recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Grått lyngheifly** (*Aporophyla lueneburgensis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne arten har flere ulike former, og det er uklart om det finnes én eller to arter i Europa. Dersom det er to, bør den som forekommer i Norge hete *Aporophyla lueneburgensis*, mens *Aporophyla lutulenta* i snever forstand (som er avbildet i Taksoboksen) eventuelt bare forekommer lenger sør i Europa.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 34 – 40 mm), kraftig nattfly. Hannen har kamtannede antenner, hunnen trådformede. Norske eksemplarer har forkroppen og forvingene mørkt skifergrå til gråsvarte. På grunn av den mørke grunnfargen er vingetegningene vanskelige å se, men det finnes to smale, bølgete, svarte tverrlinjer (mellomlinjer) og svartkantede nyre- og ringmerker. Bakvingen er hvit med grå årer og grå spiss. Arten ligner mye på stort lyngheifly (*Aporophyla nigra*), men denne er større og har noe hvitt i forvingens nyremerke. Mellomeuropeiske eksemplarer (som muligens bør regnes som en annen art) er vanligvis lysere grå med grå bakvinger.

Levevis
-------

Arten finnes først og fremst på kystlynghei, men også på andre åpne områder ved kysten. Larvene utvikler seg på lyng og andre lave planter fra oktober til mai, og er derfor trolig avhengige av et mildt vinterklima. De voksne sommerfuglene flyr om natten i august – september og kommer gjerne til lys. Arten er sjelden i Norge og antas være truet av gjengroing av de åpne lokalitetene den er avhengig av.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Vest- og Mellom-Europa, fra Portugal til Norge, østover til Polen. I Norge er den bare funnet langs kysten fra Lista i Vest-Agder til Sotra og Meland i Hordaland.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. mars 2022. Besøkt 2. mars 2022.
2. ↑  Elven H, Aarvik L og Berggren K (24. november 2021). «Sommerfugler. Vurdering av grått lyngheifly *Aporophyla lueneburgensis* som NT for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 29. mars 2023.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Grått lyngheifly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Aporophyla lutulenta* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *grått lyngheifly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *grått lyngheifly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *grått lyngheifly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *grått lyngheifly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *grått lyngheifly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Aporophyla lutulenta* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Watsondemonstrasjon på handelsmesse.
**Watson** er navnet på IBMs kognitive teknologier, som er basert på maskinlæringsalgoritmer, kunstig intelligens og maskinlæring. Watson består av komponenter som forstår, vurderer og lærer basert på store mengder data Både strukturerte og ustrukturerte data som tekst, lyd og bilder, kan analyseres ved hjelp av kognitiv teknologi. Watson forstår naturlig språk i tekst og tale og snakker flere språk. Watsonteknologien består av mer enn 60 ulike teknologier som kan integreres med tradisjonelle analyse- og dataløsninger. Watson benyttes i dag som beslutningsstøtte i helsesektoren, produksjon/industri], eiendom, finans, varehandel, politi og advokatnæringen. Når Watson-løsninger benyttes på nye fagområder blir de ikke programmert, men går igjennom opplæring av fageksperter. Systemets vurderinger baseres på tolkningsmønstrene fagekspertene lærer dem.

Første versjon av Watson ble i 2011 demonstrert som deltaker i TV-showet Jeopardy. Der vant maskinen over to tidligere vinnere av konkurransen. Den gangen var ikke teknologien koblet opp mot internett eller skybaserte databaser slik den er nå.

Watson har fått sitt navn fra IBMs første administrerende direktør .

Referanser
----------

1. ↑  «Cognitive Computing - IBM Research». *research.ibm.com* **(engelsk)**. 1. januar 2000. Besøkt 28. april 2017.
2. ↑  IBM Watson (7. oktober 2014). «IBM Watson: How it Works». Besøkt 28. april 2017.
3. ↑  «Kognitiv teknologi vil være den store jobbskaperen i fremtiden». *Dagens Perspektiv*. Besøkt 28. april 2017.
4. ↑  «IBM Watson is now fluent in nine languages (and counting)». *WIRED UK* **(engelsk)**. Besøkt 28. april 2017.
5. ↑  «Legene brukte måneder på kreftdiagnosen. Datahjernen Watson fant den på ti minutter.». *Aftenposten*. Besøkt 28. april 2017.
6. ↑  «ABB og IBM samarbeider om industriell, kunstig intelligens | ABB» **(norsk)**. Besøkt 28. april 2017. [*død lenke*]
7. ↑  «Tillitsmaskiner endrer verden». *www.dn.no* **(norsk)**. Besøkt 28. april 2017.
8. ↑  «Watson Timeline» (PDF). IBM. Besøkt 28. april 2017.
9. ↑  Engadget (13. januar 2011). «IBM's Watson Supercomputer Destroys Humans in Jeopardy | Engadget». Besøkt 28. april 2017.
10. ↑  Markoff, John (16. februar 2011). «On ‘Jeopardy!’ Watson Win Is All but Trivial». *The New York Times*. ISSN 0362-4331. Besøkt 28. april 2017.
**Grått urtefly** (*Paradrina selini*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae).

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 27 – 32 mm), kraftig bygd, grått nattfly. Forvingen er grå med utydelige tegninger, ofte er det to diffuse, mørke tverrbånd. Ring- og nyremerke er vanligvis vanskelige å se. Bakvingen er lyst brungrå, ikke hvit som hos flere ellers svært like arter.

Levevis
-------

Arten er mest å finne i varme, solåpne biotoper med busker. Larvene lever på ulike urter. Den overvintrer som larve. De voksne sommerfuglene flyr om natten fra mai til august, mest i juni og juli.

Utbredelse
----------

Arten forekommer i Nord-Afrika, Europa og Midtøsten. I Norge er den vanligst på Sørlandet og det sørligste Østlandet, men den er også funnet i Gudbrandsdalen og i indre strøk på Vestlandet.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Grått urtefly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *grått urtefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *grått urtefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *grått urtefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata
***Lindemans tivoli*** er en norsk roman skrevet av forfatteren Kjell Ola Dahl. Romanen kom ut i 2008.

*Lindemans tivoli* er en samtids-satire, samtidig som det er en roman om nær fortid i norsk finanshistorie. I *Lindemans tivoli* fortsetter familiekrøniken som ble innledet med romanen Lindeman & Sachs fra 2006. Lindemans tivoli er en selvstendig oppfølger og kan leses uavhengig av romanen Lindeman & Sachs. Det er fremdeles Anders Lindeman som er fortellingens hovedperson.

Handling
--------

Romanen starter i 1993 og handlingen varer fram til slutten av 1990-tallet. Anders Lindeman er ferdig utdannet bibliotekar fra Statens bibliotek- og informasjonshøgskole, men har valgt å satse på egen databedrift istedenfor arbeid på bibliotek. Anders og hans indiske venn Khumar, er i ferd med å utvikle nye videospill. De har også visjoner om det nye Internett. De har verksted i kjelleren på gården Bakketeig på Jevnaker.

Anders er avstandsforelsket i Frid, en kvinne med begge føtter solid plantet i bevegelsen for alternativ livsstil. Dessverre for Anders er Frid gift med en annen. 

Samtidig møter leseren den unge spekulanten Odin Johansen, som etter å ha flagget sine etiske idealer på et foredrag avholdt i Polyteknisk forening, investerer store penger i inkassobyrået Kredittfinans, etablert av Jonny Stene, en gründer med svært tvilsom moral.

Per Ole Lindemans kompanjong Jim Klafstad, brenner alle broer i Norge og flytter til London. Han skal bygge opp en ny avdeling for derivatmarkedet i en britisk forretningsbank. Jim ansetter den unge og vakre Ulrikke Sachs, som er student ved London School of Economics.

It-bedriften til Anders og Khumar har framtiden for seg. Når det blir kjent at de to er i gang med å utvikle en egen nettleser, *Tivoli*, blir bedriften deres et attraktivt kjøpsobjekt for norske investorer. En av dem som kjøper seg inn, er broren til Anders, Per Ole. Snart begynner den gamle konflikten mellom brødrene å blomstre opp. Per Ole presser på i styret og sørger for at Anders må forlate bedriften han selv har bygget opp.

I London har Jim Klafstad god medgang i starten. Han nyter også stor tillit i bankens direksjon. Men når Ulrikke Sachs gjør en alvorlig tabbe, velger han å skjule tapet hennes istedenfor å gjøre det offentlig. Nå snur lykken for Jim, tapene begynner å vokse til katastrofale dimensjoner.

Inkassobyrået Kredittfinans viser seg å være gründeren Stenes private lekegrind. Odin Johansen, som er tungt inne på eiersiden vil ut, men det viser seg å være lettere sagt enn gjort. For å nå sine mål tyr Odin først til handlinger med tvilsom moral, siden til handlinger av tvilsom juridisk karakater.
**Oslo Cabaret** (innviet 1. november 1985) var et restaurantteater (spisested og revyscene) i et restaurert møllebygg ved Akerselva, eid av Gino Valente. Det hadde 450 plasser og gjestene spiste før forestillingen begynte. Deretter var det dans.
Under åpningen, der Veronas operasjef Renzo Giacchieri var gjest, mottok Jack Fjeldstad 10 000 kroner av Albert Nordengen som vinner av den første Oskar Braatens pris.
Den første kabareten var satt opp av GTH Produksjon, det vil si Gino Valente, Terje Gulbrandsen og Harald Heide-Steen jr. og aktører var Jørn Hoel og Ellen Nikolaysen som sang, samt Harald Heide-Steen jr. som spilte i flere sketsjer.
Mottakelsen var lunken, og de ansatte fremmet millionkrav mot Klassekampen for deres kritikk av servitørenes antrekk.
Etter tre års drift, der restaurant Mølla i stor grad subsidierte cabareten, ble det solgt.
Det ble videreført under navnet **Møllehjulet**, der vinterhaven, restauranten og cabareten inngikk i samme selskap Mølla A/S. Ved åpningen underholdt Rune Rudberg og Kjell Vidars.

Referanser
----------

1. ↑  Astrid Slettbakk. «Halvgode eksklusiviteter». VG.
2. ↑  Mona Levin (2.3.1989). «Vanskelig for Valente». Aftenposten.
3. ↑  Stein Kagge (18.10.1989). «"Lavpris" på Mølla"». Aftenposten.
***The Cry of the Weak*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av George Fitzmaurice.

Handling
--------

Etter at distriktsadvokat Dexter og naboen hans, dommer Creighton, har spilt sjakk og fortsetter deres mangeårige krangel angående kriminalitet. Dommeren mener at alle kriminelle kan rehabiliteres, mens Dexter argumenterer for at alle som bryter loven burde straffeforfølges så lenge som mulig. Rett etter at dommeren kommer hjem etter møtet deres blir han skutt i armen av to innbrudstyver.

Dexters kone Mary forsøker å skjule en av tyvene for politiet. Men etter at politiet reiser sin vei, blir tyven - som forsøker å stikke av - skutt i skulderen av Dexter. Mary identifiserer tyven som sin egen bror Budd, og forteller Dexter om deres vanskelige bakgrunn som gjorde at Budd var et enkelt bytte for andre kriminelle.

Rolleliste
----------

* Fannie Ward som Mary Dexter
* Frank Elliott som Dexter
* Walt Whitman som dommer Creighton
* Paul Willis som Budd

Referanser
----------

1. ↑  THE CRY OF THE WEAK

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Cry of the Weak* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Cry of the Weak* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Cry of the Weak* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Wattmeter
**Wattmeter** er et instrument til måling av elektrisk effekt. Tidliger da T3-tariffen («overforbrukstariff») var mer i bruk, var det vanlig å ha et «kjøkkenwattmeter» som viste øyeblikksuttaket av effekt. Dette wattmeteret hadde en viser som kunne stilles slik at en umiddelbart kunne se om en trakk så mye at overforbrukstariffen slo inn. Da var det på tide å skru ned varmvannsberederen til middagen var ferdig.

Wattmeter må ikke forveksles med kWh-telleren i sikringsskapet. Denne telleren summerer den elektriske energien som er levert til anlegget. Med T3-tariff hadde denne to telleverk: ett for totalforbruk og ett for den del av forbruket som hadde vært overforbruk, dvs forbruk når effektuttaket var høyere en avtalt abonnementseffekt.

En av medoppfinnerne til måleapparatet var ungareren Ottó Bláthy

Se også
-------

* Watt
* M-Bus, europeisk standard for fjernavlesning av forbruk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Oslo Fekteklub** er en fekteklubb fra Oslo.

Den ble stiftet 6. september 1906 av Hans Bergsland som ble første formann, mens kaptein John P. Dahl ble første fektetrener. Klubben var kimen til at Norges Fekteforbund ble stiftet i 1911, og at Norge var ett av ni europeiske land som bidro til å stifte det internasjonale fekteforbundet FIE. Ved tiårsjubiléet i 1916 hadde man gått fra tyve medlemmer i 1906 til om lag 75, og klubbens instruktør var Eldgaard Olsen.

Blant fektere som har representert klubben er Severin Finne og Nils Koppang. Senere formenn har vært grosserer Aanonsen (far til Rolf), Claus Mørch under den andre verdenskrig, og senere Ove Mo. Oslo Fekteklub har siden tidlig 1960-årene holdt til i fektesalen i Njårdhallen, frem til 2013 da klubbens fikk sine egne lokaler på Hovseter og fra 2017 på Bi-Kuben på Økern. []

Referanser
----------

Litteratur
----------

* *Kristiania fegteklub: 1906 - 6te september - 1916*. [Kristiania]. 1916.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata


1. ↑  *Kristiania fægteklubs 10 aars jubilæum* i Aftenposten den 13. desember 1916.
**«Watskeburt?!»** er en singel og sang av den nederlandske rappgruppa De Jeugd van Tegenwoordig.

Skapelsen
---------

Bas Bron, som har produsert alle numrene til De Jeugd van Tegenwoordig for Magnetron Music, laget beaten til «Watskeburt?!» på slutten av 2004. Teksten ble skrevet av Vièze Fur og P. Fabergé. Uttrykket «Watskeburt?», som kan oversettes med «Hva skjer 'a?» (egentlig en forkortelse for «Wat is gebeurd?», «Hva har skjedd?»),[] er lånt fra den nederlandske rapperen Heist Rockah.

Som en rekke andre store, litt spesielle sanger, har også «Watskeburt?!» blitt parodiert. Det er også gitt ut en tysk, frisisk, vestfrisisk, achterhoeksk og brabantsk versjon av plata. Mest kjent i Norge er den med den mishørte teksten «Vaskebur», en tekstet og illustrert YouTube-video versjon av sangen.[] Denne versjonen ble laget til en underholdningskveld av internatet Bjørkheim på den kristne folkehøyskolen Sagavoll i 05/06.[]

Hitforløp
---------

Den 16. mai 2005 ble singelen «Watskeburt?!» gitt ut. Sangen slo imidlertid ikke an, men ble plukket opp av et par radio-dj-er. Den 4. juni samme år kom «Watskeburt?!» inn på hitlistene i Nederland. Sangen ble en stor hit og fortrengte et par dager seinere Guus Meeuwis «Geeft Mij Je Nu Angst» fra førsteplassen. 

Også i Belgia ble «Watskeburt?!» en hit og ble spilt av flere radiokanaler. Det ble til og med laget en egen jumpstyle-versjon av sangen, kalt «Watskejump». Etter å ha blitt spilt av enkelte dj-er i Storbritannia, bestemte gruppas manager å slippe singelen i Storbritannia og Tyskland. Dette gjorde «Watskeburt?!» til den første nederlandske sangen som er sluppet i Storbritannia uoversatt.[]

Sporliste
---------

*Watskeburt?!* (2005 CD Singel, gitt ut i Nederland av Topnotch & Magnetron Music) 

1. Watskeburt?! (Radio versjon) (3:32)
2. Watskeburt?! (Lang versjon) (6:17)
3. Watskeburt?! (DJ versjon) (6:21)
4. Watskeburt?! (Instrumental) (6:24)

Eksterne lenker
---------------

* Gruppens hjemmeside
* Original sangtekst (nederlandsk)
* Vaskebur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Klassifisering av romanske språk.
**Vestromanske språk** er et av fremste undergruppene av romanske språk. De omfatter forgreningene av galloromanske språk og iberoromanske språk.

Basert på innbyrdes forståelighet har eksempelvis lingvisten David Dalby iberegnet et dusin språk: portugisisk, spansk, asturleonesisk (asturisk og leonesisk), aragonesisk, katalansk, gaskonsk, provençalsk, gallovallonsk (langues d'oïl), fransk, frankoprovençalsk, retoromansk og ladinsk. Denne klassifiseringskriteriet er imidlertid problematisk grunnet langt høyere nivåer av innbyrdes forståelighet mellom italiske språk og iberisk språk enn det er mellom noen av disse og galloromanske språk.

En del klassifisering har inkludert italodalmatiske språk; det resulterende er generelt kalt for italo-vestromansk. Andre klassifisering plasserer italodalmatiske språk med østromanske språk. Sardisk passer ikke inn verken vest- eller østromansk, og kan ha delt seg før noen av disse.

I dag er de fire mest talte standardiserte vestromanske språkene spansk (ca. 410 millioner talere), portugisisk (ca. 220 millioner, ytterligere 45 millioner eller så andrespråklige, hovedsakelig som afrikansk portugisisk), fransk (ca. 75 millioner talere, ytterligere 70 millioner eller så med andrespråklige, hovedsakelig frankofone Afrika), og katalansk (ca. 7,2 millioner talere). Mange av disse språkene har store antall ikke-innfødte talere; det er særlig tilfelle for fransk som er utspredt over hele Vest-Afrika som et fellesspråk (lingua franca).

Referanser
----------

1. ↑  Dalby, David (1999/2000): *The Linguasphere register of the world’s languages and speech communities*. Observatoire Linguistique Arkivert 27. april 2015 hos Wayback Machine. Linguasphere Press. Bind 2. Oxford
2. ↑  Ciobanu, Alina Maria; Dinu, Liviu P. (2014): On the Romance Languages Mutual Intelligibility (PDF), Universitetet i București

Litteratur
----------

* Nordhoff, Sebastian; Hammarström, Harald; Forkel, Robert; Haspelmath, Martin, red. (2013): «Western Romance». Glottolog. Leipzig: Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Lindmans legat** ble opprettet som en stiftelse i 1969 av direktør Trygve Lindeman ved Musikkonservatoriet i Oslo. Stiftelsen ble opprettet som en overgangsordning mellom nedleggelsen av Musikkonservatoriet i 1969 og opprettelsen av Norges musikkhøgskole i 1973.
Etter at Musikkhøgskolen hadde ovetatt undervisningsvirksomheten, beholdt Lindemans legat eiendommen i Nordal Bruns gate 8. Med bakgrunn i leieinntekter og senere salg har stiftelsen forsatt sin virksomhet med å fremme arven etter Lindemanslektens virksomhet, slik det er uttrykt på deres hjemmeside: Sentralt i Lindeman-tradisjonen er at norsk musikk skal ha røtter både i lokal/nasjonal folkelig musikkpraksis og i det som skjer i det internasjonale musikkmiljøet.

Einar Solbu har vært styreleder fra starten i 1969. Styret består ellers av en representant oppnevnt av Musikkhøgskolen og en oppnevnt av Kulturdepartementet.

Siden 1977 har Lindemanprisen vært utdelt årlig til komponister, musikkutøvere og musikkpedagoger som har gjort en betydningsfull innsats i norsk musikkliv. I tillegg har de unges musikpris vært utdelt siden 2001.

Eksterne lenker
---------------

* Lindemans legat
Espen Jørgensen intervjuer den britiske tegneserieskaperen Warren Ellis på Oslo Comics Expo i 2008.
**Oslo Comics Expo** (**OCX**) er en norsk tegneseriefestival med søkelys på norske og internasjonale tegneserier.

OCX arrangeres hvert år vanligvis i juni på Serieteket på Schous plass på Grünerløkka i Oslo, både inne i biblioteket og på plassen utenfor. Programmet består vanligvis av utstillinger, markedsplass for kjøp og salg av tegneserier, samt intervjuer og foredrag med serieskapere som er invitert både fra Norge og utlandet. Vanligvis arrangeres det også sosiale tilstelninger som slippfester og konserter i forbindelse med festivalen.

Den første festivalen ble arrangert 4.-5. mai 2007. Festivalen i 2018 ble arrangert på Deichmanske bibliotek.

Fra 2009 til 2011 ble utdelingen av Sproing-prisen lagt til Oslo Comics Expo. Fra 2016 har prisen Årets tegneserie blitt utdelt på Oslo Comics Expo.

Organisering
------------

Oslo Comics Expo organiseres av en komité under ledelse av spesialbibliotekar Berit Petersheim fra Deichmanske bibliotek. Blant medlemmene av denne komiteen finnes tegneserietegnere, journalister, studenter samt representanter for Serieteket hvor arrangementet foregår.

Den første festivalen i 2007 var sammenfallende med Norsk tegneserieforums arrangement Tegneseriens dag, og festivalen hadde undertittelen Tegneseriens dag i Oslo. Etter 2007 har Oslo Comics Expo stått på egne ben arrangementsmessig.

Oslo Comics Expo arrangeres ved hjelp av midler fra både offentlige og private sponsorer. Disse har inkludert blant annet Norsk kulturråd, Grafill, Egmont Serieforlaget, Tronsmo, Fritt Ord og Outland.

Tidligere gjester
-----------------

* Lene Ask
* Bjarte Agdestein
* Peter Bagge
* Vanessa Baird
* Brian Bolland
* Henrik Bromander
* Henry Bronken
* Dave Cooper
* Becky Cloonan
* Warren Ellis
* Mads Eriksen
* Martin Ernstsen
* Max Estes
* Manuele Fior
* Lars Fiske
* Andreas Gefe
* Glömp
* Simon Gärdenfors
* Flu Hartberg
* Mette Hellenes
* Mikael Holmberg
* Igort
* Jason
* Håvard Johansen
* Ronald Kabíček
* Bendik Kaltenborn
* Martin Kellerman
* Killoffer
* Harald Kolstad
* Steffen Kverneland
* Ida Larmo
* Sigbjørn Lilleeng
* Gunnar Lundkvist
* Mawil
* Arild Midthun
* Tony Millionaire
* Geir Moen
* Ida Neverdahl
* Christopher Nielsen
* Tore Strand Olsen
* Andrew Page
* John Kåre Raake
* Kati Richenback
* Øystein Runde
* Johnny Ryan
* Olivier Schrauwen
* Dash Shaw
* Endre Skandfer
* Stripburger
* Liv Strömquist
* Tommy Sydsæter
* Inga Sætre
* Rui Tenreiro
* Kim Thompson
* Brian Wood
* Jim Woodring
* Danijel Zezelj
* Tor Ærlig
* Anja Dahle Øverbye
* Arifur Rahman

Referanser
----------

1. ↑  «Årets tegneserie – Store norske leksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 15. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Oslo Comics Expos hjemmeside
Håndsirkelsag brukt til kapping.
Håndsirkelsag brukt til kløyving.
Dykksag, type håndsirkelsag hvor bladet hvor kuttedybden kan justeres.
En **håndsirkelsag** er en sag og en type sirkelsag. De har typisk et sagblad med mellom 20 til 80 tenner, og med diameter på bladet fra 14 cm til 25 cm. En håndsirkelsag brukes til å sage planker og bord på langs og på tvers. Motoren har en effekt på mellom 600 til 1500 watt og drives enten av 240 volt strøm eller 12/18/32/40 volt batteri, avhengig av batteritype og leverandør. Håndsirkelsagen er også beslektet med dykksagen. En dykksag kan dykke ned sagbladet mens den er midt i emnet mens håndsirkelsagen må starte fra kanten av emnet og på dykksagen kan det monteres på en styreskinne.

Historie
--------

Oppfinneren Edmond Michel sto utenfor en sukkerrørplantasje i Lousianna i USA og så hvordan arbeiderne hogde seg igjennom tykke og robuste sukkerrør med macheter, han mente at det kunne være noe lettere redskap å arbeide med. Verkstedet i New Orleans startet han med å oppfinne en maskinell machete, han forstod at bladet måtte rotere og i 1923 ble han ferdig med første versjon. Han hadde oppfunnet verdens første elektriske håndsag og en New Orleans-avis skrev om oppfinnelsen hans. Joseph W. Sullivan var på en reise fra Minneapolis til Florida, han arbeidet med landbruksutvikling og han så artikkelen i avisen. Han reiste til New Orleans for få tak i Edmond Michel. I 1924 hadde Edmond Michel og Joseph W. Sullivan oppfunnet verdens første håndsirkelsag som ble kalt for Skilsaw og selskapet heter i dag Skil.

Se også
-------

* Stikksag
* Sag
* Gjærsag
* Sirkelsag
* Bordsirkelsag
* Skil
**Omar Arnold Kvalvaag** (født 31. mars 1909 i Chicago, død 7. november 1997 i Oslo) var en norsk billedkunstner og maler. Han ble født i Chicago av norske foreldre og vokste etter seks år i USA opp på Nordmøre. Som ung mann flyttet han til Oslo – og bosatte seg til slutt her etter endt utdannelse. Han døde 7. november 1997 etter et kort sykehusopphold. 

Kvalvaag hadde sin kunstneriske utdanning fra Statens kunstakademi i Oslo, Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster i København og Statens lærerskole i forming – Oslo. I tillegg gjennomførte han en rekke studiereiser i Europa samt til Israel og Jamaica. Ved siden av sitt kunstneriske virke var Omar Kvalvaag engasjert som illustratør og skribent i flere tidsskrifter og aviser, blant annet i Vårt Land der han var ansatt som kunstkritiker. Han arbeidet også som formingslærer på flere Oslo-skoler, blant annet Sinsen, Rosenhof og Møllergata skole. Omar Kvalvaag er mest kjent for sin fargeglade, abstrakte billedkunst. Mange av hans malerier er større gouacher og bilder med akryl på papir. Senere utviklet han en særegen teknikk innen de mindre emaljebildene. 

Han debuterte med en separatutstilling i Kunstnerforbundet i 1949, og hadde senere bl.a. følgende separatutstillinger: Permanenten 1968, Gjøvik og Hamar Kunstforening 1969, Galleri Gammel Strand – København 1973, Kunstnernes Hus 1976, Galleri Homansbyen 1981, Galleri Kampen 1985, Oslo Kunstnerforening 1989, Galleri Aske 1990, med flere. Omar Kvalvaag deltok på en rekke gruppe- og kollektivutstillinger, og har i årenes løp stilt ut i de fleste kunstforeninger i Norge. Omar Kvalvaag har vært representert på Høstutstillingen en rekke ganger, i Galleri F15 og på Vestlandsutstillingen og Østlandsutstillingen. 

Kvalvaags malerier er blant annet kjøpt inn av Riksgalleriet, Sarpsborg Faste Galleri, Kristiansund Faste Galleri, Fredriksberg Raadhus i København, Fylkessykehuset og Psykiatrisk Klinikk i Kristiansund, Norsk Finans og MFR Bolsøy og DnB NOR. Han har gjennom årene mottatt en rekke kunstnerstipend, blant annet fra Bildende Kunstneres Hjelpefond, Blomstipendet, Alf Ericksens legat, Ingrid Lindback Langaards Stiftelse og BKH Store Stipend. 

I 1936 assisterte han Per Krohg med arbeidet rundt freskoutsmykkingen på Universitetet i Oslo/Blindern. I 1937 og -38 assisterte han Karl Høgberg med dekorasjonsarbeid som skulle være en del av Verdensutstillingen i New York i 1938. Omar Kvalvaag sto ansvarlig for arbeidet med altertavlen i Dun kirke, som ble ferdigstilt i 1949.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Omar\_Kvalvaag, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 8df1895e-adbf-4239-9c53-30b7606b3b65, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
Håndjern
**Håndjern** er sammenkjedede metallenker som brukes til å lenke hendene sammen.

Mest alminnelige er håndjern hos politiet, som bruker håndjernene til å pasifisere eller kontrollere anholdte. De kan likeledes brukes av andre som har bruk for å pasifisere folk – for eksempel fengselsbetjenter, vektere, ordensvakter, militærpoliti eller flyselskaper.

Alminneligvis består håndjern av to metallenker som har en låsemekanisme, så de kun kan strammes, men ikke løsnes (uten nøkkel). På den måten kan man stramme dem like nøyaktig så mye som det er nødvendig for at man ikke kan komme fri, og de passer på alle størrelser håndledd.

For det meste brukes håndjernene til å lenke hendene sammen bak på ryggen, men kan også brukes til å lenke hendene sammen foran – eller lenke dem fast til noe.

En særlig variant er buntebånd, som også ofte henregnes under betegnelsen håndjern, selv om de teknisk sett ikke er hånd*jern*. De har samme egenskaper som metallhåndjern – de kan strammes så mye som det er nødvendig, men ikke løsnes. De brukes ofte av politiet ved anholdelser av større mengder (for eksempel ved demonstrasjoner og uroligheter) og også til tider av de andre forannevnte grupper. De kan dog alminneligvis kun brukes én gang, men har den store fordel at de ikke veier så mye.

I tidligere tider da man manglet spesialisert utstyr, brukte man tau til dette formål, og slo en spesiell knute (brannmansete) med to sløyfer dratt fra en dobbelt halvstikk som først strammes rundt håndleddene for deretter å låses med en eller flere halvstikk mellom håndleddene. 

Håndjern brukes ikke bare av politiet. Den brukes også av tryllekunstnere som for eksempel Harry Houdini. Tryllekunstnerne utfører triks der de skal få av seg håndjernene, noen ganger på tid.

Referanser
----------

1. ↑  «Har vektere lov til å bruke håndjern?». *www.ung.no*. Besøkt 27. juli 2019.
2. ↑  «Forskrift om vaktvirksomhet (vaktvirksomhetsforskriften) - Kapittel 7. Bruk av hund m.m. - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 27. juli 2019.
3. ↑  «håndjern». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 28. september 2014. Besøkt 27. juli 2019.
4. ↑  «Riktig bruk av håndjern - Om å se det spesielle i det generelle». *Spesialenheten for politisaker*. Arkivert fra originalen 27. juli 2019. Besøkt 27. juli 2019.
5. ↑  Meissner, Craig. «Ties That Bind». *www.policemag.com*. Besøkt 27. juli 2019.
6. ↑  Prynne, Miranda (6. desember 2013). «Secret behind Houdini's famous escapes unlocked» **(engelsk)**. ISSN 0307-1235. Besøkt 27. juli 2019.
7. ↑  Hustad, Helge Voll (8. mars 2016). «Her trener «den norske Houdini» på nytt livsfarlig stunt». *NRK*. Besøkt 27. juli 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Gabriela Schöwe** (født Schley 26. februar 1964 i Hamburg), tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.

Schöwe vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det vesttyske laget kom på andreplass landhockeyturneringen for damer bak Nederland. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Vest-Tyskland fikk seks poeng, de vant to kamper, tapte en og spilte to uavgjort. Schöwe spilte tre kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i landhockey, damer Vest-Tysklands flagg Vest-Tyskland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gabriela Schöwe – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Gabriela Schöwe – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Gabriela Schöwe – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gabriela Schöwe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Sykepleier med ansiktsskjold under ebolaviruskrisen i Sierra Leone i 2014.
Helsearbeider i Irland, 2020.
A United States Navy elektrikerassistent med ansiktsskjold som sjekker sikringer.l
**Ansiktsskjold** er verneutstyr som varierer i utforming og kvaliteter alt etter hva det brukes i forbindelse med.

Det kan brukes for eksempel når det er fare for å bli truffet av flyvende objekter eller løse gjenstander for eksempel under veitrafikk, fra kjemikaliesprut i laboratorier eller i industrien, eller mot smittebærende partikler (som bloddråper, andre dråper eller aerosoler) i helsevesenet eller laboratorier.

Under opptøyer kan politistyrker eller militære styrker utstyres med ansiktshjelmer; de kan være av forskjellig styrke. De såkalt ikkeballistiske ansiktsskjoldene vil ikke kunne gi vern mot prosjektiler fra skytevåpen, men er som regel i stand til å motstå treff av lavere hastighet, som slag eller kastede gjenstander.

Man kan også bruke uttrykket for slike visirer som man har på ishockeyhjelmer og lignende.

Under faser av koronaviruspandemien i 2020 oppstod det i noen land akutt mangel på ansiktsmasker i helsevesenet.

Referanser
----------

1. ↑  A. Hunsicker: "*Behind the Shield: Anti-Riot Operations Guide*" Universal Publishers, 2011, ISBN 978-1612330358, page 166
2. ↑  article: "Die Helm-Maskenkombination HMK" Arkivert 8. mai 2019 hos Wayback Machine. on polizeipraxis.de (german)
**Håndleddsbrudd** er benbrudd i distale del av radius og ulna. To vanlige former for håndleddsbrudd er *Colles fraktur* og *Smiths fraktur*.

*Colles fraktur* er typen benbrudd som oppstår hyppigst blant mennesker i Norge. Ved Colles fraktur er det brudd i radius like ovenfor håndleddet, ofte kan det også være et brudd i nedre del av ulna. Håndleddet er forskjøvet dorsalt, så armen typisk får en gaffelformet feilstilling.

*Smiths fraktur* er også brudd distalt i underarmen. Bruddet er sjeldnere enn Colles fraktur, her er håndleddet forskjøvet ventralt.

Etiologi
--------

Håndleddsfrakturer oppstår ofte ved fall. Colles fraktur oppstår ofte når en forsøker å ta seg for med utstrakt hånd, Smiths fraktur når man faller på håndbaken.
Håndleddsbrudd er særlig hyppig hos eldre kvinner, osteoporose disponerer for brudd.

Symptomer og funn
-----------------

Ved håndleddsbrudd er det vanligvis hevelse omkring håndleddet og sterke smerter fra det samme området. Hånden kan vanskelig brukes. Ofte ser man feilstilling om de to hendene sammenliknes. Diagnosen stilles ved et røntgenbilde.

Behandling
----------

De fleste håndleddsbrudd behandles med gips, gipsen sørger for at bruddområdet blir immobiliseret i noen uker mens bruddet gror. Bena som er brukket kommer ofte ut av alminnelig posisjon under underarmsbrudd. Mange av frakturene må reponeres til tilfredsstillende stilling før gipsing. Dette gjøres vanligvis i lokalbedøvelse, med røntgenkontroll etter reponering. Noen håndleddsbrudd er så ustabile at gips ikke er tilstrekkelig for å holde dem i riktig posisjon. Slike brudd vil opereres av en ortopedkirurg. Operasjon av håndleddsbrudd skjer på en operasjonssal under bedøvelse. Formålet med operasjonen er å sørge for at bruddet gror i riktig stilling, noe som kan gjøres ved hjelp av metallpinner som plasseres gjennom bena eller ved en støtteplate av metall som legges langs knokkelens overflate.

Referanser
----------

1. 1 2  Jacobsen, Dag (2009). *Sykdomslære*. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 978-82-05-39041-6.
2. ↑   Arentz-Hansen, Cecilie; Moen, Kåre (2005). *Legevakthåndboken* **(engelsk)**. Oslo: Gyldendal Akademisk. ISBN 82-05-30482-3. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* Forskningsrapport fra Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten: Behandling av håndleddsbrudd hos voksne[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
**Elisabeth Staksrud** (født 1973) er en norsk medieforsker. Hun er professor ved Institutt for medier og kommunikasjon, Universitetet i Oslo. Hun har særlig forsket på barn og ungdoms bruk av internett, og i særlig risikoatferd, trygg mediebruk sensur og ytringsfrihet.

Staksrud tok hovedfag i medievitenskap i 1999 på en oppgave om ytringsfrihet og internett i Singapore Hun fullførte doktorgrad (PhD) ved Institutt for medier og kommunikasjon på Universitetet i Oslo i 2012.

Fra 2012 til 2013 var hun gjesteforsker ved Harvard-universitetets internettforskningsinstitutt Berkman Center for Internet & Society. 

I 2013 utgav hun boka *Digital mobbing : hvem, hvor, hvordan, hvorfor - og hva kan voksne gjøre?*.

Referanser
----------

1. ↑  uio.no Elisabeth Staksrud
2. ↑  Elisabeth Staksrud *Ideology of survival : freedom of expression, Internet regulation, and political legitimization in Singapore* Hovedoppgave i medievitenskap - Universitetet i Oslo, 1999
3. ↑  Elisabeth Staksrud *Children and the Internet : risk, regulation, rights*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Elisabeth Staksrud i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Elisabeth Staksrud i BIBSYS
* utdanningsforskning.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ORCID **·** CiNii **·** CRIStin
 |
**Thor «Martin» Martinsen** (egentlig **Thor Kristian Martinsen**), født 12. juli 1945 i Halden, er en tidligere ishockeyspiller som i en årrekke dominerte norsk ishockey. Martinsen er i dag bosatt i Asker og er engasjert som idrettsleder i sin gamle klubb Frisk Tigers, samt gym- og kunst&håndverkslærer ved Solvang skole (Asker).

Martinsen vokste opp på Sagene i Oslo og spilte for klubbene Lian, Skeid, Tigrene og Sparta før han i sommeren 1969 begynte i Frisk Asker.
Han spilte tilsammen 113 landskamper for Norge og vant Gullpucken som årets beste spiller i 1965. Med Martinsen som kaptein dominerte Frisk norsk ishockey på 1970-tallet.

Olympiske leker og VM
---------------------

Martinsen var med sine 18 år en av Norges yngste deltakere ved Vinter-OL 1964 i Innsbruck. Han deltok i ytterligere tre olympiske vinterleker; Grenoble i 1968, Sapporo i 1972 og Lake Placid i 1980. Han har tilsammen 13 VM-sluttspill.

Hedersbevisninger
-----------------

Martinsen ble utnevnt som æresmedlem i Frisk Asker i 2009. Han ble kåret til årets idrettsleder i Asker i 2006.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. oktober 2007. Besøkt 15. mars 2010.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. oktober 2007. Besøkt 2. september 2012.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. august 2011. Besøkt 15. mars 2010.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. juni 2011. Besøkt 15. mars 2010.
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thor Martinsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Thor Martinsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Thor Martinsen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
«Ansiktet på Mars» Foto: NASA-sonden Viking I 1976 
**Ansiktet på Mars**, også kalt **Mona Lisa fra Mars** eller **Cydonia Mensae**, er en 1 600 meter lang formasjon funnet på planeten Mars med nese, munn, øyne og en tosidig symmetri som gjør at den er slående lik et menneskeansikt. Formasjonen ble oppdaget den 20. juli 1976 da instrumentseksjonen til marssonden *Viking 1* landet på Mars og sendte bilder til jorden. Flere mente dette kunne skylde lysforholdene, men en rekke bilder ble tatt fra forskjellige vinkler som viste at ansiktet var en realitet. Vincent DiPetro og Gregory Molenaar benyttet datateknologi for få frem detaljer ved bildene. I 1988 skrev de følgende i en rapport: «vårt standpunkt er at trekkene ikke virker naturlige og at det er nødvendig med mer forskning … Vi ønsker en vitenskapelig granskning av bildene velkommen, og vi imøteser flere data fra fremtidige romfartsprosjekter.»

Likheten satte fart i konspirasjonsteoriene om intelligent liv på planeten og hvorvidt konturene kunne være spor etter en sivilisasjon. Spekulasjonene fortsatte til tross for at ferske bilder fra ekspedisjonen Mars Exspress i 2008 konkluderte med at det måtte ha vært bestemte lys- og værforhold som ga inntrykk av et ansikt.

Se også
-------

* Pareidoli

Referanser
----------

1. ↑  NRK - Tidenes skarpeste bilde av «Ansiktet på Mars» (31.7.2010)

Portal: Astronomi
**Elisabeth Sønstevold** (født 7. september 1942 i Stockholm) er en norsk harpist.

Hun har spilt i Oslo Filharmoniske Orkester siden høsten 1967, der hun blant annet trakterte en *Lyon & Healy* fra før
den andre verdenskrig. Videre har hun utgitt plate med Per Øien (1992).

Hun startet med piano, men begynte med harpe som elleve-åring, etter anbefaling fra
foreldrene, komponistparet Gunnar Sønstevold og Maj Sønstevold. Etter å ha
lært hos den lokale Oscar Harlem (som var filharmoniens solist frem til Sønstevold overtok i 1967)
og vært elev ved Nissens Pikeskole, reiste hun til Wien med hele familien (1960) for studier
ved *Akademie für Musik und darstellende Kunst*. Etter diplomeksamen (1966) 
tok hun videre studier under Marisa Robles i London.
Hennes solodebut var sammen med broren Knut, i Universitetets Aula i januar 1968.
Senere ledet hun egne ensembler, samt 
uroppførte hun farens *Konsert for harpe og obo* med oboer Erik Niord Larsen (1979).

Sønstevold har også tilknytning som lærer ved Norges musikkhøgskole
og Universitetet i Oslo. Videre var hun utnevnt til orkesterformann i filharmonien (1992–95).
Etter pensjonering (2007) spiller hun frilans kammermusikk, samt har gått inn i styret for Lytterforeningen for klassisk musikk.

Hennes bror er fagottist Knut Sønstevold.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1158085, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «hjemmeside med bilde på jobben». Arkivert fra originalen 19. februar 2006. Besøkt 26. november 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** Discogs
 |
**Elisabeth Vannebo** (født 23. mars 1966 i Trondheim) er en norsk musiker og komponist. Hovedinstrumentet er tuba, og hun spiller også didgeridoo. Som komponist og arrangør har hun en stor produksjon og hun har også laget læreverk for instrumentalopplæring både på egen hånd og i samarbeid med andre. Elisabeth er bosatt i Bergen.

Karriere
--------

Hun er utdannet tubaist fra Griegakademiet med Stein Erik Tafjord som lærer. 
Hun var en av grunnleggerne av folkemusikkgruppa Yggdrasil i 1993.
Elisabeth er fast tilknyttet Bergen kulturskole som lærer og utøver. Siden 1991 har hun vært engasjert ved Griegakademiet som metodikk- og praksislærer.
Hun underviser også ved Ole Bull-akademiet.

Plateutgivelser
---------------

* *Herrelaus* – med Yggdrasil (Grappa, 1998)
* *Eg vil møte deg* – med Kvann (Grappa, 2006)
* *Felabaluba med Askeladden* (Grappa, 2018)

Referanser
----------

1. ↑  Historikk på Yggdrasils hjemmeside Arkivert 26. juni 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Elisabeth Vannebos hjemmeside Arkivert 31. desember 2013 hos Wayback Machine.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** Discogs
 |
**Thor Olsen** (født 20. november 1786 på Bråten i Nes i Akershus, død 1868) var en norsk kjøpmann og mesén i Kristiania. Han giftet seg 20. juli 1821 i Aker med Elisabeth Aamodt fra Sørkedalen (1795-1847). Ekteskapet var barnløst.

Hans karriere i Kristiania begynte i 1811 i med ansettelsen som kramboddreng hos kjøpmann Christian Olsen i Grensen, hvoretter han etablerte egen geskjeft i Skippergata (1813). Ti år senere hadde han en formue på 20 tusen speciedaler, og i 1829 kunne han bygge sin egen forretningsgård (palé) i Dronningens gate 16.

Som en av byens ti rikeste menn ble Olsen i 1837 innvalgt i det første bystyret og var ett av medlemmene som fikk flest stemmer. Som særlig bygningskyndig ble han valgt inn i komiteen for børsbygningen, og han ble senere medlem av styret for Børsen. Han var også medlem av byggekomiteen for kongeboligen (Slottet), og av komiteene som forberedte byens bygningslov av 1842 og spørsmålet om utvidelse av byens grenser. Videre var han med i den første gatenavnkomité for byen (med Johan Sebastian Welhaven og Christian Christoph Andreas Lange). Han var ivrig skytter og doyen (eldste medlem) for Skydeselskabet Christian Augusts Venner. Thor Olsen var også teaterinteressert og var styremedlem i selskapet som stor for oppførelsen av Christiania Theater. Som menneskevenn var han også kjent for bidrag til barnevernet.

Som mesén, med bidrag til kunsten, kan man peke på oppdraget til Peder Balke om veggdekorasjoner til byboligen (1837–1843) (hvorav flere i Oslo Bymuseum), samt tretten andre malerier som prydet Olsens hjem. Ved sin død testamenterte han viktige bidrag til Vaterland Børneasyl. I 1930 ble dette omdøpt til Thor Olsens Stiftelse. Han er også minnet med Thor Olsens gate Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   urn.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Juhasz, Lajos: ««Den almindelige plan». Reguleringsarbeidet i Christiania i den første halvpart av 1800-årene.» *St. Hallvard*, 1965/1, side 12–34. Besøkt 11. februar 2017.
Den brasilianske visepresidenten José Alencar kysser ringen på hånden til kardinalen José Freire Falcão som en hilsen og et tegn på respekt og underkastelse.
**Håndkyss** er et kyss på en annen persons hånd. Det er et høflig ritual, en gestus for å hilse og vise respekt. Det initieres av kvinnen som holder ut sin høyre hånd med håndflaten nedover. Mannen som kysser, bukker mot den tilbudte hånden og rører den symbolsk med leppene, mens han lett holder hånden. I moderne tradisjon vil leppene normalt ikke faktisk berøre hånden. Gesten varer mindre enn et sekund.

En håndkyss kan gis av høflighet, underdanighet eller kjærlighet. Håndkysset av kjærlighet er mer enn en gest. Dersom en mann vil vise særlig respekt for en dame bøyer han kne for henne, før han kysser hånden respektfullt. I spesielt trafisjonssbundne samfunn eller familier er det fremdeles den normale form for frieri. 

I mange århundrer var håndkysset, spesielt i adelige og høyborgerlige kretser, den normale måte en mann hilste en dame på. Det ble regnet som ufint å avvise en tilbudt hånd. Kvinnen som tilbyr håndkysset bør være av samme eller høyere sosial stand enn mannen.

Tradisjonen har særlig holdt seg i Østerrike, hvor den ble pleiet langt inn i det tyvende århundre og fremdeles sees ved spesielle foranstaltninger, som ved operaballet i Wien og på danseskoler, samt i enkelte samfunnskretser. Også hilsenen *Küss die Hand* var vanlig i Østerrike opp til ganske nylig.

Håndkysset i sin moderne form oppstod ved det spanske hoff i det 17. eller 18. århundre, og ble alminnelig i den europeiske overklasse i det 18. og 19. århundre. Gestens opprinnelse var trolig et tegn på underdanighet fra mann til mann. Mannen ville vise sin underkastelse ved å kysse den dominante personens signetring, hans tegn på autoritet. Det ble senere normalt for fyrster å la sine undersåtter hilse dem ved å kysse deres ring. Denne skikken praktiseres fremdeles ved det pavelige hoff, og er den normale måte å hilse paven på.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hand-kissing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Studentparlamentet** (StP) er det øverste studentpolitiske organ ved Høgskulen i Sogn og Fjordane. De er studentene sin stemme overfor høyskole, kommune, fylkeskommune og departement.

Studentparlamentet er samansatt av studenter fra alle avdelingene, til sammen 17 representanter. Valgperioden er fra september til juni hvert studieår.

Hovedmål
--------

* Fremme studentene sine interesser på faglige. økonomiske, sosiale og kulturelle områder.
* Sette fokus på det helhetlige læringsmiljøet ved høgskolen.
* Se til at undervisninga og institusjonen generelt ved HSF er i samsvar med gjeldende lover og regler.
* Samarbeide med og fremme studentene ved HSF sine synspunkt i forhold til de nasjonale studentorganisasjonene og Departementene.

Ut fra hovedmålene skal STP arbeide for å ivareta studentene sine rettigheter i studiehverdagen og som berører studiesituasjonen. Studentparlamentet står og for valg av representanter til styre, råd og utvalg ved høgskolen, der studenter er representerte.

Eksterne lenker
---------------

* Parlamentets hjemmeside