recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Restspenninger**, **egenspenninger** eller **residualspenninger** er spenninger som er låst fast i et materiale fra dets tidligere historie, etter at årsaken til spenningen er fjernet. 

Restspenninger kan opptre av en lang rekke årsaker, som av plastiske deformasjoner eller varmebehandling.

Sveising, kutting, støping og smiing
------------------------------------

Høy varme som påføres et materiale kan føre til lokale utvidelser av materialet. Når materialet avkjøles klarer ikke materialet å trekke seg sammen til den formen den hadde før, og det er oppstått spenninger i materialet..

Spenningene vil typisk være høye, gjerne ved eller over flytespenningen, og med store variasjoner over et tverrsnitt. Dette er svært lokale spenninger, og medfører sjelden større deformasjoner. 

Det er også restspenninger i kompliserte konstruksjoner forårsaket av fabrikkasjonsprosessen, som gir restspenninger over større deler av konstruksjonen.

Høye restspenninger i strekk kan redusere utmattingslevetiden. Bruk av nikkelelektroder (som Inconel) kan reduserer restspenningene.

Reduksjon av restspenninger
---------------------------

Det er flere metoder til å redusere restspenningene i metaller:

* Hamring på sveisene med gjentatte små hammerslag bidrar til å redusere restspenningene i sveisene. Ulempen er at det er vanskelig å kontrollere om arbeidet er utført riktig. Effekten forsvinner ved flyting.
* Laser peening kan også øke utmattingslevetiden for stål med flytespenning under 400 N/mm2. En sender laserstråler mot metallet, og varmer overflaten kraftig opp. Reststrekkspenninger kan bli til trykkspenninger.
* Oppvarming etter sveisingen (PWHT) og hvor en holder temperaturen en periode, kan gi føre til at restspenninger i trykk blir redusert.

Småskalaforsøk viser at utmattingslevetidene i pæler blir bedre på grunn av pæleramming, på grunn av reduserte eller bedre fordelte restspenninger. Prøvetaking på store pæler som har vært utsatt for pælerammingen viser at rammingen ikke ga reduserte restspenninger, og at disse var nær flyt mange år etter rammingen. Noe av årsaken ligger i at uttak av små prøver frigjør restspenninger.

Noter
-----

1. ↑  Priest, H. and Gaunt, I. M.: The Effect on Pile Driving on the Fatigue of Welded Tubes. OMAE, The Hague, 1989 og Priest, A. H. and Large, M.: Observations on the Effect of pile Driving on Fatigue Endurance. First European Offshore Mechanics Symposium, Trondheim, august 1990.
2. ↑  Inge Lotsberg, Stig Wästberg, Hugo Ulle, Per Haagensen og Michael E. Hall: Fatigue testing and S-N data for fatigue analysis of piles, OMAE2008-57250, Estoril, 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
Ali Sazay Shirazi og **Moḥsen Rezāi Mirqāed**.
**Moḥsen Rezāi Mirqāed** (farsi: ‌محسن رضائی میرقائد; født 9. september 1954 i Masjed Soleyman i Khuzestan i Iran), født **Sabzevār Rezāi Mirqāed** (سبزوار رضایی میرقائد), er en iransk økonom, tidligere militær kommandant og politiker (tidligere uavhengig, siden 2005 for Moderasjon- og utviklingspartiet). Siden 1997 har han vært sekretær for Den islamske republikken Irans Frensmyndelsesråd, og før det tjente han som hovedkommandant for Irans revolusjonsgarde i seksten år. I en kort periode før og siden under den iranske revolusjon i 1979 var han som Ali Shamkhani og Gholāmḥusayn Ṣefātī-Dezfūlī medlem av den radikale gruppa*Mansuran*. 

Rezāi stilte som en konservativ kandidat i presidentvalget i Iran i 2009, hvor han endte opp med å komme på tredjeplass med 1,7% av stemmene, etter valgvinneren Mahmoud Ahmadinejad og reformkandidaten Mir-Hossein Mousavi. Han er også en av kandidatene i det iranske presidentvalget i 2013. Rezāi er forbundet med internettsidene *Tabnak* og *Wikirezaee*.

Referanser
----------

1. ↑   www.farhangnews.ir[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Bijan Namdar Zanganeh** |  **Sekretær for Fremskyndelsesrådet**(22. oktober 1997–) | Etterfølger:**Nåværende** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Orkland Folkehelsesenter** er et bygg på Orkanger i Orkland kommune. Bygget stod ferdig våren 2020. Det har et areal på 10 000 kvadratmeter og er lokalisert og sammenbygget med Orklahallen på Orkanger. 

Folkehelsesenteret inneholder en rekke helserelaterte kommunale tjenestetilbud samt utleielokaler for private helseaktører.

Bygget inneholder Orklandbadet, et 3 200 kvadratmeter stort badeanlegg med to opplæringsbasseng med heve- og senkebunn, eget stupebasseng og konkurransebasseng. I tillegg er det aktivitetsbasseng med sklie og boblebad, badstuer, barnebasseng. Orklandbadet inneholder også treningssenter og resepsjon med matservering.

Folkehelsesenteret er et plussenergisenter. Det betyr at senteret kan produsere mer energi enn det bruker, slik at det kan levere overskuddsenergi på nettet.

Historikk
---------

Ideen om et folkebad og folkehelsesenter dukket opp 2013. Året etter begynte Orkdal kommune å sette av øremerkede midler til realiseringen av bygget. Byggearbeidet startet i mai 2018 og mars 2020 stod senteret ferdig, tre måneder etter at Orkland kommune var etablert.

Referanser
----------

1. ↑  «Prosjekter - Orkdal Folkehelsesenter - Norconsult». *www.norconsult.no*. Besøkt 23. februar 2021.
2. 1 2  «Verdens første energipositive bade- og idrettsanlegg». *NorskByggebransje.no* **(engelsk)**. Besøkt 23. februar 2021.
3. ↑  Vikan, John Inge (17. mars 2020). «Orklandbadet og Orkland folkehelsesenter». *Bygg.no - Byggeindustrien*. Besøkt 23. februar 2021.
Fargetrapp på innvendig dør, Gjesvål, Fannrem i Orkdal.  Foto: TMHetland 
En **fargetrapp** er et hjelpemiddel for å undersøke overflatebehandling gjennom tidene på en bygnings ytter- eller innervegger og andre bygningselementer, som for eksempel dører, listverk og omramning av dører og vinduer. Metoden brukes ved undersøkelse og restaurering av eldre bygninger. Fargetrappen skal vise alle behandlinger siden bygningen, eller bygningsdelen, ble malt eller tapetsert første gang. Ved hjelp av malingsfjerner og skalpell avdekkes lagene, og vises kronologisk rett over eller ved siden av hverandre. Enkelte forskere advarer mot bruk av fargetrapper som den eneste metoden ved fargeanalyse av gamle bygninger.[1]

Referanser
----------

1. ↑  Baty, Patrick «To scrape or not to scrape». In: *Traditional Paint News*, vol. 1, nr. 2 Arkivert 20. november 2008 hos Wayback Machine. (engelsk)

Kilder
------

* Aanensen, H.O. og Jon Brænne (2000) *Gamle trehus : historikk, reparasjon, vedlikehold*, s. 397 og 398. Oslo, Universitetsforlaget. ISBN 8200213897. Lenke til bokhylla.no
* Riksantikvarens informasjonsark om fargeundersøkelser Les i fulltekst

Eksterne lenker
---------------

* «Finn de opprinnelige fargene» fra Nettstedet *Bygg og bevar* Lest 12. oktober 2014
**Orkhoninskripsjonene** er det eldste kjente eksempelet på gammeltyrkisk skrift. De ble skrevet i hva som i dag kalles for orkhonskrift, eller «tyrkiske runer». 

De ble risset inn tidlig på 700-tallet f.Kr. på to monumenter som ble reist ved Orkhonelvens dal i dagens Mongolia. De ble gjort til ære for to göktyrkiske prinser ved navn Kul Tigin og hans bror Bilge Qaghan, henholdsvis en politiker og militærleder. Senere ble det oppdaget tre mindre monumenter i nærheten. De tre store obelisklignende monumentene ble skrevet tidligst av rådgiveren Tonyuquq i årene 717, 718 eller 720 f.Kr. De to andre ble reist år 732 og 735 f.Kr. De forteller i et episk språk om den legendariske opprinnelsen til det tyrkiske folk, gullalderen i deres historie, deres underkastelse av kineserne, og deres frigjøring av Bilge.

Inskripsjonene ble oppdaget av Nikolaj Jadrintsev, en russisk etnograf og arkeolog, på dennes ekspedisjon i 1889, publisert av Wilhelm Radloff og tolket av den danske filologen og epigrafen Vilhelm Thomsen i 1893. Skriften var meget lik skifttegne som var etterlatt av göktyrkere i Kina under Tang-dynastiet. Tegnene antas å stamme fra det sogdiske alfabet. En variant av skriften ble senere benyttet i Uigurriket og ble utviklet derfra på 1100-tallet til det mongolske alfabet. En variant kalt Jenisej, etter elven av samme navn, er kjent fra 800-tallets kirgiziske inskripsjoner. Orkhonskriften har muligens slektninger i Talasdalen i Turkestan og eventuelt også i det ungarske runesystemet.

Ettersom orkhonskriften ligner på germanske runer kalles de stundom for «tyrkiske runer». Likheten har sin årsak at de begge er formet etter det materiale som de ble risset inn på, som tre, bark og stein, men orkhonskriften har imidlertid runde former, noe runene mangler.

Et eksempel med moderne tyrkisk transkripsjon. Oversettelse til moderne tyrkisk: *Türk Oğuz beyleri, kavmi, işitin; üstte gök (Tanrı) bastırmasa, altta yer delinmese Türk kavmi; ilini, töreni kim bozabilirdi ?* Oversettelse til norsk: «Türk Oguz-høvdinger, klaner, hør; om ikke himmelen (som også er Gud) knuser, jorden slår igjennom tyrkiske klaner; hvem kan noen gang ødelegge vårt land og lover?»

Referanser
----------

1. ↑  Sinor, Denis (2002): «Old Turkic». *History of Civilizations of Central Asia*. 4. Paris: UNESCO Publishing. ss. 331–333. ISBN 978-0700708697.
2. ↑  Tekin, Talat (1997): *A Grammar of Orkhon Turkic (Uralic and Altaic)*. Routledge. ISBN 978-0700708697.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Synteliidae** er en liten gruppe av biller som er beslektet med stumpbillene. Det er kjent arter fra Øst-Asia og fra Mexico.

Utseende
--------

Middelsstore til store (10–35 mm), avlange, flate, blanke biller. De ligner på stumpbiller men har en mer avlang kroppsform. Hodet er stort, omtrent så bredt som brystskjoldet, med store, fremoverrettede kjever (mandibler). Fasettøynene er små og stikker ikke ut fra omrisset av hodet. Antennene er kølleformede med en kompakt, fire-leddet kølle. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent like langt som bredt, blankt, med en smal, tydelig avsatt list langs bak- og sidekantene. Brystskjoldet er bredest ved de litt fremstikkende fremhjørnene. Dekkvingene er lenger enn til sammen brede, og er tvert avkuttet bakerst slik at bakkroppsspissen (pygidiet) er udekket. Denne er tett og grovt punktert. Hos noen arter er punktstripene nær midten av dekkvingene ufullstendige (som hos stumpbiller), slik at det er et tydelig, speilblankt felt i midten, andre arter har fullstendige punktstriper. Beina er korte og kraftige, leggene (tibiae) har flere pigger på utsiden og dessuten en kraftig spore på frem- og mellomleggene. Føttene er slanke.

Levevis
-------

Økologisk ligner Synteliidae trolig på sine slektninger stumpbillene.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
			* Familien **Synteliidae**
				+ Slekten ***Syntelia***
					- ***Syntelia davidis*** Fairmaire, 1889 – Kina
					- ***Syntelia histeroides*** Lewis, 1882 – Øst-Sibir, Japan
					- ***Syntelia indica*** Westwood, 1864 – India
					- ***Syntelia mazuri*** Zhou & Hong-Zhang, 2003 – Kina
					- ***Syntelia mexicana*** Westwood, 1864 – Mexico
					- ***Syntelia sinica*** Zhou & Hong-Zhang, 2003 – Kina
					- †***Syntelia sunwukong*** Jiang & Wang, 2021 - fossil art fra kritt, Myanmar
					- ***Syntelia westwoodi*** Sallé, 1873 – Mexico

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Synteliidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Synteliidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Synteliidae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Synteliidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Synteliidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Synteliidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Synteliidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
De fire fargene, spar, hjerter, ruter og kløver
**Farge** er en av to egenskaper som bestemmer et spillkorts identitet i en tradisjonell europeisk kortstokk. Den andre egenskapen er valør.

De fire fargene i den franske kortstokk, som er den vanlige i Norge, er: spar (♠), hjerter (♥) , ruter (♦) og kløver (♣). Dette er også fargenes rangordningen i bridge, spar høyest og kløver lavest. I de fleste kortspill har fargene lik verdi.

Tradisjonelle vestlige kortstokker
----------------------------------

Et tradisjonelt sett med 52 kort.
Selv om flere forskjellige kortstokker er kjent og har blitt brukt i Europa siden kortstokkens introduksjon rundt det 14. århundre, og flere forskjellige fortsatt brukes i diverse regioner for forskjellige spill, har nesten alle det fellestrekket at:

* det er nøyaktig fire farger (av og til med noen kort uten farge i tillegg)
* det er nummer som indikerer hvilke kort innen en farge som er «bedre», «høyere» eller «mer verdifulle» enn andre, mens det ikke er noen rekkefølge på «verdien» til fargene
* det er nøyaktig ett kort av en valør i hver farge.

Forskjellene mellom europeiske kortstokker er for det meste antall kort i hver farge, for eksempel
*tretten* kort i den vanlige kortstokken,
*fjorten* kort i Tarotkort,
*åtte* i enkelte spill i Tyskland og Østerrike og
*ti* i Italia.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Heinrich Berrnhard Martin Johannes Hoffmann** (født 7. juli 1844 i Slesvig i hertugdømmet Slesvig, død 16. juni 1920 i Roma) var en dansk billedhugger og konsul.

Johannes Hoffmann var billedhuggerelev i Herman Wilhelm Bissens verksted i København. Med stipendium reiste han til Roma i 1874, og oppholdt seg med små avbrudd i Roma fra 1874 til sin død i 1920. Han var også dansk konsul i Roma fra 1895 til 1903.

Hoffmann var kjent for sine realistiske figurgjengivelser. I brev til forlegger Frederik Hegel av 25. februar 1866 forteller Henrik Ibsen at Hoffmann har laget en byste av ham. Denne marmorbysten befinner seg i dag ved Det Kongelige Teater i København.

Hoffmann har utført to av sinkskulpturene som står på takterrassen på Marmorkirken i København; Elias og Benedikt av Nursia.

Referanser
----------

1. 1 2   Weilbachs Kunstnerleksikon[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Weilbachs Kunstnerleksikon

Kilder
------

* Jens Peter Munk: Hoffmann: Heinrich Berrnhard Martin, 1844 – 1920, billedhugger. (s. 348-349). Sys Hartmann (red): ’’Weilbach. Dansk Kunstnerleksikon’’. Tredje bind. Munksgaard, Rosinante. København 1995.
* Thieme-Becker: ’’Künstler-Lexikon XVII’’. Leipzig 1924, s. 263.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND
 |

Portaler: Danmark | Kunst
Synssansen er bygget opp med at hvert øye har et monokulært **synsfelt** som strekker seg ca. 90 grader ut til siden, ca. 60 grader inn mot nesen (begrenses av nesen), ca. 60 grader oppover og ca. 70 grader nedover. Dersom begge øynene fikserer på samme punkt vil de to synsfeltene overlappe hverandre, og skape et binokulært synsfelt med en utbredelse på ca. 120 grader. Det er i dette binokulære synsfeltet vi har mulighet for samsyn/dybdesyn.

Et normalt, monokulært synsfelt karakteriseres ved at visus er svært god i det sentrale synsfeltet (makula), for så å avta utover mot periferien. I motsetning til makula som kan oppfatte små detaljer innenfor et avgrenset område, er det perifere synsfeltet spesielt egnet til å oppfatte bevegelser, gjenstander og former. Det perifere synsfeltet har derfor stor betydning for vår orienteringsevne og evnen til å være mobile.

Skader og sykdommer
-------------------

Skader og sykdommer i synsapparatet kan medføre at hele eller deler av synsfeltet faller bort. Synsfeltdefekter beskrives som regel ut fra hvor stor del av synsfeltet som er defekt, om det er en innskrenkning eller et skotom, om de er bevisste eller ubevisste og om de er absolutte eller relative.  

• innskrenkning/skotom beskriver hvorvidt det dreier seg om at synsfeltets yttergrenser snevres inn (innskrenkning) eller om det dreier seg om avgrensede, defekte områder (skotomer) omgitt av fungerende synsfelt.  

• bevisste/ubevisste synsfeltdefekter beskriver hvorvidt personen er klar over at deler av synsfeltet er defekt eller ikke. Mange øyelidelser, for eksempel grønn stær (glaukom) kan medføre ubevisste synsfeltdefekter, dvs. synsfeltdefekter som ikke er «synlig» for den som er rammet. En bevisst synsfeltdefekt, for eksempel etter en blødning i glasslegemet inne i øyet, vil være «synlig» for den som er rammet.  

• absolutte/relative synsfeltdefekter beskriver hvorvidt det defekte området er i stand til å reagere på lys eller ikke. Ved en absolutt synsfeltdefekt vil det defekte området ikke reagere på lys i det hele tatt. Ved en relativ defekt vil det defekte området reagere på lys dersom stimuli er sterkt nok.

Måle synsfeltet
---------------

Det er flere måter å måle synsfeltet på. En total kartlegging av synsfeltet er tidkrevende og komplisert og gjøres som regel kun når det er sterke indikasjoner til stede. De testene som vanligvis gjennomføres er enkle og raske å gjennomføre og vil som regel være tilstrekkelig til å kartlegge synsfeltets yttergrenser samt funksjonen i det sentrale synsfeltet (makula og omliggende synsfelt).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Syntesegass** eller **syngas** er det viktigste mellomproduktet i konverteringsprosesser av naturgass til mer foredlede produkter som ammoniakk, metanol, olefiner (MTO)) og syntetisk bensin og diesel (GTL, for eksempel Fischer-Tropsch-prosessen). Syngass fra oljeraffineri brukes i enkelte moderne gasskraftverk som innsatsfaktor (brensel) i kraftproduksjonen.

Fremstilling
------------

Syngas til brensel produseres ofte ved forgassing av kull eller kommunalt avfall etter følgende reaksjonsligninger: 

C + H2O → CO + H2
C + O2 → CO2
CO2 + C → 2CO
Når syngas er mellomprodukt i industriell syntese av hydrogen og ammoniakk, fremstilles det også fra naturgass, (via dampreforming reaksjonen):

CH4 + H2O → CO + 3 H2
Syngas fra søppel-til-energi forgassingsanlegg brukes som drivstoff for å generere elektrisitet.

Kullforgassingsprosesser er rimelig effektive og ble brukt i mange år for å fremstille lysgass (kullgass) for gasslykt før elektrisk lys ble vanlig tilgjengelig.

Syntesegass i Norge
-------------------

I Norge fremstiller Yara syntesegass for sin produksjon av ammoniakk og gjødsel. Statoil fremstiller også syntesegass i sitt metanolanlegg på Tjeldbergodden basert på naturgass i rør fra nordsjøen.

Referanser
----------

1. ↑  Waste-to-energy plants Arkivert 11. april 2006 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Sofie Berntsen** (født 6. april 1968 i Oslo) er en norsk billedkunstner og tegner. Hun er utdannet i Paris, Frankrike på Ecole supérieure d'arts graphiques (1988–89) og Parsons School of Design, BFA (1989–93), før hun dro videre til New York og studerte på School of visual arts (1994–95) i USA. 

Berntsen arbeider i Oslo og er tilknyttet Galleri OSL contemporary. Hennes arbeider har blitt stilt ut i en rekke separatutstillinger i Norge og internasjonalt, blant annet på Kunstnerforbundet, Kunstnernes hus, Galleri OSL, Galleri F15, Akershus Kunstsenter og Munch-museet. Høsten 2014 til mars 2015 hadde hun utstilling i banksalen på Museet for samtidskunst i Oslo med tittelen «Rameaus nevøer». 

Uttrykket i kunstnerens arbeider kommer ofte fra interesse for språk og litteratur. Sofie Berntsen bruker kunst- og vitenskapsbøker som underlag for flere av sine malerier. De nøye utvalgte bøkene finner hun på antikvariater. Omslag blir til lerret for olje- og pastellmalerier, farger og former sluker innholdet og forvandler dem til ren form. Slik utforsker kunstneren spiritualismens kobling til kunst og kunsthistorie. 

Nasjonalmuseet har i flere omganger og fra ulike perioder kjøpt inn arbeider i kunstnerens karriere. Berntsen er innkjøpt av offentlige institusjoner og private investorer. Noen av disse er Norsk kulturråd, Nordea, Sørlandets Kunstmuseum, Telenor, Norsk Hydro, Sparebankstiftelsen og Storebrand.

Referanser
----------

1. ↑  «Kunstnerens egen webside». Arkivert fra originalen 17. juni 2016.
2. ↑  OSL contemporary i Oslo

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sofie Berntsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** KulturNav
 |
For andre personer som heter Gabriel Kielland, se Gabriel Kielland.

**Gabriel Kielland** (født 26. august 1864 i Trondheim, død 2. april 1938 i Sevilla) var skipsfører og kommandør i det norske sjøforsvaret.

Militær karriere
----------------

Førte en lang rekke orlogsfartøyer, fra torpedobåten «Oter» 1893 til panserskipene «Norge» og «Eidsvold» 1906-07, P/S «Eidsvold» 1908, og kanonbåten «Frithjof» som kadettskip 1909.

Sjef for sjømilitære korps fra 1910. Overadjutant hos kongen 1919-1922. Midlertidig sjef for admiralstaben 1925-1926. Søkte avskjed fra marinen 1926, før oppnådd aldersgrense.

Sivil karriere
--------------

Medlem av Hortens bystyre 1910 - 1913 og 1916 - 1919.

Han var i lang tid formann i styret for Barneasylet i Horten, og for Sjømenns Leseværelse, drevet av Sjømenns Kristelige Forening. I 1919 utarbeidet han planer for skoleskipsutdannelse av sjømenn, på oppdrag fra Norges Rederforbund. Fra 1923 førte han skoleskipet «Statsraad Lehmkuhl». Som erkjentlighet for sin innsats for opplæring av sjømenn, fikk han fra 1934 fri reise med skip, tilhørende norske redere, og benyttet seg av dette i stor utstrekning. På en slik reise døde han i Sevilla, Spania, og ble begravet der.

Utmerkelser
-----------

Ridder av St. Olavs Orden, Kongens fortjenstmedalje av første grad, Haakon VIIs jubileumsmedalje, Britiske Georg Vs kroningsmedalje, Offiser i den franske Æreslegionen, Nederlandske Oranje-Nassau-ordenen, ridder av svenske Vasaordenen. Riksarkivet oppbevarer hans privatarkiv.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Gabriel Kielland- kommandør, www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Biografi Slekten Kielland». Besøkt 15. desember 2016.
3. ↑  Arkivportalen

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av kommandør Gabriel Kielland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
Flyfoto av Søndre Årøy tatt av Widerøe på 1970-tallet
Søndre Årøy er en øy som ligger i Færders skjærgård i Oslofjorden, tvers over Årøysundet for stedene Middelborg, Stranda og Nestvik på Nøtterøy. Nord for Søndre Årøy ligger Nordre Årøy. Mellom øyene ligger Geiteskjærene. Søndre Årøy inngår i Færder nasjonalpark.

Navn
----

Den riktige gammelnorske formen skal være Alrøy, som kommer av trenavnet olr (nå or), betydningen blir derfor: oreskogøyen. Navnet uttales i dag '*Årø* av lokalbefolkningen.

### Navnevariasjoner

* 1390 – Alrøy
* 1593 – Arøen
* 1604 – Aarøenn
* 1668 – Aarøen
* 1723 – Aarøe
* 1922 - Aarø

Kulturminner
------------

På Søndre Årøy er det registrert fire gravrøyser fra bronsealderen/jernalderen som har status som fredede kulturminner.

Referanser
----------

1. 1 2  Nøtterøy Bygdebok
2. ↑  Kulturminnesøk – Årø søndre[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Zoombart kart over Søndre Årøy
* Kart over steder på Nøtterøy
* Nøtterøy en bygdebok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Gabriel Hjertstedt** (født 5. desember 1971) er en svensk golfspiller.

Hjertstedts familie flyttet til Australia da han var 11 år gammel og det var der han lærte å spille golf. Han ble profesjonell i 1990 og deltok på både PGA Tour of Australasia og Japan Golf Tour. Fra 1993 til 1996 spilte han på Europatouren, der hans beste resultater var et par annenplasser i 1994. I 1997, hans første år på den amerikanske PGA-touren, vant han turneringen B.C. Open, den samme uken som Europa vant årets Ryder Cup. Hjertstedt ble dermed til første svenske golfspilleren til å vinne på PGA-touren.

Han fulgte opp seieren med en ny tittel på PGA-touren i turneringen Tucson Open i 1999. Siden har han slitt med å oppnå gode resultater, og har måttet tilbringe mye av tiden på Nationwide Tour, divisjonen under PGA-touren. Han representerte Sverige i Dunhill Cup i 1994 og 1999.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gabriel Hjertstedt – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Gabriel Hjertstedt – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Gabriel Hjertstedt – Japantouren Rediger på Wikidata

* (en) Gabriel Hjertstedt – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
**Sønnenfjells**, **Søndenfjelds**, **Sønnenfjellske** eller **Sønnafjells**, er et historisk geografisk begrep benyttet om riksdelene av Norge beliggende syd for Dovrefjell og øst for Langfjellene. Den administrative inndelingen av Norge i nordenfjellske og sønnenfjellske deler var i bruk fra middelalderen frem til slutten av 1700-tallet, og sønnenfjells var området øst for Langfjellene og sør for Dovre, mens sørgrensen mot det nordafjellske var mer usikker. Lindesnes er oftest nevnt som grenseskille på 1500-tallet og senere ble Åna Sira det vanligste skillet.

Opprinnelig ble begrepene *søndensfjeldske* (Østlandet) og *nordenfjeldske* (Vestlandet, Trøndelag og Nordlandene) benyttet for å dele Norge i to hoveddeler, senere kom begrepene vestenfjells og østenfjells for å gi landet en ytterligere inndeling.

Referanser
----------

1. ↑  Guttu, Tor, red. (1998). *Norsk ordbok med 1000 illustrasjoner : riksmål og moderat bokmål* (2 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 594. ISBN 82-573-0912-5.
2. ↑  Helle, Knut: «Ei soge om Vestlandet». Kapittel 1, bind 1 av *Vestlandets historie* (redigert av Knut Helle). Bergen: Vigmostad og Bjørke, 2006.
3. 1 2  Steinar Imsen (1999). «Sønnafjellske Norge». I Imsen, Steinar; Winge, Harald. *Norsk historisk leksikon : kultur og samfunn ca. 1500-ca. 1800* (2 utg.). Oslo: Cappelen Akademisk Forlag. s. 337. ISBN 82-456-0552-2. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
**Fargestyring** er standardisering av fargegjengivelse i ulike programmer og systemer. Fargestyring sikrer at fargene i et bilde beholder samme kulør uansett hvor det gjengis, fra digitalt foto til papir via trykkpresse eller fargeskriver, og på ulike skjermer. Standarden er utviklet av ICC (International Color Consortium).

I praksis fungerer dette slik at fotografen lagrer sitt digitale bilde med en ICC-profil. ICC-profilen er «merkelappen» på fargene i bildet. På kalibrerte skjermer, det vil si at det er brukt et måleinstrument (colorimeter eller spektrofotometer) for å kartlegge fargene i skjermen slik at skjermen viser «riktige» farger, må programmet som brukes til å åpne bildet kunne lese ICC-profilen.

Når bildet skal ut på papir, må fargene fra printeren på papiret du printer på, være kartlagt på forhånd. Dette gjøres med et spektrofotometer, samt et program som kan opprette ICC-profilen. Da får du en ICC-profil på ut-mediet.

Deretter skal fargene fra det digitale bildet konverteres til trykk. Et digitalt bilde består av hovedfargene RGB (rød, grønn og blå - som er de tre hovedfargene i lysets fargeblanding). Når fargene skal ut på trykk, må de konverteres til fargene som brukes i trykkpressa eller i printeren. I offsettrykk er hovedfargene vanligvis CMYK (Cyan, Magenta, Yellow og Black/register), men i en digital trykkpresse, plotter eller fargeskriver kan det være flere og andre hovedfarger. Dette skal ICC-profilen til ut-mediet ta seg av. Konverteringen til trykkfargene kan gjøres på ulike steder, enten i programmet som behandler bildet, eller i RIP-en (program som konverterer fra digitale signaler til utskrift) på fargeskriveren.

Eksterne lenker
---------------

* International Color Consortium (ICC)
* Hovedoppgave i fargestyring og fargeteori (norsk), laget av studenter fra Høgskolen i Gjøvik (PDF)
* Fargestyring i Windows Vista (MS-blog)
**Oscar Thue** (født 16. november 1928, død 31. mars 1994) var en norsk kunsthistoriker, knyttet til Nasjonalgalleriet i Oslo som førstekonservator. Han regnes som landets fremste ekspert på maleren Christian Krohg og laget flere utstillinger og skrev bøker om denne kunstneren.

Oscar Thue var redaktør for tidsskriftet Kunst og kultur 1989-95.

Han var sønn av universitetsbibliotekar Gudrun Thue, født Pay (1894–1980) og Oscar Thue (1886–1972).

Oscar Thues forskerarkiv befinner seg i Nasjonalmuseets arkivsamlinger, og er tilgjengelig via arkivportalen.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

* Thue, Oscar. *Christian Krohg*. Aschehoug, 1997. ISBN 82-03-22103-3
* Thue, Oscar. *Christian Krohgs portretter*. Gyldendal, 1971. ISBN 82-05-00239-8 / ISBN 82-05-00240-1
* Thue, Oscar. «Christian Krohgs illustrasjoner til Terje Vigen» I: *Kunst og kultur*, nr 1 (1991)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Oscar Thue på Arkivportalen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Johannes Olsen Helleland** (født 10. desember 1840 i Ullensvang, død 3. februar 1913) var en norsk skolemann og politiker.

Han var sønn av en husmann under gården Helleland i Ullensvang. I årene 1857–1861 arbeidet han i en krambod i Bergen, der han samtidig mottok undervisning på søndagene. Deretter var han elev ved Stord seminar 1862–1864, og kom til Nordfjord som huslærer hos en lege. Helleland var folkeskolelærer i Fredrikstad 1865–1868, lærer ved Birketvedt skule i Fjære i Aust-Agder 1868–1869 samt lærer og bestyrer ved Ullensvang folkehøgskule 1870–1898. Hans radikale syn på kristendom og målsak fikk forholdsvis liten tilslutning, og på grunn av lavt elevtall ble folkehøyskolen hans nedlagt i 1898.

Helleland var medlem av Ullensvang herredsstyre fra 1878, ordfører 1880–1895 og 1899–1904 samt forlikskommissær 1881–1890 og 1894–1913. I tillegg var han kasserer i Ullensvang privatbank fra 1871. Han var innvalgt på Stortinget fra Søndre Bergenhus amt 1889–1891, som representant for Moderate Venstre. Han hadde tidligere møtt fra 22. april og ut året i 1885 som vararepresentant for Venstre og medlem av Stortingets næringskomité. I perioden 1889–1891 var han medlem av Stortingets gasje- og pensjonskomité. Helleland støttet Johan Sverdrup i den såkalte kirkestriden i 1888, noe som trolig kostet ham stortingsplassen ved neste valg.

Johannes Helleland er oldefar til Høyre-politiker Trond Helleland.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 364[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Sekse, Lars. «Johannes Helleland». *Allkunne*. Besøkt 23. oktober 2013.
3. ↑  Biografisk informasjon om Johannes Helleland , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Litteratur
----------

* Kolltveit, Olav (1962). *Odda, Ullensvang og Kinsarvik i gamal og ny tid. Bygdesoga*. 2. Odda.
* Lindstøl, Tallak (1914). *Stortinget og statsraadet : 1814-1914*. 1. Kristiania.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Johannes Helleland hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***En stjärna gick på himlen fram*** er en trettendagssalme på svensk, men opprinnelig en latinsk, julesang fra 1300-tallet.

De to siste versene (nr 6 og 7) er «ståverser» (det er market at man synger dem stående). Salmen bearbeidet av Laurentius Jonae Gestritius og ble trykket etter hans død første gang i 1619. Salmen ble oversatt trolig (eller bearbeidet) av Jesper Svedberg i 1694, til en salme med tolv vers og tittelraden *«Ett barn är födt af jungfru reen, af jungfru reen»* for 1695 års psalmbok. Bearbeidelsen forut for trykkingen av 1819 års psalmbok har ingen angitt opphavsmann, men i 1937 års psalmbok oppgis at Johan Olof Wallin bearbeidet teksten i 1816 til en salme med syv vers og ny tittelrad. Til 1987 års psalmbok ble den bearbeidet av Anders Frostenson i 1977, og de tidligere medvirkende ved bearbeidelser oppgis der ikke lenger.

Det niende vers av 1695 lyder:

*Guld, rökwerck, mirrham boro the, boro the*
*Och gladdes at fåå Christum see. Halle: Halleluja*
Det fjerde vers av 1937 lyder:

*Guld, rökverk, myrra buro de, Halleluja!*
*Och gladdes att få Kristus se. Halleluja! Halleluja!*
Melodien er en middelaldersk julevise kjent fra 1553. I 1697 års koralbok angis at melodien også benyttes for salmen Ett barn är födt i Bethlehem (nr 145).

Publisert som
-------------

* Nr 146 i 1695 års psalmbok under rubrikken "Trettonde Dags Psalmer".
* Nr 67 i 1819 års psalmbok under rubrikken "Jesu kärleksfulla uppenbarelse i mänskligheten: Ledstjärnan till Betlehem (trettondedagspsalmer)".
* Nr 58 i Hemlandssånger, 1891, sju vers under rubrikken "Trettondedagen" ur "Finska psalmboken"
* Nr 108 Metodistkyrkans psalmbok 1896 under rubrikken "Kristi ankomst och födelse".
* Nr 176 i Sionstoner 1935 under rubrikken "Trettondedagen".
* Nr 67 i 1937 års psalmbok under rubrikken "Trettondedag Jul".
* Nr 130 i Den svenska psalmboken 1986, Cecilia 1986, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 och Frälsningsarméns sångbok 1990 under rubrikken "Trettondedag jul".
* Nr 45 i Finlandssvenska psalmboken 1986 med tittelraden "En stjärna lyste undersam" under rubrikken "Trettondagen".

Eksterne lenker
---------------

* Hos Sibelius-Akademin finnes notene etter 1695 års melodi til Ett barn är födt i Bethlehem, der det fremgår at forbildet er: *"Puer natus in Bethlehem / Ein Kind geborn zu Bethlehem"*.
**Oscar Manutahi Temaru** (født 1. november, 1944, i den fattige forstaden Faa'a utafor hovedstaden Papeete på øya Tahiti), var fra 2004 til 2006 president i Fransk Polynesia. Temaru, som er for sjølstendighet for landet sitt, kaller det *Tahiti nui*.

Temaru var fransk kolonisoldat i Algerie i 1961. Han var tolltjenestemann i Tahiti i om lag 20 år etter at han kom hjem. Siden 1970-tallet har han vært en ihuga aktivist i kampen mot franske atomprøver på atollene Moruroa and Fangataufa i hjemlandet.

Han har vært ordfører i Faa'a fra 1977. Partiet hans, *Tavini Huiraatira* (*Partiet for folkets tjenere*) har et program som legger hovedvekta på sosiale krav og går inn for sjølstendighet på lengre sikt. 

I 2004 fikk han flertall i nasjonalforsamlinga i allianse med flere andre partier. Han blei valgt til president, mot den pro-franske Gaston Flosse, for første gang fra den 15. juli 2004. 

Temaru fikk et mistillitsvotum mot seg 8. oktober 2004, og måtte gå av, men blei gjenvalgt i parlamentet med en stemmes overvekt 22. oktober. Gjenvalget i parlamentet var omstridt, og førte til suppleringsvalg på deler av nasjonalforsamlinga 13. februar 2005. Temarus parti vant igjen, og Temaru blei valgt til president i parlamentet for tredje gang 5. mars. 

Etter kraftige demonstrasjoner høsten 2006 mista han igjen flertallet i parlamentet. Den 14. desember stemte nasjonalforsamlinga mot hans regjering med 29 mot 0 stemmer – Temarus fløy boikotta avstemninga. Nytt presidentvalg skulle holdes 21. desember. Denne dagen møtte bare 3 representanter, så valget blei utsatt til 26. desember. Første valgomgang ga ikke noe avgjørende resultat, med 26 stemmer stemmer for Temaru og 27 for hans motstander. I andre valgomgang vant den borgermesteren i Bora Bora, Gaston Tong Sang, med 31 stemmer mot 26 for Temaru.

Referanser
----------

1. ↑   Frankrikes representantregister av 9. april 2019[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Amy Goodman** (født 13. april 1957) er en amerikansk journalist, spaltist, undersøkende reporter og forfatter. Goodman er hovedverten for Democracy Now!, et uavhengig globalt nyhetsprogram som sendes daglig på radio, TV og Internett. I 2008 ble hun tildelt prisen Right Livelihood Award.

Goodman er hovedansvarlig for Democracy Now!, ett uavhengig globalt nyhetsprogram som sendes daglig på radio, TV og Internett. Hun mottok i 2008 Right Livelihood Award. Prisen ble tildelt henne under en seremoni den 8. desember 2008. Den 31. mars 2009, var Goodman mottaker (sammen med Glenn Greenwald) av den første Izzy Awards for uavhengige medier. Denne prisen deles ut av Ithaca College Park Center for Independent Media.

Goodman arbeidet ved en radiostasjon i New York City for over et tiår før hun var med på å grunnlegge Democracy Now! i 1996. Siden den gang har Democracy Now! blitt kalt "trolig den viktigste progressive nyhetsinstitusjonen på denne tiden". Dagens studio der Democracy Now! Spilles inn ligger i bydelen Chelsea, på Manhattan. Under Republican National Convention i 2008 ble flere av Goodmans kolleger fra Democracy Now! arrestert og anholdt av politiet mens de rapporterte under en antikrigsprotest utenfor Radio Network Controller (RNC). Goodman ble selv arrestert under denne aksjonen, anklaget for hindre en rettslig prosess og forstyrre en politimann, mens hennes med-produsenter i Democracy Now!, inkludert reporter Sharif Abdel Kouddous, ble anholdt etter anklager om sannsynlig årsak til opptøyer. Arrestasjonene av produsentene ble videofilmet. Goodman og hennes kolleger ble senere løslatt, og advokat John Choi indikerte at anklagene ville bli droppet. Goodman, med flere, anla sivilt søksmål mot politiet og Secret Service. Søksmålet resulterte blant annet i et oppgjør på 100 000 dollar.

Bibliografi
-----------

* *The Silenced Majority* (2012)

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000026897, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id goodman-amy[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 447369, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   FemBio-Datenbank, FemBio-ID 31566, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  - Vi har makten!

Eksterne lenker
---------------

* (en) Amy Goodman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Amy Goodman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Amy Goodman hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Amy Goodman på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Amy Goodman på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Amy Goodman på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Amy Goodman på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** BNE **·** CiNii **·** Munzinger (iba) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Sønner av Norge kjøper bil*** er en norsk film fra 1962 av Øyvind Vennerød, basert på novellen *Blank i lakken* av Hans Faye-Lund. Den var ideologisk sett, en videreføring av Støv på hjernen fra 1959 og Sønner av Norge (film) fra 1961 og var en «satire of drabantbyens bildilla og tiltakende avbetalings-tendens». For filmselskapet Contact Film var det den tiende i rekken, som den gang var norsk rekord for private filmselskaper.

Handling
--------

Man ser ektemenn som i fritiden vasker, polerer og reparerer sine biler. Etter en begredelig tur til Konglevik campingleir vil konene på avbetalt husmortur til Mallorca.

Medvirkende
-----------

I rollen som redaktør var Per Theodor Haugen, gift med Inger Marie Andersen. Kontorsjef Willie Hoel var gift med Kari Diesen og far til Grynet Molvig. Ligningssekretær Arne Bang-Hansen var gift med Turid Balke (vinduspusser). Førstebetjent Carsten Byhring var gift med Randi Kolstad. Glasshandleren Arvid Nilssen var gift med Vigdis Røising, og sportshandler Rolf Sand med Unni Bernhoft.

I en ellers lang rolleliste var Carsten Winger, Tore Foss, Ernst Diesen, Ågot Børseth, Wilfred Breistrand og Johannes Eckhoff med.

Mottakelse
----------

Premieren var tre samtidige steder, Nordstrand Kino, Ullevål Kino og Saga Kino. Den fikk 1 stjerne og betegnet som krampaktig og overdrevet.

Referanser
----------

1. ↑  *Årets tredje norske film i gang på Jar* fra VG (10.5.1962)
2. ↑  *"Sønner av Norge kjøper bil" – satire over bildilla, campingliv og Mallorca* i VG (1.9.1962)
3. ↑  *Kl. 17-19-21* i VG (7.9.1962)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sønner av Norge kjøper bil* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Sønner av Norge kjøper bil* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Sønner av Norge kjøper bil* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**An tÚdarás um Bóithre Náisiúnta** (engelsk: *National Roads Authority*, **NRA**) er en tidligere statlig etat i Irland som har ansvar for landets nasjonale veinett. Etaten ble opprettet gjennom veiloven av 1993 og trådte i virksomhet 23. desember 1993. i henhold til S.I. 407 av 1993. 

Kommunene beholdt ansvaret for lokale og regionale veier, samt andre oppgaver som å fastsette fartsgrenser. Veietaten var samtidig ansvarlig for planlegging og utbygging av nasjonale hovedveier samt fastsetting av trygghetsstandarder. Etaten spilte også en rolle innen det miljømessige og arkeologiske aspektet ved veiutbygging.

NRA fusjonerte med etaten for anskffelser til jernbanen og ble reelt oppløst den 1. august 2015. Sammenslåingen av de to byråene kalles Transport Infrastructure Ireland (TII), irsk: *Bonneagar Iompair Éireann*. Den nye etaten arbeider med infrastruktur for vei og kollektivtransport.

Referanser
----------

1. ↑   «Roads Act 1993», *Office of the Attorney General*
2. ↑  «Transport Infrastructure Ireland», offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** EU mva-nr.
 |
**«En spennende dag for Josefine»** (Svensk tittel: **«En spännande dag för Josefine»**) er en sang med melodi og svensk tekst av Benny Borg. Den norske oversettelsen er av Arne Riis.

En versjon med det svenske dansebandet Schytts lå på Svensktoppen i én uke, på en niendeplass 20. oktober 1974.

Den har også blant annet blitt spilt inn på plate av Curt Haagers og av Göran Lindbergs orkester.

Norsk versjon
-------------

Inger Lise Rypdal med Knut P. Knutsens orkester utgav den på singlen Talent TS 017 i 1973. Den lå på den norske VG-lista i 22 uker i 1974, hvorav i åtte uker på en førsteplass. Sangen var også inkludert på albumet *Fra 4 til 70* (Talent TLS 4002) i 1973.

Handling
--------

Sangen handler om en pike som blir ertet på skolen, fordi hun kommer fra et annet land og har mørkere hudfarge enn de andre.

Referanser
----------

1. ↑  Inger Lise Andersen/Rypdal diskografi – singler[*død lenke*]
2. ↑  Svensktoppen – *1974*
3. ↑  Inger Lise Andersen/Rypdal diskografi singler Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
4. ↑  norwegiancharts.com - Inger Lise Rypdal - En spennende dag for Josefine

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«Angie» med The Rolling Stones | **Nummer 1 på VG-lista**(Uke 6–13 1974) | Neste mottaker:«Devil Gate Drive» med Suzi Quatro |
**Søppeldykking**, **kontainerdykking** eller **dumpster diving** er når noen velger å lete i kontainere for å finne brukbare ting som har blitt kastet av butikker, kontorer, borettslag, privatpersoner osv. Det kan være fra mat, klær, elektronikk, møbler, bøker, panteflasker, materialer, paller, sykler, musikkinstrumenter og andre varer. Denne aktiviteten forekommer også på oppsamlingssteder for kassert elektrisk og elektronisk utstyr. Noen velger denne livsstilen for å tjene eller spare penger, men andre gjør det av politiske årsaker (jf. friganisme, sirkulær økonomi). Noen ganger er varene i full stand. Andre ganger kan de repareres, noen av delene kan gjenbrukes, eller noen av materialene kan gjenvinnes.

Kasting av mat
--------------

I Norge blir det kastet mer enn 300 000 tonn mat årlig, noe som blir ansett som lite miljøvennlig av flere miljøaktivister. Det utgjør en fjerdedel av alt Norge produserer og importerer. Siden flere tonn mat blir kastet, har søppeldykkere godt utvalg å velge i. Mange av søppeldykkerne synes det er synd at masse mat blir kastet og velger denne livsstilen som protest mot kasting av mat. Livsstilen er særlig brukt blant miljøaktivister. Mat som har utgått på dato pleier å bli kastet av butikkene. Årlig kaster dagligvarehandelen 68 000 tonn, industrien 60 000 tonn og forbrukere 231 000 tonn mat.

Motstand
--------

Søppeldykking har både møtt på støtte og motstand. Enkelte butikker er skeptiske til søppeldykking fordi de mener at man risikerer å bli syk av å spise mat fra søppelet. I tillegg kan skadedyr få tilgang, og ikke alle søppeldykkere rydder opp etter seg. Noen butikker låser kontainere og prøver å gjøre dem så utilgjengelig som mulig, slik at søppeldykkere ikke kan få adgang til maten.

Galleri
-------

* Mat funnet i en container i Linköping, SverigeMat funnet i en container i Linköping, Sverige
* En person som søppeldykkerEn person som søppeldykker
* Søppeldykking i Kabul, Afghanistan

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «Dumpster diving: budgeting in Bergen». *STUDVEST* **(engelsk)**. 4. august 2017. Besøkt 20. juni 2019.
4. ↑  Sterud, Kristine (15. november 2015). «Vil fôre folk med mat fra søpla». *NRK*. Besøkt 20. juni 2019.
5. ↑  Alexander Winger (2012). «Astrid finner middagen i søpla». Nettavisen. Besøkt 18. april 2016.
6. ↑  Karlsen, Mina Liavik (11. mai 2017). «- Se godt på disse bildene. Dette er mat som er reddet fra søpla». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 20. juni 2019.
7. ↑  Tronstad, Mai Linn. «Bli med på matjakt - Kristiansand Avis». *www.kristiansandavis.no*. Besøkt 18. april 2016.
8. ↑  journalist, Bård Amundsen (17. januar 2016). «Mest mat kastes hjemme hos deg». *forskning.no* **(norsk)**. Besøkt 20. juni 2019.
9. ↑  Langseth, Marit (4. april 2017). «Nå har det blitt vanskeligere å dykke etter mat i søppelet». *NRK*. Besøkt 20. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* «Blir hyllet for å spise søppel» *Nettavisen.* Besøkt 18. april 2016.
* «Finner indrefilet i søpla» *NRK*. Besøkt 18. april 2016.
* «Spiser maten andre kaster» Bergens *Tidene*. Besøkt 18. april 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |