recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tillitsmandater** beskriver hvordan pasienter gir leger fullmakt til å utøve sitt skjønn. Når pasienten oppsøker legen med et ønske om hjelp gis legen et tillitsmandat. Tillitsmandater kategoriserer graden av åpenhet i tillitsforholdet.

Pasienten er villig til å gi legen et begrenset tillitsmandat så lenge pasienten har forventninger til at leger kan gjøre noe med deres bekymringer. Pasienter vurderer sine leger, både for å se om tillitsmandatet er berettiget, og for å vurdere graden av åpenhet. Mer åpne tillitsmandater kan gi legen en mulighet til å konfrontere pasienten direkte med medisinske perspektiver som pasienten normalt kanskje ikke ville ha vært villig, eller i stand til, å motta.

Tillitsmandater brukes også mer generelt om legfolks forhold til andre profesjoner.

Begrepet ble lansert av Helge Skirbekk i hans doktoravhandling *The patient's trust: Qualitative studies and theoretical analyses of trust in general practice consultations*, og i artikkelen *Mandates of Trust in the Doctor-Patient Relationship*.

Eksterne lenker
---------------

* Mandates of Trust in the Doctor-Patient Relationship
Douglas Mawsons gruppe krever Proclamation Island for den britisk kronen 13. januar 1930
**Proclamation Island** er en liten, berglendt øy som ligger to kilometer utenfor Enderby Land i Antarktis. Den ligger 5 km vest for Cape Batterbee og rett øst for Aagaard Islands, og øyas høyeste punkt rager om lag 244 moh.

Proclamation Island ble oppdaget av British Australian New Zealand Antarctic Research Expedition (BANZARE) under ledelse av Douglas Mawson 1929–1931. Den 13. januar 1930 leste de opp en kunnkjøring (eng: *proclamation*) der de krevde suverenitet over øya på vegne av den britiske kronen.

En steinvarde og plakett reist av Mawsons gruppe er oppført på listen over historiske steder og kulturminner i Antarktis og er beskyttet av bestemmelsene som er gitt i Antarktistraktaten.

Referanser
----------

1. 1 2  Proclamation Island SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Australia). Katalognr. 11645

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Sjøkorpset** var en forening i Bergen viet båtliv og maritim opplæring, og egentlig et underbruk av Politiklubbene i Bergen. Sjøkorpset disponerte lokaler ved Flyhavnen i Sandviken, og hadde tilgang til en kontrollstasjon på Flatøy. De hadde opplæringsbåter skaffet til veie av rederier og privatpersoner og korpset hadde både seil- og motorbåter. 

Moderorganisasjonen Politiklubbene i Bergen var en fritidsorganisasjon som søkte å motvirke sosialt forfall ved å aktivisere barn og ungdom, fortrinnsvis gjennom sport og friluftsliv. Det ble gjerne sagt at den store ambisjonen til ethvert politiklubbmedlem var å bli tatt opp i Sjøkorpset. Innenfor Politiklubbene fungerte enheten også som et samlingspunkt for lederne fra lokalavdelingene og andre ressurspersoner i organisasjonen.

Opplysninger om Sjøkorpset finnes først og fremst i arkivet etter Politiklubbene i Bergen, oppbevart ved Bergen Byarkiv.

Litteratur
----------

* Elvebakk, Vebjørn 2009: "Fritid med innhold: Politiklubbene i Bergen." i Fra gutteklubb til kvinnesak. Ferie- og fritidsminner fra arkivet. Bergen. Fra Bergen Byarkivs skriftserie nr. 8. Bergen 2009

Eksterne lenker
---------------

* Sjøkorpset - oppslagsverket oVe, artikkel av Vebjørn Elvebakk, Bergen Byarkiv.
Francisco de Goya: *Tantalo*
**Tantalos** (gresk: Τάνταλος; latin *Tantalus*) er i gresk mytologi stamfaren til tantalidene. Han freste mot gudene og nedkalte dermed en forbannelse over sitt hus, en forbannelse som skulle bestå gjennom fem generasjoner. 

Tantalos var ifølge en av versjonene konge av Sipylos i Lydia, eller av Frygia ifølge en annen versjon. Han blir for det meste beskrevet som sønn av Zevs og okeaniden Pluto, men ifølge en annen versjon var han sønn av Tmolos og Omfale. Han var gift med Dione og far til Niobe, Broteas, Daskylos og Pelops.

Mens han en gang var innbudt til å spise av gudenes taffel, stjal Tantalos nektar og ambrosia og gjorde dermed gudene rasende. Han gjemte også en gullhund stjålet fra et Zevstempel, og nektet for det. For å sette gudenes allvitenhet på prøve drepte han sin yngste sønn Pelops og tilberedte ham som et måltid. Han ville se om gudene oppdaget hva det var de spiste. Vel fortærte Demeter en del av skulderen, men de øvrige gudene forstod straks hva for en redselsdåd som var begått. De kastet Tantalos ned i Tartaros i underverdenen, og utsatte ham for evige pinsler. De plasserte ham i et vanndike, og når Tantalus bøyde seg ned for å øse opp vann med hendene for å stille sin brennende tørst, trakk vannet seg alltid unna. Rett over ham var det gren med frukter, men straks han strakk hendene opp for å plukke dem, førte vinden grenene utenfor rekkevidde. 

Denne myten er opphavet til uttrykket *tantaloskvaler,* som sikter til at man er skilt fra noe man ønsker seg når det tilsynelatende er innen rekkevidde.

Grunnstoffet tantal er oppkalt etter Tantalos.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
**Too Pure** er et britisk uavhengig plateselskap som holder til i London. Selskapet ble etablert i 1990 av Richard Roberts og Paul Cox. Too Pures rykte ble bygget ved å i hovedsak gi ut alternativ og uavhengig musikk de følte ble ignorert av de store plateselskapene. De startet som et lite og eksperimentelt selskap og oppdaget PJ Harvey og Stereolab blant mange andre.

Artister som har sluppet materiale på Too Pure
----------------------------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Billy Mahonie
* Bows
* Electrelane
* Future of the Left
* Hefner
* Ill Ease
* Jack
* Laika
* Long Fin Killie
* Mclusky
* Monade
* Moonshake
* Motormark
* Mouse on Mars
* Murry the Hump
 | * PJ Harvey
* Pram
* Rothko
* Scout Niblett
* Seefeel
* Seely
* Shooting At Unarmed Men
* Stereolab
* Th' Faith Healers
* The Keys
* The Rogers Sisters
* Tracy and the Plastics
* Voodoo Queens
* Young People
 |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Matias Johan Torheim** (født 6. januar 1887 i Vik i Kvæfjord, død 29. september 1969) var en norsk gårdbruker og politiker. Han representerte Bondepartiet på Stortinget i perioden 1931–1933. Han var da medlem av kirke- og skolekomiteen.

Han var medlem av Kvæfjord herredsstyre fra 1913, hvor han ble valgt til varaordfører i 1916 og gjenvalgt i 1919. Han var ordfører fra 1922 til 1928, med gjenvalg i 1925.

Han hadde verv i Bondepartiets landsstyre, i tillegg til enkelte mindre, offentlige verv, og han var formann i Troms Sildfiskerlag, Nord-Norges Meierilag og Nord-Norges Salgslag.

Torheim drev farsgården i Vik fra 1919, og hadde siden konfirmasjonsalderen deltatt i sildefisket. Han ble senere notbas og disponent for Voktor og Vik notlag. Utdannelsen hans var fra Lofoten og Vesterålens folkehøyskole (1904–1905) og Nordlands amts landbruksskole (1908–1910).

Fra august 1942 var han medlem av Nasjonal Samling. For dette ble han i 1946 dømt til blant annet ett års fengsel. Han fortalte selv at han møtte Vidkun Quisling som stortingsrepresentant, og beundret «denne kunnskapsrike og erfarne person».

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 718[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «*Folk og land* 1. april 1967: «Ralph Hewins: 'Quisling – profet uten ære'»» (PDF). Besøkt 13. juli 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Matias Johan Torheim hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Frank** er en landsby i provinsen Alberta i Canada, som er i den nordvestre delen av Canada. Frank har i dag et innbyggertall på 

De amerikanske entreprenørene Sam Gebo og Henry Frank opprettet den frøste kullgruven i 1901. Som også forlokket flere til å komme til Frank. Denne kullgruven ble senere etterfulgt av flere i Crowsnest pass i roten på fjellet Trurtle Mountain. Som også forlokket flere til å komme til Frank. Turtle Mountain er et kalkfjell, som i dag har to topper. Den søndre toppen har en høyde på 2 200 m, mens den nordre toppens høyde er på 2 109 m.

Skredet
-------

Den 29. april 1903 skjedde det utrolige. Fjellet Turtle Mountain hadde et ras. Steinmassen, som falt ned, var 150 m dyp, 425 m høy og ca. 1 000 m bred, og vekten på dette er ca. 110 millioner tonn. I 1903 bodde ca. 600 mennesker i Frank, der 110 mennesker bodde i områder, der raset skjedde. De fleste av disse døde.

Men det som er så spesielt med dette fjellskredet og noen få til, er lengden på raset. Normalt pleier ikke steinmassene i et fjellskred å skli fælt mye lenger ut enn fallhøyden. Men dette er ett av få fjellskred, der steinmassene sklir mye lengre ut enn fallhøyden. På engelsk kalles slike skred «**long runout landslide**» og «**sturzstrom**». Ordet «sturzstrom» er lånt ifra tysk, og er egentlig «**sturzstöm**», og betyr «styrtstrøm». Disse «styrtstrømmene» når noen ganger 10–100 ganger lengre ut enn fallhøyden, og de «renner» nesten som om de i hovedsak består av vann, men gjerne inneholder veldig lite vann. Skredet fra fjellet Turtle Mountain skled ca- 2500 meter utover, og gjennomsnittsdybden av steinmassene er 14 m. Men det er områder, der dybden på steinmassene når en dybde på 45 m.

 Bildet er tatt fra litt oppå Turtle Mountain, og en ser steinmassene fra skredet som dekker dalen utover. Bildet er tatt av Keith McClary

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  «Frank Slide facts (PDF)» (PDF). Government of Alberta. Besøkt 14. september 2022.
2. 1 2  «BBC-Horizon - 'The Runaway Mountain'». 'Internet Archive' og 'BBC'. 11. desember 1995. Besøkt 15. september 2022. 17 minutter 31 sekunder
3. ↑  «Google Earth». Google. Besøkt 15. september 2022.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**«I'll Be Back»** er en sang av The Beatles, skrevet av John Lennon, men offisielt kreditert Lennon/McCartney. Sangen ble først utgitt av 10. juli 1964 på albumet *A Hard Day's Night*. I USA ble den utgitt 15. desember 1964 på albumet *Beatles '65*.

Bakgrunn
--------

Lennon var inspirert av akkordene til en sang med Del Shannon, som muligens var «Runaway» som ble en hit i 1961. McCartney uttalte i 1997 at sangen først og fremst var Lennons ide, men at de skrev den ferdig sammen.

Innspilling
-----------

Det nærmet seg deadline for å bli ferdig med albumet *A Hard Day's Night* og EP'n *Long Tall Sally*. Så etter å ha gjort seg ferdig med raske sanger som «Matchbox», «I'll Cry Instead» og «Slow Down», tok de seg en pause før de roet ned tempoet med «I'll Be Back». Seksten tagninger ble innspilt før de var ferdige og det som gjensto var George Harrisons akustiske sologitar som ble lagt på.

Tagning to var i elektrisk besetning og gikk i valsetakt. Den ble brutt i mellomverset og årsaken blir nevnt av Lennon selv der han erklærer at det er for vanskelig å holde den høye tonen lenge. I tagning tre går de over til 4/4 takt, men fortsatt med elektrisk besetning. Lennon slurver litt med vokalen et sted og følgelig ler han litt, mens Ringo Starr slo litt feil mot slutten, men uten at han kom ut av det. Både tagning 2 og 3 ble utgitt på *Anthology 1*.

«I'll Be Back» ble aldri spilt av gruppen på offentlige konserter.

Musikere og instrumenter
------------------------

* John Lennon: akustisk gitar, vokal
* Paul McCartney: bass, harmonivokal
* George Harrison: akustisk gitar solo
* Ringo Starr: trommer

Sangteksten (presentert på The Beatles' offisielle webside).

Referanser
----------

1. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 200/201
2. ↑  Turner, Steve (2009) *The Stories Behind the Songs 1962 – 1966*, Carlton Books Limited ISBN 978-1-847-32267-8 s. 85
3. ↑  Miles, Barry (1997). *Paul McCartney: Many Years From Now*. New York: Henry Houston, Texas, USA: Holt and Company. ISBN 0-8050-5249-6 s. 163
4. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 44
5. ↑  *Anthology 1* – informasjon i heftet som fulgte med utgivelsen (s. 40).
6. ↑  Lewisohn, Mark (1986). *The Beatles Live!*. London, Pavilion Books Limited. ISBN 1-85145-030-0
**«I'll Never Smile Again»** er en amerikansk sang fra 1939, skrevet av Ruth Lowe.

Den mest suksessfulle og mest kjente versjonen av sangen ble innspilt på plate av Tommy Dorsey and His Orchestra, mens Frank Sinatra og The Pied Pipers sto for syngingen. Den ble opptatt i the Grammy Hall of Fame i 1982.

Tommy Dorsey spilte inn sangen på nytt på platen V-Disc 582, også med Frank Sinatra som sanger.

Glen Miller and His Orchestra spilte også inn «I'll Never Smile Again» for RCA Bluebird.

En versjon med The Platters ble utgitt på singlen Mercury 71847 i 1961.

En doo-wopversjon med The Wanderers ble utgitt på singlen Cub K9094 i 1961.

Frank Sinatra gjeninnspilte den. Sangen ble utgitt på hans dobbelt-LP *A Man and His Music* (Reprise 2FS 1016) i 1965, komplett med en tro gjengivelse av celesta- og korakkompagnementet som karakteriserte innspillingen fra 1940. Den har blitt innspilt på plate av mange artister siden da og har blitt en standard. Den italiensk-amerikanske crossoverartisten Sergio Franchi gjorde en coverversjon på sitt album *From Sergio – With Love* (1967).

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tommy Dorsey and His Orchestra | USAs flagg Billboard National List of Best Selling Retail Records | # 1 | # 1 i 12 uker | 27. juli 1940 |
| The Platters | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 25 |  | 1961 |

Referanser
----------

1. ↑  Ifølge Peter Levinson i biografien over Tommy Dorsey, *Livin In A Great Big Way*, ble «I'll Never Smile Again» innspilt 23. mai 1940
2. 1 2 3
3. ↑  «I'll Never Smile Again» ble innspilt med sang av Frank Sinatra og the Pied Pipers. Se *the liner notes* til CD-platen *The Best of Tommy Dorsey* av Mort Goode, 1991. Bluebird/RCA 51087-2
**Bihar** var khan (leder) for khazarene på 730-tallet. Han var far til prinsesse Tzitzak som i 732 ble gift med Konstantin V, sønnen og medkeiseren til keiser Leo III i Østromerriket. Konstantin ble keiser i 741 da Leo døde. Tzitzak fikk i 750 en sønn, Bihars barnebarn, som senere ble østromersk keiser under navnet Leo IV. Tzitzak døde sannsynligvis under eller like etter fødselen.

Tidlig på 700-tallet var Østromerriket under press fra det ekspansive Ummajjad-kalifatet. Konstantinopel var blitt beleiret av muslimene i 717-718, men de klarte ikke å ta byen. Keiser Leo III trengte allierte og sendte en delegasjon til khazarene i 732. Det ble da inngått en allianse mellom de to, og en del av avtalen besto i ekteskap mellom Bihars datter og Leos sønn og arving.

Referanser
----------

1. ↑  Theophanes 1982 s. 101
2. ↑  Garland 2000

Kilder
------

* Theophanes (1982) [oppr. skrevet 815]. *The Chronicle of Theophanes. Anno mundi 6095-6305 (A. D. 602-813)* **(engelsk)**. Oversatt av Harry Turtledove. Philadelphia: University of Pennsylvania Press. ISBN 978-08122-1128-3.
* Garland, Lynda (2000). «De Imperatoribus Romanis». Besøkt 9. januar 2018.
**Bijelo Polje** (serbisk: Бијело Поље, norsk: *Hvit mark*) er en by i det nordøstlige Montenegro, ved elven Lim 60 km sør for der hvor Lim krysser grensen nordover inn i Serbia. Den er uoffisielt nordøst-Montenegros «hovedstad» og ligger i grenseregionen Raška.

**Etnisk sammensetning 2011**[]

| Etnisitet | Antall | Prosent |
| --- | --- | --- |
| Serbere | 16,562 | 35.94% |
| Bosnjaker | 12,592 | 27.23% |
| Montenegrinere | 8,808 | 19.11% |
| Muslimer som nasjonalitet | 5,985 | 12.99% |
| Sigøynere | 334 | 0.72% |
| Albanere | 57 | 0.12% |
| Kroater | 41 | 0.09% |
| Jugoslaver | 27 | 0.06% |
| Andre | 454 | 0.98% |
| udeklarerte | 952 | 2.07% |
| ingen data | 269 | 0.58% |
| **Total** | **46,081** | **100%** |

Bijelo Polje har veiforbindelse til Berane i sørøst, Podgorica i sør (E-65, E-80) og til Serbia i nord (E-763). Nærmeste flyplass er i Berane.

Historie
--------

Bijelo Polje het **Akova** under osmanenes styre. Området ble delvis islamisert fra 1600-tallet.[] Byens kirke dedikert til St. Peter og Paulus er stedet hvor Miroslav, bror til den serbiske herskeren Stefan Nemanja, skrev Miroslav-evangeliet.

Byen inngikk i området *(sandsjak)* Novi Pazar *(Novibazar)* under Det osmanske riket. I 1862 vant serbiske styrker et avgjørende slag mot osmanene, men full uavhengigheten fra osmanene kom først i 1912.

Transport og økonomi
--------------------

Bijelo Polje er et transportknutepunkt med motorvei til Serbia og Beograd i nord, samt via Berane (35 km sørøst) til Kosovo og Albania. Det går også motorveier (E-65, E-80) sørover til hovedstaden Podgorica.

Byen ligger ved jernbanen fra Podgorica, og 60 km lengre nord krysser jernbanen grensen til Serbia mot Beograd.

Eksterne lenker
---------------

* kommunes hjemmeside
* [ *Comparable review of number of population by gender and by age, and by municipalities,*

2003 and 2011 Censuses*], Monstat*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC **·** GeoNames
 |
**Arendalsvassdragets skogeigarlag** ble stiftet 19. desember 1916 i Treungen. 
Laget var en videreføring av *Arendalsvassdragets skogeierforening* som ble stiftet i Arendal i 1913. Dette hadde imidlertid kort virketid og opphørte i 1917.

Arendalsvassdragets skogeigarlags formål var at skogeierne i Arendalsvassdraget skulle samarbeide og verne om sine interesser. Laget var en sammenslutning av skogeierlagene i Fyresdal, Vrådal, Nissedal, Treungen og Åmli. Lagets første formann var Tjostolv Kiland.

Laget ble oppløst i 1930 og ble erstattet av det nye skogeiersammenslutningen Nidarå Tømmersalslag.

Arkiv
-----

Arkivet etter Arendalsvassdragets skogeigarlag befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal.

Arkivet inneholder en møtebok og noe korrespondanse. Møteboken omfatter både styremøter i Arendalsvassdragets skogeigarforening (1913–1917), Arendalsvassdragets skogeigarlag (1916–1930) og de to første årene til Nidarå Tømmersalslag (1930–1932)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Arendalsvassdragets skogeigarlag på Arkivportalen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Arendals Sparebank** var en sparebank i Arendal fra 1825 til 1886. 

Arendals Sparebank startet sin virksomhet lørdag 1. oktober 1825, som Norges 6. sparebank. 
Arbeidsgruppen som planla bankens grunnleggelse besto av flere av Arendals fremste menn, som Peter Herlofson (bankens første direksjonsformann), Morten Smith Dedekam, Conrad Nicolai Schwach, Erich Andreas Thomle med flere. Fra starten holdt sparebanken til i matr.nr. 1 i Arendal (nederst i Bendiksklev ved Torvet), og holdt åpent hver lørdag i en time. 
I 1844 flyttet banken inn i Arendal rådhus, som banken hadde vært med på å finansiere kjøpet av.

Banken hadde god økonomi, og ga mange pengegaver til byens ulike oppgaver og byggeprosjekter.

Fra sparebank til forretningsbank
---------------------------------

I 1875 gikk Arendals Sparebank fra å være en ren sparebank, til å bli drevet mer som en forretningsbank, som handlet med valuta og innvilget lån. Dette var for å ta opp konkurransen med nyetablerte Arendals Privatbank. 
Banken hadde konkrete planer om å bygge et eget bankbygg i Arendal og hadde engasjert arkitekt Balthazar Lange til å tegne bankbyggningen. Det ble imidlertid ikke noe av disse planene, da banken fikk økonomiske problemer grunnet Arendalskrakket høsten 1886.

Konkurs
-------

Da Privatbanken gikk konkurs høsten 1886, fulgte Arendals Sparebank like etter, og stengte for godt i desember samme år. Innskyterne gikk da til sak mot bankens direksjon, og saken gikk helt til Høyesterett. I 1896 ble direksjonen frifunnet.

Reetablering
------------

Noen år senere, i 1889, ble det etablert en ny sparebank for byen, nemlig Sparebanken i Arendal. Denne blir gjerne regnet som en reetablering av den gamle sparebanken, og skiftet dessuten også navn i 1963 til *Arendal Sparebank*. Denne banken fusjonerte med Aust-Agder Sparebank i 1973, som i sin tur fusjonerte med Sparebanken Sør i 1984.

Arkivet
-------

Arkivet etter Arendals Sparebank befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder forhandlinger, planer og tegninger, samt materiale vedrørende Arendals Sparebanks konkurs.

Litteratur
----------

* Dannevig, Birger (1921-1998) (1963). *Arendal sparebank: 1825-1889-1964*. Arendal: [Arendal sparebank].

Referanser
----------

1. ↑  Banken som aldri ble bygd, *Avtrykk.no*, 14.12.2016

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Arendals Sparebank på Arkivportalen
**Arendals samlag for brændevinshandel** var et brennevinssamlag opprettet i Arendal i 1875. Samlaget ble opprettet som privat aksjeselskap under offentlig kontroll og med en lav lovbestemt maksimumsavanse for brennevinsomsetningen. Formålet var å sikre en viss kontroll over brennevinsomsetningen og begrense antallet av mer eller mindre lovlige utskjenkningssteder for brennevin. 
Samlaget ble lagt ned i 1896 etter en lokal folkeavstemning.

Motstand
--------

Arendals samlag for brændevinshandel ble besluttet opprettet av Arendal kommunestyre 19. mars 1875. Det var sterk motstand mot opprettelse av samlaget fra avholdsbevegelsen. I forkant av kommunestyrevedtaket hadde avholdsfolket holdt møte der 200 personer hadde stemt mot opprettelse av samlaget. Kun to hadde stemt for.

På 1890-tallet kom det til nye konfrontasjoner mellom tilhengere og motstandere av brennevinssamlag. Ifølge brennevinsloven av 1894 var det innbyggerne selv gjennom lokale folkeavstemninger, som kunne avgjøre om skjenking og detaljsalg av brennevin skulle være tillatt. Alle hjemmehørende i byen over 25 år kunne avgi stemme. Loven gav også rett til kvinner rett til å stemme. Det var første gang kvinner kunne stemme ved valg i Norge.

14. oktober 1895 ble det holdt avstemning i Arendal. Resultatet gav et klart flertall til samlagsmotstanderne. Arendals samlag for brændevinshandel ble lagt ned på året etter.

Arkivet
-------

Arkivet etter Arendals samlag for brændevinshandel befinner seg ved Kuben i Arendal. Arkivet inneholder blant annet forhandlingsprotokoll, kopibok, regnskapsjournaler, salgsbøker, kontrabøker, lagerprotokoller, flaskekontobøker, korrespondanse, kontrakter, instrukser, prislister, lønningslister og lagerbeholdning.

Referanser
----------

1. ↑  Jernvægspunsch, Linie Aquavit og rom fra St. Croix, Avtrykk.no, 22.04.2016

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Arendals samlag for brændevinshandel på Arkivportalen
***Seventh Son*** (no. *Sjuende sønn*) er en bok skrevet av den amerikanske forfatteren Orson Scott Card, og ble utgitt i 1987. Boken er den første i *The Tales of Alvin Maker*-serien, og handler om Alvin Miller, den sjuende sønn av den sjuende sønn.

Handling
--------

Familien til Alvin er på vandring vestover. Men når de forsøker å krysse Hatrack-elven, prøver en ukjent styrke å forhindre den ennå ufødte Alvin fra å bli født - ettersom Alvin kommer til å bli den syvende sønnen til en syvende sønn. Derfor forsøker utrolige krefter å ødelegge den vognen den gravide fru Miller sitter i. Hennes eldste sønn Vigor blir dødelig såret i denne konfrontasjonen. Men den syvende sønn må være født samtidig de andre seks fremdeles er i live, og Vigor holder seg så vidt i live helt til Alvin blir født. Etter hvert som årene går, unngår Alvin en rekke forsøk fra en ukjent styrke som ønsker å drepe ham. Han får ofte hjelp fra en mystisk beskytter. Alvins far tror at en vann-demon forsøker å drepe Alvin. Når Alvin er syv år gammel, ankommer en ny pastor kalt Thrower, til byen og forsøker å bygge en ny kirke. 

Alvins far nekter å hjelpe, men alle de syv sønnene sine til å bygge kirken. Men når en bjelke plasseres på konstruksjonen år i stykker, tilsynelatende i ferd med å falle på Alvin. Imidlertid brytes bjelken i to, og Alvin overlever - nok et eksempel på guttens nær-døden opplevelser. Når Alvin er 10 år gammel, kommer "Taleswapper" en omreisende historie-forteller til byen. Taleswapper besøker den nye kirken, hvor han mener at alteret har blitt berørt av en ond enhet. Men pastor Thrower kaster ham ut av kirken. 

Taleswapper hjelper til med å sette et navn på den ukjente styrken som forsøker å stoppe Alvin fra å realisere sine sanne krefter: Unmaker. I mellomtiden blir pastor Thrower et verktøy for Unmaker, den onde kraften som hadde berørt alteret. Taleswapper råder Miller-familien til å sende Alvin bort, hvor han kan være trygg. Unmaker klarer til slutt å skade Alvin ved å få en kvernstein til å falle på ham. Taleswapper oppfordrer ham til å helbrede seg selv. Alvin klarer dette, men oppdager at han ikke klarer å helbrede en del av beinet. Alvin blir senere ansatt som lærling hos en smed i Hatrack River hvor han ble født. Den neste boken i serien kalt "Red Prophet" ble publisert 1988.

Fra 1987 til 2003 kom det ut seks bøker i serien, og en til er planlagt.

* *Seventh Son* (1987)
* *Red Prophet* (1988)
* *Prentice Alvin* (1989)
* *Alvin Journeyman* (1995)
* *Heartfire* (1998)
* *The Crystal City* (2003)
* *Master Alvin* (planlagt)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted for Orson Scott Card

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
Joachim Rønneberg, Jens Anton Poulsson og Kasper Idland (nummer tre fra venstre) mottar kong Haakon ved premieren på filmen *Kampen om tungtvannet* i 1948. Foto av Leif Ørnelund i Oslo Museums samlinger.
**Kasper Idland** (født 21. juni 1918 i Figgjo, død 25. mai 1968) var under andre verdenskrig fenrik i Kompani Linge. Han er først og fremst kjent for å ha deltatt i Vemork-aksjonen.

Andre verdenskrig
-----------------

Idland tok underoffisersskole i Kristiansand og ble i 1937 sersjant.

Ved Tysklands angrep på Norge 9. april 1940 arbeidet Idland i Postverket. Han deltok i kampene i Dirdal. Idland forlot Norge ombord på MB «Drott» 17. september 1941 og ankom Peterhead 19. september. der han sluttet seg til de norske styrkene i Storbritannia. Han ble med i Kompani Linge og fikk oppdrag i det okkuperte Norge.

Idland deltok i 1943 i Vemork-aksjonen, men han hadde også oppdrag i Egersund. Gruppen han deltok i bestod av lederen Alf Aakre, Egersund, Kjell Endresen og Kasper Idland. Gruppen ble kalt for Vestige IV og de opererte fra begynnelsen av 1944 til frigjøringen i mai 1945.

Utmerkelser og ettermæle
------------------------

Idland ble høyt dekorert for sin krigsinnsats. Han mottok St. Olavsmedaljen med ekegren, Krigsmedaljen, Deltagermedaljen med rosett og Haakon VIIs 70-årsmedalje. Av britene ble han tildelt Military Cross, av franskmennene Æreslegionen og Croix de guerre og av amerikanerne fikk han Frihetsmedaljen med bronsepalme.

Det er reist en minnebauta over Idland ved Figgjo Barneskole.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| St. Olavsmedaljen med ekegren | Krigsmedaljen | Deltakermedaljen med rosett | Haakon VIIs 70-årsmedalje |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Military Cross | Frihetsmedaljen med bronsepalme | Æreslegionen | Croix de guerre |

 |

Referanser
----------

1. ↑  «DigitaltMuseum: Klingenberg kino, interiør, faojé, premi...». DigitaltMuseum. Besøkt 25. februar 2012.
2. 1 2 3  Lena Fjeldheim Goursaud: «Kasper ble vår krigshelt», *Gjesdalbuen*, 8. mai 2009, s. 7.
3. ↑  Ulstein, Ragnar (1920-) (1967). *Englandsfarten*. Oslo: Samlaget. s. 305.
4. ↑  *Kompani Linge*. [Oslo]: LibriArte. 1995. s. 312. ISBN 8244500492.
5. ↑  Kasper Idland Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine. biografi fra *Sandnesavisen*
6. ↑  Oversikt over skulpturer i Sandnes kommune[*død lenke*], Sandnes kommune.

Litteratur
----------

* Jens-Anton Poulsson: *Aksjon Vemork : vinterkrig på Hardangervidda* – Gyldendal, Oslo, 1982
* Jack Rostøl og Nils Helge Amdal: *Kasper Idland – fra krig til kamp* (2011)

Eksterne lenker
---------------

* Kasper Idland, biografi fra *Sandnesavisen*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
Alexander Rybak under Blinkfestivalen på Sandnes 31. juli 2009  Foto: Jarle Vines 
**Blinkfestivalen** er en festival som har blitt arrangert i Sandnes siden 2006. Det er konkurranser i skiskyting og langrenn som foregår på rulleski der verdenseliten i begge grener deltar. Samtidig blir det også konkurrert i aldersbestemte klasser. I 2008 hadde festivalen 40 000 tilskuere. Det er Axelar, Norges Skiforbund, Norges Skiskytterforbund, og Sandnes kommune som arrangerer festivalen.

Vinnere 2009
------------

### Skyteduell

**Kvinner** : Jori Mørkve  

**Menn**  :Simon Schemp

### Skiskyting jaktstart

**Kvinner**: Simone Hauswald  

**Menn**: Simon Eder

### Skiskyting sprint

**Kvinner**: Marie Dorin  

**Menn**: Michael Rösch

### Langrenn

### 10 km fristil kvinner, 15 km fristil menn

**Kvinner**: Marit Bjørgen  

**Menn**: Øystein Pettersen

### Langrenn sprint

**Kvinner**: Marit Bjørgen  

**Menn**: Josef Wenzl

Se også
-------

* Blinkfestivalen 2020
* Blinkfestivalen 2019
* Blinkfestivalen 2018

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Blinkfestivalen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Resultater
* Resultater 2020 Arkivert 20. september 2020 hos Wayback Machine.
**Blindsjakk** er en form for sjakk der trekkene gjøres uten at spillerne kan se brettet eller brikkene, og uten at de har annen form for fysisk kontakt med dem. Trekkene kommuniseres ved hjelp av sjakknotasjon. 

Enkelte spillere er i stand til å spille flere blindsjakkpartier samtidig mot flere motstandere, dette kalles *simultanblindsjakk*.

Historikk
---------

Blindsjakk er kjent fra tidlig i sjakkens historie, det første partiet ble muligens spilt av Sa'id bin Jubair (665–714) i Midtøsten. I ble blindsjakk brukt for å jevne ut nivåforskjellen mellom en sterk og en svak spiller, eller rett og slett for å vise hvor dyktig man var. Den franske mesteren Philidor kunne spille opptil tre partier samtidig. I 1858 gav den legendariske Paul Morphy simultanoppvisning i blindsjakk mot de åtte sterkeste spillerne i Paris. Han vant seks partier, og spilte to remiser. I simultanblindsjakk overfører vanligvis en mellommann trekkene mellom spillerne.

Etter hvert ble blindsjakkrekordene forbedret. I 1900 spilte Pillsbury 20 partier simultant i Philadelphia. Den tsjekkiske spilleren Richard Réti og den russiske verdensmesteren Aleksandr Alekhin var de neste som forbedret rekorden kraftig. Alekhin spilte mot 28 motstandere i februar 1925, med resultatet 22 seire, 3 remis og 3 tap. Samme år forbedret Réti rekorden ved å spille mot 29 spillere samtidig i São Paulo.

I 1943 spilte polske Miguel Najdorf mot 40 motstandere. Han økte antallet til 45 i 1947, og oppnådde resultatet 39 seire, 4 remiser og 2 tap. I dag blir denne prestasjonen ansett som tidenes mest imponerende når det gjelder simultanblindsjakk. 

Den gjeldende verdensrekorden innehas av ungareren Janos Flesch, som i Budapest i 1960 spilte mot 52 motstandere. Han vant 31 partier, spilte 3 remis og tapte 18. Denne rekorden blir av enkelte trukket i tvil, fordi Flesch under partiene ble tillatt å gjenoppfriske stillingene muntlig.

Dagens status
-------------

Nå blir det arrangert flere blindsjakkturneringer årlig. Den mest kjente er Melody Amber-turneringen, som arrangeres i Monte Carlo av milliardæren Joop van Oosterom.

Eksterne lenker
---------------

* Blindfold Chess av Danny Kopec
* George Koltanowski

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** NKC
 |
A marking axe used by a forestry officerEn blinkeøks blir brukt av en skogforvalter i USA
En norsk merkeøks fra 1960-tallet. Her er det merket i barken, dette merke forsvinner under håndtering av stokken, derfor måtte man blinke og merke der det ikke var bark.
En **blinkeøks** er en øks som brukes til å blinke og merke trær. Øksen er en kombinasjon av en vanlig øks med plan egg, som ble brukt til å blinke med, og en merkeøks i *øksehammeren* (baksiden av øksen) som ble brukt til å merke med.

Merkeøksen hadde et speilvendt merke slik at merket ble rettvendt på treet eller tømmerstokken.

Med en blinkeøks slapp man å ha med både en vanlig øks og en merkeøks når det skulle blinkes og merkes i skogen.

Bruk
----

Ved blinking av skogen før hogst bestemte skogeieren eller skogforvalteren hvilke trær som skulle felles. Blinking var å hogge bort en liten del av barken, en bles, på treet i brysthøyde slik at tømmerhuggerne lett kunne se blinkingen når hogsten ble utført i løpet av høst- og vintersesongen.

Skulle trærne fløtes måtte de også merkes for å skille de ulike kjøpernes tømmer fra hverandre når de kom fram til sorteringslenser eller sagbruk. Man kunne også merke hogstklare trær for å se at blinkingen var utført av rette vedkommende. Merkingen ble foretatt i det barkfrie området (blinken/blesen).

Nå til dags merkes vanligvis stående trær med maling istedet.

Se også
-------

* Øks
* Tømmermerke
* Tømmerfløting

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Blindheimætten** var en stormannsætt i Norge i middelalderen. Slekten hadde sitt hovedsete i Borgund på Sunnmøre.

Blindheimættens stamfar var Skule Kongsfostre, en angelsaksisk stormann som kom til Norge fra England i 1066, etter slaget ved Stamford bro. Skule ble hirdmann hos kong Olav Kyrre og fikk flere eiendommer av ham, og hans etterkommere ble blant de mektigste slektene i Norge. Blindheimætten var beslektet med Giskeætten og Reinsætten. Sistnevnte var også etterkommere av Skule.[1]

Blant Blindheimættens medlemmer var lendmannen Hallkjell Huk, mannen som fikk kong Harald Gille fra Irland til Norge i 1120-årene, og hans to sønner Simon Skalp og Jon Hallkjellsson. Simons sønn, Nikolas, var kandidat til norsk konge i 1161, men ble drept av Erling Skakke.[2]

I borgerkrigstiden tok de forskjellige medlemmene av slekten parti med ulike konger. Hallkjell Jonsson, sønn av Jon Hallkjellsson, ble i 1190-årene leder av opprørsgruppen Øyskjeggene, motstanderne av kong Sverre Sigurdsson. Blindheimætten døde ut på 1200-tallet.[3]

Referanser
----------

1. ↑  Krag (2005): 254-255
2. ↑  Simon Skalp. (2009, 30. oktober). I Store norske leksikon. Hentet 22. september 2016 fra .
3. ↑  Blindheimætten. (2009, 14. februar). I Store norske leksikon. Hentet 22. september 2016 fra .

Litteratur
----------

* Krag, Claus, *Vikingtid og rikssamling 800-1130*, Aschehougs Norgeshistorie. Aschehoug, Oslo 2005

Eksterne lenker
---------------

* Blindheimætten hos Store norske leksikon
**Park Jin-man** (født 30. november 1976 i Incheon), er en sørkoreansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney og 2008 i Beijing.

Park ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 2008 i Beijing. Han var med på det sørkoreanske baseballslaget som vant den femte og siste olympiske baseballturneringen foran Cuba og USA. Sør-Korea beseiret Japan med 3-2 i finalen.

Åtte år tidligere, under Sommer-OL 2000 i Sydney, vant han en bronsemedalje med det sørkoreanske baseball-laget som kom på tredjeplass bak USA og Cuba.

OL-medaljer
-----------

* Gull 2008 Kinas flagg Beijing - **Gull** i baseball Sør-Koreas flagg Sør-Korea
* Bronse 2000 Australias flagg Sydney - Bronse i baseball Sør-Koreas flagg Sør-Korea

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Park Jin-man – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Park Jin-man – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Park Jin-man – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Park Jin-man – Baseball-Reference.com (Minor League) Rediger på Wikidata

Portal: Korea
Den autonome regionen Asorenes flagg
Den autonome regionen Madeiras flagg
Portugal har to **autonome regioner** (portugisisk: *Regiões autónomas de Portugal*): Asorene (*Região autónoma dos Açores*) og Madeira (*Região autónoma da Madeira*). Sammen med Fastlands-Portugal utgjør de den portugisiske republikken. 

I den portugisiske grunnloven er de autonome regionene definert som regioner med egne myndigheter og lovbok. Myndighetene er delt inn i utøvende regionalmyndigheter (*Governo Regional*) og den lovgivende forsamlingen (*Assembleia Legislativa*). Den lovgivende er valgt demokratisk etter D'Hondts metode.

Opprinnelig var den portugisiske republikken representert i hver region med en minister (*Ministro da República*), foreslått av sentralmyndighetene og utnevnt av presidenten. Ved grunnlovsendringen i 2006 ble ministeren degradert til representant (*Representante da República*).

Regionalpresidenten blir utnevnt av Presidenten på grunnlag av valget til de lovgivende forsamlingene.

| * v
* d
* r
Portugals distrikter og autonome regioner |
| --- |
| Distrikter | Aveiro **·** Beja **·** Braga **·** Bragança **·** Castelo Branco **·** Coimbra **·** Évora **·** Faro **·** Guarda **·** Leiria **·** Lisboa **·** Portalegre **·** Porto **·** Santarém **·** Setúbal **·** Viana do Castelo **·** Vila Real **·** Viseu | Portugals flagg |
| Autonome regioner | Azorene **·** Madeira |
| ISO 3166-2:PT |
**Robert Kišerlovski** (født 9. august 1986 Čačak) er en kroatisk syklist. Han la opp etter 2018-sesongen.

Karriere
--------

Han startet sin profesjonelle karriere i 2005 i det slovenske laget Adria Mobil. Han syklet for dette laget i fire år og fikk sin hittil eneste UCI-seier i 2007. Da vant han rittet GP Palio del Recioto som er et kategori 1.2 ritt på UCI kalenderen. I 2009 kjørte han for det San Marino registrerte laget Amica Chips, men halvveis ut i 2009 sesongen ble han hentet inn til ProTour laget Fuji-Servetto. Her fikk han kjøre ritt som Sveits rundt og Østerrike rundt. Senere samme år fikk han muligheten til å debutere i en Grand Tour. Han var med i troppen til Fuji-Servetto i Vueltaen. Dette ble ikke en stor suksess og han stilte ikke til start på den 5. etappen. På den foregående etappen som gikk til Liège brakk han kragebeinet i en massevelt og kunne ikke fortsette rittet.

### 2010

I 2010 byttet han lag til det italienske laget Liquigas-Doimo. Her fikk han muligheten i mindre ritt som Tour de San Luis, et 2.1 ritt i Argentina og det italienske rittet Giro di Sardegna. Han presterte en topp ti plassering på kuperte etapper i begge rittene. Hans første ProTour ritt for sesongen var Catalonia rundt. Han ble nummer ni på den småkuperte 4. etappen og fullførte til slutt som nummer 18 sammenlagt.

Referanser
----------

1. ↑  «Robert Kiserlovski (32) zet punt achter carrière» **(nederlandsk)**. Besøkt 26. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Kišerlovski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Robert Kišerlovski – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Robert Kišerlovski – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Robert Kišerlovski – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Robert Kišerlovski – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Robert Kišerlovski – CycleBase Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Army of Two*** er et tredjepersonsskytespill, som er utviklet av Electronic Arts, og er gitt ut for Xbox 360 og Playstation 3 4. mars 2008. Spillets plott er en handler om to militære som slåss i krig, politiske oppgjør og en konspirasjon som truer hele verden. Historiens tidslinje er satt fra 1993 til 2009. Spillet er etterfulgt av *Army of Two: The 40th Day*.

11. august 2011 stengte ned EA serverne for spillets flerspiller-modus.

Handling
--------

Spilleren kan oppgradere en rustning for å gjøre den bedre og sterkere. Man begynner med en liten rustning, oppgraderer til medium etter å ha gjennomført hele Afghanistan-oppdraget, og får en enda bedre rustning etter ett senere oppdrag. Man spiller en karakter kalt Elliot Salem tilhørende 75th Ranger Regiment. De må samarbeide med Phillip Clyde, en privat militær-entreprenør kalt Security and Strategy Corporation (SSC) som har til oppgave å gjennomføre et attentat mot en mektig krigsherre Abdullahi Mo'Alim.

I 2001 blir Salem sendt til Afghanistan for å drepe en annen terrorist ved navn Mohammed Al-Habiib, som sitter på et missil-anlegg. Senere blir Salem sendt videre til Irak. Målet deres her er å redde en tidligere bekjent, oberst Eisenhower, etter at hans amerikanske militærbase ble beleiret av terroristen Ali Youssef. Senere blir et hangarskip fra den amerikanske marine overtatt av terrorist-organisasjonen Abu Sayyaf.

Referanser
----------

1. ↑  «Army of Two (Xbox 360)». *IGN*. Besøkt 5. juli 2016.
2. ↑  «EA To Shut Down Old Games' Online Play». Besøkt 5. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Army of Two* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Army of Two* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Army of Two* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Army of Two* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Army of Two* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Army of Two* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Symbol for linje B.
**Linje B (11)** (**Línea B (11)**) er en undergrunnslinje ved Mexico bys metro. Den har fargen sølv på rutekart og går i en nordøstlig retning fra den nordlige delen av sentrum og ut i forstedene. Linjen betjener 21 stasjoner mellom Ciudad Azteca og Buenavista over 20,27km med spor.

Første delen av linjen sto ferdig i 1999 og den ble utvidet med åtte stasjoner i 2000. Linjen har seks undergrunnstasjoner, fire stasjoner på opphøyet gateplan og 11 stasjoner på gateplan.

Stasjoner
---------

Kart over Linje B.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Symbol** | **Stasjonsnavn** | **Overganger** |
|  | Ciudad Azteca |  |
|  | Plaza Aragón |  |
|  | Olímpica |  |
|  | Ecatepec |  |
|  | Muzquiz |  |
|  | Río de los Remedios |  |
|  | Impulsora |  |
|  | Nezahualcóyotl |  |
|  | Villa de Aragón |  |
|  | Bosque de Aragón |  |
|  | Deportivo Oceanía |  |
|  | Oceanía | Linje 5 |
|  | Romero Rubio |  |
|  | Ricardo Flores Magón |  |
|  | San Lázaro | Linje 1 |
|  | Morelos | Linje 4 |
|  | Tepito |  |
|  | Lagunilla |  |
|  | Garibaldi | Linje 8 |
|  | Guerrero | Linje 3 |
|  | Buenavista |  |
Den militære situasjonen som ledet fra til isolasjonen på Kurland
Armégruppens armbind
**Armégruppe Kurland** (tysk: *Heeresgruppe Kurland*) var en tysk armégruppe på østfronten under andre verdenskrig.

Den besto av de restene av armégruppe nord som hadde blitt avskåret og isolert på Kurland av Den røde armé under deres offensiv mot Østersjøen høsten 1944. Sammensetningen av styrken ble gitt da Den røde armé nådde Østersjøen ved Memel 10. oktober 1944, og slik avskar denne delen av armégruppen plassert i Latvia fra resten av de tyske styrkene.

Armégruppen ble formelt opprettet 25. januar 1945, da Adolf Hitler, på grunn av de endrede forholdene i felten, omdøpte tre armégrupper.

Armégruppen fortsatte å eksistere som en isolert enhet helt fram til krigens avslutning i Europa.

Alle enheter ble beordret til å overgi seg da Wehrmacht kapitulerte 8. mai 1945. Kl 23:00 den 8. mai overga general Carl Hilpert en styrke på 189 000 mann, herav 42 generaler.

Kommandanter
------------

* 15. januar til 27. januar 1945 – Lothar Rendulic
* 27. januar til 10. mars 1945 – Heinrich von Vietinghoff
* 10. mars til 25. mars 1945 – Lothar Rendulic tilbake.
* 25. mars til 8. mai 1945 – Carl Hilpert

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Thorbjørn Lekve** (født 20. november 1845, død 20. desember 1897) var en norsk ingeniør fra Ulvik. Han var en ledende jernbanekonstruktør, særlig kjent som den første overingeniøren ved Bergensbanen. Han var bror av Endre Lekve.

Liv og virke
------------

Lekve var sønn til en gårdbrukar på Nedre Lekve i Ulvik. Selv reiste han til Helsingfors i 1863 og studerte i tre år ved høyskolen i byen, hvor broren var professor i bygningsfag. Han fortsatte studiene i Zürich 1866–69. Deretter deltok han ute i felten på Jernbaneanlegg i Østerrike, senere på Østfoldbanen. I 1877 ble Lekve overlærar i bygningsfag på Kristiania tekniske skole, hvor han i tre år sto for et reformarbeid som bar frukt. Fra 1880 var han medlem av den tekniske undervisningskommisjonen, som blant annet planla den senere tekniske høyskolen i Trondheim. I 1891 ble han leder for den tekniske revisjonen i Arbeidsdepartementet, hvor han gjorde et grunnleggende arbeid.

Lekve var blant de første som tok til orde om en jernbane mellom Kristiania og Bergen. Han tok aktivt del i forberedelsene til banen, og ble den første overingeniøren da det i 1894 ble vedtatt å bygge Bergensbanen.

Den norske Ingeniør- og arkitektforening reiste i 1908 en bautastein på Finse til minne om Thorbjørn Lekve.

Referanser
----------

1. ↑  Holøs, Bjørn (1984). *Bergensbanen 75*. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205153760.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Thord Flodqvist** (født 5. august 1926, død 15. mars 1988) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.

Flodqvist vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var målvakt på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3.

Flodqvist ble verdensmester i ishockey to ganger, 1953 og 1957.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Norges flagg Oslo - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

VM-medaljer
-----------

* 1953 Sveits’ flagg Zürich/Basel - Gull **Gull** i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1957 Sovjetunionens flagg Moskva - Gull **Gull** i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1954 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1958 Norges flagg Oslo - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

1. 1 2   sok.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thord Flodqvist – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Thord Flodqvist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Thord Flodqvist – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Thord Flodqvist – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Thord Flodqvist – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |