recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mtwara** er hovedstaden i regionen Mtwara i sørøstlige Tanzania. Byen ble planlagt og bygget på 1940-tallet som havneby for eksport av peanøtter i henhold til det britiske kolonistyrets plan *Tanganyika Groundnut Scheme*, men byprosjektet ble oppgitt da planen ble oppgitt i 1951. Som et resultat av dette er byen spredt over et stort område som var planlagt å huse opptil 200 000 mennesker. Ved den siste folketellinga i 2002 hadde byen ei befolkning på 92 602. På grunn av utviklinga i forbindelse med peanøttplanen har byen ei dypvannshavn som kan ta imot havgående fartøy, og en rekke store kommunale bygninger, deriblant et postkontor.

Transport
---------

Mtwara har god tilknytning til resten av landet, tatt i betraktning at den ligger såpass avsides. Det er en asfaltert vei til Lindi i nord, og delvis asfalterte veier til Masasi og Newala i vest. A19 går mellom Mtwara i øst og Mbamba Bay ved kysten av Malawisjøen i vest. Mtwara lufthavn har en asfaltert rullebane som kan ta imot passasjerfly, og Air Tanzania flyr herfra til Julius Nyerere internasjonale lufthavn i Dar-es-Salaam. Det går også ferge mellom Mtwara og Dar-es-Salaam, en tur som tar rundt 24 timer. Bygging av en asfaltert vei som knytter sammen Dar-es-Salaam, Lindi og Mtwara er i arbeid, og inkluderer en bro over elva Rufiji. Mtwara fungerer også som knutepunkt for den økende turismen i nabobyen Mikindani. Det er også planer om en jernbaneforbindelse til Lindi og gruver i Mchuchuma og Liganga.

Referanser
----------

1. ↑  «Tazara hopes rise on investment plans» **(engelsk)**. Railway Gazette. 1. november 2008. Besøkt 8. februar 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Trollpollen naturreservat** ligger mellom Varpvatnet i nord og Sagpollen i sør, 4,5 kilometer nord/norøst for Innhavet i Hamarøy i Nordland.

Naturreservatet omfatter landområdene rundt Trollpollen, sør for Varpelva og Varpvågen, og nord for Sag- og Hillingspollen, og østover forbi Hillingspolltjønna. Det totale arealet er på 5 385 dekar, hvorav 5 071 dekar er forskjellige typer skog.

Området er et skogkledd åslandskap, hovedsakelig i to høydenivåer, med en berggrunn som består av granitt og granodioritt. Ved de grunne strandbuktene er det fine gradienter mellom strandvegetasjonen og den fattige kystfuruskogen. De eldste trærne i furuskogen er trolig 
5 - 600 år gamle.

Formålet med fredningen er «å bevare et skogsområde med alt naturlig plante- og dyreliv og med alle de naturlige økologiske prosessene. Av spesielle kvaliteter kan nevnes at området har en typisk og lite påvirket kystfuruskog med tilhørende vegetasjonstyper.»

Kvannskogen naturreservat ligger nord for Varpvatnet.

Trollpollen ligger under Statens naturoppsyns lokalkontor i Fauske.

Se også
-------

* Kvannskogen naturreservat
* Innhavet

Referanser
----------

1. ↑  Offisielt fra statsråd
2. ↑  (no) Trollpollen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

Eksterne lenker
---------------

* Miljøstatus: Trollpollen naturreservat
* Lovdata: Forskrift om fredning av Trollpollen naturreservat
* Markslagstatistikk for Trollpollen naturreservat
* Direktoratet for naturforvaltning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
**Trollruner** er en bokserie skrevet av den norske populærforfatteren Margit Sandemo. Etter å ha utgitt de to seriene De svarte ridderne og Blålys! med handling i nåtiden, utgir Sandemo nok en historisk serie. Ingrediensene er de vanlige; overnaturlige hendelser, mystikk, dramatikk, kjærlighet og hat. Hovedpersonene er Iliana og fyrstesønnen Ravn, og vi følger dem og etterhvert deres familie idet de prøver å løse gåter fra fortiden og beskytte seg og sine kjære fra ondskapen som forfølger dem.

Baksideteksten til første bok:
*Unge Iliana hadde alltid hørt at skogen utenfor borgen var forhekset. Da en gruppe riddere sendt ut av den onde fyrst Bogislav forsvant sporløst, fryktet hun for hva som kunne komme. Var hele landsbyen i fare?*  

*Iliana søkte råd hos Ravn, fyrstens sønn, selv om hun ikke lenger var sikker på hvem hun kunne stole på. Kanskje flukt var den eneste redningen for dem alle. Men veien gikk gjennom den mørke, farlige skogen med alle dens hemmeligheter...*

Serien ble avsluttet med bok 11, *Dagen gryr*.

1. *Skogen bortenfor dagen*
2. *Sandhammaren*
3. *Der vinden får hvile*
4. *Blind måne*
5. *Måneheksen*
6. *Svartalver*
7. *Den blå jorden*
8. *Steinulven*
9. *Den de glemte*
10. *Kom nærmere*
11. *Dagen gryr*

Referanser
----------

1. ↑  Trollruner hos Hareid folkebibliotek (nederst) Arkivert 18. juni 2018 hos Wayback Machine.. Besøkt 18. juni 2018.

Portal: Litteratur
**Nova Odesa** (ukrainsk Нова Одеса, russisk Новая Одесса, *Novaja Odessa*) er en by i Mykolajiv oblast (fylke) sør i Ukraina. Den er det administrative senteret i Novoodeskij rajon (kommune). Byen har omkring 12 000 innbyggere. 

Den ligger ca. 40 kilometer nordvest for oblasthovedstaden Mykolajiv ved Sørlige Bug.

Byen utgikk fra en kosakkbosetning som frem til 1739 het *Oleksijivske* (Олексіївське) og var bebodd av russiske gammeltroende. Fra 1739 til 1832 var *Fedorivka* (Федорівка) det offisielle sted. Hit kom da særlig zaporizjakosakker tilflyttende etter den russisk-tyrkiske krig (1768–1774).

Russiske styrker ble forlagt nær byen, og i 1832 ble militærbyen på tsarens ordre gitt navnet *Nova Odessa* - i 1859 ble militærbyen oppløst og navnet gikk over til den eldre bosetningen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nova Odesa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byer i Mykolajiv oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Mykolajiv |
|  | Basjtanka **·** Juzjnoukrajinsk **·** Nova Odesa **·** Novyj Buh **·** Otsjakiv **·** Pervomajsk **·** Snihurivka **·** Voznesensk | Ukrainas flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
*Se også Trollmannen fra Oz (film)* (1939) og *Trollmannen fra Oz (musikal)*

***Trollmannen fra Oz*** (engelsk:*The Wonderful Wizard of Oz*) er en barnebok fra 1900 av den amerikanske forfatteren Lyman Frank Baum. 

I historien møter vi Dorothy Gale, som bor på en bondegård i Kansas med onkelen og tanten sin, og som sammen med hunden Toto blir fraktet til det magiske fantasilandet Oz av en syklon som river med seg gårdshuset. I Oz får Dorothy vite av en god heks at den eneste som muligens kan hjelpe henne med å komme tilbake til Kansas og familien, er den store Trollmannen som bor i Smaragdbyen. 

Dorothy får etter hvert selskap på reisen av Fugleskremselet, Blikktømmerhoggeren og Den feige løven, som alle ønsker å be Trollmannen om hjelp; Fugleskremselet vil ha en hjerne, Blikktømmerhoggeren ønsker seg et hjerte, og den Feige Løven trenger mot.

Film og fortsettelser
---------------------

Fortellingen i denne første boken om Oz har blitt filmatisert en rekke ganger. Den mest kjente filmatiseringen er *Trollmannen fra Oz* fra 1939 med Judy Garland i rollen som Dorothy, som etter hvert er blitt mer kjent enn boken den baserer seg på. Det har også blitt laget skuespill og musikaler av historien. I 2013 kom *Oz: The Great and Powerful*, en amerikansk barnefilm med fargerike dataeffekter og actionpreget eventyrhandling.

L. Frank Baum skrev senere tretten bøker til i serien «bøkene om Oz» fra 1904 til 1920, i tillegg til seks bind med korte fortellinger for enda yngre lesere. Etter hans død i 1919 ble serien overtatt av andre forfattere; Ruth Plumly Thompson var den første og mest aktive med 21 bøker. Baums oldebarn Roger S. Baum utga 2 i 1989 og 1990. Den første boken er den eneste i serien som er blitt oversatt til norsk. Den siste oversettelsen er fra 2014.

Miniserien *Tin Man* fra 2007 er basert på boka, men med en futuristisk vri.

Referanser
----------

1. 1 2  *The ultimate encyclopedia of Fantasy*. General editor David Pringle. Carlon Books, 2006. ISBN 978-1-84442-110-7. Side 153 og 224

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Wonderful Wizard of Oz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
En utgave av *Cento novelle antiche* fra Milano, 1825
***Novellino*** (også kjent som ***Cento novelle antiche*** «hundre gamle noveller») er en anonym italiensk novellesamling fra andre halvdel av 1200-tallet. Den er dermed den eldste i denne litteratursjangeren, og et av de eldste prosaverkene i italiensk litteratur. Forfatteren eller kompilatoren er ukjent, men har kommet fra Toscana, trolig Firenze. Samlingen ble omarbeidet av Pietro Bembo og trykt under navnet *Ciento Novelle Antiche* i Bologna i 1525. En lengre omarbeiding av Vincenzo Borghini ble trykt som *Libro di Novelle e di bel Parlar gentil* i 1572 i Firenze.

Ved siden av den sentrale figuren keiser Fredrik II behandler samlingen antikke, bibelske og middelalderlige emner.

En svensk oversettelse utført av Inga Estrabaut utkom i 1967.

Se også
-------

* *Gesta Romanorum*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Novellino i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Gennadij Ivanovitsj Nevelskoj** (russisk: Генна́дий Ива́нович Невельско́й, født 23. novemberjul./ 5. desember 1813greg. i Drakino ved Soligalitsj i Kostroma oblast, død 17. apriljul./ 29. april 1876greg. i St. Petersburg) var en russisk oppdager og sjøfarer. 

I 1848 ledet Nevelskoj en ekspedisjon til Russlands fjerne østen, som utforsket områdene ved Sakhalin og munningen av elva Amur. 13. august 1850 grunnla han Nikolajevsk-na-Amure, den første russiske bosetningen i regionen. Russerne kjente ikke til reisene til den japanske sjøfarende Mamiya Rinzo, som utforsket det samme området førti år tidligere, og de tok dermed Nevelskojs rapport som det første beviset på at Sakhalin faktisk var ei øy. De omdøpte Tartabukta til Tatarstredet, og kalte den nordligste og smaleste delen av stredet Nevelskojstredet, til ære for kaptein Nevelskoj.

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Kari Bjørke** (født 20. mai 1961 på Voss) er en norsk jurist og målkvinne. Bjørke er seniorrådgiver i Kunnskapsdepartementet.

Kari Bjørke er født på Voss i 1961, hun er barnebarn av Sp-politiker Karen Grønn-Hagen, niese av Sp-politiker Per N. Hagen og søster til bondelagsleder Nils T. Bjørke og forlegger Arnstein Bjørke.

Hun gikk ut fra Voss Gymnas i 1980 og fullførte jusstudiene ved Universitetet i Bergen i 1987. Hun var deretter saksbehandler i Kommunal- og arbeidsdepartementet. I 1993 ble hun den første daglige leder i den nystartede Landssamanslutninga av nynorskkommunar, før hun etter fire år begynte i Nærings- og handelsdepartementet. Hun har også arbeidet i to år som nasjonal ekspert i Europakommisjonen i Brussel fra 2008.

Hun var sekretær i Ivar Aasen-stiftelsen 1993-1997. Etter at stiftelsen skiftet navn til Nynorsk kultursentrum var hun styremedlem fra 1998 til 2006; de fire siste årene var hun styreleder. Hun var styremedlem i Litteraturselskapet Det Norske Samlaget fra 2006 til 2008, og styreleder fra 2010 til 2012. Hun var styreleder i det nynorske nettleksikonet Allkunne.no fra 2011 til 2012. Fra 2012 er hun styreleder i stiftelsen Det norske samlaget. Bjørke ble tildelt Juristmållagets målpris i 2013.

Kari Bjørke er også styreleder i den veldedige stiftelsen Grønn-Hagen Bjørke Malawi Foundation opprettet av hennes onkel Ola Grønn-Hagen og hennes bror Arnstein. Stiftelsen driver hjelpearbeid i det afrikanske landet Malawi, og er blant annet støttet av Kavlifondet og Norad.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Dypvik, Astrid Sverresdotter (12. mai 2013). «Tre blad Bjørke: Nils, Arnstein og Kari». *Nationen*. Arkivert fra originalen 30. desember 2013. Besøkt 28. desember 2013.
2. 1 2 3  Pressemelding (10. april 2013). «Kari Bjørke heidra». Noregs Mållag. Arkivert fra originalen 30. desember 2013. Besøkt 28. desember 2013.
3. ↑  «Personlig engasjement gir skoler i Malawi». *kavlifondet.no*. Kavlifondet. 3. desember 2012. Besøkt 28. desember 2013.
4. ↑  «Frivillige organisasjoner fikk 1,4 milliarder i 2013». *norad.no*. Norad. 2. mai 2012. Besøkt 28. desember 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over Bjørkes verv hos PureHelp
**Kari Bø** (født 5. juli 1955) er rektor og professor ved Norges idrettshøgskole (NIH). Bø ble valgt til rektor for fire år ved NIH i april 2013, med tiltredelse 1. august 2013.

Kari Bø en av verdens ledende eksperter på forskning innen bekkenbunnproblematikk og -trening og holder hyppig foredrag over hele verden. Hun har stått bak en lang rekke vitenskapelige publikasjoner om bekkenbunnproblemer, behandling av inkontinens og korsryggsmerter, målingsmetoder, fitness og kvinnehelse. I tillegg har hun publisert et høyt antall allmennrettede artikler, videoer/dvd-er og bøker om bekkenbunn, fitness, graviditet og fysisk aktivitet og kvinnehelse.

Kari Bø tok mastergrad i 1984 om kroppsholdning, og doktorgrad i idrettsvitenskap om bekkenbunnstrening i 1990 ved Norges idrettshøgskole. Hun ble professor i treningsvitenskap ved NIH i 1997.

I perioden 1999-2001 var hun prorektor ved NIH under rektor Gunnar Breivik. I 1999–2007 var hun visepresident i den internasjonale kvinnehelsegruppen i World Confederation of Physical Therapy (WCPT). Hun var visepresident i Nasjonalt fagråd for fysisk aktivitet i åtte år, der hun ga direkte råd til helseministeren om fysisk aktivitet, trening og helse. I tillegg var hun visepresident i Norges fysioterapiforbunds gruppe for idrettsfysioterapi 2003–2007. Bø har også hatt flere andre internasjonale verv og posisjoner.

I 2015 ble Kari Bø tildelt Mildred Elson-prisen av WCPT for sitt fremragende bidrag til den internasjonale fysioterapiforskningen. I oktober 2014 ble en av Bøs studier kåret til en av verdens 15 mest innflytelsesrike vitenskapelige artikler innenfor fysioterapi.

Kari Bø ble i 2015 utnevnt til medlem av den medisinske komitéen i den forskningspolitiske organisasjonen Science Europe. Bø har tidligere sittet i programstyret for klinisk forskning i Norges forskningsråd i tre år og vært leder av Komite for forskningsutdanning ved NIH.

I tillegg til full stilling på NIH har Kari Bø en 20 prosent stilling som prosjektleder på Akershus universitetssykehus, Avdeling for gynekologi, og er styremedlem i det tverrfaglige Bekkensenteret på samme sykehus.

Kari Bø har hatt idrettskarrierer innenfor dans og rytmisk gymnastikk, og har blant annet vært nordisk mester for lag i rytmisk gymnastikk. Sammen med Eva-Lill Kamphaug etablerte hun Gymnastikk i tiden, en treningsform hun fortsatt underviser i på sitt hjemsted.

Referanser
----------

1. ↑  «Outstanding contributions to physical therapy recognised in WCPT Awards». Arkivert fra originalen 27. mai 2015.
2. ↑  «PEDro announces the 15 most influential trials in physical therapy».
3. ↑  «NIHs rektor får internasjonal påvirkningskraft». Arkivert fra originalen 27. mai 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Kari Bø i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Kari Bø i BIBSYS
* Hjemmeside på www.nih.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** CRIStin
 |
Fra gaten Slesvig 6. februar 1864, illustrasjon av Otto Bache (1839–1927). Østerrikske flagg viser tydelig befolkningens sympati i konflikten mellom Danmark og Preussen/Østerrike, fra *To hundrede Træsnit. Tegninger fra Krigen i Danmark 1864*, Forlagsbureauet i Kjøbenhavn (G.E.C. Gad, Gyldendalske Boghandel, C.C. Lose & Delbanco), Thieles Bogtrykkeri, 1864
**Novemberforfatningen** var en felles forfatning for Danmark og Hertugdømmet Slesvig. Den var utarbeidet av Konseilspræsident C.C. Hall og trådte i kraft 18. november 1863. Tross store betenkeligheter underskrev den nye kongen, Christian IX forfatningen. Han fryktet Tysklands reaksjon, men var samtidig redd for å virke unasjonal. Novemberforfatningen avløste den såkalte fellesforfatningen (også kalt helstatsforfatningen) fra 1855.

Novemberforfatningens formål var å knytte Slesvig nærmere til Danmark og samtidig koble de konservative holstenske adelige ut fra regjeringsmakten. Den felles folkerepresentasjonen, Rigsrådet, skulle ifølge denne forfatning bestå av to direkte valgte kamre (folketing og landsting, det sistnevnte skulle bestå av kongevalgte og valgte ved privilegert valgrett). Under Rigsrådet hørte de politiske saker, som ikke uttrykkelig var forbeholdt de særlige folkerepresentasjoner for Danmark (Rigsdagen) og Slesvig.

Da Østerrikes og Preussens krav i januar 1864 om at novemberforfatningen skulle oppheves ikke ble etterkommet av den danske regjering, ga dette de to landene påskudd til å angripe Danmark, i det som ble kalt andre slesvigske krig. Krigen førte til, gjennom freden i Wien, at Slesvig ble løsrevet fra Danmark. Som følge av dette ble Novemberforfatningen opphevet i 1866.

Eksterne lenker
---------------

* Leksikonet *Den Store Danske* om Novemberforfatningen (dansk)
* Nettstedet *danmarkshistorien.dk* om Novemberforfatningen (dansk) Arkivert 7. desember 2019 hos Wayback Machine.
* Nettstedet til Grænseforeningen (dansk)

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Per Lekang** (1931–1986) var en norsk skuespiller, kostymedesigner, scenograf og sangtekstforfatter.

Lekang arbeidet ved Chat Noir fra midten av 1950-tallet. Han kom til Nationaltheatret i 1971, og ble i 1975 teatrets kostymesjef samtidig som han også var med på scenografioppgaver. Lekang hadde også ansvaret for kostymene til flere norske filmer og underholdningsprogrammer i NRK, deriblant *Slagerparaden* på 1960-tallet. 

Lekang var en nær kollega og venn av Sølvi Wang, og de to samarbeidet både i Chat Noir, NRK, Det norske teatret og diverse spillefilmer.

Som skuespiller hadde han mest biroller, blant annet i den norske komedien *Den siste Fleksnes*.

Tekstforfatter
--------------

Per Lekang skrev flere revynumre og sangtekster, og oversatte populære sanger. Han skrev den norske teksten til «What's New Pussycat?», tittelmelodien fra filmen med samme navn. Den norske tittelen er «Lille skatt pusekatt». Rolf Just Nilsen spilte den inn på singlen Nor-Disc NOR 112 i 1965. Sangen er komponert av Burt Bacharach.

Han skrev også den norske teksten til «Supercalifragilisticexpialidocious» fra filmen Mary Poppins. På norsk heter sangen «Superoptikjempefantafenomenalistisk». Den ble innspilt av Rolf Just Nilsen på singlen Nor-Disc NOR 112 i 1965. Sangen er komponert av Richard M. Sherman og Robert B. Sherman.

Han skrev også den norske teksten til «A Spoonful of Sugar» fra filmen Mary Poppins. Den norske versjonen bærer tittelen «Strø litt sukker på skjeen» og ble spilt inn av Birgit Strøm på singlen Nor-Disc NOR 119 i 1965. Sangen er komponert av Richard M. Sherman og Robert B. Sherman.

Filmografi
----------

|  |  |
| --- | --- |
| Roller
* 1962: *Operasjon Løvsprett*: kokken
* 1964: *Nydelige nelliker*: sightseeing-guide
* 1966: *Hurra for Andersens!*: skredder
* 1974: *Olsenbanden møter Kongen & Knekten*: badevakt
* 1974: *Den siste Fleksnes*: kursleder
* 1975: *Skraphandlerne*: kelner
* 1976: *Olsenbanden for full musikk*: psykolog
* 1976: *Fleksnes* – En ulykke hender så lett: feminin arbeidsterapeut
 | Kostymer
* 1962: *Operasjon Løvsprett*
* 1963: *Elskere*
* 1963: *Vildanden*
* 1964: *Blåjackor*
* 1964: *Operasjon sjøsprøyt*
* 1965: *Stompa forelsker seg*
* 1966: *Afrikaneren*
* 1966: *Før frostnettene*
* 1968: *Bamse*
* 1968: *Hennes meget kongelige høyhet*
* 1968: *Festival i Venedig* (TV)
 |

Referanser
----------

1. 1 2   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «NRK TV – Kjære kollega!». Besøkt 22. mai 2020.
3. 1 2  «Rolf Just Nilsen - Lille Skatt Pusekatt». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 22. mai 2020.
4. ↑  «Birgit Strøm - Strø Litt Sukker På Skjeen / Den Perfekte Barnepike». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 22. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Per Lekang på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Per Lekang hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Per Lekang hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Tenakel brukt ved Frogner apotek i Oslo *Fotograf: Jon-Erik Flaksvaag, Norsk Farmasihistorisk Museum***
**Tenakel**, selve ordet stammer fra det latinske *tenaculum* som betyr holder. På apoteket var dette navnet på en firkantet treramme (holder) for et klede som bruktes ved siling når et drogeuttrekk skulle skilles fra de faste partiklene.

Væsker og faste stoffer kan adskilles ved dekantering, kolering, filtrering, pressing, sentrifugering eller fordampning av væsken. 
Det enkleste er dekantering. Når partiklene har sunket til bunns, kan væsken helles fra gjennom et silklede. Partiklenes størrelse og vekt, samt væskens viskositet avgjør hvor effektiv dekanteringen blir.

Ved kolering (siling) skilles større partikler fra væsken gjennom et porøst materiale som for eksempel et silklede eller bomull. Den silte væsken (kolaturet) blir ikke alltid helt klar. I mange tilfeller tetter de faste partiklene porene, og prosessen går meget sakte. Silkledet i denne prosessen kan festes til rammeverket denne artikkelen omhandler, tenakel.

Litteratur
----------

* Jermstad A og Schou A. *Lærebog i teknisk farmaci*. København 1951; 311.
«UKS» omdirigeres hit. For annen bruk, se UKS (andre betydninger).
**Unge Kunstneres Samfund** (**UKS**) er et visningssted for samtidskunst og en landsdekkende fagorganisasjon for kunstnere. Institusjonen ble stiftet av kunstnere for kunstnere i 1921, og har siden etablert seg som en av Norges viktigste utstillingsplasser og møtesteder for eksperimentelle kunstpraksiser. Som visningssted er UKS en pådriver for kritiske stemmer i samtidskunsten, og sikter mot å ha kunstnerisk og politisk betydning både i og utenfor Norge.

UKS holder til i St. Olavs gate 3, sentralt i Oslo. Utstillingslokalet er på ca 150 m2. UKS er en allmennyttig organisasjon. Norsk Kulturråd er utstillingsinstitusjonens hovedfinansiør.

UKS har vært sentral i arbeidet med å sikre kunstnernes økonomiske og sosiale rettigheter i samfunnet, samt å øke forståelsen for nasjonal og internasjonal samtidskunst i Norge. UKS ga tidligere ut *UKS Forum for Samtidskunst*, et kunsttidsskrift for samtidskunst og teori.

UKS har pr. 2019 rundt 700 medlemmer, og er den største grunnorganisasjonen i NBK, Norske Billedkunstnere. Rhea Dall tiltrådte som daglig leder i 2017. Noen av hennes forgjengere er Thorstein Rittun (?-?), Johanne Nordby Wernø (2013-2017), Linus Elmes (2009-2013), Helga-Marie Nordby (2005-2009), Trude Iversen (2001-2005) og Jørn Mortensen.

Eksterne lenker
---------------

* UKS' nettside

Portal: Kunst
**Paulowniaceae** er en plantefamilie i leppeblomstordenen (Lamiales).

Artene er løvfellende trær og forvedede epifytter. De har store, hele blad som sitter motsatt. Blomsterstanden er endestilt og består av store, monosymmetriske, tvekjønnede blomster. Seks av sju *Paulownia*-arter er endemiske for Kina, men én finnes også i Laos og Vietnam. Keisertre (*Paulownia tomentosa*) er et vanlig prydtre i mange land og ofte forvillet. *Wightia speciosissima* er utbredt i Sør- og Sørøst-Asia.

Omfanget av Paulowniaceae er omdiskutert, og slektene *Paulownia*, *Brandisia* og *Wightia* er blitt flyttet mellom denne familien, den gamle maskeblomstfamilien (Scrophulariaceae) og trompettrefamilien (Bignoniaceae). Molekylærgenetiske studier viser at *Paulownia* er søstergruppen til snylterotfamilien (Orobanchaceae), og ifølge *Angiosperm Phylogeny Website* er *Paulownia* er den eneste sikre slekta i familien Paulowniaceae. Den lite kjente *Wightia* plasseres midlertidig her, mens *Brandisia* derimot hører til et sted i snylterotfamilien. *Shiuyinghua* kan være et synonym for *Paulownia*.

Litteratur
----------

* «Paulowniaceae». APWEbsite. Besøkt 2. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Paulowniaceae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Paulowniaceae* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Paulowniaceae* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Paulowniaceae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Paulowniaceae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Paulowniaceae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Paulowniaceae* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Paulowniaceae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Paulowniaceae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Variansinflasjonsfaktor** (**VIF**) er en indikator som angir grad av multikollinearitet. Indikatoren tar utgangspunkt i en multippel regresjonsmodell, estimert etter minste kvadraters metode, som omformes til å vise en forklaringsvariabel som en funksjon av alle andre forklaringsvariabler. Deretter beregnes den nye modellens determinasjonskoeffisient. VIF verdien regnes deretter ut: 

{\displaystyle VIF\_{j}={\frac {1}{1-R\_{j}^{2}}}}
Hvor {\displaystyle R\_{j}} er determinasjonskoeffisient til forklaringsvariabelen j som vi ønsker å teste.

En alternativ formulering av VIF verdien er **toleransen** (TOL) som er den inverse til VIF verdien:

{\displaystyle TOL\_{j}={\frac {1}{VIF\_{j}}}=1-R\_{j}^{2}}
VIF verdien er et tall fra 1 til uendelig, mens TOL verdien er et tall mellom 0 og 1. Hva som er grensen for når det eksisterer multikollinearitet er ikke gitt og er dermed utsatt for å bli skjønnsbehandlet. En tommelfingerregel sier at en variabel har stor grad av kollinearitet med flere variabler dersom VIF er større enn 10. Av dette kan man utlede at variabelen har en stor grad av kollinearitet med andre variabler dersom {\displaystyle {R^{2}}} er større enn 0,9 eller TOL er mindre enn 0,1.

Referanser
----------

1. ↑  Damodar Gujarati og Dawn Porter (2009). *Basic Econometrics* **(engelsk)** (5 utg.). McGraw-Hill. s. 340. ISBN 9780071276252.
**Brigitte Albrecht-Loretan** (født 6. oktober 1970) er en sveitsisk kvinnelig langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville, 1994 i Lillehammer, 1998 i Nagano og 2002.

Albrecht-Loretan vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Hun var med på det sveitsiske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 5 km stafett for damer, bak Tyskland og Norge. De andre på laget var Andrea Huber, Laurence Rochat og Natascia Leonardi Cortesi.

OL-medaljer
-----------

* 2002 USAs flagg Salt Lake City - Bronse Bronse i langrenn, 4 x 5 km stafett, damer Sveits’ flagg Sveits

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brigitte Albrecht-Loretan – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Brigitte Albrecht-Loretan – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Brigitte Albrecht-Loretan – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Brigitte Albrecht-Loretan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Brigitte Albrecht-Loretan – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
Piteälven ved Benbryteforsen  
 Foto: Curt Löfwenberg 
Piteälvens løp
Kombibro bil/tog på Inlandsbanan.
**Piteälven**, eller **Pite älv**, (lulesamisk: *Bihtámädno*, pitesamisk *Bidumiedno*) er ei elv i Norrbottens län i Sverige. Den er 410 km lang, med et nedbørområde på 11 285 km² og en middelvannføring ved utløpet på 160 m³/s. 

Elva har utspring fra innsjøen Pieskehaure ved grensa mot Norge, like ved Sulitjelmamassivet. Den renner derfra i sørøstlig retning og passerer gjennom flere store innsjøer, som Tjeggelvas og Vuolvojaure. Den munner ut i Bottenviken ved Pitsund, 10 kilometer sør for Piteå. De største sideelvene er Abmoälven, Varjisån, Vistån og Lillpiteälven.

Piteälven er en av Sveriges nasjonalelver, og er sammen med Vindelälven, Torneälven og Kalixälven en av de fire store elvene i Norrland som ikke er utbygd til kraftproduksjon. Den største fossen er Storforsen ved Vidsel, som også er Norrbottens største turistmål med ca. 180 000 besøkende per år. Andre kjente fosser er Trollforsarna, Benbryteforsen, Åkerselforsen, Trångforsen og Fällforsen. Ved Hundforsen krysser Inlandsbanan elven på en av Sveriges få gjenværende kombibroer som trafikkeres av både bil og tog i samme løp.

Referanser
----------

1. ↑  Ortnamn med lulesamisk stavning, Sametinget i Sverige
2. ↑  SMHI Vattendragsregistret Arkivert 21. juli 2006 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Sveriges huvudavrinningsområden» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 28. september 2018. Besøkt 11. oktober 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pite älv – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LIBRIS **·** GeoNames
 |
**«Why Don't We Do It in the Road?»** er en kort sang av The Beatles, skrevet av Paul McCartney, men kreditert på vanlig vis Lennon/McCartney. Den ble utgitt på det doble Beatles-albumet *The Beatles (White Album)* i 1968.

Paul McCartney og Ringo Starr spilte inn denne korte sangen uten at de øvrige medlemmene av The Beatles var til stede. Det var første gangen dette skjedde, men det skulle skje oftere ettersom forholdet mellom dem på den tiden gradvis surnet. John Lennon uttalte senere at dette var Paul McCartneys beste sang, og det er mulig at uttalelsen var spydig ment. Sangen består av kun av tre linjer, hvorav den siste er en gjentagelse av den første. Innholdet omhandler seksuell spenning:

*Why don't we do it in the road?*
*No one will be watching us,*
*Why don't we do it in the road?*
Sangen kan også være en kommentar til Dronning Victoria II som forsøkte sette en moralsk standard i England, og da hun ble spurt om en bestemt romantisk praksis, misforsto hun og trodde det handlet om sex og svarte at det er akseptabelt, så lenge de ikke gjør det i gaten og skremmer hestene.

En god del av sangene på *Det hvite albumet (White Album)* er svært eksperimenterende, spesielt Lennons «Revolution 9», og «Why Don't We Do It in the Road?» må nok sees i lys av det. Dens fordeler er at den er kort og åpenlys humoristisk. The Grateful Dead har faktisk spilt denne på scenen i 1984 med Brent på vokal. Den var da ment som en spøk, og ikke som en ‘jam’.

Paul McCartney har uttalt seg om sangen i et intervju:

«Det er en hendelse som jeg husker hvor John offentlig har snakket om at han ble såret. Og det var da jeg stakk av med Ringo og gjorde «Why Don't We Do It In The Road?». Det var ikke en bevisst greie. John og George var bundet til å ferdiggjøre et eller annet, og jeg og Ringo hadde ledig tid, så jeg sa til Ringo, ‘la oss gå og gjøre dette’. Jeg hørte senere at John faktisk sang den. Han likte sangen, og jeg antar at han ønsket å gjøre den med meg. Det var en slags svært John-aktig sang uansett. Det var derfor han likte den, antar jeg. Uansett, han gjorde det samme med «Revolution 9». Han stakk av og gjorde den uten meg. Ingen pleier å nevne det. John er nå en veldig hyggelig fyr, og jeg er drittsekken.»
***Philodonta*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Små (2,6 - 5 millimeter), avlange, svarte bladbiller. Gruppen er lett å kjenne på at oversiden er dekket av skarpe pigger, artene kan minne om bittesmå piggsvin. Dekkvingene har pigger langs sidekanten og flere pigger oppe på ryggen, pronotum har fire på hver side. Hos denne slekten er piggene nokså korte og kraftige. Antennene er 11-leddete, ganske tynne, rundt halve kroppslengden. Dekkvingene er jevnbrede med åtte punktrader.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Artene lever på gress inkludert durra, sukkerrør og ris.

Utbredelse
----------

Slekten er vidt utbredt i Afrika og forekommer også i India og Pakistan.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Navnet blir noen ganger stavet *Phidodonta*.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
				+ underfamilien **Hispinae**, Gyllenhal, 1813 – ikke i Norge, én art i Norden
					- stamme **Hispini** Gyllenhal, 1813
						* slekten ***Philodonta*** Weise, 1904
							+ *Philodonta chirinda* Maulik, 1919
							+ *Philodonta modesta* (Weise, 1906)
							+ *Philodonta tuberculata* (Pic, 1924)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Hispines of the World- *Philodonta*
* *Philodonta* på ITIS
* (en) *Philodonta* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Philodonta* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Philodonta* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Philodonta* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**«Who's Afraid of the Big Bad Wolf»** er en amerikansk sang skrevet av Frank Churchill med tilleggstekst av Ann Ronell, som opprinnelig var med i Disney-tegnefilmen *De tre små griser* (*The Three Little Pigs*) fra 1933. Den blir fremført av Fiddler Pig og Fifer Pig (med stemmene til Mary Moder og Dorothy Compton) mens de arrogant tror at deres hus av strå og kvister vil beskytte dem mot Den store stygge ulven (med stemmen til Billy Bletcher). Sangens tema gjorde den til en stor hit under Den store depresjonen og den fortsetter å være én av Disneys mest velkjente sanger. Tallrike artister og musikkgrupper har laget coverversjoner av den.

Gjenbruk av Disney
------------------

Sangen ble brukt på nytt i oppfølgerne til *De tre små griser*. Den var med i Sing Along Songs-videoen, *I Love to Laugh*, og har vært utgitt på tallrike Disney-innspillinger.

Gjenbruk av andre
-----------------

Musikken til sangen ble brukt av Metro Goldwyn Mayer for filmen *March of the Wooden Soldiers* fra 1934, og brukt av Ivo Caprino for den andre versjonen av reklamefilmen "Stabburets leverpostei" fra 1957 med en original tekst for filmen.

Coverversjoner
--------------

Mange artister har laget coverinnspillinger av sangen, innbefattet:

* Chucho Avellanet
* B5 (På albumet *DisneyMania 4*, 2006)
* Ben Bernie (1933)
* Duke Ellington
* LL Cool J (På albumet *Simply Mad About the Mouse*, 1991)
* Rita Pavone
* Pinky and Perky (På 7"-platen *Children's Favourites*)
* Barbra Streisand (På *The Barbra Streisand Album*, 1963)
* Victor Young (1933)

Norske versjoner
----------------

Tekstforfatteren til én av de norske tekstene er ikke angitt. Rolf Just Nilsen har skrevet en annen tekst. Begge bærer tittelen «Hvem er redd for den stygge ulv».

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | «Hvem er redd for den stygge ulv» |  | Odeon Danseorkester med refrengsang Ola Isene og Trio Rita |  | 78-plate | Odeon A 180544 D-3046 |
| 1968 | «Hvem er redd for den stygge ulv» | *De tre små griser* | Rolf Just Nlsen synger med orkester | Rolf Just Nilsen | LP | Disneyland/HMV NLLP 303 |

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Movie Database - Three Little Pigs (1933)
2. ↑  Se plateetiketten
3. ↑  Se plateetiketten
***Svobodnoje plavanije*** (originaltittel: *Свободное плавание*) er en russisk film fra 2006, regissert av Boris Khlebnikov.

Handling
--------

En vanlig provinsby i Russland har bare én barnehage, én skole og én fabrikk hvor innbyggerne kan arbeide. Som et resultat vokser barna opp der uten å stå overfor forskjellige alternativ å velge mellom - for alt sammen er forhåndsbestemt. Leonid er en vanlig gutt som, i likhet med sine jevnaldrende, går på diskotek, og danser med jentene. Tilværelsen hans er fullstendig forutsigbart. Men en dag stenger den eneste fabrikken i området, og gutten blir desorientert. For første gang noensinne blir han nødt til å ta et valg på egen hånd, og tenke seriøst på hva han ønsker å gjøre.

Leonid begynner å lete etter en annen jobb. Alle jobbene han finner er tilsynelatende lovende, og tilbyr deres egen lille verden. Men av forskjellige, tilsynelatende tilfeldige grunner, ønsker ikke Leonid å holde seg til en bestemt jobb. Han begynner etter hvert i en jobb som handler om vei-arbeid, og lederen Roslov virker som en flink leder og dyktig arbeider. Likevel viser sjefen seg snart å være en kjeltring som narrer alle rundt seg. Han viker ikke unna å stjele, og være med på andre ulovlige forretninger.

Skuespillere
------------

* Aleksandr Jatsenko som Ljonja
* Jevgenij Sytyj som Roslov
* Pjotr Zajtjenko
* Boris Petrov
* Darja Ekamasova som Piggy

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0875122, Wikidata Q37312,
2. ↑  Свободное плавание (2006)
3. ↑  Чулпан Хаматова предстанет на «Кинотавре» в образе Доктора Лизы

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Svobodnoje plavanije* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Svobodnoje plavanije* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Svobodnoje plavanije* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Svobodnoje plavanije* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Svobodnoje plavanije* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Svobodnoje plavanije* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Svobodnoje plavanije* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Gummibåt med utenbordsmotor
En **utenbordsmotor** eller **påhengsmotor** er et fremdriftssystem for båter bestående av en selvstendig enhet som inkluderer motor, girkasse og propell eller jetdrift. Selve motoren kan for eksempel være en forbrenningsmotor eller elektrisk motor. En utenbordsmotor er vanligvis festet i akterspeilet på båten, men også kan være festet i en motorbrønn eller et eget motorfeste (særlig når båten er spiss akter).

Motortyper og drivstoff
-----------------------

Tidligere var totakts bensinmotorer vanlig på utenbordsmotorer, men firetakts motorer har de senere år blitt mer og mer vanlig. 4-takts motorer er både tyngre, dyrere og mer kompliserte enn 2-takts motorene, men de går stillere og jevnere, forurenser mindre, bruker mindre bensin, og har kun motorolje i et lukket system internt i bunnpannen slik at man slipper å blande olje i drivstoffet. De fleste utenbordsmotorer bruker våtsumpsmøring. Det finnes også diesel-påhengsmotorer, men siden disse ofte er tunge og dyre er de sjeldne å se.

Utenbordsmotor fra 1970-tallet

Antikavitasjonsplate
--------------------

Rett over propellen på utenbordsmotorer finnes en horisontal «finne» eller plate som heter *antikavitasjonsplate*. Denne skal ligge i samme høyde som kjølen på båten (eventuelt litt lavere) for at propell og motor skal få nok vann til fremdrift og kjøling.

Stammehøyde
-----------

Påhengsmotorer fås med stamme i forskjellige høyder etter hvilken type båt den skal brukes i. Avstanden måles fra det laveste punktet på båten og opp til den øverste kanten på motoropphenget. Målene er henholdsvis ca. 40 cm for kort stamme, 50 cm for lang stamme og 65 cm for ekstra lang stamme.

Noen kjente merker er
---------------------

* Suzuki
* Honda
* Selva Marine
* Evinrude
* Yamaha
* Mariner
* Mercury
* Tohatsu
* Chrysler
* Johnson

Se også
-------

Kategori:Produsenter av båtmotorer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Who’s Your Servant?*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Norval MacGregor og med Lois Wilson i hovedrollen. Den er basert på et skuespill fra 1913 av Julian Johnson (også filmmanus).

Handling
--------

Når kontreadmiral Bancroft oppdager at planene for hans nye slagskip har forsvunnet, faller mistankene snart på løytnant Clifford Bruce - som ønsker å gifte seg med Bancrofts datter Madeline, og som ble sett klatre ut av admiralens vindu. I virkeligheten var Bruce, som forsøkte å holde frieriet med Madeline hemmelig, der for å hente et kjærlighetsbrev som han hadde skrevet til admiralens datter.

Madeline, som mistenker tjeneren deres Ito for å stjele planene, utnytter det faktum at tjeneren er forelsket i henne - og hun besøker værelset hans den kvelden. Han viser henne villig planene for slagskipet, og skryter av dette komme til å gi ham en formue slik at de to kan stikke av sammen. Madeline forsøker å få tak i papirene igjen, og i den påfølgende konfrontasjonen blir Ito knivstukket til døde.

Skuespillere
------------

* Lois Wilson som Madeline Bancroft
* Yukio Aoyama som Ito Natsume
* Andrew Robson som Bancroft
* Albert Morrison som Norman Sharp
* William Scott som løytnant Clifford Bruce
* Frances Burnham som Dorothy Taylor

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 24. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Who's Your Servant?* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Who's Your Servant?* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Who's Your Servant?* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Who's Your Servant?* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Viking Elektro-Group** er en norsk produsent og importør av elektromateriell og telekommunikasjonsutstyr, som antenner, radiolinjesystemer, flyradio, bredbåndsløsninger, kabel og opphengssystemer. Firmaets kunder er teleoperatører, bredbåndsutbyggere, Forsvaret og andre profesjonelle brukergrupper i industri- og offshorevirksomhet i Norden. Firmaet ble etablert i 1935, som et av de mange nye elektro-firmaer som så dagens lys under depresjonen i 1930-årene. Viking Elektro har hovedkontor i Oslo.

Gruppen består av to selskaper: Viking Elektro, som leverer elektrisk installasjonsmateriell og El-Tele produkter, og Viking Elektro-Telecom som markedsfører kommunikasjonsutstyr. Viking Elektro er registrert teleutstyrsleverandør, teleinstallatør og radioinstallatør.

Historie
--------

Firmaet ble ifølge sin nettside etablert i 1935 og produserte til å begynne med ørevarmere, truger, elektromotorer og sikringsbokser. Viking Elektro har vært leverandør til Telenors infrastruktur i Norge med utstyr fra bl a NEC og Samsung.

Viking Elektro-Telecom AS
-------------------------

Viking Elektro-Telecom ble ifølge Brønnøysundregisteret stiftet i 1956. Firmaet het fram til år 2000 Viking Elektro AS. Firmaet er privateid. Daglig leder er per 2010 Ole-Juritz Røgeberg, og firmaet har ti ansatte.

Viking Elektro AS
-----------------

Det nye Viking Elektro AS ble ifølge Proff.no stiftet i 2000, og er et heleid datterselskap av Viking Elektro-Telecom.

Referanser
----------

1. ↑  Viking Elektro – Forside
2. ↑  Post- og teletilsynet: Liste over registrert teleutstyrsleverandør (TUA)[*død lenke*]
3. ↑  Viking Elektro-Group, 29. november 2007: Viking Elektro AS styrker mannskapet[*død lenke*]
4. ↑  Computerworld 1995: Telenor-flørt med Samsung Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
5. ↑  brreg.no: Endring av firmanavn
6. ↑  [*død lenke*]
7. ↑  [*død lenke*]
8. ↑  [*død lenke*]
**Utenomrettslig straff** er straff som tildeles av en stat eller annen offisiell autoritet, uten å benytte rettssystemet.

Det finnes tilfeller av kvinner som ble skamklipt - av personer som var i myndighetenes tjeneste i Norge og andre land - uten å ha blitt dømt i en rett; De skamklipte kvinnene var i stor grad antatte tyskertøser.

En tvungen forsvinning er når en person er bortføres i hemmelighet eller fengsles av en stat eller politisk organisasjon eller av en tredjepart som er autorisert-, støttet- eller stilltiende akseptert av en stat eller politisk organisasjon, uten å tilkjennegi personens plassering og skjebne, med hensikt at personen skal befinne seg der loven ikke klarer å beskytte personen.

I 1966 ble *ekstrajudisiell straff* forklart (i forhold til det norske lovverket) i *Juridisk leksikon* - den femte utgaven. I den norske utgaven av *GULag-arkipelet* ble *utenomrettslig avstraffelse* brukt; boka ble oversatt av Per Egil Hegge, Ivar Magnus Ravnum og Odd Tufte Lund i 2006.

Se også
-------

* Lynsjing

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Ble skamklipt av norske soldater Ble skamklipt av norske soldater
4. ↑  *Customary International Humanitarian Law: Rules*. Cambridge University Press. 2005. s. 342. ISBN 978-0-521-80899-6.
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Ekstrajudisiell straff
**Frelsesunionen** (russisk *Союз спасения*, fra 1817 *Selskapet for de sanne og trofaste sønner av Fedrelandet*, russisk: Общество истинных и верных сынов Отечества) (1816–1817), var den første hemmelige dekabristorganisasjonen i Russland. 

Oberst Pavel Ivanovitsj Pestel (1793-1826)
Den ble stiftet 9. februar 1816 i St. Petersburg og besto hovedsakelig av offiserer fra den keiserlige garden, totalt omkring 30 personer som hadde deltatt i krigen mot Napoleon i 1812 og i militæraksjonene de kommende to årene.

Foreningens vedtekter ble skrevet av Pavel Ivanovitj Pestel (1793–1826), og var influert av tidligere frimurerselskap. Vitnemålet fra Sergej Trubetskoj fremhevet at medlemmene i hovedsak var opptatt av :«nødvendigheten av å være til nytte for staten, å fremme alt som var nyttig, om ikke være medvirkende, men i det minste gjennom å uttrykke sin støtte, å bekjempe maktmisbruk gjennom offentlig omtale maktmisbruk fra embetsmenn, samt å særlig streve mot å knytte seg til nye ogn pålitelige medlemmer etter å først av undersøkt deres hensikter og vurderinger, eller til og med sette disse på prøve».

Medlemmene planla militærkupp i forbindelse med skifte av monarker, og ville innføre konstitusjonelt monarki og avskaffe livegenskapet. 

Intern uenighet førte til at selskapet ble oppløst høsten 1817, mens i 1818 ble *Frelsesunionen* omskapt til *Fremskrittsunionen* som var et større hemmelig selskap som telte over 200 medlemmer.

Bevegelsen var delt i en nordlig og sørlig gren. Den nordlige delen som hadde sin base i St. Petersburg, hadde særlig fokus på ønsket om et konstitusjonelt monarki etter modell av Storbritannia, mens den sørlige delen, med base i den lille garnisonsbyen Tulsjyn i Ukraina, var mer radikale og ønsket å avskaffe monarkiet, innføre republikk og gjennomføre en landreform.

I ledelsen i den nordlige delen var offiserer i den keiserlige garden, blant dem Nikita Muravjov, prins Sergej Petrovitsj Trubetskoj og prins Jevgenij Obolenskij.

Referanser
----------

1. 1 2  Peter Neville: *Russia: A Complete History*: 120-1, 2003

Eksterne lenker
---------------

* Союз спасения (Frelsesunionen)[*død lenke*] (russisk)
**Åke Lassas** (født 21. august 1924, død 16. april 2009) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.

Lassas vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3.

Lassas spilte 94 landskamper for Sveriges herrelandslag i ishockey og i 1956 ble han som første spiller tildelt Guldpucken.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Norges flagg Oslo - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

VM-medaljer
-----------

* 1951 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1954 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Åke Lassas – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Åke Lassas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Åke Lassas – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Åke Lassas – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Åke Lassas – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** Geni
 |