recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stangeskovene AS** er et konsern med virksomhet i Akershus, Østfold og Hedmark. 

Stangeskovene AS ble stiftet i 1899 av Niels Anker Stang. Virksomheten omfatter skog og eiendom, sagbruk og høvleri samt byggevare- og trelastutsalg. Stangeskovene AS er organisert i seks avdelinger; Skog og eiendom, Hovedadministrasjon samt fire heleide byggevareutsalg i Tistedal, Fetsund, Årnes og Kløfta. I tillegg kommer de deleide selskapene: Stangskovene Volden AS og Stangeskovene Bjerke AS (byggevareutsalg) og Eidskog Stangeskovene AS (sagbruk og høvleri). 

Hovedkontoret ligger på Lierfoss i Aurskog-Høland kommune. Her er også de største skogeiendommene, mens det også eies noe skogeiendommer øst i Halden kommune. Totalarealet er 226 000 dekar. Selskapet har ca. 80 ansatte. I styret sitter Niels Selmer Schweigaard (styrets leder), Niels Thomas Burchardt (styrets nestleder), Camilla Closs Walmann, Torfinn Bønøgård (ansatterepresentant) og Jessica Brostedt (ansatterepresentant).

Stangeskovene er en familiebedrift, der slekten etter Stang har kontroll over 2/3 deler av aksjene. Per 2013 er den største enkeltaksjonæren Christen Sveaas med 28 %, mens familien Burchardt fra Stor-Elvdal har 33 % av selskapet.

Historie
--------

Aktieselskabet Stangeskovene ble stiftet i 1899. Historien starter langs elva Tista i Haldenvassdraget allerede på 1600-tallet - kanskje før. I århundrer har familien Stang vært knyttet til skogbruk og trelasthandel i Haldenvassdraget.

Det var først i 1899 at Stang-familiens mangfoldige virksomhet ble samlet i ett selskap, og det var Niels Anker Stang som stod bak.
Da han var 67 år skrev han brev til sin eldste svigersønn, dr. Johan Schweigaard, hvor han ytret ønske om å overlate eiendommene, som da utgjorde ca 175 000 da, til sine svigersønner; Johan Ellas Schweigaard, Carl Johan Birch Burchardt, Christian August Krebs, Lauritz Leganger Stang og John Collett Anker Dahl.

Niels Anker Stang hadde et langsiktig perspektiv på sin virksomhet. Svigersønnene fulgte opp driftsmodeller som sikret utvikling av en sterk og lønnsom bedrift. I bunnen lå to grunnpilarer - en langsiktig skogpolitikk og en langsiktig personalpolitikk. 

Senere slektsledd og ledere i selskapet har ført arven videre. Selv i perioder med økt konkurranse og sterkt vekslende tilgang på skurtømmer, har bedriften holdt fast ved sin langsiktige forretningside: Stangeskovene er en leverandør av kvalitetsvirke tilpasset markedets behov.

Se også
-------

* Liste over Norges største grunneiere

Referanser
----------

1. ↑   Brønnøysundregistrene, Enhetsregisteret, w2.brreg.no, besøkt 26. februar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ; besøksdato: 26. februar 2020; utgiver: Proff.

Eksterne lenker
---------------

* stangeskovene.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Nord-Elvåga** (også kalt **Nordre Elvåga**) er en innsjø i Østmarka på grensen mellom kommunene Lørenskog i Viken og Oslo. Turisthytta Mariholtet ligger på vestsiden av Fri-Elvåga. Nord-Elvåga er i sør bundet sammen med Sør-Elvåga via et smalt sund. Over sundet går Skyttenbrua.

Elvåga har vært brukt som drikkevann siden 1941, og betjener ca. 10 % av Oslos befolkning. I 1964 ble det bygget en 14 meter høy demning like sør for Mariholtet, noe som skapte et nytt skille i Nord-Elvåga. Den største delen av Nord-Elvåga kom på samme høyde og fløt sammen med Sør-Elvåga. I den nordligste delen ble det lov å bade og fiske (derfor kalt «Fri-Elvåga»). Denne delen beholdt den gamle høyden, til forskjell fra resten av Nord-Elvåga som altså er demmet opp sammen med Sør-Elvåga og brukes som drikkevannskilde. 

Elvåga har utløp gjennom Ellingsrudelva i nordenden av vannet.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Oslo

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. april 2015
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase – Dybdekart.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. april 2015
3. ↑  «Nord-Elvåga i Markadatabasen». Arkivert fra originalen 26. september 2007. Besøkt 24. juni 2007.
4. ↑  Elvåga på Stovnerporten Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nord-Elvåga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Dybdekart, Norges vassdrags- og energidirektorat

Demningen som skiller den delen av vannet det er lov å bade i og den som brukes som drikkevannskilde.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Konserthuset 2006
**Stockholms konserthus** er oppført ved Hötorget i Stockholm, på hjørnet av Kungsgatan og Sveavägen. Konserthuset ble bygget i årene 1924-26, etter tegninger av arkitekt Ivar Tengbom. Huset har 1 776 publikumsplasser, og regnes som et høydepunkt i klassisismen fra 1920-tallet i Sverige.

Stockholms konserthus er åsted for utdelingen av Nobelprisene i medisin, fysikk, kjemi og litteratur.

Arkitektkonkurransen og byplanen
--------------------------------

Arkitektkonkurransen om Stockholms ny konserthus ble avsluttet i januar 1921.[] Byplanen var blitt utarbeidet av Albert Lilienberg spesielt for konkurransen. Ifølge planen skulle den nye kulturinstitusjonen ligge på hjørnet Kungsgatan og Sveavägen. Sveavägen endte på den tiden ved Kungsgatan, og det nye konserthuset skulle dermed et fondmotiv i Sveavägen. I et skisseforslag til byplanen ble hovedentréen mot Sveavägen snudd. Forsaget ble sterkt kritisert, blant annet av arkitekt Gunnar Asplund. I fagtidsskiftet *Arkitektur* skrev han blant annet *"om man vände huvudfasaden mot Hötorget /…/ skulle huvudfasaden framträda monumentalt, den skulle bli solbelyst och torghandeln skulle bilda en pittoresk motvikt mot kolonnernas stränghet."* Asplunds forslag ble tatt til følge. Konserthuskonkurransen ble vunnet av Ivar Tengbom, mens Erik Lallerstedt kom på andreplass.

Bygningsbeskrivelse
-------------------

I Stockholms konserthus utdeles 10. desember hvert år, Nobelprisen i medisin, fysikk, kjemi og litteratur. Stockholms konserthus ble parallelt med konsertvirksomheten også benyttet som teater under navnet *Konserthusteatern*, under ledelse av skuespilleren Gösta Ekman d.e. og regissøren Per Lindberg.

Bildegalleri
------------

* Den store salen, 1940-talletDen store salen, 1940-tallet
* Trappehuset, 1940-talletTrappehuset, 1940-tallet
* Konserthuset med fasadebelysning i samband med Nobelfesten, 2010.Konserthuset med fasadebelysning i samband med Nobelfesten, 2010.

Referanser
----------

1. ↑  «Konstnärer - Byggnaden – Stockholms Konserthus». Arkivert fra originalen 16. juni 2016. Besøkt 13. juli 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Årungselva** renner fra innsjøen Årungen i Viken nordover til utløp i sjøen ved Nesset i Bunnefjorden.

Som de fleste andre elver har også Årungselva i tidligere tider vært utnyttet til næringsformål. Fra tidlig på 1800-tallet lå det tre møller langs elva: Øvre Mølle, Mellommølla og Nymølla. 

Det finnes rester av en akvedukt, solid dimensjonert og delvis utsprengt i fjellsiden. Denne ledet vann til et høvleri som ble bygget i ca.1890 ved Fossen. Og det hadde vært sagbruk der lenge før den tid. 

Froen gård demmet opp elva for å skaffe nok vann til turbinen ved Fossen. Akvedukten ledet vannet ned til turbinen. Demningen brøt sammen under flommen i 1947. 
Det lå et teglverk her som har levert teglstein til bl.a. Slottet i Oslo. Det brant ned i 1937.

Vannkvaliteten i Årungen er dårlig, så også i Årungselva. Likevel er det hele 13 fiskeslag her. Abbor, gjedde og mort er de vanligste. Men elva er også en viktig gyteelv for sjøørret i Oslofjorden. Bestanden er betegnet som «redusert».

Se også
-------

* Liste over elver i Akershus

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Nedbørfelt.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 25. februar 2015
2. ↑  Årungselva fra Frogn historielag
3. ↑  «Lakseregisteret, Årungselva». Miljødirektoratet. Arkivert fra originalen 9. august 2017. Besøkt 6. august 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Nordre Krokvannet** ligger 207 meter over havet midt i Losbyvassdraget i Østmarka naturreservat, på grensa mellom Lørenskog og Rælingen kommuner i Viken. Vannet var tidligere oppdemmet på grunn av tømmerfløting, og vannflaten lå da 2-3 meter høyere. Denne demningen ble imidlertid fjernet midt på 1990-tallet.

Vannet har tilsig fra Tappenbergvann og noen mindre tjern, og avløp gjennom en kort elv ned til Røyrivannet ved Røyrivannskoia.

Vannet er dypt, og dette er det øverste vannet i Losbyvassdraget som huser gjedde og mort. Her finnes også abbor og noe ørret.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 6. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 6. april 2015

Eksterne lenker
---------------

* Lørenskog Jakt- og Fiskeforening om Nordre Krokvannet med flere


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Markus Ekrem Neby** (født 1. september 1991 i Oslo) er en norsk humorist, musiker, tv-programleder og radiovert. Neby var fra 2014 til 2019 programleder i radioprogrammet *P3morgen* sammen med Ronny Brede Aase og Silje Nordnes. 

Neby ble kjent for sine humoristiske intervjuer og sangintervjuer med gjestene i *P3morgen*, og han ble av Brede Aase regnet som det yngre og humoristiske tilskuddet til programmet. I 2017 vant han sammen med de andre programlederne i P3morgen både Kringkastingssjefens språkpris og Norsk Målungdoms dialektpris.

Han har vært medprogramleder i talkshowet *Kåss til kvelds* på NRK1 sammen med Else Kåss Furuseth siden 2020. Han ble nominert til Humorprisen 2020/2021 til publikumsprisen året morsomste på TV. Det samme ble Kåss Furuseth mens *Kåss til kvelds* ble nominert som årets underholdningsprogram. I 2022 var han programleder for NRKs humoristisk reality-serie og julekalender *24-stjerners julekalender*. For blant annet *24-stjerners julekalender* og *Kåss til kvelds* ble han for andre gang nominert som årets morsomste på TV under Humorprisen 2022.

I tillegg til programlederjobben spiller Neby synthesizer i elektronikabandet Lemaitre. Han samarbeider også med rapperne Oral Bee og Mr. Pimp-Lotion og har blant annet lagd flere gitarsoloer på sangene deres, i tillegg til å spille konserter med dem.

Sommeren 2019 ble det kjent at han er i et forhold med fotballspiller Andrine Hegerberg.

Referanser
----------

1. ↑   Dagbladet, www.dagbladet.no, besøkt 29. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ludvig Furu (1. september 2017). «P3-rappegitarist og bursdagsbarn Markus Neby backer Oral Bee på Rockefeller i kveld». *NATT&DAG*. Besøkt 1. mai 2020.
3. 1 2  Kyrre Dahl (17. november 2017). «RADIONYTT.NO - Dialektprisen til P3Morgen». *www.radionytt.no* **(norsk)**. Besøkt 1. mai 2020. «Norsk Målungdom: Pressemelding»
4. ↑  «Tjuvstartet P3aksjonen». *Journalen*. 13. oktober 2017.
5. ↑
6. ↑  «Disse er nominert til Humorprisen». *tv2.no*. 13. mai 2022. Besøkt 14. mai 2022.
7. ↑  «- Er jo ikke komiker». *seher.no*. 2. februar 2023. Besøkt 3. februar 2023.
8. ↑  Espen Solly; Henrik Myhrvold Simensen (21. juli 2019). «Neby og Hegerberg bekrefter forhold: – Hun er min sussebass». *VG Sport*. Besøkt 28. april 2020.
9. ↑  «18. Stille nacht». 18. desember 2023. Besøkt 26. desember 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Markus Neby på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Markus Neby hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Markus Neby på Discogs Rediger på Wikidata
* Markus Neby på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
«Argus» omdirigeres hit. For talkshowet, se Argus (TV-program).
Argos Panoptes var i greske sagn en kjempe med argusøyne som aldri var lukket samtidig. Motivet viser Hermes som hogger ned Argos, framstilt med øyne over hele kroppen, på ordre av gudekongen Zevs til høyre. Kua bak er Io, Zevs elskerinne som Argos skulle overvåke. Tegning: Etter maleri på gresk rødfigurvase fra 400-tallet fvt. 
Hermes overrekker Argos' avhogde hode til Hera som plasserer øynene i påfuglens hale. Maleri: Jacopo Amigoni ca. 1730 
**Argos Panoptes** (gresk: Ἄργος Πανόπτης), «Argos den altseende»; latin: **Argus**) var i gresk mytologi et stort monster med hundre årvåkne øyne, argusøyne, over hele kroppen.

Argos var satt av Hera til å passe på en av Zevs' elskerinner, kongsdatteren og nymfen Io, og Zevs ba Hermes om hjelp. Argos' øyne byttet på å sove, så noen var alltid åpne. Dette løste Hermes ved å spille på sølvfløyten sin og lure Argos' øyne i søvn. Noen versjoner forteller også at han snakket øynene i søvn med kjedelig prat. Deretter kappet han hodet av beistet. Øynene ble tatt ut og satt på fjærene til påfuglen, av Hera.

Se også
-------

* Argusøyne

Referanser
----------

1. 1 2  Evensberget, Snorre (1923-2010) (2000). *Litterært leksikon: personer og verk i verdenslitteraturen*. Oslo: Stenersen. s. 19. ISBN 8272012618.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Argus Panoptes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Daudmannvika** er ei vik mellom gårdene Tørrfjordskjær og Låkthågen på østsiden av Sørfolda i Sørfold kommune. Navnet kommer av at vika ble brukt som gravplass for mordere, grove misgjerningsmenn, hedninger (særlig samer) og andre som menigheten betraktet som "Svarte får" og ikke verdige til å gravlegges i viet jord på kirkegården. 

Terrenget rundt vika er svært brattlendt og består av ur og store steinblokker som har rast ut fra de flere hundre meter høye flågene som avgrenser vika. Vika er vanskelig tilgjengelig på andre måter enn med båt og ble nok ansett som velegnet til formålet. De døde ble lagt under og mellom steinene, sannsynligvis uten noen videre seremoni. 

Naturlig nok har det oppstått fortellinger om overnaturlige hendelser i Daudmannvika. Det er for eksempel 2 uavhengige fortellinger om personer som fikk svekket synet midlertidig etter henholdsvis å ha hugget ved der og etter å ha lett etter en skatt som ifølge sagnet skulle være gravd ned der.

Daudmannvika er opphavet til navnet Daudmannviktunnelen på E6 i fjellet ovenfor. 

Kart

Referanser
----------



1. ↑  Buvik, Alfred (1979). «Daumannvika». *Årbok for Sørfold 1979*. Sørfold: Sørfold lokalhistorielag. s. Sider=89–92. ISBN 82-90030-54-1.
2. ↑  Skog, Dorothy (1997). «Historie fra Daumannsvik». *Årbok for Sørfold 1997*. Sørfold: Sørfold lokalhistorielag. s. 70. ISBN 82-91043-08-6.
**Konnerud skole** er en barneskole som ligger på Konnerud, Drammen i Viken fylke. Skolen har cirka 405 elever. Den er hovedsakelig bygget i mur.

Historie
--------

Grev Wedel Jarlsberg fikk bygd Konnerud skole i 1747. Han eide Konnerudverket og ønsket at gruvearbeidernes barn skulle få skolegang. Skolens første lærer var Rasmus Hansen. På 1800-tallet var det dårlige tider og skolehuset forfalt. Læreren kortet ned på undervisningstiden fordi han fikk så dårlig betalt.

I 1887 ble den gamle skolestua, med smårutete vinduer, påbygget i sveitserstil. Det ble bygget to klasserom, ett i hver etasje, og leilighet for lærerne i andre enden. I 1899 ble det ansatt en kvinnelig lærer. I klasserommene var nederste del av vinduene malt hvite, da kunne ikke barna se ut og bli forstyrret i undervisningen. 
Om vinteren ble klasserommene oppvarmet med vedfyring.

En høstkveld i 1933 brant skolen. Etter ferien i 1934 stod en ny skole ferdig. Den hadde fire klasserom, sløydsal og skolekjøkken. Det ble slutt på vedfyringen, da den nye skolen hadde sentralfyringsanlegg. Etter andre verdenskrig var det stor tilflyttinge til Konnerud, og skolen ble for liten. I 1954 fikk skolen sitt første tilbygg med fire nye klasserom. I 1964 måtte skolen igjen påbygges, og fikk seks nye klasserom og spesialrom.

Fra 1974 til 1983 gikk elevene på Konnerud skole fra 1.–9. klasse. I mange år var den Buskeruds største skole, og i skoleåret 1982/83 hadde skolen 750 elever. I 1998 ble skolen ombygget og fikk nytt tilbygg med spesialrom.

I mars 2005 ble det nye skolebygget innviet.

Eksterne lenker
---------------

* Drammen kommune: Konnerud skole

| * v
* d
* r
Offentlige grunnskoler i Drammen kommune |
| --- |
| Barneskoler: | Aronsløkka  **·** Bragernes  **·** Brandengen  **·** Danvik  **·** Fjell  **·** Hallermoen  **·** Konnerud  **·** Krokstad skole  **·** Mjøndalen skole  **·** Rødskog skole  **·** Skoger skole  **·** Solberg skole  **·** Stenseth skole  **·** Steinberg skole  **·** Tømmerås skole  **·** Tangen skole  **·** Vestbygda skole  **·** Øren  **·** Åskollen skole  **·** Åssiden skole **·** Åsen skole |  |
| Ungdomsskoler: | Børresen  **·** Eknes ungdomsskole  **·** Galterud  **·** Killingrud ungdomsskole  **·** Kjøsterud skole  **·** Marienlyst  **·** Svensedammen  **·** Svelvik ungdomsskole  **·** Veiavangen ungdomsskole |
| Kombinerte skoler: | Frydenhaug  **·** Gulskogen |
| Videregående skoler i Viken |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Afro-Shirazi Party** (**ASP**) var et politisk parti på Zanzibar. Partiet blei til da det hovedsakelig persiske partiet *Shiraz Party* og det hovedsakelig afrikanske partiet *Afro Party* blei slått sammen på Zanzibar. På initiativ fra Abeid Karume blei *Afro-Shirazi Union* starta for å motvirke Zanzibar Nationalist Partys mål om å splitte den afrikanske delen av befolkninga. Unionen førte til grunnleggelsen av ASP, som kjempa mot kolonialisering og sultanen. Grunnlegginga av ASP førte til at araberne mista makta under revolusjonen på Zanzibar i 1964. I 1977 slo ASP seg sammen med Tanganyika African National Union fra fastlandstanzania, og danna Chama cha Mapinduzi (*Revolusjonspartiet*), som fortsatt[*trenger oppdatering*] har makta i Tanzania.

Partiets flagg, som inspirerte Zanzibars flagg, og dermed også Tanzanias flagg, var en trikolor med blått øverst, svart i midten og grønt nederst. I midten, på den svarte randen, sitter ei gul hakke.

Referanser
----------

1. ↑  Bakker, Jarig (1. februar 2005). «Zanzibar (Tanzania Arkivert 20. november 2009 hos Wayback Machine.». *Flags of the World*.
2. ↑  «Political party flags in Tanzania». *CRW Flags*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Ilan Pappe** (født 1954) er professor ved institutt for statsvitenskap ved Universitetet i Exeter i Storbritannia. Han har BA fra Det hebraiske universitetet i Jerusalem og ph.d. fra Oxford-universitetet i England. Han er kjent som en av de nye historikerne i Israel, og er også en anti-sionistisk aktivist og talsperson for palestinernes rettigheter.

Hans mest kjente bok er *A History of Modern Palestine: One Land, Two Peoples*, der han forsøker å overvinne både den israelske og arabiske ortodoksien i forhold til Israels/Palestinas historie. Han har også skrevet bøkene *The Making of the Arab-Israeli Conflict, 1947-1951* og *The Israel/Palestine Question*. 

I sin nyeste bok *"The Ethnic Cleansing of Palestine"* (2006) hevder han at Israels første leder, David Ben-Gurion, og hans sosialistiske kolleger allerede fra 1930-tallet besluttet at araberne i Palestina "må vekk, men vi trenger et passende øyeblikk for å få det til, som en krig", slik Ben-Gurion skrev i et brev til sin sønn i 1937. Pappe sier videre at, allerede før FNs delingsplan var vedtatt, gjorde Ben-Gurion det derfor klart at de jødiske militærstyrkene måtte være i stand til ikke bare å stå imot et mulig angrep fra de arabiske nabolandene, men også å erobre så mye av Palestina som mulig, og helst hele landet. I begynnelsen av mars 1948 ble dette konkretisert i en plan, den såkalte "Plan D", som omfattet erobring av et adskillig større område enn det FN hadde tildelt jødene, og der enhver motstand måtte slås ned, "de væpnede styrkene må utryddes, og befolkningen må fjernes".

Ilan Pappe er tilhenger av akademisk boikott av Israel, og var i 1996 kandidat til Knesset for det israelske kommunistpartiet Maki.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 133578917, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ilan Pappé – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Snur på Israels historie (Aftenposten, 2007)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |
Aukra kirke
**Aukra prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Molde domprosti. Det omfattet sogn i Aukra kommune i Møre og Romsdal fylke, og hovedkirken var Aukra kirke.

Aukras kirkesogn er nå en del av Aukra kirkelige fellesråd, og underlagt Molde domprosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Ókrey sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Aukra prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 hadde *Ackerøe Præstegjeld* syv kirker og kapell, og tre prester. Sognepresten betjente hovedkirken Aukra og Vågøy kirke, mens Bud og Hustad kirker hadde en residerende kapellan på Bud, og Harøy, Sandøy og Ona kirker ble betjent av en *domestico sacello vdi Onen*, dvs. en personellkapellan, boende på Ona. I 1708 ble kapellet på Ona revet og gjenoppbygd på Sandøy, ettersom Ona hadde vært så å si folketom siden en stormflod i 1670. Ved kgl.res. av 4. april 1755 ble Bud som hovedsogn og Hustad som annekssogn skilt ut som eget Bud prestegjeld.

Agerøe prestegjeld dannet grunnlaget for Agerøe formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 22. september 1859 ble Vaagøe annekssogn fradelt og gjort til eget Frænen prestegjeld. Ved kgl.res. av 16. juni 1877 ble Otterøy sogn opprettet, med kirke på Uglvik. Ved kgl.res. av 5. oktober 1923 ble sognenavnene Aukra og Otterøy endret til Nord-Aukra og Sør-Aukra. Ved kgl.res. av 26. april 1963 ble Mordal krets overført fra Nord-Aukra sogn til Bolsøy sogn i Bolsøy prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1964. Ved kgl.res. av 20. desember 1963 ble det foretatt en rekke grensereguleringer mellom Sandøy, Fjørtoft, Nord- og Sør-Aukra sogn.

Ved avviklingen bestod Aukra prestegjeld av menighetene i Aukra, Midsund og Sandøy.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1908). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 300.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 100.
3. ↑  (no) *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 65-7. ISBN 8270612960.
5. ↑  «Ona kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren.
6. ↑  *Vågøy kyrkjestad 650 år*. xx#: Vågøy sokneråd. 1985. s. 18.
7. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
8. ↑  Prestegjeld og sogn i Møre og Romsdal, arkivverket.no
9. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
10. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
**Mykle** (uttales «Nøkle» på lokal dialekt) er en innsjø som ligger i Kongsberg kommune i Buskerud. Den er en del av Siljanvassdraget som renner ut i Farris ved Larvik. Innsjøen er regulert for kraftproduksjon av Skagerak Energi AS (tidligere Vestfold Kraft AS). Vassdraget ble vernet mot ytterligere regulering i 1973. Ved Mykle ligger fjelltoppen Bonden.

Historisk ble demning og regulering bygd for tømmerfløtning. Tømmeret ble fraktet de drøye 6 km over innsjøen ved hjelp av slepebåter. Slepebåtene «Tom I» og «Tom II» virket her. Sistnevnte helt frem til 1970-tallet.

I Mykle finnes ørret og abbor. Fisket i Mykle disponeres av Treschow-Fritzøe, som selger fiskekort.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 10. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 10. april 2015

Eksterne lenker
---------------

* Fritzøe Skoger[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Skreikampen** er et fjell i Eidsvoll kommune i Akershus. Det har en høyde på 698 meter over havet og er det høyeste fjellet i Eidsvoll kommune. Primærfaktoren er 163 meter, referansesadelen er ved veikryss like sør for Skomakertjennet, 535 moh.

Kampen ligger helt nord i kommunen ved Mjøsa, i Feiring. Det naturlige utgangspunktet for bestigning er Øverbygda nord i Feiring.

Skreikampen setter sitt preg på landskapet med sin bratte fjellvegg ned mot Mjøsa. Fra toppen av kampen og ned til bunnen av Mjøsa er det over 1000 høydemeter. Skreikampen har utsikt mot blant annet Hedemarken, Mjøsa, Rondane og Trysilfjellet i nordøst. Den norske turistforening hevder det går an også å se Snøhetta fra «øst på Totenåsen». Det eneste sted det er teoretisk mulig, er her på Skreikampen; siktelinja går da trangt mellom Storsmeden og Steet i Rondane.

Toppen preges mye snaufjell med få trær. Skreikampen har den eneste sjø – fjell gradienten i Akershus og er i stor kontrast til det ellers så milde og flate romerikslandskapet.Toppen er flittig besøkt av både romerikinger og totninger.

### Skreia som inspirasjon for vår største poet

I Henrik Wergelands ungdomsdiktning spiller Skreia en viktig rolle, som i det store Stella-diktet "En sangfuld Sommermorgen paa Skreya". Berget ved Mjøsa blir dikter-jegets tilfluktssted både i kjærlighetssorg og glede, og Skreia blir utsiktspunkt for dikterens store visjoner. I det storslåtte diktet "Det befriede Europa", som tar utgangspunkt i de dramatiske revolusjonsbølgene i Europa i 1830 ser dikteren fra Skreia fritt utover hele verden - i fortid og samtid!

Se også
-------

* Fjell i Akershus

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Avstand til samme høyde på Gråberget i Totenåsen naturreservat.

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 3. desember 2015. Besøkt 13. desember 2015.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 13. desember 2015.
3. ↑  «Gamle Torsætra». Den Norske Turisforening. Besøkt 19. april 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Sykkylven kirke
**Sykkylven prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Austre Sunnmøre prosti. Det omfattet sogn i Sykkylven kommune i Møre og Romsdal fylke, og hovedkirken var Sykkylven kirke.

Sykkylvens kirkesogn er nå en del av Sykkylven kirkelige fellesråd, og underlagt Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Aura* eller *Sikkíflir sokn*  (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Sunnylven antas å være lagt under Ørskog i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 hørte Sykkylven sogn til Øreskoug Præstegjeld. Sykkylven sokn ble ved kgl.res. av 18. mars 1966 fradelt Ørskog som eget *Sykkylven prestegjeld*.

Ved avviklingen bestod Sykkylven prestegjeld av menighetene i Sykkylven og Ikornnes.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1908). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 140.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 96.
3. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 61-5. ISBN 8270612960.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Møre og Romsdal, arkivverket.no
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
Representasjon av ulike programvarekomponenter for utføring av en hypotetisk feriereservasjon i UML
Et **grensesnittbeskrivelsesspråk** (engelsk: *interface description language*, **IDL**) er en fellesbetegnelse for et språk som lar et program eller objekt skrevet på et kjent språk kommunisere med et annet program skrevet på et ukjent språk. IDL-er beskriver et grensesnitt på en språk-uavhengig måte, hvilket muliggjør kommunikasjon mellom programvarekomponenter som ikke deler samme språk, som for eksempel mellom deler skrevet i C++ og deler skrevet i Java.

IDL-er brukes ofte i programvare for eksterne prosedyrekall. I slike tilfeller kan maskinene på hver side av koblingen bruke forskjellige operativsystemer og programmeringsspråk, og IDL-en bygger en bro mellom de to forskjellige systemene.

Programvaresystemer basert på IDL-er inkluderer Sun sin ONC RPC, Open Group sin Distributed Computing Environment, IBM sin System Object Model, Object Management Group sin CORBA (som implementerer OMG IDL, en IDL basert på DCE/RPC) og Data Distribution Service, Mozilla sin XPCOM, Microsoft sin Microsoft RPC (som utviklet seg til COM og DCOM), Facebook sin Thrift og W3C sin WSDL for vevtjenester.

Se også
-------

* Komponentbasert programvareutvikling
**Fjellsjøkampen** er et fjell i Hurdal kommune i Viken. Det har en høyde på 812,24 meter over havet og er det høyeste fjellet i Akershus, bare 7 cm høyere enn nummer to på listen, Lushaugen. Toppen ligger i Fjellsjøkampen naturreservat, som også strekker seg inn i Østre Toten kommune i Innlandet.

På toppen er bygget et utkikkstårn. Herfra kan en i klarvær se til Gaustadtoppen, Rondane og Jotunheimen. 

> Fjeldsjøkampen i Hurdalen er en af landets videste udsigter. Den rager så høit op over omgivelsene, at man fra toppen har udsigt til Jotunfjeldene, fjeldene og riksgrænsen i Østerdalen, Øieren og Christianiafjorden samt hele Thelemarksfjeldene.
> 
> 
> 

En kan komme til Fjellsjøkampen fra flere kanter. Nærmest er fra Gjødningsætra med ca. 1 times gange. Et lengre alternativ er fra Rognlisaga i Nord-Hurdal.

I området er det mulig å treffe på både lirype og fjellvåk.

Se også
-------

* Liste over Norges høyeste fjell
* Fjell i Akershus

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 3. desember 2015. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 13. desember 2015.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 13. desember 2015.
3. ↑  Årbok for Den Norske Turistforening 1884

Fjellsjøkampen sett fra Knaisætra. Foto: Øyvind Holmstad 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Ellingsøya sett fra Aksla i Ålesund.
**Ellingsøya** var før kommunereformen 2020 den nordligste øya i Ålesund kommune. På Ellingsøya ligger tettstedene Hoffland, Årset og Myklebost. Høyeste fjell er Myklebusthornet, 329 moh. På sørsiden ligger Ellingsøyfjorden med mange holmer og på nordsiden ligger Grytafjorden.

Innbyggertall
-------------

Ellingsøya er den minst folkerike av Ålesunds syv kommunedeler, med et innbyggertall på 2 550 (2015), hvorav 2 546 var bosatt på selve Ellingsøya og fire personer på øyene i Ellingsøyfjorden.

Historikk
---------

Ellingsøya var del av Borgund kommune til 1968 da Borgund kommune ble slått sammen med Ålesund.

Samferdsel
----------

Øya er forbundet til Valderøy i Giske kommune og Nørvøya i Ålesund med undersjøiske tunneler. Øya er også forbundet med fastlandet (Skodje kommune) i øst med bru over Taftasundet. I 2009 ble det gratis ferdsel til resten av Ålesund gjennom de undersjøiske tunnelene.

Ellingsøya har ca 10 daglige buss-avganger per 2021.

Næringsliv
----------

Mange industribedrifter innen skipsutstyr og sjømat er lokalisert på øya.

Skoletilbud
-----------

Ellingsøya har tre grunnskoler, Ellingsøy (1-10. klasse) Vik (5-7. klasse) og Stokke (1-4. klasse)

Idrett
------

Øya har et eget fotballag, Ellingsøy idrettslag.

Musikkliv
---------

Øya har både skolekorps og voksenkorpset Ellingsøy Hornmusikk.

Trosliv
-------

Ellingsøy kirke var ferdig i 1998. Det finnes også bedehus.

Referanser
----------

1. ↑  Ratvik, Hans (1937). *Borgund kommune, 1837-1937: minneskrift*. Ålesund: [Kommunen].
2. ↑  "Ellingshorn" Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. Ellingsøy Hornmusikk, hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Tingvoll kirke
**Tingvoll prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Indre Nordmøre prosti. Det omfattet sogn i Tingvoll kommune i Møre og Romsdal fylke, og hovedkirken var Tingvoll kirke.

Tingvolls hovedsogn er nå en del av Tingvoll kirkelige fellesråd, og underlagt Indre Nordmøre prosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Þingvǫllr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Tingvoll prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 hadde *Tingvolds Præstegjeld* tre kirker og to prester. Sognepresten betjente hovedkirken i Tingvold, mens Frødøe kirke og Oure kapell hadde en residerende kapellan.

Ved kgl.res. av 20. august 1827 ble Frei sogn ble overført fra Tingvold til det nye Christiansund prestegjeld.

Thingvold prestegjeld dannet grunnlaget for Thingvold formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 14. januar 1863 ble Straumsnes sogn ble opprettet av deler fra Tingvoll, Frei og Halsa sogn. Ved kgl.res. av 9.september 1893 ble det opprettet et eget Øre prestegjeld, bestående av Øre sogn i Tingvoll prestegjeld og ett nytt sogn, Gjemnes, som omfattet deler av Kvernes, Frei og Øre sogn, gjeldende fra 1. september 1893. Ved kgl.res. av 12. juni 1964 ble de deler av Tingvoll kommunes beliggende vest for Tingvollfjorden overført fra Tingvoll til Øre sogn i Øre prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1965.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Tingvoll
* Straumsnes

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1908). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 370.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 104.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 67-71. ISBN 8270612960.
5. 1 2  Prestegjeld og sogn i Møre og Romsdal, arkivverket.no
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Ringbos lokaler i Hvervenmoveien 49.
**Ringbo BBL** (org. nr. 948 321 475) ble stiftet som *Hønefoss og Norderhov boligbyggelag* den 18. desember 1950 og er i dag et interkommunalt boligbyggelag. Til å begynne med var boligbyggelaget et lokallag for Ringerike kommune, men virksomheten har med årene blitt utvidet til å gjelde flere kommuner, også på kryss av fylkesgrensen.

Fakta
-----

Ringbo BBL har over 6 500 medlemmer og forvalter mer enn 2 300 boliger i 88 borettslag og sameier i kommunene Flå, Gol, Nesbyen, Hole, Ringerike og Jevnaker.

Ringbo BBL er tilknyttet Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL) og har kontoradresse ved Hvervenmoveien 49, 3511 Hønefoss.

Tidligere navn
--------------

Boligbyggelaget på Ringerike har gjennom årene hatt flere navn.

* Ringbo Ringerike og omegn BBL
* Ringbo Ringerike og omegn boligbyggelag
* Ringerike boligbyggelag
* Ringerike og omegn boligbyggelag

Referanser
----------

1. 1 2  Ringbo BBL, 2017-05-26)

Eksterne lenker
---------------

* Ringbo BBL

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
LNG-tankbåt
**Ballastvann** er sjøvann som fylles i tanker på et skip eller plattformer for å oppnå bedre flytestabilitet. For skip skjer dette der lasten bli losset når det ikke skal tas inn ny last samme stedet. Ballastvannet blir så pumpet ut når man skal laste skipet igjen. 

Internasjonale regler krever at ballastvann byttes langt ute i havet, minst 150 nautiske mil fra land. Det skal også være minst 500 meter dypt vann.

Økologiske konsekvenser
-----------------------

Ordningen fører til at store mengder sjøvann blir forflyttet. Med vannet kan det følge organismer som ikke naturlig hører hjemme i økosystemet der vannet blir pumpet ut. 

Et kjent eksempel er at små maneter av typen kammaneter fulgte skip fra Amerika til Svartehavet og Det kaspiske hav på 1980-tallet. De formerte seg eksplosivt og tok nesten knekken på den lokale fiskebestanden. Den konkurrerer om samme mat som fisken, i tillegg spiser den fiskens rogn og yngel. 

Man antar også at spredningen av snøkrabbe til Barentshavet, der arten ble først observert i 1996, skyldes utslipp av ballastvann fra tankskip.

Ballastvann ved Melkøya
-----------------------

I forbindelse med at Statoil eksporterer nedfrosset naturgass fra Melkøya i Hammerfest til Sør-Europa eller Amerika, må hver gasstanker pumpe ut 54 000 tonn ballastvann på Finnmarkskysten. Det er regnet ut at ettersom det kommer en ny tankbåt hver femte dag, vil det bli tømt fire millioner tonn ballastvann i havet hvert år. Miljøvernere har tatt opp saken og mener at skipene bør få renseteknologi eller at det bør etableres en ordning hvor vannet tømmes i flytende tanker.

Referanser
----------

1. ↑  Artsdatabanken, snøkrabbe

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** NDL
 |
Strindheim kirke
**Strindheim prestegjeld**, inntil 1978 **Lade og Ranheim prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Strinda prosti. Det omfattet sogn i Trondheim kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Strindheim kirke.

Strindheims kirkesogn er nå en del av Trondheim kirkelige fellesråd, og underlagt Strinda prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Ved kgl.res. av 23. september 1960 ble Lade og Ranheim kapelldistrikter skilt ut fra Strinda sogn og prestegjeld som eget Lade sogn og *Lade og Ranheim prestegjeld*.

Prestegjeldet endret navn til *Strindheim prestegjeld* i 1978, og samtidig ble Lade sogn overført til Lademoen prestegjeld. Ranheim var et sogn i prestegjeldet inntil 1997, da Ranheim og Charlottenlund sogn ble skilt ut som eget Ranheim prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Strindheim

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Sør-Trøndelag, arkivverket.no
2. ↑  Bratberg, Terje T.V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Kunnskapsforl. s. 319,435. ISBN 9788257317621.
3. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Stratocumulusskyer
**Stratocumulus** eller **bukleskyer** er en gruppe skyer som hører med blant de lave skyene og er blant de mest vanlige over hele verden. De dannes i høyder mellom 600 og 2000 meter. Skyene er hvitaktige eller gråblå og oppstår i lag eller flak av skydotter eller valker. De er ofte flate på undersiden, men kan ha en mer ujevn overflate, og strekke seg ut over flere hundre kvadratkilometer. Skyene består i hovedsak av vann, men kan ved lave temperaturer inneholde iskrystaller og kornsnø. 

Skyene oppstår på to måter. Den ene går ut på at en værfront eller landmasse hever en stor, fuktig luftmasse til høyder der luften kondenserer til et stratusskydekke. Svak ustabilitet i skyen fører så til skyens cumuliform. Dette kan foregå gjennom hele døgnet. Den andre metoden går ut på at varm luft stiger opp fra bakken som en svak konveksjon over et stort område. Tørrere og mer stabile luftlag over skyen kan hindre skyen i å utvikle seg videre, men hvis forholdene ligger til rette for det kan skyene utvikle seg videre til cumulus humilis, og noen av disse kan igjen utvikle seg videre til tordenskyer, cumulonimbus. Hvis stratocumulus ikke har utviklet seg videre innen tre-fire tiden om ettermiddagen, når bakketemperaturen er høyest, pleier skyene å løse seg opp slik at himmelen blir klar til kvelden. 

Skyene danner lite nedbør, men blir de tykke nok kan de produsere lett regn eller yr (eventuelt lett snø hvis det er kaldt nok). Skyene blir ofte observert i forbindelse med at dårligere vær enten er i vente eller har passert. Skydottene er større enn de vi kan se i altocumulusskyer, og mange tar ofte feil mellom disse to. En enkel test kan avgjøre hvilken skytype man observerer. Hvis du peker mot skyen med strak arm og skydottene er på størrelse med tommelen din er det altocumulus, og hvis de er på størrelse med hele hånden din så er det snakk om stratocumulus. 

* StratocumulusStratocumulus

| * v
* d
* r
Skyer |
| --- |
| Høye skyer (Type A) | Cirrus (Ci) **·** Cirrus uncinus **·** Cirrus Kelvin-Helmholtz **·** Cirrostratus (Cs) **·** Cirrocumulus (Cc) **·** Pileus **·** Kondensstriper |
| Mellomhøye skyer (Type B) | Altostratus (As) **·** Altostratus undulatus **·** Altocumulus (Ac) **·** Altocumulus undulatus **·** Altocumulus makrellsky **·** Altocumulus castellanus **·** Altocumulus lenticularis |
| Lave skyer (Type C) | Stratus (St) **·** Orografisk stratus **·** Nimbostratus (Ns) **·** Cumulus humilis (Cu) **·** Cumulus mediocris (Cu) **·** Stratocumulus (Sc) |
| Konvektive skyer (Type D) | Cumulonimbus (Cb) **·** Cumulonimbus incus **·** Cumulonimbus calvus **·** Cumulonimbus med mammatus **·** Cumulus congestus  **·** Pyrocumulus |
| Andre skyer | Perlemorskyer **·** Lysende nattskyer |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Leif Fritjof Halvorsen** (1887–1959) var en norsk fiolinist, dirigent og komponist.

Liv og virke
------------

Halvorsen var ansatt som fiolinist ved Nationaltheatrets orkester fra 1904 til 1906, i Harmonien 1906 til 1907 og i Berlin og Paris fra 1908 til 1914. Han debuterte i Kristiania i 1908. Halvorsen var konsertmester i Nationaltheatrets orkester fra 1915 til 1917, og kapellmester ved Opera Comique i Kristiana fra 1918 til 1921, hvor han ledet en rekke operaoppførelser. Fra 1917 til 1918 var han musikkritiker i Tidens Tegn. I en årrekke var han primarius i Den norske strykekvartett. 

Han overtok i 1920 som dirigent for Cæciliaforeningen etter Karl Nissen og i 1921 Handelsstandens Sangforening. I 1930 ble han dirigent for Holters korforening. 

Leif Halvorsen var en sterkt ettertraktet fiolinpedagog og komponerte fiolinstykker, en strykekvartett, to kantater, klaverstykker og sanger til tekster av Heinrich Heine og Vilhelm Krag.

I 1921 satte han musikk til stumfilmen *Markens grøde*, regissert av den danske filmregissøren Gunnar Sommerfeldt. Dette var den første norske filmen som fikk originalskrevet musikk. Premieren fant sted på Nationaltheatret 26. desember 1921, der Knut Hamsun selv var til stede. I 2009 ble filmen med musikk av Leif Halvorsen vist under Hamsunjubileet på Hamarøy. En DVD med filmen er nå utgitt. Her spiller KORK musikken til Leif Halvorsen.

Flere dirigenter har ment at Leif Halvorsen var en foregangsmann innen filmmusikk med tanke på det melodiske og instrumentasjonen.
Blant hans mange fiolinelever var Ørnulf Boye Hansen.

Leif Halvorsen giftet seg i 1915 med sangerinnen Haldis Halvorsen, født Michelsen (1889–1936).

Fartein Valen dedikerte sin *Sonate for fiolin og klaver* (opus 3) (skrevet mellom 1912 og 1919) til Leif Halvorsen.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Leif Halvorsen, (26.juli 1887 - 28.desember 1959).», besøkt 9. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Berit Kvinge Tjøme: *Trekkfuglen. Komponisten Fartein Valen.* Novus forlag 1912, ISBN 978-82-7099-689-6

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leif Halvorsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Leif Halvorsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Leif Halvorsen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (da) Leif Halvorsen på Filmdatabasen Rediger på Wikidata
* (en) Leif Halvorsen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
**Ole Eirik Roven Ree** (født 13. mai 1976) er en norsk cellist, hovedsakelig innen kammermusikk.

Han har studert ved Barratt Due musikkinstitutt og tok senere doktorgrad ved Mason Gross School of the Arts. Han har spilt med Oslo Camerata, Fartein Valen Kvartetten og Kristiansund Festivalkvartett.

Sammen med fiolinistene Henning Kraggerud og Bård Monsen og bratsjist Lars Anders Tomter ga han i 2009 ut *Ysaÿe –String Trios* med musikk av den belgiske fiolinisten og komponisten Eugène Ysaÿe. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2009 i klassen klassisk.

Ree underviser for tiden ved Barratt Due musikkinstitutt.

Referanser
----------

1. ↑  «Ole-Eirik Ree i godt CD-selskap». *trollheimsporten.no*. 9. april 2017. Besøkt 3. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ole Eirik Ree på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Presentasjon hos Barratt Due musikkinstitutt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz
 |