recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Brita Solveig Pukstad** (født 1969) er en norsk lege og helseleder. Hun er prodekan for PhD-utdanning og innovasjon ved Fakultet for medisin og helsevitenskap ved NTNU. Pukstad ble i 2019 utnevnt til utdanningskoordinerende overlege (direktør for spesialistutdanning) ved St. Olavs Hospital.

Hun har bakgrunn som overlege ved Hudavdelingen ved St. Olavs Hospital og førsteamanuensis ved Institutt for klinisk og molekylær medisin ved NTNU, og forsker innen dermatologi og venerologi. Hun ble Ph.D. med avhandlingen *Characterization of innate inflammatory responses in acute and chronic wounds* ved NTNU i 2011. Hun ble kåret til årets foreleser i 2017.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Pukstad, Brita Solveig 1969-[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Program Nasjonal konferanse
3. ↑  Brita Solveig Pukstad
4. ↑  Overlege: – En av de kjønnssykdommene som gir oss hodebry, NRK
5. ↑  Doktoravhandlinger, Tidsskrift for Den norske lægeforening, 24. januar 2012
6. ↑  Legestudenter tester seg selv med dataspill, Adresseavisen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
Stiftsruinen i Bad Hersfeld
**Bad Hersfeld** er en by og *Staatsbad* i den nordøstlige delen av den tyske delstaten Hessen.

Byen er bl.a. kjent for sine årlige festspill, som arrangeres i stiftsruinen i byen. Stiftsruinen er den største romanske kirkeruin i Europa.

Historie
--------

Bad Hersfelds muntlig og skriftlig overleverte historie begynner med munken Sturmius, som i år 736 opprettet en munkebosetning i *Haerulfisfelt*, og i 769 sammen med Lullus grunnla benediktinerklosteret Hersfeld samme sted. Begge var elever av misjonsbiskopen Bonifatius. Bosetning på stedet er imidlertid betydelig eldre, og det finnes funn etter bosetning fra den yngre stenalder omkring år 2000 f.Kr. en grav fra bronsealderen omkring 1200 f.Kr. og funn fra La-Tène-tiden omkring 400 f.Kr.

Hersfeld ble i 1142 nevnt som marked og i 1170 som by. I denne tiden hadde det daværende abbediet Hersfeld også sin største rikspolitiske betydning. I de følgende århundrene, etter det såkalte *interregnum*, kunne abbedene ikke lenger støtte seg på keiserne, og fra 1378 fikk landgrevskapet Hessen innflytelse over byen. Under bondekrigen i 1525 falt store deler av byen og abbediet til Hessen. 1606 døde den siste abbeden og i freden i Westfalen i 1648 ble det fyrstelige riksabbediet Hersfeld lovet til landgrevskapet Hessen-Kassel som verdslig fyrstedømme.

Store deler av byen Hersfeld ble ødelagt av brann i 1439. Det eldste bindingsverkshuset i byen stammer derfor fra 1452. Abbed Ludwig V (1571–1588) gjennomførte en av de siste omfattende utbyggelsene av byen på flere hundre år, da han bygget en rekke bygninger i renessansestil. Disse kan fremdeles sees i hele gamlebyen, f.eks. det tidligere myntpregeverket og Schloss Eichhof.

I syvårskrigen i 1761 brant stiftskirken og klosteret ned, og i 1807 unngikk byen såvidt å bli fullstendig lagt i grus av Napoleons invasjonshær.

Hersfeld ble kretsby i Kurhessen i 1821, og ble tilsluttet jernbanenettet i 1866 og motoveinettet i 1938.

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2022*, Statistisches Bundesamt, 21. september 2023, Wikidata Q122987347,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bad Hersfeld – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Bad Hersfeld – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bad Hersfelder Festspiele
* Oper in der Stiftsruine Bad Hersfeld Arkivert 12. november 2007 hos Wayback Machine.
* Urlaubsland Waldhessen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Tyskland
**Valkyrie plass stasjon** (**Valkyrien stasjon**) var frem til 1985 en stasjon på undergrunnsbanen under Valkyrie plass på Majorstuen i Oslo. Stasjonen er i dag en del av T-banenettet i Oslo og brukes som nødutgang og reklameplass.

Stasjonen var egentlig planlagt å ligge midt mellom Nationaltheatret og Majorstuen, men ble lagt på Valkyrien etter at et uhell 23. oktober 1912, under anlegget av undergrunnsbanen, forårsaket at 800 m² av gatelegemet raste ned i tunnelen. Den ble tatt i bruk 28. juni 1928. Stasjonen ble stengt i 1985 på grunn av kort avstand til Majorstuen og fordi det var både vanskelig og risikabelt å utvide den for T-banetog med flere enn to vogner. Stasjonen er oppført i nyklassisistisk stil, tegnet av Kristofer Lange.

I forbindelse med planleggingen av den nye Majorstuen stasjon er det vurdert om Valkyrie plass stasjon kan gjenåpnes som inngang til den nye stasjonen. Det er da viktig å unngå ødeleggelse av det gamle interiøret som nå er bevart i det eksisterende stasjonsområdet.

Den eneste gangen stasjonen har vært åpen for allmennheten siden stasjonen ble stengt var natten til 16. mai 2015, da artisten Röst lanserte sitt nye album med konsert på perrongen. I desember 2014 var den imidlertid åpen en dag for fotografer.

Den norske thrillerserien *Valkyrien* (2017), er innspilt i den nedlagte T-banestasjonen.

Se også
-------

* Homansbyen stasjon


| **Forrige stasjon** |   |  *Nedlagt stasjon* |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Majorstuen |  | Holmenkollbanen |  | Nationaltheatret |

Referanser
----------

1. ↑  Brannmannen: Nr 3 - 1998 - Brannen i Majorstutunnelen Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  Norconsult: Ny T-banestasjon på Majorstuen Arkivert 8. april 2014 hos Wayback Machine. side 68
3. ↑  Øystein Aldridge (03.01.2017). «Ble til ved en tilfeldighet». *Aftenposten - Osloby*: 6.
4. ↑  NRK Østlandsendingen
5. ↑  Kampanje

Eksterne lenker
---------------

* Oslo Byarkiv: Holmenkollbanens stasjon – Valkyrie plass stasjon
* Oslo Byarkiv: Holmenkollbanens stasjon – Teakvogn på Valkyrie plass stasjon

* Valkyrie plass stasjon under bygging på 1920-talletValkyrie plass stasjon under bygging på 1920-tallet
* Kolsåsbanen på stasjonenKolsåsbanen på stasjonen
* Nedgangen til stasjonen i 1963Nedgangen til stasjonen i 1963
* Over nedgangen til stasjonen er det oppført et gatekjøkken.Over nedgangen til stasjonen er det oppført et gatekjøkken.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Saria** (gresk: Σαρία) er en gresk øy innenfor øygruppen Dodekanesene i Egeerhavet. Den er innenfor i regionale enheten Karpathos i regionen sørlige egeiske øyer.

Det er en berglendt, vulkansk øy liggende langs den nordlige enden av Karpathos, adskilt fra denne ved et smalt sund som er rundt 100 meter bredt. Saria er nesten 8 km lang og opptil 4,5 km bred og har et areal på 20,429 km². Den fjellrike og golde øya strekker seg til en høyde på 631 meter.

Administrativt er den en del av landsbyen Olympos på Karpathos, I henhold til folketelling av 2001 var det 22 som bodde på Saria, hvilket faktisk er en økning for de siste årene da det var 18 øyboere i 1961, 13 i 1971 og 4 stykker i 1981. Disse er hovedsakelig gjetere og har egentlig opphold på Karpathos.

Det er lite plante- eller dyreliv på øya. Den har en rekke skarpe klipper. Saria har noen meget små, men uberørte strender. Noen infrastruktur for turister er ikke opprettet, men øya kan besøkes i løpet av en dagstur fra Karpathos. I tillegg til bading og strandliv, er fotturer på øya er tilgjengelig. 

Saria er også hekkeplass for en den sjeldne fuglearten eleonorafalk.

Historie
--------

Den gamle antikke byen Nisyros ligger nå delvis under vannlinjen, og det er fra denne at den senere landsbyen oppsto, antagelig i tiden rundt 900 e.Kr. Ved Palatia er det ruiner av et tidligere kloster.

I 1420, på grunn av stadige angrep fra pirater, oppga nær alle øyboerne Saria og opprettet byen Olympos på Karpathos.

Mytologi
--------

Selv om øyas navn, Saria, er et diskutabelt emne, har det blitt knyttet, kanskje noe spekultativt, til navnet på en antikk gresk prinsesse ved navn Katherine. Greske legender hevder at hun var like vakker som Helena av Troja og at øya hvor hun kom fra ble oppkalt etter henne. Det skal også ha eksistert et lite høvdingedømme på øya kalt *Mikri Nisyros*.

Referanser
----------

1. ↑   *201 kart, Κάρπαθος-Κάσος / Karpathos-Kasos 1:60.000. Road Editions*, 2006 Athen, ISBN 960-8481-02-3.
2. ↑  Befolkningsantall for Saria 1947-2001: Det greske statistiske byrå ELSTAT, Digitalt bibliotek Arkivert 20. mai 2013 hos Wayback Machine. (gresk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kart av Saria i forhold til landsbyen Olympos og Karpathos

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**British Union of Fascists** (BUF), også kjent som *svartskjortene*, var et britisk fascistisk parti grunnlagt i 1932 av sir Oswald Mosley. Som navnet tilsier var partiet en samling av flere ulike indre fascistiske grupperinger. Partiet opptrådte svært voldelig og antisemittisk i perioden 1934–1935. 

Mosley tok særlig etter Benito Mussolini i Italia, både med hensyn til hvordan partiet ble bygget opp og med hensyn til uniformering, hvilket innebar de svarte skjortene. De marsjerte i gatene slik SA gjorde i Tyskland, og deres hymne var en tilpasset versjon av Horst Wessel sangen.

Partiet var anti-parlamentarisk og ønsket å erstattet de demokratiske organene med utpekte representanter for de ulike deler av samfunnslivet som i den italienske korporativismen.

Minneplakett ved Cable Street
4. oktober 1936 hadde BUF planlagt å marsjere fra Royal Mint Street gjennom Londons East End. Dette hadde partiet gjort tidligere, på tross av at det ble oppfattet som en sterk provokasjon mot beboerne i området som var jøder og arbeidere som i hovedsak stemte på Labour, det britiske arbeiderpartiet. Da marsjen startet, møtte deltakerne snart motdemonstranter som jaget fascistene. Dette tilbakeslaget viste seg å bli et vendepunkt, og etter slaget ved Cable Street forsvant mange av medlemmene. Partiet ble forbudt i 1940.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
**Norberto Rivera Carrera** (født 6. juni 1942 i La Purísima i Mexico) er en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Mexico.

Norberto Rivera Carrera studerte filosofi og katolsk teologi ved presteseminaret i Durango. Etter utdypende studier tok han doktorgrad ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma og ble presteviet i juni 1966 av pave Paul VI. Deretter virket han i 18 år som professor i dogmatikk ved presteseminaret i Durango. Han underviste også i andre fag, var aktiv i menighetssjelesorgen og engasjert i sosiale spørsmål.

I 1985 utnevnte pave Johannes Paul II ham til biskop av Tehuacan. I 1995 ble han erkebiskop i hovedstaden Ciudad de México (Mexico by). Han ble kardinal i 1998, med *San Francesco a Ripa* som tittelkirke.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 26. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ICCU
 |
**Martin Ødegaard** (født 1983) er en norsk komponist. 
Ødegaard har studert folkemusikk ved Høgskolen i Telemark avdeling Rauland med Anne Gravir og Sondre Bratland som lærere. Ødegaard fortsatte sine studier ved Norges musikkhøgskole der han fullførte kandidatstudiet i komposisjon med Bjørn Kruse, Olav Anton Thommessen, Henrik Hellstenius og Lasse Thoresen som lærere.

Ødegaards komposisjoner har blitt fremført av ensembler som Oslo Sinfonietta, Athelas Sinfonietta Copenhagen, KORK, Aksiom, Schola cantorum, Det Norske Solistkor og Uranienborg Vokalensemble. 
I sitt kompositoriske virke har Ødegaard fokusert mye på å inkorporere folkemusikk-elementer i et kontemporært lydlandskap, noe som er tydelig i verk som *Maria* og *Concerto for Hardanger Fiddle and Sinfonietta*. Ødegaards fokus på folkemusikkelementer i sin musikk har også resultert i samarbeid med folkemusikkutøvere som Unni Løvlid, Berit Opheim, Vegar Vårdal og Aasmund Nordstoga. I verk som *KOMM*, *Paraphrase*, *Maria* og *Readings of Schoenberg* viser Ødegaard en annen tilnærming ved å benytte seg av fraser fra andre komponisters verk som utgangspunkt for egne komposisjoner. I dette arbeidet drar Ødegaard nytte av de opprinnelige musikalske referansene der han strekker materialet i forskjellige retninger og projiserer det hele inn i en ny sonisk palett.

I 2009 ble Ødegard tildelt førsteplass i NOTAMs lydkunstkonkurranse "Absorpsjon og Resonans" på Henie Onstad Kunstsenter med verket *Stone Piece*. I 2006 fikk Ødegaard Akademiprisen på Akademiet i Rauland.

Høsten 2017 bidrar Ødegaard på utgivelsen *So is my love* med Ensemble 96 der hans verk *Love Me* fremføres samen med felespiller Mari Skeie Ljones, dirigert av Nina Karlsen. Han ble nominert til Norsk Komponistforenings pris årets verk for 2023 for *WATERS – Sylva Sylvarum*.

Verkliste (utvalg)
------------------

* *Wound* 2017
* *Vegen* 2016
* *Ro* 2016
* *Love Me* (2017)
* *Orbitor :Innsirkling* (2011/2012)
* *Paraphrase : à l'après-midi d'un faune* (2011)
* *Ein vanleg arbeidsmann* (2011)
* *Iris* (2010)
* *Komm* (2010)
* *Maria : Vita - Miracula - Contemplations* (2010)
* *Møte med Bjørnson* (2010)
* *Prelude* (2010)
* *der fraværet av stillhet bæres og brytes* (2009)
* *Readings of Schoenberg* (2009)

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. november 2016. Besøkt 24. november 2016.
4. ↑
5. ↑  «20 nominerte til Årets verk 2023». *ballade.no*. 5. januar 2024. Besøkt 6. januar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* Verkliste Arkivert 24. november 2016 hos Wayback Machine. fra NB noter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
*Denne artikkelen er om Jennestad i Vesterålen. For informasjon om Gjennestad i Vestfold, se Gjennestad.*

**Jennestad** er et sted i Sortland kommune i Nordland. Stedet ligger på Langøya, ca. 10 km fra Sortland langs riksvei 820.

På den lokale dialekten uttales Jennestad "Je(i)nnsta". Opprinnelsen til navnet er svært usikker. Det er mulig at -stad-delen av navnet egentlig er avledet av -stø. Førstedelen av navnet er enda mer usikker. I Sortland bygdebok – Gård og slekt, del 2 (ISBN 82-991889-5-4), skriver historiker Johan Borgos at navnet Jennestad kan bety «støplassen man går til», samme betydning som *Gjengstø* i Sør-Trøndelag.

Jennestad var tidligere et aktivt handelssted med landhandel, skipsekspedisjon og poståpneri. Handelsstedet ble etablert før 1830. Ødbert Johansen kom fra Dønna på Helgeland og kjøpte stedet i 1890-årene. Han bygde opp og utviklet handelsstedet, og sønnen Einar Aagaard drev stedet videre til han døde i begynnelsen av 1980-årene. Men i dag er butikken og postkontoret for lengst nedlagt. Postkontoret ble nedlagt 1. oktober 1992, og lokalbutikken (som da var flyttet ut av handelsstedet og inn i eget bygg) ble nedlagt noen år senere. Jennestad handelssted er nå museum og holdes åpent for turister om sommeren. Jennestad hovedgård er i dag galleri, og brukes også til konserter om sommeren.

Jennestad-arkivet var et arkiv som besto av over 100 000 brev som var samlet av handelsmann Ødbert Johansen og hans etterkommere.

Jennestad har barneskole og barnehage. Da skolen på Nevernes ble nedlagt rundt 1990, ble de få elevene der overført til skolen på Jennestad.

Jennestad har en betydelig forekomst av grafitt. Grafitten ble utvunnet mellom 1901 og 1914. Det var også prøvedrift på forekomsten i 1950-årene, og flere undersøkelser både på 1970-tallet og 1990-tallet.

På slutten av 1990-tallet ble det bygd en travbane på Jennestad, men travbanen har vært lite i bruk.

I 1979 laget Sortland Orienteringslag et o-kart over Jennestadmarka. Dette kartet er revidert flere ganger, og utvidet helt til Frøskeland og Holmstad. I 1993 arrangerte Sortland O-lag junior-NM i dette området.

I området finnes Jennestad samfunnshus.

Jennestad er blant stedene i Vesterålen der kortnebbgjess beiter i trekkperioden om våren. Under gåsetrekket kan store flokker av gjess sees på grasmarkene og myrene rundt Jennestad. Bøndene i området mener de taper penger på gåsebeitinga, og de siste årene har gjessene derfor ofte blitt jaget bort fra innmarka.

Eksterne lenker
---------------

* Oluf Rygh: Norske Gaardnavne b. 16, s. 396.
* Jennestad handelssted
* Flere bilder fra Jennestad: , , [*død lenke*],  Arkivert 27. november 2005 hos Wayback Machine.
* Oluf Rygh: Norske Gaardnavne b. 16, s. 396.
**Peelitter** var en fraksjonsgruppe i det britiske parlamentet fra 1846 til 1859, ledet av Robert Peel. Da Peels frihandelpolitikk i 1846 framkalte splittelse i det konservative partiet, ble omkring 120 underhusmedlemmer trofast mot partilederen. Ved parlamentsvalget i 1847 ble de nesten halvert, og etter Peels død i 1850 ble gruppen mindre og mindre inntil den i 1859 opphørte å eksistere.

Peelittenes hovedformål var å sikre frihandelsystemets bistand, og de støttet derfor, i Peels levetid den liberale statsministeren Russell. 

Flere peelitter var medlemmer av koalisjonsregjeringen Aberdeen (1852-1855). Etter dens fall sluttet en del av de ledende peelittene seg til de konservative, mens flertallet av peelittene etterhvert havnet hos de liberale. 
General Jonathan Peel, lord Hardinge og lord Stanhope endte hos de konservative, mens Gladstone, Cardwell og hertugen av Argyll endte som liberale. Peelittene, som tidvis ble "tungen på vektskålen", utøvde stor påvirkning i parlamentet.

Kilder
------

* Peeliter i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1915) i *Norrøn familiebok* (andre opplag, 1915)
*For kvinnenavnet, se Ambra (navn)*
AmbraDenne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Ambra** er et sekret som utskilles i spermhvalens tarm. Det ble tidligere benyttet til parfyme, men sekretet framstilles i dag kunstig.

Den er en solid, voksaktig, brennbar substans med grå eller svartaktig farge. Den har en spesiell søtlig jordaktig lukt. Den er i dag stort sett erstattet med syntetiske stoffer, men brukes fortsatt til en viss grad i produksjon av parfyme som fiksering av duften. Ambra ble også formet, tørket, dekorert og båret som smykker, spesielt i renessansen. Den ble ofte formet til kuler.

Ambra oppstår som en galleaktig sekresjon i fordøyelsessystemet hos spermhvalen og finnes flytende på havet, eller i sand nær kysten. Ambra kan finnes i Atlanterhavet, ved kysten av Brasil og Madagaskar, også ved Afrikas kyst, ved Ostindia, Fastlands-Kina, Japan, India, Australia, New Zealand og Molukkene. Det meste av kommersielt produsert ambra kommer imidlertid fra Bahamas og New Providence.

Siden nebbene til kjempeblekkspruter har blitt funnet i ambraklumper, har forskere teoretisert at hvalen produserer stoffet for å beskytte innvollene mot harde, skarpe objekter den har fått i seg. Noen gang finner man det også i magen til hvaler.

Da svartedauden herjet i Europa, var det en forestilling hos folk at det hjalp mot smitten å bære med seg en klump ambra. Grunnen var at lukten fra ambraen maskerte lukten. Man trodde feilaktig at lukt var en smittebærer av pesten.

Fysiske egenskaper
------------------

Ambra finnes i klumper med forskjellig form og størrelse, fra 14 gram til 45 kg eller mer. Når den først støtes ut eller fjernes fra hvalen, er stoffet blekt hvitt på farge (noen ganger med svarte årer), mykt og med en sterk lukt av avføring. 

Etter måneder eller år med fotodegradering og oksidering i havet, blir substansen gradvis hardere, og får en mørkegrå eller svart farge, og en lukt som kan beskrives som søt, jord, hav og dyr. Lukten har blitt beskrevet som en mye rikere og fyldigere versjon av isopropanol, uten dens stikkende stramhet.

I denne tilstanden har ambra en egenvekt på mellom 0,780 og 0.926. Det smelter ved ca. 62 °C til en fet, gul tjæreaktig væske, og ved 100 °C blir den til en hvit damp. Den er oppløselig i eter og oljer. Den reagerer relativt lite på syrer. Hvite krystaller av en substans kalt amberin, som ligner på kolesterol, kan separeres fra ambraen ved at man varmer opp rå ambra i alkohol, og deretter lar løsningen avkjøles.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wiktionary: Ambra – ordbokoppføring |

* «Ambergris», de materialet forteller
* «Please Let It Be Whale Vomit, Not Just Sea Junk»
* «On the chemistry and ethics of Ambergris», ambra, kjemi og etikk
* «Whale 'vomit' sparks cash bonanza», BBC
* Artikkel fra Aftenposten 2006
* Fra abcnews 2012

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BBC Things
 |
**Det kommunale reformpartiet** var et kommunalt lokalpolitisk parti i London fylkesting som var alliert med det det konservative partiet. Partiet stilte til valg i fylkestinget såvel som i de regjerende organer innenfor hver enkelt metropolitan borough fra 1906 til 1945.

Partiet ble dannet i 1906 for å overvinne kontrollen over Londons fylkesting, som siden 1889 hadde vært styrt av det progressive partiet og Labour Party. En sentral kommunal refomkomité ble dannet i september 1906, og den nye organisasjonen absorberte det moderate partiet, som tidligere hadde vært i opposisjon til de progressive. Partiet absorberte også lokale partier i de enkelte borough-byrådene som hadde opponert mot de som de kalte «det progressive sosialistpartiet».

Partiet ble aktivt støttet av London Municipal Society, hvis formål var å «bevare og fremme det eksisterende systemets effektivitet og økonomiske funksjon hos Londons regjering». Foreningen drev valgkamp for partiets kandidater, som de håpet ville redusere fylkets gjeld og «overvinne den økende fremmarsj av sosialisme under den progressivebeskyttelse.

Referanser
----------

1. ↑  London Borough Council elections, The Times, 26. september, 1906
2. ↑  London Municipal Reform, annonse for London Municipal Society, The Times, 30. november, 1906
**Snøtindan** er et fjell på Hinnøya. Det høyeste punktet på fjellet er 996 meter over havet, og ligger på grensen mellom Kvæfjord kommune i Troms og Finnmark, og kommunene Lødingen og Sortland i Nordland. Det er det høyeste fjellet mellom Møysalen og Reinspælen.

Sør for fjellet ligger en botndal med botnsjøene Øvre og Nedre Storelvvatn. Den sørlige fjellsiden og denne botndalen ligger i Møysalen nasjonalpark. Øst for fjellet ligger Vesterdalen som løper ut i Gullesfjordbotn.

Fjellet er en del av et kystalpint landskap tett på fjordene. Som mange andre fjell i området består det av skarpe egger som utgjør systemer av topper og fortopper. Mellom disse eggene ligger det flere trinnvise botndaler med botnsjøer, slik som Øvre Storelvvatnet. Dette er en landskapstype som tydelig viser lokalglasial påvirkning.

Snytindhytta, ei turisthytte nordvest for fjellet, har fått navnet sitt etter Snøtindan. Hytta ligger langs merka sti.

Referanser
----------

1. 1 2  Snøtindan på Norgeskart.no fra Statens kartverk.
2. ↑  «Store Snøtinden 990 moh». Peakbook.org. Besøkt 26. april 2017.
3. ↑  Avstand til samme høyde på Tverrelvtindan (Reinspælen), målt på norgeskart.no
4. ↑  Uttakleiv, Lars André (8. desember 2006). *Hvor går grensa? Landskapskartlegging i Møysalen nasjonalpark. Masteroppgave i geofag.* (PDF) (avhandling). Universitetet i Oslo, det matematisk-naturvitenskapelige fakultet. s. 70; 103.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Flagg brukt av SLM.
**Sudan Liberation Movement/Army** (*"Sudans frigjøringsbevegelse/-armé;"* arabisk: حركة تحرير السودان DIN: *Ḥakarat Taḥrīr as-Sūdān*), forkortet **SLM** eller **SLA**, er en sudanesisk opprørsgruppe som sammen med Justice and Equality Movement var en av de to viktigste opposisjonsgruppene i Darfur-konflikten, hvor de kjempet mot regjeringsstyrker og regjeringens militser, Ǧanğawīd. Den ble grunnlagt i 2002 som **Darfur Liberation Front** (*"Darfurs frigjøringsfront"*) av medlemmer av tre etniske grupper i Darfur, furer, zaghawaer og masaliter, hvorav lederne Abdul Wahid an-Nur er fur og Minni Minnawi er zaghawa.

SLM er sammen med flere andre opprørsgrupper i Sudan medlem av Sudan Revolutionary Front, grunnlagt i 2011.

Fraksjoner
----------

### Hovedfraksjoner

Gruppa ble i 2006 splittet i to hovedfraksjoner med et ulikt syn på Darfur-fredsavtalen:

* **Sudan Liberation Movement (Minnawi)** – ledet av Suliman Arcua "Minni" Minnawi, undertegnet avtalen i mai 2006.
* **Sudan Liberation Movement (an-Nur)** – ledet av Abdul Wahid an-Nur, nektet å undertegne fredsavtalen.

### Mindre fraksjoner

* **Sudan Liberation Movement (Historic Leadership)**
* **Sudan Liberation Movement (General Command)**
* **Sudan Liberation Movement (Mainstream)**

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Langlivannet**, også skrevet **Langlivatnet** og **Langlivann** (316 moh.), er et langstrakt, oppdemmet vann som danner skillet mellom Nordmarka og Krokskogen. Det ligger i Ringerike og Oslo kommuner. Langlielva har utløp fra vannet og samler seg med Heggelielva lenger nede i Langlidalen og danner Sørkedalselva.

Allerede på 1600-tallet ble det anlagt en dam i Langlivannet, et par kilometer nord for den nåværende demningen. Sorenskriveren Morten Lauritzen stod for byggingen. Dammen ble erstattet av en stendemning rett etter år 1800. I perioden 1938-42 ble det bygget en 38 meter høy betongdemning syd i vannet, og den gamle ble lagt under vann. Vannet føres i tunnel til Kjelsås i Sørkedalen. Under den andre verdenskrig gjemte Milorg D13 våpen i et hulrom i dammen.

Referanser
----------

1. ↑   GeoNames, besøkt 7. april 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. april 2015
3. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 22. april 2015
4. ↑  «Langlivatnet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 5. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Langlivannet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Minneplakett om våpenlager.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Straumsbotn** er ei bygd i Senja kommune på Senja i Troms. Den ligger på østsiden av fjorden Straumsbotn, en sidearm av Bergsfjorden.

Fylkesvei 86 går gjennom bygda, og her starter også fylkesvei 862, som går nordover mot kommunesentret Skaland og videre mot Senjahopen og Botnhamn. Fylkesvei 86 går på sin side østover mot Finnsnes og vestover mot Torsken.

Straumsnes grunnkrets
---------------------

Straumsbotn og området rundt utgjør **Straumsnes grunnkrets**(\*). Den omfatter nedre del av Svanelvdalen i sørøst, hele Straumsbotn og i nordvest bygdene Straumsnes og Finnsæter, samt Flatneset og indre del av Bergsfjordens skjærgård. Areal: 123,8 km².

På Finnsæter ligger Senjatrollet, som er et populært stoppested for turistene.

Straumsnes grunnkrets grenser i nord til Bergsbotn, og over fjorden ligger dessuten Skaland og Bøvær. I vest grenser grunnkretsen til Hamn. I sør går grensen mot Torsken grunnkrets, samt mot Sørli. I øst har Strømsnes grense mot Svartfjell og Kvanli.

Innbyggertall:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- |
| 70 | 60 | 44 | 28 |

(\*) I statistikkbanken bruker SSB navneformen *Strømsnes*.
Norderhovfløyen er tidfestet til cirka år 1300
**Norderhovfløyen**, også kalt **Hallvardsmerket**, er en skipsfløy av typen *flaug* (som gjerne satt i toppen av masten, i motsetning til *veðrviti* som gjerne satt i baugen av skipet) som trolig satt montert i spiret på Norderhov kirke (i Ringerike kommune, i tidligere Buskerud nå Viken) og ble flyttet til den såkalte «Munkestua» ved Norderhov prestegård (som ligger vis-à-vis kirken) en gang mellom 1622 og 1723. Fløyen var opprinnelig utformet i forgylt kobber og er fra omkring år 1300.

Norderhovfløyen er formet som en skipsstavn og avsluttes øverst i et dragehode med lange ører. Fløyen har gjennombrutt ornamentikk som viser en blomsterranke og St. Hallvard med sin møllestein og pilebunt. Både fløyen og Munskestua omtales i det lokalhistoriske heftet Ringerike av H. J. Hammer i 1933. Regelmessig plasserte hull på forsiden av fløyen kan ha tjent til opphenging av løv.

Fløyen antas opprinnelig å sittet i masten på et skip (for å angi vindretningen) og er av typen *flaug*. En teori er at fløyen opprinnelig tilhørte Tanbergætten og ble plassert på kirkespiret da leidangsflåten lå i opplag. Magnus Lagabøtes landslov av 1274–1276 påla kirkene er være opplagsplass for utstyret til leidangsflåten, som mast, rigg og seil med mer. Da Tanbergmennene fikk len i Borgarsyssel og forlot Tanberg ble kanskje fløyen stående igjen. Det er usikkert når den ble flyttet over fra kirken til Munkestua, men det er sannsynlig at det kan ha skjedd i enten 1622, da tårnet på kirken ble ombygd eller påbygd, eller i 1723, da sogneprest Daniel Ramus lot tårnet repareres.

På hovedalteret i Urnes stavkirke står det bevart lysestake i jern, med ni lyspigger og formet som et vikingskip med vindfløyer i både fram- og bakstavnen. Den dateres gjerne til 1100-tallet, og vindfløyene (spesielt dragehodet og den generelle formen) ligner mye på Norderhovfløyen.

Originalen befinner seg i dag på Ringerikes Museum, som er synonym med Norderhov gamle prestegård. Det står også en kopi av fløyen på østgavlen av den såkalte Munkestuen, en bygning som ligger i direkte tilknytning til museet. Fløyen inngår dessuten som et element i museets vignett.

Se også
-------

* Heggenfløyen
* Høyjordfløyen
* Tingelstadfløyen
* Söderalafløyen (Hälsingland, Sverige)
* Källungeflöjeln (Gotland, Sverige)

Referanser
----------

1. 1 2 3  Martin Blindheim (1982) De gylne skipsfløyer fra sen vikingetid. Bruk og teknikk. s. 85–111. I Viking – Tidsskrift for norrøn arkeologi. Bind XLVI – 1982. Norsk Arkeologisk Selskap, Oslo 1983. ISSN 0332-608X
2. 1 2 3  H. J. Hammer (1933) En middelalderlig kirkefløi. Fra Norderhov prestegård Arkivert 2. februar 2021 hos Wayback Machine.. Heftet Ringerike, 1933, s. 4–6.
3. ↑  Margrethe C. Stang (2020) Luksus i Luster: Bli med inn i middelalderens kirkerom i Urnes stavkirke. Fortidsminneforeningen, 04.04.2020.  Besøkt 2021-01-30

Eksterne lenker
---------------

* Sigrid Marie Christie, Håkon Christie. Norderhov kirke i *Norges Kirker* utgitt av NIKU og KA
* Morten Stige. () i "Tingelstadfløyen - Skipsfløy på land. Tingelstad Gamle -liten kirke med stort innhold. 2020.
**Takvatnet** er en innsjø i Målselv og Balsfjord kommuner i Troms og Finnmark. E6 passerer på vest for innsjøen og fylkesvei 857 passerer på nordsida.

Fiske
-----

Vatnet ble nesten fisketomt på grunn av hardt garnfiske etter stor ørret tidlig på 1900-tallet. Før andre verdenskrig ble det derfor satt ut røye, både som mat for ørreten, og som en egen bestand å fiske på. En kort tid så dette ut til å være vellykket, men etter hvert ble vannet overbefolket av småvokst røye, og ørreten ble nesten utryddet. Fisken hadde mye parasitter, og var i dårlig kondisjon. Rundt 1980 var vatnet blitt helt ubrukelig som fiskevann. Fra 1984 til 1989 drev UiT ved hjelp av lokale fiskeentusiaster en intens utfisking av røye med teiner, som førte til bedre næringstilgang og dermed storørretens comeback. og idag forventes det omtrent 50/50 ørret og røye i fangstene. 

  

Institutt for arktisk og marin biologi på UiT eier en forskningsstasjon lokalisert ved Takvatnet og har i mange år drevet forskning her. Det forskes blant annet på energi og metabolisme hos fisk, næringsnett, parasittisme, vannkvalitet og hydrologi. Forskningsstasjonen brukes også årlig for feltkurs for studenter.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. august 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. august 2015
3. ↑  «Storørreten gjenoppsto etter 50 år». forskning.no. 12. mai 2015. Besøkt 18. mai 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Takvatnet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Sognevannet** eller **Sognevatnet** (skrivemåten er omstridt, beboerne i bygda skriver *Sognevannet*, mens Kartverket anbefaler *Sognevatnet*) er en mindre, tidligere regulert innsjø som ligger sentralt i Strømsoddbygda, nord for Sokna i Soknedalen, i Ringerike kommune i Viken. Innsjøen omfatter et areal på 0,9084 km² og vannspeilet ligger 213 moh.

Den nordvestlige delen av innsjøen kalles **Stolpefjorden** og inkluderer et område kalt Understryk lengst nord i vannet. Understryk har lange tradisjoner for fisking, bading, rasting og overnatting, og rundt innsjøen finnes det en rekke fine bade- og fiskeplasser. De store furukledde moene rundt innsjøen er dessuten svært rike på spiselig sopp, blåbær og tyttebær, så både soppsanking og bærplukking er populære aktiviteter utpå høstparten.

Lengst nord i innsjøen munner også Strømsoddelva ut ved Understryk, og fra nordøst renner Lysåa ut i Sognevannet litt nord for midten av vannet. Ved den tidligere Sognevassdammen i sør dannes elva Sogna, som drenerer til Tyrifjorden ved Karlsrudtangen naturreservat.

Se også
-------

* Strømsoddbygdvassdraget
* Strømsoddbygda
* Understryk
* Sognevassdammen
* Sogna
* Soknavassdraget

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 13. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 13. april 2015
3. ↑  «Sognevannet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 4. november 2016.
4. ↑  Sognevatnet. Sportsfiske i Ringerike[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Ray Nusselein** (egentlig **Raymundus Josef Antonius Theodorus Nusselein**, født i 1944 i Holland, død i 1999) var en opprinnelig nederlandsk scenekunstner som flyttet til Danmark og drev sitt eget teater der i 30 år frem til sin død. Da han etablerte teateret i 1969, kalte han det Ray Nusseleins Børneteater, men i 1972 skiftet han navn til Paraplyteateret.

Nusselein spilte inn filmen *Spill med* *ting*, som var beregnet på barn (fra 10 år og oppover), lærere og foreldre. I filmen fortalte han om sine erfaringer med dukketeater, herunder om hvordan man kunne lage enkle dukker til å spille teater med. I Norge var filmen tilgjengelig for skoler via Statens Filmsentral.

Forestilling basert på Nusseleins etterlatte dukker
---------------------------------------------------

Det norske kompaniet BOA Scenekunst laget i 2009 i samarbeid med Figurteatret i Nordland forestillingen *Dukker opp i alle land* etter et manus av danske Morten Grue, som også regisserte forestillingen. Dette var en figurteaterforestilling som tok utgangspunkt i dukkesamlingen som Ray Nusselein etterlot seg da han døde.

Utmerkelser og æresbevisninger
------------------------------

I 1996 ble Nusselein tildelt hedersbevisningen ASSITEJ President Honorary Award. Overrekkelsen skjedde på ASSITEJs verdenskongress i Rostov, Russland.

Referanser
----------

1. 1 2  Carsten Jensen (19. mai 2011). «En hyldest til Paraplyteatermanden». *www.teateravisen.dk*. Arkivert fra originalen 15. juni 2018. Besøkt 14. juni 2018.
2. ↑  «Paraplyteatret | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk* **(dansk)**. Besøkt 5. januar 2018. «Paraplyteatret, dansk børneteater, oprettet 1969, lukket 1999. Teatret blev stiftet som Ray Nusseleins Børneteater af Ray Nusselein (1944-1999); fra 1972 Paraplyteatret.»
3. ↑  «Ånd i hanske». *urn.nb.no* **(norsk)** (Nr. 1/1987 utg.). Norsk Dukketeaterforening. s. 7. Besøkt 5. januar 2018.
4. ↑  «Dukker opp». *www.boascenekunst.no* **(norsk)**. Besøkt 1. november 2018.
**Bygda dansar** (BD) er et folkedansprosjekt utviklet av stiftelsen Rådet for folkemusikk og folkedans. Bygda dansar blir drevet av stiftelsens senter Norsk senter for folkemusikk og folkedans (Rff-sentret). I en tre-årig periode får en stor gruppe ungdommer i hvert fylke intensiv opplæring i deres lokale folkedans. Opplæringen løfter dem til et tilnærmet profesjonelt nivå både som individualister og ensemble.

Prosjektene blir drevet i samarbeid med Norsk Folkemusikk- og Danselag og Noregs ungdomslag. De ulike lokale prosjektene drives i samarbeid med fylkes- og regionalledd.

Bygda dansar-prosjekt
---------------------

* Fjordapuls, Sogn og Fjordane (haust 2001 til vår 2004)
* Snu nordvest, Møre og Romsdal (haust 2004 til vår 2007)
* Lea de, Oppland (haust 2007 til vår 2010)
* Danseru' Buskerud (haust 2009 til vår 2012)
* Trø te Nord-Trøndelag (haust 2010 til vår 2013)

Kilder
------

* Bygda dansar til Buskerud
* Bygda dansar til Oppland Arkivert 28. juni 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* www.bygdadansar.no Arkivert 28. mai 2011 hos Wayback Machine.
**Vestbotntinden** er et fjell på Hinnøya. Det høyeste punktet på fjellet er 948 meter over havet. Fjellet ligger på grensen mellom Kvæfjord kommune i Troms og Lødingen kommune i Nordland. Den sørlige delen av fjellet og opp til toppen, den delen som ligger i Lødingen kommune, er en del av Møysalen nasjonalpark.

Fjellet er omgitt av høyere fjell på tre sider; i sørvest Vestpolltinden (956 moh.), i sørøst Botntindan (977 moh.), og i nordvest Snøtindan (996 moh.). I nordøst ligger Vesterdalen, som går ned mot Gullesfjordbotn.

Fjellet er en del av et kystalpint landskap tett på fjordene. Fjellet er omgitt av trinnvise botndaler med småvann, slik som Austpollvatnet, Øvre Storelvvatnet og Vestervatnan. Dette er en landskapstype som tydelig viser lokalglasial påvirkning. Selve tinden var sannsynligvis en nunatak under siste istid. Fjellene utgjør et system av egger, topper og botner som henger sammen med hverandre i dette landskapet, og egga mellom Vestbotntinden og Vestpolltinden er skarp.

På og rundt toppen av Vestbotntinden er det sterkt forvitring, og råttent og løst fjell. Vestsiden av fjellet er blokkmark.

Vestbotntinden kan bestiges fra Gullesfjordbotn. Fra toppen er det god utsikt blant annet mot Møysalen. Den beste utsikten over Vestpollen og Møysalen får man fra den sørlige og lavere toppen av fjellet.

Referanser
----------

1. 1 2  Vestbotntinden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. 1 2  Uttakleiv, Lars André (8. desember 2006). *Hvor går grensa? Landskapskartlegging i Møysalen nasjonalpark. Masteroppgave i geofag.* (PDF) (avhandling). Universitetet i Oslo, det matematisk-naturvitenskapelige fakultet. s. 62; 69.
3. ↑  «Vestbotntinden». hinnoy.no. Arkivert fra originalen 26. april 2017. Besøkt 25. april 2017.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Vikerfjell** er et fjellmassiv i Ringerike kommune i Buskerud. Det er en del av i Ådalsfjellene, og ligger mellom Sperillen i øst og Strømsoddbygda i vest. Den høyeste toppen er Gyranfisen på 1 127 meter over havet, mens Treknatten (1 101 moh.) i nord er det nest høyeste punktet. Vikerfjell grenser inn mot Vidalen i Vassfaret i nordvest og Vassfarfoten i Sør-Aurdal kommune i Innlandet i nord.

Vikerfjell er et meget populært friluftsområde både sommer og vinter. De finnes også mange hytter der, men hyttebyggingen bærer ikke preg av å være satt opp som hyttelandsbyer.

Navnet brukes nå av mange i en større sammenheng, inkludert Høgfjell, men dette er ikke i samsvar med den opprinnelige bruken av navnet.

Se også
-------

* Ådalsfjellene (samlebegrep)
	+ Vikerfjell (dette fjellet)
		- Gyranfisen
		- Treknatten
		- Svarttjernskollen
		- Vikerfjelltoppen
	+ Kjølfjellet
	+ Urdevassfjellet
	+ Høgfjell
		- Hestebrenna
		- Tjuvenborgen

Referanser
----------

1. 1 2  Vikerfjell på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* Turforslag til Holleia, Vikerfjell og Vassfaret på DNT og NRKs nettsted ut.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Portal: Alternativ behandling

**Reiki** er en alternativ behandlingsmetode som stammer fra Japan. Den ble oppdaget av og formidlet videre av den japanske healeren Mikao Usui. *Reiki* betyr «universell livsenergi». Ordet består av to ledd, Ki betegner den livskraften som finnes i alle levende vesener, mens Rei betegner det universelle, ubegrensede aspekt ved denne energien. Det finnes ingen vitenskapelige undersøkelser som viser at det er grunnlag for påstandene bak eller effekten av denne behandlingsformen.

Reiki praktiseres ved at formidleren plasserer hendene sine, i ulike posisjoner, lett på eller like over den personen som mottar reiki. Man kan også gi seg selv reiki ved å holde hendene på egen kropp (selvhealing). Under denne behandlingen skal reiki-energi bli overført gjennom behandlerens hender til mottageren. Formålet med overføring av reiki er velvære og god helse, lindring ved smerter og en styrking av kroppens selvhelbredende prosesser.

Referanser
----------

1. ↑  Baginski, B.J. og Sharamon, S. *Reiki : universel livsenergi* : København: Sphinx, 1998

Eksterne lenker
---------------

* Reiki: The National Center for Complementary and Alternative Medicine (NCCAM)
* Reiki Network i Norge
* Reiki i Danmark
* The Reiki Alliance

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
*For artikkelen om pianisten, se Leif Ove Andsnes.*
*«Brynilen» omdirigerer hit. For artikkelen om øya, se Brynnilen.*
**Andsnes** (også kalt *Brynilen*) er ei bygd i Loppa kommune i Finnmark. Andsnes er Finnmarks vestligste bygd, og befinner seg på halvøya mellom fjorden Kvænangen og Lopphavet, like ved fylkesgrensa til Troms. Andsnes ble i likhet med store deler av Nord-Troms og Finnmark brent ned under andre verdenskrig. Få bygninger overlevde krigens flammer. Bygda ble gjenreist i perioden mellom høsten 1945 til begynnelsen av 1950-tallet. Bygda har veiforbindelse til bygda Seglvik i Kvænangen kommune i Troms. Det er mulig å ta seg fram til Andsnes ved å benytte seg av hurtigbåtanløpene mellom Skjervøy/Burfjord - Seglvik, som betjenes av MS «Kvænangen». 

Andsnes 2016
Bygda hadde tidligere postkontor, opprettet i 1900 som Andsnes poståpneri, fra 1918 kalt Brynilen. Postkontoret ble nedlagt i 1997.. Den siste som drev postkontoret på Andsnes var Karl «Gunnar» Johansen. Han overtok tjenesten i 1948 etter sin far, Kristian Fredrik Andreas Johansen. Johansen mottok i 1995 Kongens fortjenstmedalje i sølv for sin innsats som postekspeditør.

Etter folketellingen i 1910 bodde det da 78 mennesker i bygda, de fleste sysselsatt med fiskeri, og noen drev i tillegg med jordbruk. Her var også to landhandlere. Skolen på Andsnes ble nedlagt i 1986. Skolen benyttes i dag som grendehus. Kaianlegget på Andsnes ble hardt skadet under en storm i 1993. Under en vinterstorm i 2008 raste den fullstendig sammen, og har ikke blitt gjenoppbygd i ettertid. 

I dag er Andsnes så godt som fraflyttet, og grunnkretsen Brynilen hadde per 1. januar 2017 bare 1 innbygger. "Andsnesdagan" arrangeres årlig siste helga i juli. 

Andsnes har tilgang til både salt- og ferskvannsfiske, jakt og bærmark. I tillegg har bygda utsyn til midnattssolen mot Lopphavet i sommermånedene. Bygda har også utsikt mot skipsleia. 

Andsnes ca. 1895

Referanser
----------

1. ↑  «Andsnes». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 23. januar 2018.
2. ↑  Andsnes på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  «9186 ANDSNES (Poståpneri)». 17. november 2016. Besøkt 23. januar 2018.
4. ↑  «Tildelinger av ordener og medaljer». *www.kongehuset.no* **(norsk)**. Besøkt 22. mars 2018.
5. ↑  «Søk etter personer i folketellingen fra 1910». *digitalarkivet.no*. Arkivverket. Besøkt 22. januar 2018.  *Søk på bosted «Loppen og Øksfjord: Andsnes»*
6. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *20140112 Brynilen*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 23. januar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Consumer Electronics Show** (**CES**) er en messe for forbrukerelektronikk som startet i juni 1967 og sponses av Consumer Electronics Association. Den holder til i Las Vegas Convention Center.

I begynnelsen holdt den til i New York. I 1978–1994 var messen alltid sesongsoppdelt og ble holdt to ganger i året, i januar i Las Vegas som Winter Consumer Electronics Show (WCES) og i juni i Chicago i Illinois som Summer Consumer Electronics Show (SCES).

Vinterversjonen i 1995 ble holdt som planlagt, med suksess, men sommervarianten begynte å tape popularitet. Man begynte da å diskutere å flytte den rundt på forskjellige steder i USA, men samme weekend var Electronic Entertainment Expo på vei og lagt til USAs vestkyst. Vintervarianten i 1996 ble holdt i Las Vegas i januar, fulgt av en sommervariant i Orlando i Florida. Vintervarianten i 1997 ble også en suksess. Neste sommervariant skulle holdes samtidig som Spring COMDEX i Atlanta, men ble avlyst.

I 1998 gikk man tilbake til én gang i året, i Las Vegas der den sammen med CONEXPO-CON/NAG tilhører de større messene på sitt sted, og det tar 18 dager å bygge opp alt, drive messen og deretter bygge den ned.

Referanser
----------

1. ↑  "Grandest Gadgets", *Las Vegas Review-Journal*, Page A1, January 6, 2007.

Se også
-------

* Viva Technology
**Clyde Conrad** (født 1948, død 8. januar 1998) var en underoffiser i den amerikanske hæren som drev spionasje til fordel for Ungarn.

Fra 1974 og frem til Conrad ble arrestert 23. august 1988, solgte han topphemmelig klassifisert informasjon til Ungarn, inkludert topphemmelige krigsplaner tilhørende NATO. Conrad ble dømt til livsvarig fengsel for spionasje og høyforræderi i en tysk domstol i 1990. Conrad skal ha blitt introdusert til den ungarske hemmelige tjenesten i 1975 av Zoltan Szabo som også jobbet i US Army. Szabo, som ble dømt for spionasje i Østerrike i 1989, fikk 10 måneder betinget fengsel. 

Conrads metode for å rekruttere andre amerikanske offiserer gikk vanligvis ut på å appellere til dårlig betalte vervede militærpersonell. Han lovte dem store mengder penger for å forsyne ham med etterretningsrapporter. Hvis krig hadde brutt ut mellom NATO og Warszawapakten, ville vesten ha møtt flere nederlag på grunn av Conrad og hans spionasje-virksomhet. NATO ville raskt blitt tvunget til å velge mellom kapitulasjon eller bruk av atomvåpen på tysk territorium. Conrads forræderi hadde dømt Forbundsrepublikken til å bli en kjernefysisk slagmark.[]

Conrad døde av et hjerteinfarkt, 50 år gammel, i et fengsel i januar 1998.

Eksterne lenker
---------------

* Defence Security Service article on Clyde Conrad
* Stars and Stripes article on the conviction of Clyde Conrad

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |



1. ↑   die Tageszeitung, taz.de[Hentet fra Wikidata]