recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Cressida Cowell er Children's Laureate fra 2019.
**Children's Laureate** er en britisk æresstilling som tildeles til en barnebokforfatter for to år av gangen, inspirert av det mangehundreårige embetet som britisk Poet Laureate («hoffpoet»).

Vinneren velges av en jury basert på forslag fra flere hold. Vinneren får en æreslønn på £15 000, og en sølvmedalje. Stillingen administreres av Booktrust, og finansieres med midler fra offentlig og privat hold. For 2013 er bokhandelkjeden Waterstone's hovedsponsor.

Rollen som Laureate innebærer både en æresbevisning, en uformell rolle som talsperson for barnelitteratur, og en mulighet til å iverksette ulike prosjekt og initiativ. Blackmans initiativ er å fremme «young adult fiction», blant annet gjennom Storbritannias første landskonferanse for ungdomslitteratur, som ble arrangert i London i juli 2014.

Innehavere av vervet
--------------------

* 1999–2001: Quentin Blake
* 2001–2003: Anne Fine
* 2003–2005: Michael Morpurgo
* 2005–2007: Jacqueline Wilson
* 2007–2009: Michael Rosen
* 2009–2011: Anthony Browne
* 2011–2013: Julia Donaldson
* 2013–2015: Malorie Blackman
* 2015–2017: Chris Riddell
* 2017–2019: Lauren Child
* 2019-2021: Cressida Cowell

I andre land
------------

* I USA ble vervet som National Ambassador for Young People's Literature etablert i 2008
* I Irland ble vervet som Laureate na nÓg etablert i 2010
* I Sverige ble vervet som Sveriges läsambassadör etablert i 2011
* I Finland ble vervet som finlandssvensk läsambassadör etablert i 2014

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Arkebuse eller hakebørse er et håndskytevåpen med ei hake under børsepipa som blir støttet mot en fast gjenstand for å ta rekylen under avfyring.
Dansk-norske hakebøsser fra sent 1500-tall  Foto: Forsvarsmuseet 
**Arkebuse** (fra fransk *arquebuse*, opprinnelig fra tysk *Hakenbüchse* eller «hakebørse») er et håndholdt skytevåpen med langt løp. Under løpet hadde den ofte en hake (mothake) som ble lagt an mot fast underlag og holdt det kraftige rekylvåpenet stille under skyting.

Historie
--------

Våpenet ble utviklet fra armbrøsten, og ble brukt fra 1200-tallet i den enkleste form som en håndholdt kanon. Fra midten av 1400-tallet ble disse utformet til arkebusen, og nå slik at vi kan kalle disse de første geværer; med tennlås, kolbe og løp. Utover 1500-tallet utviklet de seg til regelrette «håndkanoner» med uvanlig kraftig rekyl, som gjorde at de måtte utstyres med en mothake som ga dem navnet «hakebørse».

De var i bruk fram til tidlig på 1600-tallet, da de ble erstattet for fullt av musketten, som hadde mer moderne tennlåser. I lange tider ofte brukt til henrettelse av dødsdømte fanger, noe vi kjenner igjen i begrepet "å arkebusere".

Utforming
---------

Arkebusen var et grovkalibret våpen der diameteren på løpet kunne være opp til to centimeter og med en vekt som kunne være over 10 kilo.

*Hakenbüchse*

Referanser
----------

1. 1 2  Oppslagsordet «arkebuse» i *Det Norske Akademis ordbok*
2. 1 2  Oppslagsordet «hakebørse» i *Det Norske Akademis ordbok*

Kilder
------

* History Channel – Tales Of The Gun: Early Guns (dokumentar)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arquebus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Helleristning ved Stein sør for Moelv. Helleristninger kan inndeles i to kategorier, veideristninger og jordbruksristninger, som igjen kan si noe om levemåten til menneskene som lagde ristningene
1 penning fra 995. En slik mynt rammes automatisk av lovens bestemmelser om mynter preget før 1650.
**Arkeologiske kulturminner** er de fysiske sporene etter menneskelig aktivitet som fins i og under markoverflaten. I de fleste tilfellene er dette de eneste kildene som kan gi innsyn i og kunnskap om folks liv og virke og samfunnsforhold i forhistorisk tid. Forøvrig kan de samtidig også bidra til økt forståelse av både egen og andres nasjonalidentitet, samtid og kultur. Arkeologiske kulturminner kan både være svært gamle, fra forhistorisk tid, og fra nyere tid. 

I Norge er alle arkeologiske kulturminner som er eldre enn 1537 automatisk fredet. I tillegg er alle samiske kulturminner fra 1917 eller eldre, skipsfunn eldre enn 100 år, og alle kulturminner på Svalbard eldre enn 1945 også automatisk fredet. Fra middelalderen er i tillegg også alle ruiner og bygninger, både i tre og stein automatisk fredet.

Arkeologiske kulturminner blir ofte delt inn i to kategorier: 

* **Faste kulturminner** kan for eksempel være rester etter blant annet boplasser, gravhauger, kokegroper, stolpehull, huler og hellere eller byanlegg.

* **Løse kulturminner** er gjenstander som er funnet uten noen kjent kontekst (løsfunn) eller gjenstander funnet av arkeologer under utgravinger.

I Norge
-------

Riksantikvaren er øverste faglige myndighet for forvaltningen av arkeologiske kulturminner og kulturmiljøer i Norge, og forvalter disse gjennom kulturminneloven. Riksantikvaren skal videre også ha som mål å styrke allmennhetens interesse og ansvarsfølelse for de arkeologiske kulturminnene og kulturmiljøene gjennom forvaltningen.

Eksterne lenker
---------------

* Miljøverndepartementet NOU 2002:1 Fortid former framtid - Utfordringer i en ny kulturminnepolitikk. kap 4.3 Arkeologiske kulturminner
* Miljøstatus i Norge: Arkeologiske kulturminner
* Miljøstatus i Norge: Klimaendringer og arkeologiske kulturminner

Litteratur
----------

* Arkeologiske kulturminner hos Riksantikvaren
* Lov om kulturminner på Lovdata
Ulvehedin er sønn av Markgreve Tristian Paladin av Isfolket og Gudrun Svartskogen. Hans mor døde under fødselen. Faren Tristian viste ikke noe om graviditeten og fødselen. Han ble forført av Gudrun som hevn mot Isfolket. Gudrun hadde kjønnssykdom,som den da 14 år gamle Tristian fikk. Han ble far som 15 åring. 
Ulvehedin ble som liten oppfostret av en kvinne som folk sa var trollkyndig. Dalen han var født i var i Nordre Grunke i Valdres. Kvinnen ga han ikke noe navn, men kalte han Udyret og andre stygge kallenavn. Da han var en fire - fem år havnet han i en revesaks. Folket i bygda lot han bli sittende i den. Etter fire dager i saksen, utern vått eller tørt, slet han selv av seg foten. Han tok hevn på folket i bygda. Som 21 åring, forlater han bygda og kommer helt til Christiania. han blir jaktet på av kaptein Dristig og han menn. De tre guløyde utvalgte Villemo, Dominic og Nikolas kommer udyret til hjelp. De redder han fra kapteinen, og døper Udyret til Ulvehedin av Isfolket. Elisa, som er med som tjenestepike på turen - blir fasinert av Ulvehedin. Etter mye strabaser og kamp med seg selv, endrer den onde rammede seg og blir god. Han gifter seg og får familie. Han lever til å bli en svært gammel mann.

Bøker som omhandler Ulvehedin: 

Satans fotspor

Den siste ridder

Bak fasaden
**Córdoba** er en by og kommune i delstaten Veracruz i Mexico som ligger i overgangen mellom kystsletta mot den meksikanske gulfkysten og fjellkjeden Sierra Madre Oriental, som løper parallelt med kysten. 

Córdoba er en handelsby med en del industri. Byen er i Mexico kjent for kaffen sin, som dyrkes i fjellsidene rundt byen, og også sukkerindustrien er veiktig. Byen har gode kommunikasjoner både mot havnebyen Veracruz og Mexico by både med motorvei og andre veier. 

Byens befolkning er i all hovedsak katolsk, og siden 2000 har byen vært bispesete. I tillegg til domkirken *Catedral de la Inmaculada Concepción* finnes det mange kirker og kapeller i byområdet. Andre trosretninger, først og fremst protestantiske, er også representert.

Klima
-----

I en høyde av 842 meter over havet nyter Córdoba et godt klima. Den varmeste årsida er våren, når temperaturen tidvis når opp i 36ºC. Det meste av nedbøren faller i regntida om sommeren. Om sommeren kan også orkanene fra Mexicogulfen slå inn mot Córdoba, men fordi orkanene taper kraft når de slår inn over land og fordi byen har god avrenning, gjør disse vanligvis liten skade. Høsten er roligere, selv om orkanene også nå er merkbar. Vinteren er kjøligere, men temperaturen faller sjelden under 13º C. Årsmiddelnedbøren ligger på ca. 1800mm.

Historie
--------

Córdobas historie er helt fra grunnleggelsen i 1618 full av kontraster. Dette året ble byen grunnlagt av «los treinta caballeros», de tretti herrene, for å styrke den spanske kronens nærvær langs veien mellom Mexico by og Veracruz.Området var nemlig hjemsøkt av røverbander av rømte, afrikanske slaver. Siden 30 familieoverhoder undertegnet grunnleggelsen, omtales grunnleggerne som de tretti herrene. I kolonitida blomstret byen som sentrum for et rikt jordbruksområdet. I sluttkampene i uavhengighetskrigen ytte byens innbyggere sterk motstand mot de spanske troppene, og i august 1821 ble *El tratato de Córdoba*, Córdoba-traktaten, inngått mellom Mexicos siste spanske visekonge og opprørsstyrkene, noe som avsluttet kolonistyret og dermed også avsluttet uavhengighetskrigen. Også ved den amerikanske intervensjonen i 1847 og under den meksikanske revolusjonen ble det kjempet om byen.

Verdt å se i Córdoba
--------------------

Córdoba har en god del turisme, først og fremst fra andre deler av Mexico. Om vinteren kommer gjerne innbyggerne fra Mexico by ned for å nyte et mildere vær. Byens sentrum er preget av koloniarkitektur, og det fremste eksempelet på et er **Catedral de la Inmaculada Concepción**.

Eksterne lenker
---------------

* Sitio oficial del municipio Córdoba kommunes hjemmeside.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Ulvhild av Norge** (på tysk kjent som *Wulfhild*, født omkring 1020, død før 24. mai 1071), var norsk kongsdatter.

Opphav
------

Hun var mest kjent som datter av den svenske kongsdattera Astrid Olavsdatter (–1035) og Olav den hellige (995–1030). De hadde giftet seg i 1019.

Med en frille hadde faren også blitt far til kong Magnus den gode (1024–47) som fra 1035 var konge av Norge og fra 1042 konge av Danmark (1042–1047). Ulvhild var altså hans halvsøster. 

Noen kilder hevder at også Ulvhild var datter av en frille, og ikke Astrid.

Faren dør i 1030, moren i 1035 og halvbroren i 1047.

Giftermål
---------

Ulvhild ble i november 1042 gift med Ordulf av Saksen (1022–72), også kalt Otto, latinisert Orthilius, av huset Billung. Ordulf var en av sønnene til hertug Bernhard II av Saksen og Eilica av Schweinfurt. Dette ekteskapet var satt i stand av broren, kong Magnus, for å sikre økt innflytelse i det nordlige Tyskland, og styrket Ordulfs allianse med skandinavene.

Ifølge Adam av Bremen (død c.1080) ble de ekteviet av erkebiskopen av Bremen, mens biskopene av Hildesheim og Slesvig leste bibelske tekster.

Etterfølgere
------------

Med ham fikk Ulvhild sønnen Magnus av Sachsen, født en gang mellom 1043 og 1047, død 1106, og som etterfulgte Bernhard som hertug. Magnus var gift med Sophia, dattera til kong Béla I av Ungarn. Deres datter er kjent som Wulfhild av Sachsen (1072–1126) og ble gift med Henrik "den svarte" av Bayern (c.1074–1126). Blant deres etterkommerne finner vi via huset Oldenburg alle nåtidens norske konger og Winston Churchill.

Familiebilder
-------------

* Moren  Astrid Olavsdatter (–1035) holder tale etter å ha blitt enke Moren Astrid Olavsdatter (–1035) holder tale etter å ha blitt enke
* Ulvhild ble gift i 1042 med Ordulf av Saksen Ulvhild ble gift i 1042 med Ordulf av Saksen
* Barnebarnet Wulfhild (1072–1126)Barnebarnet Wulfhild (1072–1126)

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p4290.htm#i42891, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Terje Bratberg, *Ulvhild Olavsdatter* i Store Norske Leksikonk.

  

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Geni
 |
**Joe Higgs** (født 3. juni 1940, død 18. desember 1999) var en jamaicansk vokalist, perkusjonist, gitarist og låtskriver.
Han var kjent for sine gode komposisjoner og sitt flotte gitarspill. På 1960-tallet utgjorde Higgs duoen Higgs and Wilson sammen med Roy Wilson. Han var Peter Tosh og Bob Marley sin musikkveileder opp gjennom 1960-tallet, og er kjent som mannen som lærte Bob Marley å spille gitar. Joe Higgs opptrådte av og til sammen med the Wailers på starten av 1970-tallet. 

Joe Higgs er en anerkjent og respektert musiker på Jamaica, han fikk tittelen «The father of reggae» av Jimmy Cliff. Joe Higgs minnes av sine venner som en vis og forståelsesfull person, med et stort musikalsk talent. Han var også en stor rettighetsforkjemper og rebel mot styresmaktene, særlig jamaicanske. Joe Higgs mest kjente låter er «There is a Reward for Me» og «Stepping Razor». 
Det var faktisk Edward Seaga, senere statsminister på Jamaica i tiden 1980–1989, som produserte Higgs and Wilsons debutsingel i 1960 «Oh, Manny Oh». Seaga var plateprodusent før sin politiske karriere. 

Higgs døde av kreft 18. desember 1999.

Diskografi
----------

### Singler utgitt av Higgs and Wilson

* «Oh manny, oh» – 1960
* «I Long for the day» – 1960
* «It is a day» – 1960
* «How can I be sure» – 1960
* «Come on home» – 1961
* «Sha ba da» – 1961
* «Mighty Man» – 1961
* «If you Want Pardon» – 1963
* «Gone is Yesterday» – 1964
* «Love not for me» – 1964
* «Pain in my Heart» – 1964
* «Saturday Night» – 1965
* «Dont Mind Me» – 1970

### Joe Higgs Soloalbum

* *Life of Contradiction* – 1975
* *Unity is Power* – 1979
* *Triumph* – 1985
* *Family* – 1988
* *Blackman know yourself* – 1990
* *Roots Combination* – 1995 (Joe Higgs med Marcia Higgs)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Joe Higgs på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Joe Higgs på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Joe Higgs på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Joe Higgs på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Joe Higgs på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Joe Higgs på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Georg Julius Wilhelm Nordblad** (født 24. august 1894 i Helsingfors, død 15. august 1970 i Helsingfors) var en finsk skytter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Nordblad vant en olympisk bronsemedalje i skyting under OL 1924 i Paris. Han var med på det finske laget som kom på tredjeplass i lagskytingen i trap med 360 poeng, tre poeng mindre enn gullmedaljevinnerne fra USA og samme antall poeng som sølvmedaljevinneren fra Canada. Det var 69 deltaker fra tolv nasjoner som deltok i konkurransen som ble avviklet 6. og 7. juli 1924. Det var lov til å ha seks deltakere på hvert lag, men det var kun de fire beste skytternes resultat som ble summert sammen. Deltakerne på det finske laget var Konrad Huber som skjøt 94 poeng, Robert Huber (92), Werner Ekman (91), Robert Tikkanen (83), Georg Nordblad (80) og Magnus Wegelius (79).

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1924 Frankrikes flagg Paris – Bronse i skyting, trap lagskyting Finlands flagg Finland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georg Nordblad – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Georg Nordblad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Ulverstone** er en by på nordkysten av Tasmania i Australia. Den ligger 21 kilometer vest for det regionale senteret Devonport ved munningen av elva Leven. Administrativt er Ulverstone del av lokalstyret Central Coast Council. 

Ulverstone er oppkalt etter Ulverston i Cumbria i det nordvestlige England. Frem til slutten av 1800-tallet ble den byen også stavet som Ulverstone. Ulverston ligger også ved utløpet av en elv som heter Leven.

Historie
--------

Frem til 1850-årene var det lite bosetting i området. Det foregikk noe tømmerhugst til det victorianske gullrushet i Victoria. Hovednæringsveien i Ulverstone har vært landbruk.

Kjente personer
---------------

* Joseph Lyons som var statsminister mellom 1932 og 1939 tilbrakte større deler av barndommen i Ulverstone.
* Ben Hilfenhaus, australsk cricketlandslagsspiller.

Bildegalleri
------------

* Hovedgaten i Ulverstone, Furners Hotel til venstre i bildetHovedgaten i Ulverstone, Furners Hotel til venstre i bildet
* New River Leven BridgeNew River Leven Bridge
* Bro i Ulverstone i 1916Bro i Ulverstone i 1916
* Krigsminnesmerke i UlverstoneKrigsminnesmerke i Ulverstone

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
*Centralny Okręg Przemysłowy*, kart fra 1938
De polske voivodskaper 1922-1939, de fargelagte var berørt av COP-planen.
**Centralny Okręg Przemysłowy**, forkortet **COP**, er en industriregion i Polen, som også gjerne var kalt *den sentrale industrielle region*. Den var en av Den andre polske republikks største industrielle prosjekter.[] Det flere år lange prosjektet ble igangsatt av industri- og finansminister og samtidig visestatsminister Eugeniusz Kwiatkowski. Målet var å skape et tungindustrielt kjerneområde sentralt i Polen så langt som mulig fra grensene, styrke den polske økonomien og redusere arbeidsløsheten.[]

Fireårsplanen for utviklingen av COP skulle gjelde fra 1. september 1936 til 30. juli 1940. Den ble avbrutt ved utbruddet av annen verdenskrig med den tyske invasjon av Polen 1. september 1949. Ikke desto mindre lyktes COP-prosjektet ved å gi den polske økonomien en veldig ekspansjon.[] Etter krigen i 1945 ble COP oppstartet igjen og utvidet. Det meste av satsningsområdet lå innenfor Polens nye østgrense.[]

Litteratur
----------

* Wiesław Samecki: *Ekonomia 3: Centralny Okręg Przemysłowy 1936-1939*, Wydawnictwo Uniwersytetu Wrocławskiego, 1998, ISBN 83-229-1634-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Må ikke forveksles med Georg Reichwein (1593–1667).

**Georg Reichwein** (født 1630, død 1710) var sønn av Georg Reichwein (1593) og faren til Lorentz Reichwein. Georgs helbror Henrik Reichwein (+ 1657) ble i 1656 i Christiania gift med Anna Povelsdatter Thrane (Trane). 

Reichwein ble utnevnt til kaptein i 1658 og sjef for Sør-Gudbrandsdalske kompani, major i 1675 og oberstløytnant i 1682. Etter utbyggingen av Kongsvinger festning, ble han dennes første kommandant i 1683. Her ble han til 1689 da han ble utnevnt til oberst.

Som høy militær, og etter at faren ble adlet i 1655, var Reichwein en betydelig person i Lillehammer/Fåberg-distriktet, hvor han bodde og hadde en rekke gårder, blant andre Jørstad på Fåberg, Hammer, Sorgendal og Vingnes ved Lillehammer. Fra 1695 bodde han på Vingnes, hvor han giftet seg med sin andre hustru Catharina Sverdrup. Han er kjent for å ha gitt generøse gaver til kirkene i området, blant annet Fattigblokken til Fåberg kirke og altertavlen til Lillehammer stavkirke. Begge disse gjenstandene befinner seg må i Garmo stavkirke på Maihaugen.

Altertavlen har følgende innskrifter:
På gesimsen over nattverdscenen står følgende:  
«*Foræret af wellbaarne Her: Obriste GEORG REICHWEIN till Wingenes oc Hands vellbr Frue CATHARINA Sverdrup: 1695". På gesimsen over står: "GIORDT OC STAFFERET AF SIGVARD GUTTORMsön*».

Kanskje den flotteste gaven Reichwein og Sverdrup ga til noen kirke var døpefatet av sølv i Vang kirke ved Hamar. Catharina Sverdrup var datter av en tidligere sogneprest i Vang, og etter ham var hennes bror sogneprest der. Catharina Sverdrup og Georg ville gravlegges i denne kirken, og dette forklarer den generøse gaven.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. september 2007. Besøkt 5. august 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Prabook
 |
**Centre International de Recherches sur l’Anarchisme** (norsk: *Internasjonalt senter for anarkismeforsking*; forkortet **CIRA**) er et bibliotek og forskningssenter for anarkismen.

Historie
--------

CIRA ble grunnlagt i 1957 av den italienske anarkisten og militærnekteren Pietro Ferrua. Fra 1964 befant senteret seg i Lausanne og ble drevet av Marie-Christine Mikhaïlo og hennes datter. I 1975 ble CIRA flyttet til Genève, hvor det ble frem til 1989, da det ble flyttet tilbake til Lausanne. Foredrag og utstillinger er også blant aktivitene som finner sted i senteret. Biblioteket var også representert ved den anarkistiske bokmessen i 2010 i Biel/Bienne. Siden 1959 har *Bulletin des CIRA* blitt publisert i fransk sprogdrakt; denne inneholder lister over nye tillegg og kildetekster.

Innhold
-------

CIRA har som mål å samle og oppbevare samtlige gjenstander som viser tilknytning til anarkistbevegelsen. Per 2010 finnes det i biblioteket om lag 20 000 bøker på 20 ulike sprog, 4 000 tidsskrifter (de eldste fra 1848), lyd- og videoopptak samt flere plakater og fotografier med anarkistiske motiv. Arkivets katalog er tilgjengelig på nettet. CIRA har ingen midler for å innskaffe nye bøker, men holdes tvertimot gående ene og alene av donasjoner.

Liknende prosjekter
-------------------

Ved siden av CIRA i Lausanne finnes det også i Marseille og Japan liknende arkiver. Prosjekter av samme sort er f.eks. Archive von unten, Bibliothek der Freien (Berlin), Bibliothek von unten (Wien) og Archiv für Alternativkultur (Berlin).

Galleri
-------

* Utenfor CIRAUtenfor CIRA
* Inne i CIRAInne i CIRA

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Centre International de Recherches sur l’Anarchisme – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Artikkel i *graswurzelrevolution* 322: «Die "Mutter der Archive"»
* Cira Marseille
* Cira Japan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Ulvestue fra Bayern
**Ulvestuer** er fangstinnretninger for fangst av ulv. De er enkeltliggende og som oftest anlagt nær gårdsbebyggelse eller nær sæteranlegg. Ulvestuene er videre og dypere enn fangstgroper for elg. De har en diameter på 5–10 m og en dybde på inntil 3 m. Innvendig har de hatt steinmurte eller laftede vegger. Når de var i bruk har de vært kamuflert av greiner og kvist. I midten har det stått en påle med en liten plattform på toppen. På denne ble det lagt ut åte i form av rått kjøtt, eller det ble bundet fast et levende bytte som for eksempel et lam. Når ulven gikk til angrep på byttet ville den falle ned i gropen, hvor den senere ble funnet og avlivet.

Ved Skui i Bærum er det registrert, dokumentert og rekonstruert en ulvestue.

Se også
-------

* Ulvekrok (*Wolfangel*), ulvefelle i form av kjøttkrok, også heraldisk figur

Litteratur
----------

* Unni Blegen Walhovd. «Ulvestua på Isi i Bærum». I: *Årbok for Norsk Skogbruksmuseum*; nr 10. 1984
* Ole Petter Bjerkek. «Ulvestuen på Isi i Bærum». I: *Vern og virke*, 1982
* Ole Petter Bjerkek. «Ulvestuen og kulturlandskapet på Isi i Vestre Bærum ». I: *Skrift / Asker og Bærum historielag*. 1985
* Ragnar Orten Lie. «Ulvefangst i ulvestuer». I: *Spor : fortidsnytt fra Midt-Norge*; nr 2, 2003

Eksterne lenker
---------------

* Akershusmuseet Ulvestuen på Isi
**Den tyske øverstkommanderende i Norge** (tysk: *Deutscher Oberbefehlshaber Norwegen (DOBN)* var sjef for den tyske hærkommando i Norge etter andre verdenskrig fra 1. august 1945 til 12. oktober 1945, da DOBNs stab på Bogstad ble oppløst av de allierte myndigheter.

Nitti prosent av de ca 350 000 tyske soldatene som var i Norge den 1. mai 1945, ble sendt hjem i løpet av 1945 og de resterende i første halvår 1946.

Etter ordre fra den øverste allierte kommandomyndighet i Norge, Allied Military Joint Command (AMJC) den 27. juli 1945, skulle den tyske øverstbefalende i Norge og den tyske hærkommando hete henholdsvis Deutscher Oberbefehlsnaber Norwegen (DOBN) og Deutsche Landstreitkräfte in Norwegen (DLN).

Den tyske øverstkommanderende (DOBN) fikk sine ordrer fra sjefen for de allierte styrkene i Norge, Andrew Thorne; i praksis styrte de tyske styrkene i det store og hele seg selv etter krigen i Norge under andre verdenskrig.

Samtidig skulle betegnelsene Armee-Korps med underdivisjoner falle bort og erstattes med;

* Deutscher Befahlshaber (DB) Tromsø.
* Deutscher Befahlshaber (DB) Drontheim.
* Deutscher Befahlshaber (DB) Bergen.
* Deutscher Befahlshaber (DB) Stavanger.
* Deutscher Befahlshaber (DB) Oslo.

Divisjoner ble erstattet med Territorialabscnitts-Befehlshaber (TAB).

Norge ble ved frigjøringen av de allierte inndelt i fem militære «soner», Zone Oslo, Zone Stavanger, Zone Bergen, Zone Trondheim og Zone Tromsø.

Betegnelsene ble brukt både på tysk og engelsk. «Sone-»begrepet falt bort ved den ovennevnte ordren, men ble også brukt senere.

De tyske styrkene ble trukket ut av sine stillinger og samlet i leirer og Reservationen/Reservations (grupper av leirer).

Tyske sivile institusjoner og tysk sivilt personale, f.eks. fra Reichskommissariat Norwegen, Organisation Todt og tysk politi, ble ved frigjøringen lagt inn under DOBNs kommando og ansvar. Arkivmateriale som er bevart, er av Riksarkivet rekonstruert etter tyske militære stabers vanlige avdelingsinndeling.

I arkivet er det også inkludert en samling på 8 m tyske vernepliktsbøker (Wehrpässe og Soldbücher) som har vært arkivert ved DOBN-staben.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Deutscher Oberbefehlshaber Norwegen på Arkivportalen

Portal: Andre verdenskrig
**Joe Hewitt** (født 3. mai 1881 i Chester, død 12. mars 1971) var en engelsk fotballspiller. Hans posisjon på banen var spiss.

Hewitt startet karrieren sin i Sunderland før han ble hentet til Liverpool av manager Tom Watson i januar 1904.

Han fikk sin debut for de røde 13. februar samme år i hjemmekampen på Anfield mot Stoke i en kamp som endte 0 – 0. Hans første mål kom litt under en måned senere, 12. mars da han scoret et av målene da Liverpool vant 3 – 0 hjemme mot Sheffield United.
Han hadde etablert seg som fast på laget, men klarte ikke å forhindre at Liverpool rykket ned til 2. divisjon denne sesongen.

Sesongen etter fikk han kun 9 kamper, noe som ikke var nok til å få vinnermedaljen som Liverpool fikk ved å vinne 2. divisjon. Sesongen etter gikk det derimot bedre i det Hewitt ble topscorer med 24 mål på 37 kamper, noe som var med på å sikre Liverpool seieren i 1. divisjon.

Han ble værende i klubben frem til 1910 etter å ha scoret 74 mål på 164 kamper. I 1911 kom han tilbake til klubben for å jobbe i støtteapparatet.

Han døde i 1971, nesten 90 år gammel.

Statistikk
----------

**Liverpool**

### Kamper

* **1904–1910:** Ligakamper – mål: **152 kamper – 69 mål.**
* **1904–1910:** Totalt kamper – mål: **164 kamper – 74 mål.**

### Medaljer

* **1905/1906:** Ligamester 1. divisjon.

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Profil på LFChistory.net Arkivert 16. juni 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Deutscher Soldatenfriedhof Langemark
**Deutscher Soldatenfriedhof Langemark** (tidligere stavet *Langemarck*), eller **den tyske soldatgravlund Langemark**, ligger nær landsbyen Langemark i den belgiske provins Vest-Flandern. Mer enn 44 000 soldater er gravlagt her. Landsbyen var åsted for de første tyske angrep med stridsgass under første verdenskrig, ved innledningen av det andre slaget ved Ypres i april 1915.

Gravlunden har sin opprinnelse i 1915, og ble mange ganger endret og utvidet. Den ble formelt innviet i 1932. Her ligger falne fra perioden 1915–1918. En del av dem flyttet hit på 1950-tallet, da et stort antall mindre tyske krigsgravlunder i området ble konsolidert i fire større gravfelt; Vladslo, Hooglede, Menen og Langemark.

Ved inngangen ligger en massegrav, *kameratgraven* med 24 917 døde, blant dem flyveresset Werner Voss. Det betyr at godt under halvparten av de døde har egne gravsteiner, – og av dem er det mange tusen uten navn.

De 3 000 skoleelevene som falt under det første slaget ved Ypres er begravet på Langemark.

Gravlunden administreres av Volksbund Deutsche Kriegsgräberfürsorge.

Referanser
----------

1. ↑  «Germany lays nightmares to rest - BBC». BBC News. 11. november 1998. Besøkt 11. april 2014.
2. ↑  Langemark - Volksbund Deutsche Kriegsgräberfürsorge
3. ↑  «The Great War 1914-18: Ypres Salient war graves». Greatwar.co.uk. 10. juli 1932. Arkivert fra originalen 10. november 2013. Besøkt 11. april 2014.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. november 2013. Besøkt 6. juli 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Deutscher Soldatenfriedhof Langemark – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* YouTube video made at Langemark
* Langemark at Find A Grave
* Langemark cemetery at Volksbund Deutsche Kriegsgraeberfuersorge > Weiterlesen
* Langemark at wo1.be

50°55′14″N 2°55′0″Ø

Portal: Første verdenskrig
**Teaterforum** var et kulturtiltak i Hamar-regionen på 1990-tallet. Teaterforum drev litteratur- og teaterformidling, arrangerte gjestespill i byen, kulturdugnader på torget, drev fast månedlig litterær kafé, arrangerte foredragsrekker og jazzkro med lyrikk. Teaterforum ble etablert i 1990 og engasjerte mange Hedmarkskunstnere i sin virksomhet. Arbeidet ble i hovedsak nedlagt i 1994. Engasjementet fortsatte i mindre format, bl.a gjennom ordningen "Teater for Barn", som formidlet gjestespill til flere Hedmarkskommuner. 

Under OL-dagene i 1994 gjennomførte Teaterforum sin egen olympiske gren, *Kvadkvarteret*, der byens og fylkets kjente menn og kvinner ble oppfordret til å delta i kveding. På sitt mest aktive, sto Teaterforum for gjennomføringen av 62 forskjellige kulturelle begivenheter i Hamar-regionen pr år. Teaterforum var blant annet medprodusent til Laterna magica-forestillingene før og under OL, til teaterhappeninger på Hedmark Kunstnersenter, og hadde oppdrag for Hamar bispedømmeråd, blant annet forestillingen «Det urolige hjerte» til åpningen av Pilgrimsleden i 1997. 

Sentrale pådrivere i Teaterforum var Svein Gundersen, Nina Engelund, Karen Høie, Wenche-Britt Hagabakken, Gunn Bergvik, Bodil Skipnes og Olav Skipnes.

Referanser
----------

1. ↑  «About Teaterforum», SceneWeb.

Eksterne lenker
---------------

* Teaterforum på Hamar - et lokalt kulturengasjement
**Helly Juell Hansen** (1840-1914) var en norsk sjømann og fabrikkeier fra Moss. Han startet en fabrikk for produksjon av vannavstøtende klær i 1877, som med tiden ble en verdenskjent merkevare.

Han var den eldste av 9 søsken, med døpenavnet Helle Wold Juell Hanssen. Han dro til sjøs som tenåring, avla styrmannseksamen i 1860, og fikk skippersertifikat i 1865. I 1867 begynte han i det ledende rederiet i Moss, M. Peterson & Søn, der han førte flere skip i utenlandsfart. 

Under sin tid på sjøen hadde han sett hvordan sjøfolkene måtte impregnere og tørke sine egne klær, og mente det kunne være et marked for vannavstøtende arbeidstøy. I 1877 sluttet han derfor som skipper, og startet Helly J. Hansens Oljeklædefabrik i en låve på Skarmyren i Moss, som etter hvert skulle utvikle seg til industrikonsernet Helly Hansen. Firmaet produserte jakker, bukser, regnfrakker, sydvester og presenninger av oilskin, grovt lerret innsatt med linolje. I 1878 vant selskapet et diplom ved Verdensutstillingen i Paris, og begynte å selge sine varer i utlandet. 

Helly Hansen var en visjonær gründer, som tidlig tok i bruk tekniske fremskritt, blant annet dampdrevne symaskiner. Han startet også andre fabrikker, mens oljelerretsfabrikken vokste og ble dominerende i Skandinavia. 

I 1867 hadde han giftet seg med sin kusine Maren Margrethe Juell, som han fikk to barn med, og bidro til å bygge opp bedriften. Ved hans død i 1914 ble driften av selskapet overtatt av deres eldste sønn, Helly Hansen jr. (1870-1941).

Referanser
----------

1. ↑   oppført som HellyJ. Hansen Eg. Helle Wold Juell Hansen, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* hellyhansen.com
* (no) Helly Juell Hansen i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Alf «Gærver'n» Simensen** (født 9. desember 1896, død 4. desember 1983) var en norsk fotballspiller, kjent fra landslaget.

Han spilte for Sarpsborg Fotballklubb 1914-33 og vant Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1917 da han sogar scoret en gang. Simensen fikk 2.-plass i 1925 men vant igjen i 1929. Simensen spilte tre ganger for Norges herrelandslag i fotball (1918–26). I perioden 1929-32 var han trener og inspisient for Norges Fotballforbund og var blant annet trener i fire dager for Molde Fotballklubb (1929) samt Lillestrøm SK og Moss FK i 1932. Senere var han dommer, blant annet i finalen i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1937. Det sies at Simensen er opphavet til uttrykkene "flatære ballær på vingæne" og "under tørva".

Referanser
----------

1. ↑  omtale[*død lenke*] fra sportskontoret.no
2. ↑  Historiske trenere Arkivert 29. juni 2011 hos Wayback Machine. fra Molde Fotballklubb
3. ↑  LSK-historie om Oskar Syversen
4. ↑  historiske Arkivert 2010-02-24, hos Wayback Machine. blikk fra Moss FK
5. ↑  Oddvar Hansen, *Østfold-humor*, om Knut Roens litteratur, i Dagbladet (15.2.1997)
6. ↑  Simensen avbildet[*død lenke*] i 1977

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alf Simensen – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Alf Simensen – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Alf Simensen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
**Alf Sjøen** (født 26. februar 1914, død 26. desember 1999 var en norsk fiolinist og kapellmester som ble ansett som en av sin tids fremste norske utøvere.

Han var oppvokst på Grünerløkka og spilte fløyte i skolekorpset samtidig som han gikk i lære hos fiolinist Ingvald Cranner.

Etter studier ved Musikkonservatoriet i Oslo, blant annet direksjon med Øivin Fjeldstad, og debut som fiolinist (1935), fortsatte han med studier under Gustav Havemann og Hans Mahlke ved Universität der Künste Berlin, videre til Juilliard i New York City hvor han fortsatte fordypningen i dirigeringen under verdenskjente Sergej Koussevitzky i Boston og Leonard Bernstein.

Sjøen ble tilsatt som lærer ved Musikkonservatoriet i Oslo (1939).

Han var primarius i Den Norske Strykekvartett under den andre verdenskrig, i en tid han også ga huskonserter i omfang. Han ga også ut en del plater, blant annet Grieg-sonater med pianisten Hans Solum. Barndomsvennen Kåre Siem var en annen samspillpartner som han spilte med på MY «Stella Polaris» og turnerte med i Brasil i (1946). Sjøen var på turné i USA (1949).

På 50-tallet dirigerte han NRKs ungdomsorkester (1951), hadde oppdrag som kapellmester ved operetter på Det Norske Teatret. Etter prøvespill ble han 1. fiolinist i Oslo Filharmoniske Orkester i 1953 og var i en kort periode 
1. konsertmester i Den Norske Operas nystartede orkester (1958–59).

Deretter flyttet han til Aalborg for å tiltre stillingen som 2. kapellmester i *Aalborg By-Orkester*(1959).

Utover 70-tallet reiste han for Rikskonsertene og hadde gjesteoppdrag som dirigent ved flere nordiske orkestre. En blodpropp satte en stopper for hans dirigentgjerning (1992).

Referanser
----------

1. ↑  *Navn i musikklivet: Alf Sjøen*, i VG (12.6.1946)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alf Sjøen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Alf Sjøen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Alf Kristian Seweriin** (1909–1961) var en norsk lege og politiker (Ap).

Han ble student i 1928, og tok medisinsk embedtseksamen i 1938. Han var deretter privatpraktiserende lege i Oslo. Etter andre verdenskrig arbeidet Seweriin blant annet ved Hygienisk institutt ved UiO og i Statens arbeidstilsyn, før han fra 1950 var personallege i Oslo kommune.

Seweriin kom med i arbeiderbevegelsen i ung alder, først i Arbeiderpartiets studentgruppe og i AUF. Som aktiv i slutten av 1920-årene og i 1930-årene var han formann i Sosialistisk Studentlag, før han senere i ble formann i Oslo Arbeidersamfunn. Senere i livet var Seweriin medlem av Oslo bystyre og hadde en rekke andre kommunale verv.

Under andre verdenskrig var han aktiv i illegalt arbeid, og hjemmet hans ble blant annet brukt til AUFs landsstyremøter og annet «jøssingarbeid». Dette gjorde at han i 1942 måtte flykte landet, først til Sverige og deretter til London, der han gjorde tjeneste i Medisinaldirektoratet.

Han var gift med Rakel Seweriin og bror av Augusta Seweriin.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Alf Seweriin, (23.mai 1909 - 25.juli 1961).», besøkt 7. august 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Kommunal folketelling 1922 for Bergen kjøpstad, www.digitalarkivet.no, oppført som Alf Kristian Seweriin[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 20. juli 1961[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  «Dødsfall». *Nationen*, 20. juli 1961.
5. 1 2  «Alf Seweriin død». *Arbeiderbladet*, 19. juli 1961.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Alex Quinn** (født 29. desember 2000 i Truro, England) er en britisk racerfører. Han ble i 2020 rookie cup-mester i Formel Renault Eurocup.

Karriere
--------

### Gokart

Quinn vokste opp i nærheten av Camelford og startet å kjøre gokart i 2011. Han deltok i flere mesterskap, blant annet i Super 1 National Rotax Mini Max Championship. og vant flere nasjonale konkurranser.

### De første billøpene

I 2016 deltok Quinn i sitt første billøp da han deltok i F4 British Championship. Han kjørte for laget til Fortec Motorsport. Han vant tre løp, og ble kronet som vinneren av «Rookie Cup».

I 2017 deltok han nok en gang i F4 British Championship, sammen med Oscar Piastri og Ayrton Simmons på TRS Arden. Han fikk en fjerdeplass i mesterskapet, og slo Simmons, men endte bak Piastri. Australieren tok en sølvmedalje.

Quinn gjorde også en engangsopptreden i BRDC British Formula 3 Championship samme år, og fikk en plass på pallen på Donington med Lanan Racing.

### Britisk GT Mesterskap

I 2018 var Quinn med i seks av løpene i British GT Championship i GT4-klassen. Quinn kjørte for Steller Performance, og fikk ingen poeng.

### Formel Renault Eurocup

På begynnelsen av 2019 klarte ikke Quinn å kvalifiseres seg til deltagelse i et nytt mesterskap. Midtveis i sesongen fikk han imidlertid muligheten til å kjøre sitt første Formel Renault Eurocup-løp for sitt tidligere F4-lag Arden Motorsport. Han konkurrerte tre helger, og klarte å ta medalje i både Nürburgring og Catalunya. Quinn endte på 13. plass sammenlagt i 2019-sesongen..

I 2020 erstattet Quinn Jackson Walls, som ikke kunne reise til Europa på grunn av reiserestriksjonene i forbindelse med COVID-19. Quinn fikk polposisjon[*klargjør*] for sesongens første løp, klarte å ta fem medaljer gjennom hele sesongen og vant det andre løpet i Spa, og ble den fjerde beste sjåføren i 2020-sesongen. Han vant også «rookie»-tittelen.

Referanser
----------

1. ↑   Driver Database[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alex Quinn – Driver Database Rediger på Wikidata
Barry's i Parkveien i Oslo.
**Barry's** (tidligere **Barry's Bootcamp**) er en amerikansk kjede med treningssentere. De tilbyr gruppetimer med høyintensitets intervalltrening (HIIT), med en blanding av aerob trening og styrkeøvelser. Kjeden finnes i 14 land over hele verden, deriblant i Norge.

Kjeden oppstod i West Hollywood i 1998, og har navn etter Barry Jay, som grunnla den sammen med John og Rachel Mumford. Det opprinnelige navnet «bootcamp» henspiller på det harde fysiske programmet under en militær gunnutdanning (det som på norsk kalles rekruttskole).

Treningssalene hos Barry's kalles «Red Room», og det røde lyset er ment å gi de som trener en slags discofølelse. 
Barry's åpnet senere avdelinger andre steder i California og i New York, og med den norske avdelingen i Bergen i 2011 åpnet de for første gang utenfor USA. Pr. 2021 finnes det fem Barry's i Norge: To i Oslo (Parkveien og Barcode), én i Sandvika og to i Bergen (sentrum og Fana).

Konseptet med Barry's har alltid vært knyttet til at kjendiser i Hollywood trente der, og kjeden profilerer seg som et «premium»- eller «boutique»-konsept, et mer kostbart og lukseriøst alternativ til mer tradisjonelle treningssentre.

Referanser
----------

1. ↑  «Boot Camps Vie to Make You Sweat». New York Times. 9. november 2011. Besøkt 31. oktober 2021.
2. 1 2  «There is something about Barry's». Elle. 10. april 2019. Besøkt 2. desember 2021.
3. ↑  «Importerer Hollywood-trening». *Askøyværingen*, 2. september 2011.
4. ↑  «Barry's Bootcamp begynte som 'Hollywoods best bevarte hemmelighet': - Du skal ikke vite helt hva som kommer». Nettavisen. 6. oktober 2018. Besøkt 31. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Nou Estadi
**Gimnàstic de Tarragona** er et spansk idrettslag i byen Tarragona i Catalonia. Klubbens fotballag spiller for tiden i *Segunda División* etter å ha rykket ned fra *La Liga* etter sesongen 2006-2007.

Fotballaget har siden 1972 spilt hjemmekampene sine på *Nou Estadi de Tarragona* som har plass til 14500 tilskuere. Klubben ble stiftet i 1886 og har derfor vært ansett som en av Spanias eldste fotballklubber, men idrettslaget startet ikke med fotball før i 1914. Utenom fotball driver klubben med tennis, bordtennis, basketball og futsal.

Historie
--------

Gimnàstic de Tarragona, populært kalt bare Nàstic, ble stiftet 1. mars 1886 av en gruppe på femten personer som møttes på *Café del Centro*. Som navnet tilsier ble klubben opprinnelig stiftet for å drive med gymnastikk. Senere kom også fekting, turmarsjgåing, boksing og sykling til. I 1914 overtok klubben et lokalt fotballag ved navn *Olympic*, og startet derved sitt eget fotballag. I januar 1918 debuterte klubben i *Championat de Catalunya*, hvor de i 1927 vant B-avdelingen.

Nàstic ble med i det spanske ligasystemet i 1943, i *Tercera Divición* og rykket raskt oppover i divisjonene, før de i 1947 nådde *La Liga*, den spanske toppdivisjonen. Sesongen 1947–48 endte de på 7.-plass, etter blant annet å ha blitt det første laget noensinne som slo Real Madrid på Santiago Bernabéu. Klubben er fortsatt den eneste som har klart dette i sitt første forsøk.

Meritter
--------

* *Catalonia Cup* 2007-08
* Andre divisjon B 1996-97
* Tredje Divisjon 1944-45, 1954-55, 1960-61, 1965-66, 1966-67, 1971-72, 1977-78
* Katalanske mestere 1926-27
* Andre divisjon B ligacup 1983-84
* *Ciutat de Lleida Trophy* 2003

### Sesonger per divisjon

* 4 sesonger i *La Liga*
* 13 sesonger i *Segunda División*
* 22 sesonger i *Segunda División B*
* 25 sesonger i *Tercera División*

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gimnàstic de Tarragona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Segunda División 2022–2023 |
| --- |
|  | 
* Alavés
* Albacete
* Andorra
* Burgos
* Cartagena
* Eibar
* Granada
* Huesca
* Ibiza
* Las Palmas
* Leganés
* Levante
* Lugo
* Málaga
* Mirandes
* Oviedo
* Ponferradina
* Racing Santander
* Sporting Gijón
* Villarreal B
* Tenerife
* Zaragoza

 | Spanias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Dipelicus alveolatus*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En nokså stor (30-35 millimeter), bred og kraftig, blankt brunrød til svart hornbille. Hannene har et kraftig horn i pannen og tre korte horn på thorax, området foran hornene ujevnt uthulet, hunnene mangler disse. Oversiden er blank, utydelig punktert. Denne slekten utmerker seg ved brede, utvidete legger (tibiae).

Levevis
-------

Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse
----------

Arten lever på Ny-Guinea inkludert Aruøyene og Salomonøyene.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
						* Slekten *Dipelicus* Hope, 1845
							+ ***Dipelicus alveolatus*** (Heller, 1897)

Kilder
------

* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dipelicus alveolatus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dipelicus alveolatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Dipelicus alveolatus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Lee Soo-man** (hangul: 이수만, hanja: 李秀滿) (født 18. juni 1952) er en sørkoreansk sanger og forretningsmann, som blant annet har grunnlagt S.M. Entertainment Co.Ltd. Group, samt datterselskapene (SM Academy, SM TinTin Entertainment) og har spesialisert seg på K-pop-grupper. Han etablerte selskapet i 1995, og dette fikk en solid posisjon innenfor det da voksende sørkoreanske musikkmarkedet.

Lee selv startet som sanger mens han studerte ved Seoul National University. Da hans egen popularitet sank, ble han mer interessert i den forretningsmesige delen av musikkindustrien. SM ble et av de største plateselskapene i Sør-Korea takket være suksessgrupper som H.O.T. S.E.S. og Shinhwa.

Han er i dag styreleder i SM Entertainment.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, oppført som Lee Soo Man, Discogs artist-ID 1040101, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  The Existence of Vision Determines Fate The Dong-a Ilbo 11. august 2004

Eksterne lenker
---------------

* S.M. Entertainment Co.Ltd.
* S.M. Academy Co.Ltd.
* S.M. TinTin Entertainment Co.Ltd.

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
Et **ikke-flyktig minne** er en type datamaskin-minne som beholder lagret informasjon selv etter at strømforsyningen er fjernet. De brukes ofte til sekundærminne. Til motsetning trenger flyktig minne konstant strøm for å beholde data (som ofte brukes til primærminne).

Ikke-flyktig minne refererer vanligvis til lagring i halvlederminne laget av integrerte kretser som lagrer data i flytende portminne-celler bestående av flytende-port metalloksid-felteffekttransistorer (MOSFET), inkludert fastminne som eksempelvis NAND-fastminne og halvlederminne (SSD).

Andre eksempler på ikke-flyktig minne inkluderer skrivebeskyttet minne (ROM), EPROM (slettbart programmerbart leseminne) og EEPROM (elektrisk slettbar programmerbar ROM), ferroelektrisk RAM, de fleste typer datalagre på datamaskiner (for eksempel disklagring, platelager, optiske plater, diskett og magnetbånd), og tidlige datalagringsmetoder som hullbånd og hullkort.

Se også
-------

* Vedvarende data
* Vedvarende minne

Referanser
----------

1. ↑  Patterson, David; Hennessy, John (1971). *Computer Organization and Design: The Hardware/Software Interface*. Elsevier. s. 23. ISBN 9780080502571.