recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Homoeogenus*** er en slekt av biller med larver som lever i rennende vann. Det er larvene som er best kjent i denne gruppen – de er flate og hele oversiden er dekket at brede ryggplater som danner et skjold. Sett ovenfra kan de minne om mynter, og de er kjent som "water pennies" på engelsk. De voksne billene, som kan minne om hårbiller (Scirtidae), er skjøre og kortlivede.

Utseende
--------

Små, bredt ovale, nokså flate, brunlige biller. Kroppen er lite sklerotisert (myk) og de voksne dyrene er temmelig skjøre. Antennene er ganske lange og sagtakkede. **Hodet** er ganske lite og gjerne ikke synlig ovenfra. Fasettøynene er utstående, med fine fasetter, uten hår. Antennene er 11-leddete og når minst til midten av brystskjoldet, hos noen arter er de lengre enn kroppen. De fleste av leddene har et side-utskudd slik at antennen blir mer eller mindre sagtakket eller kamformet. **Brystskjoldet** (pronotum) er ganske lite og kort, sterkt tilsmalnet framover. **Dekkvingene** er brede og flate, ofte med dype punktstriper. **Beina** er slanke, føttene er tynne og fem-leddete. **Larvene** ("water pennies") er flate, hos denne slekten ganske avlange. Oversiden er fullstendig dekket av brede, overlappende ryggplater, glatt og jevn. På undersiden sitter tre par kraftige bein. Bakkroppen har en del lange hår.

Levevis
-------

Larvene lever på steiner i raskt rennende elver og bekker. Den flate formen og glatte overflaten gjør at de unngår å bli tatt av strømmen når de kryper rundt og beiter på alger som vokser på steinene. De voksne billene er nokså kortlivede, og finnes gjerne i vegetasjonen nær bekkene der larvene lever. De flyr bra og kan komme til lys om natten.

Utbredelse
----------

Arten lever i Sørøst-Asia, fra India i vest til Filippinene i øst.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien Psephenidae – ca. 210 arter fordelt på 29 slekter
				+ Underfamilien Eubriinae
					- Slekten ***Homoeogenus*** Waterhouse, 1880
						* *Homoeogenus barclayi* Lee, 2016
						* *Homoeogenus chinensis* Lee & Yang, 1993
						* *Homoeogenus elongatus* Lee & Yang, 1995
						* *Homoeogenus laosensis* Lee & Yang, 1999
						* *Homoeogenus laurae* Lee & Yang, 1993
						* *Homoeogenus maai* Lee & Yang, 1999
						* *Homoeogenus punctatum* Waterhouse, 1880
						* *Homoeogenus schoppei* Lee, Freitag & Jäch, 2005

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Homoeogenus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Homoeogenus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Homoeogenus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Homoeogenus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Aftartodoketisme** (fra gresk αφθαρτος «uforgjengelig» og δοκειν «synes») var et teologisk kristologisk standpunkt som oppstod omkring år 500, og som forfektet at Kristus i sin menneskelighet ikke kan være av samme natur som vi, men at hans menneskelige natur var blitt forvandlet til å stemme overens med hans guddommelige natur.

Det ble innvendt mot dette lærestandpunkt at en aftartodoketist dermed ikke kan akseptere Kristi sanne menneskelighet, men må forestille seg at Kristi kjød/legeme på et eller annet vis er blitt guddommeliggjort. Denne tanken grenser således til monofysittismen, som var blitt fordømt på konsilet i Kalkedon i 451. 

Tilhengerne av aftartodoketismen hevdet at Kristi legeme allerede ved inkarnasjonens begynnelse var blitt forklart (transfigurert) og opphøyet til uforgjengelighet. De samme egenskaper som Kristi legeme hadde etter oppstandelsen ville man med andre ord også tilskrive det fra begynnelsen.

| * v
* d
* r
Kristologi |
| --- |
| Kristus på korset | 
* Adoptianisme
* Aftartodoketisme
* Antitrinitarisme
* Apollinarisme
* Arianisme
* Doketisme
* Dynamisme
* Dyoenergisme
* Dyofysittisme
* Dyoteletisme
* Ebjonitisme
* Eutychianisme
* Homoousios
* Homoiousios
* Modalisme
* Monarkianisme
* Monoenergisme
* Monofysittisme
* Monoteletisme
* Nestorianisme
* Patripassianisme
* Photinianisme
* Psilantropisme
* Sabellianisme
* Socianisme
* Socinianisme
* Unitarisme

 | Staurogram |
***Platella*** er en slekt som inngår i familien Cytherellidae, som igjen er den eneste familie i ordenen **Platycopida**  av muslingkreps - små krepsdyr. Denne slekten består av bare to arter - *Platella polybasalia* og *Platella muelleri*.

De seks slektene i hele Platycopida-gruppen har 21-80 kjente arter, alt etter hvilke slekter som regnes med i gruppen. Det har tidvis vært foreslått at gruppen inngår i ordenen Podocopida, men dette oppfattes (2013) snarere som en søsterorden.

Nærmere taksonomisk plassering
------------------------------

Taksonomien av muslingkreps er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Skillet mellom gruppnene innenfor klassen muslingkreps er basert på morfologi snarere enn molekylær analyse, og det er mulig at muslingkreps-gruppen er parafyletisk og bør deles. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopa-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars. Oversikten nedenfor følger den nyeste taksonomiske plasseingen i henhold til *WoRMS*-databasen:

* Rekke: krepsdyr (Crustacea) Brünnich, 1772
	+ **Klasse muslingkreps (Ostracoda)**
		- **Underklasse Platycopa** Sars, 1866
			* Orden Platycopida Sars, 1866
				+ Familie Cytherellidae
					- *Slekt **Platella***
						* *Platella muelleri*
						* *Platella polybasalia*

Referanser
----------

1. ↑  Richard A. Fortey og Richard H. Thomas, *Arthropod Relationships*, Chapman & Hall 1998. ISBN 978-0-412-75420-3.
2. ↑  Plathella - *World Register of Marine Species*. Besøkt 20. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Platella* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Platella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Platella* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Platella* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Platella (Cytherellidae)* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Eikebåtfly** (*Bena bicolorana*) er en sommerfugl som tilhører familien båtspinnere (Nolidae). Denne vakkert grønne arten finnes i Norge langs kysten til Vest-Agder, men er ikke vanlig.

Utseende
--------

* Museumseksemplar ♂Museumseksemplar ♂
* Museumseksemplar ♂ △Museumseksemplar ♂ △

En middelsstor (vingespenn 39 – 47 mm), grønn spinner, ligner på en stor vikler. Hodet, brystet og forvingene er klart grønne, bakkroppen og bakvingene silkeaktig hvite. Antennene er trådformede, rødlige ved roten og omtrent halvparten så lange som forvingene. Labialpalpene er røde og litt fremstrakte. Forvingene er trekantede med to parallelle, skrå, lyse tverrstriper. Begge vingepar har ganske korte, tette, hvite hårfrynser langs ytterkanten. Larven er gulgrønn med mørkere ryggstripe og gul sidestripe, mellom disse lyse skråstriper på hvert ledd. Den er tykkest på det andre kroppsleddet, som har en vorteaktig, gulkantet knøl, tilsmalnende bakover. Den har sparsomme, korte hår, hodet er grønt.

Levevis
-------

Eikebåtfly finnes i varme edelløvskoger, hager og parker. Det bør helst være grove eiketrær, og denne arten holder seg mest i kronene av disse. Bestanden svinger kraftig fra år til år. De voksne spinnerne flyr om natten, mest frem til midnatt, fra slutten av juni til august. De kommer gjerne til lys. Larven lever bare på eik (*Quercus* spp.).

Utbredelse
----------

Eikebåtfly finnes i Europa unntatt de nordligste delene, videre østover til Uralfjellene og Iran. I Norge finnes den langs Østlands- og Sørklandskysten vestover til Vest-Agder.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 22. juli 2020. Besøkt 22. juli 2020.

Kilder
------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider.
* Hydén, N. Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* Nettsiden *Norges sommerfugler*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *stor båtspinner* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *stor båtspinner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *stor båtspinner* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *stor båtspinner* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *stor båtspinner* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *stor båtspinner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bena bicolorana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Bena bicolorana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
***Platocthispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Middelsstore, avlange, for det meste brungule bladbille, kan ha svarte tegninger. Oversiden er kraftig punktert. Hodet er nokså lite, avrundet firkantet, med tre lengdefurer. Pronotum er avrundet trapesformet, tett og fint punktert. Antennene består av 8 ledd og er nokså lange og kraftige. Dekkvingene er litt utvidet bakover og har 8 punktstriper, stripene er ordnet parvis, og tre lave, opphøyde lengderibber, punktene sterkt tverrbrede.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Artene lever på slyngplanter fra flere ulike familier.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt fra USA i nord til Peru i sør, de fleste av artene i Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Chalepini** Weise, 1910
						* slekten ***Platocthispa*** Uhmann, 1939
							+ *Platocthispa apicicornis* (Weise, 1905)
							+ *Platocthispa championi* (Baly, 1885)
							+ *Platocthispa consociata* (Baly, 1885)
							+ *Platocthispa emorsitans* (Baly, 1885)
							+ *Platocthispa fulvescens* (Baly, 1885)
							+ *Platocthispa gregorii* (Chapuis, 1877)
							+ *Platocthispa lateritia* (Smith, 1885)

Litteratur
----------

* *Platocthispa* på ITIS
* Hispines of the World - *Platocthispa*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Platocthispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Platocthispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Platocthispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
* (en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Amuze** var et svensk videospillselskap liggende i Solna i Sverige. Selskapet ble grunnlagt i 1996 av John Kroknes og Stefan Holmqvist. Amuze er best kjent for å utvikle spillet Headhunter og dets oppfølger Headhunter Redemption.

Spill
-----

Amuze ga ut to spill i Headhunter-serien som begge ble utgitt av SEGA. Oppfølgeren, Headhunter Redemption, ble utgitt i 2004.

### Headhunter

Headhunter er et spill utviklet av Amuze for Sega Dreamcast og PlayStation 2-konsoller. Dreamcast-versjonen av spillet ble bare distribuert i Europa av BigBen Interactive.

Det meste av spillet styres gjennom en tredje-person-shooter ved navn Jack Wade. Jack reiser mellom de viktigste nivåene av spillet på sin motorsykkel, og dette former et billøp. Dette styres gjennom en motorsykkel hvor blant annet akselerasjon og oppbremsing kontrolleres ved hjelp av sensitive analoge utløserknapper på Dreamcasts kontrollblokk.

Musikken til spillet ble komponert av Richard Jacques og innspilt på Abbey Road Studios.

### Headhunter Redemption

Headhunter Redemption er oppfølgeren til Dreamcast og PlayStation 2s spill Headhunter. Headhunter Redemption ble lansert i Europa for Xbox og PlayStation 2 den 31. oktober 2003. Spillet ble senere utgitt i Nord-Amerika den 21. september 2004.

20 år etter Bloody Mary Virus (utgitt i opprinnelige Headhunter) finner Jack og hans nye partner Leeza X ut noe mystisk når de prøver å stoppe noen våpensmuglere. Paret møter motstand fra Glass Skyscrapers, og på deres vei møter Jack og Leeza også sin frykt idet de prøver å redde en kaotisk verden. Jack, som mistet sin sønn gjennom noen underjordiske stryker, finner ut at han fortsatt kan være i live.

Fremtid
-------

Økonomisk motstand førte til at Amuze måtte legge ned. Headhunter Redemption ble altså det siste spillet utgitt av Amuze noen gang. Den offisielle hjemmesiden er fremdeles aktiv, men har ikke blitt oppdatert siden studioet stengte våren 2005. På sitt mest produktive, i 2003, hadde Amuze over 50 ansatte og mulighetene var mange.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

Portal: Videospill

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Eikeduskspinner** (*Meganola strigula*) er en sommerfugl som tilhører familien båtspinnere (Nolidae). Denne uanselige, gråspraglete arten forekommer i Norge bare langs kysten vestover til Vest-Agder, men kan noen ganger være ganske vanlig i eikeskog.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 17 – 22 mm), gråhvit spinner, kan minne om et mott. Hodet er forholdsvis stort og bredt med små fasettøne, antennene er smalt fjærformede og rundt halvparten så lange som forvingene. Kroppen er forholdsvis slank, sylindrisk og gråhvit, brystet, men noen brune flekker. Forvingene er avrundet trekantede, gråhvite med tre mer eller mindre tydelige, bølgete, mørkebrune til svarte tverrbånd, dessuten noen mørkere flekker og korte, mørke lengdestreker nær ytterkanten. Bakvingene er lysgrå. Begge vingepar har middels lange, grå hårfrynser langs ytterkantene.

Levevis
-------

Eikeduskspinneren lever først og fremst i eikeskoger, og larvene lever på eik, kanskje av og til på bøk, lind og plommetrær. Den foretrekker varme og tørre områder. De voksne sommerfuglene flyr mellom kronene på eiketrær fra skumringen til midnatt i juni – juli. Særlig hannene kan lokkes til lys, begge kjønn kommer også til sukkeråte. Hunnen legger ca. 50 egg på undersiden av eikeblader, larvene klekkes i juli – august og begynner å spise. De overvintrer som halvvoksne og fullfører utviklingen neste vår. Larven spiser på bladene fra midten og utover, slik at bare hovednervene står igjen. Den utvokste larven spinner seg inn i en hard, båtformet, brun kokong som er festet til en kvist, der den forvandler seg til en puppe. Den voksne sommerfuglen klekkes etter tre til fire uker.

Utbredelse
----------

Eikeduskspinneren finnes over det meste av Europa utenom de nordligste delene, helt øst til Uralfjellene. I Norge finnes det ved kysten av Østlandet og Sørlandet.

Kilder
------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider.
* Hydén, N. Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* Nettsiden *Norges sommerfugler*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *eikeduskspinner* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *eikeduskspinner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *eikeduskspinner* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *eikeduskspinner* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *eikeduskspinner* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *eikeduskspinner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Meganola strigula* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Meganola strigula* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Charles Sherman Woodruff, Jr.** (født 15. august 1846 i Cincinnati i Ohio, død 6. september 1927 i Chicago) var en amerikansk bueskytter som deltok under OL 1904 i St. Louis.

Woodruff vant en olympisk sølvmedalje i bueskyting under OL 1904 i St. Louis. Han deltok på det amerikanske laget *Cincinnati Archers* som kom på andreplass i lagkonkurransen, bak gullvinnerne *Potomac Archers*. De tre andre på sølvlaget var William Clark, Samuel Duvall og Charles Hubbard. Woodruffs beste plassering individuelt var en fjerdeplass i *double American round* og i *double York round* kom han på åttendeplass. Det var kun deltakere fra USA i bueskytingkonkurransene under OL 1904.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv sølv i bueskyting, lagkonkurranse USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charles Woodruff – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Charles Woodruff – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Charles Woodruff – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hjelpehund**, kalles også **assistansehund**, er en betegnelse på en hund som er trent til å hjelpe mennesker med fysiske funksjonshemninger. De kan for eksempel læres til å åpne dører, slå av og på lys, åpne skuffer, bære vesker, plukke opp ting, dra rullestol m.v. De skal også fungere som en sosial partner og venn, og inngår derfor både under begrepene brukshund, tjenestehund, servicehund og familiehund.

Disse hundene trenes spesielt for en bestemt persons behov, og det er nærmest ikke grenser for hva en hund kan trenes til å utføre. Såkalte *hjelpehunder* har vært trent til for eksempel å minne pasienter om å ta sine medisiner, hente medisiner (også ved symptomer), hente drikke, hente telefonen, ringe etter nødhjelp, vekke opp, slå av og på lys, styre (kjøre) heisen, slå av og på komfyr og TV m. m. De blir også opplært til å varsle ved innbrudd og brann m.v.

Ofte læres hjelperhunder også opp til å adlyde såkalte *bløff kommandoer*, som «pass på» eller «hjelp meg». En slik kommando kan avstedkomme en aggressiv holdning (for eksempel aktiv bjeffing og knurring eller endret posisjonering) hos hunden, uten at den egentlig er det. Dette for å avskrekke eventuelle inntrengere, ranere el.l.

Eksterne lenker
---------------

* International Association of Assistance Dog Partners (IAADP)
* Servicehund.org

| * v
* d
* r
Brukshundtyper |
| --- |
| 
* Assistansehund
* Bandhund
* Bombehund
* Diabeteshund
* Ettersøkshund
* Epilepsihund
* Familiehund
* Førerhund
* Fårehund
* Gårdshund
* Hjelpehund
* ID-hund
* Jakthund
* Kamphund
* Kløvhund
* Kreftsøkshund
* Kriminalsøkshund
* Kurérhund
* Kveghund
* Lavinehund
* Ledhund
* Likhund
* Livredningshund
* Løshund
* Matsøkshund
* Militær patruljehund
* Militær tjenestehund
* Minesøkerhund
* Narkotikahund
* Patruljehund
* Politihund
* Redningshund
* Ruinhund
* Servicehund
* Signalhund
* Skadedyrhund
* Spesialsøkshund
* Sporhund
* Stallhund
* Søkshund
* Terapihund
* Tjenestehund
* Trekkhund
* Tolltjenestehund
* Utstillingshund
* Vakthund
* Valutahund
* Vannsøkshund
* Varslingshund
* Veddeløpshund
* Vindsøkshund
* Vokterhund
* Våpensøkshund
* Åstedshund

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**Kulturvereinshaus** (Industrie- und Kulturverein) var en bygning i Nürnberg som ble reist i 1905. Bygningen var opprinnelig en av byens viktigste kulturbygninger og var plassert i Frauentorgraben 49.

Under det tyske  nasjonalsosialistiske partiets  rikspartidager ble bygningen benyttet og under de første partidagene ble de store innendørsmøtene holdt i bygningen. Det var i denne bygningen de beryktede  raselovene fra Nürnberg ble vedtatt under  rikspartidagene i 1935.

Bygningen ble totalødelagt den 2. januar 1945 under den allierte bombingen av byen. En erstatningsbygning ble reist i 1950 og denne stod frem til 1967 sammen med ruinene fra den originale. Disse ble destruert i 1967 og en ny bygning ble reist. Fra 1971 har bygningen huset en underavdeling av det offentlige selvstyrte forsikringsselskapet AOK (Allgemeine Ortskrankenkassen)

Se også
-------

* Arrangementsområdene under Rikspartidagene i Nürnberg, anleggene for de tyske nazistenes partikongresser og massemønstringer på 1930-tallet

Eksterne lenker
---------------

* link bilder fra rikspartidagene i 1927
Området i Europa som skulle omfattes av Det europeiske forsvarsfellesskapet.
**Det europeiske forsvarsfellesskap** (EFF) (fransk: *Communauté européenne de défense* (CED), tysk: *Europäische Verteidigungsgemeinschaft* (EVG), engelsk: *European Defence Community* (EDC)) var et planlagt forsvarssamarbeid mellom medlemmene av Det europeiske kull- og stålfellsskap. Ifølge planen skulle det opprettes en europeisk hær. Planen ble undertegnet av de seks regjeringene i Belgia, Frankrike, Luxembourg, Nederland og Tyskland, men strandet da Frankrikes nasjonalforsamling ikke ønsket å ratifisere planen.

### Pleven-planen

Planen om forsvarsfellesskapet (Pleven-planen) ble fremlagt i 1950 av Frankrikes statsminister René Pleven for landets nasjonalforsamling. Det dreide seg blant annet om å etablere en europeisk hær som Forbundsrepublikken Tyskland også skulle ta del i. Ved å integrere en tysk hær i et europeisk forsvarsfellesskap, ville Pleven unngå at landet dannet en hær på egen hånd.

### Okkupasjonsstatuttet for Tyskland

I de forhandlingene som fulgte, forlangte den tyske regjeringen som motytelse at okkupasjonsstatuttet som de allierte hadde vedtatt for landet, skulle oppheves, og at Tyskland skulle få etablere sitt eget forsvarsdepartement. Tyskland skulle slik få tilbake det vesentlige av sin suverenitet som stat.

Den 27. mai 1952 undertegnet regjeringene i Belgia, Frankrike, Luxembourg, Nederland, Italia og Tyskland en avtale om fellesskapet. Planene strandet imidlertid i 1954, da Frankrikes nasjonalforsamling ikke ratifiserte avtalen.

Referanser
----------

1. ↑  Adenauer, Konrad (1967). *Erindringer*. Oslo: Aschehoug. s. 85.
2. 1 2 3  «Europäische Verteidigungsgemeinschaft (EVG) | bpb». *www.bpb.de* **(tysk)**. Bundeszentrale für politische Bildung. Besøkt 3. august 2017.

Litteratur
----------

* Konrad Adenauer: *Erindringer 1953–1955* Aschehoug 1967, særlig side 85 flg. Oversatt av Odd Settem.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Hjelmsgate 3** (egentlig Hjelmsgate 5) er en eldre, fredet trebygning i Hjelms gate på Majorstuen i Oslo. 

Bygningen tilhørte opprinnelig Halléns garveri, og ble stående tomt etter at de la ned. Huset ble så fylt av alternative grupper, som et makrobiotisk spisested, bokhandelen «Dalis bart» og noen andre butikker samt Futurum Forlag. Sistnevnte ble drevet av forsøksgymnasiastene Iben Hjort og Øystein Holter, som gav ut avisen *PH*.

Det ble inngått leiekontrakt med Oslo kommune, men på 1970-tallet kom planer om riving av huset, som ligger i et svært fortettet område. I 1979 ble huset fredet av Oslo bystyre. 

I 1981 tok Stiftelsen Arbeidskollektivet over huset, og denne stiftelsen eier det fortsatt. Det er mange grupper som har kommet og gått; blant de som per 2010 befant seg der var *Gateavisa*, bokkaféen «Jaap van Huysmands minde», det vegetariske «Spisestedet», Straffedes organisasjon i Norge og NORMAL. Kampanjen mot verneplikt hadde tidligere tilhold der. Felles for mange av gruppene er at de har en nær tilknytning til forskjellige former av anarkisme. 

Hjelms gate 3 etter brannen
26. juni 2014 ble huset rammet av brann, og påført store skader.

Fra høsten 2014 ble det satt i gang dugnadsprosjektet «Gjenreise Hjelmsgate» i regi av «Ildsjeler for Hjelmsgate».

Per desember 2019 var bygningen i det store og hele gjenoppbygget, i samsvar med krav til brann og el-sikkerhet, rømningsveier og lignende. Det er nå toalett også i andre etasje, og moderne branndører mellom alle rom og etasjer.

**Foreningen Hjelmsgates venner** ble stiftet desember 2019. Dets formål er å samle inn penger til bevaring av Arbeidskollektivet Hjelmsgate 3. Foreningen kan motta grasrotandel fra Norsk Tipping.

Referanser
----------

1. ↑  «Fredet hus sto i full brann», *VG* 26. juni 2014

Eksterne lenker
---------------

* Hjelms g. 3s nettside
* «Hjelmsgate 3». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Kamayo** (**kinamayo** eller alternativt stavet **camayo**), også kalt **kadi**, **kinadi** eller **mandaya** er et mindre austronesisk språk på midtre østkyst av øya Mindanao i Filippinene.

Utbredelse
----------

Språket brukes i noen deler av provinsen Surigao del Sur (i byen Bislig og i kommunene Barobo, Hinatuan, Lingig, Tagbina, Lianga, San Agustin og Marihatag) og i provinsen Davao Oriental.[] Det er dialektforskjeller mellom kommunene.[] Folk fra Lingig har en særlig distrikt dialekt, med klare skiller fra andre kommuner. *Ethnologue* opplyser at kamayo også forefinnes i grensetraktene i provinsen Agusan del Sur og dessuten i Davao Oriental i området mellom Lingig og Boston.[]

### Dialekter

Kamayo benyttes ikke minst av folkegruppen mandaya in Davao Oriental.[] Det er nært beslektet med tandaganon og surigaonon. Dialektvariasjoner er også oppstått ved møtet med for eksempel cebuano i barangayene Mangagoy og Pob. Bislig.[]

Stedene Barobo, Hinatuan og Lingig har en ganske distinkt dialekt. Vanligvis tilføyes et suffiks til de fleste adjektiver i deres superlative former; for eksempel er ordet «*gamay*» i cebuano (morsk:liten) her blitt til *gamayay* mens ordet «*dako*» (norsk: stor) er *dako-ay* i Bislig.[]

Dialektene har hovedklassifoseringene *North Kamayo* og *South Kamayo* (*Ethnologue*).[]

Vokabulareksempler
------------------

**Common phrases**

| Kamayo | Tagalog | Norsk |
| --- | --- | --- |
| Adi | Dito | Her |
| Ngadto | Doon | Der |
| Ampan | Wala | Ingenting |
| Aron | Meron | Ha |
| Basi / Basin | Baka | Kanskje |
| Butang | Lagay | Sette |
| Hain | Saan | Hvor |
| Idtu | Ayon | Det |
| Inday | Ewan | Jeg vet ikke |
| Ini / Ngini | Ito | Denne, dette |
| Itun | Ayan | Det er |
| Kamang | Kuha | Ta |
| Kinu | Kailan | Når |
| Nanga sa | Bakit | Hvorfor |
| uNaan / Naan | Ano | Hva |
| Pila | Magkano | Hvor meget |
| Sinu / Sin-u | Sino | Hvem |
| Tagi | Bigay | Gi |
| Unuhon | Paano | Hvordan |
| Wara | Wala | Ingen |
| Isu | Bata | Barn |
| hinuod | Matanda | Gammel (person) |
| Irong | Ilong | Nese |
**Alf Kristian Theodor Wiig** (født 24. august 1891 i Kristiansund, død 10. juli 1974) var en norsk biskop og ordfører.

Wiig tok sin teologiske embedseksamen i 1917 og var de kommende årene knyttet til KFUM i Bergen. Han gjorde tjeneste som sokneprest i Karasjok fra 1923 og Sortland fra 1934, og var også prost i Hammerfest og Vesterålen. Han var også ordfører i Karasjok (1932–34).
Etter krigen ble han fylkesprost i Finnmark (1945–1952) med spesielt ansvar for gjenreisning av kirkens bygg og eiendommer. I 1952 ble han først domprost i Tromsø, før han ble oppnevnt til den første biskop i det nye Nord-Hålogaland bispedømme (1952-1962). Han var pådriver for landets første kvinnelige prest Ingrid Bjerkås (1961). Han ble hedret med Petter Dass-medaljen i 1967. Han fikk også St. Olavs orden.

Wiig var gift med Margrethe Wiig (født 9. april 1903 i Bergen, død 4. april 2002), forfatteren av den første samiske ABC.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Alf\_Wiig[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Tildelinger av ordener og medaljer, besøkt 20. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Aftenposten morgen – Nekrolog (11. juli 1974, s.15)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Wollert Krohn-Hansen** | **Luthersk biskop av Nord-Hålogaland**(1952–1962) | Etterfølger:**Monrad Norderval** |

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Ole Dramdal** (født 29. september 1928 i Hokksund, død 17. oktober 2004) var en norsk lege og politiker for Høyre. Han var fylkesordfører i Hordaland i fire perioder, fra 1976 til 1991. Dramdal var også medlem av Stord kommunestyre fra 1964 til 1975, og fra 1992 til 1995. Han var varaordfører på Stord fra 1972 til 1975. Han hadde også en rekke styreverv og medlemskap i nemnder og utvalg.

Dramdal tok medisinsk embedseksamen i 1953 ved UiO og drev sin legepraksis på Stord fra 1955 og gjennom alle år ved siden av sitt politiske virke. Han var også medlem av Den norske legeforenings landsstyre i tre år.

For sin samfunnsnyttige innsats ble Dramdal tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull på sin 75-årsdag i 2003.

Han ble gift 1953 med Kristbjørg (Dutti) Sagenes (f. 1924). De flyttet til Stord i 1955.

Referanser
----------

1. ↑  «Minneord». *Tidsskrift for Den norske legeforening* **(norsk)**. 6. januar 2005. Besøkt 28. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ole Dramdal hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Ole Dramdal hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger: | **Hordalands fylkesordfører**(1976–1991) | Etterfølger:**Magnar Lussand** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget **·** Geni
 |
Helleristning ved Alta
DS «Oster»
Prestegården i Alstahaug
Krøderbanen
**Kulturvern** er en samlebetegnelse for arbeid med materielt og immaterielt innsamling, dokumentasjon og formidling.

**Materielt kulturvern** kan sies å arbeide for å sikre konkrete gjenstander (kulturminner) og den kunnskapen de forteller. Dette området går ofte under betegnelsen kulturminnevern. Den offentlige innsatsen innen kulturminnevernet ledes i Norge av Riksantikvaren, et eget direktorat under Klima- og miljødepartementet.

**Immaterielt kulturvern** er ivaretakelse av kunnskapen om håndverk, teknikker, historier, og alle typer «bakgrunnsopplysninger». Norge har nylig ratifisert en UNESCO-konvensjon om vern av «immateriell kulturarv», som definerer dette slik: 

*«Immateriell kulturarv» betyr praksis, fremstillinger, uttrykk, kunnskap, ferdigheter – samt tilhørende instrumenter, gjenstander, kulturgjenstander og kulturelle rom – som samfunn, grupper og, i noen tilfeller, enkeltpersoner anerkjenner som en del av sin kulturarv. Denne immaterielle kulturarven, som er overført fra generasjon til generasjon, blir stadig gjenskapt av samfunn og grupper i forhold til deres miljø, i samspill med naturen og med historien og gir dem en følelse av identitet og kontinuitet, noe som fremmer respekt for kulturelt mangfold og menneskelig kreativitet. I forbindelse med denne konvensjon tas kun i betraktning immateriell kulturarv som er forenlig med de eksisterende internasjonale menneskerettighetsinstrumentene og med kravene om gjensidig respekt mellom samfunn, grupper og enkeltpersoner samt en bærekraftig utvikling.*

Svært ofte blir det i samspillet mellom den konkrete gjenstanden (kulturminnet) og kunnskapen om hva dette kulturminnet forteller eller dokumenterer som er det verdifulle.

Også *kunnskapen* om hvordan oppgangssag fungerer er kulturvern
I Norge er den offentlige innsatsen spredt mellom flere departementer og direktorater, men særlig Miljøverndepartementet med Riksantikvaren og Fylkeskommunene og Kultur- og kirkedepartementet gjennom Norsk kulturråd og museene. 

I 2008 ratifiserte Norge Europarådets rammekonvensjon om kulturarvens verdi for samfunnet, Farokonvensjonen. Sentrale element i denne konvensjonen er bl.a. alle kulturelle gruppers rett til at deres kulturarv bevares, bærekraftig forvaltning av kulturminnene i samfunnsutviklingen, tilgjengelighet, samt den demokratiske forvaltning av dem. 

Svært mye av kulturvernarbeidet i Norge foregår gjennom frivillige lag og foreninger, hvor de aller fleste er organisert i paraplyorganisasjonen Norges kulturvernforbund som også er sekretariat for Kulturminneåret 2009.

Eksterne lenker
---------------

* St.prp. nr. 73 (2005-2006) Om ratifikasjon av UNESCO-konvensjonen
* Farokonvensjonen

| * v
* d
* r
Bygningsvern |
| --- |
| 
* Bygningspleie
* Fredning
* Konservering
* Rehabilitering
* Renovering
* Reparasjon
* Restaurering
* Utbedring
* Vedlikehold
* Kulturminneverdier

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** HDS **·** NDL **·** NKC **·** NKC
 |
**Rolf Bae** (født 9. januar 1975 i Sandnes, død 1. august 2008 på K2) var en norsk fjellklatrer og polfarer. Han omkom i en klatreulykke på fjellet K2 i Karakorum, Pakistan. Bae var en erfaren klatrer, og bare to måneder før ulykken på K2 hadde han deltatt på ekspedisjonen som gjennomførte første repetisjon av Norskeruta på Great Trango Tower, også det i Karakoram. 

I 2001 krysset han Antarktis sammen med kompanjongen Eirik Sønneland, det var da verdens lengste skiekspedisjon. Rekorden ble slått av Rune Gjeldnes i 2006.

27. desember 2005 nådde han Sydpolen etter å ha gått på ski fra iskanten, og 24. april 2006 nådde han Nordpolen uten etterforsyninger. Begge ekspedisjonene gjorde han sammen med Cecilie Skog, som han senere giftet seg med.

I 2008 nådde han toppen på Great Trango Tower sammen med Stein-Ivar Gravdal, Bjarte Bø og Sigurd Felde. De var den andre ekspedisjonen som klarte å nå toppen av det 6 286 meter høye fjellet via den såkalte «Norskeruta». De brukte 27 dager på turen opp og 3 dager på nedturen.

Referanser
----------

1. ↑  Bowerly , Graham: No Way down, Life and Death on K2, Penguin Books 2010, ISBN 978-0-141-04406-4, side 86-91
2. ↑  Dougald MacDonald. «Norwegians Repeat Historic Trango Route» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 28. august 2008. Besøkt 7. august 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Nettsted om kryssingen av Antarktis i 2001

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Per Magne Ueland** (født 1. august 1948 i Sandnes) er en norsk farmakolog og kreftforsker.

Han har cand.med. 1973 og dr.med. 1979 fra Universitetet i Bergen. Samme sted var han førsteamanuensis i farmakologi 1977-86 og professor fra 1987 til 2018. Fra 2018 til dd, har Ueland hovedsakelig vært engasjert med arbeid innenfor analyselaboratoriet, Bevital (www.bevital.no), som utvikler og markedsfører biomarkører som predikerer risiko for kronisk sykdom. Analyseresultatene har inngått i befolkningsstudier i inn- og utland. 

Han har publisert rundt 700 vitenskapelige artikler. Disse omhandler ernæringsstatus,vitaminer og livsstil som risikofaktorer for utvikling av kronisk sykdom, slik som hjerte- og karsykdom, kreft, demens og benskjørhet.

Verv og utmerkelser
-------------------

* Falchs Juniorpris 1990
* Kong Olav Vs Kreftforskningspris 1992
* Årets forsker i Helst Vest, 2003
* Oppretter av BEVITAL (www.bevital.no), 2003
* Rangerte øverst på NIFU STEP sin liste over mest siterte norske forfatter av vitenskapelige artikler i perioden 1995-2004.
* Medredaktør for *Pharmacological reviews* 1995 og *Clinical chemistry* 2006
* Det Norske Videnskaps-Akademi innvalgt 2009

Referanser
----------

1. ↑  «Per Magne Ueland hjemmeside». Arkivert fra originalen 8. juni 2023. Besøkt 1. januar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ORCID **·** NKC
 |
**Gray-kode**, eller «reflektert binær kode» er et binært kodesystem der to etterfølgende verdier bare er ett bit forskjellige. Koden har fått navn etter Frank Gray som søkte patent på koden i 1947.

Poenget med Gray-kode
---------------------

Rotasjonsenkoder for vinkelmåling som 3-bit Gray-kode (BRGC)
Mange instrumenter angir posisjon ved å skru av og på brytere. Ved vanlig binærkoding vil f.eks. posisjon 3 (binært 011) og 4 (binært 100) ha 3 bit som er forskjellige. Ved bruk av fysiske mekaniske brytere er det usannsynlig at alle bryterne vil endre verdi helt samtidig, og i den korte perioden endringen skjer vil verdien midlertidig bli en annen. En endring fra 011 til 100 kan f.eks. være innom både 001 og 101 underveis, og det er vanskelig å si om verdien skyldes treg endring eller om verdien faktisk skulle være 101 en kort stund.

Gray-kode løser dette ved å endre bare en bryter om gangen, og dermed blir det aldri tvetydighet i form av mellomposisjoner.

| Desimal | Binær | Gray | Gray som Desimal |
| --- | --- | --- | --- |
| 0 | 000 | 000 | 0 |
| 1 | 001 | 001 | 1 |
| 2 | 010 | 011 | 3 |
| 3 | 011 | 010 | 2 |
| 4 | 100 | 110 | 6 |
| 5 | 101 | 111 | 7 |
| 6 | 110 | 101 | 5 |
| 7 | 111 | 100 | 4 |

Merk at den siste posisjonen kun er ett bit forskjellig fra den første, og Gray-kode er derfor syklisk.

Bruk
----

Gray-kode benyttes i posisjons enkodere som angir rotasjon eller lengde. Kodingen kan brukes for å sende data der mottageren ønsker å kontrollere rekkefølgen eller å identifisere data som ikke mottas. Graykoding kan redusere kompleksiteten i kodingen av bilder over til en datastrøm. Gray-kode ble lenge brukt i CRT-TV-er for å gi et mindre hakkete bilde.

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Rolf E. Stenersens allé** (5–27, 2A–48; ikke alle numre er i bruk) er en vei inne på området til Sogn studentby i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Sognsveien og inn på studentbyområdet, der den forgrener seg. Veien arter seg kun som allé i klassisk forstand i et lite strekke fra nummer 9 til nummer 34. Her er det plantet bjørketrær på begge side av veien. De resterende delene av Rolf E. Stenersens allé er normale gateløp. 

Veien fikk navn i 1992 etter Rolf Stenersen. Deler av Stenersens kunstsamling befant seg på Sogn studentby i 1953–73 før den ble overført til Stenersenmuseet ved Konserthuset. Nummereringen til husene på studentbyen ble endret da det nye gatenavnet ble innført.

Kilder
------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Rolf E. Stenersens allé». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 469. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (R)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Rolf Bækkelund** (født 30. mai 1925 i Oslo) er en norsk dirigent og fiolinist. Han er bror av pianisten Kjell Bækkelund.

Bækkelund var bare fem år gammel da han begynte å få fiolinundervisning av fiolinisten Alf Haug. Senere fikk han undervisning av Ernst Glaser og Øivin Fjeldstad; hos Fjeldstad fikk han også timer i orkesterdireksjon. Rolf Bækkelund ble ansatt i Nationaltheatrets orkester da han var 13 år gammel. På teateret fikk han blant annet opptre for kong Haakon og dronning Maud. På skolen gikk han i klasse med den senere skulptøren Knut Steen. Som barn og ungdom turnerte Rolf Bækkelund med broren Kjell, og brødrene opptrådte også som solister på Theatercafeen samt i duett på Olympen restaurant og Nationaltheatret. 

Under andre verdenskrig gikk Rolf Bækkelund inn i motstandsarbeidet, og ble arrestert av Gestapo da han skulle levere illegale aviser. Han ble torturert en rekke ganger mens han satt i fangenskap på Victoria terrasse, som var Gestapos hovedkvarter i Norge. Etter krigen var Bækkelund et av vitnene i landssvikoppgjøret mot torturistene fra Victoria terrasse.

Rolf Bækkelund reiste deretter til utlandet. Han bodde et par år i København, og fra 1948 studerte han i Praha, ved det tsjekkiske statlige musikkonservatoriet og ved Musikkakademiet samme sted. Han stiftet også familie i denne tiden. 

Han flyttet tilbake til Norge da han ble ansatt som leder for musikketaten i Molde i 1956. Fra 1957 til 1961 var han også leder for det prisbelønte korpset Molde Janitsjar. I 1962 flyttet han til Gjøvik, der han revitaliserte Gjøvik byorkester. I 1972 ble det åpnet en musikkskole i Gjøvik takket være Bækkelunds initiativ og arbeid. Det var også i stor grad hans fortjeneste at det i 1990 ble startet en lokal kammermusikkforening og kommunal kvartett i Gjøvik, en *sinfonietta*.

Bækkelund har også vært lærer i orkesterledelse ved Østlandets musikkonservatorium og Norges musikkhøgskole, og blitt mye brukt som hoveddirigent i Norden, Tyskland og Tsjekkoslovakia.

Priser og utmerkelser
---------------------

* Gjøvik bys kulturpris 1979
* den 5. Lindemanprisen 1982
* Caspar-prisen 1986, delt ut av Gjøvik salgs- og reklameforening.
* Norsk Musikerforbunds hedersmedalje
* Rotary Internationals Paul Harris Fellow utmerkelse
* Kongens fortjenstmedalje i gull 1994

Referanser
----------

1. ↑  «Rolf Bækkelund». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 7. mars 2023.
2. 1 2 3 4 5  *Orkestermusikken i Molde*. [Molde orkesterforening]. 1962.
3. ↑  Sørdal, Gøril Grov (7. mars 2023). «Her møter Daniel bestefarens torturoffer». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 7. mars 2023. «Det er lenge sidan krigen, og alle torturoffera har gått bort. Bortsett frå ein. Han heiter Rolf Bækkelund, han blei fødd i 1925, og han bur på Gjøvik.»

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Gravitasjonskonstanten** er en konstant i fysikken som opptrer i Newtons gravitasjonslov. Denne loven sier at den tiltrekkende tyngdekraften mellom to legemer er proporsjonal med produktet av deres masser og omvendt proporsjonal med kvadratet av avstanden mellom dem

{\displaystyle F=G{\frac {mM}{r^{2}}}}
Proporsjonalitetsfaktoren *G* er gravitasjonskonstanten. Den greske bokstaven *γ* (gamma) blir noen ganger brukt som symbol for denne, men stadig sjeldnere.

Gravitasjonskonstanten er vanskelig å måle nøyaktig. Den anbefalte verdien er ifølge National Institute of Standards and Technology:

{\displaystyle G=\left(6{,}67428\pm 0{,}0007\right)\times 10^{-11}\ {\mbox{m}}^{3}\ {\mbox{kg}}^{-1}\ {\mbox{s}}^{-2}\,}
{\displaystyle =\left(6{,}67428\pm 0{,}0007\right)\times 10^{-11}\ {\mbox{N}}\ {\mbox{m}}^{2}\ {\mbox{kg}}^{-2}\,}

Måling av gravitasjonskonstanten
--------------------------------

Apparatur for måling av \gamma 
Henry Cavendish gjennomførte i 1798 en rekke målinger som senere er kjent som Cavendish-eksperimentet. Cavendish forsøkte via målinger å bestemme Jordens tetthet. Selv regnet han aldri ut noen verdi for gravitasjonskonstanten, men den lar seg enkelt beregne ut fra Cavendish' resultater. Metoden som ble utviklet har senere dannet grunnlag for alle målinger av gravitasjonskonstanten og Cavendish tilskrives ofte, noe feilaktig, æren for å være den som bestemte den for første gang.

Referanser
----------

1. ↑   P. Jerstad og B. Sletbak, *Rom Stoff Tid*, 3FY, J.W. Cappelens Forlag, Oslo (1998). ISBN 82-02-17155-5.
2. ↑  «Newtonian constant of gravitation». National Institute of Standards and Technology. Besøkt 7. desember 2015.

Se også
-------

* Tyngdekraft

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Graven til Gottfried IV i Kölnerdomen med en krans fra byen Arnsberg som ble lagt ned i 2009
Kopi av gravstedet til Gottfried IV i St. Johanneskirken i Arnsberg-Neheim
**Gravstedet til Greve Gottfried IV von Arnsberg** er det eneste gravstedet i Kölnerdomen som er tildelt en jordisk fyrste. Da det i siste tredjedel av 1300-tallet ble klart at greve Gottfried IV av Arnsberg kom til å dø barnløs, stod Kurköln og grevskapet Mark frem som konkurrenter til å arve grevskapet Arnsberg. Köln seiret i denne konflikten, og Erkestolen kjøpte i året 1368 territoriet fra greven. Etter oppkjøpet levde han frem til sin død i 1371 i Augustusburg og Falkenlust slott i byen Brühl.

Referanser
----------

1. ↑  Wilhelm Janssen: *Marschallamt Westfalen – Amt Waldenburg – Grafschaft Arnsberg – Herrschaft Bilstein-Fredeburg. Die Entstehung des Territoriums Herzogtum Westfalen*, Klueting 2009, side 235–268

Litteratur
----------

* Klueting, Harm (2009). «Das kurkölnische Herzogtum Westfalen als geistliches Territorium im 16. und 18. Jahrhundert». I Harm Klueting. *Das Herzogtum Westfalen, Bd. 1: Das Herzogtum Westfalen: Das kurkölnische Westfalen von den Anfängen kölnischer Herrschaft im südlichen Westfalen bis zu Säkularisation 1803*. Aschendorff Verlag, Münster. ISBN 3402128276 , ISBN 978-3-402-12827-5 Sjekk `|isbn=`-verdien: invalid character (hjelp).
**Kamaz** (russisk Камский автомобильный завод – Камаз) er en russisk lastebilfabrikant beliggende i Naberezjnyje Tsjelny i Tatarstan i Russland. Fabrikken ble bestemt opprettet i 1969 av sentralkomiteen i Sovjetunionens kommunistiske parti og leverte sin første lastebil i februar 1976. I dag eksporteres Kamaz lastebiler til mange land i Øst-Europa, Midtøsten, Kina og Afrika og selskapet har i alt 59 000 ansatte.

Kamaz-lastebiler i Volgograd oblast i Russland.
Kamaz 55111 med dumperkasse.
KamAZ-43114
KamAZ-43101

### Lastebiler

КАМАЗ 4310 (6х6)  

КАМАЗ 43114 (6x6)  

КАМАЗ 43118 (6х6)  

КАМАЗ 43253 (4х2) lavprofil  

КАМАЗ 53202 (6х4)  

КАМАЗ 65117 (6x4)

### Flerbruks trekkvogner

КАМАЗ 44108 (6x6)  

КАМАЗ 5460 (4х2)  

КАМАЗ 5490 (4х2)  

КАМАЗ 6460 (6х4)  

КАМАЗ 6520 (6х4) basismodell  

КАМАЗ 6560 (6х4) basis for Pantsir-S1  

КАМАЗ 65115 (6х4)  

КАМАЗ 65116 (6х4)  

КАМАЗ 65225 (6x6)  

КАМАЗ 65226 (6x6)

### Dumper - bulklast

КАМАЗ 43255 (4х2)  

КАМАЗ 45141 (6x6)  

КАМАЗ 45142 (6x4) jordbruk  

КАМАЗ 45143 (6x4) jordbruk  

КАМАЗ 53605 (4х2)  

КАМАЗ 65111 (6х6)  

КАМАЗ 65201 (8х4)  

КАМАЗ 6522 (6x6)  

КАМАЗ 6540 (8х4)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) KamAZ – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Gravitasjonsbølgedetektor** er en eksperimentell anordning med formål å måle gravitasjonsbølger. Den skal kunne kjenne av svært små forvrengninger i romtiden, slike som forutsies av den generelle relativitetsteorien. Følsomme detektorer er en forutsetning for gravitonastronomi.

Historikk
---------

Rundt 1960 hadde en nyvåknet interesse for Einsteins gravitasjonsteori og den tekniske utviklingen åpnet nye muligheter for å teste relativistiske effekter, noe som inspirerte amerikaneren Joseph Weber til å konstruere verdens første Gravitasjonsbølgedetektor. En slik *Weberstav* var en enkel anordning i form av en solid, kraftig metallstang som var godt isolert fra omverdens vibrasjoner. Tøyninger i rommet som følge av en innfallende gravitasjonsbølge eksiterer stangens resonansfrekvens og kunne forsterkes til nivåer som var mulig å oppdage. Weberstaver er ikke følsomme nok til å oppfatte annet enn ekstremt kraftige gravitasjonsbølger. Moderne former av Weberstaver finnes fremdeles i drift, kjølte av kryoteknikk og med superledende SQUID-arrangement for å oppdage vibradsjon.

MiniGRAIL er en sfærisk gravitasjonsbølgeantenne som også benytter dette prinsippet. Den finnes ved Universitetet i Leiden og består av et prsisjonstilpasset 1 150 kg kule som er kryoteknisk nedkjølt til 20 mK.

Interferometre
--------------

 En prinsippskisse av et laserinterferometer
En følsommere type detektor utnytter laserinterferometri for å måle gravitasjonsbølger indusert av bevegelse mellom separerte «frie» masser. Et halvt dusin markbaserte slike detektorer er i drift, hvorav den mest følsomme er LIGO.

Referanser
----------

1. ↑  Levine, J. (2004). «Early Gravity-Wave Detection Experiments, 1960-1975». *Physics in Perspective (Birkhäuser Basel)*. 6 (1): 42–75. doi:10.1007/s00016-003-0179-6.
2. ↑  Gravitational Radiation Antenna In Leiden

Se også
-------

* Graviton

Portal: Astronomi