recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eskilsø Kloster** lå på den lille øya Eskilsø i Roskilde Fjord utenfor Hornsherreds sydøstligste punkt Selsø.

Klosteret som hørte til Augustinerordenen ble oppført på midten av 1100-tallet, trolig av biskop Eskil. Man kan stadig se ruinen av den lille klosterkirken tett på øya høyeste punkt. Det var en ca. 28 meter lange bygning av kampesten og frådsten med nesten 1 meter tykke murer. Rundt omkring vokser planter som munkene trolig har hatt med seg. 

Klosterets beboere var kanniker som skulle være regelbundne, men de levet som det lystet dem, og klosteret skal derfor ha fått et dårlig rykte.

Vilhelm av Æbelholt
-------------------

Som biskop i Roskilde besluttet Absalon derfor i 1165 å reformere klosteret. Han innkalte kanniken Vilhelm fra Genofevas (Genova) kloster i Paris, og satte ham som abbed for Eskilsø kloster. De gamle kannikene hatet Abbed Vilhelm fordi han førte streng klostertukt, og de nye kannikene som Vilhelm hadde bragt med seg fra Frankrike, tålte ikke det harde, nordiske klima. De vendte derfor hjem igjen. Det ble dermed klart, at Eskilsø var et uegnet sted til klostergjerningen, og derfor ble klosteret flyttet til Æbelholt kloster, litt vest for Hillerød. 

Dyrkningen av blant annet frukt fortsatte dog på Eskilsø, og abbed Vilhelms interesse for fruktavl kom til uttrykk i navnet til det nye kloster *Æbelholt*, som i 1201 ble stavet *Eplaholt*.

Vilhelm møtte mye motstand som klosterleder, og han synes ofte å ha overveid å reise hjem igjen til Frankrike. Han døde to år etter sin venn og velgjører Absalon. Pave Honorius II opphøyet ham til helgen i 1224.

Referanser
----------

1. 1 2  ; *Wiki Loves Monuments' database*; utgivelsesdato: 6. mai 2017.
2. ↑  Eskilsø i Salmonsens konversationsleksikon
3. ↑  «Pærens historie på dyrkfrugt.dk». Arkivert fra originalen 6. juli 2013. Besøkt 13. februar 2011.
4. ↑  «Boserup, Ivan: ABBED VILHELM SØGER RÅD HOS PAVE CØLESTIN». Arkivert fra originalen 25. mai 2011. Besøkt 13. februar 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Salmonsens leksikon

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Et **reskript** eller **rescript** (latin: *rescriptum*) var opprinnelig et skriftligt svar fra en romersk keiser eller en pave på et spørsmål om lov eller moral. Senere fikk det en videre betydning som offisiell forordning eller skrivelse fra en regjering.

Før innføringen av Grundloven i Danmark kunne kongen gi lover i form av reskripter, som innebar en befaling rettet mot kollegier og andre underordnede myndigheter. Dette var i motsetning til en forordning eller anordning som var en generell befaling rettet til alle landets borgere.

Reskripter ble utgitt enkeltvis og tilsendt de relevante myndighetene og deres bestemmelser ble offentliggjort via plakater slått opp på offentlige steder. Men ettersom de i motsetning til forordningene ikke ble samlet i årganger og tilbudt for salg, var den eksakte viten om disse i realiteten utilgjengelige for den allmenne befolkningen når plakatene var tatt ned igjen. Dette betydde ikke at borgerne kunne påberope seg uvitenhet overfor loven som unnskyldning, idet de statlige forordningene under eneveldet var gyldige uansett om de var kunngjort eller ikke. Dette endret seg delvis i 1786 da juristen Laurids Fogtman begynte utgivelsen av verket *Samlingen af kgl. Reskripter, Resolutioner og Kollegialbreve, udtogsvis og i kronologisk Orden, for Tiden fra 1660 til 1812*, for så vidt som man hadde mulighet for å anskaffe eller på annen måte benytte verket. Serien ble ført opp til 1865 av juristen Tage Algreen-Ussing. I tillegg til dette ble mange reskripter offentliggjort i *Collegial-Tidende* som begynte å komme ut i januar 1798.

Noter
-----

1. ↑  Salmonsens Leksikon
2. ↑  Anker Brink Lund, *Statens informationsvirksomhed og dens politiske funktioner* , s. 27-28 i *Politica*, Bind 9 (1977) 2. Kan leses på tidsskrift.dk[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Laurids Fogtmanns *Rescripter* 1660-1815

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** NDL
 |
Trefoldighetskirken i Arendal
**Arendal prestegjeld**, også benevnt **Trefoldighet prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Aust-Nedenes prosti. Det omfattet sogn i Arendal kommune i Aust-Agder fylke, og hovedkirken var Trefoldighetskirken i Arendal.

Arendal prestegjeld og dets sogn er nå en del av Arendal kirkelige fellesråd, som er underlagt Arendal prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Strandstedet Arendal utviklet seg til ladested på 1600-tallet, og sognet fra gammelt av til Tromøy anneks i Holt prestegjeld. Byen fikk sin første kirke i 1670. Ved kgl.res. av 10. mars 1705 ble Arendal sogn utskilt fra Holt og opprettet som eget sognekall. Byen fikk kjøpstadsrettigheter i 1723.

Arendal, i kraft av kjøpstad dannet grunnlag for Arendal formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Arendal

Referanser
----------

1. ↑  *Arendal byleksikon*. Friluftsforl. 2017. s. 11-13. ISBN 9788291495637.
2. ↑  Prestegjeld og sogn i Aust-Agder, arkivverket.no
3. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Tromme- og klokketornene i Beijing** er to tårn som ligger et stykke nord for Den forbudte by i den kinesiske hovedstadens indre by. Lignende tromme- og klokketårn finnes i mange kinesiske byer og i kinesiske tempelanlegg.

Beskrivelse
-----------

**Gulou** (鼓楼, *Gǔlóu*), trommetårnet, står i nordre del av den indre by, rett ved den midtaksen fra nord til sør som løper gjennom Den forbudte by og dens porter, til Den himmelske freds port ved Den himmelske freds plass. Annen etasje er en firkantet terrasse, 55,6 meter lang og 30 meter bred, og tårnet er 47 meter høyt.

**Zhonglou** (钟楼), klokketårnet, står rett nord for trommetårnet og er 47,9 meter høyt og altså noe høyere enn trommetårnet. Det er bygd i grå stein og har rundbuede lydglugger fremfor en terrasse i tredje etasje.

Historie
--------

Trommetårnet ble bygd i 1272 under Kublai-khan, og stod den gang helt i midten i Yuan-dynastiets hovedstad Khanbaliq. Det ble den gang kalt *Qizhenglou* («Det ordnede styres tårn»).

I 1420 ble tårnet flyttet og rekonstruert noe øst for sitt gamle sted. Det skjedde under Yongle-keiseren (Ming-dynastiet). I 1800 utførte Jiaqing-keiseren (Qing-dynastiet) omfattende renovasjoner. I 1924 fikk tårnet det nye navn *Mingchilou* («Tårnet til minne om skammen»), og man utstilte der gjenstander knyttet til åttenasjonsalliansens innmarsj i Beijing under bokseropprøret i 1900 og senere fra 30. mai-massakren i 1925.

I dag (2008) benyttes bygningens øverste etasje som kulturhall for befolkningen i bydistriktet Dongcheng.

Etter reparasjoner i 1980-årene ble begge tårn åpnet for turister. I 1996 blev de kulturminnesmerket av den kinesiske stat.

Referanser
----------

1. ↑  *Lilla Uppslagsboken* 1974, band 7, spalte 757.
2. 1 2 3  «The Drum and Bell Towers, Beijing, China (30 photos; 1 video) Travel Guide». *www.kinabaloo.com*. Arkivert fra originalen 20. desember 2016. Besøkt 4. desember 2016.
3. ↑  Om tromme- og klokketårnene på pekingguiden.com Arkivert 9. juni 2007 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* *Lilla Uppslagsboken*, Förlagshuset Norden AB, Förlagshuset Nordens Boktryckeri, Malmö 1974.

Eksterne lenker
---------------

* 
* 
* Det eldre uppslagsverket Nordisk familjebok på
* om tromme- og klokketårnene i Beijing.
**Bibliofilklubben** er en norsk klubb for boksamlere. Medlemstallet er begrenset til 33, og nye medlemmer opptas ved avstemning.

Klubben ble dannet som en selskapelig forening i 1922, med det formål å «danne et bindeledd mellom norske bokvenner» og «vareta medlemmenes interesser som boksamlere», for eksempel ved å knytte kontakter eller skaffe opplysninger. Den viktigste av klubbens opphavsmenn var direktør for Norges geologiske undersøkelse Hans Reusch, som ble den første formannen. Møtene ble avholdt fra fire til seks ganger om året på en førsteklasses restaurant. Under møtene ble det holdt foredrag, og sjeldne bøker ble tatt nærmere i øyesyn.

Bibliofilklubben har utgitt flere bøker, og utga dessuten skriftserien «Småskrifter for bokvenner», med 88 titler fra 1942 til 1962.

Kjente medlemmer
----------------

* Francis Bull, litteraturprofessor
* Thorbjørn Egner, forfatter
* Wilhelm Munthe, universitetsbibliotekar
* Olaf Norli, bokhandler
* Hjalmar Pettersen, universitetsbibliotekar
* Hans Reusch, geolog
* Cato Schiøtz, advokat
* Hilde Sejersted, lærer og forfatter
* Rolf Sæther, tidl. adm. dir rederiforbundet

Se også
-------

* Bordklubben

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten, morgen, 20. mai 2012, *Navn* side 16.

Litteratur
----------

* Wilhelm Munthe: «Bibliofilklubben», i:*Nordisk tidskrift för bok- og biblioteksväsen* XIX (1932), s. 147–48.
* Erlend Ofte Arntsen: «Gutenberg online» i: *Dagens Næringsliv* 15./16. november 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Knut Lykke** (født 20. november 1904 i Trondheim, død 6. juli 1994) var en norsk diplomat.

Etter juridisk embedseksamen i 1928 ble han sekretær ved det norske konsulatet i Chicago, attaché ved legasjonen i Washington, D.C. og så visekonsul i Antwerpen. Han passerte Utenriksdepartementets aspirantkurs i 1933, var sekretær ved legasjonen i Berlin 1933–1935, stasjonert i Oslo 1935–1938, visekonsul i Montréal 1938 tillike sekretær ved legasjonen i Ottawa fra 1942. I 1944 ble han konsul i New York, men bare ett år før han ble legasjonsråd i Washington. På denne tiden var han også beskikket til offentlig forsvarer i norsk krigsrett for Canada 1941–1945.

Fra 1948 var han sendemann ved Norges representasjoner i Beograd, București og Budapest. Fra 1952 var han sendemann ved landets representasjoner i New Delhi og Colombo og (fra 1956) Rangoon. Fra 1957 hadde han rang av ambassadør i New Delhi. Derpå var han ambassadør ved Norges ambassade i Helsingfors 1958–1962, Warszawa 1962–1966 og Norges ambassade i Madrid 1966–1972.

I 1960 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. Han ble også tildelt Finlands løves orden, Isabella den katolskes orden, Det jugoslaviske flaggs orden og den portugisiske Kristusordenen.

Han var sønn av grosserer og statsminister Ivar Lykke (1872–1949) og Petra Anker Bachke (1873–1968), og gift 1936 i Oslo med Margrethe (Mosse) Sollied (1914–1942) fra Bergen, som døde i Montréal, datter av kjemiingeniør Peter Andreas Ravn Sollied, redaktør av *Norsk slektshistorisk tidsskrift* og medarbeider i *Norsk biografisk leksikon*, og Margarethe Falkenberg. Som enkemann giftet han seg på nytt i 1958 med Dorothea (Mollik) Torbjørnsen, født Robertson, datter av kjøpmann og statsråd Charles Robertson.

Referanser
----------

1. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Steenstrup, Bjørn (red.) (1973). *Hvem er Hvem?*. Oslo: Aschehoug. s. 357.
3. 1 2  Sættem, Odd (red.) (1984). *Hvem er hvem?*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 336.
4. ↑  Knut Lykke i Strinda Historielag sine annaler.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Kongedømmet Kypros' våpen
**Kongedømmet Kypros** var en korsfarerstat på Kypros som ble grunnlagt av Rikard Løvehjerte i 1193, og ble et selvstendig kongedømme under huset Lusignan. Den 14. mars 1489 ble øyen solgt til Venezia.

Kypros hadde sedan 300-tallet inngått i Det bysantinske riket, da en gresk prins, Komnenos I, som var stattholder, gjorde øyen uavhengig. Hans etterkommere styrte øya relativt uavhengig inntil Rikard Løvehjerte under det tredje korstoget (1191) erobret den og solgte den for 25 000 mark sølv til tempelridderne. De ga imidlertid snart øyen tilbake til den engelske kongen. Han ga deretter (1193) Kypros til ekskonge  Jerusalem Guido fra Lusignan, hvis avstavning på den mannssiden døde ut i 1267. En slektning til den siste av huset Lusignan, Hugo III av Kypros, av det antiokske fyrstehuset, ble da konge og kalte seg Hugo av Lusignan. Derfor bruker man å regne ham og hans etterkommere til denne ætten.

Flere av disse fyrstene var betydningsfulle menn, og øyen hadde på deres tid en glansperiode som allikevel sluttet allerede før ætten døde ut. Den siste kongens enke, venetianske Caterina Cornaro, hustru til Jakob II av Kypros (Jakob bastarden), overlot øyen til Republikken Venezia som 1489 tok den i besittelse og beholdt den som koloni til 1571.

Regenter
--------

* Guy av Lusignan (1192–1194)
* Amalrik av Lusignan (1194–1205) (*Amaury*)
* Hugo I (1205–1218)
* Henrik I (1218–1253) (*Le Gros*)
* Hugo II (1253–1267) (*Huguet*)
* Hugo III (1267–1284)
* Johan I (1284–1285)
* Henrik II (1285–1306)
* Amalric av Tyre (1306–1310)
* Henrik II (1310–1324)
* Hugo IV (1324–1359)
* Peter I (1359–1369)
* Peter II (1369–1382) (*Perrin*)
* Jakob I (1382–1398)
* Janus (1398–1432)
* Johan II (1432–1458)
* Charlotte (1458–1464) og 1459-1464 med hennes ektemann Ludvig av Savoia
* Jakob II (1464–1473) (*Jacques le Bâtard*)
* Jakob III (1473–1474)
* Caterina Cornaro (1474–1489)

Referanser
----------

1. ↑  «Cyprus». World Statesmen. Besøkt 7. april 2011.

Eksterne lenker
---------------

* 

 *Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra* Cypern *i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.*

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
**Kaare Reidar Petersen** (født 8. desember 1911, død 7. februar 1993) var en norsk økonom.

Slekt
-----

Kaare Petersen var bror av samfunnsøkonomen Erling Petersen (1906–1992). I 1940 ble han gift med Elsa Irene Petersen (født 1914). Han var far til politikeren Jan Petersen (født 1946).

Liv
---

Petersen ble student i 1931 og studerte ved universitetet i Oslo, hvor han ble *cand. oecon.* i 1934. Fra 1931 til 1932 studerte han ved *Faculté de droit* i Paris, og studerte dessuten fra 1938 til 1939 ved London School of Economics og i 1940 ved universitetet i Chicago. Han var ansatt i Statistisk sentralbyrå fra 1935 til 1940, og arbeidet under 2. verdenskrig for Nortraship i New York. Etter krigen fortsatte han å arbeidet for Statistisk sentralbyrå, hvor han ble byråsjef i 1936, underdirektør i 1953 og konstituert direktør i 1954. I 1955 ble han direktør for Forretningsbankenes Konjunkturinstitutt, og i 1960 for Den norske Bankforening.

Petersen skrev en rekke bøker og tidsskriftsartikler om økonomiske spørsmål, og leverte i mange år økonomiske oversikter i NRK.

Utmerkelser og verv
-------------------

I 1944 deltok Petersen på Bretton Woods-konferansen, og fra 1948 til 1950 var han medlem av FNs økonomiske kommisjon for Europa. Han var Norges delegat på en rekke internasjonale konferanser. Fra 1951 til 1952 var han FN-utnevnt rådgiver i økonomiske saker for Libyas regjering, og i 1960 deltok han i FNs økonomiske kommisjon for Afrika. Han var styremedlem i forsikringsselskapet Gjensidige.

Bibliografi
-----------

* *Norsk dampskipsfart blir en stormakt på havet*. Trondheim: Brun, 1949.
* *De norske bykredittforeninger 1909–1959*. Oslo: De norske bykredittforeninger, 1959.
* *Et kvartsekel i fremgang. Efterkrigstiden i norsk og europeisk perspektiv*. Oslo: Storebrand, 1972.
* *Skipsfinanisering i medgang og motgang*. Kristiansand: Redernes skibskreditforening, 1979.
* *Bankkriser og valuta-uro. Forretningsbankenes historie i mellomkrigsårene*. Oslo: Hjemmet-Fagpresseforlaget, 1982.
* *Kredittpolitikken i støpeskjeen*. Oslo: Hjemmet-Fagpresseforlaget, 1982.

Referanser
----------

1. 1 2   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.stortinget.no, besøkt 30. august 2019[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Hvem er Hvem 1973*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Kaare Petersen i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2023-12}}* etter påstanden. *2021*

Jar kirke Foto: Hans A. Rosbach 
Jernbanetorget stasjon i 2005 Foto: Kjetil Lenes 
**Peer Hafslo Qvam** (født 24. desember 1911, død 27. juli 1977) var en norsk arkitekt. Han er best kjent for å ha tegnet en rekke av Oslos T-banestasjoner på 1960-tallet. 

Qvam ble utdannet ved Norges tekniske høgskole (uteksaminert 1936) og arbeidet en periode hos Johan Meyer d.y. samt hos Dagfinn Morseth og Mads Wiel Gedde. Sammen med de to sistnevnte vant han i 1938 en arkitektkonkurranse om tegning av Jar kirke. Arbeidet ble påbegynt først i 1958 med Qvam som utførende arkitekt, og kirken ble innviet i 1961.

I perioden 1946–58 arbeidet Qvam i kompaniskap med John Engh. Sammen vant de i 1946 en konkurranse om nytt sentralstasjonsanlegg som forutsatte at den gamle Østbanestasjonen ble revet. Verneinteresser satte en stopper for rivningen, og planene ble omarbeidet en rekke ganger før Oslo S så dagens lys med Engh som utførende arkitekt. Qvam var blant konsulentene ved planleggingen av Oslotunnelen og skal ha bidratt til utformingen av Elisenberg stasjon (aldri åpnet) og Nationaltheatret stasjon.

Alle T-banestasjonene Qvam tegnet, åpnet i 1966 og ligger langs Grorudbanen, inkludert fellesstrekningen fra sentrum og ut til Tøyen. Det dreier seg om stasjonene Jernbanetorget, Grønland, Tøyen, Carl Berners plass, Risløkka, Vollebekk og Veitvet. De er bearbeidet en god del visuelt siden Qvams tid, og standarden er oppgradert.

Qvams firma er videreført som Doxrud-Mjøset-Eggen og deretter Arne Eggen Arkitekter.

Kilder
------

* Gunnarsjaa, Arne (1999). *Arkitekturleksikon*. Oslo: Abstrakt forlag. ISBN 82-7935-007-1.
* Steenstrup, Bjørn (red.) (1973). «Peer Qvam». *Hvem er hvem?*: 449.
* Om John Engh i Norsk biografisk leksikon (omtaler samarbeidet)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
Halvdelen av bindene av 2. utgave av *Salmonsens konversationsleksikon*. Innbindingen av 2. utgave er ofte uensartet, fordi det utkom under og etter 1. verdenskrig hvor det var mangel på lær.
***Salmonsens konversationsleksikon*** er et dansk leksikon. Dets første utgave ble utgitt av Isac Salmonsen som *Salmonsens Store Illustrerede Konversationsleksikon* i 19 bind 1893–1911, på Brødrene Salmonsens forlag, som i 1911 ble overtatt av J. H. Schultz Forlag. Tittelen *Salmonsens konversationsleksikon* ble brukt på annen utgave i 26 bind 1915–1930, som er Danmarks største leksikon gjennom tidene. Den tredje utgaven hadde tittelen *Den lille Salmonsen* og ble utgitt i 12 bind 1937–1940. En fjerde og siste utgave i ett bind, *Den nye Salmonsen* kom i 1949. I mellomtiden hadde man i 1941 begynt å utgi *Salmonsens Leksikon-Tidsskrift* (SLT) med et hefte hver måned, som utkom i 15 årganger frem til 1955.

Etter første verdenskrig endret landegrensene seg så dramatisk at da Salmonsen i 1918 gav ut det bindet som inneholdt artikkelen «Europa», var det bare satt av plass til et kart som kjøperne siden kunne lime inn selv, når det var vedtatt hvor de nye grensene kom til å ligge.

Verkets første utgave inneholder forholdsvis mye stoff om Norge og norske forhold. Verket utkom på et tidspunkt da det norske bokmarkedet fremdeles ble regnet som hjemmemarked for danske forlag, og danske forlag fremdeles var førstevalg for mange norske forfattere. Ettersom det dertil manglet et norskprodusert leksikon, valgte forlagets redaksjon å utvikle leksikonet slik at det også ble et naturlig leksikon for norske kunder.

Opphavsrett
-----------

Leksikonets to første utgaver er offentlig eiendom, mens de senere utgavene fortsatt omfattes av opphavsrett, ettersom det er gått mindre enn 70 år siden deres publisering.

Referanser
----------

1. ↑  Henning Poulsen: *Hitlers krig* (s. 11), Gyldendal, 1990, ISBN 87-00-32462-0
2. ↑

Se også
-------

* *Illustreret norsk konversationsleksikon*
* *Nordisk familjebok*

Eksterne lenker
---------------

* Prosjekt Runebergs digitale utgave

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Teleskopord** (etter engelsk *telescope word*, som er synonymt med *portmanteau word*) er en lingvistisk benevnelse for et ord eller morfem som smelter sammen to eller flere grammatiske funksjoner. Det kalles også for kalles også **sammentrukket ord**.

**Portmanteau-ord** (flertall *portmanteaux*) blir også brukt, opprettet av Lewis Carroll, som betegnelse på slike ord. En folkelig bruk av *portmanteau* refererer til et ord som er dannet ved å kombinere både lyder og betydninger fra to eller flere ord. Ordet *portmanteau* er selv et portmanteau-ord i sin opprinnelige, franske betydning: en sammentrekning av *porte* (bære) og *manteau* (frakk) med den nye betydningen «stor koffert», «vadsekk» eller «frakkeholder» (person ved kongens side), eller det kan også bety et «klesstativ». Teleskopord er neologismer.

Portmanteau-morfemer
--------------------

Et **teleskopisk morfem** er et morfem som smelter sammen to grammatiske kategorier (se flekterende språk).

Teleskopord
-----------

Det er vanlig at slike ord dannes ved å sette sammen første del av ett ord og siste del av et annet ord for å kombinere betydningen av de to ordene i en neologisme

Eksempler på teleskopord:

* blogg – We**blogg**bok
* botox – **bo**tulinum**toks**in
* brunsj – **br**eakfast l**unsj**
* *nja* – **n**ei **ja**
* permasorium – **perma**nent og provi**sorium**
* smog – **smo**ke fo**g**
* svorsk – **sv**ensk-n**orsk**

Teleskopord er også vanlig som navn:

* Texaco – **Texa**s **co**mpany
* Osram – **os**mium wolf**ram**
* Wikipedia – **wiki** encyclo**pedia**
* Bollywood – **B**ombay og H**ollywood**
* labraduddel – **labrad**or retriever og p**uddel**
* Brangelina – det tidligere kjendisekteparet **Bra**d Pitt og A**ngelina** Jolie
* Altinn – **alt**ernativ **inn**rapportering

### Oppdiktede

* *Frogurt* fra *Simpsons* – **Fro**zen yo**g**h**urt**

Referanser
----------

1. ↑  «teleskopord», *NAOB*
2. ↑  «telescope word»; «portmanteau word», *Wiktionary.org*
3. ↑  «portmanteau (n.)», *Online Etymology Dictionary*

Se også
-------

* Neologisme
* Katakrese
* Kontaminasjon
* Morfologi (lingvistikk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Portmanteau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Riska kirke
**Riska prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sandnes prosti inntil det ble nedlagt 1. januar 2006. Det omfattet sogn i Sandnes kommune i Rogaland fylke, og hovedkirken var Riska kirke.

Riskas kirkesogn er nå en del av Sandnes kirkelige fellesråd, som er underlagt Sandnes prosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Ved kgl. res. 29. august 1877 ble Riskekverven utskilt fra Frue sogn og opprettet som eget kirkesogn i Hetland prestegjeld. Ved kgl. res. 17. januar 1936 ble navnet endret fra Riskekverven til Riska sogn. Ved kgl. res. 31. mars 1967 ble det bestemt at Riska sogn skulle overføres fra Hetland til Høyland prestegjeld.

I 1988 ble Riska sogn utskilt fra Høyland og opprettet som eget prestegjeld, og fikk tilført Høle sogn fra nedlagte Høgsfjord prestegjeld.

Riska prestegjeld tilhørte Jæren prosti inntil 1. mai 1997, da det sammen med øvrige sognekall og kirkesogn i Sandnes kommune ble overført til det nye Sandnes prosti.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Gand
* Høle

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Rogaland, arkivverket.no
2. ↑  *Høyland kyrkje 150 år*. Høyland menighet. 1991. s. 19.
3. ↑  «Strandbuen 1987.09.18». Norge;Rogaland;;Strand;;;;. 19870918. s. 3.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
4. ↑  «Stavanger Aftenblad 1997.04.23». Norge;Rogaland;;Stavanger;;;;. 19970423. s. 3.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
5. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
6. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Nærbø gamle kirke
**Hå prestegjeld**, også benevnt **Bø prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Jæren prosti. Det omfattet sogn i Hå kommune i Rogaland fylke, og hovedkirken var Nærbø gamle kirke.

Hås kirkesogn er nå en del av Hå kirkelige fellesråd, og underlagt Jæren prosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Neðribœr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hå prestegjeld, under navnet Bø, går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, besto fra denne tiden av hovedsognet Nærem (etter gården Njærheim) med Bø og Varhaug annekssogn.

Prestegjeldet er i 1620 oppført i Graagaas som *Bøe Præstegjeld* under Jedernnis Prouistij, tilhørende Stavanger stift. Ved kgl.res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.

Ved kgl.res. av 22. juni 1832 ble Nærem og Bø sogn slått sammen til Nærbø sogn.

Hå prestegjeld dannet grunnlaget for Haa formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Prestegjeldet inngikk i det nye Stavanger bispedømme fra 1. januar 1925.

I 1988 besluttet Kirkedepartementet en omfattende revisjon av kirkesogn og prestegjeld i Dalane prosti, med det formål å få samsvar mellom prestegjeld og kommuner. Således ble Ogna sogn overført fra Eigersund til Hå prestegjeld. Helleland prestegjeld ble avviklet og dets hovedsogn Helleland overført til Eigersund, mens annekssognet Bjerkreim ble eget sognekall.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Nærbø
* Varhaug
* Ogna

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1915). *Norske Gaardnavne*. Fabritius. s. 108.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 66.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. 1 2  Prestegjeld og sogn i Rogaland, arkivverket.no
5. ↑  Lassen, P.B. (Paul Brodahl) (1883). *Beretning om Stiftsstaden Christianssand*. no: Grøntoft. s. 89-90.
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  *Stavanger 1125-1425-1925*. Dreyer. 1925. s. 84.
8. ↑  *Helleland før og nå*. Commentum. 2020. s. 173. ISBN 9788284161587.
9. ↑  «Dagbladet Rogaland 1987.08.22». *Dagbladet Rogaland*. Stavanger. 22. august 1987. s. 6.
10. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
11. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
«Soma» har flere betydninger.

**Soma** er en bydel i Sandnes. Bydelen ligger vest for sentrum, og grenser i nord til Lura, i sør til Malmheim og Stangeland, i øst til Trones og Sentrum og i vest til Sola kommune.

Navnet kommer av Soma gård, der det er avledet fra det gammelnorske *sómi* for heder og ære.

Bebyggelse og infrastruktur
---------------------------

Europavei 39 og riksvei 44 passerer i sørøstre del av bydelen og utgjør ringveier rundt Sandnes by. Øst for disse ligger deler av boligområdet Smeaheia, som er eneste tettbebyggelse i bydelen. Riksvei 509 går gjennom hele bydelen, fra Sola grense til Stangeland bydel, og er hovedferdselsåre mellom Sandnes og Stavanger lufthavn.

Soma skole er bydelens eneste barneskole, og Soma kapell er seremonikirke i Gand menighet.

Næring
------

Ved ringveiene går byggegrensen for byen, og vest for denne består Soma av jordbruksområder. Øyen som oppstår mellom veiene vil bli bygget ut som næringsområde. Nordvest lå tidligere en del av Somaleiren som nå omarbeides til hovedkontor for Stangelandgruppen. Besøksgården Soma gård ligger langs riksvei 509, og nord for denne ligger Bærheim Golfpark.

Historie
--------

### Kirkested

I middelalderen ble det bygget en kirke på stedet. Kirken nevnes i et dokument fra ca. 1280, og ble erstattet av en ny kirke rundt 1640. Soma kirkested ble nedlagt i 1839, men det finnes fortsatt en gammel kirkegård på Soma.

### Somaleiren

Somaleiren ble bygget av tyskerne som forlegning for soldater under andre verdenskrig. Etter krigen ble leiren brukt av Luftvernartilleriet, i tilknytning til Sola flystasjon. Også Kavaleriet og Panserverndivisjonen var i perioder forlagt til Soma.

Hærens tekniske verksted i Somaleiren ble opprettet 1977.

Både på 50-, 60- og 70-tallet ble Somaleiren brukt til repetisjonsøvinger. Siste øving var i 1993. Etter dette brukte Rogaland Infanteriregiment leiren som depot for våpen og klær. 

Rogaland Krigshistoriske Museum har tilholdsrom i gamle brakker i leiren.

I 2007 blei leiren omregulert til sivile formål.

Referanser
----------

1. ↑  «AREALENDRINGER OG DERES INNVIRKNING PÅ TAP OG SKADE AV KULTURMINNER I BYNÆRE LANDBRUKSOMRÅDER, SANDNES, ROGALAND | Delrapport i forskningsprosjektet Land use changes in urban pressure areas - threats to food production and landscape qualities 2009-2012» (PDF). *NIKU Rapport 60*: 21. «En annen middelalderkirke i Sandnes var Soma.»
2. ↑  Bertelsen, Dag (2016). *Kirker i glemselens slør*.
3. ↑  Nye tider i Somaleiren Arkivert 17. november 2011 hos Wayback Machine. Stavanger Aftenblad nettutgave 5.desember 2007. Besøkt 4.september 2011

| * v
* d
* r
Bydeler i Sandnes |
| --- |
|  | Austrått **·** Bogafjell  **·** Figgjo **·** Ganddal **·** Hana **·** Høle **·** Lura **·** Malmheim **·** Riska **·** Sandved **·** Soma **·** Stangeland **·** Sviland **·** Trones og Sentrum | Norges flagg |
Jakob kirke
**Jacob(s) menighet** var en menighet i Oslo domprosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke, med Jakob kirke som menighetskirke.

Historikk
---------

Jacob menighet ble opprettet ved kgl.res. av 10. juli 1874 ved at nordøstre del av Vår Frelsers menighet ble skilt ut som egen menighet. Grensen skulle følge Møllerveien fra Akerselva, Møllergata, Youngs gate, Storgata, Nygata, Vognmannsgata, Rødfyllgata, Tomtegata og Akerselva.

Ved kgl.res. av 28. september 1897 ble menigheten utvidet, og grensene skulle etter det følge Møllerveien, Maridalsveien, Fredensborgveien, Rosteds gate, Møllergata, Youngs gate, Storgata, Brugata, Akerselva, Trondheimsveien, Herslebs gate og Nordre gate. Christian Krohgs gate ble ved kgl.res. av 18. november 1899 lagt til Vaterland småkirkemenighet.

Ved kgl.res. av 11. februar 1938 ble en del av Matteus menighet som begrenses av Trondheimsveien, Kirkegårdsgata, Rathkes gate og Herslebs gate lagt til Jacobs menighet, og samtidig ble en del av Hauges menighet som begrenses av Akerselva, Sofienberggata, Toftes gate og Nordre gate lagt til Jacobs menighet. Kgl.res. av 16. juli 1959 nedla småkirkemenigheten i Vaterland, gjeldende fra 1. september 1959 og regulerte - som en følge av nedleggelsen - grensene mellom Domkirkens, Jacobs og Grønland menigheter.

Ved kgl.res. av 29. juni 1984 ble Jakob menighet nedlagt, og menighetens områder ble lagt til Paulus, Sofienberg, Trefoldighet og Domkirken.

Kilder
------


1. ↑  Historikk for prestegjeld og sogn i Oslo, arkivverket.no
2. ↑  Forskrift om endring i den kirkelige inndeling i Oslo kommune, lovdata.no
Demonstranter i sentrum av Tallinn i forbindelse med flytting av bronsesoldatmonumentet i april 2007  Foto: Leena Hietanen 
**Bronsenatten** (estisk: *pronksiöö*), også kjent som aprilurolighetene (estisk: *aprillirahutused*) eller aprilbegivenhetene (estisk: *aprillisündmused*) var opptøyer i Tallinn i Estland i forbindelse med flytting av det sovjetiske Bronsesoldat-monumentet i Tallinn. I den tiden Estland var en delrepublikk i Sovjetunionen var bronsesoldaten det sentrale minnemonumentet i landet for andre verdenskrig. 

Mange estere så imidlertid monumentet som et symbol på sovjetisk okkupasjon og undertrykkelse. For den russisktalende minoriteten i landet har monumentet en tilsvarende symbolsk verdi; det viser ikke bare til seieren over Tyskland i den store fedrelandskrigen, men også til deres krav på rettigheter i Estland.

Under protester fra den russisktalende minoriteten startet den estiske regjering i april 2007 arbeidet med å flytte monumentet og de sovjetiske soldatene begravet under det, slik regjeringspartiene hadde lovet i valgene i mars samme år. Uenighet over flyttingen av monumentet førte til protester og opptøyer i to netter, fra 26. april 2007, og opptøyene var de verste Estland hadde opplevd siden uavhengigheten i 1991. Etter den første nattens opptøyer bestemte den estiske regjeringen i et krisemøte å gjennomføre en øyeblikkelig flytting av monumentet, begrunnet med sikkerhetshensyn, og monumentet ble flyttet til en nærliggende krigskirkegård.

Eksterne lenker
---------------

* Nettside negativ til flyttingen av monumentet (engelsk)
* Nettside positiv til flyttingen (engelsk)
* Bilder av plyndring, fra avisen *Postimees*

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Christian Julius de Meza** (født 14. januar 1792 i Helsingør, død 16. september 1865 i København) var en dansk offiser og en periode øverstkommanderende for de danske styrkene under Andre slesvigske krig.

Han gikk inn i det militære etter det engelske angrepet på København i 1807, og fikk utdannelse innen artilleriet. Han ble major 1842 og ved utbruddet av Første slesvigske krig i 1848 ble han utnevnt til ledende artillerioffiser. Han utmerket seg i kampene ved Bov, Nybøl og Dybbøl og utnevnt til oberstløytnant i 1848. Under kampene ved Sundeved i 1849 ble han sjef for 6. infanteribrigade og ledet dennes utbrudd fra Fredericia 6. juli 1849.

Efter Schleppegrells fall under slaget ved Isted overtok han kommandoen over 2. divisjon.

Etter avslutningen av Første slesvigske krig ble han inspektør for artilleriet og fra 1858 var han i Flensburg som øverstkommanderende for de danske styrkene i Slesvig, Jylland og Fyn, fra 1860 som generalløytnant.

Han ble general og øverstkommanderende for den mobiliserte hær i desember 1863 og overtok kommandoen ved Danevirke i 1864 under Andre slesvigske krig. Meza tok beslutningen om å rømme den altfor svake Dannevirke-stilling 5. februar 1864 og organiserte troppenes tilbaketrekning til Dybbøl.

Denne defensive operasjonen førte til sterk kritikk mot ham og han fikk det folkelige kallenavnet «General Baglæns». Regjeringen løste ham fra overkommandoen 28. februar 1864.

Referanser
----------

1. ↑   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Christian\_de\_Meza[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Christian\_de\_Meza[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   (på de) *Det tyske nasjonalbibliotekets katalog*, GND-ID 120439603, Wikidata Q23833686,

Eksterne lenker
---------------

* Dansk Biografisk Leksikon

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Sarkofag for Birigtte Gøye og Herluf Trolle i Herlufsholm kirke
**Birgitte Mogensdatter Gøye** (født ca. 1511, død 26. juli 1574 i Næstved), var en dansk adelskvinne kjent for opprettelsen av Herlufsholm skole.

Biografi
--------

Hennes foreldre var godseier og rikshoffmester Mogens Gøye og Mette Albrechtsdatter Bydelsbak. Lensmann Albert Gøye var hennes bror. Moren døde allerede i 1512 eller 1513, og Birgitte ble sendt til Ring kloster ved Skanderborg for å bli oppdratt som det høvet seg for en pike av adelig stand. I 1515 giftet faren seg igjen med Margrethe Sture, som Birgitte fikk et heller dårlig forhold til. Etter stemorens død kom Birgitte i huset hos sin eldre søster Sophie og dennes mann Mogens Bille til Svanholm. Da også søsteren døde, flyttet hun i 1537 til søsteren Elline på Bregentved, med hvem hun opprettholdt tett kontakt. Oppholdet ble dog av kortvarig karakter, da hun det følgende år ble kalt til hoffet for å bli en av dronning Dorotheas kammerjomfruer. Her innledet hun vennskap med prinsesse Anna, senere kurfyrstinne av Sachsen.

Allerede 14 år gammel var Birgitte mot sin vilje blitt trolovet med Jesper Daa til Enggård. Med hjelp fra kongen og dronningen, lyktes det i 1540 å få kjent trolovelsen ugyldig. Birgitte arvet et pantebrev på Ring kloster i tillegg til Sigbritsgård i København, Græsegård i Nordsjælland med den tilhørende avlsgård Hillerødsholm. I 1544 giftet hun seg med Herluf Trolle, hvoretter paret slo seg ned på Hillerødsholm (senere Frederiksborg). Allerede i 1560 forlot de deres nybyggede hjem for å makeskifte deres hovedgård med kong Frederik II. I stedet fikk de Skov kloster ved Næstved, som de ga navnet Herlufsholm. Her skapte paret en skole for *ædlinger og andre ærlige mænds børn i Danmarks rige* med utgangspunkt i en kristen humanisme. Kort etter ble Birgitte enke, og i 1567 frasa hun seg forstanderskapet for Herlufsholm.

Enkestand
---------

Som enke fikk Birgitte problemer med å skaffe seg et permanent sted å bo. I 1566 oppsa kronen lensbrevet på Tølløse, og i 1571 misten hun sine to len Kappelgården ved Køge og Ring kloster. Enkedronningen Dorothea kom henne til unnsetning og forlente henne med Åkær ved Horsens, som hun igjen mistet da enkedronningen døde i 1571. Sibylle Gyldenstierne som var gift med Birgittes fetter Eskil Gjøe til Skjørringe, tilbød henne heretter Sortebrødre kloster i Næstved.

Birgitte førte et temmelig stort hus, i det hun alltid omga seg med en del unge, adelige piker som hun tok seg av og forærte dem deler av sitt gods. Hun døde i 1574 og ble begravet ved sin manns side i Herlufsholms kirkes kor.

Referanser
----------

1. ↑   Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* *Birgitte Gøye*, Dansk Biografisk Leksikon
* *Birgitte Gøye*, Dansk Kvindebiografisk Leksikon
* *Birgitte Gøye*, gravsted.dk

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF
 |
**Trenger oppdatering:** nedlagt i 2021 er ikke oppdatert med ny utvikling eller ny informasjon. Du kan hjelpe Wikipedia med å oppdatere den.

**Langesund ungdomsskole** er en tidligere skole i Langesund. Skolen ble oppført i 1969. Den ble lagt ned i 2021. Elevantallet var ca. 160. Bade- og fritidsplassen Krogshavn var nærmeste nabo til skolen.

Gym
---

Det er et gymbygg rett over skolen hvor felles aktiviteter ofte avholdes.

De tre K-er
-----------

Langesund Ungdomsskole fokuserer på de tre K-er. K1-Kreativitet, K2-Kropp, og K3-Kunnskap.

Kantine
-------

Langesund Ungdomsskole har en kantine gående, som nylig ble rangert som telemarks beste av Telemarksavisa.[] Den fokuserer på sunn mat, som blir solgt til elevene i midttimene. Maten blir laget på skolekjøkkenet. Kantina holder til i et gammelt klasserom som er blitt oppuset.

Aktivitetslederne
-----------------

Langesund ungdomsskole har også en elevbedrift kalt «Aktivitetslederne». Den består av et knippe elever fra 10.- og 9.-trinn. De driver blant annet "midttimeaktivitetene", som foregår i gymsalen i midttimene. Der spilles det f.eks fotball og innebandy. Den ble startet av avgangskullet 2007, og elever fra nåværende 10.-trinn har tatt over for dem.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 5. juni 2019.
2. ↑  «Oversikt - Langesund ungdomsskole». *Skoleporten*. Utdanningsdirektoratet. Besøkt 30. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Georg Frederik von Krogh** (født 8. august 1777 i Trondheim, død 26. oktober 1826) var en norsk offiser.

Innfallet i Jemtland (Bleckåsen) 1809
Han var sønn av general Georg Frederik von Krogh i andre ekteskap. Etter å ha vært underoffiser i et par år, ble han 1790 fenrik ved 1. trondhjemske infanteriregiment, 1800 kammerjunker, 1801 premierløytnant og 1802 generaladjutant-løytnant hos den kommanderende general nordenfjells. I 1808 var han blitt kaptein og divisjonsadjutant i Generalstaben og kommanderte som sådan de norske troppene under innfallet i Jemtland 1809.

På grunn av sin dyktighet ble han 1810 ridder av Dannebrog, og 1812 major. 1815 ble han utnevnt til oberstløytnant og generaladjutant-løytnant i hæren. 1821 ble han oberst. Han var gift to ganger; første gang 5. februar 1801 med Henriette Schønheyder (1781–1809, datter av biskop i Trondheim Johan Christian Schønheyder, og annen gang 8. august 1811 med Birgitte Johanne Vibe (1785–1875). Etter faren eide han gårdene Leira og Bakklandet i Lade sogn ved Trondheim, hvor han drev et rasjonelt jordbruk og anla forskjellige industrielle innretninger, som imidlertid ikke lønte seg, men ruinerte eieren.

Kilder
------

* Dansk Biografisk Leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Hans Kiær Mordt** (1887–1961) var en norsk advokat.

Liv
---

Han var sønn av sorenskriver Eduard Camillo Rantzau Mordt (1840–1922) og Elisabeth Cathrine Kiær (1858–1932). 

Etter skolegang i Fredrikstad og Stavanger tok han *examen artium* ved Kongsgård skole og begynte deretter å studere rettsvitenskap. Han ble *cand. jur.* i 1910, og var fullmektig hos høyesterettsadvokatene Seip, Lundh og Rygh fra 1914 til 1920. I 1920 ble han utnevnt til høyesterettsadvokat og drev fra samme år eget advokatkontor i Kristiania.

Mordt skrev flere artikler for *Tidsskrift for rettsvitenskap*, blant andre avhandlingen *Tømmerdriften i Glommenvasdraget* (1926), som ble belønnet med Kongens gullmedalje. I 1955 utga han boken *Det urettferdige rettsoppgjør* om landssvikoppgjøret.

Litteratur
----------

* *Studentene fra 1905*. Oslo: Grøndahl. 1930.
* *Medlemmer av Den Norske sakførerforeningen*. Aschehoug. 1951.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Hans Kiær Mordt, (29.august 1887 - 30.desember 1961).», besøkt 16. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Folketellingen i Norge i 1900, www.digitalarkivet.no, oppført som Hans Mordt[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 19. september 1961[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Førsvatn** er en innsjø 891 moh ved Haukeli i Vinje kommune, Telemark. Det får sitt hovedtilløp fra Langesæåi, og har utløp i øst gjennom Førsvassåi, som munner ut i elva Kjela.

Innsjøen har siden 1979 vært regulert som magasin for Kjela kraftverk og reguleringshøyden er 62,5 meter. Foruten tilløpet fra Langesæ, overføres det vann fra Ulevåvatn, Ståvatn, Kjelavatn, Vesle Kjelavatn og Bordalsvatn. Dermed er gjennomstrømningen i vannet blitt mer enn tidoblet etter reguleringen.

Ved prøvefiske i 2010 ble det påvist en svært dårlig gjennomsnittlig vekst i bestanden av ørret, og fiskens kondisjonsfaktor er lav. Fisken blir også tidlig kjønnsmoden, noe som indikerer at næringstilgang og konkurransesituasjon er anstrengt.

Det har også etablert seg en relativt stor bestand av ørekyt i vannet. Det er usikkert når den ble introdusert.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 15. mai 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 15. mai 2015
3. ↑  Fiskeribiologiske undersøkelser i Førsvatn og på elvestrekningen mellom Hogga kraftverk og Flåvatn. Gustavsen naturanalyser, Rapport 1-2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Sankt Knuds kloster og kirke
**Ælnoth** var en engelskfødt historiker og munk i Sankt Knuds kloster i Odense.

Biografi
--------

Han var fra Canterbury og virket som prest i England. Omkring 1100 dro han til Danmark som følge av stor uvilje mot normannerne. I sitt berømte skrift viser han seg som varmtfølende angelsakser, som hatet de normanniske erobrerne. 

Ælnoth valgte å slå seg ned i Odense. Her fant han landsmenn, da kong Erik Eiegod hadde innkalt munker fra Evesham for å bygge den nye stenkirke som skulle hylle den drepte kong Knuds minne. Her overvar han helgenkongens skrinleggelse, og fireogtyve år etter utarbeidet han sitt latinske skrift *Vita et Passio S. Canuti*, om Knud den helliges liv og død. Selv om Ælnoth her er full av ærefrykt og beundring for kongen, våger han også å nevne hans feil. Han tyder danske stedsnavn og er temmelig godt bevandret i dansk sprog og historie, men nærer ingen sympati for danskene.

Skriftet som er tilegnet kong Niels, gir ikke mye opplysninger om Ælnoths liv. Han klager dog over misunnelse og forfølgelse fra en høyerestillet klerk.

Eksterne lenker
---------------

* Ælnoth i Dansk biografisk Lexikon
* Ælnoth i Catholic encyclopedia

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Partidul Democrat** («Det demokratiske partiet», *PD*) var et rumensk sentrum-høyre-parti med utspring i *Den nasjonale redningsfronten* (*Frontul Salvării Naționale*, *FSN*). Navnet *Partidul Democrat* blei tatt i bruk fra 1993, da den gjenværende delen av FSN, under ledelse av Petre Roman skifta navn. En fløy under ledelse av Ion Iliescu hadde tidligere brutt ut og danna *demokratiske nasjonale redningsfronten*, som seinere blei til partiet *Partidul Democrației Sociale din România* (*PDSR*). 

FSN fikk vel 10 prosent av stemmene ved parlamentsvalget i 1992 og tilbragte de neste fire årene i opposisjon. Ved parlamentsvalget i 1996 stilte PD sammen med PDSR som valgalliansen *Sosialdemokratisk enhet* (*PSD*) og fikk knapt 13 prosent av stemmene. Partiet var på dette tidspunktet sosialdemokratisk. Partiet var med i de tre koalisjonsregjeringene mellom 1996 og 2000, men ved valget i 2000 stilte partiet igjen aleine og oppslutningen falt til 7 prosent. Foran 2004-valget stilte PD sammen med *Det nasjonalliberale partiet* (*PNL*) i *Alliansen for rettferdighet og sannhet* (*DA*), samtidig som partiet gikk mot høyre. Alliansen fikk knapt 32 prosent av stemmene, men klarte likevel å danne en regjering. PD var med i regjeringen fram til april 2007. I januar 2008 slo PD seg sammen med det lille partiet *Partidul Liberal Democrat* (*PLD*). Det nye partiet fikk navnet *Partidul Democrat-Liberal* (*PD-L*). 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |