. Med denne modellen hadde GAZ moderat suksess på eksportmarkedene, og den ble GAZ' mest solgte modell, med over 600 000 produserte.

Fra 1960-tallet til 1980-tallet ble bilen også montert i Belgia. Bilene ble sendt fra Sovjetunionen til Antwerpen uten motor, og med en demontert girkasse i bagasjerommet. På fabrikken i Belgia ble modellene montert sammen med motorer fra Rover eller Peugeot.

### GAZ-3102

En oppdatert og mer luksuriøs utgave av M24 ble lansert i 1982, og er fortsatt i produksjon.

Volga 31029, med en mer aerodynamisk front, ble produsert fra 1991 til 1996.

### GAZ-3110

GAZ-3110 er en mer moderne variant av GAZ M24, og ble lansert i 1997. Modellen er klart inspirert av Volvo, og sedanutgaven var i produksjon frem til 2003, mens stasjonsvognutgaven (*Volga 310221 Universal*) var i produksjon frem til 2005.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NKC
 |