recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Christian Hellemann Hansen** (født 12. august 1963 i Odense) er en dansk politiker. Han var valgt til Folketinget fra Vestjyllands storkrets som representant for Dansk Folkeparti 1998–2011. I januar 2010 brøt han med Dansk Folkeparti, og i mars samme år stiftet han partiet Focus, senere omdøpt til Miljøpartiet Fokus. Partiet ble nedlagt i 2015.

Liv og virke
------------

Han er sønn av en salgssjef og en forlegger. Etter fullført folkeskole i 1980 utdannet han seg til befal og helsefagarbeider i Forsvaret, hvor han var kontraktsansatt frem til 1985. Hansen var deretter salgssjåfør for Hjem-IS og vaskeriet Danvask i Fredericia, så selvstendig næringsdrivende som salgskonsulent og frilansfotograf.

Hansen var medlem av kommunestyret i Karup kommune 1993–2006, blant annet som viseborgermester. Han representerte opprinnelig Fremskridtspartiet, men ble med i Dansk Folkeparti fra begynnelsen i 1995. Han var medlem av Folketinget 1998–2011, og satt som formann i Folketingets matvare-, landbruks- og fiskeriutvalg 2001–2007 og Folketingets sosialutvalg 2007–2008. Han hadde lengre sykepermisjoner fra Folketinget som følge av klasehodepine. Han var Dansk Folkepartis talsmann for dyrevelferd, og høstet anerkjennelse fra dyrevernorganisasjoner for sin innsats på feltet. Han var åpent kritisk til partileder Pia Kjærsgaard før han brøt med partiet i 2010. Han stiftet sitt eget parti, men oppnådde ikke gjenvalg i 2011.

Hansen har siden 2013 vært formann og sekretariatsleder i Hortonforeningen, en interesseorganisasjon for hodepinepasienter og deres pårørende.

Referanser
----------

1. ↑  Ritzau (10. mars 2010). «Christian H. Hansen stifter partiet Fokus». *Børsen*. Besøkt 17. mars 2013.
2. ↑  «Miljøpartiet Fokus lukker» **(dansk)**. altinget.dk. 20. januar 2015. Besøkt 27. juli 2020.
3. ↑  Jensen, Pia Fris (21. november 1997). «Dansk Folkeparti vil kuppe Karup». *Dagbladet Information* **(dansk)**. Besøkt 27. juni 2020.
4. ↑  Ritzau (19. september 2009). «Sygemeldt DF'er tror på comeback». *Jyllands-Posten*. Besøkt 17. mars 2013.
5. ↑  Steensbeck, Bjarne (20. januar 2010). «Christian H. er en sensation i dansk politik». *Berlingske* **(dansk)**. Besøkt 27. juli 2020.
6. ↑  «Klima og burkaer får DF'er til at forlade partiet». *Politiken*. 19. januar 2010. Besøkt 17. mars 2013.
7. ↑  Østergaard, Mette (19. januar 2010). «DF'er bliver løsgænger i Folketinget». *Politiken*. Besøkt 17. mars 2013.
8. ↑  «Christian Hansens profil». LinkedIn. Besøkt 27. juli 2020. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Christian H. Hansen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (da) Christian H. Hansen hos Folketinget Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Lille Skottholmen** er en holme på 2,5 mål i Galtesund, innerst mot Arendal, med grunnummer 205 og bruksnummer 192.

Navnet kommer fra at det ble lagret tømmer til Skottland på holmen. Den hadde fra 1885 et lite innseilingsfyr innebygget i en karnapp i det sørvestre hjørnet på boligen til fyrvokteren. I 1904 ble det bygget en egen fyrlykt. Boligen ble flyttet til fastlandet i 1925, mens fyrlykta ble erstattet av en rundtlysende lanterne i 1956. Denne står på et jernstativ på grunnmuren til den tidligere fyrlykta. Holmen er uregulert og er definert i arealkategorien næringsformål. En reguleringsplan er under bearbeidelse. Det er lagt inn vann og kloakk via det offentlige vann- og avløpsnettet. 

Det har vært drevet diverse virksomhet relatert til sjøfart på holmen, blant annet et båtverksted. Holmen har også flere brygger. Holmen brukes pr. 2010 av Norsk Solingklubb og verkstedet brukes til vedlikehold og utrusting av soling seilbåter, og i forbindelse med regattaer.

Lille Skottholmen ble solgt i 2005 for nesten 4 millioner kroner. 

Lille Skottholmen  Foto: KEN

Referanser
----------

1. ↑  Lille Skottholmen på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Johan Julius Olsen** (født 17. oktober 1832, død 3. september 1907) var en politiker, sjømann, skipsreder og gårdbruker fra Vanse i Vest-Agder.

Olsen var født på gården Helvik like ved Vanse, faren hans var gårdbruker og sjømann. Selv reiste han til sjøs fra 1847, som skipper fra 1853. I 1871 slo hans seg ned på garden Kjørrefjord mellom Farsund by og Vanse, Der var han skipsreder og drev gården. Gården hadde han kjøpt i 1864. Årene 1899-1905 var han medlem av riksskattekommisjonen, da bodde han i Kristiania.

Olsen var medlem av heradsstyret i Vanse, ordfører 1877-89. Han var medlem av amtsutvalget, og styremedlem i Norges Banks avdeling i Kristiansand fra 1898. Ellers var han medlem av kongelige kommisjonær om navigasjonsloven (1884) og om tolloven (1898).

Olsen representerte Lister og Mandals amt på Stortinget 1880-88 og 1892-97. De første ni sesjonene var han medlem av næringskomite nr. 1. Deretter i de to siste sesjonene var han medlem av næringskomite nr. 1, men også av valgkomiteen. I tillegg var han i 1893 medlem av kontraktørkomiteen, 1894 av konsulatkomiteen og 1897 av fullmaktskomiteen.

Olsen døde på gården sin på Kjørrefjord i 1907.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 664[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 665[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Lindstøl, Tallak:*Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914

Eksterne lenker
---------------

* (no) Johan Julius Olsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Lille O** eller **Lillo** er en tidligere gård i Oslo. De bevarte bygningene har adresse Sandakerveien 100 (med gnr. 77 bnr. 1) og ligger helt sør i Nydalen. Dagens bygninger er reist etter en brann 27. juni 1800. Lillo var tidligere også navnet på strøket rundt gården, men i dag brukes heller strøksnavnet Nydalen. Lille O består av flere bygninger; våningshuset som er fra ca. 1890, en sidebygning som ble brukt av innleid arbeidskraft, hønsehus/vognskjul, en driftsbygning og stabbur. Stabburet sto opprinnelig på Gjetemyren gård og ble flyttet hit i 1897.

Den opprinnelige gården «Oo» (nevnt 1279) var etter navnet å dømme en av de eldste i Oslo. Den har sitt navn fra norrønt *ó*, en sideform av *á* («elv», her sannsynligvis Akerselva). Gården ble delt ca. 1550 i «Storo» og «Lillo». Frem til 1663 var gården krongods. I 1741 ble eiendommen overtatt av Christian Ancher og fra 1788 var den i bondeselveie. På 1850-tallet kjøpte Kværner-gründeren Oluf Onsum opp Lillo gårds fallrettigheter, fikk revet den gamle gårdssaga og bygget opp en bedrift han kalte «Christiania Spiger- og Valtse Værk». Like fullt var det jordbruksproduksjon på gården fram til 1980 da Nyegaard & Co kjøpte eiendommen.

Gårdstunet eies av GE Healthcare (etterfølgeren til Nyegaard & Co) og er kommunalt vernet.

Boligområdet Lillo terrasse er bygget på de nordlige delene av jordene til den tidligere Lillo gård. Skillet mellom Lillo og Grefsengårdene var der Kapellveien er i dag.

Boligprosjektet Lillo Gård med byggestart i 2016 utvikles idag på tomten. Det utvikles ca 400 boliger på høydedraget i Nydalen, og vil være ferdigstilt i 2021.

Kilder
------

* Knut Are Tvedt (red): *Oslo byleksikon*, Kunnskapsforlaget 2010, side 407, ISBN 978-82-573-1760-7
* «Lille O». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lillo gård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lillogard Arkivert 23. september 2016 hos Wayback Machine. - *Historien om Lillo Gård*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Ghi, smør i det indiske kjøkken
**Ghi** eller **ghee** (hindi घी *ghī*) er i det indiske kjøkken et særegent *klaret smør* som blir utvunnet av smør kjernet av melk fra ku- eller asiatisk bøffel. 

Smøret er smeltet og har fått putre over lang tid til alle faste stoffer legger seg på bunnen av gryten. Så blir det silt og satt til å svalnes. Når det er blitt kjølt ned blir det putret og silt på nytt. Til sist får man en klar gul flytende væske med en særegen lukt. Denne væsken er ghi. Ghi kan også fremstilles av vanlig smør eller margarin. Prosessen skiller ut melkeproteinet og gjør ghi til et alternativ for melkeallergikere.

Ghi er mye brukt i indisk mat. Den brukes til å steke roti, samosa, grønnsaker, og til å lage karri i nord-indisk mat. I sør-indisk mat blir den gjerne blandet i retter som *ris og karri* rett før retten blir servert.

Ghi er også brukt i hinduismen for å ofre til ilden og til brennoffer. I gamle dager brukte velstående folk ghi for likbrenning.

* Flytende ghi klar til å bli blandet med krydderFlytende ghi klar til å bli blandet med krydder
* En dosa i India servert med ghiEn *dosa* i India servert med ghi

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ghee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |
**Hultafors AB** er en verktøyprodusent som startet i 1883 i Sverige og er en av verdens største verktøyprodusenter. Selskapet har også en avdeling i Norge.

Historie
--------

Hultafors AB ble startet av Karl-Hilmer Johansson Kollén i Hultafors i Sverige i 1883. Selskapet begynte med å produsere måleverktøy som tomme/meterstokker, vatere og vinkler av tre helt til begynte også med å produsere det også av plast og metall i 1970-tallet. I 1980 har Hultafors AB blitt et internasjonalt merke med stor vekst og i 1990-årene kjøpte de opp selskapet Tors Hammare som inkluderte Hults Bruk AB og fikk et utvalg av økser, hammere, slegger og brekkjern. På starten av 2000-tallet ble det oppkjøp av Dansk Stålindustri, den tyske meterstokkprodusenten Präsident og Fisco Tools i England. Og til og med arbeidstøy produsenten Snickers Workwear og stigeprodusenten Wibe Ladders som førte til etableringen av Hultafors Group AB. Siden 1883 har Hultafors produsert så mange meterstokker at de utstrakt og lagt etter hverandre ville gått rundt jordkloden 10 ganger. Hultafors produserer sine varer i Sverige, Storbritannia, Romania og Kina.

Kilder
------

* http://www.hultafors.no/om-oss/historie/ Historie[*død lenke*]
* http://www.hultafors.no/om-oss/om-selskapet/ Om selskapet[*død lenke*]
Star of Life
**Star of Life** er en blå sekstakket stjerne på hvit bakgrunn. I stjernen ses asklepiosstaven. Den brukes verden over som kjennetegn for ambulansetjenester og -personale. Andre typer redningstjenester bruker den også i forskjellige variasjoner og farger.

Historie
--------

Star of Life er designet av Leo R. Schwartz, som arbeidet for den amerikanske føderale etaten National Highway Traffic Safety Administration (NHTSA), da Røde Kors i 1973 klaget over at de amerikanske ambulansenes kjennemerke, et oransje kors på hvit bakgrunn, minnet for mye om det Røde Kors. Emblemet ble i USA patentert av NHTSA i 1977, og patentet utløp i 1997.

Symbolikk
---------

De seks takkene i stjernen symboliserer de seks hovedoppgavene utført av hjelpere og ambulansepersonell gjennom hele «redningsprosessen»:

* De første på et ulykkessted, som regel utrente sivile og/eller involverte i hendelsen, skaffer seg et overblikk og sikrer seg selv og den skadde mot ytterligere farer.
* Hjelperene ringer nødnummeret for å varsle ambulansetjenesten, over telefonen mottar de livsviktig råd om førstehjelp og veiledning.
* Hjelperene gir førstehjelp etter evne.
* Ambulansen ankommer og ambulansepersonellet gir akutt behandling på ulykkesstedet.
* Den skadde fraktes i ambulanse fra ulykkesstedet til sykehus og mottar behandling underveis.
* Den skadde får spesialisert behandling på et sykehus.

Den forkortede versjonen av de seks hovedoppgavene er:

* Oppdagelse av ulykke
* Rapportering til ambulansetjenesten
* Utrykning
* Behandling på ulykkesstedet
* Behandling under transport
* Overføring til endelig behandling
Ghia 450 - én av 56 bygget
Karmann Ghia
**Carrozzeria Ghia SpA** er et italiensk selskap etablert i 1915 som opprinnelig arbeidet med karosseribygging og design av personbiler. Selskapet ble etablert av Giacinto Ghia med partneren Gariglio under navnet **Carrozzeria Ghia & Gariglio**.

Historie
--------

Opprinnelig bygget Ghia lette biler med karosserier i aluminium, og den første modellen de ble kjent for var Alfa Romeo 6C 1500, som vant Mille Miglia-løpet i 1929. I årene mellom 1. og 2. verdenskrig bygget Ghia en rekke spesialmodeller for Alfa Romeo, Fiat og Lancia, hvor den kanskje mest kjente modellen var Fiat 508 Ballilla Sportscoupé fra 1933. Fabrikken ble ødelagt under et flyangrep i 1943, men ble raskt bygget opp igjen, og da Giacinto Ghia avgikk ved døden i 1944 ble selskapet solgt videre til Mario Boano og Giorgio Alberti.

### Globalisering

I samarbeid med Luigi Segre sørget de nye eierne, med Boano i spissen, for at en rekke utenlandske selskaper fikk øynene opp for Ghia. Store, internasjonale selskaper som Ford, Volkswagen og Volvo gav oppdrag til det lille, italienske selskapet, som raskt ble kjent for bilmodeller som Karmann Ghia og Volvo P1800, samt konseptbilen Lincoln Futura. Også amerikanske Chrysler var en stor kunde i mange år, et samarbeid som resulterte i 18 Chrysler Ghia spesialmodeller, samt modellene Chrysler K-310 og Chrysler Norseman, som ble designet av Ghia. I tillegg leverte Ghia noen få modeller til Ferrari. Produksjonen lå hele tiden på et svært lavt antall, noe som gav selskapets produkter en økt eksklusivitet i forhold til andre, italienske karosseribyggere.

### Ghia Design

Boano forlot selskapet i 1953 for å arbeide hos Fiat, og fabrikken ble flyttet mens Luigi Segre tok over den daglige driften. Samtidig kjøpte Ghia selskapet Pietro Frua, og Frua ble ansatt som leder for *Ghia Design*. Etter Luigi Segres død i 1963 ble Ghia solgt til Ramfis Trujillo i 1966, som solgte selskapet videre til Alejandro de Tomaso i 1967. Under hans eierskap deltok Ghia i utviklingen av bilmodellen De Tomaso Pantera, men de Tomaso klarte ikke å få til en lønnsom drift av selskapet, og i 1970 solgte han selskapet videre til Ford.

### Ford-eierskap

På grunn av merkenavnet Ghias prestisje begynte Ford raskt å bruke det aktivt, og spesielt på produkter som Ghia aldri hadde vært involvert i. Fra 1973 og fremover fikk Fords toppmodeller tilnavnet *Ghia*, samt Ghia-logoer på karosseriet. Den første var de europeiske modellene, som Granada Ghia, Capri Ghia og Cortina Ghia, men vanen spredte seg raskt til Fords modeller over hele verden.

I dag står Ghia for utviklingen av konseptbiler for Ford-konsernet, mens mange Ford-modeller med høyt utstyrsnivå fortsatt blir merket med Ghia-logo.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Hultafors Group AB** er et svensk selskap som eier verktøyprodusenten Hultafors, arbeidsklærprodusenten Snickers Workwear og stigeprodusenten Wibe Ladders. Selskapet har 11 000 utsalgsteder i 37 land.

Historie
--------

Det hele startet i 1883 i Hultafors i Sverige da Karl-Hilmer Johansson Kollén fant på en ny måte å få Sverige inn i det metriske system. Den nye måleinnretningen var tomme- eller meterstokken, som ble selve ryggraden til Hultafors AB. Fra 1980-tallet har Hultafors vokst mye og blitt et internasjonalt selskap. I 1990-tallet kjøpte Hultafors AB opp Tors Hammare og på 2000-tallet kjøpte de opp Dansk Stålindustri, den tyske meterstokkprodusenten Präsident og Fisco Tools i England. Etter at de kjøpte opp Snicckers Workwear og Wibe Ladders ble Hultafors Group AB grunnlagt i 2006 og eies av Sweedish Investment Latour AB.

Hultafors
---------

Startet i 1883 av Karl-Hilmer Johansson Kollén i Hultafors i Sverige og produserer verktøy som hammere, meterstokker, vinkler, målebånd, tømmermanns blyanter, stemjern m.m.

Snickers Workwear
-----------------

Selskapet startet i 1975 av en elektriker med navn av Matti Viio som klaget på arbeidsklærne han måtte jobbe i som ikke var gode nok. Det var ingen som lyttet på han og han gikk hjem fra en arbeidsdag og valgte å designe sine egne arbeidsklær. Han visste lite om at dette var revolusjonerende arbeidstøy, så i dag er dette et europeisk varemerke som eies av Hultafors Group AB. I dag produserer Snickers Workwear arbeidsbukser, arbeidsjakker, arbeidshansker, belter, vernesko og belter.

Wibe Ladders
------------

Stigeprodusenten startet i 1929 i Mora i Sverige og de første stigene til Wibe Ladders ble produsert allerede da. Det var den første stigen noensinne som var produsert av stålrør, bak oppfinnelsen står oppfinneren Anders Wikstrand. Sammen med finansmannen Victor Berg la han grunnlaget for selskapet. I årene etter ble det gjort enn rekke oppkjøp. Produksjonen ble flyttet ut fra Mora og ble seinere kjøpt opp av Hultafors Group AB. I dag produserer de blant annet yrkesstiger, arbeidsbukker og stilaser til håndverkere.

Selskaper innen Hultafors Group AB
----------------------------------

* Hultafors
* Snickers Workwear
* Wibe Ladders
* Tors Hammare
* Hults Bruk
* Präsident
* Fisco Tools
* Dansk Stålindustri

Kilder
------

* Arkivert 11. august 2014 hos Wayback Machine.
* Arkivert 11. august 2014 hos Wayback Machine.
* Arkivert 11. august 2014 hos Wayback Machine.
* Arkivert 18. juli 2014 hos Wayback Machine.
* Arkivert 28. juli 2014 hos Wayback Machine.
**Johan Johannson** (født 25. januar 1967) er en norsk forretningsmann, medeier og styreleder i NorgesGruppen og en av Norges rikeste personer.

Johannson eier over 70 prosent av NorgesGruppen sammen med faren Knut Hartvig Johannson og onkelen Torbjørn Johannson (1948-2022) som eide en mindre andel. Familiens engasjement i grossistvirksomheten startet i 1866 da firmaet Joh. Johannson ble etablert. Kaffeimportøren som hadde tilholdssted på Filipstad i Oslo med den kjente merkevaren Ali Kaffe, hadde samarbeid med en rekke kjøpmenn og grossister. Dette førte til etableringen av en frivillige kjede som ble lansert på 1960-tallet. Samarbeidet utviklet seg senere til Norgesgruppen, stiftet i 1994, og deretter til Norgesgruppen ASA i 2000. 

Familien holder en ganske lav profil, både Johan Johannson og hans far Knut Hartvig Johannson sitter i styret til NorgesGruppen. Ut over det er det lite informasjon media har fått om familien.

Ifølge tidsskriftet *Kapital* var han i 2020 god for 44 milliarder kroner, som innebærer han er Norges tredje rikeste person.

Referanser
----------

1. ↑  «Johan Johannson ny styreleder i NorgesGruppen ASA». *www.norgesgruppen.no*. Besøkt 3. juni 2022.
2. ↑  «Norgesgruppen-eier Torbjørn Johannson er død». *e24.no*. Besøkt 3. februar 2022.
3. ↑  Ukjent matmilliardær, *Dagens Næringsliv*, publisert 2007-03-29, besøkt 2008-02-23.
4. ↑  «Johan Johannson». Kapital. Besøkt 9. november 2020.

Litteratur
----------

* Thue, Ekberg, Myrvang *Mellommannen - Joh. Johannson og kampen om dagligvaremarkedet 1866-2016* Universitetsforlaget 2016 ISBN 9788215025414

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Screen Actors Guild** (**SAG**) er en amerikansk fagforening som representerer over 200.000 film- og fjernsynsskuespillere og statister verdenen over. 
Ifølge SAG ønsker fagforeningen å forhandle om håndheving kollektive enigheter som er blitt grunnlagt for å sørge for at medlemmene arbeider under rimelige forhold, herunder eventuelle erstatninger, krav og lignende; sørge for erstatning til utnyttede medlemmer, og yde bekyttelse mot uautorisert bruk av disse opptagelser; å oppretholde og utvide arbeidsmuligheter for dets medlemmer.

SAG ble grunnlagt i 1933 i et forsøk på å nedkjempe utnyttelse av skuespillere i Hollywood, som var blitt tvunget til å underskrive årelange kontrakter med store filmselskaper, som ikke inkluderte restriksjoner angående arbeidstimer eller minstehvileperiode.[] Disse kontraktene gjorde det lovlig for filmselskapene å bestemme over hvordan skuespilleren skulle opptre overfor pressen og i privatlivet, og de kunne ikke, unntatt når de selv ville det, la en skuespiller gå fri av kontrakten, hvis denne selv ville dette.

Referanser
----------

1. ↑  «Mission Statement». *SAG Official Website*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Irina Viktorovna Tsjasjtsjina** (russisk Ирина Викторовна Чащина, født 24. april 1982 i Omsk i Russland) er en tidligere rytmisk gymnast fra Russland.

Hun begynte på en sportsskole som seksåring, her fikk hun daglige leksjoner i rytmisk gymnastikk og svømming. Som fjortenåring valgte hun å satse fullt på rytmisk gymnastikk, under den anerkjente treneren Vera Sjtelbaums. Tolv år gammel var hun allerede på det russiske landslaget, og som junior vant hun det russiske mesterskapet to år på rad.

I august 1999 begynte hun å forberede seg til OL i 2000, ved å trene ved *Olympic Preparatory School* under veiledning av den kjente treneren Irina Viner. Samme året tok hun gullmedalje i lagkonkurransen i VM i Osaka, Japan.

I 2001 etter opprinnelig å ha skaffet seg to gullmedaljer og en sølvmedalje i Goodwill Games i Brisbane i Australia, testet hun og landsmannen Alina Kabajeva positivt på furosemid. Dette medførte at de mistet medaljene, ble diskvalifisert og utestengt i tolv måneder.

Under OL i 2004 i Athen tok hun sølvmedalje i sammenlagt konkurransen med poengsummen 107.325. Alina Kabajeva tok gullet med summen 108.400.

I 2006 la hun opp.

Referanser
----------

1. ↑  espn.go.com: «Kabaeva and Tchachina banned for a year for drugs»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Irina Tsjasjtsjina – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Irina Tsjasjtsjina – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Irina Tsjasjtsjina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Irina Tsjasjtsjina – International World Games Association Rediger på Wikidata

* (en) Irina Tsjasjtsjina – FIG Rediger på Wikidata

* (en) Irina Tsjasjtsjina – FIG Rediger på Wikidata
***Angelus emittitur*** er en middelaldersk kirkelig hymne som knytter an til erkeengelen Gabriels budskap til jomfru Maria om at hun skulle bli fruktbar og føde en sønn, og hyller Jesu fødsel. 

Teksten er av ukjent dato og opphav. Såvidt vites er den først samlet i *Piæ Cantiones* fra 1582. Den vanlige melodi er i doriske og hypo-doriske modi. I gammel svensk oversettelse heter den **Gudh vthsende Engel sin**, Rhezelius' 'Någre Psalme' (1619), s. 35.

Tekst
-----

1.

Angelus emittitur,
Ave dulce promitur,
Semen Dei seritur;
Igitur
Porta coeli panditur.
2. 

Vim natura patitur,
Filius concipitur,
Virgo non corrumpitur;
Igitur
Porta coeli panditur.
3. 

Grex in nocte pascitur,
Coeli lumen funditur,
Laus in altis canitur;
Igitur
Porta coeli panditur.
4. 

Gaudium praedicitur,
Pax quoque promittitur,
Bonis taren traditur;
Igitur
Porta coeli panditur.
5. 

Nouum sydus oritur,
Mortis umbra tollitur,
Mundi salus gignitur;
Igitur
Porta coeli panditur.
6. 

Diligendus proditur,
Nil culpandus moritur,
Non vincendus capitur;
Igitur
Porta coeli panditur.
7. 

Cruci vita figitur,
Infernus destruitur,
Captiuitas tollitur;
Igitur
Porta coeli panditur.
8. 

Adam nexu soluitur,
Mors orco deprimitur,
Caput hostis teritur;
Igitur
Porta coeli panditur.
9. 

Argumentis igitur
In his Christus sistitur,
Morti sic excluditur;
Igitur
Porta coeli panditur.

Kilder
------

* www.hymnsandcarolsofchristmas.com
**Christian Grindheim** (født 17. juli 1983) er en norsk tidligere fotballspiller.

Klubbkarriere
-------------

### Tidlig karriere

Grindheim startet fotballkarrièren i SK Haugar, men meldte overgang til FK Haugesund som tenåring, og debuterte på klubbens A-lag som 17-åring i 2000. Grindheim ble tidlig anerkjent som et stort talent, og allerede sesongen etter var han tilnærmet fast på FKHs midtbane.

### Vålerenga

Etter Haugesunds nedrykk til 2. divisjon i 2004 ble det åpenbart at Grindheim kom til å forlate klubben til fordel for en Tippeligaklubb, og i 2005 ble han solgt til Vålerenga Fotball.

Grindheim ble av mange omtalt som årets funn i Tippeligaen i 2005 da han vant serien med Vålerenga, og ble utnevnt til kaptein for Vålerenga i 2007.

### Utenlandsopphold i Heerenveen & København

Etter 2007-sesongen ble Grindheim solgt til nederlandske Heerenveen.

Han skrev under en treårskontrakt med danske København 15. juni 2011.

Han returnerte til Vålerenga i januar 2013, da han ble hentet tilbake av gamletrener Kjetil Rekdal og ble tildelt kapteinsbindet.

### FK Haugesund

Med to perioder i Haugesund har Grindheim etablert seg som et stort navn lokalt med 7 sesonger på topplaget til nå. Med en periode fra 2000 til 2004, og 2018 til 2020.

Landslagskarriere
-----------------

I løpet av sin tid i Haugesund, ble Grindheim fast inventar på aldersbestemte landslag.

Etter overgangen til Vålerenga i 2005 debuterte han på landslaget i privatlandskampen mot Sveits i august.

Haugesunderen spilte sin 25. A-landskamp den 1. april 2009. Det betyr at han får gullklokka fra NFF, noe som blant annet gir ham gratis adgang til alle arrangementer i regi av NFF.

Referanser
----------

1. ↑  Christian Grindheim fotball.no
2. ↑  Haugesunds Avis[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Christian Grindheim – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Christian Grindheim – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Christian Grindheim – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Christian Grindheim – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Christian Grindheim – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Christian Grindheim – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Christian Grindheim – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Christian Grindheim – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Christian Grindheim – FBref Rediger på Wikidata

* (es) Christian Grindheim – as.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Hans Eduard Herbert von Borsody** (født 20. september 1929 i Wien, død 4. november 2013 i Kiel) var en tysk skuespiller.

Han ble født i en kunstnerfamilie; faren Eduard von Borsody var filmregissør og moren Maria von Borsody fiolinist. Onkelen Julius von Borsody var Østerrikes første filmarkitekt. Familien flyttet til Berlin da han var tre år, og fikk rikstysk statsborgerskap. Under annen verdenskrig reiste de tilbake til Wien på grunn av bombeangrepene.

Etter Abitur og et fotografistudium arbeidet Borsody først ved *Den grafiske lære- og forsøksanstalt* i Wien, før han studerte skuespill fra 1950 til 1952 ved Max Reinhardt-seminaret. Deretter ble han en av de mest populære skuespillere i de såkalte *Heimatfilmene* i 50-årene, men spilte også på teater. På 1970-tallet var han sjelden å se på film, et unntak var hans fremragende rolle i Richard Attenboroughs historiske krigsfilm *A Bridge Too Far*. Han gjorde senere mange gjesteopptredener i fjernsynsproduksjoner.

Han er far til skuespillerinnen Suzanne von Borsody.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000013667, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   filmportal.de, Filmportal-ID 95927cdaab3a49b3931927e0481d9d4a, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans von Borsody på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Hans von Borsody i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Hans von Borsody på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Hans von Borsody på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Hans von Borsody hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC **·** BNE **·** Munzinger (iba)
 |
***Kingdom*** er en britisk drama- og komiserie som gikk på ITV fra 2007 til 2009. Den handler om Peter Kingdom (Stephen Fry) og hans liv og virke som advokat i den oppdiktede landsbyen Market Shipborough i Norfolk på Englands østkyst.

I Norge ble serien vist på NRK1.

Handlingsreferat
----------------

TV-serien følger Peter Kingdom, en advokat i en liten by hvis arbeid dreier seg om saker som er brakt til ham av den eklektiske og eksentriske befolkningen i Market Shipborough. En vedvarende historie gjennom serien angår den mystiske forsvinningen av Simon Kingdom, Peters halv-bror. Den første episoden avslører at Simon forsvant til sjøs seks måneder tidligere, og at alle som kjente ham (inkludert Peter) antok at Simon begikk selvmord. Men i hver episode kommer det ytterligere indikasjoner på at Simon ikke døde likevel, og det avsløres blant annet at Simon hadde et forhold til en kvinne som ble gravid med barnet hans etter at han angivelig hadde omkommet på havet. Seerne blir også introdusert for Peters halv-søster, Beatrice, som sakte blir en mer integrert karakter i serien.

Simon kommer deretter tilbake i løpet av den andre sesongen, og blir siktet av politiet for å ha forfalsket hans egen død. Men han blir løslatt fra varetekt, etter at Lyle bruker Simons egne penger for å betale kausjon for ham. Simon avslører også at han faktisk forsøkte å begå selvmord. Beatrice får vite at hun er gravid og hun forlater Market Shipborough, frem til babyen blir født i den aller siste episoden av serien. Lyle truer med å forlate advokat-firmaet Kingdom & Kingdom, når hans mentor Peter begynner å neglisjere ham. Men Lyle ombestemmer seg når Peter gjør ham til en partner i firmaet.

I den siste episoden treffer en voldsom storm Market Shipborough, og oversvømmer store deler av byen. Peter forsøker å finne igjen broren sin etter stormen, men oppdager i steden Simons døde kropp. Den tredje sesongen fokuserer mer på Peters liv, Beatrice og hennes nye baby. Mot slutten av TV-serien begynner Peter å lide av små blackouts og sliter med hukommelsestap. Han forsøker å finne årsaken til dette problemet. Det avsløres at Peter har diabetes type 2. Men dette er ikke det eneste doktoren oppdaget. Det viser seg at Peter ikke var i slekt med verken Beatrice eller Simon, og at deres far egentlig ikke var den biologiske faren hans.

Rollefigurer
------------

* Peter Kingdom (Stephen Fry) — landsbyadvokaten
* Beatrice Kingdom (Hermione Norris) – Peters halvsøster
* Gloria Millington (Celia Imrie) — Peters sekretær
* Lyle Anderson (Karl Davies) — Peters advokatfullmektig
* Sidney Snell (Tony Slattery) — landsbybeboer i stadig kamp mot offentlige myndigheter
* tante Auriel (Phyllida Law) — Peters tante

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kingdom* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Kingdom* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Kingdom* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Angelus Temple** er en stor rotundeformet kirke i Echo Park, Los Angeles i California. Arkitekten var Brook Hawkins. Bygget hadde 5 300 sitteplasser opprinnelig, men etter en ombygning i 2002 er kapasiteten redusert til 3 500. I 1992 fikk bygningen status som *National Historic Landmark* i USA. Hjørnesteinen har inskripsjonen (oversatt) *Dedikert til den økumeniske og verdensvide evangeliseringens sak*.

Angelus Temple ble bygget i 1923 på initiativ av Aimee Semple McPherson. Omtrent samtidig (1927) etablerte hun og ledet pinsesamfunnet International Church of the Foursquare Gospel, hvor Angelus Temple var den sentrale kirken.

Kirken og menigheten var sentral i den amerikanske pinsevekkelsen i første halvdel av det 20. århundre. Menigheten hadde en tilbakegang mot slutten av de 20. århundre, men har senere opplevd vekst og framgang. Særlig i arbeidet *Dreamcenter* som ønsker å hjelpe fattige og vanskeligstilte.

Referanser
----------

1. 1 2  *Gammelt møter nytt*. Korsets Seier, 18.juni 2010. side 3

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Angelus Temple – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Jon Denney** (født 1960) er en amerikansk tidligere skihopper fra Duluth, Minnesota. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1977-1984.

I junior-VM i Murau 1978 ble han nummer 47 av 52 deltakere. Året etter ble han nasjonal juniormester. Han ble nummer 29 i VM i skiflyging i Oberstdorf 1981 og 22 i Harrachov i 1983.

Denney deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1977/78, 1980/81, 1981/82 og 1983/84, og fikk sammenlagtplasseringene 63, 43, 71 og 77. I verdenscupen, som startet opp sesongen 1979/80, ble han nummer 59 sammenlagt i 1980/81, 54 i 1981/82 og 50 i 1982/83. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 10.-plass i storbakken i Thunder Bay 22. februar 1981 og i storbakken i Lahtis 6. mars 1983.

Etter at han la opp som aktiv skihopper har Jon Denney blant annet vært hopptrener i Itasca Ski Club i Coleraine, Minnesota.

Familien Denney har hatt en rekke skihoppere. Jons bror Jim deltok i OL 1976 og 1980. En annen bror, Jeff, deltok i VM 1978. I USAs nasjonale mesterskap i 1977 vant Jim seniorklassen, Jeff ble juniormester, mens Jon vant gutteklassen. Jim Denneys sønner Jim jr. og Jeff har vært skihoppere på kontinentalcupnivå, og Jim jr. deltok i OL 2006. Jon, Jeff og Jims far Jim sen. var utregningssjef under OL i Lake Placid 1980.

Referanser
----------

1. ↑  Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Junior Ski Jumping Champions 1908-1980 (arkivert av Internet Archive 18. april 2015, besøkt 20. mars 2016)
2. ↑  Grand Rapids Herald-Review: Jon Denney: An encouragin, passionate coach dedicated to the sport (26. mars 2012, besøkt 13. mars 2016)
3. ↑  Duluth News Tribune: DECC Athletic Hall of Fame: Denney soared from Duluth to the world stage (6. september 2010, besøkt 13. mars 2016)
4. ↑  University of Minnesota Duluth: UMD and the Jumping Denneys Arkivert 13. mars 2016 hos Wayback Machine. (besøkt 13. mars 2016)

Hovedkilde
----------

* Adam Kwieciński: Hoppresultater John Denney (besøkt 13. mars 2016)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jon Denney – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**King William's Town** er en by i provinsen iMpuma-Koloni i Sør-Afrika og ligger ved Buffalo rundt 50 km vest–nordvest for East London. 

**King** som byen kalles lokalt, ligger på 389 moh ved foten av Amatola-fjellene, midt i et tett befolket landbruksdistrikt. De fleste offentlige bygninger og forretninger er bygget i stein. Byen har produksjon av godteri, stearinlys, såpe, fyrstikker og lær og har stor handel med East London i ull, skinn og korn. 

Byen var et viktig sentrum for handel med de innfødte i Kaffraria. Den ble grunnlagt av Benjamin d'Urban i mai 1835 under xhosa-krigen det året og er oppkalt etter Vilhelm IV av Det forente kongerike Storbritannia og Irland. Den ble forlatt i desember 1836, men ble bosatt på nytt i 1846 og var hovedstad i Britisk Kaffraria fra det ble opprettet i 1847 til det ble innlemmet i Kappkolonien i 1865. Mange av kolonistene i nabodistriktene er etterkommere av medlemmer av den tyske legion som ble oppløst etter Krimkrigen og gitt landområder i Kappkolonien. Derfor er navn som Berlin, Potsdam, Braunschweig, Frankfurt am Main og Stutterheim gitt til bosetningene i denne delen av landet.

Opprinnelig ble byen erklært som provinshovedstad for det omkringliggende distriktet Adelaide, og områdets økonomi var avhengig av kveg og sauehold. Dens nærhet til den nye provinshovedstaden Bhisho har ført ny utvikling til området etter apartheids fall i 1994.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Jon Dagfinnson Bech** (født 7. juli 1944 i Oslo) er en norsk diplomat og tidligere ambassadør. Han tok Utenriksdepartementets aspirantkurs i 1973 og har blant annet tjenestegjort ved ambassadene i Cape Town (1973 -75), Kairo (1979 – 80) og Dar-es-Salaam (1980 – 82). Han var sekretær for Stortingets utenriks-og konstitusjonskomite 1988-1990 og var minister og nestkommanderende ved ambassaden i London 1991 – 1994. I 1997-2000 var han ekspedisjonssjef og sjef for domstolavdelingen i Justisdepartementet. I årene 2001 – 2004 var han Norges ambassadør til Sør-Afrika. Jon Bech har også vært polar- og midtøstenrådgiver i Utenriksdepartementet. 

Bech er utdannet cand. jur. (1969) og cand. mag. (1972) fra Universitetet i Oslo. Han har også hatt et års studieopphold ved Centre for International Affairs ved Harvard University (1986 – 87).

Utmerkelser
-----------

* Kommandør av den britiske Victoriaordenen
* Ridder 1. klasse av Den kgl. norske fortjenesteorden.

Eksterne lenker
---------------

* Jon Bech - Store norske leksikon
* Ny leder for domstolavdelingen i Justisdepartementet (1997)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Isbukta på kartet over SvalbardIsbuktaIsbuktaIsbukta på kartet over Svalbard
**Isbukta** er en 8 km bred bukt på sørvestsiden av Storfjorden, i Sørkapp Land på Spitsbergen, Svalbard. Bukta avgrenses i vest av Vasil'evbreen og i sør av neset nord for fjellet Dumskolten (624 m). I botnen av bukta munner også Sørkappfonna ut i havet. Fjellsidene er lite bratte og isen går stort sett helt ut i havet langs hele bukta. 

Foto av Isbukta sett fra vest mot øst. Langs bukta løper Vasilievbreen i nord-sør retning (venstre-høyre på bildet).
Langs Vasilievbreen i vest er det en severdig brefront som crusieskip trafikkerer. I nord strekker en moreneseg ut i bukta, i form av øya Morenetangen. Ismengden avgjør om denne er forbundet med isen som en tange, eller frigjort som en øy. Sommerstid kan man se isbjørn rundt bukta. Det er bare et lite fuglefjell i sør.

Eksterne lenker
---------------

* Isbukta *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
***Leucispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En middelsstor, lang og smal, gulbrun bladbille, hode, antenner og bein mørke. Oversiden er halvmatt og tett og kraftig punktert. Antennene er rundt en tredjedel av kroppslengden og består av 10 ledd. Pronotum er trapesformet, lengre enn bredt. Dekkvingenes er lange og smale, tilspissede bak, med punktrader.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Artens vertsplante er ukjent.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Eurispini** Chapuis, 1875
						* slekten ***Leucispa*** Chapuis, 1875
							+ *Leucispa odewahnii* (Balý, 1869)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Hispines of the world - *Leucispa*
* *Leucispa* på ITIS
* (en) *Leucispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Leucispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Leucispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Kingittorsuaqsteinen** (tidligere: *Kingigtorssuaq*), katalogisert som GR 1 M i Samnordisk runetekstdatabase, er en runestein som i 1824 ble funnet på den lille øya Kingittorsuaq sentralt i den sørlige delen av Upernavikøygruppen på Nordvest-Grønland.

Funnsted
--------

Utdypende artikkel: Kingittorsuaqøya

Steinen lå i en gruppe på tre varder som var reist på toppen av øya. Steinen oppbevares nå på Nationalmuseet i København.

Steinen
-------

Innskriften er risset på en 10 cm lang glimmerskifer-stein.

Datering
--------

Steinen er datert til middelalderen. William Thalbitzer daterer steinen til 1314 ved hjelp av pentadiske siffer.[] Andre kilder daterer steinen til mellom 1250 og 1333. En mer kuriøs datering står *Catholic Encyclopedia* (1907–1912) for ved å oppgi datoen til 25. april 1135.

Innskrift
---------

Den siste delen av runeskriften er ikke gjengitt, da den tilsynelatende består av en gruppe meningsløse tegn, muligens en kryptert beskjed.

Kingittorsuagsteinen
Direkte translitterert til latinske tegn blir teksten:

> ÷ el^likr · sikuaþs : so^n:r · ok · baan^ne : torta^r son : ¶  
> 
> 
> 
> ÷ ok enriþi · os son : laukardak·in : fyrir · gakndag ¶  
> 
> 
> 
> hloþu · ua^rda te · ok rydu : ?????? 
> 
> 
> 

Transkribert til norrønt

>  Erlingur Sigvaðs sonur og baarne Þorðarson  
> 
> 
> 
> og enriði ás son, laugardagin fyrir gakndag  
> 
> hloðu varða the[ssa] og ryðu..
> 
> 
> 

Magnus Olsen foreslo i 1932 følgende oversettelse 

> *Erling Sigvatsson og Bjarne Tordsson og Eindride Oddson oppførte lørdagen før gangdag disse varder og runet vel.*
> 
> 
> 

Teksten har også vert gjengitt som:

>  *Erling Sigvatsson og Bjarne Tordarson og Einride Oddsson, reiste disse vardene lørdag før gangdag, og ...*
> 
> 
>

Se også
-------

* Arkeologiåret 1824

Referanser
----------

1. 1 2  Enterline, James Robert (2002). *Erikson, Eskimos & Columbus: Medieval European Knowledge of America*. Center for American Places (illustrated utg.). JHU Press. s. 127–129. ISBN 0-8018-6660-X. Besøkt 7. februar 2009.
2. ↑  Project Samnordisk Runtextdatabas Svensk - Rundata entry for GR 1.
3. ↑  Ingstad, Helge (1899-2001) (1959). *Landet under leidarstjernen: En ferd til Grønlands norrøne bygder*. Gyldendal. s. 159.
4. ↑  Oversettelse til engelsk i Samnordisk runetekstdatabase, GR 1: *«Erlingr Sighvatrs son and Bjarni Þorðr's son and Eindriði Oddr's son, constructed these cairns the Saturday before Rogation Day, and ...»*

Litteratur
----------

* Olsen, Magnus: Sproget i de grønlandske runeinnskrifter. Fra norrøn filologi, Oslo 1949, s. 51-71 delvis gjenoptrykt fra: Kingigtórsoak-stenen og sproget i de grønlandske runeinnskrifter. Norsk tidsskrift for sprogvidenskap 5 1932, s. 189-194, 232-250.

Eksterne lenker
---------------

* Catholic Encyclopedia
* Pre-Columbian Discovery of America
* Runic inscription from Greenland
* Vikings in Greenland from MNSU EMuseum

#### Søkelenker til Nasjonalbiblioteket sitt digitale bibliotek

* Søk med navnet Kingittorsuaq
* Søk med navnet Kingigtorssuaq
**Ullevål sykepleierhøgskole** var en høgskole for sykepleierutdanning, etablert i
Oslo i 1900 som intern pleierutdannelse ved Ullevål sykehus. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen i Oslo.

Ullevål, som var etablert i 1887, ble med dette det første av landets sykehus som utdannet sine egne sykepleiere. Ullevål hadde tidligere benyttet diakonisser fra Diakonissehuset, men da disse ble omdisponert fikk sykehuset et akutt behov for egne sykepleiere. Skolens første leder var Anna Plesner. Fra 1912 var Andrea Arntzen tilknyttet skolen. 

Skolen ble organisatorisk løsrevet fra sykehuset gjennom en lovrevisjon i sykepleierutdanningen i 1962. Den fikk status og navn som høgskole i løpet av 1980-årene.

Litteratur
----------

* Jorunn Mathisen. *Sykepleiehistorie*. Universitetsforlaget, 1993. ISBN 82-00-40447-1
* Inger Taasen, Elin Lofthus. *Ullevål sykepleierutdanning 1900-2000 : jubileumsfestskriv*. Høgskolen i Oslo, 2000. 69 s.

Portal: Oslo

**Forbedringspotensiale:** Denne artikkelen om en tidligere høgskole bør utvides. Du kan hjelpe til med å forbedre den, f.eks. ved hjelp av stilmanualen for artikler om tidligere høgskoler. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Jon Bøe Paulsen** (født 29. mars 1958 i Oslo) er en norsk nyrealistisk billedkunstner og forfatter.

De fleste bildene hans er figurative, og viser gjerne intime nærbilder av mennesker, ofte kvinner.

En dokumentarfilm om hans arbeider ble nominert til Amandaprisen 1990 for beste dokumentar.

Utdannelse
----------

Paulsen tok Examen artium i Oslo i 1977, og fullførte i 1979 sin utdannelse ved School of Museum of Fine Arts i Boston.  

Årene 1980–1984 studerte han ved Statens kunstakademi.

Utstillinger
------------

Jon Bøe Paulsen deltok på Høstutstillingen i 1990, 1991, 1993 og 1997, og stilte under Ibsenfestivalen 1996 ut malerisamlingen "Et Dukkehjem" på Nationaltheatret, Oslo. 

I tillegg til en rekke kollektiv- og separatutstillinger i Norge, har Paulsen deltatt på over 60 utstillinger i både USA, England og Frankrike. De viktigste er Høstutstillingen Salon d'automne i Paris 1983, og utstillingen "New Motion for the Figure" i New York, 2009.

Bibliografi
-----------

* *Under Sydkorset* – roman (1992)

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00322587[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Jon\_Bøe\_Paulsen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 0cfd6cac-25d5-49b3-9cf6-d5fa74e29593, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  "Maleriet var min første kjærlighet", regi Tor M. Tørstad, Fineart.no

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Isbøtte-kampanjen**, også kjent som «The ice bucket challenge», var en internettrend som utfordret folk til å tømme en bøtte isvann over seg og å donere penger til veldedighet. Personene som deltok kunne nominere venner og bekjente til å delta også, hvor de utvalgte vanligvis kunne velge mellom å helle vann over seg, gi penger eller å gjøre begge deler. Hensikten med utfordringen var å skape oppmerksomhet rundt nervesykdommen ALS (atrofisk lateral sklerose) og for å samle inn penger til forskning knyttet til den. Fenomenet ble kjent sommeren 2014. Kampanjen har samlet inn mer enn 100 millioner dollar per juli 2016 og har finansiert flere forskningsprosjekter, som for eksempel Prosject MinE. Forskere prøver å finne en kur til sykdommen og har funnet et gen de mistenker har en påvirkelse på ALS.

En person som deltar i kampanjen. Deltakerne kunne helle kaldt isvann over seg.
Det har vært flere kjendiser som har deltatt i kampanjen. Både Mark Zuckerberg, Oprah Winfrey, Christiano Ronaldo, Lady Gaga, Bill Gates og George W. Bush var noen av de som deltok. Utfordringen har blitt sammenlignet med badeutfordringen i Norge hvor en kunne velge mellom å hoppe uti havet eller å donere til Kreftforeningen.

Referanser
----------

1. 1 2  Hagen, Angelica (27. juli 2016). «Isbøtte-kampanjen kan ha finansiert ALS-gjennombrudd». *NRK*. Besøkt 19. september 2019.
2. 1 2  Farooq, Adel Khan (27. juli 2016). ««ALS Ice Bucket Challenge»-donasjoner har ført til forskningsgjennombrudd». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 19. september 2019.
3. 1 2  «Isbøtte-trend tar av blant kjendisene». *www.vg.no*. Besøkt 19. september 2019.
4. 1 2  Woolf, Nicky (27. juli 2016). «Remember the ice bucket challenge? It just funded an ALS breakthrough». *The Guardian* **(engelsk)**. ISSN 0261-3077. Besøkt 19. september 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Kinga Rajda** (født 22. desember 2000 i Szczyrk) er en polsk skihopper som representerer Sokół Szczyrk.

Rajda debuterte i kontinentalcupen den 18. januar 2015 i Falun i 2014/15-sesongen og debuterte i verdenscupen den 4. desember 2015 i Lysgårdsbakkene på Lillehammer i 2015/16-sesongen.

Hun representerte Polen i Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer, og har deltatt i fire junior-VM mellom 2016 og 2019, med en 12.-plass som beste plassering fra Junior-VM på ski 2016 i Râșnov.

Rajda ble tatt ut i den polske troppen til Ski-VM 2019 i Seefeld, hvor hun først kvalifiserte seg til normalbakkerennet og endte på en 34.-plass, før hun deltok i mikslagkonkurransen der Polen endte på en 6.-plass, på lag med Dawid Kubacki, Kamila Karpiel og Kamil Stoch.

I Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 35 i normalbakkerennet.

Referanser
----------

1. ↑  «Ski Jumping - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 16. februar 2022. Besøkt 25. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kinga Rajda – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kinga Rajda – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Kinga Rajda – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Kinga Rajda – skijumping.pl Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |