recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
To Freya-radarer ved Auderville, Frankrike, fotografert fra luften 22. februar 1941.
**Freya gerät** var en radartype utviklet i Tyskland på 1930-tallet. De første operative testene tok til i 1937, og radartypen ble bestilt til og installert på tyske marinefartøyer i 1938. Radaren var oppkalt etter den norrøne gudinnen Frøya. 

Freya-radarer var ment som deteksjonsradarer for å detektere fly på lang avstand. Maksimal rekkevidde var ca. 160 kilometer. Radaren var ment å samarbeide med en større radar, FuMo 214 «Würzburg-Riese», som var tyskernes primære målfølgende radar. 

Radaren opererte med en bølgelengde på 1,2 meter, 1/10 del av bølgelengden til den daværende britiske radarkjeden Chain Home. Chain Home var bygget ut langs hele den engelske kysten som vendte mot det europeiske fastland. Freya benyttet i tillegg en mye mindre antenne, som gjorde den mer anvendelig, og hadde bedre oppløsning, som gjorde det mulig for operatøren å skille mellom mål, avgjøre målets størrelse og ikke minst å skille mål fra radarstøy. 

Ulempen var at Freya tok lang tid å bygge, og at utstyret var mye mer komplisert enn Chain Home-radarene. Dette gjorde at Freya (eller tysk radar generelt) ikke var spesielt utbredt, og i alle fall ikke på begynnelsen av krigen. Utviklingen av nye og forbedring av eksisterende radarsystemer i Tyskland fikk også en knekk da den tyske overkommandoen i 1940 gav ordre om å kansellere alle prosjekter som ville ta mer enn ett år å fullføre. Ved krigens utbrudd i september 1939 var bare åtte radarsett på land operative, mens det senere ble bygd et stort antall. Freyastasjoner ble bygget en rekke steder i Norge i løpet av krigen. Et sted var på Hankø med samvirkende to «Würzburg-Riese» noe sør for Onsøy kirke. 

Freya var i bruk gjennom hele krigen. 

* En polar Freya-antenneEn polar Freya-antenne
* Bildene er fra TM E 11-219 "Directory of German Radar Equipment"Bildene er fra TM E 11-219 "Directory of German Radar Equipment"
**Disposisjonsprinsippet** er et rettsprinsipp i norsk sivilprosess som viser til partenes rett til å disponere rettskravet og måten det presenteres på i en rettssak. Prinsippet gjelder for alle saker hvor partene har fri rådighet, såkalte *dispositive* saker. Prinsippet er nedfelt flere steder i tvisteloven av 2005, blant annet i lovens § 11-2 første ledd som bestemmer at retten kun kan avgjøre de kravene som partene har reist i saken, og videre at avgjørelsen må «ligge innenfor rammen av de påstander partene har nedlagt, og retten kan bare bygge på de påstandsgrunnlag som er påberopt». 

Prinsippet begrunnes i partenes frie rådighet over saken kravet gjelder utenom rettsvesenet (blant annet kunne partene ha inngått en avtale i stedet for å gi til sak). Dette gjør også at prinsippet ikke kan komme til anvendelse på saker hvor partene ikke har fri rådighet over kravet, slik som i skilsmisse-saker, samvær med barn osv. Tvisteloven § 11-4 nevnes spesielt saker om personstatus, barnelovssaker og saker om tvangsvedtak i helse- og sosialsektoren som saker med begrenset rådighet, men dette er ikke uttømmende. Her må retten på selvstendig grunnlag sørge for at de nødvendige rettslige vilkår er oppfylt selv om partene ikke har begjært det, og at alle nødvendige, relevante opplysninger er innhentet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Anne Robberstad (2013). *Sivilprosess* (2 utg.). s. 15-18. ISBN 9788245014211.
2. ↑  «Tvisteloven § 11-2». Lovdata.
***Freyiola*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

En nokså liten (ca. 5,5 millimeter), avlang, rødlig råtevedbille med trådformede antenner. Oversiden er tett punktert og fint hårete med oppstående hår. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, trådformede, opp mot halvparten så lange som kroppen. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet (rundet foran), bredere enn langt, med uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. **Dekkvingene** er avlange, jevnbrede, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. De har tydelige lengdestriper. **Beina** er temmelig korte og spinkle.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Australia (Queensland).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Melasinae Fleming, 1821
					- Stammen Dirhagini Reitter, 1911
						* Slekten ***Freyiola*** Cobos, 1965
							+ *Freyiola semirufa* Cobos, 1965

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Freyiola* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Humanistisk navnefest** (frem til 2006 **Borgerlig navnefest**) omtales ofte feilaktig som "navnedag" og arrangeres av Human-Etisk Forbund, og er en høytidelig seremoni for å feire at et barn er født og har fått sitt navn. Tatt fra norrøn mytologi "nafntesti", et rituale som gav navnet. Dette i tillegg til "Ausa vatni", som var et rituale som gav barnet rettigheter. Dvs barnet ble erklært friskt, og kunne ikke lenger drepes, eller bli overlatt uten straff. 

Seremonien er tuftet på et humanistisk livssyn, og er uten religiøst innhold. Humanistisk navnefest finner sted i rådhus, kultur- eller samfunnshus og inneholder musikk, sang, diktlesning og tale for dagen. Seremonien varer i underkant av én time. Barnet får en vakker minnetavle under seremonien, som gjerne overværes av slektninger og venner.

Humanistisk navnefest arrangeres over hele Norge og er åpen for alle. Det kreves ikke medlemskap i Human-Etisk Forbund for å delta i navnefest, hverken av barnet eller foreldrene. Barnet blir heller ikke medlem, da Human-Etisk Forbund ikke praktiserer barnemedlemskap, men har en nedre aldersgrense på 15 år («livssynslavalderen»). Barnet kan derimot om ønskelig registreres hos organisasjonen som barn av medlem, slik at det tilfaller organisasjonen et visst statlig tilskudd årlig (den såkalte «kirkeskatten»).

I 1992 deltok 1 049 barn på navnefest, i 2008 var det 2 183 deltagere.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikk fra human.no

Eksterne lenker
---------------

* Om navnefest hos Human-Etisk Forbund
**Dissentertinget** var en norsk organisasjon opprettet i 1902, nedlagt i 1968.

Dissenterloven av 1845 ga norske dissentere samme anledning til å hold offentlige sammenkomster som legfolk innen statskirken. Loven skapte et behov for felles organisering, og *Det norske Dissenterting* ble konstituert 11. desember 1902 i Oslo. Medlemmene kom fra adventistene, baptistene, Den evangelisk-lutherske kirke, Det norske misjonsforbund, Metodistkirken, og fra uorganiserte «åpne brødre». Tinget møttes årlig.

Den norske unitarkirke søkte om medlemskap 1909. Søknaden ble avslått. Pinsebevegelsen, representert ved Filadelfiakirken Oslo deltok fra 1922. Adventistene gikk ut i 1932 da tinget gikk for sterkt inn for helligholdelse av søndagen.

I 1968 ble Dissentertinget slått sammen med Evangeliske Samfunns Fellesråd til Norges Frikirkeråd.

Tingets formenn
---------------

* Abraham Grimstvedt (1902−1908)
* Andreas Sigurdsen (1909−1926)
* Oscar Svendsen (1927−1932)
* Philip Pedersen (1933−39)
* Arnold Øhrn (1946, 1948)
* Alf Lier (1953, 1961)

Referanser
----------

1. ↑  Daniel Brændeland (1935). «Norges dissenterting gjennem 30 år».
2. ↑  Martin Ski, Per Voksø og Egil Aarvik (1961). «Kristenlivet i Norge».
3. ↑  Ingulf Diesen (1994). «Norges vekkelseshistorie gjennom ett tusen år». s. 126.
**Sandmarkfly** (*Rhyacia simulans*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet spredt nord til Sør-Trøndelag i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 40 – 45 mm, kan bli større), grått eller gråbrunt nattfly. **Forvingen** er lyst grå eller gråbrun med små, svartkantede nyre- og ringmerker og mer eller mindre tydelige, doble, mørke mellomlinjer som avgrenser vingens midtfelt. Ytterkanten er gjerne litt lysere enn resten hos mørke eksemplarer. **Bakvingen** er grå.

Levevis
-------

Larvene lever trolig på ulike gras og urter, men det foreligger få observasjoner på hvilke næringsplanter de bruker ute i naturen. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli. I alle fall lenger sør i Europa holder de seg i ro på et kjølig og fuktig sted en tid på ettersommeren, før de flyr igjen om høsten.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Nord-Afrika og i hele Europa bortsett fra lengst i nord. I Norge er det spredte funn nord til Sør-Trøndelag, hyppigst på Østlandet.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Rhyacia simulans* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *sandmarkfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *sandmarkfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *sandmarkfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *sandmarkfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *sandmarkfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *sandmarkfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rhyacia simulans* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rhyacia (Rhyacia) simulans* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Et **dispergeringsmiddel** er en blanding av en eller flere tensider tilsatt til en suspensjon, vanligvis et kolloid, for a holde partiklene fra hverandre og hindre sedimentering eller klumping. Dispergeringsmidler kan også være gasser. Anvendes også i prossessindustri for å hindre avsetninger og utfellinger.

Applikasjoner
-------------

### Biodispergering

Dispergeringsmidler kan anvendes for å hindre biologiske avsetninger i industrielle prosesser. De kan også anvendes for å dispergere bakterieslim og øke effektiviteten av biocider.

### Maling

I maling anvendes dispergeringsmidler for å holde pigmentene dispergert under produksjon, lagring og anvendelse.

### Motorer

Dispergeringsmidler tilsettes drivstoff og smøreoljer for å hindre avsetninger i forbrenningsmotorer.

### Oljeindustri

Dispergeringsmidler anvendes i oljeboring som kjemisk additiv for å bryte opp faste stoffer eller væsker til fine partikler eller dråper i et annet medium.

### Oljesøl

Dispergeringsmidler kan anvendes for å håndtere oljesøl.

Ved rett anvendelse kan dispergeringsmidler være en effektiv metode for å håndtere oljespill. De kan raskt fjerne større mengder av olje fra sjø-/vannoverflater og dispergere det ned i vannet. Bølgeenergien fungerer som omrøring og findispergert olje kan under rette omstendigheter brytes ned av bakterier

Et dispergerinsmiddel ble anvendt under forsøk på å fjerne oljesøl etter Exxon Valdez-forliset.

### Prosessindustri

I prosessindustrien anvendes dispergeringsmidler i prosessvæskene for å hindre uønskede avsetninger og utfellinger ved å holde dem findispergert. Prosessvæsken kan være både vann- eller oljebasert.

### Vaskemidler

Dispergeringsmidler er den prinsipielle funksjonen til vaskemidler. De består i hovedsak av emulgatorer.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. november 2013. Besøkt 22. desember 2008.
2. ↑  «ITOPF – Spill Response – Dispersants». Arkivert fra originalen 27. oktober 2007. Besøkt 22. desember 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Jan Sonnergaard** (født 15. august 1963 i København, død 18. november 2016 i Beograd) var en dansk forfatter og novellist.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Jan Sonnergaard vokste opp i Virum, og ble utdannet cand.mag. i litteraturvitenskab og filosofi fra Københavns Universitet.

### Forfatter

Han debuterte i 1997 med novellesamlingen *Radiator* som er oversatt til norsk. Andre bind i hans novelletrilogi *Sidste søndag i oktober* utkom i 2000, og tredje bind *Jeg er stadig bange for Caspar Michael Petersen* utkom i 2003.

I 2006 debuterte han som manusforfatter på teaterstykket *Liv og død på Café Olfert Fischer* som ble satt opp på Kaleidoskop av instruktør og skuespiller Thomas Bendixen.

Tematisk beskjeftiget Sonnergaard seg primært med en kritikk av tilværelsens meningsløshet i 1990-tallets Danmark. Han beskriver både arrogante personer fra overklassen av samfunnet, som på overflaten lever et godt liv, men som samtidig er på stoffer og undertrykker eller ignorerer samfunnets svakeste, og de mer ordinære mennesker, hvis dagligdag domineres av fyll – men felles for Sonnergaards persongalleri er, at de oftest ikke selv har innsett den situasjon, de selv er i.

Et eksempel på dette er novellen "NETTO og *Fakta*" fra samlingen *Radiator*, som omhandler en middelaldrende mann, som lever et vanskelig liv på sosialhjelp. Mye av tiden bruker mannen på å beklage seg over sin situasjon, og hans vrede kulminerer, da han får besøk av en gammel punkerkamerat, som har utviklet seg til en del av den overklasse, han forbanner. Mannen er på mange områder et utmerket bilde på samfunnets underklasse, og den viser disse menneskers frustrasjon og oppgitthet overfor livet og arbeidsmarkedet.

Sonnergaard skriver på et meget direkte og ofte provoserende språk, som forteller levende om både vold, fyll og erotikk.

Han døde i Beograd der han var på en presentasjon av sine bøker.

Priser og utmerkelser (utvalg)
------------------------------

* 2010 – Jytte Borberg Prisen
* 2008 – Søren Gyldendals Studierejselegat
* 2006 – Jeanne og Henri Nathansens Fødselsdagslegat
* 2000 – Gyldendals boklegat

Referanser
----------

1. ↑   historygreatest.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gravsted.dk, gravsted.dk ID jansonnergaard, besøkt 13. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.litteratursiden.dk[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 13500677p.
5. ↑   *Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase*, NKC-identifikator xx0213709, Wikidata Q13550863,
6. ↑  «Jan Sonnergaard». *gravsted.dk*. Besøkt 13. august 2020.
7. ↑  *Forfatteren Jan Sonnergaard er død*, politken.dk. Besøkt 21. november 2016
8. 1 2  «Jan Sonnergaard». Gyldendal. Besøkt 22. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på Litteratursiden[*død lenke*]
* Jan Sonnergaard hos litteraturpriser.dk

Portaler: Litteratur | Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Colette L. Brix** (født 7. juni 1950 i København) er en dansk politiker og direktør, som er oppnevnt som folketingskandidat for Venstre i Københavns Omegns Storkreds (Gentofte-kredsen) fra juni 2016. Fra mai 2014 var hun oppnevnt for Venstre i Valbykredsen.

Colette Brix representerte Dansk Folkeparti i Folketinget fra 2001 til 2011.

Brix var folketingsmedlem for Storstrøms Amtskreds fra 20. november 2001. Hun var DF's kandidat i Næstvedkredsen fra 1999, og i Køgekredsen fra 2007. Hun er medlem av representantskapet for Dansk Erhverv. Siden 1997 har hun vært formann for Dansk Erhvervssammenslutning, de fire foregående årene var hun nestformann. 

Brix arbeidet som fullmektig på et vekselkontor fra 1968 til 1974 og som prokurist i C.M. Møbler fra 1975 til 1986. Hun var også gymnastikklærer fra 1980 til 1982. Hun har siden 1986 drevet sitt eget kosmetikkfirma, *Clinique Colette*, i tillegg driver hun tre detaljforretninger.

Referanser
----------

1. ↑  «Colette Brix (DF)». Folketinget.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Colette Brix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (da) Colette Brix hos Folketinget Rediger på Wikidata
*Seu Cheu - Les quatre livres*, 1895
**Séraphin Couvreur** (valgt navn: tradisjonell kinesisk: 顧賽芬; pinyin: *Gù Sàifēn*, født 14. januar 1835 i Varennes i Somme i Frankrike, død 19. november 1919 i Xianxian i Zhili i Kina) var en katolsk prest og kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han redigerte store oppslagsverker og oversatte flere av de kinesiske klassikere og andre verker. Han utviklet det innen det franskspråklige område lenge enerådende transkripsjonssystem, EFEO-transkripsjonen av kinesisk.[]

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Etter studier i Amiens trådte han inn i jesuittordenen i september 1853. Etter ytterligere studier i Vals og Laval ble han ordinert til prest i 1867. Han underviste i grammatikk i Amiens, men bad om å bli sendt til misjonene i Kina.

### I Kina

Han ankom i april 1870 og ble etter språkopplæring i Hejian og en tid som sogneprest, ble professor ved presteseminaret i Xianxian.[] Det var i det apostoliske vikariat Xianxian (Sien Hsien) han tilbragte det meste av sitt liv i Kina.

Klar over behovet for å styrke misjonærenes språkopplæring utviklet han en latinsk-kinesisk ordbok i 1877. Deretter fulgte en rekke andre ordbøker: En fransk-kinesisk, en kinesisk-fransk, og tospråklige oversettelser (fransk og latin) av de fem klassikere og fire bøker. Mange av disse verkene er blitt gjenopptrykt en rekke ganger, for eksempel i Paris og i Taipei.

Han samarbeidet med École française d'Extrême-Orient og utviklet skolens transkripsjon av kinesisk (1902), som fikk meget stor gjennomslagskraft særlig innen det franske språk- og innflytelsesområde.[]

Couvreur mottok to ganger Stanislas Julien-prisen fra Académie des Inscriptions et Belles-Lettres i Paris.

Verker
------

* *Dictionarium linguae Sinicae Latinum* (1877)
* *Choix de documents* (4. utg. 1906)
* *Dictionarium Sinicum et Latinum* (2. utg. 1907)
* *Dictionnaire Français-Chinois* (2. utg. 1908)
* *Seu Cheu: Les Quatre Livres* (2. utg. 1910)
* *Dictionnaire classique de la langue Chinoise* (3. utg. 1911)
* *Li Ki ou memoire des bienseances* 2 bd. (2. utg. 1913)
* *Tch'ouen Ts'iou et Tso Tchouan*, 3 bd. (1913)
* *Ceremonial* (1916)
* *Cheu King* (2. utg. 1916)
* *Chou King* (2. utg. 1916)
* *Guide de la conversation Francais-Anglais-Chinois. Guide to Conversation in French, English, and Chinese* (10. utg. 1920)
* *Geographie ancienne et moderne de la Chine* (2. utg. 1934)

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* John W. Witek. «Seraphin Couvreur». Biographical Dictionary of Chinese Christianity. Arkivert fra originalen 8. februar 2015. Besøkt 1. juli 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** BNE
 |
**Jan Rasmus Skåre** (født 17. januar 1929 i Førde, død 27. mai 2018) var en dommer i Norges Høyesterett som tjenestegjorde fra 18. september 1978 til sin fratreden 30. april 1998. Skåre ble cand. jur. i 1953 og gjennomførte universitetsstudier i USA i perioden 1961-1962.

Forut for tiden som høyesterettsdommer arbeidet Skåre blant annet som dommerfullmektig i Tønsberg byrett (1957-1959) og i justisdepartementet (1960-1978), blant annet som underdirektør i Lovavdelingen med ansvar for forvaltningsrett og selskapsrett. Skåre satt også i flere offentlige utredningsutvalg, blant annet for NOU 1985: Lov om sosiale tjenester mv. og NOU 2000:32 Lov om erverv og tap av norsk statsborgerskap.

Litteratur
----------

* *Lov om aksjeselskaper med kommentare* (1976), utvidet utgave med Gudmund Knudsen (1986)
* *Aksjeloven og allmennaksjeloven* (1999) med Gudmund Knudsen, Magnus Aarbakke, Asle Aarbakke og Tone Olfstad

Referanser
----------

1. ↑  «Jan Skåre». Norges Høyesterett.
2. ↑  «Jan Skåre». Juridika.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Clifford Walter Dupont** (født 6. desember 1905, død 28. juni 1978) var en britisk-født rhodesisk politiker som tjente som landets president fra 1970 til 1975. Fra 1965 til 1970 utførte han tilsvarende embetsplikter som om han var president, men det uanerkjente landet søkte å opprettholde båndene til monarkiet Storbritannia.

Presidentflagget (Rhodesia)
Dupont var født i London og utdannet seg til advokat. Dupont tjenestegjorde i den britiske hæren under den andre verdenskrig, og kom etter dette til Rhodesia. Der kom han inn i politikken, da som justisminister under kolonistyret. Senere var han både utenriksminister og forsvarsminister før Rhodesias unilaterale uavhengighetserklæring.

Grunnet dårlig helse trakk Dupont seg som president i 1975. Han døde i 1978.

Publikasjoner
-------------

* The Reluctant President: The Memoirs of the Hon. Clifford Dupont. Books of Rhodesia Publishing Co. (Pvt) Ltd.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w60w2dxm, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Clifton-upon-Dunsmore** (i dagligtale bare **Clifton**) er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Rugby i grevskapet Warwickshire, England. Ved folketellingen i 2011 var det 1 304 innbyggere i landsbyen og sognet.

Geografi
--------

Clifton markerer seg ved å være den landsby som ligger lengst øst i Warwickshire i hele regionen Vest-Midlands. Den ligger omkring halvannen kilometer øst for byen Rugby, og er i praksis en forstad til denne byen. Det var tidligere en jernbanestasjon i landsbyen, som betjente linjen mellom Rugby og Market Harborough som åpnet i 1864. Stasjonen ble nedlagt i 1953, og hele linjen i 1966.

Landsbyen ligger på en bakketopp, og Oxfordkanalen renner forbi ved foten av denne. Nord for landsbyen renner elven Avon.

Omkring halvannen km øst for Clifton ligger Dow Bridge, stedet hvor A5 (opprinnelig den romerske veien Watling Street) krysser Avon. På dette stedet møtes de tre grevskapene Warwickshire, Northamptonshire og Leicestershire.

Referanser
----------

1. ↑   «Civil Parish population 2011» Arkivert 26. januar 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

(en) Clifton-upon-Dunsmore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Clifton upon Dunsmore Parish, nettportal for informasjon og hendelser i landsbyen
* Clifton upon Dunsmore Local History Group, landsbyens historie

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
Et **sporstoff** er et grunnstoff som finnes i svært liten konsentrasjon eller mengde. Den nøyaktige definisjonen varierer mellom fagområder.

Sporstoffer i biokjemi
----------------------

I biokjemi brukes sporstoffer om stoffer som må være tilstede i en organisme i svært små mengder for å gi normal vekst, utvikling og fysiologi. Sporstoffer i planter kalles ofte **mikronæringsstoffer**.

### Sporstoffer i menneskekroppen

Sporstoffer i menneskroppen er mineraler som fins i mengder tilsvarende jern; dvs. 4 gram eller mindre.

Jern (Fe) er først og fremst viktig for oksygentransporten, hvor det er en viktig bestanddel i hem-delen på hemoglobinet. Jern inngår dessuten i cytokromene, en gruppe enzymer som fins i alle celler, som deltar i omdannelsen av energi fra karbohydrat, fett og proteiner (ATP).

For øvrig trenger og inneholder menneskekroppen normalt følgende sporstoffer: Jod, fluor, sink, kobber, krom, kobolt, molybden, mangan, silisium, nikkel, tinn, vanadium og arsen.

En rekke stoffer er i tillegg nødvendig i mindre kvanta og kalles derfor mikro- eller ultrasporstoffer. Nødvendige mikrosporstoffer er f.eks bor, nikkel og silisium, mens en del andre grunnstoffer som germanium og titan er omdiskuterte. 

Et voksent menneske trenger en liten mengde av slike mineraler hver dag, ellers kan det gi mangelsykdommer. Dagsbehovet varierer med hvilket stoff det dreier seg om. For store mengder av disse stoffene er giftige. Hvis inntaket av sporstoffer er for lavt vil det kunne gi effekter på helsa. For store mengder vil i verste fall gi forgiftning. 

Om det hadde vært mulig å samle kroppens innhold av sporstoffer, så ville det ikke utgjort stort mer enn en teskje, men disse stoffene er likevel veldig viktige for at mange forskjellige prosesser i kroppen skal kunne gå som normalt. For å dekke behover for sporstoffer er det best med et allsidig kosthold.

For dem som ikke har et tilstrekkelig allsidig kosthold, tilbys et stort antall kosttilskudd i pille- eller miksturform som kan inntas ved behov. Helsemyndighetene har gitt ut informasjon om hvilke mengder som anbefales. Disse skal stå på pakningen i form av anbefalt dagsdose/maksimaldose.

Se også
-------

* Mineral (ernæring)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Charles Alfred Vigurs** (født 11. juli 1888, død 22. februar 1917) var en britisk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm. 

Vigurs vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Italia og Ungarn. Det var fem lag fra fem nasjoner som var med i konkurransen som ble arrangert på Stockholms stadion. Det var mellom 16 og 40 deltakere på hvert lag. Fire år tidligere, under OL 1908 i London, kom han på åttendeplass med det britiske laget i mangekamp.

Vigurs ble drept i strid under første verdenskrig.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i turn, mangekamp lagkonkurranse (Storbritannia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charles Vigurs – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Charles Vigurs – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Charles Vigurs – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Forhørsrett** var tidligere betegnelsen på tingretten (tidligere *by-* og *herredsretten*) når den foretok rettergangsskritt i forbindelse med etterforskningen, for eksempel beslutninger om ransaking, beslag, telefonavlytting med mer. Etter en lovendring i 2002 brukes alltid betegnelsen tingrett uansett hvilken funksjon retten har. Det var bare rettens betegnelse som ble endret; de avgjørelser forhørsretten tok, tas nå av den samme domstol, men uten at den kaller seg forhørsrett.

Den viktigste avgjørelse som ble tatt i forhørsretten var beslutninger (kjennelser) om varetektsfengsling av en siktet. Også når siktede tilstod og fikk saken pådømt uten vanlig hovedforhandling, brukte man betegnelsene forhørsrett og forhørsrettsdom - i dag brukes uttrykket tilståelsesdom i stedet. I forhørsretten var det alltid bare en fagdommer, mens det ved hovedforhandling i straffesaker ellers skal være en fagdommer og to meddommere (lekdommere) som ikke er jurister. Slik er det fortsatt selv om retten nå alltid heter tingrett.
**fork()** er et systemkall i Unix-liknende operativsystemer som en prosess kan bruke for å kopiere seg selv. fork() kallet oppretter en ny barneprosess (child), som er en eksakt kopi av den prosessen det blir kalt fra (parent), men med sitt eget separate adresseområde. Man kan så benytte den nye tråden til å utføre en annen oppgave, f.eks starte et delprogram eller lignende.

fork() har vært tilgjengelig siden den første utgaven av Unix i 1971.

Kode-eksempel
-------------

```
/\* Kodeeksempel i C med bruk av fork()- hvor ny prosess starter firefox \*/

 #include <stdio.h>
 #include <unistd.h>

 pid\_t = pid; // oppretter variabel som holder parent-pid (prosess identification number)

 pid = fork(); // lager kopi av nåværende prosess

 if (pid == 0 ) // forutsetning for at man er i child. 
 {
 printf("This is Child talking, child will now start Firefox for you..."); 
 system("Firefox"); 
 }
 }

```

Referanser
----------

1. ↑  Thompson, K. og Ritchie, D.M. (3. november 1971). «Unix Programmer's Manual» (PDF). Bell Labs. Besøkt 30. mai 2016. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
**Clifford J. King** (født 1888 i Mineville i New York i USA, død 1969 i Techny i Illinois) var katolsk misjonær i Kina og i Papua Ny-Guinea.

Han sluttet seg til misjonskongregasjonen Steylermisjonærene og begynte på deres seminar i Techny i Illinois i 1909. I 1919 ble han sendt blant de første amerikanske steylermisjonærer til Kina sammen, for å begynne overtakelsen av det misjonsarbeide i Yanzhou i Shandong som deres tyske medbrødre måtte oppgi da de ble utvist fra Kina.[]

Han og medstudenten Robert Clark ble presteviet i Kina i 1921.

Etter at japanerne invaderte Kina, tok fader King først tilflukt på Filippinene. Der holdt han seg i skjul fra 1941 og i drøyt tre år før han klarte å vende tilbake til USA og Techny.

Fra 1944 til 1960 var han sekretær til erkebiskopen av Beijing, kardinal Thomas Tien-Ken-Sin, som var i eksil. 

Da han var 72 år gammel meldte King seg til arbeid ved et leprosarium i Papua Ny-Guinea.[] Etter seks år der vendte han tilbake til USA. 

King var med på å grunnlegge organisasjonen *Catholic Students Mission Crusade* (CSMC) i 1918, mens han var student i Techny.

Verker
------

* *I Remember*, 1968
**Charles Thomas Philippe Ulm** (født 18. oktober 1898, død 3. desember 1934) var en australsk luftfartspioner. 

Ulm sluttet seg til Australian Flying Corps i september 1914, da var han 16 år gammel. Han kom inn fordi ha la på et par ekstra år på alderen. Han deltok og ble såret ved Gallipoli i 1915 og på Vestfronten i 1918.

Charles Ulm var gift to ganger. Første ekteskap fra 1919 til 1927. Deretter giftet han seg på nytt.

Samarbeidet med Charles Kingsford Smith
---------------------------------------

Ulm er best kjent for sitt samarbeide med Charles Kingsford Smith. Han var Kingsford Smiths avløserpilot på mange av hans berømte flyvninger, kanskje mest kjent for flyvningen over Stillehavet i 1928, fra USA til Australia. Ulm var den av de to med best forretningssans og fikk skaffet økonomisk støtte til flyvningene. Ulm var også med som forretningspartner da Kingsford Smith startet Australian National Airways. Et flyselskap som fikk en meget kort levetid på begynnelsen av 1930-tallet.

Senere flyvninger og forsvinningen
----------------------------------

Etter det mislykkede forsøket med Australian National Airways, kjøpte Ulm et av selskapets fly, en Avro X for seg selv og gav det navnet *Faith in Australia*. Med dette flyet deltok Ulm og satte ny rekord i kappløpet England – Australia i 1933. Turen ble gjennomført på 6 dager, 17 timer og 56 minutter som var ny rekord.

Han gjennomførte senere flere flyvninger over Tasmanhavet mellom Australia og New Zealand.

Ulm forsvant i desember 1934 sammen med sin co-pilot og navigatør/telegrafist, under en flyvning fra Oakland, California til Hawaii i en Airspeed Envoy. Det ble antatt at uventet sterk medvind og dårlig vær bidro til at de fløy forbi Hawaii i mørket og ut i Stillehavet til de gikk tom for bensin.

Til tross for et intensivt søk av fly og 23 marinefartøyer ble det ikke funnet spor etter hverken fly eller besetning. Ulm hadde valgt ikke å ta med redningsflåte for å spare vekt, da han var av den oppfatning at flyet ville holde seg flytende i minst to døgn hvis de skulle bli tvunget ned på havet.

Flyet var blitt modifisert for å møte Ulms krav og Airspeeds tekniske leder, Nevil Shute Norway, antok senere i sin selvbiografi at utformingen av kabinen hadde bidratt til navigasjonsproblemer, da den uerfarne navigatøren var plassert et stykke bak piloten.

Etterminne
----------

I 1978 ble Ulm minnet ved at det australske postvesenet gav ut et frimerke hvor Ulm var avbildet sammen med *Southern Cross*.

Qantas har nylig annonsert at de vil navnsette et av sine Airbus A380 etter Charles Ulm.

Eksterne lenker
---------------

* Lytt til lydopptak av Charles Kingsford Smith, Charles Ulm og Amy Johnson som forteller. Bert Hinkler fra National Film and Sound Archive på Australias webside: 'Our Heroes of the Air'.
* Bilder fra private album av Ulms kone Mary Arkivert 4. oktober 2018 hos Wayback Machine..

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopedia of Australian Science **·** Australian Dictionary of Biography **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Pan Trafikk AS** ble opprettet 1. januar 1992 ved fusjon mellom de to busselskapene Åsane Billag AS (ÅB) og Bilruta Fana-Os-Milde L/L (FOM). Hovedkontoret lå i Aasegården på Nedre Nygård i tillegg til at selskapet hadde trafikkavdelinger og verksted på Nyborg i Åsane, Volladalen i Fana, Kolskogen i Os og på Søreide.

Bussene til Pan var såkalt trafikkrød med sort dekor. Logoen var en pilformet trekant med ordet Pan skrevet med stiliserte bokstaver. I 1999 ble selskapet fusjonert med Bergen Sporvei til Gaia Trafikk AS.

Visjoner
--------

Like etter oppstarten var det meningen at Pan Trafikk (av gresk «Pantos» som betyr «overalt») skulle drive med alle typer for transport. Dette gikk man imidlertid fort bort fra, og ledelsen konsentrerte seg om alle typer busstrafikk i og utenfor rute. Pan Trafikk startet, sammen med selskapene Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap, Haugaland Billag og Stavanger og Omegn Trafikkselskap (S.O.T.) Kystbussen i 1993 som raskt viste seg å bli en suksess.

Ruteområde
----------

Konsesjonsgrensene til Pan var i all hovedsak knyttet til de gamle kommunegrensene som eksisterte før kommunesammenslåingen i 1972. I nord hadde selskapet all rutekjøringen innen gamle Åsane kommune og mellom denne og Bergen busstasjon. Strekningen Vågsbotn-Ytre Arna-Arna stasjon (gamlevegen) med forlengelse to ganger daglig til Garnes og Arna Bruk, var også en del av selskapets område. I sør hadde de konsesjon på all rutekjøring i gamle Fana kommune og Os kommune og mellom disse og Bergen busstasjon. I tillegg drev selskapet Flybussen og pendelruter mellom de nevnte bydelene. I henhold til konsesjonen kunne selskapet ikke avvikle lokaltrafikk innen Bergen Sporvei AS (BS) sine grenser, selv ikke pendelrutene som var gjennomgående i sentrum. På 90-tallet så linje 50 dagens lys. Den ble drevet i samarbeid med Bergen Sporvei, og hadde fulle trafikkretter på hele strekningen (Flaktveit-)Åsane Senter-Bergen sentrum-Landås-Lagunen(-Fanatorget).

Tid for samarbeid
-----------------

Med åpningen av Nordhordlandsbrua høsten 1994 ble det innledet rutesamarbeid med naboselskapet i nord, BNR. Steinestø kai hadde i alle år vært et naturlig omstigningspunkt for reisende mellom Bergen og nordhordlandskommunene, men broen førte med seg et behov for samkjøring. BNR fikk adgang til å avvikle trafikk i Åsane på enkelte avganger (merket i ruteheftet som 285 Breistein og 301 Tellevik/Knarvik). Til gjengjeld fikk Pan Trafikk ruter over broen til Frekhaug og Knarvik/Alversund.

I 1998 inngikk Pan Trafikk og Bergen Sporvei avtale om samkjøring på tvers av konsesjonsgrensene. Det innebar i praksis at selskapene kjørte inn i hverandres områder på felleslinjene, og at disse kunne benyttes av alle reisende på hele strekningen, uavhengig av om bussen var rød eller gul.
Dette samarbeidet var foranledningen til fusjonen som siden dannet Gaia Trafikk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Clifton Reginald Wharton sr.** (født 11. mai 1899 i Baltimore i Maryland, død 25. april 1990 i Phoenix i Arizona) var en amerikansk diplomat. Fra 1961 til 1964 var han USAs ambassadør i Norge.

Som første afro-amerikaner besto Wharton opptaksprøvene til utenrikstjenesten i USA. Han ble også den første afro-amerikanske karrierediplomat fra USA som ble ambassadør. Den første posteringen han fikk utenlands var i Liberia. Han var konsul i Las Palmas på Kanariøyene fra 1930 til 1942 og var også konsul i Antananarivo på Madagaskar og i Ponta Delgada på Asorene. I 1949 ble han førstesekretær og konsul i Lisboa i Portugal. Fra 1950 til 1957 var Wharton generalkonsul i Marseille i Frankrike. Deretter ble han som første afro-amerikaner sjef for en av USAs utenriksstasjoner: Fra 1958 til 1960 var han minister i Romania. Deretter ble han postert i Oslo som USAs ambassadør i Norge. Han presenterte sine akkreditiver 18. april 1961 og tjenestegjorde til 4. september 1964.

I 2006 ble han avbildet på et frimerke.

Sønnen Clifton R. Wharton jr. var viseutenriksminister i 1993.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Clifton Reginald Wharton, Sr. SNAC Ark-ID w6t44fw6, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Alfonso A. Navraez: Clifton R. Wharton, 90, Is Dead; Pioneering Black U.S. Diplomat – New York Times, 25. april 1990.
3. ↑  Clifton Reginald Wharton (1899-1990) – U.S. Department of State. Office of the Historian.
4. ↑  Clifton R. Wharton, Sr.: Diplomat & University Administrator Arkivert 24. juli 2015 hos Wayback Machine. – Discover Diplomacy.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Frances E. Willis** | **USAs ambassadør i Norge**(1961–1964) | Etterfølger:**Margaret Joy Tibbetts** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
***Sølvhammeren*** er en historisk roman med innhold fra norrøn tid på 1000-tallet skrevet av Vera Henriksen og første bok i «Sigrid-trilogien». Henriksen debuterte med *Sølvhammeren* i 1961. Året etter kom *Jærtegn*, og romansyklusen ble avsluttet med *Helgenkongen* i 1963.

Handlingen i *Sølvhammeren* foregår i tiden like før kristningen av Norge og den tiden Olav Haraldsson forsøker å fullføre kristningen av landet med vold. Hovedpersonen er Sigrid Toresdatter fra Bjarkøy. Hun er søster av Tore Hund og blir 15 år gammel gift med den langt eldre Olve Grotgardsson fra Egge. Den første natten de var sammen, sa han fram et kvad til henne. Kvadet hette *Skirnesmål* og handler om Frøy og Gerd. Frøy elsket denne kvinnen og var stum av sorg over at han ikke kunne få henne. Til tider blir forholdet mellom Sigrid og Olve kaldt ved at Olve har en frille ved navn Khadija. Olve var svært mye hos frillen oppe i Ogndal, og senere lot han henne flytte inn på Egge. Sigrid mislikte dette, og etter at Sigrid fødte Olves sønn, lover Olve henne å kvitte seg med Khadija.

*Sølvhammeren* gir et annet bilde av Tore Hund enn det de fleste kjenner. Her ser man ikke en niding, men en mann som gjorde det han mente var rett.

Litteratur
----------

* Henriksen, Vera: Sølvhammeren, 1961. ISBN 82-03-18625-4. Les i fulltekst

Portal: Litteratur
Plan de Roussel.
**Plan de Roussel** (originaltittel: *Paris, ses fauxbourgs et ses environs où se trouve le détail des villages, châteaux, grands chemins pavez et autres, des hauteurs, bois, vignes, terres et prez, levez géométriquement*. [Paris, dens forsteder og omgivelser detaljert med landsbyer, slott, store brolagte og andre gater, skoger, vinberg]) er et kart over Paris og omgivelser fra ca 1730.

Det omfatter ni sider av en størrelse på 57 x 38 cm. Den kongelige ingeniør Roussel (død 1733) var ansvarlig for kartplanen og den navngivende.

Det graverte kartet er bemerkelsesverdig på grunn av sin nøyaktighet og skjønnhet, Det er innrettet etter meridianer. I 1738 utkom et nytt opplag med kart på to sider.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Alfred Bonnardot, Michel Fleury: *Études archéologiques sur les anciens plans de Paris des XVIe, XVIIe et XVIIIe siècles*, Deflorenne, 1851, s. 196/197 Online
3. ↑  Alfred Bonnardot, Michel Fleury: *Études archéologiques sur les anciens plans de Paris des XVIe, XVIIe et XVIIIe siècles*, Deflorenne, 1851, s. 199 Online

Litteratur
----------

* Alfred Bonnardot: *Dissertations archéologiques sur les anciennes enceintes de Paris*, Dumoulin, 1852 S. 14/15 Online

Eksterne lenker
---------------

* (en) Plan de Roussel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Le plan de Roussel i Gallica
**Harald Løken** (født 16. oktober 1906 i Askim, død 20. desember 1985) var en norsk generalløytnant og tidligere sjef for Hæren. Han var inspirator til at Grenaderen, skiturrennet fra Hakadal til Asker ble etablert i 1969.

Biografi
--------

Etter examen artium i 1925 ble Harald Løken tatt opp som aspirant ved Krigsskolen. Siden tjente han Hæren og Forsvaret i nesten femti år til han gikk av ved oppnådd aldersgrense. 
Han tok en glimrende eksamen ved Den Militære Høiskole og tjenestegjorde i en rekke betydningsfulle stillinger. Under krigen i 1940 var han stabssjef ved 6. distriktskommando (Nord-Norge). Han satt tre år i tysk krigsfangenskap. I årene efter krigen var han bataljonssjef ved Tysklandsbrigaden, sjef for Hærens stabsskole, avdelingssjef og stabssjef både i Hærens Overkommando som i Forsvarsstaben. I 1958 ble han utnevnt til generalmajor og fra 1963 til 1966 var han sjef for Distriktskommando Sørlandet. I 1966 ble han generalløytnant og sjef for Hæren.

Etter aldersgrensen var Harald Løken generalsekretær i Norges Forsvarsforening fram til 1978. Han var også president i Krigsdeltagerforbundet, ordfører i Oslo Militære Samfunds representantskap. Fra 1941 og helt til året han døde bygget han opp landets beredskapstjeneste i Norges Bank, noe som har dannet grunnlag for all annen bankberedskap her i landet.

Heder
-----

* Æresmedlem i Krigsdeltagerforbundet
* Kommandør av St. Olavs Orden
* Verneidrettsmedaljen

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, «Folketelling 1910 for 0124 Askim herred», besøkt 28. august 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Bergens Tidende, side(r) 7, utgitt 13. oktober 1966[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Bergens Tidende, side(r) 15, utgitt 6. mai 1966[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Aftenposten, side(r) 17, type referanse dødsannonse, utgitt 23. desember 1985[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Fædrelandsvennen, side(r) 2, utgitt 24. desember 1985[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Hvem Hva Hvor 1967 side 68: *Ny sjef for Hæren*.
* Paal Frisvold: Harald Løken. Minneord i Aftenposten 23. desember 1985 side 17

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Pan Yuliang** (kinesisk: 陈玉清, pinyin: *Pān Yùliáng*; født 14. juni 1895 muligens i Zhenjiang i provinsen Jiangsu i Kina – eller kanskje i Anhui, død 22. juli 1977 i Paris), fødenavn *Zhang Yuliang*, var en kinesisk kunstner. 

Som 14-årig jente ble hun solgt av sin opiumsforgjeldede onkel til et bordell i Wuhu i Anhui etter foreldrenes død. Her tiltrakk hun oppmerksomhet fra den velhavende embedsmannen Pan Zanhua. Han kjøpte henne fri fra bordellet, tok henne med til Shanghai og giftet seg med henne som annenhustru. Hun begynte å tegne og dro senere til Paris for å studere. 

Tilbake i Shanghai ble hun meget kjent for akttegninger, særlig av kvinner. Hennes tegninger krenket normene i Kina og skapte meget debatt der. På grunn av dette ble hun i 1937 nødt til å flytte til Frankrike for å fortsette sin tegne- og malerkarriere der. Der skapte hun seg etterhvert et navn, og ble fakultetsmedlem på *École des Beaux Arts*. 

Hun virket i Paris i førti år. Eksilkinesiske kunstnere i Frankrike valgte henne til formann for Den kinesiske kunstnerforening. Hennes arbeider ble utstilt internasjonalt, særlig i Storbritannia, USA, Tyskland, Japan, Italia, Sveits, Belgia og Hellas.

Hun tegnet, malte, laget linoleumstrykk og skulpturer. Hun levde i Paris til sin død i 1977. Hun ble begravet på Cimetière du Montparnasse.

Hennes historie er løst fortalt i den kinesiske romanen *Hua Hun* (A Soul Haunted by Painting) fra 1984 av Shih Nan. I 1994 ble boken filmatisert med Gong Li i hovedrollen. Jennifer Cody Epsteins roman *The Painter from Shanghai* (2008, på norsk: *Maleren fra Shanghai*) er basert på Pan Yuliangs liv.

Hennes verker er utstilt blant annet på Musée Cernuschi og på Musée national d'Art moderne i Pompidou-senteret i Paris, på Kinas nasjonale kunstmuseum i Beijing og på Anhuis provinsmuseum i Hefei i Kina.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 26. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   RKDartists, «Pan Yuliang», RKD kunstner-ID 284050[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   archives.paris.fr, besøkt 5. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3   dødsattest[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* "Pan Yuliang's Paintings", Jennifer Cody Epstein Website
* "Pan Yuliang", Anhui Museum
* "Pan Yuliang 2", Anhui Museum
* "Pan Yuliang", Lingnanart

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** CiNii
 |
**Harald Aagard Martens** (født 1946) er en norsk professor emeritus ved Institutt for Teknisk Kybernetikk ved NTNU. Han er også forskningsleder i firmaet Idletechs AS, som driver med Explainable Artificial Intelligence (xAI). 

Martens er utdannet sivilingeniør og har en dr.techn grad i kjemometri og multivariat kalibrering fra NTNU. Han har skrevet over 200 vitenskapelige artikler og flere lærebøker innen multivariat datamodellering, og har per mai 2023 blitt referert til over 26 000 ganger i andres vitenskapelige arbeider. Han er forfatter eller medforfatter på en rekke patenter. 

Martens er æresmedlem i Norsk Kjemometrisk selskap og har fått Herman Wolds gullmedalje fra Svenska Kemisamfundet.

Martens har vært sentral i å utvikle og innføre multivariat bilineær modellering i kjemisk analyse blant annet av næringsmidler, og har senere anvendt og videreutviklet metodene innen en rekke andre fagfelt.

Referanser
----------

1. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator jcu2014813147, besøkt 8. juni 2022[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* NTNU -> Employees -> Harald Martens
* Google Scholar Citation Index

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
**Humanistisk verdenskongress** er en internasjonal kongress som arrangeres av International Humanist and Ethical Union (IHEU) hvert tredje år på forskjellige steder i verden. Hver kongress arrangeres med en medlemsorganisasjon som vertskap, sammen med IHEUs Executive Committee. Den neste verdenskongressen, *Den 18. humanistiske verdenskongress – Humanism and Peace*, ble arrangert av Human-Etisk Forbund (HEF), i Oslo 12. – 14. august 2011. Kongressens hovedtema er Humanisme og Fred.

Formålet med kongressen er å samle humanister fra hele verden til å diskutere felles problemstillinger, utveksle erfaringer og å bli bedre kjent. HEF har vært vertskap for tre verdenskongresser tidligere, i henholdsvis 1962, 1986 og 2011. De siste kongressene ble arrangert i Washington DC, USA (2008), Oslo, Norge (2011) og Oxford, Storbritannia (2014). IHEU inviterer sine medlemsorganisasjoner til å søke om å bli vertskap for kongressene. HEFs hovedstyre vedtok å søke for 2011, og på IHEUs generalforsamling sommeren 2007 ble det vedtatt å legge kongressen i 2011 til Norge, i konkurranse med flere andre søkere.

Tidligere kongresser
--------------------

* 2014 – Oxford, Storbritannia
* 2011 – Oslo, Norge
* 2008 – Washington DC, USA
* 2005 – Paris, Frankrike
* 2002 – Noordweijkerhout, Nederland
* 1999 – Mumbai, India
* 1996 – Mexico by, Mexico
* 1992 – Amsterdam, Nederland
* 1990 – Brussel, Belgia
* 1988 – Buffalo, USA
* 1986 – Oslo, Norge
* 1982 – Hannover, Tyskland
* 1978 – London, Storbritannia
* 1974 – Amsterdam, Nederland
* 1970 – Boston, USA
* 1966 – Paris, Frankrike
* 1962 – Oslo, Norge
* 1957 – London, Storbritannia
* 1952 – Amsterdam, Nederland

Eksterne lenker
---------------

* Verdenskongress 2011
* International Humanist and Ethical Union