recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Larviksfjorden** er en 7 km lang fjord som strekker seg fra linjen Stavernsodden fyr – Malmøya inn til Larvik med Batteristranda helt innerst. Viksfjorden er en 8 kilometer lang sidefjord.

Geologisk sett er Farrisvannet er fortsettelse av Larviksfjorden. Vannet ligger 22 moh og er vel 20 kilometer langt. Farriseidet er en del av raet, fra siste istid som har demmet opp vannet.

Lågen som er Norges 4. beste lakseelv har sitt utløp i Larviksfjorden. Den var tidligere en viktig fløtningselv. Produksjon og utskiping av trelast har vært en viktig næring i områdene rundt Larviksfjorden, som f.eks Agnes. 

Farriselva er 900 meter lang og renner ut i Larviksfjorden. Elva og fjorden var viktige forutsetninger da det første sagbruket ble anlagt i 1539. Larviksfjorden og områdene omkring er et svært godt eksempel på hvordan fjord og elver har sammen skapt forutsetninger for bosetting og utkomme i uminnelige tider. 

Både i seilskutetiden og da de første dampbåtene kom var også fjordens ytre deler viktige. Rundt 1750 ble det anlagt flåtestasjon i Stavern. Norges første dampskip anløp Stavern fra 1827. I dag har Larvik daglige rutebåtforbindelser med Hirtshals i Danmark.

Langs fjorden er det en rekke fine badeplasser og sandstrender blant annet Hvittensand, Karistranda, Batteristranda, Rødbergstranda og Lillevikstranda. Det finnes også flere gode fortøyningsplasser for fritidsbåter. Langs fjordens vestre kant går den fem kilometer lange turstien «Fjordstien».

Se også
-------

* Blåskjellanlegg i Larviksfjorden

Referanser
----------

1. ↑  Larviksfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Larz Anderson III** (født 1866 i Paris, død 1937 i White Sulphur Springs i Vest-Virginia) var en amerikansk forretningsmann og diplomat. Han var USAs ambassadør i Japan i 1913.

Anderson studerte ved Harvard University. Han var deretter diplomat i London årene 1891–1894 og de derpå følgende tre årene i Roma. Han tjenestegjorde under den spansk-amerikanske krig. Anderson var USAs minister i Belgia årene 1911-1912 før utnevnelsen til ambassadør i Japan. Han var ambassadør i Japan fra februar til mars 1913.

Hans hus i Washington, D.C. *Anderson House*, fungerer som bibliotek, museum og hovedkvarter for Cincinnatusselskapet (*Society of the Cincinnati*). Anderson var medlem av selskapet og enken Isabel, donerte huset til selskapet etter sin manns død.[] USAs eldste bilmuseum, Larz Anderzon Auto Museum i Brookline i Massachusetts, ble grunnlagt av Larz og Isabel Anderson etter at de hadde giftet seg.[] Bilmuseet ligger i Larz Anderson Park, et stort grøntområde som Isabel donerte til Brookline etter hans død.

Anderson Memorial Bridge, broen mellom Boston og Cambridge, kalles ofte Larz Anderson Bridge. Broen har imidlertid egentlig fått sitt navn etter faren, Nicholas Longworth Anderson.[] Anderson lot bygge broen til farens minne. Etter Andersons død donerte enken parets bonsaisamling til Harvards arboretum.[]

Han er begravd i Washington National Cathedral.

Referanser
----------

1. 1 2   GeneaStar, GeneaStar person-ID andersonlar[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6hh7d3m, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Larz Anderson». *history.state.gov*. Office of the Historian, Foreign Service Institute United States Department of State. Besøkt 17. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Anderson House History på Society of the Cincinnatis hjemmesider
* The Larz Anderson Bonsai Collection Arkivert 7. august 2010 hos Wayback Machine. på Harvards Universitys websider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Nesset**, også kjent som **Neset** eller **Levangernesset**, er ei halvøy og en tettbebyggelse i Levanger kommune i Trøndelag. Halvøya ligger nord for Alstadhaug og Eidsbotn, nordvest for Levanger sentrum, vest for Levangerbukta og sør og øst for Trondheimsfjorden. Tettbebyggelsen sør og øst på Nesset er en del av tettstedet Levanger, men utgjorde et eget tettsted fram til 2002. Denne tettbebyggelsen har omkring 3 654 innbyggere per 1. januar 2019.

Nesset er forbundet med Levanger sentrum via Sundbrua på fylkesvei 6866 over Levangersundet. Lenger vest ligger gangbrua Snekkarberget bru. Stedet har bussforbindelse med Levanger sentrum.

Arbeidskirka Bamberg kirke ligger på Nesset. Nesheim skole og Vårtun kristne oppvekstsenter ligger også her.

Noter
-----

1. ↑  Basert på befolkningstall for grunnkretsene Staup, Bamberg, Gjemble, Kjønstad og Veske, som dekker det tettbebygde området sør og øst på Nesset.

Referanser
----------

1. ↑  «Nesset». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 12. februar 2020.
2. ↑  «Grunnkretsenes befolkning». Statistisk sentralbyrå. Besøkt 12. februar 2020.
3. ↑  «Buss og bestillingstransport, regioner». AtB. Besøkt 12. februar 2020.
***Chiasognathus granti*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Hannen har ekstremt forlengede kjever. Denne arten ble av Charles Darwin (1871) brukt som et stjerneeksempel på seksuell seleksjon, arten blir derfor ofte kalt "Darwin's beetle" på engelsk.

Utseende
--------

En middelsstor til stor (33-85 millimeter), langbeint hjortebille. Kroppen er kort og bred, med mørk metallglans. Pronotum har en pigg ved bakhjørnet og er mer eller mindre tynt kledt med lyse, ull-aktige hår. Beina er slanke, leggene (tibiae) med spisse torner. Hos denne arten er hannes kjever ofte er lengre enn resten av kroppen. Kjevene er lange og tynne, nedbøyde omtrent midt på og innoverbøyde ytterst. Innerkanten er fint tannet, i tillegg er det på hver kjeve en rett, spiss og ganske lang utvekst på undersiden. Hodet er forholdsvis lite, antennene har et langt, tynt skaft. Hannene har fire klart adskilte, runde fasettøyne, ett par som sitter på oversiden av kjevene og ett på undersiden. Pronotum er bredere enn langt, omtrent klokkeformet, med spisst uttrukne bakhjørner. Dekkvingene er nokså korte og brede, uten punktrekker. Beina er nokså lange, spesielt frambeina.

Hunnene mangler hannenes sterkt forstørrede kjever, selv om kjevene også hos hunnene er temmelig kraftige.

Levevis
-------

Disse billene lever i den såkalte valdivianske regnskogen langs vestsiden av Andesfjellene. De voksne billene beveger seg mye omkring oppe i høye trær, der hannene kjemper om hunnene ved hjelp av de lange kjevene. Artene flyr gjerne i solskinn. Hannenes kjever hindrer dem trolig i å spise, mest trolig tar heller ikke hunnene til seg næring som voksne. I alle fall hannene av *C. granti* kan lage påfallende lyd ved stridulering.
Larvene lever i jorda der de eter røtter.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra Chile og det vestlige Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Chiasognathini*
						* Slekten *Chiasognathus* Stephens, 1831
							+ Underslekten *Chiasognathus* (i snever forstand)
								- ***Chiasognathus granti*** Stephens, 1831
									* ***Chiasognathus granti granti*** Stephens, 1831
									* ***Chiasognathus granti holometallicus*** Rataj, 2012

Kilder
------

* Oversikt over artene
* Generic Guide to New World Scarabid Beetles – *Chiasognathus*

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri
* (en) *Chiasognathus granti* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chiasognathus grantii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Chiasognathus grantii* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Chiasognathus grantii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Messetelt fra Fagligt Fælles Forbund.  Foto: Lars Schmidt 
**Fagligt Fælles Forbund (3F)** er et dansk fagforbund som ble etablert 1. januar 2005 ved en sammenslåing av Specialarbejderforbundet i Danmark (SiD) og Kvindeligt Arbejderforbund (KAD). 1. juli 2006 ble Restaurationsbranchens Forbund (RBF) en del av 3F.

Den 15. desember 2009 annonserte 3F og fagforbundet Træ-Industri-Byg (TIB) at de arbeidet fram mot en fusjon i 2010, en fusjon som ble realisert 1. januar 2011.

Forbundet har 370 000 medlemmer (desember 2010), og er dermed Danmarks største. Det utgir Fagbladet 3F, som kommer med 16 utgivelser i året.

3Fs oppbygning
--------------

3F har 78 lokale avdelinger fordelt over landet. De forhandler overenskomster, fører faglige saker og gir råd og veiledning til medlemmene. Medlemmene kan bl.a. få bistand i konfliktsituasjoner, og får utbetalt dagpenger fra 3Fs a-kasse ved ledighet.

### Ledelse

* Forbundets formann er Poul Erik Skov Christensen
* Nestformann er Jane Korczak og Johnny Skovengaard.
* Hovedkasserer er Ulla Sørensen.
* Forbundssekretær er Per Christensen og Claus Jørgensen.

### Bransjer

Medlemmene er organiserte i følgende seks områder:

* Industrigruppen
* Transportgruppen
* Den Offentlige Gruppe
* Byggegruppen
* Den Grønne Gruppe
* Service, hotel & restauration

Eksterne lenker
---------------

* «Træfolk er nu med i 3F»[*død lenke*]
* Fagligt Fælles Forbund s hjemmeside
* 3F Akasse Blog

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Anton Brunner** (født 8. august 1898 i Bregana i Kroatia i Østerrike-Ungarn, død 24. mai 1946 i Wien i Østerrike) var en østerriksk SS-offiser (Obersturmführer) og tjenestemann ved Reichssicherheitshauptamt, Nazitysklands sikkerhetsministerium. Han var en av Adolf Eichmanns medarbeidere. For å unngå forveksling med en annen av Eichmanns medhjelpere, Alois Brunner, ble Anton Brunner gjerne kalt «Brunner II».

Brunner ble etter krigen dømt til døden for krigsforbrytelser.

Liv og virke
------------

Han flyttet med sine foreldre til Wien og deltok som soldat i første verdenskrig.

Brunner trådte inn i NSDAP i 1939. Han var mellom 1941 og 1943 tilknyttet Zentralstelle für jüdische Auswanderung (Rikssentralen for jødisk utvandring) i Wien og var ansvarig for deportasjonen av omkring 48 000 jøder. I 1943 var han under en kort periode stasjonert i Praha, innen han i 1944 inngikk i Sondereinsatzkommando Eichmann som planla og gjennomførte jødeutryddelsen i Ungarn.

Etter andre verdenskrig ble Brunner stilt for retten Wien og dømt til døden som krigsforbryter; han ble henrettet ved hengning.

Det råder usikkerhet omkring Anton Brunners medlemskap i SS. Ved rettergangen i Wien 1946 oppgav han at han ikke hadde vært medlem i SS. Han hadde ikke den for SS-medlemmer obligatoriske blodgruppetatoveringen (*Blutgruppentätowierung*) og man har ikke funnet noen dokumenter som bekrefter hans medlemskap.

Referanser
----------

1. ↑  Felstiner, Mary (1997). «Alois Brunner: ’Eichmann's Best Tool’». *Museum of Tolerance: Multimedia Learning Center* **(engelsk)**. The Simon Wiesenthal Center. Arkivert fra originalen 3. desember 2011. Besøkt 3. desember 2011.

Litteratur
----------

* *Adolf Eichmann: byråkrat och massmördare*. Stockholm: Wahlström & Widstrand. 2005. ISBN 91-46-20118-1.
* *Das Personenlexikon zum Dritten Reich* **(tysk)**. Frankfurt am Main: Fischer Taschenbuch Verlag. 2007. ISBN 978-3-596-16048-8.

Portal: Andre verdenskrig
***Chiasognathus impubis*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (25-30 millimeter), langbeint, rødbrun hjortebille. Kroppen er kort og bred. Pronotum har en pigg ved bakhjørnet, hos denne arten er det nesten uten hår. Beina er slanke, leggene (tibiae) med spisse torner. Kjevene hos hannen er lange og tynne, nedbøyde og innoverbøyde ytterst. Innerkanten er fint tannet. Hodet er forholdsvis lite, antennene har et langt, tynt skaft, men ikke noen påfallende vifte. Hannene har fire klart adskilte, runde fasettøyne, ett par som sitter på oversiden av kjevene og ett på undersiden. Pronotum er bredere enn langt, omtrent klokkeformet, med spisst uttrukne bakhjørner. Dekkvingene er nokså korte og brede, uten punktrekker. Beina er nokså lange, spesielt frambeina.

Hunnene mangler hannenes sterkt forstørrede kjever, selv om kjevene også hos hunnene er temmelig kraftige.

Levevis
-------

Disse billene lever i den såkalte valdivianske regnskogen langs vestsiden av Andesfjellene. De voksne billene beveger seg mye omkring oppe i høye trær, der hannene kjemper om hunnene ved hjelp av de lange kjevene. Artene flyr gjerne i solskinn. Hannenes kjever hindrer dem trolig i å spise, mest trolig tar heller ikke hunnene til seg næring som voksne. 
Larvene lever i jorda der de eter røtter.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Chile og Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Chiasognathini*
						* Slekten *Chiasognathus* Stephens, 1831
							+ Underslekten *Chiasognathus* (i snever forstand)
								- ***Chiasognathus impubis*** Parry, 1870

Kilder
------

* Oversikt over artene
* Generic Guide to New World Scarabid Beetles – *Chiasognathus*

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri
* (en) *Chiasognathus impubis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Chiasognathus impubis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Chiasognathus impubis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Fagskolen i Gjøvik** (**FIG**) ble opprettet i 1968 som Gjøvik tekniske fagskole. Skolen skiftet navn 1. august 2005 til Fagskolen i Gjøvik. Fagskolen ble slått sammen med Fagskolen på Hamar under navnet Fagskolen Innlandet i 2012.

Skolen ble etablert som en del av teknikerutdanningen på Gjøvik, og hadde lokaler sammen med Høgskolen i Gjøvik fram til 1984, da en ny skole ble bygget som selvstendig enhet. Oppland fylkeskommune eier FIG, og er ansvarlig for drift og vedlikehold.

Skolen har pr. 2011 over 800 studenter. Skolefagene omfatter teknologi og helse. FIG tilbyr også nettstøttet opplæring.

Rektorer
--------

* Arne Mellerud (1977-1999)
* Ivar Lien (1999-2015, fra Dokka videregående skole)
* Kari Nordskogen (2015 - 2018)
* Gard Tekrø Rolid (2018 - )

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Fagskolen i Gjøvik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Raymond Bernard Milton** (født 27. august 1912 i Port Arthur i Ontario i Canada, død september 2003 i Stouffville i Ontario) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

Milton spilte på det canadiske amatørlaget *Port Arthur Bearcats* som var tatt ut til å representere Canada i OL-turneringen 1936. Canada kom på andreplass i turneringen bak Storbritannia. De vant alle tre kampene i gruppespillet, 8-1 over Polen, 11-0 over Latvia og 5-2 over Østerrike. I mellomrunden tapte de med 1-2 til Storbritannia og beseiret Ungarn med 15-0 og Tyskland med 6-2. I finalerunden beseiret de Tsjekkoslovakia med 7-0 og USA med 1-0, men resultatet i mellomrunden mot Storbritannia telte også med i finalerunden og dermed ble Storbritannia olympiske mestere i ishockey og Canada, som hadde vunnet de fire første OL-turneringene, fikk ta til takke med sølvmedaljene.

OL-medaljer
-----------

* OL 1936 Nazi-Tysklands flagg Garmisch-Partenkirchen - Sølv Sølv i ishockey Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Raymond Milton – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Milton – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Milton – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Raymond Milton – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
***Chiasognathus sombrus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (22-28 millimeter), langbeint, halvmatt, brun hjortebille. Kroppen er kort og bred. Pronotum har bronseaktig metallglans og en liten pigg ved bakhjørnet, hos denne arten er det nesten uten hår unntatt som en brem langs kanten. Beina er slanke, leggene (tibiae) med spisse torner. Kjevene hos hannen er forholdsvis korte, knivformede, nedbøyde og innoverbøyde ytterst. Innerkanten har et par tenner. Hodet er forholdsvis lite, antennene har et langt, tynt skaft, men ikke noen påfallende vifte. Hannene har fire klart adskilte, runde fasettøyne, ett par som sitter på oversiden av kjevene og ett på undersiden. Dekkvingene er nokså korte og brede, uten punktrekker. Beina er nokså lange, spesielt frambeina.

Hunnene mangler hannenes sterkt forstørrede kjever, selv om kjevene også hos hunnene er temmelig kraftige.

Levevis
-------

Disse billene lever i den såkalte valdivianske regnskogen langs vestsiden av Andesfjellene. De voksne billene beveger seg mye omkring oppe i høye trær, der hannene kjemper om hunnene ved hjelp av de lange kjevene. Artene flyr gjerne i solskinn. Hannenes kjever hindrer dem trolig i å spise, mest trolig tar heller ikke hunnene til seg næring som voksne. 
Larvene lever i jorda der de eter røtter.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Chile.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Chiasognathini*
						* Slekten *Chiasognathus* Stephens, 1831
							+ Underslekten *Chiasognathus* (i snever forstand)
								- ***Chiasognathus sombrus*** Paulsen & Smith, 2010

Kilder
------

* Oversikt over artene
* Generic Guide to New World Scarabid Beetles – *Chiasognathus sombrus* Arkivert 7. november 2017 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri
* (en) *Chiasognathus sombrus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Chiasognathus sombrus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Chiasognathus sombrus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Team Trafikk AS**, det siste året kjent som **Nettbuss Trondheim AS**, var et datterselskap av Nettbuss som driftet bybussene i Trondheim. Virksomheten hadde ca. 690 ansatte og ca. 225 busser i daglig drift. Pr. 2009 transporterte selskapet ca. 70 000 passasjerer daglig, 20 millioner per år. I tillegg til vanlig rutekjøring drev selskapet «Nattbussen», oppdragskjøring, skolekjøring og «Team Flexibuss» som drev med mer spesialrettet transport.

Historie
--------

Team Trafikk ble etablert 1. juli 2001, gjennom en sammenslåing av Trondheim Trafikkselskap og Hemne Orkladal Billag. Dette ble til et selskap med ca. 1 200 ansatte og ca. 600 vogner, i hovedsak busser. Team Trafikk ble nå morselskap i konsernet med datterselskaper, som Team Møre, Team Buss og Team Verkstedsenter. Nettbuss kjøpte høsten 2002 opp Team Trafikk, og ble eneste eier i selskapet fra 16. desember 2002. Team Trafikk fortsatte som et datterselskap av Nettbuss, med ansvar for bussrutekjøringen i Trondheim. De øvrige selskapene for busstrafikk som var i konsernet Team Trafikk ble da søstre; Nettbuss Trøndelag og Nettbuss Møre.

Selskapet skiftet 1. januar 2011 navn til Nettbuss Trondheim AS. Fra 1. september 2011 ble Nettbuss Trondheim fusjonert inn i Nettbuss Trøndelag som en naturlig følge av mindre trafikkproduksjon fordi resten av Trondheims busslinjer kjøres av andre operatører på oppdrag for AtB.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Ananas er en CAM-plante
En **CAM-plante** (engelsk: **Crassulacean acid metabolism plant**) er en plante som er tilpasset tørke og mye lys ved at den driver CAM-fotosyntese. Slike planter har spalteåpningene på undersiden av bladene åpne om natta og lukket om dagen. Denne tilpasningen gjør at de taper svært lite vann ved fordampning, men at de også må ta opp og lagre karbondioksid om natta. Hos CAM-plantene skjer det minimalt fotorespirasjon (binding av oksygen ved hjelp av enzymet RuBisCO). Slike planter er ofte å finne i ørkenområder og på savanner. 

Det som skiller CAM-plantene fra C4-plantene er at CO2-bindingen og mørkereaksjonen hos de førstnevnte er atskilt i tid, mens de samme prosessene hos C4-plantene er atskilt i forskjellige celler (mesofyllceller og slireceller). 

Enkelte CAM-planter finnes også i Norge. Noen arter i bergknappfamilien (*Crassulaceae*) driver CAM-binding av CO2. Navnet CAM-fotosyntese er nettopp oppkalt etter denne plantefamilien, siden det var i disse plantene at man først oppdaget CAM-fotosyntese. En god frukt med den samme måten å binde CO2 på, er ananas.

Se også
-------

* Fotosyntese
* CAM-fotosyntese
**Teater i Glåmdal** er et teater opprettet 1. september 2010 og er et prosjektteaterverksted med to fast ansatte. 

Teater i Glåmdal eies av Hedmark fylkeskommune og de sju Glåmdalskommunene. Flere kunstnere og produksjonsmedarbeidere har vært engasjert siden starten. Kongsvinger kommune er vertskommune for ordningen, som kom til som en følge av opprettelsen av Teater Innlandet. Teater i Glåmdal har fire hovedsatsningsområder: Profesjonelle egenproduksjoner, samarbeidsproduksjoner også med amatører, gjestespill og pedagogisk virksomhet.

Teater i Glåmdal liker å kalle seg «teatret der vi bor», og tar ofte utgangspunkt i lokale temaer og personer i sin virksomhet. De turnerer også i de sju kommunene, gjerne på små steder. Publikumstallene de tre første årene har ligget mellom 10000 og 11000 årlig.[]

Av de som har vært engasjert de første årene nevner vi: Terje Mærli, Harald Engan, Guro Gjerstadberget, Sten Jensen, Nils Oscar Ottesen, Sten Bjørge Hansrud, Jonas Delerud, Anne Nyutstumo, Kristine Tunheim, Levi Henriksen, Hans Ludvig Fredheim, Anita Ihler, Rolf Arne Lie Holter, Eva Vermundsberget, Trond Lindheim, Pål Terje Antonsen, Odd Ragnar Lund, Mette Skogbakken, Kristin Skaare, Anki Larsson, Espen Furuseth og Leif Stinnerbom.

Eksterne lenker
---------------

* Teater i Glåmdal på Origo
**«The Silly Song»** er en amerikansk sang fra Walt Disneys animasjonsfilm, *Snehvit og de syv dvergene.* Sangen er komponert av Frank E. Churchill med tekst av Larry Morey. I filmen ble sangen fremført av Otis Harlan, Billy Gilbert, Pinto Colvig og Scotty Mattraw i rollene som de syv dvergene. De utgjorde en instrumentalseptett. Dvergene jodler i denne sangen.

* Søvnig: blokkfløyte, formet som en fisk
* Sinnataggen: fint utskåret orgel
* Minsten: trommer
* Prosit: lutt
* Blygen; concertina
* Brille (og også Lystig): gitarlignende instrument, kalt swanette
* Lystig: jodler

En synopsis av nummeret
-----------------------

Etter å ha oppdaget Snehvit i deres hus og spist middag holder dvergene selskap for henne. I sangen synger Lystig og Blygen hver seg om noe latterlig. Det blir etterfulgt av et refreng. Deretter danser alle dvergene vekselvis med Snehvit. Litt mer enn halvveis i sangen klatrer Minsten på Prosits skuldre, mens han bærer en lang frakk, slik at han ser ut som en høy nok dansepartner for Snehvit. De danser med henne en kort stund, og så lar hun dem danse på egen hånd. Minstens dans tar brått slutt da Prosit kommer med et kraftig nys, som gjør at Minsten kommer ut, flyr oppover, ut av frakken og lander trygt i hyttas skråbjelker.

Sangen innbefatter Minstens trommesolo, drevet av hans jakt på en iritterende flue, Sinnataggens orgelsolo og Brilles gitarsolo. Dette segmentet ble umiddelbart etterfulgt av «Some Day My Prince Will Come»-segmentet.

Trivia
------

* Nesten 40 år etterpå ble sangen anvendt som bakgrunnsmusikk i de tidligste utgavene av det populære prisspørreleken *The Price is Right*.
* Opprinnelig skulle Prosit også synge et vers i denne sangen i tillegg til Lystig og Blygen. Hans vers skulle bli etterfulgt av at han kom med et lite nys. Dette verset ble ikke anvendt i filmversjonen (mest sannsynlig fordi forfatterne følte at det ville unødvendig overdrive, siden segmentet skulle slutte med at Prosit uansett skulle komme med et ekstremt nys), men det kan høres på noen LP-plater med filmens lydspor.
* Denne sangen skulle opprinnelig bli til «You're Never Too Old to Be Young», men ble senere tilpasset til «The Silly Song».

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Silly Song* på MusicBrainz Rediger på Wikidata
**Dag Belsnes** (født 1941) er en norsk Internett-pioner og tidligere professor II ved Universitetet i Oslo.

Sammen med Yngvar Lundh og Pål Spilling fikk han Rosing Hederspris i 2010 for sin medvirkning til utviklingen av TCP/IP-protokollen. Han er også anerkjent internasjonalt: Navnet hans er inngravert på en plakett ved Stanford University som hedrer de 33 mest betydningsfulle personene i utviklingen av den grunnleggende Internett-teknologien.

Belsnes er cand.real. med hovedfag i matematikk fra Universitetet i Oslo (1967). Han har vært forsker og forskningssjef på Norsk Regnesentral, professor II ved Institutt for informatikk på Universitetet i Oslo og arbeidet i rådgivingsselskapet Pharos.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Eirik Rossen (23. november 2010). «Hederspris til norske TCP/IP-veteraner». *Digi*. Arkivert fra originalen 8. desember 2015. Besøkt 29. november 2015.
3. ↑  Andreas Bakke Foss (25. november 2007). «Skapte Internett med norsk hjelp». *Aftenposten*. Besøkt 29. november 2015.
4. ↑  «Dag Belsnes (medarbeiderprofil)». Karde AS. Besøkt 29. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Dag Belsnes i dblp computer science bibliography

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MGP
 |
**Claude Stanley Jameson** (født 20. januar 1886 i St. Louis i Missouri, død 12. februar 1943 i Los Angeles i California) var en amerikansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Jameson vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget *St. Rose Parish*, som kom på tredjeplass i fotballturneringen bak det canadiske laget *Galt Football Club* og *Christian Brothers College* fra USA. *St. Rose Parish* tapte første kampen med 0-4 til det canadiske laget som også vant over det andre amerikanske laget, *Christian Brothers*, med 7-0 og ble olympiske mestere i fotball.

De amerikanske lagene *St. Rose Parish* og *Christian Brothers College* spilte siden tre kamper innen de kunne kåre en sølvvinner. De to første kampene endte 0-0 og den tredje kampen vant *Christian Brothers College* med 2-0. Det var kun tre lag som deltok i fotballturneringen som ble gjennomført 16. til 23. november 1904. 
Jameson var angrepsspiller og spilte alle fire kampene.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse Bronse i fotball, USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Claude Jameson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Claude Jameson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Claude Jameson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Bjugn Sparekasse** var en sparebank som eksisterte i daværende Bjugn kommune i Trøndelag fra 1881 til 1970.

Banken ble opprettet i 1881 fordi det ble oppfattet som for lang reiseavstand til den daværende *Ørlandets og Bjugn Sparebank* på Brekstad. Banken fikk approbasjon som sparebank i 1926. Sparekassa var en lillebror i Bjugn, og hadde i 1938 en forvaltningskapital på 362.000 kr, mens Bjugn Sparebank (opprettet 1891) samme år hadde en forvaltningskapital på 1,26 millioner kr. Banken ble fusjonert med Bjugn Sparebank i 1970.

Initiativtakeren til banken var den senere ordføreren Johan G. Haugen, og bankens første styreformann ble lærer og ordfører Hilmar M. Romstad. Andre menn med verv i banken har vært Claus Lien, Gustav Hyllmark, Chr. Brun Jenssen, Einar Furunes og Erling Hansen.

Referanser
----------

1. ↑  Morten Haugen. «Sparebankhistorie og bankbøker i Fosen» I: *Årbok for Fosen* 1999
2. ↑  Årbok for Fosen. 1984 |
3. 1 2 3  Diesen, Emil (1939). *Bankvesenet i Sør-Trøndelag*. Økonomisk revues forlag. s. 17.
4. ↑  «Fosna-Folket 1970.10.23». 1970. s. 3.
5. ↑  Fusjoner og endringer, 1970; sparebankforeningen.no
6. ↑  «Fosna-Folket 1991.09.27». 1991. s. 8.  «Bjugnbanken jubilerer»
7. ↑  «Fosna-Folket 1991.08.13». 1991. s. 6.  «Bygdas bank i 100 år»
**Claude Percival Buckenham** (født 16. januar 1876 i London, død 23. februar i 1937 i Dundee i Skottland) var en britisk fotballspiller som deltok under i de olympiske leker 1900 i Paris.

Buckenham spilte på det britiske laget *Upton Park F.C.* under verdensutstillingen og OL 1900 i Paris. Det ble spilt kun to fotballkamper mellom tre lag som demonstrasjonsport på Vélodrome de Vincennes i Paris. *Upton Park F.C.* spilte kamp den 20. oktober 1900 mot *Club Française* som de vant med 4-0. Tre dager senere beseiret det franske laget *Université de Bruxelles* fra Belgia med 6-2. I ettertid har International Olympic Committee valgt å utse tre medaljevinnere, gull til Storbritannia, sølv til Frankrike og bronse til Belgia.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1900 Frankrikes flagg Frankrike - **Gull** i fotball Storbritannias flagg Storbritannia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Claude Buckenham – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Claude Buckenham – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Claude Buckenham – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Claude Buckenham – ESPNcricinfo.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Vagos Motorcycle Club**, også kjent som **Green Nation**, er en kriminell enprosenters motorsykkelklubb dannet i 1965 i San Bernardino i California. Emblemet til motorsykkelklubben skal forestille den norønne guden Loke som kjører en motorsykkel. Medlemmer av klubben bruker ofte grønne plagg.

Vagos har rundt 4 000 medlemmer fordelt på 200[] avdelinger. Disse avdelingene finnes i de amerikanske statene Arizona, California, Hawaii, Nevada, Oregon, Utah, Missouri, rundt over Canada, flere steder i Europa og totalt ti avdelinger i Mexico (Baja California, Jalisco og Mexico City). To hundre medlemmer er i Inland Empire (California), samme sted som klubben ble etablert på 1960-tallet.

I 2013 utvidet Vagos seg til Sverige og Australia.

Historie
--------

Under andre verdenskrig kjørte mange soldater motorsykler og knyttet seg sterkt til dem. De klarte derfor ikke å forlate motorsyklene etter krigen. Motorsykkelentusiaster dannet klubber i perioden hot rod-biler var populært. I 1948 dannet Hells Angels sin første avdeling i San Bernardino i California. De delte på den tiden gatene med en motorsykkelklubb kalt Psychos. I 1965 oppsto det uenigheter mellom noen av medlemmene i Psychos. Dette førte til at enkelte Psychos-medlemmer forlot klubben og dannet Vagos MC. Klubbfargen deres skal hylle Vagos-grunnleggernes meksikanske arv. Utvidelsen deres startet i California med Riverside og Sør-California som noen av de første områdene, før de videre slo seg ned i Mexico og Europa.

Medlemskap
----------

Hovedsakelig består Vagos av hispanic og kaukasiske menn.

Referanser
----------

1. ↑  «Top 10 Notorious American Biker Gangs». *Listverse*. 18. august 2009. Besøkt 16. august 2017.
2. ↑  «Gangland S6, E1». Arkivert fra originalen 21. oktober 2012.
3. ↑  «Vagos MC Meeting In Grants Pass». *Northwest Harley Blog*. 8. august 2008. Besøkt 16. august 2017.
4. ↑  «30 arrested in Vagos club crackdown | Inland News | PE.com | Southern California News | News for Inland Southern California». 22. mars 2010. Arkivert fra originalen 22. mars 2010. Besøkt 16. august 2017.
5. ↑  «About Violent Gangs - Outlaw Motorcycle Gangs». 23. juli 2009. Arkivert fra originalen 23. juli 2009. Besøkt 16. august 2017.
6. ↑  «Seattle Times». [*død lenke*]
7. 1 2  «*Gangland* "Snitch Slaughter"». Arkivert fra originalen 21. oktober 2012.
8. ↑  «Discovery Shows - Watch Now for FREE!». *dsc.discovery.com* **(engelsk)**. Besøkt 16. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
***The Shuttle*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Rollin S. Sturgeon.

Handling
--------

Bettina Vanderpoel, den sjarmerende datteren til millionæren Reuben Vanderpoel fra New York, reiser til England for å besøke søsteren Rosalie som er gift med Sir Nigel Anstruthers - en fattig engelsk adelsmann. Etter at hun ankommer deres falleferdige eiendom, oppdager Betty at Nigel ikke bare har kastet bort hele Rosalies formue. Men han har også behandlet sin kone og deres lille sønn forferdelig.

Betty reparerer eiendommen med hennes egne penger, og introduserer deretter søsteren sin for det engelske samfunnet. I denne prosessen møter hun Lord Mount Dunstan, en stolt, men pengeløs adelsmann som bor i den tilstøtende eiendommen. Selv om han er veldig romantisk tiltrukket av Betty, unngår Dunstan henne for ikke å fremstå som en lykkejeger. Men en smittsom epidemi bryter snart løs blant bøndene i området, og Betty får høre at Lord Dunstan nylig skal ha dødd.

Skuespillere
------------

* Constance Talmadge som Bettina Vandepoel
* Alan Roscoe som Lord Mount Dunstan
* Edith Johnson som Rosalie Vanderpoel
* Edwin B. Tilton som Reuben Vanderpoel
* Helen Dunbar som Mrs. Vanderpoel
* George A. McDaniel som Sir Nigel Anstruthers
* Thomas Persse som Penzance
* Edward Peil Sr. som Ughtred Anstruthers
* Casson Ferguson som G. Selden

Referanser
----------

1. ↑  The Shuttle
2. ↑  THE SHUTTLE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Shuttle* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Claude Gotteland** (født 12. juni 1803 i Savoia, død 17. juli 1856 i Shanghai i Kina) var sammen med pater Eugène-Martin-François Estève den første jesuitt som kom som misjonær til Kina på 1800-tallet, etter at ordenen var blitt oppløst i 1770-årene og gjenopprettet i 1814.

Det var Luigi de Besi, den apostoliske vikar for Shandong og Henan, og midlertidig ansvarlig for bispedømmet Nanjing, som i brev til jesuittergeneralen, pater Roothaan, den 18. september 1841 bad om å få jesuittmisjonærer så fort som mulig. De kristne i Jiangnan hadde allerede tidligere fremført samme ønske til jesuittgeneralen (1832), dronningen av Portugal (1838) og pave Gregor XVI (1840). 

De to franske jesuittene ankom Shanghai 12. juni 1842. Snart etter kom det flere, og under pater Gottehards ledelse begynte de etableringen av et betydningsfullt katolsk kraftsenter i bydelen Zikawei i Shanghai.

Litteratur
----------

* Jean-Marie Mayeur og Yves-Marie Hilaire: *Les Jésuites*, i *Dictionnaire du monde religieux dans la France contemporaine*, tome I, Paris, Beauchesne, 1985

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** SUDOC **·** ICCU
 |
**Bjorvasstua** er et av rommene i Hovedhuset på Holmen gård i Gjerstad. Bjorvasstaua er Aust-Agders eneste gjenværende bevarte rosemalte interiør fra 1700-tallet, en svært vakker del av gårdens vernede hovedhus.

Bjorvasstua på Holmen gård i Gjerstad var ett av de husene som man tenkte seg å flytte til Aust-Agder-Tunet på Langsæ. Andre mente at bygningen måtte flyttes tilbake til Vegårshei – til et bygdemuseum i den bygda der huset opprinnelig sto. Løsningen ble at Bjorvasstua ble stående der den sto – på Holmen gård som var eid av Statens skoger – som midt i 1970-åra ville selge selve tunområdet. En kort tid var Aust-Agder-Museet eier av gårdstunet i påvente av at det ble etablert en stiftelse som kunne eie og drive stedet som kurssted for Norges Husflidslag. I som så mange andre kulturminnevernsaker dreide det seg om å finne nye brukere som kunne kombinere fornuftig anvendelse av de gamle bygningene samtidig som de hadde sans for og kunne ivareta de antikvariske verdiene.

En av gårdens senere eiere – Ingeborg Fearnly – kjøpte under første verdenskrig den gamle Bjorvasstova, bygd i 1721 og med Salve Torjussen Flatens (Salve Målar) fine dekorasjoner malt i 1770-årene, fra Bjorvatn på Vegårshei. Den ble fraktet ned til Gjerstad på vinterføre og gjenreist på Holmen som en forlengelse av hovedhuset i 1920/1921. Slik finner vi også huset i dag, uforandret i plan og form.

I 1971 fikk Aust-Agder-Museet beskjed om at museet kunne overta Bjorvasstova. De øvrige bygningene på gården ville etter all sannsynlighet bli revet og jordvegen solgt som tilleggsjord. Dette medførte en hektisk tid for fylkeskonservatoren. Bjorvasstova hadde vært flyttet en gang tidligere og ville neppe tåle en flytting til. Ønsket om å føre Bjorvasstove tilbake til Vegårshei og bygdetunet der, ble derfor ikke tatt til følge.

Bygningene på Holmen bar etter hvert mer og mer preg av dårlig vedlikehold. Bord, planker og sammenrast tømmer var det første man så når man nærmet seg den gamle, engang så mektige Holmen gård. Imidlertid var hovedbygningen og spesielt Bjorvasstova med sitt rosemalte interiør, absolutt bevaringsverdig.
**Vahl Sportsklubb** (stiftet 21. april 1918) var et norsk idrettslag fra Oslo. Klubben hadde tilhold i områdene rundt Rudolf Nilsens plass (tidligere Vahls plass) på Tøyen.

Vahl Sportsklubb ble dannet 5. februar 1946 da de tre tidligere arbeideridrettslagene Sportsklubben Brage, Sportsklubben Grane og Sportsklubben Varden besluttet å slå seg sammen. Sammenslutningen valgte å beholde stiftelsesdatoen til Varden, som var den eldste klubben.

Vahl hadde aktivitet innen bandy, fotball, håndball, ishockey, orientering, skiidrett og skøyter. Klubben arrangerte skøyteløp på Vahls plass inntil midt på 1960-tallet. Klubben gikk i oppløsning en gang etter dette.

Referanser
----------

1. ↑  Asbjørn Halvorsen, red. (1947). *Norges Fotballeksikon*. Oslo: Prent forlag. s. 386.
2. ↑  «Sammenslutning mellom Brage, Varden og Grane». *Arbeiderbladet*. 14. februar 1946.
3. ↑  Arne Brustad, red. (1952). *Aktive fotballspillere. Bind 1*. Oslo: Idrettsforlaget. s. 646.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
***The Silent Battle*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Jack Conway.

Handling
--------

Advokat Tom Gallatin arver farens alkoholisme, og reiser ut i skogen i forsøk på å rehabilitere seg selv. Men når han først er der, går han seg vill. Han møter deretter Jane Loring, som heller ikke vet hvor hun egentlig befinner seg. De blir raskt romantisk tiltrukket av hverandre. En lete-gruppe finner igjen Jane og redder henne, hvoretter Tom helbreder seg selv for drikke-problemene sine. Kort tid senere, i storbyen, møtes Jane og Tom igjen.

Imidlertid bestemmer Coleman Van Duyn, som også er forelsket i Jane - og Nina Jaffray, som ønsker å gifte seg med Tom - for å sørge for at det ikke utvikler seg noen romantikk mellom Tom og Jane. De forsøker derfor å overbevise Jane om at Tom allerede har forlovet seg med Nina Jaffrey.

Skuespillere
------------

* J. Warren Kerrigan som Tom Gallatin.
* Lois Wilson som Jane Loring.
* Maude George som Nina Jaffray.
* Harry Carter som Coleman Van Duyn.
* Ray Hanford som John Kenyon.
* Jack Connolly som James Loring.

Referanser
----------

1. ↑  THE SILENT BATTLE
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Silent Battle* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Silent Battle* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Silent Battle* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Canadas liberale parti** (*Liberal Party of Canada*) er et liberalt politisk parti i Canada grunnlagt i 1867. Partiet bruker selv betegnelsen sosialliberalt parti og står for et fritt marked kombinert med en sterk velferdsstat. Partiet omtales som et *big tent*-parti som favner et bredt spekter av velgerne.

Historie
--------

Partiet tapte etter tretten år regjeringsmakten ved valgene i februar 2006. Etter dette valget gikk partilederen Paul Martin av og Bill Graham fungerte som partileder fram til valget av Stéphane Dion i desember 2006.

Forbindelsen mellom Liberal Party of Canada og de liberale partiene i provinsene og territoriene varierer. De fleste provinspartiene er lokalavdelinger av det føderale partiet, men i Ontario, Alberta, Britisk Columbia og Quebec er de separate partier. Partiene i de to første provinsene ligger nært det føderale partiet ideologisk, mens i de to siste ligger provinspartiene mer til høyre. I tillegg har mange medlemmene Saskatchewan-avdelingen gått over til Saskatchewan Party.

Partiledere
-----------

* Alexander Mackenzie 1873–1880
* Edward Blake 1880–1887
* Wilfrid Laurier 1887–1919
* William Lyon Mackenzie King 1919–1948
* Louis St. Laurent 1948–1958
* Lester B. Pearson 1958–1968
* Pierre Trudeau 1968–1984
* John Turner 1984–1990
* Jean Chrétien 1990–2003
* Paul Martin 2003–2006
* Stéphane Dion 2006–2008
* Michael Ignatieff 2008–2011
* Bob Rae 2011–2013
* Justin Trudeau 2013–

Se også
-------

* Canada
* Sosialliberalisme

Referanser
----------

1. ↑  R. Kenneth Carty, *Big Tent Politics*, UBC Press, 2015, ISBN 9780774830027

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Liberal Party of Canada – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Canadas liberale parti på Twitter Rediger på Wikidata

* Canadas liberale parti på Twitter Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC
 |
Kafe Ankeret i Steinkargata. Et populært møtested, spesielt om sommeren.  
 Foto: Arne Kvitrud, 2010 
**Steinkargata** er en gate i Stavanger som går fra Østervåg til Kirkegata.

Den hadde tidligere navnet «Gaten til Østervåg», som viser til gatas hovedfunksjon som hovedvei fra Østervåg til Kirkegata og Skagen. Den hadde denne funksjonen fram til 1860 da Breigata ble anlagt.

Steinkargata er trolig anlagt i nordgrensen for Arnegård.

Admiral Cornelius Cruys er født i Steinkargata 6. Huset brant i Holmenbrannen i 1860, så bare deler av grunnmuren er trolig eldre.   
 Foto: Arne Kvitrud, 2008 
Cornelius Cruys er født i Steinkargata 6. Det første politikammeret i byen var også i Steinkargata 6, fra oktober 1858 til oktober 1859.

Stavanger kulturhus ligger i gata.

Steinkar og Laksebrygga
-----------------------

Gata har navnet etter et steinkar i fjorden nedenfor gata. Steinkaret ble brukt til å fortøye båter. De var også populære for ungdom som brukte dem når de badet. 

Her lå også Laksebrygga. Fram til 1850-tallet la fiskerne til ved Laksebrygga og Norbøbrygga og solgte sine varer, senere var det Torget som overtok.

Omkring år 1900 ble området fylt ut, det ble anlagt kaier, og senere kom også Havneringen.

Branner
-------

Østervågbrannen i 1716 startet hos Mogens Sivertsen i Steinkargata 25. 28 hus brant ned.

Ved Holmenbrannen 13. mars 1860 brant alle husene på nordsida av Steinkargata helt opp til Kirkegata over Valberget til Skagen. Brannen oppstod i Østervåg og bredte seg nord- og vestover til Valberget og Holmen.

Noter
-----

1. ↑  Arne Kvitrud: Arnegård i Stavanger, Ætt og heim, 2009.
2. ↑   - innlegg 37, 43 og 44
3. ↑  Rygh Sigurd: Kleven og Torget, 1991, side 36.
4. ↑  Stavanger Aftenblad: Å se Stenkarrene, 23. mai 1897.
5. ↑  Stavanger Aftenblad: Østervaagen med stenkarrene, 9. august 1924.
6. ↑  Stavanger Aftenblad: Torvet og torvehandelen. Før og nu, 1907.
7. ↑  Bilde av Stenkarkaien i 1904: .
8. ↑  Arne Kvitrud: Arnegård i Stavanger, Ætt og heim, 2009.
9. ↑  Johannes Elgvin: En by i kamp, Stavanger, 1956, side 232.
10. ↑  Axel C. Kiellands avskrift i Stavanger Byarkiv, pakke 2, legg 3, ark nummer 119.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Drevland** er en bygd i Vefsn kommune som ligger på sørsiden av Tovenfjellet, og med Drevjebukta og Drevjaleira naturreservat i sør. Bygda grenser mot gården Slåttremma i nordøst, og Utnes i sørvest.

Navn og etymologi
-----------------

På lokal dialekt uttales navnet (drøv`lainn). Det antas at navnet skriver seg fra elva Drevjo som renner ut like nord for bygda, ettersom stavelsen "drev" er felles med elvenavnet. #Drevje" betyr fra gammelt av "bløt masse," og har sitt opphav i det norrøne ordet "draf," med flertallsformen "dref."

Historie
--------

Drevland er en gammel gård, og den antas å ha blitt etablert senest i vikingtiden (800-1000 e.Kr.). Under svartedauden (1349) ble en god del av gårdene lagt øde, men Drevland er en av de få gårdene i området der det har vært kontinuerlig drift gjennom denne tiden. Det finnes et gammelt sagn om en, Rådegjerd på Drøvland, som skal ha overlevd svartedauden. Han hadde råderett over alt land fra Utnes i vest, til langt opp i øvre Drevja.

Samferdsel
----------

Fram til 1952 var sjøveien den eneste muligheten for innbyggerne sørvest for drevjo (Drevjeelva) hadde, når de skulle reise noen steder. Dette året ble den nederste brua over Drevjo (Drevjeelva) åpnet, og innbyggerne i bygdene; Slåttremma, Drevland og Utnes fikk dermed fast veiforbindelse.

Husmannsplasser og strandsittere
--------------------------------

Drevland hadde flere husmannsplasser og strandsittere. Her kan nevnes; Hurrabakken, Kleiva, Kleivhaugen (Kleivhå`jen), Klipo, Lunden (Luinnæ), Tomberget (Tåmbærje), Rabben m.fl.

Referanser
----------

1. ↑  Skorpen, Knut (2014). «Drevland». *Gardshistorie for Vefsn*. Mosjøen: Vefsn bygdeboknemnd. s. 306. ISBN 978-82-990173-6-7. «Tradisjonell uttale....»
2. ↑  Skorpen, Knut (2014). «Drevland». *Gardshistorie for Vefsn*. Mosjøen: Vefsn bygdeboknemnd. s. 306. ISBN 978-82-990173-6-7. «Drevland er ein gammel...»
3. ↑  Skorpen, Knut (2014). «Drevland». *Bygdebok for Vefsn*. Mosjøen: Vefsn bygdeboknemnd. s. 310. ISBN 978-82-990173-6-7. «Brua over Drevja åpnet for...»
**Steinkloss**, eller **Steinkløss**, er ei øy i Færder kommune i Vestfold. Den befinner seg øst for Barneskjær, forholdsvis nært Nesbrygga på Nøtterøy. Like sør for Steinkloss ligger den mindre øya Tjeldeskjær.

Steinkloss har et areal på 45 dekar. Den er forholdsvis flat, med bare noen små knauser med engpartier mellom. Naturtypen klassifiseres som slåttemark. I bukta i nord er det ei fin sandstrand, og der er det også ei brygge og fortøyningsbolter. Det er tufter etter fire bygninger på øya, samt en lang steingard. Steinkloss hadde fast bosetning fra 1800 til 1896. Bebyggelsen ble revet noen år etter at den ble fraflytta. Steinkloss tilhørte i sin tid brødrene Nils og Mathias Mathisen fra Hvalø, som kjøpte den i 1877. Den ble kjøpt opp av Nøtterøy kommune i 1961.

Navnet *Steinkloss* skal komme av et steinkross som var reist der som seilmerke.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Steinkloss» hos Godtur.no
2. 1 2 3 4  Naturbase: Steinkloss[*død lenke*] hos Miljødirektoratet
3. ↑  Andersen, Eie. (1994). *Øyfolket : bilder fra Tørfest i nord til Ildverket i syd*.
4. ↑  Paulsen, Carl E. (1953). *Gamle Tønsberg : boken om folk og de gamle gater*. Tønsberg: Landberg.

Eksterne lenker
---------------

* Steinkloss[*død lenke*] hos Historiske Vestfold

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |