recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Helle-Marit Løvset** (født 11. oktober 1937) er en norsk forfatter og oversetter som er mest kjent for debutromanen *Kvinneliv* som utkom i 1977.

Liv og virke
------------

Helle-Marit Løvset er utdannet cand.philol.. Hun bosatte seg i Danmark, hvor hun ble et aktivt medlem i Rødstrømpebevegelsen. Hun var adjunkt ved Amtsgymnasiet i Paderup, og i perioden 1970–1972 timelærer ved Marselienborg gymnasium. Senere var hun museumsarbeider i Risskov og medarbeider i litteraturtidsskriftet*Vinduet*.

I 1977 utkom hennes debutroman *Kvinneliv* på Cappelen forlag, en roman der handligen er lagt til nettopp Danmark. Romanen *Trailer – rapport fra landeveien* kom to år senere, og her skildrer Løvset er reise med trailer fra Ammerud til Italia. Boken utkom på dansk i 1981.

Hun har blant annet oversatt boken *Huntington og meg* av Alison Gray.

Familie
-------

Helle-Marit Løvset ble 28. juli 1963 gift med cand.mag. og senere litteraturforsker og professor Erik Østerud.

Bibliografi
-----------

* 1977: *Kvinneliv*, Cappelen
* 1979: *Trailer – rapport fra landeveien*, Cappelen

Referanser
----------

1. ↑   danskefilm.dk, «Anne Østerud», besøkt 16. august 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Merkedager*. Oslo: Biblioteksentralen. 1989. s. 64. ISBN 8270220612.
3. ↑  *Vinduet*. Oslo: Gyldendal. 1979. s. 129.
4. ↑  Løvset, Helle-Marit (1977). *Kvinneliv*. Oslo: Cappelen. ISBN 8202037719.
5. ↑  Løvset, Helle-Marit (1979). *Trailer*. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202043980.
6. ↑  *Djursland 1981.06.27*. Danmark, Grenå. 1981. s. 2.
7. ↑  *Akershus 1963.07.23*. Norge, Viken, Lillestrøm. 1963.

Kilder
------

* *Norsk kvinnelitteraturhistorie*. Pax. 1990. s. 269. ISBN 8253014988.

Eksterne lenker
---------------

* Projekt Runeberg: Hvem er hvem i norsk kulturliv, s. 274, besøkt 8/6 2020.

Portal: Litteratur
**Bildu** (baskisk for «å skape») er en baskisk valgallianse bestående av partiene Alternatiba, Eusko Alkartasuna og uavhengige kandidater. Valgalliansen ble stiftet 3. april 2011 og stilte til valg første gang i det spanske lokalvalget 22. mai 2011. Valgalliansen har uavhengighet fra Spania og Frankrike som mål og ønsker en selvstendig stat i Baskerland.

Historie
--------

Bildu ble dannet som en respons på at spansk høyesterett forbød det nye baskiske partiet Sortu i mars 2011. Spanske myndigheter anså partiet som en videreføring av det forbudte partiet Batasuna, den påståtte politiske fløyen til ETA. Som reaksjon på kriminaliseringen gikk de to mindre baskiske partiene Eusko Alkartasuna og Alternatiba sammen med uavhengige kandidater med bakgrunn i Batasuna og dannet Bildu. 

Også Bildu ble i første rekke forbudt av høyesterett på grunn av angivelige bånd til Batasuna. Forbudet mot Bildu vakte voldsomme reaksjoner. Blant annet trakk Det baskiske nasjonalistparti (EAJ-PNV) sin parlamentariske støtte til Spanias regjerende parti PSOE. Den 5. mai 2011 opphevde den spanske grunnlovsdomstolen forbudet og Bildu fikk stille til lokalvalget 22. mai.

Valgresultater
--------------

I det spanske lokal- og regionalvalget 2011 fikk Bildu 26% av stemmene og ble det nest største partiet i spansk Baskerland, kun forbigått av PNV. Valgalliansen vant seter i de fleste kommunestyrer i spansk Baskerland, deriblant San Sebastián, Bilbao og Pamplona.

Se også
-------

* Batasuna
* Sortu
* Den baskiske nasjonale frigjøringsbevegelsen

Referanser
----------

1. ↑  «Bildu presenta las bases de su programa electoral para el 22-M». Gara. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 27. mai 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. april 2012. Besøkt 26. mai 2011.
2. ↑  «Spain's socialist government loses Basque ally over ETA links». Telegraph.co.uk. Besøkt 27. mai 2011.
3. ↑  «Spanish Constitutional Court lifts ban on Bildu». Xinhua News. Besøkt 27. mai 2011.
4. ↑  «New Basque Coalition Bildu Surges in Basque Local Elections». Eitb.com. Arkivert fra originalen 28. mai 2011. Besøkt 27. mai 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 28. mai 2011. Besøkt 26. mai 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bildu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Baskerland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNE
 |
Fjære kirke
**Fjære prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Vest-Nedenes prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i tidligere Fjære, nå Grimstad kommune i Agder fylke, og hovedkirken var Fjære kirke.

Fjære prestegjeld og dets sogn er nå en del av Grimstad kirkelige fellesråd, som er underlagt Vest-Nedenes prosti.

Historikk
---------

*Fjarðar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Fjære antas å være lagt under Øyestad prestegjeld i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. 

Ved kgl. res. 28. juni 1842 og 31. oktober 1845 ble det veldige Øyestad prestegjeld, omtalt som *Christianssands lille Bispestol*, delt i to prestegjeld ved at Fjære med Grimstad ble utskilt som eget sognekall.

Grimstad ble eget prestegjeld ved kgl. res. 22.01.1884. Ved kgl. res. 23.08.1968 ble Grimstad igjen lagt under Fjære prestegjeld.

Ved avviklingen bestod Fjære prestegjeld av menighetene i Fjære og Grimstad.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 115.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 60.
3. ↑  *Grimstad bys historie*. [Ibsenhuset og Grimstad bymuseum]. 1994. s. 339.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Aust-Agder, arkivverket.no
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
Woody Islands plassering i Paraceløyene

**Woody-øya** eller **Woody Island** eller på kinesisk **Yongxing Dao** (forenklet kinesisk: 永兴岛; tradisjonell kinesisk: 永興島; pinyin: **Yǒngxīng Dǎo**), vietnamesisk: *Đảo Phú Lâm*, engl. **Woody Island**, er en koralløy i Amphitritegruppen (Xuande Qundao, forenklet kinesisk: 宣德群島; pinyin: **Xuāndé Qúndǎo**) av Paraceløyene i Sør-Kina-havet. Den er 2,1 kvadratkilometer stor.

Den kontrolleres av Folkerepublikken Kina, men også Republikken Kina (Taiwan) og Vietnam gjør krav på den.

Kineserne betrakter den som hovedsete for byprefekturet Sansha, som ble opprettet den 24. juli 2012. 

Øya har ingen innfødt befolkning, men har fasiliteter for fiskere, har en kinesisk militærgarnison, en kunstig havn og en militærflyplass med en 2 350 meter lang rullebane som strekker seg ut på fyllinger i grunt vann. Øya har også radiosender som har vært i drift med kinesisk sivil kringkasting siden 2011. Det arbeides med å gjøre øya til tuiristdestinasjon.

Eksterne lenker
---------------

* Disputes in the South China Sea
* Sansha Shi - Xisha Nansha Zhongsha Islands
* Vietnamese rally again over islands disputed with China
* Vietnamese stage second anti-China rally over disputed islands[*død lenke*]
* Yongxing Dao[*død lenke*]
* Yongxing Dao
* Sanshi Shi
* Facilities in the South China Sea reflect technologies otherwise hidden Arkivert 18. april 2012 hos Wayback Machine.
* Aerial photos of Woody Island and its airport
* Satellite image of Woody Island by Google Maps

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ciutadans – Partit de la Ciutadania** på katalansk, også kalt **Ciudadanos – Partido de la Ciudadanía** på spansk (*C's*, «Borgere») er et spansk/katalansk parti. Det ledes av advokaten Albert Rivera. Ideologisk er det et sosialliberalt parti som er medlem av Alliansen av liberale og demokrater for Europa.

Ciutadans er kjent som motstander av den katalanske nasjonalismen, som av partiet beskrives som overveldende på den politiske arena. De støtter folkeopinionen i at Catalonia er en del av den spanske nasjonen og forsvarer bruken av både det spanske og katalanske språket. Dette innebærer blant annet at de er uenige i den katalanske regjeringens språkpolitikk som partiet mener prioriterer katalansk framfor spansk.

Ved valget på det katalanske parlamentet i 2006 vant partiet 3,04 % av stemmene og fikk dermed tre mandater i parlamentet. Ved valget til det katalanske parlamentet 2012 fikk Ciutadans 7,6 % av stemmene og ni mandater i parlamentet, mens det gikk fram til 17,9 % og 25 mandater ved valget til det katalanske parlamentet i 2015.

Ved valget til Europaparlamentet 2014 fikk det 3,16 % av stemmene og to mandater.

Selv om partiet ble grunnlagt i Catalonia som et svar på den katalanske nasjonalismen, har lokale lag sprunget ut også andre steder i Spania. Ciudadanos har blitt et nasjonal parti for hele Spania.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «Party». *www.alde.eu*. Besøkt 20. desember 2015.
3. ↑  «Catalonia», Parties and Elections in Europe.

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ciudadanos-Partido de la Ciudadanía – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Hans Wilhelm Cederfeld de Simonsen** (født 10. juli 1777 på Erholm, død 5. mai 1836 i Odense) var en dansk godseier og stiftsamtmann. 

Han var sønn av kammerjunker Lorentz Christian Ernst Cederfeld de Simonsen (1752–1822) og hustru Anne Sophie Simonsen (1755–1802). I 1794 dimmiterte han privat som student, i 1798 ble han juridisk kandidat og auskultant i Rentekammeret og kammerjunker i 1802. 

20. desember 1805 ble han amtmann over Listers og Mandals Amter, 7. mai 1810 ble han stiftsamtmann over Christianssands Stift samt amtmann over Nedenæs og Råbygdelagets Amter. Samme år ble han utnevnt til kammerherre. 

I 1811 ble han stiftsamtmann over Lolland-Falsters Stift samt amtmann over Maribo Amt. 12. april 1814 ble han stiftsamtmann over Fyens Stift samt amtmann over Odense Amt, i hvilke embeter han døde 5. mai 1836.

13. august 1814 hadde han giftet seg på Borreby med Elisabeth Castenschiold (1792–1832).

Referanser
----------

1. 1 2   Eneveldets menn i Norge, side(r) 146[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dansk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Bricka, Carl Frederik. «435 (Dansk biografisk Lexikon / III. Bind. Brandt - Clavus)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 27. juni 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Fritz Meyen** (født 30. mai 1902 i Weimar, død 13. juli 1974 i Immenstadt im Allgäu) var en tysk bibliotekar og bibliograf. Han utga en rekke bibliografier over norsk litteratur i sammenheng med Tyskland. Under 2. verdenskrig arbeidet han i avdelingen av Rikskommissariatet som hadde tilsyn med norske forlag og biblioteker.

Liv
---

Han utga en bibliografi over *Norwegische Literatur* («Norsk litteratur») i 1928. Samme år utkom en *Ibsen-Bibliographie*. Han utga en *Hamsun-Bibliographie* («Hamsun-bibliografi») i 1931 og en bibliografi over Bjørnstjerne Bjørnson i tysk litteratur i 1933 (*Björnstjerne Björnson im deutschen Schrifttum*). De tre siste bibliografiene utkom i serien *Nordische Bibliographie* ved det nordiske instituttet ved Universitetet i Greifswald. I 1932 fikk han doktorgraden ved Universitetet i Leipzig i 1932 for en avhandling om *«Riksmålsforbundet» und sein Kampf gegen das Landsmål* («Riksmålsforbundet og dets kamp mot landsmålet»)

Under 2. verdenskrig arbeidet Meyen for Rikskommissariatet i Norge under Georg Wilhelm Müller, i avdelingen som hadde tilsyn med forlags- og bibliotekspolitikk. Ved siden av arbeidet i Rikskommissariatet oppholdt han seg mye på Universitetsbiblioteket og utførte et stort bibliografisk arbeid: *Norwegische Bibliographie*, som utkom fra 1942 til 1944 og som blant annet registrerte norske oversettelser av tysk litteratur, norsk litteratur om Tyskland og tysk litteratur om Norge. I 1943 skrev han for *Deutsches Monatsheft in Norwegen* en artikkel om *Norwegens Geschichte im Spiegel deutscher Forschung* («Norges historie i speil av tysk forskning»), hvor det ble hevdet at Norge i unionstiden bare hadde vært et geografisk begrep. Artikkelen fikk et tilsvar året etter av Gustav Smedal.

Etter krigen var han fra 1946 til 1967 leder for universitetsbiblioteket i Braunschweig. I 1958 utga han bibliografien *Die nordeuropäischen Länder im Spiegel der deutschen Universitätsschriften* («De nordeuropeiske landene i speil av tyske universitetsskrifter»)

Referanser
----------

1. ↑  Bok og Bibliotek XX (1933), s. 124
2. ↑  *Kardinaler og kremmere*. Den norske forleggerforening. 1995. ISBN 8205230188.
3. ↑  Hoel, Adolf (1977). *Mitt liv i og for polartraktene*. Oslo: I kommisjon hos Grieg. s. 67. ISBN 8253302029.
4. ↑  Smedal, Ingrid (1959). *Røst i striden*. Brumunddal: Mitt forl. s. 92.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Vestnes kirke
**Vestnes prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Indre Romsdal prosti. Det omfattet sogn i Vestnes kommune i Møre og Romsdal fylke, og hovedkirken var Vestnes kirke.

Vestnes' kirkesogn er nå en del av Vestnes kirkelige fellesråd, og underlagt Indre Romsdal prosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Vestnes er ikke nevnt som kirkesogn i middelalderen. I Reformatsen 1589 hørte Vestnæs og Tresfiord sogn til Vedøens Præstegjeld.

Ettersom det var eget tinglag, dannet Væstnes sogn grunnlaget for Væstnes formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 31. mars 1847 ble Vestnes og Sylte fradelt Veøy prestegjeld som et eget *Vestnes prestegjeld*. Ved kgl.res. av 23. mars 1859 ble det gitt tillatelse til å bygge kirke på Fiksdal, og Fiksdal sogn ble opprettet. Ved kgl.res. av 28. april 1922 ble inndelingsnavnet Sylte endret til Tresfjord.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Vestnes
* Tresfjord
* Fiksdal
* Vike

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1908). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 215.
2. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 65-7. ISBN 8270612960.
3. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Møre og Romsdal, arkivverket.no
5. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
6. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Miriam Østvik Jenssen** (født 1985) er norsk kokk med flere år som deltaker på Norges kokkelandslag.

Østvik Jenssen har bakgrunn fra Gastronomisk Institutt i Stavanger og som kokk ved stjernerestaurantene Bagatelle og souschef ved Restaurant Oscarsgate i Oslo. Hun har medvirket i Monster Entertainments produksjon av TV-serien «Hellstrøm rydder opp». I tillegg har hun vært faglærer ved Godalen Videregående skole, skolen hun selv utdannet seg ved.

I perioden 2009-2014 var hun kokk på Det norske kokkelandslaget, som kom på 2. plass i OL i kokkekunst i 2012.

I 2011 var hun deltaker i Årets kokk (Bocuse d’Or Norge) som eneste kvinne. I senere år har Østvik Jenssen blant annet sittet i juryen i Det norske måltid, vært dommer i lærlingkonkurransen Norgescup, og laget matvideoer for NRK Mat.

Østvik Jenssen er siden 2017 ansatt som kvalitetsansvarlig i kjøkkenavdelingen ved Stavanger universitetssjukehus.

Referanser
----------

1. 1 2
2. ↑  millsproffpartner.no: *MÅNEDENS KOKK: MIRIAM ØSTVIK JENSSEN - 8 KJAPPE MED DEN KVALITETSANSVARLIGE PÅ STAVANGER UNIVERSITETSSYKEHUS*
3. 1 2
4. ↑

Eksterne lenker
---------------
**Partido Socialista Obrero Español** (**PSOE**), eller *Det spanske sosialistiske arbeiderpartiet*, er et spansk sosialdemokratisk parti som ble grunnlagt 2. mai 1879. Partiet er medlem av Det europeiske sosialdemokratiske partiet og Sosialistinternasjonalen.

Historie
--------

Partiet ble grunnlagt av Pablo Iglesias i Madrid med det formål å organisere og representere arbeiderbevegelsens interesser. Partiets politiske mål var sosialisme i henhold til marxismens prinsipper. PSOE var en del av venstresiden som vant valgene i 1936, og partiets leder Juan Negrín ble statsminister fra september 1936 til 1939.

Da general Francisco Franco sammen med høyrekrefter ledet et forsøk på statskupp i 1936 og den spanske borgerkrigen startet, ble partiet splittet i tre deler: en marxistisk, en sentrumsorientert og en reformistisk sosialistisk retning.

Under diktaturet fra 1939 ble partiet forbudt og fikk først gjenoppta sin virksomhet i 1977. I 1979 ble marxismen avskaffet i partiprogrammet, og partiet sluttet seg til de andre europeiske sosialdemokratiske partiene. Etter gjeninnføringen av det spanske demokratiet har partiet fått ny regjeringsmakt, første gang fra 1982 til 1996 under partileder og statsminister Felipe González.

Ved valget i 2004 overtok partiet overraskende regjeringsmakten fra det borgerlige Partido Popular som lenge lå an til å vinne valget. Den borgerlige regjeringens håndtering av terrorbombingen i Madrid like før valget, hadde utvilsomt betydning for PSOEs valgframgang. Etter valget til nasjonalforsamlingen 14. mars 2004 ble partiet landets største med 43 prosent av stemmene. Partileder José Luis Rodríguez Zapatero, som hadde vært partiets generalsekretær i en årrekke, ble i 2004 Spanias statsminister. 

Ved valget i 2008 økte partiet sin oppslutning, og fortsatte ved makten, selv om partiet ikke fikk rent flertall.

Ved parlamentsvalget i november 2011 gikk PSOE tilbake med 59 mandater til 110 i deputertkammeret. Det var det det dårligste resultatet etter at partiet ble tillatt igjen i 1977. Partiet mistet regjeringsmakten til Partido Popular, som fikk rent flertall.

Pedro Sánchez (PSOE) ble statsminister for en mindretallsregjering 2. juni 2018 etter at Mariano Rajoy og Partido Popular ble felt av et mistillitsvotum. PSOE økte sin oppslutning igjen ved parlamentsvalget i 2019.

Generalsekretærer
-----------------

Pedro Sánchez
* Ramón Lamoneda (1936-1944)
* Rodolfo Llopis (1944-1972)
* Felipe González (1974-1979)
* José Federico de Carvajal (1979)
* Felipe González (1979-1997)
* Joaquín Almunia (1997-2000)
* Manuel Chaves (2000)
* José Luis Rodríguez Zapatero (2000-2012)
* Alfredo Pérez Rubalcaba (2012-2014)
* Pedro Sánchez (2014-2016)
* Javier Fernández (2016-2017)
* Pedro Sánchez (2017- )

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Partido Socialista Obrero Español – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Ulrich Friedrich friherre av Løvendal** (født 22. juli 1694, død 12. jul 1754) var en tysk kammerherre, barnebarn til Ulrik Frederik Gyldenløve. 

Han var eldste sønn av Waldemar Løvendal og Dorothea Margrethe Brockdorff (1672–1706). I årene 1712–14 var han i Paris, i 1714 ble han kammerherre. 1715–16 fulgte han kurprins Friedrich August på reise til Frankrike og Italia, senere til Wien. Kom i 1718 i unåde ved hoffet og flyktet senere på grunn av skandaler og gjeld til Frankrike. Vendte tilbake til Dresden, men ble på grunn av lettsindig levevis ble han satt i fangenskap i 6 år, hvorav de 5 på festningen Königstein.

Ved farens død i 1740 oppholdt han seg i Reval hos broren Waldemar, som han fulgte til Paris. Her konverterte han til katolisismen, og ble i 1746 abbé de la cour Dieu og generalvikar hos biskoppen av Orleans, 1753 dekan for kollegiatkirken Sankt Marcel i Paris. Her døde han året etter. 

I 1720 hadde han giftet seg med Wilhelmine Ferdinanda Elisabeth von Creutzen (d. 1727). De fikk datteren Wilhelmine Ferdinanda baronesse Løvendal (1727–1766).

Referanser
----------

1. ↑   Danmarks Adels Aarbog[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «281 (Salmonsens konversationsleksikon / Anden Udgave / Bind XVI: Ludolf—Miel)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 5. juli 2020.
3. ↑  Teisen og Bobé (1937). «Gyldenløve» (PDF). *Danmarks Adels Aarbog* (II): 49.
Spinnehjul, arkeologisk funn fra Aust-Agder. Tilhører Kuben i Arendal.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
Spinnehjul av kvarts fra Västergötland i Sverige. Hjo 6568
Arkeologisk funn med spinnehjul fra Reykjavik på Island
**Spinnehjul** er svinghjulet på en håndtein, et enkelt håndredskap for spinning av tråd. Håndteinen med spinnehjul har vært brukt i vårt land siden steinalderen, og redskapet har vært brukt til 1800-tallet. Det har stor geografisk utbredelse.

Redskapet fungerer best om svinghjulet er laget av tungt materiale, som stein, metall, bein, horn eller et treslag med tyngde.

Spinnehjul av stein er spesielt bestandige og utgjør en stor gruppe arkeologiske funn, bl.a. i kvinnegraver. Selve teinen var laget av tre, og er derfor sjelden bevart.

Et spinnehjul funnet på L'Anse aux Meadows på Newfoundland er mye omtalt.

Se også
-------

* Håndtein
* Håndrokk
* Spinning
* Spinnerokk

Eksterne lenker
---------------

* (en) spindle whorl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* «DigitaltMuseum: Søk: 'Spinnehjul'».
* Northern Europe/Scandanavia/Russia Spindle/Whorls
* What is a spindle whorl?

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** KulturNav
 |
**Bent Bille** (født 1509, død 19. september 1555 i København) var en dansk adelsmann, prelat og senere lensherre i Tønsberg len (1547–1555).

Liv
---

Han var sønn av Anders Bille til Søholm (død 1555) og tilhørte adelsslekten Bille. Etter å ha fått utdannelse som en ung adelsmann lot faren ham slå inn på en løpebane som geistlig, ved at han i 1531 ble opptatt som kannik ved Roskilde domkapittel. Året etter reiste han til Paris for å studere teologi. Han vendte hjem i 1533, og ble straks utstyrt med flere innbringende prebender.

Etter utbruddet av grevefeiden skaffet faren ham et forleningsbrev på degnedømmet i København fra grev Christoffer, men på grunn av de usikre tidene tenkte han på å reise til utlandet for å fortsette studiene. Greven holdt ham imidlertid tilbake i København og sendte ham i begynnelsen av 1536 som fange til Mecklenburg sammen med faren, en svoger og ni andre adelsmenn.

I oktober 1536 ble han tatt til nåde av Christian III, men ved reformasjonens innførelse mistet han inntektene av degnedømmet i København, mens han beholdt sine tre prebender ved domkirkene. Han oppga nå den geistlige løpebanen og gikk i tjeneste ved kongens hoff.

I 1547 ble han forlenet med Tønsberg len. Han oppholdt seg skiftevis i Tønsberg og på slottet Bregentved i Danmark, som han hadde arvet etter sin mor. I sin tid som lensherre var han opptatt med lærde studier. For eksempel diskuterte han teologi med sognepresten i Tønsberg Laurids Lauridsen og studerte runeskriften sammen med fetteren Mogens Gyldenstjerne. I 1551 ble han smittet av pest, men overlevde. Han døde ugift i 1555.

Som lensherre i Tønsberg lå Bille i fiendskap og prosesser med sin forgjenger, Erik Ugerup. I et brev trykt i *Diplomatarium Norvegicum* fortelles det at en sak mellom Bille og Ugerup fra 1552 måtte henvises til retten i Oslo, fordi prosten, lagmannen og byrådet i Tønsberg ikke våget å dømme i saken, etter at Ugerup møtte opp i rådstuen bevæpnet med spente fyrrør og knebelspyd.

Den danske forfatteren Palle Rosenkrantz utga en historisk roman om Bent Bille i 1906.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave, biografiskleksikon.lex.dk, besøkt 13. september 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Johnsen, Oscar Albert (1934). *Tønsbergs historie*. Oslo: Gyldendal. s. 6.
3. ↑  Diplomatarium Norvegicum II.1156

Litteratur
----------

* W. Mollerup: «Bille, Bent», i *Dansk biografisk Lexikon*, II. Bind. Kjøbenhavn, Gyldendalske Boghandel, 1888

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon
 |
**Christian Conrad Sophus Danneskiold-Samsøe** (født 11. juni 1774, død 6. juni 1823) var en dansk godseier, amtmann og gehejmekonferensråd. 

Han ble født i København som sønn av generalpostdirektør Frederik Christian Danneskiold-Samsøe og Frederikke Louise von Kleist (1747–1814). Faren døde da han var 3 1/2 år gammel, hvorfor han i 1785 fikk den senere dikter og prest Christen Andersen Lund som veileder. I 1792 tiltrådte han som mindreårig styrelsen av grevskapet Samsøe og overdirektoraret for Gisselfeld kloster, hvor han medvirket til å lette bøndenes stilling. 30. november 1795 ektet han Johanne Henriette Valentine Kaas, datter av admiral Frederik Cristian Kaas (1727–1804) og Edele Sofie Kaas (1746–1800).

Filantrop
---------

I 1808 ble Danneskiold-Samsøe amtmann over Præstø Amt, og i denne stilling virket han blant annet for et sykehus i Næstved. Han gjorde også adgangen til klosteret lettere for uformuende, og utvidet klosteret virksomhet ved å hensette særlige summer til skolevesenets fremme og til utstyr for uformuende piker av alle stender. I 1821 fikk han utvirket, at klosteret som hittil kun hadde vært for adelige damer, fikk en særlig avdeling for døtre av uadelige i de tre første rangklasser.

I 1808 ble han tildelt storkors av Dannebrog, mens han i 1815 ble gehejmekonferensråd. Danneskiold-Samsøe døde på Gisselfeld 49 år gammel i juni 1823, og ble stedt til hvile i *Sophies Have*, en liten gravlund innrettet i Gisselfelds park til en datter som var død i 1804. Enken drev planene videre om et eget glassverk ved herregården Holmegaard.

Referanser
----------

1. 1 2   The Peerage, oppført som Count Christian Conrad Sophus von Danneskjold-Samsöe, The Peerage person ID p10935.htm#i109341, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage person ID p10935.htm#i109341, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6 7   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2  Bricka, Carl Frederik. «186 (Dansk biografisk Lexikon / IV. Bind. Clemens - Eynden)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 17. september 2020.
6. ↑  «Baggrund for indsamlingen». *sktmogenskilde.dk*. Arkivert fra originalen 8. august 2020. Besøkt 17. september 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** WikiTree
 |

Portal: Danmark
**Lanka Sama Samaja Party** (LSSP) er et politisk parti i Sri Lanka. LSSP ble først stiftet i 1935 som et sosialistisk parti som kjempet for Ceylons selvstendighet. I starten var det ikke et stort parti, men var det eneste radikale partiet som kjempet mot britene. LSSP var innledningsvis ikke et trotskistisk parti, men rommet mange forskjellige ideologiske tendenser. Omkring 1939 oppsto en konflikt mellom trotskister og Kominterntilhengere. Trotskistene vant den interne maktkampen og stiftet *United Socialist Party* (senere Ceylon Communist Party).

Under andre verdenskrig motsatte LSSP seg den britiske krigføringen og ble tvunget under jorden, og de viktigste lederne, N.M. Perera og Philip Gunawardena, ble pågrepet. Etter andre verdenskrig falt hele partiets virksomhet sammen, etter at ytterligere tretti personer ble pågrepet av de britiske styrkene, og store deler av ledelsen flyktet til India. Der tok de kontakt med indiske trotskister og besluttet å slå sammen LSSP med de indiske trotskistene, og sammen med dem stiftet de *Bolshevik-Leninist Party of India, Ceylon and Burma* (en sammenslutning som de fengslede LSSP-lederne aldri har gått med på), som sluttet seg til den fjerde internasjonale.

Etter krigen reorganiserte Perera og Gunawardena LSSP, og de hjemvendte BLPI-aktivistene reorganiserte seg som *Bolshevik Samasamaja Party*. LSSP var dermed splittet i to. Pereras LSSP var likevel fra begynnelsen betydelig større enn BSP. LSSP var på denne tiden det største venstreorienterte partiet i landet, selv om kommunistpartiet så vidt hadde begynt å vokse. I august 1953 ledet LSSP en massiv generalstreik for den srilankiske fagorganisasjonen, en streik som fikk regjeringen og britene til å frykte en revolusjon. Ved valget i 1956 ble LSSP det nest største partiet, og Perera ble valgt til opposisjonsleder, noe som anses som LSSPs absolutte høydepunkt. I valget i 1960 håpet LSSP å vinne regjeringsmakten, men mislyktes. I denne tiden vokst det populistiske partiet SLFP frem med en sosialistisk retorikk. LSSP kunne dermed ikke lenger regne med at alle venstreorienterte ville stemme på dem, og dette førte til mange interne diskusjoner innad i LSSP om partiets rolle. I 1964 fikk LSSP tilbud fra SLFP om å danne en koalisjonsregjering, og Perera gikk med på dette.

LSSP finnes fremdeles, men er idag en skygge av hva det var tidligere. Partiet er nå redusert til et ubetydelig parti som støtter SLFP.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**François Elias Beyrouti** (født 3. juli 1971 i Hadeth nær Beirut i Libanon) er en libanesisk katolsk geistlig og melkittisk biskop av Newton i Massachusetts, som sjelesørgerisk dekker hele USAs område.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

François Elias Beyrouti var ett av tre barn født til Elias og Maggy Beyrouti. Fødestedet Hadeth ligger like øst for Beirut.

François Beyrouti emigrerte til North Vancouver i Canada med familien og gikk på videregående skole i Vancouver. Han studerte ved *Christ the King Seminary* i Mission i Britisk Columbia. Etter videre studier ved *Saint Paul University* i Ottawa tok han doktorgrad i bibelteologi.

### Prest

Den 4. oktober 1998 ble han presteviet for eparkiet *Saint-Sauveur de Montréal* av biskop Sleiman Hajjar BS i *St. Peter og Paul-kirken* i Ottawa.

Etter å ha tjenestegjort i sognesjelesorgen virket han som ungdomsprest og var medlem av eparkiets konsulentkollegium. 

I 2011 ble han inkardinert i presteskapet til *Eparchy of Newton*. Her ble han valgt inn i presterådet og var sogneprest i den melkittiske *Holy Cross* menighet i Placentia i California.

### Biskop av Newton

Den 20. august 2022 utnevnte pave Frans ham til biskop av Newton. Patriarken av Antiokia, Joseph Absi SMSP, ordinerte ham til biskop den 12. oktober samme år i eparkiets konkatedral. Medkonsekratorer var hans forgjenger Nicholas James Samra, og den ukrainsk-katolske erkebiskopen av Philadelphia, Boris Andrij Gudziak. Innsettelsen i Newton fant sted en uke senere.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Biskop Leonce (?-1686)
* Patriark Athanasius Dabbas (1647–1724) \*bispeviet 1685
* Biskop Néophytos Nasri (?–1731) \*1722
* Biskop Euthyme Fadel (Maalouly) (?–1774) \*1724
* Patriark  Cyril VII (François) Siaj (Siage) (?–1796) \*1763
* Patriark  Agapios III Matar (1736–1812) \*1795
* Patriark Maximos III Michel Mazloum (1779–1855) \*1810
* Patriark Clément Bahous (1799–1882) \*1836
* Patriark Grégoire II Youssef (Sayyour) (1823–1897) \*1856
* Patriark Peter IV Géraigiry (1841–1902) \*1886
* Patriark Cyril IX Mogabgab (1855–1947) \*1899
* Patriark Maximos V (George) Hakim (1908–2001) \*1943
* Patriark Grégoire III (Loutfi) Laham, B.S. (1933- ) \*1981
* Patriark Youssef I Absi (1946–) \*1943
* Biskop *François Elias Beyrouti* (1971- ) \*2022

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Rinuncia e nomina del Vescovo dell’Eparchia di Newton dei Greco-Melkiti (U.S.A.)». *Tägliches Bulletin* **(italiensk)**. Presseamt des Heiligen Stuhls. 20. august 2022. Besøkt 20. august 2022.
2. ↑  absi, lest 30. desember 2023

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
Groa og Heid. Heid opptrer i *Voluspá*.
**Groa** er en volve med helbredende evner som omtales i myten om Tors kamp med jetten Rungne, kjent både fra *Skaldskaparmål* og Snorres *Gylfaginning*. Ifølge myten er hun gift med Aurvandil.

Gro er også navnet på en død volve omtalt i *Groa-galderet* (= Groas tryllesang). Når sønnen hennes, Svipdag, tvinges av sted av sin onde stemor for å befri Menglød, klarer han å mane moren sin til live igjen, så hennes galdrer (tryllesanger) kan beskytte ham underveis.

Viktor Rydberg mente at disse to volvene var samme person, ettersom Aurvandils kone Groa og Svipdags mor av samme navn begge omtales som gode volver. Ut fra navnet tolket han skikkelsen som en fruktbarhetsgudinne. Men så gammelt er ikke navnet Groa. Etymologisk knyttes det til norrønt *gróa* (= at gro, vokse, jfr «grøde»), men brukt som navn på en volve kan være påvirkning fra det keltiske navnet *Groach/Gruach*, med dobbeltbetydningen «(gammel) kvinne» og «spåkone» eller «heks».

I *Vatnsdæla saga* fra 1200-tallet opptrer en kvinne som heter Groa, mor til Slette-Bjørn og etterkommer av hersen Gorm i Svitjod. I *Gange-Rolvs saga* er det også en Groa, som faktisk omtales som volve og moren til berserken Tord; hun skal også ha funnet hans fosterbror Grim ytterst på Læsøs strand.

I vikingetiden ser Groa ut til å ha vært et populært pikenavn, for ti personer med dette navnet omtales i *Landnåmabok*.

Et lignende navn dukker opp hos Saxo i *Gesta Danorum* i omtalen av sagnkongen Gram, sønn av Alvild og kong Skjold, og av Saxo sammenlignet med Herkules. Kong Gram skal ha befridd den svenske prinsessen Gro fra et ekteskap med en jette, og deretter giftet seg med henne.

Referanser
----------

1. ↑   avsnitt 8
2. ↑   Siste avsnitt
3. ↑  Groa i *Fädernas gudasaga*. Den omtalte Egil er ifølge Rydberg identisk med Aurvandil.
4. ↑  Rudolf Simek (2007), *Dictionary of Northern Mythology*, D.S. Brewer, s. 120. ISBN 978-0-85991-513-7
5. ↑  Hjalmar Falk, "Om Svipdagsmál" i *Arkiv för nordisk filologi*, del 1, 1893 s. 339.
6. ↑
7. ↑
8. ↑  De ti finnes i kapitlerne (*Sturlubók*), 172, 177, 178, 183, 185, 270, 275 og 281. Kapitelinndelingen etter Carsten Lyngdrup Madsens  oversettelse av *Landnåmabok*
9. ↑
**Maria das Dores Braga Nunes**, kjent som **Dolores Nunes**, (født 4. april 1941 i Natividade i Brasil, død 8. september 2023 i Palmas i Brasil) var en brasiliansk advokat og politiker.

Liv og virke
------------

Hun var datter av Ismael Pacini Costa og Ana Braga Costa. Hun ble uteksaminert som jurist i 1979 fra Faculdade Anhanguera i Goiânia. Hun giftet seg med Jacinto Nunes da Silva, som i 1982 ble valgt til borgermester i Gurupi og i løpet av hans embetsperiode var hun lokal førstedame, kommunesekretær for sosial utvikling og president for Fundação Educacional de Gurupi.[]

Hun var i løpet av sin karriere medlem av flere politiske partier.

I det første år av regjeringen Henrique Santillo, guvernør i Goiás fra 1987 til 1991, var hun sekretær[] for sosial utvikling. Hun ble med i Movimento Democrático Brasileiro og Partido Social Trabalhista, og ble valgt til den første delstatsrepresentant for Tocantins i 1990, og i 1994 til føderaldeputert for PP som gikk sammen med Progressistas i perioden. Hun var dermed folkevalgt til det brasilianske deputertkammer fra 1995 til 1999.

Hun ble ikke gjenvalgt av Democratas i 1998, og i 2000 tapte hun valget til borgermesteren i Gurupi med PMDB. Hun ble ikke gjenvalgt som føderaldeputert hverken i 2002 eller i 2006. Hennes siste offentlige stilling var sekretær[] for arbeids- og sosialutvikling i Carlos Gaguim-regjeringen (2009-2010), og i 2012 ble hun valgt til viseborgermester i Gurupi, og gjenvalgt som dette i 2016.[]

Hun var mor til Josi Nunes, som også var føderaldeputert.

Dolores Nunes døde av komplikasjoner med covid-19 i Palmas i Tocantins den 8. september 2023, i en alder av 82 år.

Referanser
----------

1. 1 2   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. februar 2012. Besøkt 21. september 2023.
3. ↑  «Dolores Nunes». *Chamber of Deputies* **(Portuguese)**.
4. ↑  «Biografia do(a) Deputado(a) Federal JOSI NUNES». *Portal da Câmara dos Deputados* **(portugisisk)**. Besøkt 24. september 2023.
5. ↑  «Ex-deputada Dolores Nunes não resiste às complicações da covid-19 e falece aos 82 anos; velório será na Casa de Maria de Gurupi». *Cleber Toledo* **(Portuguese)**. 8. september 2023.
**Undercut** (engelsk for å underby) er innen motorsport en taktikk eller strategi for depotstopp hvor den som jager velger gå inn i depotet tidligere enn konkurrenten med hensikt å forbedre posisjonen sin på banen ved å prøve utnytte den høyere ytelsen til de nye dekkene. Den høyere ytelsen gjør sjåføren i stand til å kjøre fortere, og kan føre til at sjåføren ender opp med å ligge foran konkurrenten når denne har gjennomført sitt depotstopp. Undercut har blitt implementert med suksess i Formel 1, hvor det er en vanlig strategi. Overcut, som er den motsvarende strategien hvor den som jager blir liggende lengre ute, er noe mindre vanlig.

Et depotstopp hos Ferrari-laget i Formel 1 (2012)

Avveininger
-----------

Undercut-strategien har to hovedulemper. Den ene er tiden som kreves for å stoppe og bytte dekk, samt den reduserte hastigheten i depotstrekket, fører til at man risikerer å komme ned på listen, og man kan bli liggende i trafikk eller kjempende mot biler som ikke har gått inn for å bytte dekk enda. Den andre er det faktum at de nye dekkene kan trenge litt tid (noen svinger eller mer) for å komme opp i optimal driftstemperatur før man kan høste fordelene når det gjelder grep. I denne situasjonen med "kalde dekk" kan bilen faktisk bli så komplisert og vanskelig å kjøre at man får lavere ytelse. Den eneste defensive strategien for de andre førerne er å prøve å forbedre rundetidene sine på slitte dekk før de tar sine depotstopp.

Den største fordelen med undercut er bedre grep (traksjon) mot asfalten, men sjåføren er fortsatt under press fordi dekket må bruke noe tid på å varme seg opp til riktig temperatur. I de første svingene har bilen en tendens til å ikke ha optimalt grep. Den som jages kan bare forsvare seg med å prøve å kjøre så fort som mulig med sine brukte dekk. Ofte kan det lønne seg for den som jages å svare så fort som mulig med å gå inn selv den påfølgende runden.

Se også
-------

* Depotstopp
* Overcut

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  «undercut | definition in the English-Norwegian Dictionary - Cambridge Dictionary».
3. ↑  «Formula 1 Australia: le paure di Hamilton e gli artigli di Vettel» **(italiensk)**. Besøkt 31. mai 2017.
4. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
7. ↑  «Vettel e la maledizione dell'undercut» **(italiensk)**. Besøkt 31. mai 2017.
8. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
**Ernst Gösta Åqvist** (født 20. oktober 1904 i Stockholm, død 16. juli 1999 i Uppsala) var en svensk rettshistoriker. Han var professor ved Universitetet i Oslo fra 1971 til 1975.

Liv
---

Han var sønn av direktør Ernst Åqvist (1875–1943) og Lillie Christine Hallberg. Etter å ha blitt *jur.kand.* fra Uppsala Universitet i 1929 ble han ansatt i familiens skofabrikk Oscaria, hvor han var administrerende direktør fra 1943 til 1967. I mellomtiden ble han *jur.lic.* i 1964 og tok doktorgraden for en avhandling om *Frieden und Eidschwur* i 1969. Fra 1969 til 1971 var han dosent ved Stockholms universitet. I 1971 ble han utnevnt til professor i rettshistorie ved Universitetet i Oslo som Knut Robberstads etterfølger. Han gikk av fra denne stillingen i 1975.

Åqvist var medlem av den svenske Riksdagen for Folkpartiet fra 1949 til 1953. Han var medlem av landstinget i Örebro fra 1954 til 1966.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6   Tvåkammar-riksdagen 1867–1970, side(r) 523, oppført som Åqvist i Örebro, E Gösta, verkets språk svensk, Svenskt porträttarkiv sj9PGLAlnmUAAAAAABfsJQ, bind 4, besøkt 9. mars 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Svenskagravar.se, www.svenskagravar.se, oppført som Åqvist, Ernst Gösta, besøkt 9. mars 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* «Åqvist, E Gösta», i *Vem är det* 1985

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Hitra kirke
**Hitra prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Orkdal prosti. Det omfattet sogn i Hitra kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Hitra kirke.

Hitras kirkesogn er nå en del av Hitra kirkelige fellesråd, og underlagt Orkdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Dolmú sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hitra prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 hadde *Hitterens Præstegjeld* syv kirker og tre prester. Sognepresten forrettet i hovedkirken på Dolm og annekskirken på Ulvan, mens kirkene på Sula, Titran og på Kvenvær ble betjent av en *domestico comministro*, dvs. kapellan boende hos sognepresten. De fjerneste kirkene i prestegjeldet, St. Margretekirken i Hemne og St. Andreas-kirken i Vinje hadde en residerende kapellan bosatt i Hemne.

Det vidløftige prestegjeldet ble etterhvert delt, først ved kgl.res. av 3. desember 1765, da fastlandsdelen, Hemne og Vinje ble eget Hemne prestegjeld og videre ved kgl.res. av 2. november 1876 da Frøien ble eget sognekall.

Hiteren prestegjeld dannet grunnlaget for Hiteren formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 10. juni 1887 ble Sandstad kirke oppført for Innhitra, som ble kapellsogn, og ved kgl.res. av 24. september 1889 Sandstad eget kirkesogn, gjeldende fra 1. januar 1890. Det ble gitt tillatelse til å bygge et kapell på Fjellværøya (Nordbotn) i Fillan sogn ved kgl.res. av 25. august 1900. Kgl.res. av 23. november 1923 tillot å bygge en ny hovedkirke på øya Hitra i stedet for den nedbrente kirken. Hitra kommune skulle overta vedlikeholdet av de gjenstående kirkemurene på Dolm.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Hitra
* Sandstad
* Fillan
* Kvenvær

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1901). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 66.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 108.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 71-5. ISBN 8270612960.
5. 1 2  Prestegjeld og sogn i Sør-Trøndelag, arkivverket.no
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Stadsbygd kirke
**Stadsbygd prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Fosen prosti. Det omfattet sogn i Rissa kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Stadsbygd kirke.

Stadsbygds kirkesogn er nå en del av Indre Fosen kirkelige fellesråd, og underlagt Fosen prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Staðr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Stadsbygd prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 hadde *Stadsbygdens Præstegjeld* to kirker som ble betjent av en prest, hvilket kunne fremstå som et lite prestegjeld. Det omfattet likevel bygder på begge sider av Trondheimsfjorden, med Ingdalen og Lensvik beliggende på vestre bredd av fjorden.

Stadsbygden prestegjeld dannet grunnlaget for Stadsbygden formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 11. februar 1860 ble det tillatt å bygge et kapell på gården Meland for Lensvik distrikt, som ved kgl.res. 4. juni 1904 ble annekssogn. Ved kgl.res. av 28. august 1886 ble det tillatt å rive Rissa annekskirke på Rein og bygge ny kirke på Føl. Den nye kirken ble innviet 26. oktober 1888. Ved kgl.res. av 19. juni 1931 tillot å gjenoppføre Rein kirke, som var revet i 1888, på den gamle tomt, og Rein nye kirke ble innviet 24. august 1932. Ved kgl.res. 12. mars 1937 ble det tillatt å oppføre Hasselvika kapell i Rissa sogn etter arkitekt Claus Hjeltes tegninger. Ved kgl.res. av 30. juni 1967 ble Lensvik sogn med Ingdalen utskilt for sammen med Agdenes sogn av Ørland prestegjeld å utgjøre et nytt Agdenes prestegjeld. Ingdalen hadde fått kapell i 1960.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Stadsbygd
* Rissa
* Sør-Stjørna
* Hasselvika

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1901). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 117.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 108.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 71-5. ISBN 8270612960.
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Sør-Trøndelag, arkivverket.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.