recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Veldig høy frekvens** (**VHF**) er elektromagnetisk stråling i området 30 til 300 MHz.

VHF-området brukes mye til kringkasting og telefoni. Radiosignalene har normalt en rekkevidde like langt som øyet kan se, og frekvensområdet er særlig godt egnet i Norge siden radiosignalene blir reflektert av fjell som lys av et speil. Radiobølgene kan også "krumme seg rundt" en skarp fjellkam. En radiosender på en fjelltopp kan derfor ha dekning ned i en dal, selv om det ikke er innenfor synsvidde.

I VHF-området ligger FM-båndet mellom 87,5 og 108 MHz. DAB-radio bruker frekvenser fra 174 til 230 MHz. Andre brukere er flynavigasjon 108-118 MHz, flytelefoni, 118-136 MHz, amatørradiobånd, såkalt "lukkede nett" (Politi, brannvesen, Røde kors, etc), jaktradio og maritim VHF (mellom skip). Tidligere brukte Offentlig Landmobil Telefoni (OLT) frekvensområdet rundt 160 MHz. Øvre del av VHF-båndet (200-300MHz) har vært benyttet til TV-sendinger, trådløse mikrofoner og medisinsk overvåkning.

Bølgelengde: 1–10 meter.

Referanser
----------

1. 1 2  Stokke, Knut N. (1994). *Fra sender til mottaker: innføring i radiotransmisjon*. Stabekk: Vett & Viten. s. 3,37. ISBN 8241201796.

| * v
* d
* r
Frekvensområder |
| --- |
| ELF **·** SLF **·** ULF **·** VLF **·** LF **·** MF **·** HF **·** VHF **·** UHF **·** SHF **·** EHF |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NDL
 |
**Velebit** (italiensk: *Alpi Bebie*) er den største, men ikke høyeste, fjellkjeden i Kroatia. Fjellene er en del av De dinariske Alper og er lokalisert ved kysten av Adriaterhavet, hvor de utgjør et skille mellom havet og fjellregionen Lika i innlandet. Velebit strekker seg fra byen Senj, ved fjellpasset Vratnik i nordvest og ender 145 kilometer lenger sørøst nær kilden til elven Zrmanja nordvest for Knin. Fjellkjeden er 10–30 kilometer bred.

Det høyeste punktet er fjellet Vaganski vrh på 1 757 moh.

Velebit har et karakteristisk utseende, med nakne karstklipper på sjøsiden og skogkledte lier på Lika-siden. Floraen og faunaen er rik, og hele fjellkjeden er vernet som en naturpark. I nord finnes Sjeverni Velebit nasjonalpark og i sør Paklenica nasjonalpark.

Referanser
----------

1. ↑  «GEOGRAFSKI I METEOROLOŠKI PODACI» (PDF). Kroatias statistiske byrå. Besøkt 10. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (hr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Velebit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Bionikk**er et relativt nytt vitenskapelig felt som forsøker å komme frem med forbedret teknologi ved å hente inspirasjon i naturen og samtidig øke vår kunnskap om denne. Uttrykket bionikk ble benyttet første gang på en konferanse i 1969.

Den grunnleggende ideen er at naturen, med dens mange millioner års utviklingshistorie, rommer et uant potensial for teknologisk innovasjon. Det vil derfor i mange tilfelle være nyttig å identifisere prosesser og mekanismer i naturen, og forsøke å overføre dem til vår egen teknologi.

Bionikk er ikke en emne-disiplin i tradisjonell forstand, men foregår ofte i store interdisiplinære forskningsgrupper, hvor først og fremst biologer og ingeniører samarbeider, men oftest også med hjelp fra kjemikere, fysikere, matematikere og informatikere. Bionikk kan også oppfattes som en metode til å omsette kunnskap om naturen til anvendbare produkter. Det er derfor ikke nødvendigvis snakk om å fremskaffe ny biologisk kunnskap. På mange prosjekter arbeider ingeniører uten biologers direkte hjelp og leser så i stedet artikler fra biologiske tidsskrifter for derigjennom å finne inspirasjonskilder. Erfaringen viser dog at et direkte samarbeid oftest er å foretrekke, fordi biologenes bredere kunnskap om organismen eller prosessen, ofte gjør det lettere for ingeniøren å identifisere de områdene som er verd å etterligne.

Men det er langt fra kun ingeniører som kan dra nytte av bionikk. Bionisk forskning favner svært bredt, faktisk utvider feltet seg konstant i takt med at andre tverrfaglige disipliner erkjenner at de løsningene som de vil produsere, ofte allerede finnes i naturen. Det gjelder for både bioteknologi, medisinsk forskning og nanoteknologi.

Eksterne lenker
---------------

* #De bedste kopier af naturen fra Vitenskap.dk
* Biomimetik.dk
* Bionic power trousers could help us get up the stairs. The Conversation
* «Biomimicry - Ausstellung zu Gebäuden und Projekten des Architekten Moti Bodek im freiLand Potsdam». University of Applied Sciences (Fachhochschule Potsdam).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Streitkräftebasis** (**SKB**) er siden oktober 2000 en felles baseorganisasjon i Bundeswehr. Rundt 71 500 soldater og sivilt ansatte tilhører denne organisasjonen.

Oppdrag
-------

* Logistisk støtte for Bundeswehr.
* Ledelsesstøtte for Bundeswehr.

Til SKB hører dessuten tidligere selvstendige sentrale militære myndigheter, for eksempel både forsvarsuniversitetene i Neubiberg (München) og Hamburg, idrettsskolen i Warendorf og den militære sikkerhetstjenesten (MAD). Bundeswehrs sentrale helsetjeneste, Zentraler Sanitätsdienst der Bundeswehr, hører ikke til SKB, men har en tilsvarende status.

Organisasjon
------------

Organisasjonsstruktur for SKB.
Kart som viser Tysklands fire militærområder.
Sjefen for SKB er tillike stedfortredende forsvarssjef for Bundeswehr. De organisatoriske hoveddelene i SKB er Streitkräfteunterstützungskommando (SKUKdo) og Streitkräfteamt (SKA). SKUKdo leder den operative innsatsen for de troppearter som er underlagt SKB. SKA har ansvar for forbandproduksjon og forskning innen SKB. Under SKUKdo hører Tysklands fire militærområder såvel som den strategiske etterretningskommandoen (KSA).

Troppearter
-----------

* Militærpolititroppene
* Televåpentroppene
* Deler av signaltroppene
* Tropper for psykologisk krigføring
* Deler av ingeniørtroppene
* Deler av trentroppene
* Deler av de våpentekniske troppene
* Deler av militærmusikken
* Deler av infanteriet
* De militærgeografiske troppene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Asur-uballit II** (akkadisk: *Aššur-uballiṭ II*) var den siste konge av Assyria. Han styrte i den siste hovedstaden Harran fra 612 f.Kr. til 609 f.Kr. etter å ha sluppet unna fra Nineve i løpet av beleiringen av denne byen av den babylonske hæren i 612 f.Kr.

I allianse med egyptiske styrker var Asur-uballit i stand til å forsvare Harran fra den kombinerte angrepet fra babylonere og medere for en kort periode i tiden etter ødeleggelsen av Nineve, men da den egyptiske hæren måtte vende tilbake til sitt hjemland i 610 f.Kr. angrep babylonerne og mederne Harran og ødela den i 609 f.Kr.

Restene av det assyriske riket påkalte igjen hjelp fra Egypt som atter kom. Kong Josjia av kongedømmet Judea allierte seg med Babylon og forsøkte å forhindre den egyptiske hæren under farao Necho II å avansere, men han ble beseiret i slaget ved Meggido hvor den jødiske kongen ble drept. Farao Necho II marsjerte videre sammen med Asur-uballit II for å beleire Harran. De ble beseiret i et påfølgende slag og egypterne trakk seg tilbake til nordlige Syria. Asur-uballit II forsvant fra historien etter dette, noe som betydde slutten på den assyriske riket. *Limmu* nyttårsmyndigheter ble utpekt helt til det siste i Asur-uballits styre; hans siste år (609 f.Kr.), kjent eponymisk for den *limmu* som ble gitt navnet Gargamišayu («Karkemisjitten»), var det siste året noensinne i historien som mottok et offisielt assyrisk navn.

Det er sannsynlig at Asur-uballit ble drept i den andre beleiringen av Harran i 609 f.Kr. selv om det ikke er mulig å fastslå det. Han *kan* ha overlevd og vært involvert i det siste egyptiske nederlaget i regionen i 605 f.Kr. men er uansett ikke nevnt i noen samtidige kilder.

Mens det er klart at han var et medlem av den assyriske kongelige familie, og at han var en *tartan*, øverstkommanderende av den assyriske hæren, før han erklærte seg selv som konge, er det en del usikkerhet om han var eller ikke var bror av Sinsharisjkun som styrte Assyria fra 623 f.Kr. til 612 f.Kr. Han tok sitt navn fra Asur-uballit I, den assyriske kongen som hadde veltet den mitanniske dominansen i tiden rundt 1330 f.Kr. og således påbegynt den assyriske mellomtiden (1330 f.Kr.-1076 f.Kr.). Med Asur-uballits fall var Assyria og den nyassyriske perioden over.

Referanser
----------

1. ↑  Approche scientifique d'une chronologie absolue Arkivert 9. februar 2011 hos Wayback Machine. (fransk)
2. ↑  Geschichte Vorderasiens (tysk)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sinsharisjkun** | **Konge av Assyria**(627 f.Kr.–612 f.Kr.) | Etterfølger:**Erobret av Babylonia** |
**Árpád Pédery** (født 1. februar 1891 i Budapest, død 21. oktober 1914 i Galicia) var en ungarsk idrettsutøver som deltok i Sommer-OL 1912 i Stockholm, hvor han vant en individuell sølvmedalje i turn. Han var også på det ungarske laget som kom på andreplass (bak Italia) i lagkonkurransen i mangekamp. Det var fem lag fra fem nasjoner som var med i konkurransen, som ble avholdt på Stockholms stadion. Det var mellom 16 og 40 deltakere på hvert lag.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv Sølv i turn, mangekamp lagkonkurranse (Ungarn)

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Pédery Árpád, mek.oszk.hu, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Árpád Pédery – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Árpád Pédery – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Árpád Pédery – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Republikken Formosa** (臺灣民主國, 台湾民主国, *Táiwān Mínzhǔguó*, ordrett *Den demokratiske stat Taiwan*, offisielt engelsk navn *Formosan Republic*, *Taiwan Republic*) var en kortvarig republikk som var på øya Taiwan i 1895. Den bestod i tidsrommet mellom da Qing-dynastiet etter sitt store nederlag i den sino-japanske krig formelt avstod Taiwan til Keiserriket Japan (Shimonoseki-traktaten) og da de japanske tropper ankom og begynte å håndheve japansk overherredømme. Dette var en av de første republikker i asiatisk historie; kun republikken Ezo (etablert 25. desember 1868) var tidligere ute.

Republikken Formosas flagg.
Republikken ble proklamert av noen pro-Qing mandariner og lokale adelige som håpet at dette ville forpurre den japanske maktovertakelsen som Shimonosekitraktaten forespeilet. Mange av disse mandarinene flyktet til Kina da japanerne kom. Republikken erklærte seg som en tributtstat knyttet til Kina.

Presidenter for Republikken Formosa (Taiwan)
--------------------------------------------

* Tang Ching-sung (25. mai 1895 – 5. juni 1895)
* Liu Yung-fu (5. juni 1895 – 21. oktober 1895)
| Artikkelen inngår i serien om
**Sagalitteratur** |
| --- |
| Utsnitt fra Njåls saga i Möðruvallabók (AM 132 fol.13r) omtrent år 1350. |
| **Sagatyper** |
| Islendingesagaer, Tått, Kongesagaer, Fornaldersaga, Biskopsaga, Samtidssaga, Apostelsaga, Skaldekvad |
| **Lister** |
| Liste over islendingesagaene, Liste over fornaldersagaer |
| **Viktige manuskript** |
| Fagrskinna, Flatøybok, Morkinskinna, Möðruvallabók, Codex Regius |
| **Noen kongesagaer** |
| Den eldste saga om Olav den hellige, Ågrip, Fagrskinna, Snorre Sturlasons Heimskringla, Den større saga om Olav Tryggvason, Sverres saga, Sturla Tordssons Håkon Håkonssons saga |
| **Se også** |
| Norrøn litteratur, Landnåmabok, Árni Magnússon, Árni Magnússon-instituttet |

**Ásmundar saga kappabana** er en islandsk fornaldersaga om kriger-dreperen Åsmund fra første halvdel av 1300-tallet. Sagaen er funnet i manuskriptet Holm 7, 4to i Kungliga Biblioteket i Stockholm. Det er i hovedsak en nordisk versjon av den tyske Hildebrandslied (Sangen om Hildebrand), men det har også hentet stoff fra Tyrvingsyklusen.

Handling
--------

Sagaen forteller at hunerkongen Hildebrand hadde en sønn som het Helge. Han var gift med Hild, datter av den svenske kong Buðli. Helge og Hild hadde en sønn som ble fostret opp hos sin bestefar og fikk navnet Hildebrand etter ham.

Hildebrand ble en stor kriger og høvding for hunerne. Hans far Helge falt i kamp og hans morfar, den svenske kongen Budli, ble drept av en dansk konge ved navn Alf. Denne Alf tok også Hildebrands mor Hild til fange og ga henne til Aki som hun fikk sønnen Åsmund med.

Da Hildebrand fikk vite om sin fars død dro han til Danmark og drepte Aki. Men Aki hadde en datter som Åsmund beilet til. Prinsessen lovet å gifte seg med Asmund, hvis han hevnet sin far og drepte Hildebrand.

For å drepe Hildebrand, dro Åsmund til Sachsen hvor Hildebrand og berserkene hans herjet. Gjennom en serie holmganger som tok flere dager, beseiret Åsmund alle Hildebrands krigere.

Da Hildebrand fikk høre om dette, kom berserksinnet over ham og i fullt raseri drepte han sin egen sønn. Så dro han opp Rhinen for å møte Åsmund og når de møttes begynte de å slåss. De kjempet hardt i lang tid inntil Hildebrand ble alvorlig såret og sverdet hans brakk. Da fortalte Hildebrand at de var halvbrødre og ba ham om å gravlegge ham i klærne hans.

I sitt verk Gesta Danorum 7: IX.2-X.1, forteller Saxo Grammaticus en hovedsak identisk saga, men alle navnene er endret og Hildebrand kalles Hildiger.

Eksterne lenker
---------------

* Sagaen gjengitt på norrønt. Besøkt 12. november 2012
**Grøvu** er en sideelv fra vest-sørvest til Driva i Sunndal kommune i Møre og Romsdal fylke.

Geografi
--------

Vassdraget er 32,3 km langt, drenerer et nedbørsfelt på 424 km² og har sitt utspring i det innerste av to tjern (1 588 moh.) sørvest for Søre Salhøtjønne i Lesja kommune. Elven flyter nordover gjennom de tre Salhøtjønnene der grensen mellom kommunene Lesja og Sunndal går tvers over Midtre Salhøtjønne (1 412 moh.). Videre renner den ned Storgrøvudalsbotnen med Litlvatnet (1 137 moh.), deretter dalsøkket Fegran (starten på Grøvudalen) hvor den tar opp Grønliåa. Derfra renner elva ned gjennom Grøvudalen og inn i Hafsåsen der den tar opp Geitåa. Her vender den østover ned Elvdalen, snur nord-nordøst, tar opp Lindøla og Grødøla i Åmotan før elvesystemet renner ut i Driva på 180 moh. ved tettstedet Gjøra. Feltet har relativt mange mindre tjern. Foruten Styggvatnet (starten på Svøu), Storvatnet (1,1 km²) og Rundvatnet, alle en del av elvestrengen Svøu vest for Vangshaugen, ligger også Storvatnet i Grødalen vest for Grøvuvassdraget. Øst for Grøvu ligger Storvatnet (1,7 km²) i Skirådalen, Storvatnet i Lindalen (1 km²) og Istjønna (1,2 km²).

Sideelver til Grøvu
-------------------

**Regnet nedstrøms**

| Sideelver fra høyre | lengde | kommer fra | Sideelver fra venstre | lengde | kommer fra |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Skiråa i Reppa | 9,8 km | Litlvatnet i Skirådalen | Litlgrøvu | 7,5 km | Langtjønne innenfor Litlgrøvudalen |
| Reppa i Lindøla | 15,2 km | Reppdalen | Storglupåa i Geitåa | 6,5 km | fra Storglupbotnen |
| medregnet Stegåa | 8,6 km | Istjønna | Geitåa | 13,1 km | Geitådalen |
| Lindøla | 22,1 km | Lindalsvatna | Svøu i Storvatne (Grødalen) | 12,3 km | fra Svøubotnin |
| medregnet Fiskbekken | 7 km | Snøfjelltjønnin | Vangbekken i Grødøla | 7,4 km | gjennom Vangbekkjekløftin |
| og Ståkåbekken | 5 km | Ståkåtjønne vest for Snøfjelltjønnin | Grødøla | 6,3 km | fra Storvatnet (Grødalen) |

Nordøst fra broen på Fjellgardsveien

Næringsliv
----------

Grøvudalen er en seterdal hvor det i dag fremdeles finnes setre som er i drift. På Gammelsetra har det vært drevet seterkurs siden 1972 først på *Heimer Gammelsetra* under *Oppigard Gravem*. Virksomheten ble flyttet til *Inner Gammelsetra* under *Nestu Svisdal* i 1996. I Hafsåsen ligger det totalt åtte garder der tre fremdels er bebodd og to i drift.

Vern
----

Vassdraget er vernet ved Stortingsvedtak av 19. juni 1986, om Verneplan III for vassdrag Driva, delfeltet Grøvu

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat
2. ↑  Verdier i Driva (Grøvu) - BorchBio as s. 14 (lest 5. september 2014).

Eksterne lenker
---------------
Innen informasjonsteori brukes **støy** om signal som ikke inneholder informasjon. Støy i en kanal for overføring av data ødelegger informasjonen man prøver å sende. Man må derfor bygge inn redundans i dataoverføringen, noe som spiser av den totale båndbredden i overføringskanalen. Dette er nærmere diskutert i Shannon-Weaver-modellen. Man snakker ofte om signal-til-støy raten eller signal delt på støy som et mål på kvaliteten på et datasignal eller en overføringskanal.

Flere elektroniske komponenter gir støy dersom signalet som behandles er svakt. Motstander er årsak til støy. I båndopptagere vil ujevnheten i det magnetiske laget gi støy som høres når signalet er svakt nok. I mange elektriske apparater oppgis signal-støy forholdet i dB (desiBel). 

Dette er aktuelt ved analog overføring av lyd. Ved digital overføring er ikke støyen noe problem sålenge de enkelte databit signalene ikke forandres i overføringen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Sigbjørn Eriksen** (født 21. mars 1936 i Egersund i Rogaland, død 30. oktober 2021 i Bodø) er en norsk skoleleder og politiker fra Arbeiderpartiet. Han var medlem av Nordland fylkesting 1964—1995 og satt som fylkesordfører i perioden 1984—1995. Han har hatt det administrative ansvaret for Nordland fylkes samarbeid med Russland. Han var også styreleder for høyskolestyret i Nordland og leder av Barents regionskomite. Fra 1986 har han vært styreleder for Nordlandskraft.

Eriksen ble valgt inn i kommunestyret og formannskapet for nyopprettede Rana kommune i 1963, et verv han hadde fram til 1975. I perioden 1968—1975 var han varaordfører. 

Eriksen har yrkesbakgrunn som lærer. Han var ansatt som lærer og rektor i Rana kommune.

I 2011 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for samfunnsnyttig virke.»

Referanser
----------

1. ↑  *Sigbjørn Eriksen 75 år*. Fødselsdagsomtale i Aftenposten Kultur 21. mars 2011 side 15.
2. ↑  «Utnevnelse til St. Olavs Orden», kongehuset.no, besøkt 18. januar 2010.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Odd Henning Grønmo** | **Fylkesordfører i Nordland**(1984–1995) | Etterfølger:**Jon Tørset** |
***Tomb of the Mutilated*** er det amerikanske death metal-bandet Cannibal Corpse sitt tredje studialbum. Det ble utgitt i 1992 gjennom plateselskapet Metal Blade Records, og er bandets siste album med grunnleggeren gitarist Bob Rusay. Albumet ble forbudt i Tyskland på grunn av det voldelige platecoveret og de ekstreme tekstene. Noen mener at albumet skal være et konseptstykke, basert på rituelle drap av en jente, og brenningen av liket hennes.

Sangen «Hammer Smashed Face» ble omtalt under bandets opptreden i filmen Ace Ventura: Pet Detective, og ble også nedlastbart innhold til spillet Rock Band 2. Sangen «I Cum Blood» er også omtalt i videospillet Grand Theft Auto IV: The Lost and Damned.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tomb of the Mutilated* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Tomb of the Mutilated* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Tomb of the Mutilated* på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Rauma kulturhus** er et kulturhus på Åndalsnes i Rauma kommune. Huset åpnet 14. september 2007.

Byggeperioden pågikk mellom 1. august 2006 og 1. august 2007, og bygget kostet ca. 60 millioner kroner.

Rauma kulturhus drives som et kommunalt foretak, men eierselskapet er et AS med 50 % aksjene eid av Rauma kommune og 50 % eid av Wenaasgruppen AS. Kulturhuset ligger i tilknytning til Grand Hotel Bellevue. Huset er tegnet av arkitekt Kjell Kosberg.

Storsalen «Trollstolen» har 330 sitteplasser i amfi, og inntil 800 med flatt golv. Kinosalen «Blåstolen» har 86 sitteplasser.

I kulturhuset ligger også Rauma folkebibliotek, Åndalsnes kino, Rauma kulturskole og Rauma frivilligsentral.

Historikk
---------

1998
Kulturhuskomité oppnevnt av Rauma Kommune

2000
Egen oppnevnt kulturhuskomité med representanter fra det frivillige kulturliv. Ny kulturhuskomité oppnevnt av Rauma Kommune.

2001
Innstillingen «Kulturhus i Rauma – nøkkelen til et attraktivt lokalsamfunn», ble ferdigstilt i mai 2001. Denne ble behandlet i formannskapet og kommunestyret i Rauma kommune, og det ble i kommunedelplanen regulert inn tomt for plassering av kulturhus. Av økonomiske hensyn måtte kulturhussaka legges på is.

2004
Kulturhussaka kom igjen på dagsordenen. Den direkte årsak til det, var at Lars Wenaas i Wenaasgruppen tok kontakt med Rauma kommune, med tilbud om å bli med på å delfinansiere kulturhus i tilknytning til Grand Hotel. Det resulterte i at kulturhuset den 13.desember kom inn på kommunens økonomiplan fra og med 2005
**Egon Holstad** (født 1971) er en norsk musikkjournalist, samfunnsdebattant, konsertarrangør, DJ og tidligere platebutikkeier. 

Holstad var musikksjef i avisa *Nordlys* fra 2005 til 2015, deretter i avisa iTromsø. I perioden 2011–2012 var han medprogramleder i radioprogrammet *Verdensherredømme* på NRK P3 sammen med Siri Kristiansen og Kristopher Schau. Han har også deltatt i flere offentlige debatter, både knyttet opp til den norske musikkbransjen og en rekke andre samfunnsspørsmål. Han har vært gjest i en rekke radio- og tv-programmer og har skrevet og lest inn en rekke kåserier for både *Ukeslutt* og *Reiseradioen*. Han er ellers kjent for å ha drevet den kjente platebaren *Feedback* i Tromsø (1994–2004) og har også hatt sterk tilknytning til utestedet Blå Rock Café.

Han var medforfatter på boka *VM: bobilmemoarer: Tyskland 2006* (2006) og har selv utgitt supporterboka *Tromsø - Fra himmel TIL helvete, eyyyyya Tyyyyøøøøøøøøøøøøøl!* (2013) samt kaffeboka *Den norske kaffesjela - fra svartkopp til cortado* (2014). Han har også et mindre bidrag (med gruppa Fem fæle fyrer) på albumet *Sannhet På Boks - En Hyllest Til Raga Rockers* (2015).

I 2022 ble han tildelt Gullpennen.

Referanser
----------

1. ↑   NRK Nyheter, www.nrk.no, utgitt 4. august 2019, besøkt 8. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   journalisten.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Egon Holstad går til konkurrenten». *Journalisten.no - Nyheter og debatt om medier og journalistikk*. 23. juli 2015. Besøkt 17. oktober 2016.
4. ↑  Aune, Oddvin (4. august 2019). «– Dette med «riksraljør» er noe forbanna piss». *NRK*. Besøkt 8. august 2021.
5. ↑  «Egon Holstad – «det som skjer backstage, blir backstage» – Rockblogg.no». Arkivert fra originalen 8. august 2021. Besøkt 8. august 2021.
6. ↑  «- Inkompetansens uunngåelige dumhet • ballade.no». *ballade.no*. 22. januar 2003. Besøkt 8. august 2021.
7. ↑  «Various - Sannhet På Boks - En Hyllest Til Raga Rockers». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 8. august 2021.
8. ↑  Weiberg-Aurdal, Jan Magnus (29. april 2022). «iTromsø-profilen fikk årets Gullpenn: – Da juryen ringte, trodde jeg først det var en rar, morbid spøk». *m24.no*. Besøkt 12. juli 2022.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Sigdringfly** (*Ipimorpha retusa*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet påå den sørlige delen av Østlandet i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 27 – 32 mm), mørkt brunlig nattfly, forvingen er karakteristisk innbuktet bak spissen og dermed litt sigdformet. Forkroppen er mørkbrun, forvingen er mørk brunlig, ofte med litt olivengrønt skjær. Den har to lyse tverrbånd og merkerte, hvitrandete nyre- og ringmerker. Ytterkanten er markert innbuktet. Bakvingen er brungrå.

Levevis
-------

Arten lever på fuktige steder der det vokser viere (*Salix* spp.), særlig selje (*Salix caprea*) og istervier (*Salix pentandra*), som er larvenes vanligste næringsplanter. Larvene lever i greinspissene på nøringsplanten og spinner sammen skuddene. Arten overvintrer som egg. De voksne sommerfuglene flyr i juli – august.

Utbredelse
----------

Den finnes i Europa, unntatt lengst i nord, og videre østover til Japan. I Norge er den bare funnet på Østlandet nord til Oslo.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Sigdringfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Ipimorpha retusa* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *sigdringfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *sigdringfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *sigdringfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *sigdringfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *sigdringfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *sigdringfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ipimorpha retusa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Ipimorpha retusa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Sigdfly** (*Laspeyria flexula*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne arten har forvingens ytterkant innbuktet slik at vingespissen blir sigdformet, og kan kjennes på det.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 24 – 28 mm), grått nattfly som lett kjennes på forvingenes form. Kroppen er lysgrå. **Forvingen** er lysgrå med et visst olivengrønt skjær, pudret med mørkere skjell. Ytterkanten er innbuktet rett bak spissen slik at vingespissen blir sigdformet, den er også noe innbuktet i den bakerste delen, midten av ytterkanten står dermed fram som en avrundet tann. Vingens ytre del er rødbrun. Det er to gulhvite tverrbånd som er temmelig rette med en knekk nær framkanten, mellom disse en liten, svart flekk. **Bakvingen** er lysgrå med spredte, mørkere skjell og en hvit tverrlinje i midten.

Levevis
-------

Arten kan finnes både i løvskog og barskog. Larvene, som overvintrer, lever på ulike laver som vokser på trær. De voksne sommerfuglene flyr i juli – august.

Utbredelse
----------

Sigdflyet finnes i Europa og videre østover til Japan. I Norge forekommer den på Sørlandet og det sørlige Østlandet.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Sigdfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *sigdfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *sigdfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *sigdfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *sigdfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *sigdfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *sigdfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Laspeyria flexula* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Laspeyria flexula* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
«**Never Too Late**» er en dansepop-sang skrevet og produsert av Stock Aitken Waterman for Kylie Minogues andre album *Enjoy Yourself*.

Informasjon
-----------

Kylie ville at albumets tittelspor skulle utgis som den tredje singelen, men høsten 1989 ble «Never Too Late» utgitt i stedet. Selv om den debuterte som nummer sytten grunn av den forsinkede utgivelsen av singel ble sangen en umiddelbar suksess, med fjerdeplass som høyeste plassering på UK Singles Chart. Sangen ble hennes åttende singel nådde topplisten på rad i Storbritannia.

Den B-side med tittelen «Kylie's Smiley Mix» var en kontinuerlig mix av hennes største hits fra albumet *Kylie* og 12" versjonen, og inkludert disse sangene i rekkefølge: «I'll Still Be Loving You», «It's No Secret», «Je Ne Sais Pas Pourquoi», «Turn It into Love», «I Should Be So Lucky» og «Got to Be Certain». Den 7" versjon inneholdt alle disse sporene bortsett fra «I'll Still Be Loving You» og «It's No Secret».

Formater og sporliste
---------------------

CD-singel
1. «Never Too Late» – 3:27
2. «Never Too Late» (Extended Mix) – 6:11
3. «Kylie's Smiley Mix» (Extended Mix) – 6:17

7" singel
1. «Never Too Late» – 3:27
2. «Kylie's Smiley Mix» (7" version) – 3:59

12" singel
1. «Never Too Late» (Extended Mix) – 6:11
2. «Kylie's Smiley Mix» (Extended Mx) – 6:17

Australsk 7" singel
1. «Never Too Late» – 3:27
2. «Made in Heaven» (Heaven Scent Mix) – 4:43

Australsk 12" singel
1. «Never Too Late» (Extended Mix) – 6:11
2. «Made in Heaven» (Heaven Scent Mix) – 4:43

Eksterne lenker
---------------

* *Never Too Late* på Allmusic

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Egmont-kollegiet sett fra Jagtvej-siden
**Egmont H. Petersens Kollegium**, ofte simpelthen kalt **Egmont**, er et internat med 492 beboere, beliggende ved Vibenshus Runddel på Østerbro i København.

Internatet ble for alvor kjent i 1995, da ungdomsprogrammet *Transit* på DR1 viste serien *Nye anden* om livet på et av Egmont-kollegiets kjøkkener.

Blant internatene i København utmerker Egmont H. Petersens Kollegium seg ved å sette sosialt samvær og aktiviteter utenfor studiet i høysetet.

Internatet består av tre bygninger – *Gamle*, *Mellemste* og *Nye* – navngitt etter rekkefølgen de ble oppført i. Hver bygning har åtte etasjer (hvorav nederste etasje i Mellemste og Nye benyttes til henholdsvis administrasjon og festsal). På toppen av Mellemste bygning ligger en vuggestue.

Historie
--------

Egmont-kollegiet ble offisielt innviet den 16. mai 1957, etter fire års konstruksjon (og stort sett alle beboere var flyttet inn). Bygningen er tegnet av Kaj Gottlob, som planla hele Universitetsparken. Internatet ble oppført via en donasjon fra Egmont H. Petersens Fond, og fondet var frem til 1974 involvert i driften. Siden har Egmont-kollegiet vært en selveiende institusjon som fungerer uavhengig av fondet.

Frem til 1973 ble internatet fraflyttet i sommermånedene, således at bygningene kunne brukes som hotell.

Eksterne lenker
---------------

* Egmont-kollegiets hjemmeside
* Forening for eks-beboere på Egmont-kollegiet
En bilbombe er nettopp gått av i Irak, 2005.
Skader forårsaket av en bilbombe i Bagdad, Irak
En **bilbombe** er en improvisert sprengladning som er plassert i en bil. Begrepet brukes både om bomber som er ment å drepe eller skade den eller de som befinner seg i bilen, og om bomber som er ment å ramme bilens omgivelser. 

Bilbomber av førstnevnte type har blitt brukt i mange politisk motiverte drap, ettersom det ofte er langt lettere å komme til målets bil enn å komme i direkte kontakt med personen, ikke minst i forhold til mulighetene til å komme seg unna etter attentatet. 

Når bomben er ment å ramme omgivelsene brukes biler fordi man på den måten kan frakte og plassere en betydelig mengde sprengstoff uten å vekke spesiell oppmerksomhet. Når bilen rives i stykker av eksplosjonen øker skadevirkningene mot menneskelige mål på grunn av metalldeler som blir slynget ut med stor hastighet. 

Bilbomber har også blitt brukt i flere selvmordsaksjoner. De har da i noen tilfeller blitt kjørt rett inn i en bygning, gjennom eventuelle sikkerhetskontroller og fysiske sperrer. 

Forsvaret mot bilbomber består først og fremst av fysiske sperringer som hindrer parkering rett ved utsatte mål, og streng kontroll av parkerte biler på slike steder, samt tilfeldige kontroller av biler i områder hvor bilbomber særlig har blitt brukt. Slike kontroller har for eksempel vært mye brukt i Nord-Irland og Israel. Som forsvar mot attentater mot enkeltpersoner med bilbomber brukes først og fremst fysisk sikring av bilen, og ofte også speil som føres under bilen for å se etter fremmedlegemer hver gang den skal kjøres etter å ha stått på et usikkert sted.

Se også
-------

* Terrorisme
* IED
* Bombe

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Yddin** er en innsjø i Øystre Slidre kommune i Valdres, Innlandet fylke. Den ligger 854 meter over havet og arealet er 2,03 km². Den strekker seg fra Skatrudstølen i sørøst til Yddebu i vest. De tre største tilløpselvene i Yddin er Vangsjøåne, Trollåsåne og Kjølaåne. Utløpet er mot vest gjennom Yddeåne til Søre Vindin og videre sørover til Volbufjorden.

Kjølaåne naturreservat strekker seg ned til sjøen på nordsiden.

Det er mange fritidsboliger i området rundt Yddin. Vinterstid kjøres det opp løyper i regi av Yddin og Javnlie løypelag.

På sommeren er det flotte turmuligheter rundt Yddin. Blant annet kan du gå på toppen av Gravfjellet (1173 moh). På toppen får du flott utsikt over østre Jotunheimen. Turen passer for hele familien.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 19. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 19. april 2015
3. ↑  Yddin og Javnlie løypelag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
«**Gjeterguttens sang**» er en vise fra et skillingstrykk. Visedikteren Alf Prøysen fikk den inn til sin visespalte i «Magasinet for Alle» årgang 1955–1956. Der skriver han at visen er ukjent for ham, og at han aldri tidligere har sett den på trykk.

Teksten
-------

**1.**  

Jeg vet et lite hus så langt, langt bort i skogen,  

men veggen er så lav og grå og rutene så bitte små  

og ingen jord for plogen.  

Og haven er så arm og trenger intet gjerde,  

der står kun gamle nypetjerr som aldri har det minste bær,  

imellom steiner svære.  

  

**2.**  

'Men til det lille hus går kveldens tanker gjerne,  

når jeg har bundet på sin bås Gullkrone, Brand og Fagergår  

og Litago og Stjerne.  

Og jeg har gått til sengs her i den mørke kroken,  

da løfter mine tanker seg og bærer meg den lange vei  

til huset bortom skogen.  

  

**3.**  

For i det lille hus der er jeg født og hjemme,  

nu sover søskenflokken stor, nu hviler far, nu synger mor,  

for veslegutten slemme.  

De er så langt fra meg, jeg ene her i sengen  

men jeg vil svelge tåren ned for en gang kommer høst og sne  

og jager ku fra engen.  

  

**4.**  

Og da jeg ikke mere skal sove her i kroken,  

nei da er all min lengting slutt for da skal liten gjetergutt  

til hjemmet sitt bak skogen.

Kilder
------

* De gamle visene 2 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1973
**Bilbo Lommelun** er en hobbit i J.R.R. Tolkiens bøker Hobbiten og Ringenes herre.
Han ble født den 22. september i året 2890 i det tredje tidevervet (eller i år 1290 etter Hobsyssels tidsregning) og var en *vel ansett og aktet hobbit*, helt til han i april 2941, til sin evige forundrelse, ble med Gandalv, Thorin Eikenskjold og 12 andre dverger på en lang reise til Ensomfjellet (Erebor) for å vinne tilbake den tapte skatten til *dvergene under fjellet* som dragen Smaug voktet på. For å komme fram til Ensomfjellet måtte følget krysse Tåkefjellene og Myrkskog. Smaug fant sin død i Femhærerslaget, og i det slaget døde også Thorin og flere av de 12 dvergene som hadde fulgt dem på ferden. Bilbo vendte tilbake til *Hobbitun* i Hobsyssel, og kom hjem akkurat tidsnok til å forhindre at alt han eide ble solgt, for folkene i Hobbitun hadde trodd han var død.

Det var på denne reisen at Bilbo kom til Gollums hule, dypt nede under Tåkefjellene, og der fant han den ene ringen. Gollum utfordret han til en *Gåtekonkurranse* og Bilbo vant, men Gollum ville ha drept ham om det ikke var for det at Bilbo hadde funnet ringen hans, og Bilbo brukte den til å komme seg ut og fri. Han brukte ringen flere ganger på ferden sin, også i Hobbitun. Ringen gav ham et unaturlig langt liv, og et godt vennskap med trollmannen Gandalv, dvergene i Ensomfjellet og alvene.

I Ringenes herre gir Bilbo ringen til sin yndlingsnevø og adoptivsønn, Frodo Lommelun, på sin *hundre-og-ellevte* (111.) fødselsdag. Dette er den samme dagen som Frodo når myndighetsalderen som er 33 år for hobbiter. Etter det store bursdagsselskapet han holdt, dro han av sted sammen med tre dverger til Kløvendal, hvor han levde et rolig liv hos alvefyrsten Elrond. Etter at han dro fra Hobsyssel ble hans rolle i Ringenes herre svært liten, mens Frodo la ut på sin lange og farlige reise til Orodruin (Dommedags berg) for å kaste den ene ringen ned i fjellets flammer.

På slutten av fortellingen blir han med Frodo, Gandalv og alvene (deriblant Galadriel) til Gråhavnene for å reise til Valinor. Ved den tiden hadde han allerede feiret sin 131. fødselsdag, og var den eldste hobbit som noen gang hadde levd i Midgard.

I filmtrilogien Ringenes herre blir Bilbo spilt av Ian Holm, som også for 20 år siden spilte Frodo i et hørespill for BBC.

I den tredelte filmatiseringen av Hobbiten som er lansert i 2012-2014 spilles Bilbo av Martin Freeman.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Syrer og baser** |
| --- |
|  |
| Bufferløsning
Dissosiasjonskonstant
pH
Protonaffinitet
Surhetsfunksjon
Syre–base-ekstraksjon
Syre–base-reaksjon
Syrekonstant
Vannets egenprotolyse |
| **Syretyper** |
| Brønsted **·** Lewis **·** Mineral **·** Organisk **·** Sterk **·** Supersyre **·** Svak |
| **Basetyper** |
| Brønsted **·** Ikke-nukleofil **·** Lewis **·** Organisk **·** Sterk **·** Superbase **·** Svak |

En **svak syre** er en syre som løses ufullstendig og ikke avgir ikke alt sitt hydrogen i en løsning, dvs. den donerer ikke sine protoner. Disse syrene har høyere pKa sammenlignet med sterke syrer, der alle protoner avgis når de er oppløst i vann.

Svake syrer ioniseres bare i moderat grad i vann, dvs. at dersom syren var representert ved den generelle formelen HA, vil en betydelig mengde uoppløst HA fortsatt være til stede i en vannløsning. Svake syrer i vann dissosierer som:

{\displaystyle \mathrm {HA\_{(aq)}\,\leftrightarrow \,H^{+}\,\_{(aq)}+\,A^{-}\,\_{(aq)}} .}

Syrekonstanten Kaer relatert til likevektskonsentrasjonene av reaktanter og produkter ved:

{\displaystyle \mathrm {K\_{a}\,=\,{\frac {[H^{+}\,][A^{-}\,]}{[HA]}}} }

Jo større verdi Ka har, desto mer er dannelse av H+ favorisert, og desto lavere vil pH av løsningen være. Ka av svake syrer varierer mellom 1,8 × 10-16 og 55,5. Syrer med Ka lavere enn 1,8 × 10-16 er svakere syrer enn vann.
**Special Team Six** (ST6) er en multinasjonal politistyrke som ble dannet etter Kosovokrigen. Enheten er en del av FNs politi. Dens hovedoppgave er ganske enkelt å være politi og håndtere farlige situasjoner forårsaket av etnisk vold mellom albanere og serbere i Kosovo. Høyrisiko-arrestasjoner er også en oppgave for ST6, samt sikkerhet for diplomater. Foruten dette omfatter oppgavene det som politi-spesialstyrker vanligvis er opplært til, så som for eksempel gisselsituasjoner.

Medlemmer
---------

Alle medlemsland i FN kan bidra med personell til enheten. De må ha bakgrunn fra politi-spesialstyrker. Land som har eller har hatt personell i ST6 er:

* Tysklands flagg Tyskland: GSG 9 and SEK
* Østerrikes flagg Østerrike: EKO Cobra
* Norges flagg Norge: Beredskapstroppen
* Sveriges flagg Sverige: Nationella insatsstyrkan
* Tsjekkias flagg Tsjekkia: Útvar rychlého nasazení

Eksterne lenker
---------------

* kosovo.pdf
* Risikerer livet på hemmelig oppdrag (Oppdatert: 11.01.06 kl. 20:52 Publisert: 11.01.06 kl. 20:50)TROND EIDE
* Special Team Six - Military Photos(01-12-2004)[*død lenke*]
* \*Request\* UN Special Team 6 pics - Military Photos(04-06-2005)
Japanske etterforskere på åstedet for bombeattentatet
Mukdenhendelsesmuseet i Shenyang
**Mukdenhendelsen** fant sted den 18. september 1931 nær byen Mukden (i dag Shenyang) i det kinesiske Mandsjuria. Den ble begynnelsen på Mandsjuriakrisen og foranledningen til Japans invasjon av Mandsjuria. I Kina er hendelsen kjent som *9.18-hendelsen* (kinesisk: 九一八事变, pinyin: *Jiu yiba shibian*), eller *Liutiaogouhendelsen* (柳條溝事變).

Bakgrunn
--------

Selve hendelsen var at en bombe eksploderte ved sporene til den japanskkontrollerte jernbanen, den sørmandsjurske jernbane, på en strekning litt utenfor Mukden. Japan anklaget kinesiske ekstremister for attentatet og sendte soldater til området, og inntok raskt den kinesiske garnison i Mukden. Noen måneder etter hadde Japan erobret hele Mandsjuria, som deretter ble forvandlet til en japansk lydstat – Manchukuo.

Attentatet var i virkeligheten fingert; det var planlagt av japanerne mange måneder i forveien og utført av to japanske offiserer i Guandonghæren, en av dem formodentlig spionen og den senere kommandør av denne hærens 14. divisjon, Doihara Kenji.

Hendelsen og den påfølgende japanske okkupasjonen av Mandsjuria førte til at Japan ble fordømt i Folkeforbundet og valgte å forlate det i mars 1933. Internt i Japan var okkupasjonen av Mandsjuria populært, og de militæres innflytelse over landets politikk ble styrket.

Referanser
----------

1. ↑  Kershaw 2009, s. 126

Kilder
------

* Kershaw, Ian: *Skjebnevalg : ti beslutninger som endret verden, 1940-1941*, Historie & kultur 2009, ISBN 978-82-92870-17-4
* Jowett, Philip (2005). *Rays of the Rising Sun, Volume 1: Japan's Asian Allies 1931-45, China and Manchukuo*. Helion and Company Ltd. ISBN 1-874622-21-3.
* Lensen, George Alexander (1974). *The Damned Inheritance. The Soviet Union and the Manchurian Crises 1924-1935*. The Diplomatic Press.
* Long-hsuen, Hsu (1971). *History of The Sino-Japanese War (1937–1945)* (2nd utg.). 33, 140th Lane, Tung-hwa Street, Taipei, Taiwan: Chung Wu Publishing.
* Matsusaka, Yoshihisa Tak (2003). *The Making of Japanese Manchuria, 1904-1932*. Harvard University Asia Center. ISBN 0-674-01206-2.

Eksterne lenker
---------------

* World War II Database- Manchurian Incident

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL
 |
«**Dønnes-Rosen**» er et skillingstrykk som Alf Prøysen presenterte i sin visespalte i «Magasinet for Alle» årgang 1955. Dette skulle være en kjærlighetsvise som hadde vært sunget på Nordlandskysten i over to hundre år, til melodien «En vise jeg vil skrive». Etterhvert kom det frem opplysninger om at visen muligens var adskilling yngre enn hva Alf Prøysen først hadde blitt fortalt.

Teksten
-------

**1.**På Dønnes bodd en pike i syttenhundrede,  

hun var så fin og fager og hadde beilere,  

hun fikk nok ei den husmannsgutt hun elskede i lønn,  

thi hennes stolte fader fornektet hennes bønn.  

  

**2.**Hun skulle ha en bonde, en gammel rik tyrann,  

hun gråt så bitre tårer for denne festemann.  

Det ble bestemt til bryllup i Dønnes stenkapell  

det var ved Sankthans tider en stille sommerkveld.  

  

**3.**Og brudgom kom med følge fra Mo i Ranafjord,  

og landet ut i Steinsvik og kom til Dønnesjord.  

Da møtte brudens fader med flaske ut i hånd  

de drakk og turet lenge ja helt til morgenen kom.  

  

**4.**Så opprant bryllupsdagen og bruden var så rank,  

hun hadde silkekjole og søljer som var blank.  

Og ingen så vel siden et ulikt par som dem  

en olding sjanglet dødstrett med brud til alteret frem.  

  

**5.**Da vielsen var over de opp til Dønnes gikk,  

og gjestene de turet tok til med sterke drikk.  

Men bruden satt på kammer hun var så sår i sinn  

på husmannsgutten tenkte hun og gråt for gutten sin.  

  

**6.**Og da det led på natten med gylden morgensol,  

hun samlede sitt brudeslør og ut av kammeret fór,  

hun kastet seg i Gåsedam hun tok sitt unge liv  

og hennes unge legeme omkranset ble av siv.  

  

**7.**Omsider trådte brudgom i brudekammer inn,  

han ville favne bruden så fager og så fin.  

Han så kun tomme vegger og gjorde straks alarm,  

til slutt ble bruden funnet hun var da enda varm.  

  

**8.**Hun lagdes i en kiste med brudekjolen på,  

og lå som om hun smilte med brudesløret på.  

Da sluttet drikkegildet og brudgom gikk i seng  

mens morgensolens stråler forgylte mark og eng.  

  

**9.**Og bruden skulle hvile på Mo i sorten jord  

og brudgom tok da kisten og la på Ranafjord.  

Så røk det opp til kuling og hele følget sank,  

av bruden og av brudgom og følget ei man fant.  

  

**10.**Nu hviler deres legem blant tang på slimet bunn  

men deres sjel er oppe i himlens skjønne lund.  

Og atter ligger havet så blankt i morgenyr  

det gjemmer deres legem til dommedagen gryr.  

  

**11.**Du stolte mor og fader som barn i verden har,  

å la dem selv bestemme for kjærlighet er vár,  

og tving dem ei i sorgen til slutt at visne bort  

for dette liv på jorden det går så alt for fort.

Kilder
------

* De gamle visene 2 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1973
**Specialoperationskommandoen** er en dansk kommando som ble opprettet 1. september 2014, underlagt Værnsfælles Forsvarskommando. Kommandoens oppgave er å styrke, synkronisere og utvikle Forsvarets spesialoperasjonskapasitet, herunder fokusere spesialoperasjonskapasiteten på Danmarks strategiske utfordringer.

Kommandoen skal kunne oppstille et operativt hovedkvarter som kan innsette danske og internasjonale spesialstyrker i internasjonale operasjoner og virke på operativt nivå. Den 25. juni 2015 ble Frømandskorpset og Jægerkorpset underlagt kommandoen. Specialoperationskommandoen og Jægerkorpset har fysisk tilhold hver sitt sted på Flyvestation Aalborg, mens Frømandskorpset holder til på Flådestation Kongsøre.

Referanser
----------

1. ↑  Faktaark Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  Om Specialoperationskommandoen Arkivert 11. februar 2015 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Jægerkorpset og Frømandskorpset overdrages til Specialoperationskommandoen». Arkivert fra originalen 22. juni 2015. Besøkt 22. juni 2015.
4. ↑  «Etablering af Specialoperationskommando markeret». Arkivert fra originalen 26. juni 2015. Besøkt 25. juni 2015.
Southern Pacifics ekspresstog «Coast Daylight» gjenskapt i 2008 med ex-SP 4449 bygd av Lima i 1941
**Southern Pacific Railroad** var et jernbaneselskap i USA, etablert i 1865. I 1932 kjøpte Southern Pacific St. Louis Southwestern Railway, også kjent som *Cotton Belt*, men det fortsatte som et datterselskap fram til 1992. I begynnelsen av 1980-tallet ble det planlagt en fusjon mellom Southern Pacific og Santa Fe. Det endte med at Southern Pacific ble kjøpt av selskapet bak Santa Fe.

Amerikanske myndigheter aksepterte ikke fusjonen og i 1988 solgte Santa Fe Southern Pacific til Denver and Rio Grande Western Railroad som slo de to selskapene sammen. Markedsføringsårsaker lå bak beslutningen om å la trafikken fortsette med å gå under navnet Southern Pacific. Økonomisk gikk det imidlertid dårlig og i 1996 ble selskapet kjøpt av Union Pacific, blant annet for å møte konkurransen fra det nyetablerte Burlington Northern and Santa Fe Railway.

Eksterne lenker
---------------

* Southern Pacific Historical and Technical Society (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** NKC
 |