recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mageren Baltazars deltakelse i kavalkaden i El Puerto de Santa María.
Codex av *Auto de los Reyes Magos*.
**Helligtrekongerkavalkadene** (på spansk: **Cabalgata de Reyes Magos** , på katalansk: *Cavalcada de Reis*) er en tradisjonell spansk skikk som utspiller seg 5. januar i omtrent alle spanske byer, og i noen byer og landsbyer i Mexico. Opptoget med folk kledd ut som «De tre vise menn» (tradisjonelt gjengitt som Melkior, Caspar og Baltazar) rider gjennom gatene mens deres pasjer kaster sukkertøy til barna på fortauene, er en senere variant av det middelalderlige stjernespillet (epifania) omkring fødselsmysteriet.

Feiringen er en opptakt til den årlige kirkelige festen på Helligtrekongersdagen eller Herrens åpenbaringsfest den 6. januar.

Opptoget
--------

Når kvelden kommer, går barna tidlig til sengs, og når de våkner, finner de gaver som De hellige tre konger har etterlatt seg og som barna tidligere, gjennom ønskebrev, har bedt dem om. Etter tradisjonen kan de hende at de barna som ikke har oppført seg bra det forutgående året ikke får godteri, men kull eller får ris med sopelimen, noe som mer er en trussel enn noe som praktiseres. Derimot er risingen blitt et populært motiv i illustrasjonskunsten.

En offisiell begivenhet
-----------------------

Kavalkaden gjennom Madrids gater overføres direkte av den spanske fjernsynsstasjonen TVE. Kavalkaden i Alcoy er den eldste i verden, og er et trekkplaster for spansk turisme.

Se også
-------

* Befana
* Stjernespill

Referanser
----------

1. ↑  «Gaudeix de la Cavalcada de Reis 2019 a Barcelona. Consulta l'horari i el recorregut en temps real.». *Web de Barcelona* **(katalansk)**. 19. november 2015. Besøkt 2. mai 2019.
**Horta** er i etruskisk mytologi en antatt gudinne for jordbruket. Det er antatt at personnavnet *Hurtate* er basert på rotnavnet *\*Hurta* som tilfeldigvis ligner på det latinske ordet *hortus*, for hage. Av den grunn er det de som avviser at dette er en historisk guddom, men er isteden et stedsnavn, den etruskiske byen Horta eller Hortanum (i dag kalt Orte) som ligger på høyresiden av Tiber hvor elven Nar renner inn, ikke langt fra innsjøen Vadimon. Andre hevder at Hurtate er guddommens opprinnelige navn, og at Horta er en senere latinsk overdragelse.

Foruten navnet og antagelsene som er trukket av det er det svært lite som kjennes til om Horta/Hurtate, og likeledes er ingenting igjen av hennes by hvor det eventuelt var et kultsted for henne.

I henhold til den greske forfatteren Plutark (45–120) som tilbrakte en del tid i Roma ble hennes tempel alltid holdt åpent. Han gir en kuriøs forklaring for dette ved å påstå at hennes navn kommer fra *hortari*, «å oppmuntre», og at hun er den gudinne som «leder menn til det gode». Denne feilslutningen *kan* ha sin forklaring at han forveksler Horta med noe annet, eksempelvis Hersilia, senere guddommeliggjort som Hora, hustru av Quirinus, en av romernes tidligste guder, og Horas tempel skal ha ligget et sted på Quirinalhøyden i Roma

Referanser
----------

1. ↑  Etruscan Place Names
2. ↑  Obscure Goddess Online: Horta
**Hennef (Sieg)**, by i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestlige Tyskland, på andre siden av elven Rhinen 14 km øst for Bonn. Hennef er nesten sammenvokst med byene Sankt Augustin og Siegburg, og ligger ved elven Sieg, ovenfor og øst for Siegburg. Hennef tilhører kretsen Rhein-Sieg. 

Hele dette sammenvokste byområdet er i realiteten en forstad til Bonn med nær 125 000 innbyggere. Hennef har 45 519 innbyggere (1.juli 2007). I motsetning til Tyskland som helhet, er folketallet i Hennef økende.

Bydelen Geistingen nevnes i 885 som kirkegods, og i 1075 som *Hannafo*. I middelalderen er derimot ikke byen mye nevnt, og hadde ingen framtredende plass i datidens Tyskland. Hennef fikk jernbane til Köln i 1859, men det er mest som kloster- og kirkegods byen nevnes i tidlig moderne tid. Den første fabrikken i byen grunnlegges først i 1881. Klosteret Geistingen stod ferdig i 1903. Fram til tidlig 1900-tall ble det dyrket vin rundt Hennef, men dette jordbruket har opphørt.

Borgermester er Klaus Pipke (CDU).

Pop/rock/Folk-bandet The Kelly Family kommer fra Hennef.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hennef (Sieg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Hennef (Sieg) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***The Test of Friendship*** er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1908 regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Edward Ross, en ung millionær, har alltid vært omringet av veldig mange venner. Men han bestemmer seg for å teste deres oppriktighet. Han arrangerer derfor en storslått middag ved det enorme herskapshuset sitt, hvor alle vennene hans blir invitert. Men i løpet av dagen skriver han også et brev til seg selv, som han planlegger å få levert til ham når underholdningen skal være på topp. Dette brevet, som utgir seg for å være fra advokaten hans, forteller at Edward umiddelbart kommer til å gå personlig konkurs. Men så snart situasjonen tilsynelatende blir annerledes for Edward, forlater vennene ham - og overlater ham til hans tilsynelatende skjebne.

Edward skaffer seg snart stilling som portør ved en fabrikk, og der han snart ett annerledes liv: hvordan veldig fattige mennesker må kjempe for sitt levebrød, men likevel er de ærlige og åpenhjertige. Edward opplever ikke lenger noe av det krypende bedraget fra hans tidligere liv. Ved fabrikken møter han også Jennie Coleman, en vakker ung kvinne, og de blir snart gode venner.

Medvirkende
-----------

* Arthur V. Johnson som Edward Ross
* Florence Lawrence som Jennie Colman
* Harry Solter som butler/formann
* George Gebhardt som valet
* Linda Arvidson som gjest / kvinne i Wigmakers
* Robert Harron som mann som forlater fabrikk
* Charles Inslee som arbeidsgiver / gjest
* Marion Leonard som gjest / kvinne i Wigmakers
* Jeanie Macpherson
* Violet Mersereau
* Gertrude Robinson som gjest
* Mack Sennett som gjest / mann i slåsskamp

Referanser
----------

1. ↑  «The Test of Friendship». *Silent Era* **(engelsk)**. Besøkt 25. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

(en) *The Test of Friendship* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Test of Friendship* på American Film Institute Rediger på Wikidata
* (en) *The Test of Friendship* på Silent Era Rediger på Wikidata
**James Walter Christy** (født 1938) er en amerikansk astronom. 

Christy oppdaget 22. juni 1978 at planeten Pluto hadde en måne, som han kalte Charon. Oppdagelsen ble gjort ved å studere grundig forstørrelsen av en fotografisk plate av Pluto. Her så han at planeten hadde en svak kul på den ene siden. Denne platen var av andre blitt merket som søppel, da denne «kulen» ble antatt å være en feil ved kopieringen. Men Christy la merke til at det var bare Pluto som hadde denne «kulen», og ikke stjernene i bakgrunnen. Christy hadde tidligere erfaring med fotografier av dobbeltstjerner, så han konkluderte med at dette kunne være en måne. Beregninger av denne månens bane, samt fotografier tilbake til 1965, stadfestet til slutt at det var en måne. I ettertid har blant annet Hubble-teleskopet tydelig bekreftet oppdagelsen.

I 2008 ble asteroiden 129564 Christy oppkalt etter astronomen.

  

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Ordenstegn for Alaouite-ordenen
**Alaouite-ordenen** (arabisk: *Wissam Alaouit*) er en marokkansk orden. Den ble innført i 1913 til belønning av sivile og militære fortjenester.

Bakgrunn
--------

Alaouite-ordenen ble innstiftet 11. januar 1913 av sultan Mulai Yusuf til belønning av sivile og militære fortjenester. Ordenen har navn etter Alaouite-dynastiet. Marokkos konge er ordensherre.

Inndeling
---------

Alaouite-ordenen er inndelt i fem grader:

* storbånd
* storoffiser
* kommandør
* offiser
* ridder

En medalje er også knyttet til ordenen.

Insignier
---------

Ordenstegnet for Alaouite-ordenen består av en hvitemaljert femtagget stjerne med røde kanter og en rød midtmedaljong med innskrift i arabiske bokstaver. Reversen har en rød parasoll i midtmedaljongen. Dette er et herskertegn for fyrstedynastiet. For offiserer og høyere grader finnes det grønne grener i hver av stjernens vinkler. Ordenstegnet er opphengt i båndet i en krans. 

Ordensstjernen er i sølv og har fem grupper av stråler. Den har en versjon av ordenstegnet i midten.

Ordensbåndet var først ensfarget oransje, men ble endret til oransje med smale hvite striper ved kantene.

Tildeling
---------

Alaouite-ordenen kan tildeles for både sivil og militær innsats. Det er satt begrensninger på antallet samtidige mottagere i hver grad. Det kan til enhver tid kun finnes 40 innehavere av storbånd, 80 storoffiserer, 400 kommandører, 1 000 offiserer og 3 000 riddere.

Referanser
----------

1. ↑  Rousseau 2005, s. 109.
2. 1 2 3 4 5 6  Sainty og Heydel-Mankoo 2006, s. 1392.
3. 1 2 3 4  Werlich 1974, s. 318.
4. ↑  Rousseau 2005, s. 110–111.
5. ↑  Rousseau 2005, s. 112.
6. ↑  Rousseau 2005, s. 114–140.
7. ↑  Rousseau 2005, s. 141.
8. ↑  Rousseau 2005, s. 114–124.

Kilder
------

* Rousseau, Pierre: *Ordres et décorations de l'Empire chérifien au temps du protectorat français du Maroc, 1912–1956*, Versailles: Mémoire & Documents, 2005
* Sainty, Guy Stair og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006
* Werlich, Robert: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974
**Johnny Weir** (født 2. juli 1984) er en amerikansk kunstløper som deltok i de olympiske vinterlekene 2006 i Torino og 2010 i Vancouver.

Idrettskarriere
---------------

Weir begynte med kunstløp 12 år gammel, og har vunnet USA-mesterskapet i kunstløp tre ganger; i 2004, 2005 og 2006. 

Internasjonalt vant han Junior-VM i kunstløp 2001, 16 år gammel, og i 2002 kom han på fjerdeplass i Mesterskapet for fire kontinenter (Four Continents Figure Skating Championships). Han kom på femteplass under VM i kunstløp 2004, og samme år kom han på andreplass i Cup of Russia. Han kom på fjerdeplass under VM i kunstløp 2005, og han kom på femteplass under Vinter-OL 2006 og sjuendeplass under VM i kunstløp 2007. Under VM i kunstløp 2008 fikk han bronse, bak Jeffrey Buttle og Brian Joubert. Under Vinter-OL 2010 kom han på sjetteplass.

Han la opp i 2013, og begynte som kommentator for NBC under Vinter-OL 2014.

Referanser
----------

1. ↑  Ice Network - *Johnny Weir*, besøkt 4. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Johnny Weir – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Johnny Weir – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Johnny Weir – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Johnny Weir – ISU Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** Munzinger (sport) **·** MusicBrainz
 |
**Luang Prabang**, også skrevet **Louang Prabang** (lao: ຫລວງພະບາງ), er en by i Laos, med en folkemengde på om lag 50 000 innbyggere (2005). Fra 1300-tallet var byen i lange perioder hovedstad i riket Lan Xang, som geografisk til en viss grad tilsvarer dagens Laos.

Legender forteller om byens tilkomst. Prins Fa Ngum flyktet til Angkor men kom tilbake, og med hjelp av en hær fra Angkor tok han makten i 1353 og valgte Luang Prabang som sin hovedstad. Byen har fått sitt navn fra en Buddhaskulptur (*Phrabang Buddha*) som ble bragt dit fra Vientiane i 1512. På grunn av stridigheter ble hovedstaden i 1563 lagt til Vientiane. 

Luang Prabang ble i 1995 oppført på UNESCOs liste over Verdensarven, og betraktes som et enestående eksempel på en blandning mellom tradisjonell og kolonial arkitektur.

Byen, som ligger ved Mekongfloden 42 mil nord for Vientiane, er kjent for en høy konsentrasjon av buddhistkloster og buddhistmunker. I dag (2010) har byen 33 tempel/kloster, hvorav noen ble bygd allerede på 1600-tallet. 

* MekongMekong
* MonchoMoncho
* Ho Xiang-tempeletHo Xiang-tempelet
* Sene-tempeletSene-tempelet
* Visounarath-tempeletVisounarath-tempelet
* Xieng Tong-tempeletXieng Tong-tempelet
* NattmarkedNattmarked
* FossefallFossefall

Eksterne lenker
---------------

* UNESCO – Louang Prabang

Litteratur
----------

* Denise Heywood: *Ancient Luang Prabang*, 2005, Bangkok, River Books

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Mick Glossop** (født 18. mars 1949 i Nottinghamshire) er en engelsk plateprodusent og lydtekniker kjent for sitt teknikerarbeid med new wave og punk–grupper som Magazine, Public Image Ltd, Penetration og The Ruts. Glossop har også hatt stor suksess som plateprodusent gjennom 1980-tallet og utover med artister og band som The Waterboys, Furniture, The Wonderstuff, Van Morrison, Mike Oldfield, David Bedford, Tangerine Dream, Frank Zappa, Ian Gillan og John Lee Hooker.

Biografi
--------

Glossop hadde bakgrunn fra små bandprosjekter og et kortvarig universitetsopphold innen elektronikk da hans musikalske karriere startet. I 1970 ble han forespurt om å være assisterende lydtekniker i  *Wessex Studios* under innspillingen av *«Lizard»*, som var det tredje i rekken av King Crimson. Etter denne jobben var han assisterende lydtekniker på flere innspillinger av The Moody Blues, Georgie Fame, Alan Price og Stevie Wonder før han omsider flyttet til *Nova Studios* i Marble Arch i 1972. Her fortsatte han med samme jobb med band og artister som Joe Cocker, The Sweet, Paul Ryan, Jade Warrior og Billie Davis for etterhvert å bli forfremmet til lydtekniker.

I 1973 fikk Glossop tilbud om et års engasjement som lydtekniker i Montréal, hvor han ble kjent med den franske delen av musikkindustrien. Som følge av dette fikk han i 1974 et tilbud fra det fransk–canadiske bandet Offenbach om å mikse musikken på deres dokumentarvideo fra Frankrike, som var regissert av den kjente franske regissøren Claude Faraldo. I 1975 var han tilbake i Europa og ble siden tilbudt jobben som lydteknikersjef hos Virgin Records og deres studio  *The Manor* i Oxfordshire. 

Etter ombyggingen av studioet fikk han muligheten til å arbeide med Mike Oldfield, Mott The Hoople, Kiki Dee, David Bedford, Tangerine Dream og Gong, noe som siden ledet han til arbeider med Van Morrison og Frank Zappa. Gjennom Peter Bardens, som var en tidligere keyboardist i Van Morrison, ble han også forespurt om å være medprodusent i Camels utgivelse *«Breathless»* i 1978.

Året etter dro Glossop til det nybygde studioet *The Townhouse* i London, som på den tiden ble regnet som et av verdens beste innspillingsstudio. I 1980 forlot likevel Virgin Records og startet som frilanser hvor han arbeidet med flere prosjekter som blant andre 15 album med Van Morrison, utgivelsen *«Joe’s Garage»* av Frank Zappa, fire album med Lloyd Cole, *«Magic»* av Ian Gillan, *«Making Contact»* av UFO, *«The Whole Of The Moon»* og *«This Is The Sea»* av The Waterboys, *«Never Loved Elvis»* og *«The Size Of A Cow»* av The Wonderstuff, nummer én–singelen, *«Dizzy»* av samme gruppe, og *«The Happy Club»* av Bob Geldof. Som følge av suksessen fra disse utgivelsene har Glossop anskaffet sitt eget studio hvor han har jobbet siden. Innen filmindustrien har Glossop for øvrig vært musikkansvarlig for filmen *«The 51st State»*, med Samuel L. Jackson i hovedrollen.

Eksterne lenker
---------------

* (engelsk) Mick Glossops personlige hjemmeside
* (engelsk) Record production.com – Biografi om Mick Glossop
* (engelsk) Rajaz.co.uk – Intervju med Mick Glossop angående arbeid med Camel
**Lubaantun**, også kjent som **Lubaantún** eller **Lubaantán**, er en mayisk ruinby i distriktet Toledo i sør Belize. Den befinner seg rundt 42 kilometer nordvest for Punta Gorda og om lag 3,2 kilometer fra landsbyen San Pedro Columbia. Lubaantun stammer fra den klassiske perioden, som hadde sin blomstringstid fra 730 til 890-tallet. Byen er mest kjent for ei stor samling keramikkobjekter som man tror ble brukt til heling under religiøse ritualer. Bygningene er for det meste bygd av store steinblokker, hovedsakelig skifer, uten mørtel.

Man kjenner ikke byens opprinnelige navn. Lubaantun er et moderne mayisk ord som betyr «falne steiners sted».

Bilder
------

* LubaantunLubaantun
* Vegg i LubaantunVegg i Lubaantun
* Bygningene består for det meste av store steinblokker uten mørtelBygningene består for det meste av store steinblokker uten mørtel
* Vegg uten mørtel i LubaantunVegg uten mørtel i Lubaantun

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lubaantun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Lubaantun Arkivert 25. september 2012 hos Wayback Machine. hos SouthernBelize.com
* (en) Lubaantun hos Belize Report

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GeoNames
 |
«James Braid» har flere betydninger.

**James Braid** (født 6. februar 1870 i Earlsferry, Fife, Skottland, død 27. november 1950 i London, England) var en skotsk profesjonell golfspiller og er medlem av The Great Triumvirate som består av de 3 beste britiske golfspillerne som bestod av James Braid, sammen med Harry Vardon og John Henry Taylor. 

Han spilte golf fra en tidlig alder og jobbet som køllemaker før han ble profesjonell golfspiller i 1896. Opprinnelig ble golfspillet hans hindret av problemer med hans putting, men han overvant dette problemet etter bytte av køller til putter av aluminium rundt 1900. Han var også en kjent arkitekt av golfbaner.

Han vant The Open Championship hele fem ganger i 1901, 1905, 1906, 1908 og 1910. I tillegg vant Braid fire britiske PGA Matchplay VM (1903, 1905, 1907 og 1911). Han kom på andreplass i The Open Championship i 1897 og 1909. Hans seier under The Open Championship i 1906 var det siste vellykkede forsvaret av denne tittelen før Padraig Harrington kopierte denne bragden i 2008. 

I 1976 ble Braid valgt inn i World Golf Hall of Fame som ligger i Florida, USA. Han ble tildelt denne plassen i æresgalleriet på grunn av hans mange seire under forskjellige golf-turneringer på begynnelsen av 1900-tallet.

Turneringer han har vunnet:

* 1901 **The Open Championship**
* 1902 Tooting Bec Cup
* 1903 News of the World Match Play, Tooting Bec Cup
* 1904 Tooting Bec Cup
* 1905 **The Open Championship**, News of the World Match Play
* 1906 **The Open Championship**
* 1907 News of the World Match Play, Tooting Bec Cup
* 1908 **The Open Championship**
* 1910 **The Open Championship**, French Open
* 1911 News of the World Match Play
* 1920 British vs. America Match

Se også
-------

* Liste over golfspillere med flest major-seire

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/James-Braid-British-golfer, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Gazetteer for Scotland **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Alanus de Rupe**, eller egentlig **Alain de la Roche**, (født omkring 1428 muligens i Sizun i Bretagne, død 8. september 1475 i Zwolle) var en dominikanermunk som var lærer ved universitene i Paris og Gent.

Alanus de Rupe virket iherdig for den personlige Mariakulten og skrev for dette endemål verket *Jomfru Marie psalter*, som ikke inneholdt noen anropelser rettet til Maria, men som alene hadde som mål å være til nytte i den private bruk av bønnene i rosenkransen - eller «Jomfru Marie psalter» som den ble kalt. 

I 1534 ble Alanus de Rupes skrift oversatt til svensk, det siste mer betydelige oversettelsesarbeide som ble utført i Vadstena kloster. 

Oversettelsen er senere blitt gjenutgitt av Robert Geete i *Samlingar utgivna av Svenska fornskriftssällskapet*, band 48 (1923–1925).

Kilder
------

* *Svensk uppslagsbok*. Malmö 1932.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alanus de Rupe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BPN **·** BPN **·** NKC **·** ICCU
 |
**Luangwa** er en by i Zambia. Den ligger ved samløpet mellom elvene Luangwa og Zambezi. Byen het **Feira** til 1964. Den er administrativt senter i et distrikt med samme navn i provinsen Lusaka.

Feira var sannsynligvis den første europeiske bosetningen i Zambia. Først på 1700-tallet etablerte portugiserne en bosetning på motsatt bredd av Luangwa, ved Zumbo i Mosambik. Rundt 1720 hadde noen også bosatt seg i Feira, men manglende dokumentasjon gjør det vanskelig å adskille historiene til Zumbo og Feira. Byen var igjen forlatt innen 1856, da den ble besøkt av utforskeren David Livingstone og beskrevet som fullstendig ødelagt. Stedet ble igjen bosatt i 1887 av John Harrison Clark, som bodde der til 1895.

Det er bare en vei til eller fra Luangwa, som går 100 kilometer nordover til hovedveien østover fra Lusaka til Malawi. Det er ingen bruer eller faste fergeforbindelser over Luangwa eller Zambezi.

Byens beliggenhet er strategisk viktig. Elva Luangwa danner Zambias grense mot Mosambik og Zambezi grensa mot Zimbabwe. In the Zimbabwes frigjøringskrig, den mosambikiske uavhengighetskrigen og borgerkrigen i Mosambik var den åsted for gerilja-aktivitet.

Referanser
----------

1. ↑  *Northern Rhodesia Journal*, Volume V No. 1 (1962) s.43. Besøkt 12. april 2022.
2. ↑  Ransford, Oliver (Januar 1978). *David Livingstone: the dark interior*. London: John Murray. s. 107.
3. ↑  Brelsford, W. V. (1954). *Harrison Clark: King of Northern Rhodesia*. *The Northern Rhodesia Journal* (avhandling). II. Lusaka: Northern Rhodesia Society. s. 13–31. Besøkt 12. april 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***The Big Adventure*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av B. Reeves Eason.

Handling
--------

Patches, en godhjertet foreldreløs fra den lutfattige slummen, opplever at livet er uutholdelig under den grusomme mishandlingen av ste-faren hans: Old Whiskers. En dag stikker Patches seg bort på en vogn på et godstog sammen med hunden sin, og stikker av til en annen by hvor han snart får et hjem av Mrs. Lane, søsteren til en dommer. 

Men ste-faren hans, som etter en stund blir en hjemløs landstryker, kidnapper snart Patches og holder Sally - dommerens datter - fanget når hun forsøker å finne igjen gutten. Men Patches stikker av, og forsøker å redde Sally som har har blitt veldig glad i.

Skuespillere
------------

* B. Reeves Eason Jr. som Patches
* Fred Herzog som Whiskers
* Lee Shumway som John Wellborn
* Molly Shafer som Mrs. Lane
* Gertrude Olmstead som Sally

Referanser
----------

1. ↑  The Big Adventure
2. ↑  THE BIG ADVENTURE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Big Adventure* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Big Adventure* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Big Adventure* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Michael «Micky» Quinn** (født 2. mai 1962 i Liverpool) er en tidligere engelsk fotballspiller av irsk og italiensk avstamning. Han spilte midtspiss mesteparten av karrieren, og var kjent som en notorisk måljeger. Han var likevel minst like kjent for å være betydelig tyngre enn sine med- og motspillere. Da fotballkarrieren var over fikk han ny jobb som trener for løpshester. Han jobber også for radiostasjonen TalkSPORT, der han dekker hestesport og fotball.

Quinn begynte karrieren sin som lærling i Derby County, men gjorde seg ikke særlig bemerket. Han ble profesjonell da han i september 1979 skrev under for Wigan Athletic. Videre spilte han for Stockport County (1982–1984) og Oldham Athletic (1984–1986).

Quinn skrev under for Portsmouth i mars 1986, og endte sesongen som Pompeys toppscorer, til tross for at han satt to uker i fengsel for ulovlig kjøring med bil. Han hadde blitt tatt to ganger, etter å ha mistet førerkortet på grunn av fyllekjøring.

I juli 1989 ble Quinn solgt til Newcastle United for £650 000. Han scoret fire mål i debutkampen mot Leeds United, og avsluttet sesongen som toppscorer i andredivisjonen (nåværende Championship) med 34 ligamål.

Mick Quinn ble senere en stor suksess på Highfield Road for Coventry City, der han scoret 17 mål i sin første sesong. Han fortsatte å score jevnt og trutt neste sesong, men mistet plassen i laget da Coventry City kjøpte Dion Dublin. Quinn ble utlånt til Plymouth Argyle og Watford, uten nevneverdig suksess, og ble sluppet på free transfer etter 94-95-sesongen.

Etter at han forlot Coventry City, spilte Quinn en kort periode for den greske klubben PAOK Salonika. I 1996 søkte han på jobben som manager for Burnley, men da den gikk til Adrian Heath bestemte han seg for å gi seg med fotball, og konsentrere seg om løpshester i stedet. I 2001 ble han utestengt fra hestesport i 30 måneder, etter at RSPCA konkluderte med at tre hester han hadde ansvar for var utsatt for vanskjøtsel. Utestengelsen ble senere redusert til ett år.

Han ga i 2003 ut selvbiografien *Who Ate All the Pies?*.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Micky Quinn, Transfermarkt spiller-ID 222530, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mick Quinn – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Mick Quinn – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Francis Romulus Burchell** (født 25. september 1874 i Bristol i Gloucestershire, død 6. juli 1947 i Worthing i Sussex) var en britisk cricketspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris

Burchell ble olympisk mester i cricket under OL 1900 i Paris.
Han var med på det britiske laget *Devon & Somerset County Wanderers* som beseiret det franske cricketlaget *Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques* med 262-104 i finalen, en finale som gikk over to dager. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at International Olympic Committee besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen Cricket har vært med som olympisk sport.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i cricket Storbritannias flagg GBR

Eksterne lenker
---------------

* (en) Francis Burchell – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Francis Burchell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Francis Burchell – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Gil Andersen** (av og til feilstavet **Anderson**) (født **Gulbrand Andersen**, 27. september 1879 i Horten, Norge, død 26. juli 1935 i Logansport, Indiana, USA) var en norsk-amerikansk racerfører som ble nummer to i USA-mesterskapet i 1915.

Biografi
--------

Gil Andersen ble født 27. september 1879 i Horten, Norge og var en av åtte søsken. Gudbrand utvandret til USA da han var 15 år gammel. Han bodde først i Chicago, men flyttet senere til Indianapolis og begynte å jobbe for bilfabrikken Marion. Han fikk amerikansk statsborgerskap i 1915.

Andersen startet sin racingkarriere som mekaniker for Matheson-bilene tidlig på 1900-tallet. Han konkurrerte i de første seks Indianapolis 500-løpene, fra 1911 til 1916. I løpet i 1911 var alle kjørerne unntatt Gil Andersen amerikanske statsborgere. En av hans store seire var i 1913 Elgin Road race, som han vant med en gjennomsnittshastighet på 71 km/t. I 1915 holdt Gil Andersen en snittfart på 165 km/t i et stort hurtigløpsstevne i Sheepshead Bay i New York, og slettet dermed alle tidligere verdensrekorder i hurtigløpskjøring. Samme år kjørte han også inn til tredjeplass i Indianapolis 500, samtidig som han ble nummer to sammenlagt i det amerikanske mesterskapet i racing.

I 1928 satte han en ny amerikansk fartsrekord, da han oppnådde 106,52 mph (171 km/t) i en Stutz Blackhawk på den oppmålte milen på Daytona Beach, Florida.

Andersen arbeidet som ingeniør for Stutz Motor Company. Stutz var i drift fra 1911 til 1935. Gil Andersen også var en av grunnleggerne av Revere Motor Company. Revere Motor Company er en nedlagt produksjonsbedrift av luksusbiler som var i drift fra 1918 til 1926.

Andersen var i 1915 på julebesøk i Horten, og måtte være tilbake i USA 8. februar, «da automobilsæsongen begynder paany». Andersen besøkte aldri Horten igjen.

Gil Andersen døde 26. juli 1935 i Logansport, Indiana i en alder av 55 år.

Bilder
------

* Andersen under 1912 Vanderbilt CupAndersen under 1912 Vanderbilt Cup
* Andersen under et billøp i Elgin, Illinois, i 1912Andersen under et billøp i Elgin, Illinois, i 1912
* Andersen i sin Stutz i 1915Andersen i sin Stutz i 1915

Referanser
----------

1. ↑  Lasse Bruun Brekke (16. desember 2010). «Større enn Petter Solberg?». Vi Menn. Besøkt 7. desember 2014.
2. ↑  Audun Bårdseth (19. oktober 2010). «Her er onkel Gudbrand!». Gjengangeren. Besøkt 7. desember 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gil Andersen – racing-reference.info Rediger på Wikidata

* (en) Gil Andersen – Driver Database Rediger på Wikidata
* *Gil Andersen, Extended driver stats* (ChampCarStats.com)
* The ReVere Motor Company
* Stutz Club

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Francis Dundas** (født 1759 i Sanson i Berwickshire, død 15. januar 1824 i Dumbarton i Skottland) var en britisk general og fungerende guvernør i Kappkolonien mellom 1798 og 1803.

Han var den andre sønnen til Robert Dundas av Arniston og Jean Grant og nevø av Henry Dundas, 1. markgreve av Melville og krigssekretær. Han ble beordret til Kapp i august 1796 etter den første britiske okkupasjonen for å bli generalmajor og styrkenes kommandant i mai 1797. Han fungerte først som guvernør fra 21. november 1798 til 9. desember 1799 og igjen fra 20. april 1801 til 20. februar 1803 da kolonien ble returnert til Bataviske republikk i henhold til Amiensavtalen som ble signert den 27. mars 1802. I hans tid som guvernør fant Graaff Reinet–opprøret i 1798 og tredje grensekrig sted. Hans administrasjon ble sett på som autokratisk, men rettferdig.

Etter Kapp hadde han flere viktige militære stillinger i Storbritannia. Han ledet Kent–avdelingen av hæren som ble samlet på sørkysten av England under David Dundas under deler av invasjonsalarmene i 1804–05.

Referanser
----------

1. 1 2   Kindred Britain, oppført som Gen. Francis Dundas, Kindred Britain ID I25070[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   UK National arkiv-ID F68758, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage, The Peerage person ID p40439.htm#i404388, oppført som Lt.-Gen. Francis Dundas[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5 6   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   The Peerage person ID p40439.htm#i404388, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2 3   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** GND
 |
Amerikansk propagandaplakat fra 1951, med fokus på kommunistisk trussel mot Filippinene.
**Containment** er et engelsk begrep på **oppdemmingspolitikk**, som er en utenrikspolitisk strategi som ble anvendt av USA under den kalde krigen. Ut ifra prinsippet om at isolasjon fører til stagnasjon ønsket man fra amerikansk side å isolere Sovjetunionen og deres tilhørende satellittstater gjennom å promotere en liberal økonomisk og politisk verdensorden. Begrepet ble først beskrevet i George F. Kennans berømte artikkel «The Sources of Soviet Conduct», som i dag er mer kjent som X-artikkelen og som ble publisert i juli 1947 i tidsskriftet *Foreign Affairs*.

Idéen bak var å kunne beseire Sovjetunionen gjennom å hindre dem fra å spre kommunismen til andre land. Ifølge Kennan måtte «hovedinnslaget i USAs politikk mot Sovjetunionen være en langsiktig, tålmodig, men fast og årvåken oppdemming av russiske ekspansjonstendenser.» Mange av containmentpolitikkens idéer hadde først blitt beskrevet i Kennans The Long Telegram i februar 1946, men da uten at ordet «containment» ble brukt. Kennans idéer gav inspirasjon til både Trumandoktrinen og Dominoteorien, som mer eller mindre var basis for USAs engasjement i Koreakrigen og i Vietnamkrigen. Politikken ligger også til grunn for Marshallplanen og opprettelsen av NATO. Containment–politikken ble på slutten av 1960-årene erstattet av avspenningspolitikken (Détente).

Se også
-------

* Rollback

Litteratur
----------

* Kennan, George F. *American Diplomacy*, The University of Chicago Press. 1984. ISBN 0-226-43147-9
* Gaddis, John Lewis, *Strategies of Containment: A Critical Appraisal of American National Security Policy During the Cold War*. 2004. ISBN 978-0195174472
* Kissinger, Henry, *Diplomacy*. 1994. ISBN 978-0-671-51099-2
* Nye, Joseph S. *Understanding International Conflicts: An Introduction to Theory and History*, Pearson Longman. 2009. ISBN 978-0-205-66439-9
* Wright, Steven. *The United States and Persian Gulf Security: The Foundations of the War on Terror*, Ithaca Press, 2007 ISBN 978-0863723216

Eksterne lenker
---------------

* Dagsavisen.no – Oppdemming i stedet for krig (Kronikk av Thorbjørn Jagland i Dagsavisen den 31. august 2007).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** GND
 |
Mahya-bukta på Ko Phi Phi Lee
**Phi Phi-øyene** (**เกาะ พีพี**) er en gruppe små øyer i Thailand, i Phang Nga-bukten mellom den meget større øya Phuket og Krabi på fastlandet. De tilhører administrativt Krabi-provinsen.

Ko Phi Phi Don («ko» betyr «øy») er den største i øygruppen, og er den eneste som har fast befolkning. Den nest største øya, *Ko Phi Phi Lee* (eller *Ko Phi Phi Ley*), har imidlertid sandstrender som ofte besøkes av turister. Øyene ligger i et av Thailands best utviklede turistområder for badende og dykkere.

Ko Phi Phi mellom Ton Sai og Long Beach
Geografisk plassering
Fra 1970-tallet og noen år fremover var Phi Phi-øyene en backpackerhemmelighet. I de senere år har øyene blitt en del av masseturismen i Thailand. Det stedet på øyene (Koh Phi Phi Don) der det er mest turisme, er i området rundt byen Ban Ton Sai, der hovedhavnen for større båter ligger på Ao Ton Sai som vender mot sør.

Andre steder er mindre utbygd og mer «autentiske». Phi Phi er betraktelig mindre utbygd og «masseturistifisert» enn Krabi, Phuket og Koh Samui.

Den 26. desember 2004 ble øygruppen rammet av tsunamier utløst av en rekke undersjøiske jordskjelv langs en linje fra vest for Sumatra til Andamanøyene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ko Phi Phi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Fiskeridirektoratet** var en dansk statlig etat under Fødevareministeriet. Direktoratet hadde til oppgave å arbeide for en balansert og økonomisk sunn fiskeriindustri og bæredyktig fiskeri og for å bevare fiskeri som fritidsinteresse. Fiskeridirektoratet hadde fire fiskerikontrollskip: «Havørnen» (1995), «Nordsøen» (1968), «Vestkysten» (1987) og «Viben» (1977).

I oktober 2011 ble Fiskeridirektoratet slått sammen med FødevareErhverv og størstedelen av Plantedirektoratet til NaturErhvervstyrelsen som i 2017 skiftet navn til Landbrugsstyrelsen. Fiskeriområdet ble i 2017 flyttet til Udenrigsministeriet og samlet i Fiskeristyrelsen.

Se også
-------

* Fiskeristyrelsen

Referanser
----------

1. ↑  «Fiskeriområdet skifter ressort, og der etableres en selvstændig fiskeristyrelse». *Pressemeddelelse*. 7. august 2017. Arkivert fra originalen 12. mai 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Fiskeridirektoratet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
Gikling med Driva i forgrunnen
Gikling i forgrunnen, i bakgrunnen skimtes Sunndalsøra
**Gikling** er en gård i Sunndalen på Nordmøre.

Etymologi
---------

Navnet kommer av *geitaklinga*. Geitaklinga er sammensatt av genitiv flertal av dyrenavnet *geit* og *klinga*. *Klinga* er en sideform av kringla som betyr krets eller ring og i navn brukes om noe avrundet for eksempel en høyde som stikker frem i en bue. Et fjell på nordsiden av dalen heter Klingfjellet og det er mulig at gårdsnavnet egentlig tilhører den del av fjellet som ligger nærmest overfor gården.

Historie
--------

Gården hørte til Romfo sogn.

Gården hadde på 1700- og 1800-tallet ti-femten mindre gårder og husmanssplasser under seg. Gården hadde sæterrett i den berømte Innerdalen som nås via bratte svinger upp fjellsiden i Sunndalen og gjennom Giklingdalen (ca. 1000 moh). Idag er denne turen en populær turiststi på 6-8 timer. 

Huset på gården er fra ca. 1630 og ble flyttet stokk for stokk til dets nåværende plass siden man var redd for at brann skulle spre seg mellom husene i det gamle gårdstunet.

Lakseelv
--------

Til gården hører ca. 2 km av den berømta lakselva Driva. Denne var under 1960- och 1970-talet rangert som den nest beste lakselv i Norge målt i antall tonn fisket laks.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Rygh, O. (1908). «47 Sundalen herred. Romfo sogn». *Norske Gaardnavne: Oplysninger samlede til Brug ved Matrikelens Revision. 13 : Romsdals amt*. Kristiania: Fabritius. s. 392.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Lataisi Mwea** (født 26. juli 2000) er en kiribatisk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp og høydehopp. Pr juli 2021 innehar han nasjonal rekord på høydehopp innendørs (1,95 m) og utendørs (2,00 m), samt på 200 meter (22,54 s).

Idrettskarriere
---------------

Mwea deltok i Asian Indoor Games 2017, og kom der på ellevteplass i høydehopp med 1,95 meter, som var ny nasjonal rekord. Han deltok i U20-oseaniamesterskapet i friidrett 2019, der han kom på fjerdeplass i høydehopp, og han kom på sjuendeplass i høydehopp under Stillehavslekene 2019.

Han representerte Kiribati under Sommer-OL 2020 i Tokyo, men ble slått ut i innledende runde på 100 meter, der han løp på 11,25 sekunder.

Referanser
----------

1. 1 2   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Lataisi Mwea». *Olympedia*. Besøkt 30. august 2021.
3. ↑  World Athletics - *Lataisi Mwea - Results*
4. ↑  Olympics.com - *Lataisi Mwea* Arkivert 25. september 2021 hos Wayback Machine. besøkt 31. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lataisi Mwea – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lataisi Mwea – World Athletics Rediger på Wikidata
**Gerard Greene** (født 12. november 1973 i Kent) er en engelsk profesjonell snookerspiller, som også har representert Nord-Irland da hans foreldre er fra Belfast.

Greene har hatt begrenset suksess på touren og sesongen 2007/2008 er bare hans andre i topp 32. Han har tre ganger kvalifisert seg til verdensmesterskapet i snooker, men har enda tilgode å vinne en kamp i hovedturneringen. To av gangene har han møtt den regjerende mesteren, John Higgins i 1999 og Peter Ebdon i 2003.

Tidlig karriere
---------------

Greene ble profesjonell foran sesongen 1993/1994, i en alder av 20 år. Han klatret raskt på rankingen og vant i 1996 Polish Masters, som ikke er en rankingturnering. Året etter kom han for første gang til kvartfinalen i en rankingturnering, i UK Championship, hvor han tapte for Ronnie O'Sullivan.

2003/04
-------

Han startet sesongen 2003/2004 meget bra og kom til kvartfinalen i British Open og til åttendedelsfinalen i UK Championship. På grunn av dette var han provisorisk rangert i topp 16, men dårlige resultater resten av sesongen gjorde at han bare sikret seg en plass i topp 32, som nummer 26.

2004/05
-------

Denne sesongen hadde Greene problemer med køen noe som resulterte i meget dårlige resultater. Det eneste lyspunktet var en kvartfinale i Irish Masters, han falt tilbake til en 38.-plass på rankingen

2006/07
-------

Sesongen startet bra med åttendedelsfinale i Northern Ireland Trophy, hvor han tapte 5–4 mot Dominic Dale. Han gjorde det også bra i UK Championship og Welsh Open.

2007/08
-------

Greene nådde for første gang en semifinale i en rankingturnering i Grand Prix, etter å ha slått blant annet Steve Davis og Dominic Dale i gruppespillet. Han slo etter dette Ricky Walden og Joe Perry i henholdsvis åttendedels- og kvartfinalene. I semifinalen møtte han Marco Fu og ble slått med knappest mulig margin 5–6. Fu vant til slutt turneringen.

Referanser
----------

1. ↑   wst.tv, besøkt 19. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.kentonline.co.uk, utgitt 15. oktober 2019, besøkt 19. juli 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gerard Greene – CueTracker Rediger på Wikidata
Et **lateralmerke**, eller **sideavmerke**, er et sjømerke som markerer hvor skipsleia går i trangt og urent farvann. De er enten grønne eller røde, og har henholdsvis spiss og flat topp. I et sjøkart er styrbordmerkene (grønn) tegnet fylt svarte med en spiss på toppen, mens babordmerkene (rød) er tegnet hvite med en tynn svart ramme rundt som viser formen, og med flat topp. 

Lateralmerkene er plassert på hver side av skipsleia. Systemet ble innført i Norge fra Lista til svenskegrensen i 1980, og fra Lista til Grense-Jakobselv i 1981.

Fargene angir på hvilken side av merket skipet skal passere. Skip skal passere med de de grønne merkene om styrbord, og de røde om babord. Huskeregel kan være «Med leia grønn lanterne mot grønn stake, rød lanterne mot rød stake» Når skipet seiler mot leias hovedretning blir det motsatt. I Norge går hovedledene i hovedsak nordover, og inn i fjorder og mot havner. Leias retning er alltid markert i sjøkartet.

Et lateralmerke markerer ikke et skjær, men en grunne. Dette vil si at en vanlig fritidsbåt ofte kan passere på «feil» side av et merke, uten å grunnstøte.

Merkene lages både i glassfiber og metall. Begge merkene er sylindriske og flyter med feste i sjøbunnen. Merkene kan også ha lys på toppen (se i sjøkartet) og er gjerne utstyrt med refleks. 

* Lateralmerke babordLateralmerke babord
* Lateralmerke styrbordLateralmerke styrbord

Referanser
----------

1. ↑  (no) sjømerker i Store norske leksikon
2. ↑  Kjenner du sjømerkene?; redningsselskapet.no
**Friedrich Wilhelm von Bülow**, greve Bülow von Dennewitz (født 16. februar 1755 i Falkenberg i Preussen, død 25. februar 1816 i Königsberg) var en tysk offiser.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Friedrich Wilhelm ble født på familiegodset Falkenberg ved Bülow i Altmark i Preussen. Han var sønn av Friedrich Ulrich Arwed von Bülow (1726–1791) og hans hustru Sophie, født Schultz (1727–1794).

### Karriere

Friedrich Wilhelm von Bülow ble junker i infanteriet i 1768, generalmajor i 1808 og general i infanteriet i 1814. I 1812 ble von Bülow guvernør i Ost- og Vestpreussen og satte opp et reservekorps som var den første forsterkningen til Preussens svake stridskrefter. Ved frigjøringskrigens utbrudd våren 1813 opererte han delvis selvstendig, stormet Halle og ved Luckau stanset styrkene hans den franske marskalken Nicolas Oudinots første fremstøt mot Berlin. Som sjef for 3. prøyssiske armékorps underlagt kronprins Karl Johan, beseiret han Oudinot i Grossbeeren og Michel Ney i Dennewitz slik at Berlin ble reddet for andre gang. 

Det rådet et spent forhold mellom von Bülow og Karl Johan under hele felttoget, og von Bülows opptreden er blitt bedømt svært forskjellig i svensk og tysk litteratur. Han ble imidlertid utnevnt til ridder med storkorset av Sverdordenen samme år. 

Etter å ha deltatt med distinksjon i slaget ved Leipzig i 1813, renset Bülow Hannover og Westfalen for franskmenn. Han deltok deretter fremgangsrikt i slaget ved Laon i 1814. 

Opphøyd til greve samme år bidro Bülow som sjef for 4. armékorps i høy grad til de alliertes seier i slaget ved Waterloo i juni 1815. 

Etter fredsslutningen var han sjef for 1. armékorps som var stasjonert i Øst- og Vestpreussen samt Litauen. Helt siden oktober 1815 var han kroppslig svekket. Han døde i sitt hovedkvarter i Königsberg få måneder etter den 25. februar 1816 som følge av en forkjølelse han hadde pådratt seg på jakt. 

Ved siden av sitt krigshåndverk viet Bülow seg også til de skjønne kunster, og komponerte flere motetter, en missa og musikk til 51. og 100. salme.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 165657874[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Friedrich Wilhelm Freiherr von Bülow, SNAC Ark-ID w6gb2ptd, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Svensk uppslagsbok. Lund 1930

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Telegrafbygningen i Starvhusgaten 4 i Bergen sentrum.
Interiør
**Telegrafbygningen** eller **Telegrafen kjøpesenter** ligger i Starvhusgaten 4 i Bergen. Bygget ligger sentralt til med hovedfasaden vendt mot Byparken Terminal, Byparken, musikkpaviljongen og KODE 1. Bygningen ble tegnet etter Bergensbrannen i 1916 av Finn Berner og Anton Kielland, bror av den mer kjente arkitekt Jens Zetlitz Monrad Kielland, og stod ferdig i 1927. Bygget inneholdt opprinnelig Rikstelegraf og telefon.

I dag er første etasje ombygget til kjøpesenteret *Telegrafen*. De tre øverste etasjene inneholder kontorer, Konkurransetilsynet er blant leietakerne. Byggets fasader er preget av klinkerbrent teglstein med sorte fuger og hvit marmordetaljering ved vinduer, dører og gesims. For dette nyklassisistiske praktverket fikk arkitektene Houens fonds diplom i 1929. Telegrafbygningen er i dag fredet av Riksantikvaren.

Referanser
----------

1. ↑  Møllehaug, Nicholas H. (16. mars 2019). «Antennene på taket». *Bergensavisen*.
2. ↑  Ask, Øivind (31. desember 2008). «To signalbygg blir fredet i Bergen». *Bergens Tidende*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Telegrafbygningen, Bergen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* «Telegrafbygningen (Bergen)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Riksantikvarens kunngjøring av fredning

Portaler: Bergen | Arkitektur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Nils Kristian Heyerdahl** (født 11. april 1941 i Oslo) er en norsk idéhistoriker og redaktør, best kjent som programleder i NRK.

Etter examen artium 1959 ble han i 1972 mag.art. i idéhistorie ved Universitetet i Oslo, med en avhandling om den franske filosofen Blaise Pascal (1623–1662) og skeptisismen. Fra 1972 til 1977 fortsatte han ved universitetet som foreleser, skribent og forsker med stipend fra Norges allmennvitenskapelige forskningsråd. Heyerdahl var redaksjonssekretær i "Frisprog" 1967-68 og forlagsredaktør i St. Olav Forlag 1968-74. Han har oversatt en rekke fagbøker, blant annet Isaiah Berlins biografi om Marx, Thomas Aquinas: "Om væren og vesen" og av samme forfatter "Teologisk håndbok". Han har redigert og utgitt Aasmund Brynildsens etterlatte skrifter. Fra 1967 til 1972 var han medredaktør i det liberalt konservative *Minervas Kvartalsskrift*.

Fra 1979 var han fast tilknyttet Norsk rikskringkastings opplysningsavdeling i NRK Radio. Der var han blant annet programleder i *Verdt å vite* og *Kulturmagasinet* og var med å grunnlegge radiodokumentarredaksjonen. Han var styreformann i Norsk filminstitutt fra 1984 til 1987. I 1986 mottok han Lytterprisen fra Riksmålsforbundet «for bruk av fremragende språk i radio og fjernsyn».

Etter en kort tid i 1990 som redaksjonssjef for Radiodokumentaren, var han fra 1991 sjef for Radioteatret der han i 2011 ble etterfulgt av Yngvil Kiran (født 1948). Heyerdahl har vært medlem av Norsk teaterlederformum og lenge medlem av presidiet i Det Norske Akademi, 2011-2021 som preses.

Heyerdahl er sønn av ingeniøren og juristen Kristian August Aagaard Heyerdahl (1892–1991) og Helga Wiik (1905–76). Han er gift med NRK-medarbeideren Jorunn Hope (1946) og far til programlederen Hasse Hope (født 1986). Se Heyerdahl for mer om farsslekta.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, oppført som Nils Kristian Heyerdahl, Store norske leksikon-ID Nils\_Kristian\_Heyerdahl[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Nils Kristian Heyerdahl i Store norske leksikon.
4. ↑  Marte Horndalen, Det usynlige teater i NRK den 9. september 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |