recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
To rørfornyingsoperatører iført gul vernedressTo rørfornyingsoperatører iført gul vernedress for å beskytte seg mot kjemikalier som epoxy.
**Rørfornying** er et samlebegrep for flere metoder for rehabilitering av vann- og avløpsrør uten eller med minimale inngrep i infrastruktur.

Ved hjelp av teknikken kan man rehabilitere rør uten å grave i vei og hager, eller uten å pigge opp gulv og rive vegger. Det brukes eksisterende tilgangspunkter som utvendige kummer, septiktanker, stakekummer i gulv eller stakeluker på stammer, forutsatt at de er dimensjonert for arbeidet som skal utføres. 

Man begynner med en forundersøkelse som kalles en rørinspeksjon. Ved rørfornying støpes det nye rør på innsiden av eksisterende rør ved hjelp av fleksible strømpeforinger som tilsettes herdningsmateriale, som for eksempel tokomponent epoxy. Strømpeforingene vrenges inn i det eksisterende røret med spesialutstyr for både installasjon, gjenåpning og håndtering av pågreninger. I tillegg foretar man kontroll og dokumentasjon av utført arbeid.

Fordeler
--------

Det er ikke nødvendig med oppgraving i offentlige gater, steinlagte/asfalterte plasser, private områder med hager, støttemurer, eller under garasjer som er bygget etter at rørene ble lagt.

Man unngår tungtransport og gravemaskiner i det aktuelle området, slik at inngrepet i dagligvlivet er minimal. Rørfornying velges også ofte da det er svært kostnadsbesparende.

Referanser
----------

1. ↑  Åserud, Rikke (4. juni 2018). «Rørfornying: Det svake punktet». *Huseierne* **(norsk)**. Huseiernes Landsforbund. Besøkt 4. januar 2022.
2. ↑  Karolina Stråby (1. juli 2021). «Rørfornying reduserer råvareuttaket». *SINTEF* **(norsk)**. Besøkt 4. januar 2022.
3. ↑  Pål Harstad (14. mars 2018). «Rørfornying og overganger mot tettesjikt». *SINTEF* **(norsk)**. Besøkt 4. januar 2022.
**Merete Armand** (1955–2017) var en norsk skuespillerinne mest kjent fra scenen. Hun var ansatt ved Den Nationale Scene i det meste av sitt yrkesaktive liv. Hun gjorde seg spesielt bemerket i rollen som Oline i *Hellemyrsfolket* (1992).

Armand gikk ut fra Statens Teaterhøgskole i 1979 og hadde sin debut samme år i stykket *Ole Brumm* ved Sogn og Fjordane Teater. Hun var videre ansatt ved Telemark Teater, Trøndelag Teaterog, Homansbyen Teaterselskap og Riksteatret. I 1986 ble hun ansatt ved Den Nationale Scene og var ansatt her frem til sin død.

På Den Nationale Scene medvirket hun blant annet i oppsetninger som *Vaskerelvens rose* av Gunnar Staalesen (1986), *Måken* av Anton Tsjekhov (1987), *Hellemyrsfolket* av Amalie Skram (1992), *Løvet i Vallombrosa* av Lars Norén (1997), *Erasmus Montanus* av Ludvig Holberg (2000), *Presidentinnene* av Werner Schwab, (2000), *Heksene* av Roald Dahl (2001–02), *1900* av Gunnar Staalesen (2002–03), *Ronja Røverdatter* av Astrid Lindgren (2003–04), *Ved Kattemyra* av Marina Carr (2004), *Kameliadamen* av Alexandre Dumas d.y. (2004), *Idioten* av Fjodor Dostojevskij (2005) og i *Lille Eyolf* av Ibsen. Hennes siste rolle var i *Kvinnene fra Troja* (2009) av Evripides.

Ved siden av teatret medvirket hun også i flere hørespill. Hun hadde også en mindre rolle i den britiske filmen *The Witches* (1990) samt noen få oppdrag for TV.

I 1997 ble hun tildelt tildelt Pernillestatuetten.

Hun døde av kreft, 61 år gammel.

Merete Armand var datter av skuespiller Eilif Armand og forfatter Elisabeth Armand, og søster til barnebokforfatter Yngvil Armand skuespillerinnene Frøydis Armand og Gisken Armand.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Store norske leksikon, snl.no, besøkt 19. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Trellevik, Mads (22. januar 2017). «Merete Armand er død». *Bergensavisen* **(norsk)**. Besøkt 19. august 2021.
3. ↑  Bikset, Lillian (7. april 2020). «Merete Armand». *Store norske leksikon*. Besøkt 19. august 2021.
4. ↑  «Person». *Hørespilldatabase*. Besøkt 19. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Merete Armand på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Merete Armand hos Sceneweb Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Geni **·** VIAF
 |
**Certamen Internacional de Bandas de Musica – Ciudad de Valencia** er Spanias mest anerkjente konkurranse for janitsjarkorps. Konkurransen avholdes årlig i Valencia i Spania.

Oppbygging
----------

Konkurransen er delt inn i divisjoner basert på korpsenes størrelse. De to øverste divisjonene konkurrerer på tyrefekterstadion i Valencia, mens de lavere divisjonene opptrer i byens konserthus.

Divisjonene
-----------

Divisjonene er som nevnt delt inn etter deltagerkorpsenes størrelse, og elitedivisjonen består av korps med inntil 150 musikere. 

Vinnerkorpset i 2006 hadde følgende besetning:

* 1 pikkolofløyte
* 8 tverrfløyter
* 1 altfløyte
* 7 oboer
* 1 engelsk horn
* 5 fagotter
* 1 kontrafagott
* 2 Eb-klarinetter
* 30 Bb-klarinetter
* 1 altklarinett
* 3 bassklarinetter
* 1 kontrabassklarinett
* 1 sopransaksofon
* 6 altsaksofoner
* 5 tenorsaksofoner
* 1 barytonsaksofon
* 1 bassaksofon
* 13 trompeter
* 2 flygelhorn
* 12 waldhorn
* 10 tromboner
* 4 eufoniumer
* 8 tuba
* 1 piano
* 1 harpe
* 1 glassharmonika
* 6 celloer
* 3 kontrabasser
* 10 slagverkere

Deltagelse
----------

Korps kan ikke uten videre melde seg på konkurransen, men må inviteres av arrangementskomiteen for å få være med. Flere norske korps har deltatt og markert seg i konkurransen, og i 2006 vant Sagene Janitsjarkorps konkurransens 2. divisjon med konkurransens høyeste poengsum.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Jamaicas flagg |
| Friidrett, sprint |
| De olympiske ringer |
| Sølv | Los Angeles 1984 | 4 x 100 meter stafett |
| VM i friidrett |
| Sølv | Roma 1987 | 100 meter |
| Bronse | Roma 1987 | 4 x 100 meter stafett |
| Samveldelekene |
| Bronse | Samveldelekene 1990 Auckland | 4 x 100 meter stafett |

**Raymond «Ray» Douglas Stewart** (født 18. mars 1965 i Kingston) er en jamaicansk tidligere friidrettsutøver (sprint). Under sommer-OL i Los Angeles 1984 løp han siste etappe under 4 x 100 meter stafett, da Jamaica vant sølv. De tre andre løperne var Albert Lawrence, Greg Meghoo og Don Quarrie. 

Under VM i friidrett i Roma, 1987, løp han inn til sølv på 100 meter individuelt, før han igjen hadde siste etappe på kort-stafetten, og tok bronsemedaljen sammen med John Mair, Andrew Smith og Clive Wright. 

Stewart ble i 1989 vinner av 100 meter under NCAAs studentmesterskap i USA med ny jamaikansk rekord på 9,97 sekund og ble med det første jamakaner under 10 sekund. Under sommer-OL i Barcelona 1992 tok han seg til sin tredje finale på 100 meter, og ble den første utøver som har klart det. Han tok seg også til finalene på 100 meter under VM i 1993 og VM i 1995 uten å ta medalje. Han deltok på sitt siste OL i Atlanta 1996. Han hadde da vært med i fire påfølgende OL, og seks VM. 

Han er sju ganger jamaicansk mester på 100 meter, og hans personbeste på 9,96 rangerer Stewart som landets fjerde raskeste sprinter etter Usain Bolt, Asafa Powell og Yohan Blake per august 2009.

Personlige rekorder
-------------------

Hans personlige rekord på den noe uortodokse distansen 50 meter er den tredje raskeste tiden av en jamaicaner.

| Øvelse | Resultat | Sted | Dato |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 meter | 5,65 | Liévin, Frankrike | 16. februar 1997 |
| 60 meter | 6,52 | Liévin, Frankrike | 16. februar 1997 |
| 100 meter | 9,96 | Tokyo, Japan | 25. august 1991 |
| 200 meter | 20,75 | Nassau, Bahamas | 26 mai 1999 |

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 2769, oppført som Raymond Stewart[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jamaican Championships
3. ↑  IAAF 100 Metres All Time
4. ↑  50 Metres All Time. IAAF (2008-03-04). Besøkt 2009-05-19.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Ray Stewart – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Ray Stewart – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Ray Stewart – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Ray Stewart – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ray Stewart – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ray Stewart – World Athletics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Rørentreprenørene Norge**, tidligere **Norske Rørleggerbedrifters Landsforening** (**NRL**), er en bransjeorganisasjon for rørleggerbedrifter og ble stiftet i 1913. Organisasjonen er tilsluttet Byggenæringens Landsforening (BNL) og Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO) og har ca. 670 medlemsbedrifter (2014). 

Rørentreprenørene Norge arbeider blant annet med nærings- og utdanningspolitikk, arbeidsgiverforhold, kompetanseheving og medlemsservice.

Organisasjonen driver utbredt rekrutteringsarbeid i samarbeid med verdikjeden og de lokale opplæringskontorene, og deltar årlig med kandidater i Yrkes-NM og Bygg Reis Deg. I 2012 var antall fullførte svenneprøver 502. I 2013 var antall inngåtte lærekontrakter 560. Dette samsvarer med bransjens behov for lærlinger.

Rørentreprenørene Norge tilbyr også sine medlemmer en rekke firmaverktøy som gjør det praktisk og overkommelig å oppfylle krav til dokumentasjon, rapportering og kvalitetssikring internt og overfor oppdragsgivere og myndigheter.

Rørentreprenørene Norge har hovedkontor på Majorstuen i Oslo, og 15 lokale avdelinger. Det er etablert rene opplæringskontorer i tilknytning til avdelingskontorene.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielle nettsider
* (no) Rørentreprenørene Norge i Store norske leksikon
**Ray Mercer** (født 4. april 1961 i Jacksonville, Florida) er en amerikansk bokser. Han vant OL-gull i Sør-Korea i 1988 i tungvekt. Han ble senere verdensmester i bokseforbundet WBO etter å ha slått Francesco Damiani i Atlantic City i 1991.

Han slo også Tommy Morrison med en knockout i femte runde. Det var store forventninger til Mercers videre karriere på begynnelsen av 1990-tallet, men da han tapte for den aldrende Larry Holmes og Jesse Ferguson i 1992. Begge kampene ble tapt på poeng. Hans tap mot Ferguson forhindret Mercer i å møte verdensmester Riddick Bowe. Mercer revansjerte tapet mot den antatt dårligere Jesse Ferguson på poeng i 1993.

Ray Mercer gikk så på ett nytt poengtap mot Evander Holyfield i 1995. Han bokset imidlertid mot Lennox Lewis i en ti runders kamp i New York i 1996. Mercer tapte en splittet dommeravgjørelse. Etter tapene mot Holyfield og Lewis var Mercer ute av bildet om ny tittelkamp. Han la opp i 1997 etter å ha fått diagnosen hepatitt B. En kamp mot Mike Tyson ble planlagt i januar 2002, men avlyst da Tyson i stedet takket ja til tittelkamp.

Etter comebacket valgte Mercer i stedet å bokse mot ukrainske Vladimir Klitsjko. Her ble Mercer slått i canvasen allerede i første runde. Kampen ble avgjort på teknisk knockout.

Ray «Merciless» Mercer er tidligere løytnant i den amerikanske marinen.

Referanser
----------

1. ↑   www.goliath.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ray Mercer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ray Mercer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ray Mercer – BoxRec Rediger på Wikidata

* (en) Ray Mercer – Sherdog Rediger på Wikidata
Skansenløpet under åpen dag desember 2007
**Nordre avlastningsvei** er en veiforbindelse mellom Ila i vest og Nidelv bru på Brattøra i øst i Trondheim. Forbindelsen følger Trondheim sentrums nordlige rand langs Trondheimsfjorden og ble bygd for å avlaste Ila og Midtbyen (Trondheim sentrum) for gjennomgangstrafikk. Veien er del av Riksvei 706.

Nordre avlastningsvei ble åpnet 27. mai 2010. Hele strekningen er bygd som 8,5 meter bred tofeltsvei beregnet for trafikk opptil 12 000 biler i døgnet. I ettertid av planleggingen viste det seg at veien ved åpningen i 2010 ville ha en årsdøgnstrafikk på ca. 18 000 i Steinbergtunnelen og ca. 17 000 i Skansenløpet og at veien burde blitt bygd som firefeltsvei.

Nordre avlastningsvei er omtalt i Nasjonal transportplan for 2002–2011 og har et totalt budsjett på 1 091 millioner norske kroner (per 2004-verdi), hvor 664 millioner kroner er betalt av staten og 346 millioner kroner er krevd inn ved bompenger, i tillegg til at Trondheim kommune forskutterer 170 millioner for forlengelsen av Steinbergtunnelen til Osloveien.

Prosjektet inneholder også ny gang- og sykkelsti fra Ila til Brattøra. Gangbrua som var planlagt å henge på Skansenbrua ble det ikke noe av fordi Riksantikvaren har fredet brua og derfor ikke godkjenner et påbygg.

I Iladalen er opparbeiding av grøntområder og omlegging/åpning av Ilabekken en viktig del av prosjektet.

Fremdrift
---------

* 1. september 2004 – Anleggsstart.
* November 2005 – Byggestart Steinbergportalen og rundkjøring i Ilakrysset.
* 24. mars 2006 – Sprengningen av Steinbergtunnelen begynner.
* 10. april 2007 – Rundkjøringen i Ilakrysset taes i bruk.
* 22. november 2007 – Tørt på det dypeste punktet i Skansenløpet.
* 3. desember 2007 – Ilsviktunnelen åpnet.
* 15. mars 2008 – Nordre del av Steinbergtunnelen med arm åpnet.
* 30. mai 2008 – Skansenløpet åpnet igjen.
* 27. mai 2010 – Nordre avlastningsvei åpnet.

Trasé
-----

Nordre avlastningsvei ved Ila. Ilsviktunnelen i midten av bildet, med Steinbergtunnelen til høyre.  Foto: Trondheim Havn 
* Rundkjøring Nedre Elvehavn
* bro Pirbrua (132 m, seilingshøyde ved springflo er 3,5 meter)
* Rundkjøring Europavei 6 Havnegata
* Rundkjøring Pirterminalen
	+ ferge Hurtigruten, biler kan tas med.
* tunnel Skansentunnelen (715 m, 14 muh.)
* tunnel Ilsviktunnelen
* Rundkjøring 715Fylkesvei 715 Ilsvika, felles trasé til Ila
* tunnel Steinbergtunnelen
	+ Rundkjøring Steinberget (inne i tunnelen), arm til 715Fylkesvei 715 Ila
	+ tunnel Marienborgtunnelen fra rundkjøring i Steinbergtunnelen til Marienborg.
* Rundkjøring Stavne
* Rundkjøring Stavne sør
* Europavei 6 Sluppen/Kroppan

Referanser
----------

1. ↑  Herman Hansen, Jonas Alsaker Vikan, Marit Ytterland Nygård (27. mai 2010). «Nyveien er åpen». Adresseavisen. Arkivert fra originalen 31. mai 2010. Besøkt 30. mai 2010. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Adresseavisen: - Ny vei med for liten kapasitet Arkivert 3. oktober 2008 hos Wayback Machine.. Besøkt 24. november 2008

Eksterne lenker
---------------

* Statens vegvesens prosjektside

Portal: Trondheim
**Nettfletting** er en vevapplikasjon som integrerer data fra flere forskjellige kilder og presenterer disse på en felles side. 

Datakilder brukt i nettfletting stammer ofte fra offentlige programmeringsgrensesnitt (API-er) eller tilsvarende som er gratis tilgjengelig. Et typisk eksempel er nettsteder som kombinerer data over boliger til salgs fra eiendomsmeglere og plotter disse inn på kart ved hjelp av Google maps. Andre hyppig brukte er Amazon (salg), eBay (auksjoner), Flickr (bilder), Yahoo og YouTube. I Norge er Yr (et samarbeidsprosjekt mellom Meteorologisk institutt og Norsk rikskringkasting) en mye brukt nett-tjeneste, og denne publiserer et API som brukes for nettfletting. Det er også vanlig at nyhetskilder som publiserer i RSS-format benyttes som datakilde, men disse blir ofte innkapslet og ikke flettet inn i annet innhold. 

Enkelte regner ikke data som stammer fra ikke-åpne kilder inn under mashup-begrepet. [] Det blir også av og til skilt mellom innbygging (*embedding*, altså innkapsling av innhold) og mashup. Eksempler på det første å legge inn videoer eller kart som en upåvirkelig del av en nettside.

Referanser
----------

1. ↑  Værdata fra yr.no

Eksterne lenker
---------------

* På godt norsk – avløserord

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Alain Mikli** (født **Alain Miklitarian**; 1. april 1955) er en fransk-armensk designer av high-end håndlagde briller og tilbehør. Miklis linje inneholder unike farger og former, og er en favoritt blant europeiske kjendiser og avantgarde amerikanere. Mikli hevder hans bruk av farge er inspirert av hans libanesiske-armenske kultur.

Karriere
--------

Mikli åpnet sitt designstudio i Paris i 1978. Innen 1983 hadde kjendiser som Elton John bidratt med å bringe linjen til anerkjennelse ved å bruke samt reklamere for Mikli-produkter. Kanye West brukte Alain Mikli-solbriller i musikkvideoen til «Stronger», som han spesifikt ba designeren om. Denne stilen med solbriller har blitt et bredt fenomen, vanligvis referert til som «shutter shades». Per 2000 sysselsatte Miklis firma 220 personer med en omsetning på omtrent 220 millioner franske franc. Rundt én halv million par Mikli-briller er blitt solgt over hele verden.[]

Den 23. januar 2013 ble Alain Mikli International kjøpt av den italienske brillegiganten Luxottica for omtrent 90 millioner euro.

Referanser
----------

1. ↑   Who's Who in France biografi-ID 28990[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Ալեն Միկլի»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Lannon, Linnea (17. juni 1987). «Alain Mikli's vision includes unusual eyewear». *Dallas Morning News* **(engelsk)**. Besøkt 29. juni 2012.
4. ↑  «Luxottica Group SpA Closes Acquisition of Alain Mikli International». *Reuters* **(engelsk)**. 23. januar 2013. Arkivert fra originalen 31. januar 2013. Besøkt 20. mai 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** KulturNav
 |
**Martin M-130** var en fire-motors passasjer flybåt konstruert og bygget i 1935 av Glenn L. Martin Company i Baltimore, MD, for Pan American Airways. Bare tre M-130 ble bygget: *China Clipper*, *Philippine Clipper* og *Hawaii Clipper*. En fjerde flybåt (betegnet som Martin M-156) *Russian Clipper* ble bygget for Sovjetunionen. Denne var i hovedsak identisk med Pan Ams tre fly, men hadde større vinger og også dobbelt sideror. Det hadde lenger rekkevidde enn Pan Ams.

Historie
--------

Konstruert for å imøtekomme Pan American Airways president Juan Trippes ønske om et fly som kunne krysse Stillehavet ble dette bygget som en hel-metall strømlinjet flybåt

Flyet fløy første gang 30. desember 1934, og den 22. november 1935 ble den første postflyvning over Stillehavet gjennomført. For denne flyvningen ble det utgitt et spesielt luftpostfrimerke, med anledning til å sende førstedagsbrev.

Passasjerflyvninger over Stillehavet ble igangsatt med *Philippine Clipper* mellom De forente stater og Hongkong den 14. oktober 1936, mens *Hawaii Clipper* startet flyvningene mellom California og Filippinene. Flyet startet fra USA 21. oktober 1936, og rundturen til og fra Manila krevde seks dager å gjennomføre.

I juli 1938, forsvant *Hawaii Clipper* over Stillehavet under en flyvning mellom Guam og Manila, med tap av seks passasjerer og ni besetningsmedlemmer.

De to gjenværende fly ble rekvirert av United States Navy under den andre verdenskrig, og begge havarerte i løpet av krigen.

* *Philippine Clipper* som først hadde blitt utsatt for et angrep på Wake Island 8. desember 1941, like etter angrepet på Pearl Harbor, og ble beskutt av japanske jagerfly. Det ble da registrert 96 kulehull i skroget, men besetningen klarte å få flyet på vingene igjen. Det havarerte 21, januar 1943, da det kolliderte med fjellterreng i mørke og dårlig vær under innflyvning til San Francisco. Ti passasjerer og ni besetningsmedlemmer mistet livet.
* Det siste flyet *China Clipper* havarerte i Port of Spain, Trinidad under landing den 8. januar 1945. 23 av 30 ombord omkom. Flyet traff sjøen med større enn normal hastighet og med lav nesestilling, et par kilometer før landingsbanen, i stille vær og mørke.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. april 2010. Besøkt 9. mai 2010.
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. september 2010. Besøkt 9. mai 2010.
4. ↑
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Martin M-130 photo gallery at the University of Miami Library

Portal: Andre verdenskrig
***Marooned Hearts*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av George Archainbaud og med Conway Tearle i hovedrollen.

Filmen anses å ha gått tapt.

Handling
--------

Bortskjemte Marion Ainsworth misliker det faktum at hennes forlovede, den unge kirurgen Dr. Paul Carrington bruker mye mer tid på jobben sin enn på henne. Så når et nødanrop fra sykehuset truer med å forstyrre pikniken deres, avskjærer Marion denne meldingen. Dette fører til Carrington kommer alt for sent til en kritisk operasjon, noe som ødelegger hele karrieren hans. Etter råd fra vennen Dr. Matthews, bryter Carrington forlovelsen og reiser til en øde øy hvor han har tenkt å fortsette sin videre forskning.

Men Carrington blir deretter rapportert som forsvunnet til sjøs. Ett år senere gjennomfører Marion og hennes nye frier, Cyrus Carter, et cruise sammen for å bekrefte doktorens død. Underveis eksploderer lystbåten deres, og Marion blir skylt i land på den samme øya hvor Carrington nå holder til. Etter en rekke komplikasjoner tilgir Carrington henne, og de vender endelig tilbake til sivilisasjonen sammen.

Skuespillere
------------

* Conway Tearle som Dr. Paul Carrington
* Zena Keefe som Marion Ainsworth
* Ida Darling som Mrs. Ainsworth
* Tom Blake som Peter Harkins
* Eric Mayne som Cyrus Carter
* George Backus som Dr. Matthews
* Joseph Flanagan
* Lavilla Siebert

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 13. april 2023.
2. ↑  Archainbaud, George; Tearle, Conway (1920). «Marooned Hearts». Besøkt 13. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Marooned Hearts* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Marooned Hearts* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Marooned Hearts* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Marooned Hearts* på American Film Institute Rediger på Wikidata
***Nettopp nå*** er et norsk aktualitets- og underholdningsprogram som ble sendt direkte på TV 2 sommeren 2003 og sommeren 2004. Programmet hadde som mål å speile det som skjedde om sommeren i Norge. Det serverte nyheter, sport, kultur og underholdning. Første sesong ble ledet av Christine Korme som sendte fra Kirkeristen i Oslo. Sommeren etter ble det ledet av Frithjof Wilborn som hadde med seg reporterne Guri Solberg og Kjetil Sviland. I denne runden reiste de rundt i Sør-Norge med den 92 fot store seilskuta Eileen II og la til kai ved utvalgte byer for å holde en direktesending ombord.

*Nettopp nå* ble av mange regnet som TV 2s svar på NRKs *Sommeråpent*. Programmet gikk mandag til torsdag.

Første uke hadde et seersnitt på 245 000, mens første uke i andre sesong hadde et seersnitt på 328 000.

Referanser
----------

1. 1 2  «Brødrene Ylvis hos Frithjof». *Nettavisen*. 16.7.2004. Besøkt 6. oktober 2016.
2. ↑  «Grosvold knuser Korme - Tv». *www.dagbladet.no*. 26.6.2003. Besøkt 6. oktober 2016.
**Ray Weston** (født 20. januar 1954 i Glasgow, Skottland) er en britisk musiker. Han er mest kjent som trommeslager i det engelske rockebandet Wishbone Ash.

Weston fikk sitt første trommesett da han var 16 år og ble kort tid etter med i et pubband som spilte coverlåter. Deretter spilte han med flere ukjente lokale band i Glasgow før han til slutt flyttet til London på begynnelsen av 1980-tallet. Her fant han flere jobber som studiomusiker og arbeid som reservetrommeslager på konserter for flere kjente band og artister. Han kom i kontakt med Wishbone Ash' bassisten Martin Turner ved flere deltagelser på hans soloprosjekter. I løpet av 1980-årene etablerte Ray Weston seg som en respektabel studiomusiker i Londons musikalske arena og hadde studioarbeid med artister som Bill Wyman, Del Shannon og Cliff Richard. I 1986 spilte han også trommer med Ultravox på bandets siste turné.

I 1990 fikk Weston en telefon fra Martin Turner som lurte på om han var interessert å spille trommer på noen av låtene på Wishbone Ash-albumet *Strange Affair*. Han takket ja og deltok på seks av ti låter, samt ble med bandet på en omfattende turné som også resulterte i liveutgivelsen *The Ash Live in Chicago*. Ray ble i gruppen til desember 1993. Etter at han forlot Wishbone Ash ble han medlem av bandet World of Leather som ga ut to album på midten av 1990-tallet og fortsatte å arbeide som studiomusiker for andre artister. Han opptrådte også i husbandet for flere populære britiske TV-programmer, hvor han blant annet støttet Tom Jones. Ray arbeidet også i denne perioden noe med Fleetwood Mac-gitaristen Peter Green.

I 1998 ble Ray nok engang invitert til å bli med i Wishbone Ash, denne gang av Andy Powell. Han takket ja og har beholdt posisjonen som trommeslager for bandet siden. Buddy Rich, Ian Paice, John Bonham, Ringo Starr og Stevie Wonder er noen av Ray Westons musikalske forbilder.

Artister og band Weston har arbeidet med
----------------------------------------

* Del Shannon
* Björk
* Martin Turner (fra Wishbone Ash)
* Tom Jones
* Peter Green (fra Fleetwood Mac)
* Robert Palmer
* Steve Howe
* Cliff Richard
* Ultravox
* Katrina and the Waves
* Andy Summers
* Belinda Carlisle
* The Bay City Rollers
* Mick Jones (fra The Clash)
* Bill Wyman (fra The Rolling Stones)
* Mickie Most
* Nigel Gray

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på wishboneash.co.uk
* Biografi på wishboneash.com Arkivert 7. april 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Martin Loft** (født 18. februar 1965) er en dansk sanger og skuespiller.

Bakgrunn
--------

Martin Loft er utdannet sanger hos musikkpedagogen Ian Adam i London. Gjennom karrieren har han spilt i en rekke musikaloppsetninger i Danmark: Javert i *Les Misérables* (1993–1994), Koptos i *Atlantis* 1994–1995), Anatoly i *Chess* (1995), John i *Miss Saigon* (1996–1997), fortelleren i *Blodbrødre* (2001), von Trapp i *Sound of Music* (2003), doktor Livesay i *Skatteøen* (2004), tittelrollen i *Peter Sabroe* (2006) og Hugo Alfvén i *Lyset over Skagen*.

I 1996 ble han landskjent i Danmark, da han sammen med Dorte Andersen vant Dansk Melodi Grand Prix med sangen «Kun med dig», skrevet av Keld Heick og Jascha Richter fra popgruppen Michael Learns to Rock. Sangen fikk imidlertid ikke delta i Eurovision Song Contest 1996 i Oslo, siden Danmark ble slått ut EBUs forhåndskvalifisering. Av 30 land, kom bare 22 land til den internasjonale finalen, i tillegg til vertsnasjonen Norge. «Kun med dig» ble bare nummer 25 av 30 i kvalifiseringen, og Danmark fikk dermed ikke delta i Oslo. Jascha Richter oversatte imidlertid «Kun med dig» til engelsk, og Michael Learns to Rock fikk en mindre hit med sangen, da kalt «Paint My Love».

Referanser
----------

1. ↑   Facebook, www.facebook.com, besøkt 25. november 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Martin Loft | Jysk Musikteater». *www.jmts.dk* **(dansk)**. Besøkt 15. juli 2018.
3. ↑  «Sker det igen i aften? Her er Danmarks største Grand Prix-flop». *underholdning.tv2.dk* **(dansk)**. 25. februar 2017. Besøkt 15. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Martin Loft på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Martin Loft på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Martin Loft hos danskefilmstemmer.dk Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
|
| Forgjenger :**Aud Wilken med«Fra Mols til Skagen»**

 | **Vinner av Dansk Melodi Grand Prix**1996 (med Dorte Andersen) | Etterfølger :**Kølig Kaj med«Stemmen i mit liv»** |
**Nettfly** (*Naenia typica*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Hordaland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 36 – 46 mm), mørkt brungrått nattfly med lyse vingeårer. Sammen med de tre lyse tverrlinjene danner vingeårene et lyst nett. Arten ligner mye på nettnellikfly (*Heliophobus reticulata*) og hvitribbet åkerfly (*Tholera decimalis*), men skiller seg fra disse på at vingene er bredere, området mellom nyremerket og ringmerket er formørket, og at antennene er trådformede hos begge kjønn. Forvingen har hvitkantede nyre- og ringmerker, området mellom dem er mørkt. De to mellomlinjene og bølgelinjen er lyse og smale. Bakvingen er lyst brungrå. Larven er gråbrun med lys sidestripe.

Levevis
-------

Nettflyet lever gjerne på kulturpåvirkede steder, som avfallsplasser og annen ruskemark, hager og parker, men også i myrlendt terreng. Larvene kan leve på en rekke ulike trær, busker og urter. Som nyklekte lever de selskapelig og kan gnage ut store "vinduer" i bladene de spiser på. Om høsten kryper den ned på bakken og lever av visne blader, i mildvær kan de være aktive også om vinteren. De voksne flyr i juni – august, men de kommer sjelden til lys, så man kan lett få inntrykk av at arten er sjeldnere enn den er.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt over det meste av Europa og i det nordlige Asia østover til Altaj. I Norge finnes den i de sørligste landsdelene nord til det sørlige Hedmark og Oppland og Hordaland.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Naenia typica* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *nettfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *nettfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *nettfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *nettfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *nettfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *nettfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Naenia typica* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Nettleie**, også kalt tariff og overføringstariff, er en avgift som dekker utbygging, drift og vedlikehold av strømnettet. Nettleien betales til det lokale nettselskapet, og det rundt halvparten er offentlige avgifter som kreves inn på vegne av staten. Vilkårene for nettleie er fastsatt i en landsdekkende standardavtale. Fra 2022 kan nettleie svinge efter forbruk og strømpris, og bestemmes av det lokale nettselskapet. Noen nettselskaper setter prisgruppe efter maksimal effektuttak per måned ved 5 kW, 10 kW og 15 kW. Flere nettselskaper bruker feilaktig benevningen kW for kapasitetsleddet, mens Agder Energi og Vevig AS bruker det korrekte kWh/h.

Nettleie fra januar 2022
------------------------

Det er planlagt at nettleien skal bli delt i to avsnitt fra januar 2022.

– *Enerkileddet*. Dette er transportpris for den elektriske energien som er transportert frem til kunden. Prisen er fast og uavhengig av den generelle strømprisen. En faktureres for antall kWh tilført. Enkelte nettselskaper har forskjellig transportpris på dag, natt eller helg.
– *Kapasitetsleddet*. Nettselskapene ønsker å skjære ned strømtoppene i nettet for å utsette videre utbygging av strømnettet. En har derfor innført et prisledd som skjerpes etter en trinnvis skala. Jo mer strøm en bruker «samtidig» jo dyrere blir kapasitetsleddet neste måned. På vinter i en enebolig vil for eksempel trinn 3: 5–10kWh/h være aktuelt. Dette innebærer at dersom en i én tilfeldig av månedens 720 klokketimer forbruker mer enn 5 og mindre enn 10 kWh og denne timen er den med høyest forbruk, vil prisen på kapasitetsleddet settes til prisen for trinn 3 neste måned.
Flere nettselskaper bruker feilaktig benevningen kW for kapasitetsleddet, mens Agder Energi, Vevig AS og flere bruker det korrekte kWh/h.


  

Statnett reduserte sin del av nettleien med 4 milliarder kroner på grunn av den høye strømprisen.

Se også
-------

* Smart strømnett
* Smart strømmåler, teknologi som muliggjør nettleie basert på effekttariff

Referanser
----------

1. ↑  «Nettleie - NVE». *www.nve.no* **(norsk)**. Besøkt 1. januar 2022.
2. ↑  Viseth, Ellen Synnøve (11. juni 2021). «Nå blir det dyrere å bruke mye strøm samtidig: Innfører ny nettleie fra nyttår». *Tu.no* **(norsk)**. Teknisk Ukeblad.
3. ↑  Viseth, Ellen Synnøve (12. november 2021). «Slik blir den nye nettleia: Pris-grenser på 5 og 10 kW». *Tu.no* **(norsk)**. Teknisk Ukeblad. Arkivert fra originalen 14. november 2021.
4. ↑  Nettleie €lvia
5. ↑  «Nettleie Lede». Arkivert fra originalen 16. desember 2021. Besøkt 16. desember 2021.
6. ↑  «Nettleie Agder energi». Arkivert fra originalen 16. desember 2021. Besøkt 16. desember 2021.
7. ↑  Nettleie €lvia
8. ↑  «Nettleie Lede». Arkivert fra originalen 16. desember 2021. Besøkt 16. desember 2021.
9. ↑   Nettleie Agder energi
10. ↑  Nettleie Elmea
11. ↑  Nettleie Stannum
12. ↑  «Statnett kutter nettleien til norske forbrukere med 4 milliarder kroner etter uvanlig høye inntekter». *Tu.no* **(norsk)**. Teknisk Ukeblad. 21. februar 2022. Arkivert fra originalen 21. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* NVE om nettleie
| Artikkelen inngår i serien om
**Frelsesarmeen** |
| --- |
|  |
| **Frelsesarmeen** |
| Frelsesarmeen
Kategori Frelsesarmeen
Frelsesarmeens korps
Kjente Frelsesarmeoffiserer
Kjente Frelsesarmesoldater |
| **Bakgrunn** |
| Kristendom
Protestantisme
Pietisme
Den anglikanske kirke
Metodisme |
| **Viktige personer** |
| William Booth
Hanna Ouchterlony
Othilie Tonning |

**Karsten Anker Solhaug** (født 9. november 1914 i Porsgrunn, død 26. august 2012 i Oslo) var kommandør i Frelsesarmeen og territorialleder for Norge, Island og Færøyene fra 8. februar 1975. Han gikk ut av Frelsesarmeens krigsskole i 1935, deretter hadde han korpstjeneste ulike steder. Under andre verdenskrig var han marineprest. 

Siden ble han sekretær for Frelsesarmeens sjefssekretær, redaksjonsmedarbeider i Krigsropet og ungdomssekretær. Etter å ha vært divisjonssjef i Nord-Norge ble han assisterende divisjonssjef i England, deretter var han eiendomssekretær før han ble sjefssekretær i Danmark. I 1968 ble han sjefssekretær i Norge og i 1975 ble han forfremmet fra oberst til kommandør i forbindelse med at han ble territorialleder. 

Solhaug, daværende kaptein i Frelsesarméen, var tolk da Billy Graham talte til 40 000 på Ullevål stadion 3. juli 1955 Foto: *Billedbladet NÅ*/Arkivverket 
Han var språkmektig, og snakket tilnærmelsesvis flytende islandsk etter å ha vært stasjonert i Island under krigen. Han var også en dyktig tolk, og da Billy Graham hadde møter på Ullevål stadion på 1950-tallet, var det Solhaug som tolket ham til norsk.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Karsten\_Anker\_Solhaug[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune

Kilder
------

* Hvem Hva Hvor 1976 ISBN 82-516-0086-3 side 85

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Karsten Jørgensen** (født 18. april 1953, død 8. juli 2021) var en norsk professor i landskapsarkitektur ved Universitetet for miljø- og biovitenskap.

Jørgensen ble utdannet cand. agric. i 1980 og avla dr. scient.-graden i 1989. Han arbeidet med bomiljøforbedring bydelsutvalgenes fellessekretariat i Oslo kommune (1980–1983) og var ansatt som vitenskapelig assistent ved fra 1983. Fra 1989–1994 var han førsteamanuensis, og professor ved Institutt for landskapsarkitektur (ILA) fra 1994. 

Jørgensen var instituttleder i 1993–1995 og seksjonsleder for seksjon landskapsarkitektur 1996–2007. Han satt i styrene for Stiftelsen Norsk Arkitekturmuseum og Stiftelsen Norsk Form og var styremedlem i ECLAS (European Council of Landscape Architecture Schools). Han var også styremedlem i Erasmus-nettverket Le:Notre. Han var grunnlegger og redaktør av det internasjonale tidsskriftet *Journal of Landscape Architecture*. 

I 1993-1994 var han gjesteprofessor ved Estlands landbruksuniversitet i Tartu og Latvias landbruksuniversitet i Jelgav hvor han bidro til etableringen av studieprogram for landskapsarkitektur. I 1996 var han gjesteprofessor ved Technion i Haifa i Israel. I 1997–2007 ledet og medvirket han i et samarbeidsprosjekt med Birzeit-universitetet på Vestbredden, og gjennom dette bidratt til etableringene av landskapsarkitektutdanningen i Palestina.

Jørgensen arbeidet særlig med teori og historie innen landskapsarkitektur og medvirket i forbindelse med bevaringsprosjekter innen norsk hagekunsthistorie, bl.a. på Bygdøy Kongsgård i Oslo. 

Han har publisert en rekke artikler i norske og internasjonale tidsskrifter og bøker. I 2010 ga han ut boken *Ny norsk landskapsarkitektur* (utgitt på engelsk med tittelen *Contemporary landscape architecture in Norway*) sammen med landskapsarkitekt Vilde Stabel.

Referanser
----------

1. ↑  Tore Edvard Bergaust: Karsten Jørgensen (1953-2021) - Minneord i Aftenposten 16. juli 2021

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Karsten Jørgensen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Karsten Jørgensen i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
**Agnater** betegner de personene man nedstammer fra i mannslinje. Et annet begrep for dette, opprinnelig fra adelsgenealogien, er **sverdsiden**. Det motsatte av agnater er kognater, der linjen går gjennom ett eller flere kvinneledd. Slekt (i snever forstand) har i størstedelen av verden tradisjonelt vært regnet etter mannslinjen, og slektsnavn og stand har tradisjonelt fulgt mannslinjen. Et typisk eksempel er at adelskap så godt som alltid utelukkende følger mannslinjen. De fleste monarkier hadde tidligere agnatisk tronfølge; Norge hadde det frem til 1990. Også odelsloven i Norge bygget frem til 1970-tallet på agnatisk suksesjon.

Gjennom nyere tids navnelovgivning i skandinaviske og mange andre land, kan et slektsnavn føres videre gjennom kvinneledd. I Norge bruker navneloven av denne grunn ikke lenger begrepet slektsnavn, men begrepet etternavn.

I mange miljøer utenom byene har slektsbegrepet fra gammelt av også omfattet avstamning gjennom kvinneledd, blant annet når en jente arvet en gård som ble ført videre ved arv til barna hennes. 

I Norge er en del kjente slektsnavn som nå brukes i mannslinjer, arvet fra formødre, gjennom kvinnelinjer, til dels gjennom flere generasjoner kvinner. Eksempler er Munthe, Skanke (med flere skrivemåter), Thrane og Vogt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
Ankelen
**Ankelleddet** (norrønt: *ǫkla*, parti mellom foten og smalleggen, ankelledd) er et hengselledd i nedre del av foten. Skinnebein og leggbein danner en gaffelformet leddskål. De to knoklene er holdt sammen av kraftige leddbånd. «Gaffelen» går ned over spolebeinet, som er kileformet, det vil si smalt bak og bredt foran. Når foten bøyes oppover vil den brede delen av spolebeinet kile seg fast i gaffelen og derfor gjøre leddet mer stabilt.

Bevegelser
----------

* Strekking: Fremste skinnebensmuskel. (Oppover = *dorsalfleksjon*)
* Bøyning: Den tohodede leggmuskel, Flyndremuskelen. (Nedover = *plantarfleksjon*)

I de øvrige fotrotknoklene kan det foregå andre bevegelser. Viktigst er innvasjon/evasjonsbevegelsen. Når man vrikker ankelleddet har man lagd en for kraftig innvasjon. Fotens evne til å være støtdemper skapes blant annet ved den såkalte fothvelvingen. Fothvelvingen dannes av den tverrgående fotbuen, den indre fotbuen og den ytre fotbuen. Disse buene blir hovedsakelig holdt i spenn av sterke ligamenter, som går på undersiden av foten.

Referanser
----------

1. ↑  Søk etter *Ankel* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

Litteratur
----------

* Ardizzone, Remy; Valmassy, Ronald L. (Oktober 2005): «How To Diagnose Lateral Ankle Injuries» i: *Podiatry Today*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ankles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Peder Sønderborg** (født 1698 i Arendal, død 2. februar 1743 på Holmegård) var lagmann i Christiansand og Agdesidens lagdømme mellom 1737–1743

Embetskarriere
--------------

Sønderborg ble student i 1715 og fikk 29. oktober 1725 bevilling som prokurator ved alle retter i Norge, Høyesterett unntatt. Ved kgl. res. av 20. november 1727 ble han aktor i Christiania med 200 riksdaler i årlig gasje «og løfte om kongens naade, naar han utførte sine forretninger paa en tilfredsstillende maade». Han stod i denne stillingen i fire år og utførte 132 "tildels vidtløftige saker". Den 19. oktober 1731 fikk han bestalling som borgermester i Kristiansand etter Mathias Schrøder. Da byen brant i 1734 led Sønderborg store økonomiske tap og hadde vanskelig for å klare seg med embetsinntektene. Han søkte lagmannsembetet som var blitt ledig ved Martin Rolf Balles død og fikk bestalling som lagmann 26. juli 1737.

Sønderborg hadde tittel av virkelig justisråd fra 27. april 1739.

Familie
-------

Foreldrene hans var byfogd i Arendal Peder Pedersen Sønderborg og hans 2. hustru Sophia Catharina Mathiasdatter.

Sønderborg ble gift 14. juni 1726 i Røyken med Anne Adeler (f. 1696, uekte datter av Nicolai Adeler i Kragerø og Ingeborg Augustinusdatter). 

Sønderborg hadde mange barn. En sønn, Ulrik Frederik Sønderborg, var en tid prokurator i Bergen og ble siden byskriver i Hobro.

Bosted
------

Sønderborg bygde nytt hus på Holmegård i 1739.

Referanser
----------

1. ↑  Finne-Grønn I 1932:217
2. ↑  s.st.
3. ↑  Eliassen, Finn-Einar (1995). *Mandal bys historie*. Mandal: Mandal kommune. s. 566.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
***Agneepath*** er en indisk film fra 1990, regissert av Mukul S. Anand.

Handling
--------

Den høyt elskede læreren Dinanath Chavan (spilt av Alok Nath) er sterkt imot planene til Kancha Cheena, og gangsterne hans, som ønsker å etablere en ny base for heroin-smugling. Etter å ha blitt diskreditert i en skandale av Kancha og Dinkar Rao, blir Dinanath lynsjet av de manipulerte landsbyboerne. Etter at han blir myrdet, blir familien hans kastet ut av landsbyen deres. Men sønnen hans Vijay Deenanath Chauhan (spilt av Amitabh Bachchan) sverger hevn over farens drap og voldtektsforsøket på moren hans Suhasini Chavan (spilt av Rohini Hattangadi) som ingen blir straffet for.

I tillegg forsøker han å ta hånd om søsteren sin Siksha. Samtidig synker han stadig lenger ned i Mumbais kriminelle underverden. Vijay Deenanath Chauhan blir advart av politi-kommissær M.S. Gaitonde (spilt av Vikram Gokhale) som er sympatisk til situasjonen hans. Vijay blir skutt og etterlatt som død, men han overlever så vidt og hevner attentat-forsøket sitt ved å gå etter leiemorderne én etter én. Siksha blir deretter kidnappet og holdt i en slum av Anna Shetty, som ønsker å hevne dødsfallene til hans kriminelle medarbeidere som tidligere hadde blitt myrdet.

Skuespillere
------------

* Amitabh Bachchan som Vijay Deenanath Chauhan
* Master Manjunath
* Mithun Chakraborty som Krishnan Iyer M.A.
* Madhavi som Mary Mathew
* Danny Denzongpa som Kancha Cheena
* Neelam Kothari som Siksha Chauhan
* Goga Kapoor som Dinkar Rao
* Alok Nath som Deenanath Chauhan

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  ; besøksdato: 26. mai 2016.
2. ↑  «Agneepath (1990)» **(engelsk)**. Besøkt 25. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Agneepath* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Agneepath* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Agneepath* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Agneepath* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Peder Tobias Tollefsen** (født 17. september 1864 i Porsgrunn, død 2. april 1947 samme sted) var en norsk forretningsmann og politiker for Høyre.

Tollefsen arbeidde først tre år i forretning i Halden og deretter elleve år i Porsgrunn. I 1895 etablerte han så egen manufakturforretning i hjembyen. Han var medlem av Porsgrunn bystyre fra 1917 til 1931 og hadde også flere andre kommunale verv. Han var direktør for Porsgrunds Sparebank fra 1900 til 1929, deretter direksjonsformann til 1933. Han var også engasjert i Porsgrunds Handelsbank og styremedlem/formann i handelsstandsforeninga i byen.

Han representerte Porsgrunn bykrets på Stortinget i perioden 1919–1921 og var varamann for samme krets perioden før (1916–1918). Han møtte da i to omganger i 1918. Tollefsen var medlem av justiskomiteen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 717[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 717.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Peder Tobias Tollefsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Stylus phantasticus** (også: *Stylus fantasticus*) er en stilretning fra tidligbarokken med opprinnelse tilbake til Claudio Merulo. 

Stilen er improvisatorisk og karakteriseres ved bruk av korte kontrasterende, delvis dissonante avsnitt i en fri form, som i den klassiske fantasia. 

Pionerer var Girolamo Frescobaldi (1583–1643), Giovanni Antonio Pandolfi Mealli (c. 1620–1669) og Johann Jakob Froberger (1616–1667). Høydepunktet ble nådd i ulike sonater av Heinrich Ignaz Biber, Dietrich Buxtehude og Francesco Maria Veracini, i disse verkene utvikler soloinstrumentene kompleks kontrapunktikk over ostinate strukturer, omtrent som improvisasjoner i moderne jazz. 

Motsatsen til stylus phantasticus er *stile antico*. I denne tilbakeskuende, strengt kontrapunktiske stilen, ble det tatt i bruk teknikker fra renessansens liturgiske verker, med Palestrinas messer som forbilde, eksempelvis beskrevet i *Gradus ad Parnassum* (1725) av Johann Joseph Fux.

Noen komponister

* Johann Sebastian Bach
* Antonio Bertali
* Heinrich Ignaz Biber
* Dietrich Buxtehude
* Johann Adam Reincken
* Girolamo Frescobaldi
* Giovanni Antonio Pandolfi Mealli
* Johann Jakob Froberger
* Johann Heinrich Schmelzer
* Pavel Josef Vejvanovský
* Francesco Maria Veracini
* Johann Paul von Westhoff

Referanser
----------

1. ↑  Gilles Cantagrel (red.): *Guide de la musique d’orgue.* Éditions Fayard, Paris 1991, ISBN 2-213-02772-2.
2. ↑  Karl Kaiser (red.): *Basiswissen Barockmusik.* Bind 1: *Zur Instrumentalmusik des Hoch- und Spätbarock.* Verlag ConBrio, 2010, ISBN 978-3-940768-12-4.
**Dagny Sandvik** (født 6. november 1878 i Hamar, død 7. april 1968 i Oslo) var en norsk sangerinne, sangpedagog og lærer.

Dagny Sandvik var datter av overlærer, musikklærer og dirigent Paul Knutsen Barstad Sandvik (1847-1936) og Nikoline Mork (1847–1927) fra Volda, og søster av operasangeren Ingeborg Sandvik Kristensen og musikkforskeren og folkeminnesamleren Ole Mørk Sandvik. Sangeren Elisabeth Munthe-Kaas var hennes svigerinne.

Dagny Sandvik tilhørte den berømte musikerslekten Sandvik, vokste opp med sang og musikk i hjemmet. Hun fikk sin første systematiske sangundervisning hos Gina Sandberg. Hun tok sin lærerskoleeksamen i 1907, og debuterte som sopran i 1904. Sammen med søsteren Ingeborg medvirkethun i faren Pauls store oratorieoppførelser, blant annet i Georg Friedrich Händels *Messias*, Felix Mendelssohns *Elias* og Joseph Haydns *Die Schöpfung*. Hun var kjent for sin klokkerene, uanstrengte sopranstemme.
Sandvik utmerket seg dessuten gjennom sine fremførelser av norske folketoner, og arrangerte enge folkeviseaftener for å øke utbredelsen av norske folketoner.

I årene 1910—1920 var Sandvik lærer i Kristiania, samtidig som hun underviste i sang i Kristiania og på Hamar. Fra 1946 var hun lærer i stemmebruk ved Menighetsfakultetet i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   FemBio-Datenbank, FemBio-ID 24114, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Håskjold, Sverre (1998). *Brekke-slekt*. S. Håskjold. ISBN 8299415926.

Kilder
------

* Gaukstad, Øystein (1991). *Musikkleksikon*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200029735.
* *Aftenposten 1963.10.30*. Norge, Oslo. 1963.
* *Cappelens musikkleksikon*. Oslo: Cappelen. 1980. ISBN 8202036909.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**InnoTown** er en internasjonal konferanse for næringslivet. Konferansen fokuserer på innovasjon, idéskaping, strategi og design. Blant tidligere foredragsholdere på InnoTown-konferansen er Sir Ken Robinson, Hans Rosling, Wikipedias grunnlegger Jimmy Wales, tidligere Apple-"evangelist" Guy Kawasaki, BMW´s sjefsdesigner Chris Bangle, Benetton-fotografen Oliviero Toscani, IMD professor Stèphane Garelli, Bill Strickland, Steely Dan gitarist Jeff Baxter, Joel Cohen (produsenr og tekstforfatter for TV-serien Simpsons), Torgrim Eggen, Einar Hareide, Edward deBono, verdens første sivile astronaut, Michael Melvill, brasilianeren Ricardo Semler og ledere fra bedrifter som Nike, Swatch, Nokia, Harley-Davidson og Volvo. InnoTown konferansen er arrangert i Ålesund fra 2000 til 2011. I 2008 ble konferansen holdt i Stavanger i forbindelse med at Stavanger var Europeisk kulturhovedstad dette året. I 2012 vil konferansen bli arrangert Ålesund.

InnoTown er et privat selskap, grunnlagt i 1999 av Dag Lausund og Cecilie With.

Eksterne lenker
---------------

* InnoTown