recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Moran of the Marines*** er en amerikansk stum dramakomedie fra 1928, regissert av Frank R. Strayer og produsert av Paramount Pictures. I hovedrollene spiller Richard Dix og Ruth Elder. Filmen handler om en mann som verver seg til marinekorpset, men havner i trøbbel da han forelsker seg i datteren til en general. Manus er skrevet av Ray Harris, Agnes Brand Leahy, George Marion jr. og Sam Mintz, basert på en historie skrevet av Linton Wells.

Det eksisterer ingen kjente kopier av filmen i dag og den regnes derfor som å ha gått tapt.

Handling
--------

Michael Moran (Richard Dix) får en kort fengselsstraff grunnet et slagsmål. Da han slipper ut igjen har han hverken penger eller jobb og verver seg til marinekorpset. Mens han er i sivile klær møter han Vivian Marshall (Ruth Elder), som han forelsker seg i. Hun er imidlertid datteren til general Marshall (E.H. Calvert). Michael havner i trøbbel og stilles for krigsrett for å ha kysset henne. Han blir likevel med da enheten hans blir sendt til Kina for å fange banditten Sun Yat (Tetsu Komai). Vivian reiser også dit sammen med sin far. Da hun blir tatt til fange av Sun Yat, reddes hun av Michael, som selv blir tatt til fange. Michael blir befridd av soldater og deretter benådet. Han kan dermed fortsette forholdet med Vivian.

Medvirkende
-----------

* Richard Dix som Michael Moran
* Ruth Elder som Vivian Marshall
* Roscoe Karns som Swatty
* Brooks Benedict som Basil Worth
* E.H. Calvert som general Marshall
* Duke Martin som sersjanten
* Tetsu Komai som Sun Yat

Mottakelse
----------

Mordaunt Hall i *The New York Times* mente at filmen «kan oppfattes som et satirisk melodrama», selv om den begynner lystig. Han roste Elders innsats i filmen, som var hennes spillefilmdebut.

Referanser
----------

1. ↑  «Moran of the Marines» **(engelsk)**. Det amerikanske filminstituttet. Arkivert fra originalen 20. september 2015.
2. ↑  «Moran Of The Marines / Frank Strayer [motion picture]» **(engelsk)**. Library of Congress. Arkivert fra originalen 26. juli 2016.
3. ↑  «THE LOST FILMS OF PARAMOUNT PICTURES» **(engelsk)**. Arne Andersen's Lost Film Files. Arkivert fra originalen 11. juni 2016.
4. ↑  Hall, Mordaunt (15. oktober 1928). «THE SCREEN; Mr. Von Stroheim's Picture». *The New York Times* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 7. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Moran of the Marines* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Moran of the Marines* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Moran of the Marines* på American Film Institute Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Felix Niedner** (født 14. april 1859 i Halle an der Saale, død 19. august 1934 i Eberswalde) var en tysk lærer og skandinavist.

Liv
---

Han studerte germanistikk ved Universitetet i Berlin og fikk doktorgraden hos Karl Müllenhoff i 1881. Fra 1883 til 1907 var han gymnaslærer ved Friedrichs-Gymnasium i Berlin.

Niedner er mest kjent for utgivelsen av den 24 bind store samlingen *Sammlung Thule*, som utkom på Eugen Diederichs' forlag i Jena fra 1911 til 1930. Samlingen besto av tyske oversettelser av nordisk middelalderlitteratur. Som utgiver samarbeidet Niedner med samtidige germanister og skandinavister, for eksempel Walter Baetke, Felix Genzmer, Paul Herrmann og Andreas Heusler.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 14. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 130244273, data.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi ved Baltic Sea Library

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC
 |
**Johnnier Montaño** (født 14. januar 1983 i Cali, Colombia) er en anerkjent colombiansk profesjonell fotballspiller. 

Hans bror, Victor Hugo Montano, er også en kjent colombiansk fotballspiller, som blant annet har spilt for den franske klubben Stade Rennais FC. Johnnier Montano ble en høyt rangert fotballspiller allerede i tidlig alder, og han ble kjent for å sette forskjellige rekorder for det colombianske landslaget i en alder av femten år. Montano spilte bra nok til å fortjene en plass på det colombianske landslaget under fotball-turneringen Copa América som ble arrangert i 1999. Montano scoret det siste målet under en kamp mot Argentina, som Colombia vant 3-0. 

Montano fikk internasjonal anerkjennelse allerede i ung alder, og han ble raskt ansett som en potensielt stigende stjerne på fotball-verdenen. Montano signerte en kontrakt med den italienske klubben Parma i 1999 sammen med lagkameraten Jorge Bolaño. Montano gjorde sin siste opptreden for det colombianske landslaget i 2003. 

Med begrensede muligheter for en raskt stigende karriere i den italienske serien, levde Montano en god stund i en heller nomadisk tilværelse mellom mange forskjellige fotball-klubber overalt i verden, først reiste han tilbake til hjemlandet Colombia for å undertegne en kontrakt med den colombianske klubben America de Cali, og senere spilte han for klubben Independiente Santa Fe som også er fra Colombia. 

Etter endt opphold ved klubben Al-Wakrah SC i Qatar, vurderte Montano å pensjonere seg som fotballspiller, før han fikk en vellykket periode ved den peruanske klubben Sport Boys. Etter å ha scoret ni mål for Sport Boys, ble Montano ønsket av mange av de større peruanske klubbene. Både Club Universitario og Alianza Lima hevdet offentlig å ha signert en kontrakt med Montano. I juni 2010 signerte Montano en kontrakt med ett års varighet med den tyrkiske klubben Konyaspor.

Referanser
----------

1. ↑   Diario AS, oppført som Johnnier Esteiner Montaño Caicedo, AS.com athlete ID montano/2087[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   FBref, FBref spiller-ID 3b7077e1[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 84326, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johnnier Montaño – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Johnnier Montaño – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Johnnier Montaño – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Johnnier Montaño – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Johnnier Montaño – Soccerway Rediger på Wikidata

* (tr) Johnnier Montaño – Mackolik.com Rediger på Wikidata

* (en) Johnnier Montaño – Tyrkias fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Johnnier Montaño – FBref Rediger på Wikidata

* (es) Johnnier Montaño – as.com Rediger på Wikidata
Klippemaleriene i Huafjellet
 **Ningming** (kinesisk: 宁明县; pinyin: *Níngmíng Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Chongzuo i den autonome region Guangxi i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde det 388.100 innbyggere.

Kulturminner
------------

Klippemaleriene i Huafjellet (*Huashan yanhua*, 花山岩画) fra de stridende staters tid til det østlige Han-dynastis tid ble i 1988 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Dette er en av de største grupper av piktografer i Kina og hele verden. Over et stort område på klippeveggen skildres i rød farge et stort slag. Det er lett å gjenkjenne livaktige figurer, våpen og dyr.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Chengzhong (城中镇), Aidian (爱店镇), Mingjiang (明江镇), Haiyuan (海渊镇)

**Kommuner:**

* Tingliang (亭亮乡), Zhai'an (寨安乡), Zhilang (峙浪乡), Dong'an (东安乡), Bangun (板棍乡), Beijiang (北江乡), Tongmian (桐棉乡), Nakan (那堪乡), Nanan (那楠乡)

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 322 passerer gjennom området. Den fører fra Hengyang i provinsen Hunan, via Guilin og Nanning i Guangxi og frem til grensen mot Vietnam ved Vennskapsporten.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «2011年统计用区划代码和城乡划分代码：宁明县» **(Simplified Chinese)**. National Bureau of Statistics of the People's Republic of China. Arkivert fra originalen 21. juli 2012. Besøkt 2. januar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Infoside Arkivert 6. juli 2008 hos Wayback Machine.
* Huashan Cliff Painting[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Forside og motsatt side av en athensk tetradrakme fra ca. år 490 f.Kr.(illustrasjon fra Nordisk familjebok.)
**Tetradrakme** (gresk τετράδραχμον) var en antikk gresk sølvmynt tilsvarende fire drakmer. Den var stor sirkulasjon fra år 510 f.Kr. til 38 f.Kr.

De fleste tetradrakmer ble preget på midten av 400-tallet f.Kr. For å atskille deres myntenhet fra den i Egina begynte Athen å prege tetradrakmer i en annen vektstandard, den «attiske» standard på 4,3 gram. Valutaens bruk var spesielt populær i områder preget av gresk innflytelse som dagens Iran og India.

Referanser
----------

1. ↑  «Tetradrachm». Merriam-Webster.
2. ↑   Androulakis, Yiannis. «History of the Greek coins». Fleur-de-Coin.
3. ↑  «Tetradrachm (silver)» Arkivert 18. juni 2007 hos Wayback Machine.. Coin Cabinet. Kunsthistorisches Museum Vienna

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tetradrachm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Tetradrachm – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder av tetradrakmer fra Athen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin
 |
**Johnny Berry** (født 1. juni 1926, død 16. september 1994) var en engelsk fotballspiller. Berry var høyreving på Manchester Uniteds storlag på 1950-tallet, og spilte også fire landskamper for England. Han ble alvorlig skadet i München-ulykken, og kom aldri tilbake på fotballbanen.

Berry startet karrieren i Birmingham. Han debuterte for klubben i 1947, og spilte 104 ligakamper før han sommeren 1951 ble kjøpt av Manchester United. I sin debutsesong på Old Trafford ble han ligamester, og han var med på å vinne to nye ligagull i 1955/56 og 1956/57. Berry var stort sett fast på laget de sju sesongene han spilte for United, og fikk totalt med seg 277 førstelagskamper og 44 mål for klubben. Den siste tiden før flyulykken i 1958 hadde han imidlertid mistet plassen på laget til unggutten Ken Morgans, og han måtte se Europacupkampen i Beograd fra benken.

Da Manchester Uniteds fly styrtet i München, pådro Berry seg alvorlige hodeskader. Da han ankom sykehuset var legene sikre på at han ikke ville overleve, så en katolsk prest ga ham den siste olje ved ankomst. Berry lå i koma i over to måneder etter ulykken, og da han våknet husket han ingenting fra ulykken – og det var først en måneds tid etter dette at han ble fortalt om flyulykken.

Berrys skader var så omfattende at det tidlig ble klart at han aldri ville kunne spille fotball igjen. Han drev senere en sportsbutikk i fødebyen Aldershot sammen med sin bror.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Johnny Berry †, Transfermarkt spiller-ID 289513, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johnny Berry – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Johnny Berry – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Johnny Berry – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Johnny Berry – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Ning'an** (kinesisk: 宁安; pinyin: *Níng'ān*), tidligere kjent som **Ninguta**, er et byfylke i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Mudanjiang.

Befolkningen var på 437 121 innbyggere i 1999.

Historie
--------

Ifølge rapporter skrevet av hoffjesuitter som besøkte området i 1709 sammen med en kinesisk offisiell ekspedisjon for å innhøste ginseng, var Ninguta på den tid blitt et viktig handelssenter. Her ble det handlet med skogsprodukter, som ginseng og pels fra sobel. 

Det var en garnison med mandsjuiske qingstyrker her, og et betydelig antall kinesiske handelsfolk her.

Kulturminner
------------

*Shangjing Longquanfu*, som en gang var Shangjing-hovedstaden for Bohairiket (Balhae) (*Bohaiguo Shangjing Longquanfu yizhi*, 渤海国上京龙泉府遗址), ble i 1961 ført opp på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Subdistrikt:**

* Chengqu 城区街道

**Storkommuner:**

* Ning'an 宁安镇, Dongjing 东京城镇, Bohai 渤海镇,　Shiyan 石岩镇,　Shalan 沙兰镇,　Hailang 海浪镇, Langang 兰岗镇,

**Kommuner:**

* Jiangnan for koreanere og mandsjuer 江南朝鲜族满族乡, Wolong for koreanere 卧龙朝鲜族乡, Mahe 马河乡, Jingbo 镜泊乡 , Sanling 三陵乡.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 201 fører gjennom området. Den begynner i Hegang i provinsen Heilongjiang og fører via blant annet Mudanjiang og Dandong sør til Liaodonghalvøya til Lüshunkou/Dalian.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens offisielle hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Johnny-Mikael Gallefoss** (født 27. september 1980) er en norsk tidligere fotballspiller. Han er i dag trener for den belgiske klubben BX Brussels. Som aktiv spilte Gallefoss for blant annet Løv-Ham, Bryne og Stabæk. 

Han kommer i fra Guddal i Fjaler. Gallefoss kom til Løv-Ham som utlånsspiller fra Bryne høsten 2005, men fikk senere fast kontrakt med Løv-Ham. Etter at kontrakten løp ut etter sesongen 2007 valgte Gallefoss ikke å fornye kontrakten med klubben. Gallefoss signerte før 2008-sesongen for 3. divivisjonsklubben Norheimsund Fotballklubb, hvor han også spilte før han gikk til Bryne. Han ble senere trener for klubben og var dette frem til han ble trener for BX Brussels.

Sommeren 2013 ble Gallefoss trener i BX Brussels, som er en klubb eid av Vincent Kompany. Han fikk tilbudet om trenerjobben på bakgrunn av at Company hadde fått tips om Gallefoss fra Christian Wilhelmsson, som hadde spilt sammen med Gallefoss i Stabæk. Gallefoss har signert en treårskontrakt med BX Brussels.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 41962, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ba.no Fikk drømmejobb av City-stjerne

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johnny-Mikael Gallefoss – Transfermarkt Rediger på Wikidata
Pasjehåret kom tilbake som vestlig herrefrisyre på 1960-tallet med moteforbilder i popgrupper som The Beatles og andre. Foto av The Betales fra en pressekonferanse ved *Minnesota's Metropolitan Stadium* i 1965.
Pierre Séguier (1588–1672) malt av Charles Le Brun omkring 1660. Den franske kansleren ankommer «Solkongens» hoff ledsaget av pasjer med tidsriktig langt pasjehår. En karikert, krøllete variant av denne mannefrisyren var barokkmotens overdådige allongeparykker.
**Pasjehår** er en frisyre med slett, halvlangt hodehår som henger rett ned og er klippet av i nakken og rundt hodet, iblant med rett pannelugg som er kortere enn håret ellers. Frisyren er oppkalt etter pasjene, unge adelsgutter som gjorde tjeneste ved europeiske fyrstehoff i middelalderen og som ofte hadde håret klippet på denne måten.

Historikk
---------

Pasjehår i form av mer eller mindre langhåret, klokke- eller hjelmformet «bolleklipp» har vært en praktisk frisyre for gutter og menn siden middelalderen. En variant av kort pasjehår med lugg og rette sider, i blant kalt bobfrisyre eller bobklipp, ble populær hårmote blant kvinner og barn på 1920- og 1930-tallet. Pasjefrisyren kom tilbake som mote blant kvinner, barn og ungdommer med slett hår på 1960-tallet, blant annet inspirert av «beatleshår», den fyldige, halvlange guttefrisyren til The Beatles og andre pop- og rockegrupper da. Hårklippen har holdt seg i ulike varianter siden og var særlig vanlig på 1970-tallet.

### Eksempler

* Franske tjenere fra 1400-tallet med kort pasjehår («bolleklipp»), belgformede vamser med puffermer, trange hoser og snabelsko.Franske tjenere fra 1400-tallet med kort pasjehår («bolleklipp»), belgformede vamser med puffermer, trange hoser og snabelsko.
* Bernhard Strigels maleri av keiser Maximilian I av Det tysk-romerske rike og familien hans, deriblant barnebarnet Karl V, viser europeisk, særlig tysk, hårmote tidlig på 1500-tallet. Tre bærer barett på hodet.Bernhard Strigels maleri av keiser Maximilian I av Det tysk-romerske rike og familien hans, deriblant barnebarnet Karl V, viser europeisk, særlig tysk, hårmote tidlig på 1500-tallet. Tre bærer barett på hodet.
* Amerikansk jente med bobformet pasjehår 1965.Amerikansk jente med bobformet pasjehår 1965.
* Engelsk kvinnemote på midten av 1970-tallet med pasjehår, slengbukser og middelalderinspirert belte og bluse med trompetermer.Engelsk kvinnemote på midten av 1970-tallet med pasjehår, slengbukser og middelalderinspirert belte og bluse med trompetermer.

Se også
-------

* Bobfrisyre
* Bolleklipp

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pageboy haircut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Yongtaiwen jernbanebro over elven Fenghua
Jernbanestasjonen i Taizhou
**Ningbo–Taizhou–Wenzhou-banen** (forenklet kinesisk: 甬台温铁路, tradisjonell kinesisk: 甬台溫鐵路, pinyin: *Yǒngtáiwēn Tiělù*) er en tospors elektrifisert høyhastighetsjernbane i provinsen Zhejiang langs østkysten av Folkerepublikken Kina. Strekningen, som også kalles **Yongtaiwenbanen**, er oppkalt etter de tre viktigste byene den betjener: Ningbo, hvis kinesiske navnekortform er *Yong*, Taizhou og Wenzhou. Strekningen er 282,4 kilometer lang. Byggingen begynte i oktober 2005, og linjen åpnet for kommersiell trafikk den 28. september 2009. Togene kommer opp i en topphastighet på 250 kilometer i timen, og korteste reisetid mellom Ningbo og Wenzhou tar en time og tolv minutter.

Ruten
-----

Strekningen løper langs Zhejiangs knudrete østkyst. Byene mellom endestasjonene er Fenghua, Ninghai, Sanmen, Linhai, Taizhou, Huangyan, Luqiao, Wenling, Yueqing, Yongjia og Ouhai.

Banen knytter an til en strekning mot Hangzhou (fra Ningbo), og en høyhastighetsstrekning til Fuzhou (fra Wenzhou).

Historie
--------

Ningbo-Taizhou-Wenzhou-banen er den første jernbane bygd langs Zhejiangs østkyst. Vanligvis anlegges Kinas høyhastighetslinjer langemed eksisterende konvensjonelle jernbanelinjer,men det var ingen jernbanestrekninger langs denne kysten tidligere. Historisk gikk transporten sjøverts eller innover i landet langs elver; terrenget er svært krevende langs kysten.

Ulykke i 2011
-------------

En jernbaneulykke fant sted den 23. juli 2011. Et høyhastighetstog fra Hangzhou mot Fuzhou fikk strømutfall og stanset i utkanten av Wenzhou, med den følge at et påfølgende tog fra Beijing Sør kort tid etter kjørte inn i det bakfra. Tapene var 35 døde og 211 skadede.

Referanser
----------

1. 1 2 3  "甬台温铁路随时可开行货车１０月开行客运动车组，届时停靠火车南站" 2009-08-01
2. ↑  «Chinese train collision leaves 35 dead». DAWN Media Group. Besøkt 24. juli 2011.
**Theatre World Award** er en amerikansk teaterpris som deles ut årlig til skuespillere som har utmerket seg på teaterscenen i New York.

Historie
--------

Prisen ble delt ut for første gang etter 1945- til 1946-sesongen, og blant de første vinnerne var Betty Comden, Judy Holliday og John Raitt. Blant vinnerne i årene etter er blant annet Julie Andrews, Lea Salonga, Carol Channing, Barbara Cook, Tim Daly, Loren Dean, Calista Flockhart, Grace Kelly, Cloris Leachman, Carol Lynley, Lizbeth MacKay, Jayne Mansfield, Audra McDonald, Helen Mirren, Brenda Blethyn, Gillian Anderson, Patricia Neal, Brooke Shields, Maureen Stapleton, Meryl Streep, Bernadette Peters, Vanessa L. Williams, Danny Aiello, Richard Burton, Marlon Brando, Dixie Carter, Billy Crudup, Ralph Fiennes, Andy Griffith, Laurence Harvey, Charlton Heston, Burt Lancaster, Jude Law, Anthony Perkins, Christopher Plummer, Cliff Robertson, Eli Wallach, Lucie Arnaz, James Dean, Dustin Hoffman, Dick Van Dyke, Carol Burnett, Jane Fonda, hele rollebesetningen i *A Chorus Line*, og – i det 21. århundre – Marissa Jaret Winokur, John Lloyd Young, Antonio Banderas, Christina Applegate, Fantasia Barrino, Harry Connick jr. Hugh Jackman og Reba McEntire.

Vinnerne velges av en komité bestående av New York-baserte kritikere. Denne komiteen består i dag av Peter Filichia (Theatermania.com), Harry Haun (*Playbill*), Matthew Murray (TalkinBroadway.com), Frank Scheck (*New York Post*), Michael Sommers (Newhouse Papers), Doug Watt (Critic Emeritus, *New York Daily News*) og Linda Winer (*New York Newsday*), og er samordnet av *Theatre World*-redaktøren John Willis og Associate-reaktøren Ben Hodges.

Prisen er kjent som «Janus», etter den romerske guden, og er en bronseskulptur designet av Harry Marinsky.

Se også
-------

* Tony Award

Eksterne lenker
---------------

* Theatre World Awards
***Seremonien*** (fransk: *La Cérémonie*) er en dramafilm fra 1995, regissert av Claude Chabrol, med Isabelle Huppert, Sandrine Bonnaire og Jacqueline Bisset. Filmen er basert på romanen *Dømt til å drepe* av Ruth Rendell.

Handling
--------

La Cérémonie forteller historien om en ung kvinne, Sophie Bonhomme (spilt av Sandrine Bonnaire) som blir ansatt som hushjelp for Lelièvre-familien. De bor i et isolert herskapshus i Bretagne, og består av fire medlemmer: Catherine (spilt av Jacqueline Bisset) og Georges, samt foreldrene deres - som ikke har barn sammen, men de har ett barn hver fra tidligere ekteskap. Gilles er sønnen til Catherine og hennes tidligere ektemann. Gilles er en ensom tenåring, som elsker litteratur, og har en lidenskap for kunst.

Melinda er datteren til Georges, og hans avdøde kone. Hun studerer ved et universitet og tilbringer bare helgene hjemme hos faren sin - hvor hun ofte inviterer kjæresten Jérémie. Gjennom hele filmen unngår Sophie å bruke oppvaskmaskinen, nekter å ta kjøre-timer, kjøper falske briller, og har problemer med å gi en kasserer i butikken riktig vekslepenger. Seerne oppfatter senere at Sophie faktisk er analfabet, og har en historie med vold fordi hun antas å ha tatt livet av sin funksjonshemmede far - eller i det minste latt være å ha reddet faren sin fra en brann, hun kan ha stått bak i huset hans.

Vel fremme i den lille landsbyen møtes Sophie og Jeanne (spilt av Isabelle Huppert) som arbeider ved post-kontoret, som av og til arbeider for en veldedig organisasjon, og leser mye. Jeanne er ofte misunnelig og aggressiv ovenfor andre mennesker, inkludert medlemmer av Lelièvre-familien, og hun ødelegger posten deres. Hun har også en voldelig bak--historie: Hun ble siktet for drapet på sin fire år gamle datter, men hun ble senere frikjent. De to vennene møtes regelmessig, enten for et veldedighetsprosjekt (som de ender opp med å ødelegge) eller for å se en film. Å se på TV er Sophies viktigste tidsfordriv.

Skuespillere
------------

* Isabelle Huppert
* Sandrine Bonnaire
* Jacqueline Bisset
* Jean-Pierre Cassel
* Virginie Ledoyen
* Valentin Merlet
* Serge Rousseau

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Seremonien* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Seremonien* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Seremonien* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Seremonien* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Seremonien* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Seremonien* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Seremonien* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Seremonien* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Seremonien* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Seremonien* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
Verdenskartet fra *Theatrum Orbis Terrarum*
Kart over Nord-Atlanteren som viser Grønland, den fiktive øyen Grocland, Brasil og Frisland, Island, Irland, Skandinavia og Finland, samt deler av nåværende nordøstre Canada og de nordlige delene av Sentral-Europa.
**Theatrum Orbis Terrarum** («Verdensteateret») er et kartverk av den flamske kartografen Abraham Ortelius som anses for å være det første moderne atlaset. Det ble trykket første gang i Antwerpen den 20. mai 1570 og besto av 70 kart i dobbeltfolio utført i kobberstikk av illustratøren Frans Hogenberg sammen med tekster på totalt 53 ark bundet sammen i bokform. Innen slutten av 1572 kom verket ut i tre latinske utgaver, i tillegg til en hollandsk, en fransk og en tysk utgave.

Ortelius tegnet ingen kart selv; hans arbeid gikk ut på å samle inn allerede eksisterende kart som han så klistret opp på vev, fargela og solgte. Denne virksomheten viste seg å være så lønnsom at den resulterte i flere reiser verden over for å finne de beste karteksemplarene som til slutt ble samlet i *Theatrum*.

Atlaset henvises ofte til som sammenfatningen av 1500-tallets kartografi. Ortelius føyde til en kildefortegnelse (*Catalogus Auctorum*) med navnene på de opprinnelige opphavsmennene til kartene, navn som ellers ville vært helt ukjente.

*Theatrum* ble til på en tid da den europeiske kartproduksjonen flyttet seg fra Italia til Antwerpen der Ortelius var virksom. Flere kartbøker hadde blitt produsert tidligere, mye på grunn av alle de nye oppdagelsene som særlig de portugisiske oppdagelsesreisende gjorde verden over, men disse var av en annen type enn Ortelius' atlas. Ofte besto de av beskrivende tekster eller bare veggkart bundet sammen til samlende verk. Ingen av dem samlet kartene i et likeartet trykkformat der kart og tekst ble forent for å skape en større sammenheng. Ortelius la like stor vekt på alle elementer av kartene og de tilhørende tekstene.

Etter den første utgaven av *Theatrum* redigerte og utvidet Ortelius atlaset og ga det ut i forskjellige formater frem til sin død i 1598. Totalt ble det gitt ut 25 utgaver i hans levetid. Etter Ortelius' død fortsatte atlaset å komme ut fordi det var etterspurt, og det kom ut frem til 1612. Fra de opprinnelige 70 kartene og 87 tekstene i den første utgaven, vokste den gjennom sine totalt 31 utgaver til å omfatte 183 beskrivelser og 167 kart i 1612.

Se også
-------

* Civitates Orbis Terrarum

Eksterne lenker
---------------

* Ortelius atlas vid Historical Collections for the National Digital Library, Kongressbiblioteket, USA
* VÖBAM – Abraham Otrelius
* Otrelius Atlas av Frans Koks

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Liuhe** (kinesisk: 柳河县; pinyin: *Liǔhé Xiàn*) er et fylke i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Tonghua.

Befolkningen var på 371 634 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Luotongshan gamle by (*Luotongshan cheng*, 罗通山城) fra Goguryeorikets tid ble i 2001 oppført til listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

Kinas riksvei 303 løper fra Ji'an i Jilin til Xilinhot i Indre Mongolia.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside Arkivert 5. januar 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |
**Modum kulturhus** ligger i Vikersund, vegg i vegg med rådhuset. 

Kulturhuset, som ble åpnet 1. desember 1991, rommer Modum bibliotek, Modum kino som holder til i Storsalen og en mindre sal. På onsdager og søndager er det kinovisninger i storsalen. Kulturhuset blir ikke bare brukt til kino, men også til konserter, danseforstillinger, konfirmasjoner, dansetreninger, revyer osv.

Storsalen har et teleskopiske amfi (nytt i 2008) med sitteplasser til 228 personer og et galleri med 32 sitteplasser. Småsalen har plass til 100 personer og benyttes til møter og mindre arrangement.

I tillegg til det lokale kulturlivet besøkes kulturhuset ofte av Riksteatret og av mange nasjonale artister. 

Jonas Fjeld er en artist som legger alle sine turneer innom Modum kulturhus, han har også gjort opptak til sine album her. På veggene rundt i huset finner man plakater fra de fleste av forestillingene. Det er også en "Fjeld-veggen" med bilder, som en hyllest til Jonas Fjeld.

Modum kulturhus benyttes også mye til møtevirksomhet.

Adressen er Rådhusveien 2, 3370 Vikersund.

Referanser
----------

1. ↑  «Modum kulturhus | Forside». *www.modum.kulturhus.no*. Besøkt 14. mai 2022.
**Senatorvalget i Connecticut 2010** er et kongressvalg som avholdes 2. november 2010 i den amerikanske delstaten Connecticut. Valget står mellom den sittende statsadvokat Richard Blumenthal og hans republikanske utfordrer, forretningskvinnen Linda McMahon.

Primærvalgene
-------------

### Demokratenes primærvalg

Blumenthal var nærmest sikret nominasjonen, og hadde i mars 2010 en oppslutning på 81%. I mai avslørte *The New York Times* at Blumenthal under valgkamparrangement har sagt at han deltok i Vietnam-krigen, selv om han ikke gjorde det. Blumenthal fikk sterk støtte av den største militærveteranforeninga, Veterans of Foreign Wars, etter oppslaget, og vant nominasjonen fire dager etter at artikkelen sto på trykk. Det ble ikke avholdt noe primærvalg for Demokratene, fordi ingen av de andre kandidatene fikk over 15% av støtten til partiet da de holdt sin partikonvensjon 21. mai 2010.

### Republikanernes primærvalg

I republikanernes primærvalg sto det mellom tidligere kongressmann Rob Simmons og forretningskvinnen Linda McMahon, som har tjent mange millioner dollar på wrestling-bransjen, som administrerende direktør for World Wrestling Entertainment. McMahon brukte 21,5 millioner dollar i primærvalgkampen, mens de to andre kandidatene brukte 2,5 millioner dollar hver. Hun vant primærvalget med litt over 49 prosent av stemmene.

Republikanernes primærvalg i Connecticut 10. august 2010| Parti | Kandidat | Stemmer | Prosent |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Republikanerne | **Linda McMahon** | **59 749** | **49,2**% |
|  | Republikanerne | Rob Simmons | 34 011 | 28,0% |
|  | Republikanerne | Peter Schiff | 27 576 | 22,7% |
| Totalt | 121 336 | 99,9% |
| Oppmøte |  |  |

Senatorvalget
-------------

Senatorvalget i Connecticut 2010 2. november 2010| Parti | Kandidat | Stemmer | Prosent |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Demokratene | Richard Blumenthal | 636 040 | 55,16%% |
|  | Republikanerne | Linda McMahon | 498 341 | 43,22%% |
|  | Partiløs | Warren B. Mosler | 11 275 | 0,98%% |
|  | Connecticut for Lieberman | John Mertens | 6735 | 0,58%% |
|  | Partiløs | Tilføyelser (Åtte personer) | 724 | 0,06%% |
| Totalt | 1153115 | 100%% |
| Oppmøte |  |  |

Referanser
----------

1. ↑  Raymond Hernandez (17. mai 2010): Candidate’s Words on Vietnam Service Differ From History. *The New York Times*.

Eksterne lenker
---------------

| * v
* d
* r
USAs kongressvalg 2010 |
| --- |
| Alabama **·** Alaska **·** Arizona **·** Arkansas **·** California **·** Colorado **·** Connecticut **·** Delaware (spesialvalg) **·** Florida **·** Georgia **·** Hawaii **·** Idaho **·** Illinois **·** Indiana **·** Iowa **·** Kansas **·** Kentucky **·** Louisiana **·** Maryland **·** Massachusetts (spesialvalg) **·** Pennsylvania **·** Sør-Carolina |
Liu, i rød drakt, sammen med tidligere USAs førstedame Laura Bush utenfor Det hvite hus i 2006.
**Liu Yongqing** (forenklet kinesisk: 刘永清, tradisjonell kinesisk: 劉永清, pinyin: *Liú Yǒngqīng*, født i 1940 i Chongqing i Kina) er hustru til Hu Jintao, tidligere generalsekretær for Det kinesiske kommunistiske parti og Folkerepublikken Kinas president. 

  

Hun var således landets førstedame. Hun spilte en tilbaketrukket rolle og fremsto mer som vertinne overfor for eksempel utenlandske besøkende, men kom likevel mer frem i lyset enn mange tidligere ektefeller av ledende kinesiske politikere ved det at hun ofte ledsaget sin mann på hans mange utenlandsreiser.

Hu Jintao og Liu Yongqing har to barn – en sønn som heter Hu Haifeng og en datter som heter Hu Haiqing. Begge studerte ved Tsinghuauniversitetet. Haiqing ble gift i 2003, 33 år gammel, med Mao Daolin.

Referanser
----------

1. ↑  Needham, Kirsty (24. oktober 2003). «Well travelled - but not very well known». *The Sydney Morning Herald*.
2. ↑  «Chinese leader’s daughter marries». The Washington Times. 3. november 2003.
**Liu Yuan** (tradisjonell kinesisk: 劉源, forenklet kinesisk: 刘源, pinyin: *Liú Yuán*, født i 1951 i Beijing) er en kinesisk kommunistisk politiker og general. Han er (2012) politisk kommissar i Folkets frigjøringshærs logistikkdepartement.

Han er sønn av president Liu Shaoqi, den fremtredende kommunistleder og påtenkte etterfølger av Mao Zedong som senere ble utrensket under kulturrevolusjonen. Moren er Wang Guangmei. Han er fetter til Wang Guangying.

I 1985 ble han videborgermester av Zhengzhou i provinsen Henan. Han ble viseguvernør for Henan i 1988. Han var så lenge knyttet til Folkets væpnede politi, og gjorde deretter karriere i Folkets frigjøringshær.

I 2010 skrev Liu forordet til en venns bok med tittel *Endring av vårt syn på kultur og historie*, som tiltrakk seg oppmerksomhet for sin kritikk av tidligere partiledere, avvisning av utenlandske modeller og promovering av militære verdier.

Referanser
----------

1. 1 2  Page, Jeremy *"Princeling" General Attracts Notice with Criticism of Party*. China Realtime Report, The Wall Street Journal, 23 May 2011.
2. ↑  Hsiao, Russell (23. juli 2009). «Hu Confers Hardliner Top Military Rank». The Jamestown Foundation. Besøkt 5. april 2010.
3. ↑   *讀張木生—《改造我們的文化歷史觀》序言* 劉源 Arkivert 13. oktober 2011 hos Wayback Machine. (Chinese, traditional characters, PDF)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liu Yuan hos China Vitae Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
**Pete Namlook** (eller **Peter Kuhlmann** som var hans egentlige navn) født 1960, død 8. november 2012, var en tysk musiker som er en av de fremste og mest anerkjente produsentene innen den elektroniske musikksjangeren ambient. Tidlig i karrieren produserte han også trance og hard techno, men han konsentrerte seg etterhvert fullt og helt om ambient-sjangeren. 

Namlook er kjent som grunnleggeren av det meget anerkjente ambient-plateselskapet FAX +49-69/450464, som ble stiftet sent i 1992. Namlook står selv bak mesteparten av utgivelsene på selskapet, enten alene eller i samarbeid med andre artister. Kjente artister han har jobbet sammen med inkluderer Atom Heart, Tetsu Inoue, Richie Hawtin, Klaus Schulze og norske Geir Jenssen (aka Biosphere). Namlook er kjent for å være svært produktiv, og har per utgangen av 2006 gitt ut over 140 album. Blant hans mest kjente utgivelser er *Silence*-serien (med Dr. Atmo på to av fem utgivelser), *2350 Broadway*-serien (med Tetsu Inoue), *The Dark Side of the Moog* (med Klaus Schulze og Bill Lasswell) og *Jet Chamber*-serien (med Atom Heart). Sammen med Geir Jenssen ga han ut *The Fires of Ork* I og II i henholdsvis 1993 og 2000.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 135061776, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, oppført som Peter Kuhlmann, BNF-ID 17818805k[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 13979262v[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Zita Tóth** (født 28. mai 2002) er en ungarsk alpinist, som representerer klubben Vasas SC. Hun trenes av Philipp Anker. 

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 40 i slalåm.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Tóth deltok i sitt første FIS-renn (FIS Citizen Race) i november 2018, i slalåm i Pass Thurn i Østerrike, der hun kjørte ut. Hun fikk sin første pallplass i et CIT-renn 21. desember 2018, da hun kom på andreplass i storslalåm samme sted. Hun deltok i Ungarsk mesterskap i alpint 2019, som ble arrangert i Østerrike, og vant der storslalåm. Under det ungarske juniormesterskapet, som også ble arrangert i Østerrike, vant hun storslalåm.

Hun deltok i Vinter-EYOF 2019 (European Youth Olympic Festival) i Bosnia-Hercegovina, der hun kom på niendeplass i slalåm, men hun kjørte ut i storslalåm. Hun deltok også i Junior-VM i alpint 2019, der hun kom på 60.-plass i storslalåm, men kjørte ut i slalåm.

### Sesongen 2019/20

Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 16.-plass i super-G, der Amelie Klopfenstein fra Sveits vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen falt hun ned én plass, slik at hun endte på 17.-plass i kombinasjonen. I storslalåm og i slalåm kjørte hun ut.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   olimpia.hu[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Alpine skiing - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 20. februar 2022. Besøkt 23. februar 2021.
4. 1 2  FIS - *Zita Toth - Results*, besøkt 26. mars 2020.
5. ↑  FIS - *St. Lambrecht (AUT) - National championships - Women's Giant Slalom*, besøkt 26. mars 2020.
6. ↑  FIS - *St. Lambrecht (AUT) - National Junior Championships - Women's Giant Slalom*, besøkt 26. mars 2020.
7. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing: Women's Super-G* Arkivert 19. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 24. mars 2020.
8. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Women's Alpine Combined* Arkivert 25. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 25. mars 2020.
9. ↑  Lausanne 2020 - *Zita Toth* Arkivert 26. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 26. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zita Tóth – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Zita Tóth – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Zita Tóth – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Zita Tóth – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 26. mars 2020 hos Wayback Machine.
Fra Surgut
Jernbanestasjonen i Surgut
**Surgut** (russisk: Сургу́т) er den største byen i Khanty-Mansia i Russland. Den ligger ved elva Ob, rundt 250 km øst for Khanty-Mansijsk. Innbyggertall: 291 800 (est. 2005), 285 027 (folketelling 2002).

Navnet på byen kommer, ifølge en tradisjon, av de khantiske ordene «sur» (fisk) og «gut» (hull, grop).

Historie
--------

Surgut er en av de eldste byene i Sibir. Den ble grunnlagt i 1594 etter order fra Tsar Fjodor I.

Urbaniseringen av Surgut fant sted på 1960-tallet, da den ble et senter for olje- og gassproduksjon. 25. juni 1965 fikk arbeidsbosetningen Surgut innvilget bystatus.

Økonomi og næringsliv
---------------------

Surguts økonomi er knyttet til oljeproduksjon og behandling av naturgass. De største virksomhetene er oljeselskapet *Surgutneftegaz* (ofte bare kalt Surgut) og *Surgutgazprom* (en avdeling av Gazprom). Surguts kraftverk GRES-1 og GRES-2 produserer over 7200 megawatt og forsyner mesteparten av regionen med relativt billig elektrisitet.

Transport
---------

Surgut lufthavn ligger 10 km nord for byen, og har flyvninger til Moskva, Dubai, St. Petersburg, Irkutsk og flere andre byer.

Jernbanen Tjumen–Novyj Urengoj går gjennom byen. Surgutbrua over Ob er verdens lengste ett-tårns skråkabelbru.

Byen har en havn.

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Surgut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjonsportal for Surgut (russisk)

| * v
* d
* r
Byer i Khanty-Mansia |
| --- |
| Administrativt senter: Khanty-Mansijsk |
| Flagget til Khanty-Mansia | Belojarskij **·** Jugorsk **·** Kogalym **·** Langepas **·** Ljantor **·** Megion **·** Neftejugansk **·** Nizjnevartovsk **·** Njagan **·** Pokatsji **·** Pyt-Jakh **·** Raduzjnyj **·** Sovetskij **·** Surgut **·** Uraj | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Hans Bonde** (født 9. januar 1958) er en dansk historiker, professor dr. phil. ved Københavns Universitet.

Bonde er cand. phil. ph.d. og senest (2002) dr. phil. i historie fra Københavns Universitet. Han har siden 2003 vært professor i idrettshistorie ved *Institut for Idræt og Ernæring*, Københavns Universitet.

Bonde er en av pionerene innenfor dansk manneforskning, og er internasjonalt anerkjent for sin forskning i maskulinitet, samfunn og sport. Han har blant annet påvist at dansk idrett var den kultursektor, som samarbejdet mest med nazistene.

Bonde har utgitt flere bøker og i *Fordi du fortjener det – fra feminisme til favorisme*, diskuterte han positiv særbehandling av kvinner innenfor kunst og forskning.

For sin brede idrettshistoriske forskning er Bonde blitt hedret med Harald (Årets Underviser) på Københavns Universitet 2004, Årets Historiebog 2006 og Dansk Magisterforenings Forskerpris for Humaniora 2009.

Referanser
----------

1. ↑   www.altinget.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   dm.dk, besøkt 30. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Hans Bonde | lex.dk». *Den Store Danske* **(dansk)**. Besøkt 28. oktober 2020.
4. ↑  Jensen, Henrik Dannemand (8. januar 2018). «En maskulin feminist». *Berlingske.dk* **(dansk)**. Besøkt 28. oktober 2020.
5. ↑  Høgholm, Julie (9. januar 2018). «Han har gjort mænd til sin mærkesag». *Kristeligt Dagblad*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ORCID **·** SUDOC **·** ResearcherID **·** NKC
 |

Portal: Danmark
**Hans O. Borolien** (født 5. mars 1860, død 4. desember 1952) var en gammeldansmusiker fra Sør-Fron i Gudbrandsdalen.

Hans kom fra husmannsplassen Isumløkken, men kjøpte etter foreldrenes død sitt eget småbruk høyt oppe i nørdre lia på 1890-tallet. Han startet først å spille på enrader trekkspill, men fikk rundt 1910 kjøpt seg en torader gjennom landhandler Amund Rudi. I løpet av de årene han spilte (fram til midten av 1920-tallet) lagde han flere toradermelodier, hvorav enkelte, som f.eks. «Boroligaloppen», fremdeles brukes – både i Gudbrandsdalen og ellers i landet.

Borolien var kjent som en dyktig musiker og tilhørte den gamle garden musikanter, som kunne lære seg en melodi etter gehør ved å høre andre spille, uten bruk av noter. En annen låt, som fremdeles brukes, er «Purka satt fast i grinda». Hans fikk trolig inspirasjon til de låtene han lagde både gjennom grammofonplater og ved at han hørte andre gammeldansmusikere spille opp til dans på forskjellige sammenkomster, som datidens fester og martnaer. 

Hans kunne gå milevis for å spille opp til dans og tjente seg mange gode slanter på den måten. En gang han hadde vært borte en stund kom han hjem med 150 kroner, som på den tiden var en god attåtinntekt for en småbruker. Han var gift med Ane Ekre (1858–1930) og fikk med henne 11 barn mellom 1878 og 1903. Et av hans oldebarn, Arne Vangen (1943–) fra Sør-Fron, spilte selv mange av oldefarens melodier på trekkspill og torader, og har lært opp mange unge gammeldansmusikere innen den gamle sjangeren i midt-Gudbransdalen.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**Bakun-demningen** er en demning med vannkraftverk i Sarawak i Malaysia, dvs på den vestlige delen av Borneo. Kraftverket ligger ca. 60 km vest for byen Belaga, i ei mindre sideelv til elva Rajang, og ble påbegynt i 1995. Det er ventet at sluttføringen av anleggsarbeidet med igangsetting av kraftproduksjon kan skje i 2015, men det har vært tre utsettelser av prosjektet og dato for ferdigstilling er ikke sikker. Installert effekt blir etter eksisterende planer totalt 2.400 MW.

Selve demningen skal bli ca. 205 m høy og 750 meter lang, og reservoaret vil demme opp ca. 695 km² jungel og elvedal. Prosjektet er økologisk omstridt.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑   www.sarawakenergy.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bakun Dam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Friends of the Earth – prosjektside om økologiske følger av Bakundammen.
* Asia Times Arkivert 11. juni 2009 hos Wayback Machine. – «Dirty dam draws dirty smelters», 25. januar 2006.
**Hans Tabor** (født 25. april 1922, død 19. november 2003) var en dansk diplomat og sosialdemokratisk politiker.

Som Danmarks FN-ambassadør var han formann for FNs sikkerhetsråd i 1967, ved utbruddet av seksdagerskrigen mellom Israel og en rekke arabiske land i Midtøsten. Tabor oppnådde kortvarig verdensberømmelse da han greide å forhandle frem en våpenhvile mellom de krigførende partene. 

Kort tid etter denne diplomatiske suksessen ble han utnevnt til utenriksminister av Jens Otto Krag, men da regjeringen falt bare fire måneder senere ved Folketingsvalget 1968, vendte han tilbake til diplomatiet, først som ambassadør i Roma. Hans siste ambassadørpost var i Oslo før han ble pensjonist.

Han er gravlagt på Frederiksberg Ældre Kirkegård.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000011775, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Hans Tabor er død*. Artikkel hos Berlingske

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Hans Melchior Eriksen Bergseth** (født 27. september 1864 i Øvre Rendal, død 16. juni 1918 i Øvre Rendal) var en norsk gårdbruker og underoffiser som var ordfører i Øvre Rendal 1905–1910. Ved kommunevalgene sto han på *Gaardbrugernes og Arbeiderforeningens liste*. Den andre lista i Øvre Rendalen i disse årene var Venstre, som hadde David Kvile som ordførerkandidat.

Han kjøpte gården Nystu Bergset av sin morbror Seming Haagensen i 1894, og drev den til sin død. Han gikk på underoffiserskole i 1885, og var sersjant ved Østerdals linjebataljon fra 1889. Utnevnt til kommandersersjant i 1915.

Hans Eriksen var født utenfor ekteskap. Mora Brynhild Semingsdatter (1839–1902) var jordmor, mens faren Erik Pedersen Schanke senere ble svigersønn av «østerdalskongen» Jacob Eriksen Haarset.

Referanser
----------

1. 1 2  Bull, Jacob B. (1940). *Øvre Rendalen, gårdenes og slektenes historie*. Gyldendal. s. 191.
2. ↑  Hans Bergset; Gravminner i Norge
3. ↑  *Østerdølen 14. okotber 1904*. Tynset. 1904. s. 3.
4. ↑  *Østerdølen 19. oktober 1910 19*. Tynset. 1910. s. 2.
5. ↑  *Østerdølen 19. oktober 1910*. Tynset. 1910. s. 2.
6. ↑  *Underofficerer ved Østoplandenes infanterireg. nr 5*. Webergs boktrykkeri. 1929. s. 19.
Skjematisk tegning av bakteriofag λ
Illustrasjon av bakteriofag λ som har bundet seg til LamB
**Bakteriofag λ** er en bakteriofag som snylter på *Escherichia coli*. Den er et av de mest studerte modellsystemer i molekylærbiologi og er blitt benyttet a som et verktøy for å forstå forskjellige fundamentale prinsipper i biologi, slike som genregulering og DNA-replikasjon.

λ har et symmetrisk ikosaederformet hode med en diameter på 60 nanometer og et dobbelttrådet DNA-molekyl på 48.502 basepar som genom. Den kan benytte seg av både lytisk og lysogen vekst.

λ har proteinet LamB som reseptor og binder seg til og sender DNA-et sitt gjennom denne. LamB er et protein som sitt på celleyten til *E. coli* og blir kodet for av en del av operonet for maltose.

Kilder
------

* Chatterjee, Sujoy; Rothenberg, Eli (15. november 2012). «Interaction of Bacteriophage λ with Its E. coli Receptor, LamB». *Viruses*. doi:10.3390/v4113162.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |