recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rådmannsgården** (Rådhusgata 19) er den eldste bevarte bygningen i det gamle Christiania (kvadraturen i Oslo). Huset ligger mot Rådhusgata, Nedre Slottsgate og Christiania torv. Bygården ble bygd 1626, men er siden forandret flere ganger. Anlegget er fredet.

Historie
--------

«Den gamle Universitetsbibliotheks-Bygning i Christiania», illustrasjon fra *Illustreret Nyhedsblad* 11. mars 1860
«Garnisonssygehuset i Christiania bygget af Borgermester Lauritz Hansen 1626. Mod Raadhusgaden og Øvre Slotsgade.» Fasader oppmålt 1897. Oslos eldste bygning har huset blant annet Universitetsbiblioteket (1824–1852), Deichmanske bibliotek, sykehus (1852–1897), Kristiania/Oslo kommune (fra 1897) og Oslo Kunstforening (fra 1937).  Tegning: Holger Sinding-Larsen / Riksantikvaren 
Ankerjernene på sidebygningen mot Nedre Slottsgate daterer den til 1626, og hele anlegget ble antagelig fullført dette året for rådmann Lauritz Hansen. 

### Utforming

Eiendommen strakte seg opprinnelig lenger bakover i kvartalet. Hovedbygningen er i to etasjer med yttervegger murt av importert nederlandsk teglstein. Fargeskiftninger i teglsteinsgodset, med overveiende røde koppsider og gule løpersider, gir murverket avvekslende røde og gule skifteganger. Den opprinnelige svalgangen mot bakgården ble senere på 1600-tallet erstattet av det nåværende trappehuset mot torget, oppført i utmurt bindingsverk. Huset har et bratt tak med midtark og høye gavler med blindarkader. De hadde opprinnelig svungne konturer og sandsteinsornamenter i dansk-nederlandsk renessansestil. Huset har et asymmetrisk plassert karnapp mot Rådhusgata. Fløyen mot Nedre Slottsgate var opprinnelig frittliggende i halvannen etasje, men ble påbygd til to i 1782. Også denne fløyen hadde tidligere et karnapp, som ble tilføyd ved sammenbyggingen med forhuset, men revet på 1800-tallet.

Ved restaurering i 1950-årene ble gamle vindusrammer fra 1600-årene erstattet med smårutete vinduer av 1700-talls type. 

### Bruk

Universitetsbiblioteket i Oslo (1824–1852) og Deichmanske bibliotek har hatt tilhold her. Fra 1852 ble bygningen brukt av Garnisonssykehuset fram til kommunen overtok det i 1897. I 1937 ble Rådmannsgården lokaler for Oslo Kunstforening.

Se også
-------

* Christiania torv
* Anatomigården, nabohuset

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rådmannsgården – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Rådmannsgården». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
***The Misanthrope*** (utgitt 2007) er en dokumentarfilm av Darkthrone-medlem Ted Skjellum som omhandler det norske black metal-miljøet. 

Sammen med filmen følger også med en CD, spesielt laget for DVD-en av Skjellum.

Den eneste kinoen som viste filmen var Frogner Kino i Oslo, 6. april 2007.

Om filmen
---------

Filmen omhandler blant annet Grutle Kjellson (fra Enslaved), og musikken er fra bandene Aura Noir, Enslaved, Gallhammer, Virus, Darkthrone.
Andre som også er med i filmen er Fenriz, Cato, Apollyon, Jack Wolfskin, Knut, Peter Beste.

> Den første tanken om å lage en DVD kom i 1993. Med all interessen omkring svart metalls tidlige år her i Norge, og alle dokumentarfilmene, bøker, osv som blir laget, mente jeg at å lage denne DVD-en ville være en fin ide, en fullstendig rar film uten noen aktuell informasjon, men med atmosfære og selv-ironi. Det tok meg nesten fire år å fullføre, fordi jeg ventet på begivenheter til å skje, og hadde alltid fotoapparatet mitt med meg. Forbered deg for en reise gjennom forskjellige begivenheter og skygger av tanker.
> 
> 
> Nocturno
> 
>

Utgivelser
----------

### Kapitler på DVD

1. *Icefishing*
2. *Intro*
3. *Desolate*
4. *Sardonic Rehearsals*
5. *Ali Baba Winter*
6. *Aura Noir Signing*
7. *Tokyo*
8. *Norway Be My Grave*
9. *Ali Baba Summer*
10. *Aura Noir Releaseparty*
11. *Sardonic Studio*
12. *Tyrant Meeting*
13. *Endtime*
14. *Credits*

### DVD ekstra

1. 
2. *Stills*
3. *Thulcandra*
4. *Archipelago*
5. *Too Old Too Cold*

### Bonus CD

1. *Battlehorns* (2:30)
2. *The Bastard Son* (3:18)
3. *Lake Of Sorrow* (1:49)
4. *Stay Away* (1:58)
5. *Necroposers* (2:43)
6. *The Will To Deny* (7:16)
7. *The Solution* (1:03)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Misanthrope* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* The Misanthrope hos Peaceville
* The Misanthrope hos Discogs
**Stephan Kunz** (født 31. januar 1972) er en tidligere liechtensteinsk langrennsløper. Han konkurrerte internasjonalt mellom 1993 og 2003.

Kunz debuterte i verdenscupen på 15 km i Davos i 1993 med 110.-plass av 145 deltakere. Han oppnådde pallplassering tre ganger: 2.-plass (etter Johann Mühlegg) på 15 km i Sappada i Italia 10. desember 1999, 3.-plass samme sted på 10 km dagen etter, og 3.-plass på 30 km i Moskva 9. januar 2000.

Kunz deltok i VM i 1995, 1997, 1999, 2001 og 2003. Hans beste plassering i VM var 14.-plass på 15 km i Val di Fiemme i 2003. Han deltok i OL i 1994, 1998 og 2002, med 14.-plass på 30 km i Nagano i 1998 som beste resultat.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Olympedia, verkets språk engelsk, Olympedia utøver-ID 88711, besøkt 25. september 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stephan Kunz – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Stephan Kunz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Stephan Kunz – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**«Hamburg»** er en dampdrevet korvett med sidemonterte overbygninger for store skovlhjul for havgående seilas. Skipet seilte som et krigsskip i den tyske forbundsmarinen fra 1848 til 1852. 

«Hamburg» var opprinnelig en hjuldamper for passasjer- og godsfrakt i Bremen, sjøsatt fra Bernhard Wencke-verftet den 6. april 1841. Den ble kjøpt av «Hamburg Admiralitetet», som overførte skipet til den tyske forbundsmarinen. Det tyske admiralitetet i havnebyen Hamburg var den lokale overkommandoen for sjøstyrkene siden 1623.

Korvetten deltok i trefningen ved Helgoland under det svart-rød-gyldne flagget den 4. juni 1849 mot danske krigsskip. 

Under den første slesvigske krigen, mellom de slesvig-holstenske opprørerne og Danmark, grep Det tyske forbundet inn med militær støtte til de tyske opprørerne. Den danske krigsflåten startet en blokade av alle tyske havner, som svar på tiltale. De tyske fartøyene var ikke i stand til å møte de danske krigsfartøyene, som i utrustning og kapasitet var meget overlegne. 

Etter oppløsningen av den tyske forbundsmarinen ble skipet solgt tilbake til Hamburg. Som et handelsskip fikk den tidlige korvetten et nytt navn, «Denmark». Den forliste i juli 1859.
***The Moment Before*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Robert G. Vignola.

Handling
--------

Et øyeblikk før hun dør, ser den aldrende, filantropiske og universelt respekterte hertuginnen av Maldon livet hennes blinke foran seg. Som Madge, en ung sigøyner-kvinne, kjemper to menn for henne - hvoretter vinneren, John, tvinger henne til å gifte seg med ham. Men senere forlater Madge ham, og begynner en romanse i England sammen med Harold - den yngste sønnen til hertugen av Maldon.

Men kort tid senere kjemper imidlertid Harold mot sin eldre bror, som har kritisert affæren han hadde med en gift kvinne. I den tro at han har drept broren sin, velger Harold å etterlate Madge og han kommer seg ut av landet. Men flere år senere møter Harold, som har oppdaget at broren hans ikke døde likevel, Madge igjen. Fast bestemt på å ikke la ham forlate henne en gang til, velger Madge å drepe John slik at hun og Harold kan gifte seg med hverandre.

Skuespillere
------------

* Pauline Frederick som Madge.
* Thomas Holding som Harold.
* Frank Losee som Duke of Maldon.
* Jack W. Johnston som John, en sigøyner
* Eddie Sturgis som Ojoe.
* Henry Hallam som en biskop.

Referanser
----------

1. ↑  The Moment Before
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Moment Before* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Moment Before* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Moment Before* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Moment Before* på Silent Era Rediger på Wikidata
Innen prosjektledelse er **ressurser** noe som kreves for å utføre prosjektoppgavene, for eksempel mennesker, utstyr, fasiliteter, finansiering eller andre ting som er mulig å definere (vanligvis annet enn arbeidskraft) som kreves for gjennomføring av en prosjektaktivitet. Mangel på en ressurs vil derfor være en begrensning for gjennomføringen av prosjektaktiviteten.

Tidsplanlegging av ressurser og optimering av disse anses som en nøkkel til vellykket prosjektledelse.

Lagrbare og ikke-lagrbare ressurser
-----------------------------------

Ressurser kan lagres eller ikke lagres. Lagrbare ressurser forblir tilgjengelige med mindre de tømmes ved bruk, og kan fylles opp igjen ved å gjennomføre prosjektoppgaver som produserer dem. Ikke-lagrbare ressurser må fornyes for hver tidsperiode, selv om de ikke har blitt brukt i tidligere tidsperioder.

Prioritering
------------

Fordeling av begrensede ressurser gjøres basert på prioritering av alle prosjektaktivitetene. Prioriteringen regnes ut heuristisk ved hjelp av analyse av kritiske kjeder. For et tilfelle med en begrensning av antallet ressurser er som regel målet å legge en mest mulig effektiv tidsplan slik at man minimerer prosjektets varighet og maksimerer bruken av tilgjengelige ressurser.

Se også
-------

* Prosjektledelse

Referanser
----------

1. ↑  «What is resource management? | Project, Programme and Portfolio». Besøkt 1. april 2019.
2. ↑  «Resource Planning in Project Management: Tips for Organizing Your Teams». Besøkt 1. april 2019.
3. ↑  «Project Management Basics: Resource Management». Besøkt 1. april 2019.
4. ↑  «What is the Critical Path?». Besøkt 1. april 2019.
5. ↑  «Show the critical path of your project». Besøkt 1. april 2019.
**Rådhusgata** (1-71, 2-58) er en gate i Kvadraturen i Kristiansand som ligger i bydelen Kvadraturen/Eg. Gaten har sitt løp fra Havnegata ved Vestre havn via Nedre og Øvre torv til Otra ved gangbrua Christian Quartbroa. 92 eiendommer er matrikulert til gaten. Gaten har tidligere vært kalt Vestre Kirkegate og Sandgaten.

Rådhusgaten 1 er parken som kalles Børsparken med Handelens Hus på øvre del hvor Kristiansand Børs tidligere lå. Nr 2 er Ernst hotell. Ved Nedre torv ligger bygningen til tidligere Christiansand Sparebank (7, 9), folkebiblioteket (11) og Domkirken (13). Den forrige bibliotekbygningen var tegnet av Johan Keyser Frølich, ble påbygd med én etasje i 1914 og ble revet i 1978.

Den tidligere brannstasjonen som ligger ved Øvre torv er også tegnet av Keyser Frølich og ble bygget etter bybrannen i 1892. Den har nummer 18 og er i dag informasjonssenter for kommunen, Rådhuset som har gitt gaten navn er nr 24, ett av de to murhus som var oppført før bybrann og murtvang i 1892.

Videre er gateløpet, med unntak av Tinghuskvartalet og Kvadraturen skolesenter, dominert av trehusbebyggelse, i hovedsak av eldre dato.

Eksterne lenker
---------------

* Keyser Frølich og murbyen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
***Trachycarpus princeps*** er en svært ettertraktet palme i Trachycarpus-slekten og kommer opprinnelig fra sørlige sentral-Kina i et fjerntliggende område der hvor Kina, Tibet og Burma møtes.

Beskrivelse
-----------

Palmen kan bli inntil 7 meter høy med en stammediameter på 20 cm. Det er en av de enkleste palmene i Trachycarpus-slekten å gjenkjenne, og trolig den vakreste. De vifteformede palmebladene er nærmest sirkulære og har en lys middels grønn overside og en meget spesiell blåhvit underside. Det er nettopp den blåhvite undersiden som gjør plamen så ettertraktet blant palmeentusiaster.

Som de fleste av de andre palmene i Trachycarpus-slekten er også stammen til T. princeps dekket av et tett teppe av mørkebrune fibrer.

Utbredelse
----------

Trachycarpus princeps vokser på bratte og smale kalksteinsklipper, i et begrenset og svært utilgjengelig område. Det kan forklare hvorfor palmen først på 90-tallet ble viden kjent. Å samle frø fra palmen kan være en risikosport; derfor er plamen fortsatt nokså uvanlig å finne i salg, og som oftest kun som relativt små eksemplarer fra gartneri som spesialiserer seg på sjeldne arter.

Sannsynligvis er palmen nokså kuldeherdig, men trolig noe mindre hardfør en vindmøllepalmen. Den trenger en solrik, fuktig, men veldrenert plantested.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Trachycarpus princeps* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Trachycarpus princeps* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Trachycarpus princeps* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Trachycarpus princeps* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Trachycarpus princeps* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Trachycarpus princeps* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Trachycarpus princeps* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Men Who Have Made Love to Me*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Arthur Berthelet.

Handling
--------

Den kyniske og sofistikerte Mary MacLane forelsker seg i en ung mann. Men hun blir snart lei av ham, og fortsetter å flørte med en annen mann. Men sistnevnte er derimot litt for dominerende for henne, og hun forlater ham til fordel for sønnen til en baron. Selv denne kjærligheten tar snart slutt, etter at han angriper henne på et offentlig sted. Mary blir reddet når en annen mann griper inn, og han blir hennes nye frier.

Ting ser ut til å gå greit, men det viser seg at denne mannen allerede er forlovet med en annen kvinne. Kjæresten hans ber Mary om å forlate ham. Mary forsøker deretter å etablere et nytt forhold til en bank-ansatt. Men dette fungerer ikke, fordi han misliker at hun røyker og drikker for mye alkohol. Til slutt, etter en affære med en mann som allerede tilhører en annen kvinne, begynner Mary å lure på om ekte kjærlighet virkelig eksisterer - og om dette faktisk er mulig for henne også.

Skuespillere
------------

* Mary MacLane
* Ralph Graves
* Paul Harvey
* Cliff Worman
* Alador Prince

Referanser
----------

1. ↑  Men Who Have Made Love to Me
2. ↑  MEN WHO HAVE MADE LOVE TO ME

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Men Who Have Made Love to Me* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Men Who Have Made Love to Me* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Men Who Have Made Love to Me* på Silent Era Rediger på Wikidata
CRH2C på vei inn på Suzhou jernbanestasjon
CRH stanser i Suzhou
**Huning intercity høyhastighetsjernbane** (forenklet kinesisk: 沪宁城际高速铁路, tradisjonell kinesisk: 滬寧城際高速鐵路, pinyin: *Hùníng Gāosù Tiělù*), kort for **Shanghai-Nanjing intercity høyhastighetsjernbane**, er en 301 km lang høyhastighetsjernbanelinje mellom Shanghai og Nanjing i Folkerepublikken Kina. Byggingen tok til i juli 2008 og den ble bygd beregnet på hastigheter på 350 km/t. Med åpningen av linjen ble reisetiden mellom de to storbyene forkortet fra to timer til kun 73 minutter (non-stop-avgangene). Linjen ble åpnet for vanlig trafikk den 1. juli 2010. På det tetteste er det bare fem minutter mellom avgangene.

Jernbanen betjener også andre større byer i Yangtzedeltaet, som Suzhou, Wuxi, Changzhou, og Zhenjiang.

Linjen løper for det meste side om side med Beijing-Shanghai høyhastighetstog, og deler noen av stasjonene med denne linjen.

Stasjoner
---------

Shanghai-Nanjing intercity høyhastighetsjernbane har 21 stasjoner: 

* Nanjing
* Xianlin
* Baohuashan
* Zhenjiang
* Sanshan Vest
* Danyang
* Changzhou
* Qishuyan
* Huishan
* Wuxi
* Nye Wuxi
* Nye Suzhou
* Suzhou
* Suzhou industripark
* Yangchengsjøen
* Kunshan Sør
* Huaqiao
* Anting Nord
* Nanxiang Nord
* Shanghai Vestbanestasjon
* Shanghai Hongqiao jernbanestasjon
* Shanghai sentralstasjon

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. juli 2018. Besøkt 1. juli 2011.
2. ↑
3. ↑  Shanghai-Nanjing high-speed railway opens, People's Daily.
***Operation: Endgame*** er en amerikansk actionfilm fra 2010, regissert av Fouad Mikati. Den hadde premiere i 2009 i USA. Det opprinnelige manuset til Operation: Endgame hadde navnet *The Rogues Gallery*.

Sammendrag
----------

Filmens hovedperson (Joe Anderson) med kodenavnet "The Fool" begynner sin første arbeidsdag i The Factory, en hemmelig spion-liga. Han går inn i de hemmelige underjordiske kontorene, og publikum får vite at Neal (Michael Hitchcock), Carl (Tim Bagley), og deres sjef Susan (Beth Grant) har hele stedet under overvåkning. Alle i The Factory blir delt inn i to lag, Alfa og Omega. Alle sammen er spesialister på Black ops, og er dyktige leiemordere. Devil blir myrdet, etter at han hadde satt i gang et mystisk prosjekt kalt Endgame. Alle agentene blir fanget under jorden.

En bombe blir aktivert som kan ødelegge hele bygningen, og drepe alle som er der. Medlemmer av Alpha begynner å ta ut de fra Omega-laget. I overvåkingsrommet ser Carl, Neil og Susan på blodbadet. The Fool blir angrepet av Hierophant, men blir reddet av Temperance – som avslører at Alpha fikk ordre om å eliminere alle fra Omega. The Fool, Chariot og Temperance, Empress, Magician og den mystiske Hermit lever fremdeles. The Fool åpner en safe tilhørende Devil, og finner kart og disketter med informasjon.

Etter flere slåsskamper og drap, er Fool og Temperance de eneste som står igjen. De kommer seg unna, i det bomben eksploderer og ødelegger hele bygningen. I mellomtiden, finner Carl og Neil et lydbånd som Devil lagde før sin død. Devil avslører at han vet alle skitne hemmelighetene fra de åtte årene med George W. Bush som president. Fool dreper Temperance, og Susan skyter Carl og Neil. Filmen slutter med at Fool kommer seg inn i en drosje, og kjører vekk fra det ødelagte The Factory.

Rolleliste
----------

* Joe Anderson som The Fool
* Odette Yustman som Temperance
* Adam Scott som Magician
* Zach Galifianakis som The Hermit
* Maggie Q som High Priestess
* Ellen Barkin som Empress
* Bob Odenkirk som Emperor
* Rob Corddry som Chariot
* Brandon T. Jackson som Tower
* Jeffrey Tambor som Devil

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Operation: Endgame* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Operation: Endgame* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Operation: Endgame* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Operation: Endgame* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Operation: Endgame* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Film-trailer, youtube.com
| Slaget ved Virta bro |
| --- |
| Konflikt: Del av Napoleonskrigene |
| Skisse over slaget ved Virta bro, av Hugo Schulman (finsk general, 1850-1919), *Striden om Finland 1808-1809* |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 27. oktober 1808 |
| Sted | Nær Idensalmi i Finland63°35'19"N 27°9'51"Ø |
| Resultat | Svensk seier |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Keiserflagget Russland |
| Kommandanter og ledere |
| Johan August Sandels | Nikolaj Tutschkoff |
| Styrker |
| 1 800 mann soldater | 6 000 - 8 000 soldater |
| Tap |
| 312 | 1 064 |

| Artikkelen inngår i serien om
**Finskekrigen** |
| --- |
|  |
| Pyhäjoki ·
Siikajoki ·
Revolax ·
Sveaborg ·
Pulkkila ·
Lemo ·
Nykarleby ·
Vasa ·
Kokonsaari ·
Lappo ·
Rimito Kramp ·
Sandöström ·
Kauhajoki ·
Alavo ·
Karstula ·
Grönvikssund ·
Ruona ·
Ömossa ·
Jutas ·
Oravais ·
Palva sund ·
Virta bro ·
Hörnefors ·
Sävar ·
Ratan |

**Slaget ved Virta bro** var et slag under finskekrigen mellom Sverige og Russland. Slaget fant sted den 27. oktober 1808. Den svenske styrken under general Johan August Sandels lå i stilling ved Virta bro, nord for Idensalmi i Östra Finlands län etter å ha trukket seg tilbake etter nederlaget i slaget ved Oravais. 

Fra den 29. september til den 27. oktober var det en våpenhvile. General Sandels styrker var klart underlegne de russiske men hadde en god defensiv posisjon mellom to innsjøer sammenknyttet ved elven Koljonvirta og hans styrker hadde forberedt stillingene godt under våpenhvilen. 

Den 27. oktober skulle våpenhvilen avsluttes klokken 13, men det russiske angrepet kom litt før, muligens grunnet forskjellen mellom svensk og russisk tid. Sandels trakk tilbake styrkene på den sørlige delen av elven og de russiske styrkene angrep over den delvis ødelagte broen. De svenske styrkene gikk til motangrep og drev praktisk talt russerne i elven. Russerne trakk frem friske tropper på den sørlige siden av elven, men de forsøkte ikke noe nytt angrep. Slaget var den siste svenske seier på finsk jord.

Slaget har særlig blitt kjent for ettertiden gjennom den finske nasjonaldikteren Johan Ludvig Runebergs verk Fänrik Ståls sägner hvor et eget dikt handler om general Sandels.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel om slaget ved Virta bro (engelsk)
* Diktet «Sandels» om hans innsats i slaget ved Virta bro, fra *Fänrik Ståls sägner* (svensk)
***I fremmedlegionens vold*** (originaltittel: *Legione straniera*) er en italiensk spillefilm fra 1952 regissert av Basilio Franchina med Irene Galter og Alberto Farnese i hovedrollene.

Handling
--------

Den italienske matros Alberto tror han er sveket av sin forlovede og roter seg i Oran opp i en affære med cabaretsangerinnen Cherie. Han kommer også opp i et slagsmål, blir mistenkt for mord og slipper fra det ved å gå inn i fremmedlegionen. Irene og hans lille bror reiser etter og broren kommer til en utpost hvor Alberto er. Utposten blir overfalt og broren dør som en helt etter å ha signalisert etter unnsetning. Alberto blir såret og mister en arm, men blir gjenforenet.

Rolleliste
----------

* Irene Galter: Yrene
* Alberto Farnese: Alberto
* Viviane Romance: Cherie
* Attilio Dottesio: fratello di Irene
* John Kitzmiller: Djalmar
* Marc Lawrence: Schwartz
* Guido Celano: capitano
* Turi Pandolfini: Gennaro
* Nino Vingelli: Pietro
* Enrico Glori: padre di Irene
* Emma Baron: Madre superiora
* Piero Pastore: baro

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *I fremmedlegionens vold* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
«Stamme» har flere betydninger.En **stamme** er en gruppe mennesker som lever i små samfunn, (sosial gruppe) med en eller flere slekter som lever sammen i gruppen, og stammesamfunnet bygger derfor til en viss grad på slekt- og vennskap, hvor lederen er en høvding, ofte en av familienes overhoder. Begrepet anvendes især av arkeologer og etnografer. 

Et karakteristisk trekk blant stammer er deres uavhengighet.[] De fleste stammer er blitt beskrevet som en del av et folkeslag (som f.eks. oldtidens germanere), men de har ofte nesten ingen eller kun litt sammenhold med resten av deres folkeslag.[] Uttrykket «stammekrig» er en betegnelse for når to stammer ligger i åpen krig mot hverandre, krig mellom stammer av samme *nasjonalitet* var svært normalt i oldtiden, hvor stammesystemet hadde sin velmaktsperiode.[]

Mange stammer er inndelt i ulike samfunnsklasser, for eksempel en slags arbeider-/krigerklasse, som i fredstid fungerer som bønder eller håndverkere, mens de i krigstid utgjør stammens militærstyrke.[] Sammen med et eventuelt «eldreråd» (forsamling av vise eldre og gamle krigere) bestemte høvdingen stammens utenriks- og innenrikspolitikk, samt dens administrasjon, høvdingen var dermed i noen grad eneveldig.[]

Noen stammefolk holdt dog sammen i mindre forbund, ofte når en ytre fiende truet, eller en annen stamme skulle settes på plass. Den slags allianser holdt sammen på stammesystemet, og gav samtidig de involverte stammer en fornemmelse av samhørighet. De fleste stammeallianser var dog kun vedtatt utfra politiske interesser;[] for eksempel kunne det være en god idé å gjøre seg gode venner med områdets mektige stamme. Kun de færrest allianser ble vedtatt kun på grunn av vennskapelige forhold.[]

Noen ganger kunne to stammer smelte sammen til én, ofte via bryllup mellom de herskende familiene. Stammene ville så utpeke en leder for stammen, ofte brudgommens far, i tilfelle av en bryllupsmessig sammenheng, Brudens far ville så bli en av høvdingens vasaller.[] Dette var selvfølgelig den vanskelige delen av forhandlingen, ettersom valget av ny høvding kunne føre til stridigheter, og avtalene kunne risikere å gå i vasken. Derfor var det ofte små og svake stammer som sluttet seg til sterke stammer under deres høvding, for derved å motta hans beskyttelse.[]

Opprinnelse
-----------

Intet årstall kan settes på stammens opprinnelse, men de tidligste mennesker har sannsynligvis levet i stammer.[] Det moderne samfunn er dermed resultatet av et virvar av sammensmeltede stammer. De tidligste mennesker befolket hele kloden, og fra Amerika til Asia kan det ha eksistert stammer.

Referanser
----------

1. ↑  Ordbog over Det danske Sprog, opslag: Stamme, betydning 2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Ponoj** (russisk: *Поной*, tersamisk: *Пыэннэ*, *Pɨenne*) er ei elv på Kolahalvøya, i Murmansk oblast i Russland. Den er 426 km lang, og er dermed den lengste elva på Kola. Nedbørfeltet er på 15 500 km².

Ponojs kilder ligger midt inne på Kolahalvøya, i den vestre delen av Kejvyhøydene, rundt 50 km øst for Lovozero. Elva bukter seg deretter østover gjennom et landskap preget av åser og myrlendte sletter mesteparten av sitt løp. Det kommer flere sideelver inn fra nord, hvorav den største er Atsjerjok. I likhet med hovedelva så har også disse sine kilder i Keivyhøydene, som danner hovedvannskillet på halvøya.

Nedenfor samløpet med den største sideelva fra sør, Purnatsj, skifter Ponoj karakter og renner ned gjennom en brattsidet, canyonlignende dal med mange stryk. Den har sitt utløp i Kvitsjøen ved Kapp Korabelnij, helt øst på Kolahalvøya.

Elva fryser over i månedsskiftet oktober/november og forblir frosset til første halvdel av mai.

Ponoj er en særdeles produktiv lakseelv, og er blitt meget populær blant europeiske fisketurister.

Kilder
------

* Filatov, Nazarova, Salo, Semenov: Water resources and climate changes in Eastern Fennoscandia (Karelia and Kola Peninsula)
* Russland, Murmansk oblast, Topografisk kart 1:200.000, 1992, Kartblad 19, 20, 23, 24, 25

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Den gamle rådstua med musikkpaviljongen Foto: Arnstein Rønning 
**Rådstua Teaterhus** et samlingsted for utøvere og produsenter med høy kompetanse innenfor scenekunst og med en brukermasse som består av profesjonelle kunstnere, amatører og barn- og unge som jobber innenfor ulike grener. Huset er teatersenter og spillested for profesjonell scenekunst og visningssted for Den kulturelle skolesekken på både kommunalt og fylkeskommunalt nivå. Tromsø Kommune eier og driver huset.

Historikk
---------

Rådstua Teaterhus er et empirebygg fra 1864 og er fredet etter Kulturminneloven, og er et godt eksempel på fredning gjennom bruk. I 1996 fikk huset i Vestregata 48 (Den gamle rådstua) navnet Rådstua Teaterhus.

Rådstua har siden 1970-årene vært en viktig arena for det frie scenekunstfeltet i Tromsø, og etter snart 50 år med scenekunst har det utviklet seg et unikt og kreativt miljø i samspill med profesjonelle scenekunstnere og amatører.

Tilknyttet huset
----------------

* Hålogaland Amatørteaterselskap
* RadArt
* Ferske Scener

Eksterne lenker
---------------

* raadstua.no Arkivert 20. juni 2013 hos Wayback Machine. offisielt nettsted

* «Rådstua Teaterhus». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Shang Yang** (kinesisk: 商鞅, født ca 390 f.Kr. død 338 f.Kr.) var en betydelig kinesisk statsmann i De stridende staters tid. Han er også kjent under navnene *Wei Yang* og *Gongsun Yang*.

Han tjenestegjorde først for staten Wei, men gikk senere over til staten Qin. Der gjennomførte han i perioden 359-350 f.Kr. samen med hertug Xiao en rekke legalistiske reformer, som forvandlet Qin fra en randstat til en mektig sentralisert stat. Forvaltningen ble sentralisert, jord og eiendom omfordelt, mål og vekt standardisert og uvirksomme aristokrater fjernet fra sine maktposisjoner. Dermet ble borgerne bragt direkte inn under statsmakten. Militærvesenet ble fremmet og angrepskrig gjort til statsplikt. Etter seieren over staten Weil ble han kansler og forordnet ungdommemns strenge oppdragelse. Men etter at herskeren døde, sørget rasende adelige for at han ble henrettet.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Rise of Modern China, Sixth Edition, side(r) 361, kapittel 15[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Lord Shang
* Biografi i *Shiji* (kinesisk og fransk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC
 |
**Sveti Stefan** (norsk: Sankt Stefan, serbisk: Свети Стефан, italiensk: *Santo Stefano di Pastrovicchio*) er en senmiddelaldersk by på en liten, tidligere tidevannsøy i Adriaterhavet ved kysten av Montenegro, i Budva kommune. Byen omfatter hele øyen med venetianske murer og fullt bevarte steinhus. I byen og omegn er det ca. 410 innbyggere, med serbisk flertall og russere som største minorotet.

Sveti Stefan ligger i Montenegros viktigste turismedistrikt, *Budvanska rivijera*, og er en av de mest maleriske og vakre steder på hele Balkan. Den var fiskerlandsby fra 1400-tallet, men er idag kun bebodd som luksusresort med hoteller med fullt bevart eksteriør. Det er kun hotellets gjester som kan gå ut på øya.

På en klippe ca. 200 meter rett over byen har russiske utbyggere anlagt en landsby med luksusvillaer. De fleste besøkende bor enten i komplekset i Sveti Stefan, eller i nabobyene Budva, Becici eller Petrovac.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sveti Stefan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Sveti Stefan tourist guide

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland Belgias flagg Belgia |
| Friidrett: |
| Friidrett EM i friidrett |
| Bronse | Barcelona 2010 |  Diskos |

**Svetlana Bolsjakova** (russisk: **Светлана Большакова**, født 14. oktober 1984 i Leningrad i Sovjetunionen) er en belgisk tresteghopper. Hun konkurrerte for Russland fram til 13. november 2008, men giftet seg 26. august 2006 med den tidligere belgiske høydhoppmesteren Stijn Stroobants, og fikk belgisk statsborgerskap 13. juli 2008.

Karriere
--------

Som tenåring hun vant sølvmedalje ved Ungdoms-VM 2001, bronse ved Junior-EM 2003 og sølv ved U23-EM 2005. Hennes personlige rekord som junior var 13,55 meter, oppnådd i juni 2002 i Kazan. Hun hoppet 13,64 innendørs som junior, oppnådd i februar 2003 i Moskva. Hun ble russisk U23-mester i 2004.

Hun deltok i VM 2009, uten å nå finalen. Hun har en personlig rekord på 14,28 meter innendørs, oppnådd i februar 2007 i Düsseldorf. I juli 2010 nådde hun finalen i EM 2010 i Barcelona, der hun vant bronse ved å forbedre sin personlige rekord og nasjonale rekord på 14,53 meter, som hun oppnådde tidligere samme år i juni i Budapest, til 14,55 meter og sette ny belgisk rekord i tresteg.

Ved VM i friidrett innendørs 2010 i Doha endte hun på 8.-plass med 14,02.

Det belgiske innendørsrekorden på 14,11 satte hun i 2010, men hun har hoppet lenger som russisk utøver (14,28 i 2007).

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Svetlana Bolsjakova – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Svetlana Bolsjakova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Svetlana Bolsjakova – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Svetlana Bolsjakova – Diamond League Rediger på Wikidata

* (en) Svetlana Bolsjakova – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
* European Athletics - *Svetlana Bolsjakova*
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Svetlana Bolshakova – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Svetlana Bolsjakova ved VM innendørs 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
***Whose Wife?*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Rollin S. Sturgeon.

Handling
--------

Mary Melville gifter seg med den velstående playboyen Claude Varden, for å glede sin invalide mor. Men den natten de skal reise på bryllupsreise til Sør-Amerika, blir Marys mor alvorlig syk. Mary bestemmer seg for å bli hjemme, og ta seg av moren sin. Varden reier uansett på turen, fordi han eier noen gruver i Sør-Amerika som han ønsker å besøke. 

Tom Nelson, ektemannen en av de mange gifte kvinnene Varden har hatt forhold til tidligere, følger imidlertid etter ham, og han følger ham om bord på skipet han skal reise med. På skipet møter Varden den attraktive og velstående Nitra Ruiz og broren hennes Ramon. Han bestemmer seg for at han ikke vil være gift med Mary lenger, og han frir til Nitra. Planene hans fungerer imidlertid ikke helt slik han hadde ønsket.

Skuespillere
------------

* Gail Kane som Mary Melville
* Elizabeth Taylor som Mrs. Melville
* Edward Peil Sr. som John Herrick
* Harry von Meter som Claude Varden
* Ethel Ullman som Nitra Ruiz

Referanser
----------

1. ↑  Whose Wife?
2. ↑  WHOSE WIFE?

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Whose Wife?* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Whose Wife?* på AllMovie Rediger på Wikidata
***A Romance of the Air*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Franklin B. Coates og Harry Revier.

Handling
--------

Løytnant Bert Hall, en amerikansk flyver som tjenestegjorde under første verdenskrig som medlem av den franske Lafayette Escadrille. Han blir såret i et luftkamp, og deretter tvunget til å lande langt bak fiendens linjer. Hall oppdager sin tyske motstander død, og bytter uniformer med ham. Han blir snart ført til et tysk sykehus, for å komme seg. Der møter han sin tidligere kjæreste, som ikke klarte å unnslippe Berlin før krigen brøt løs.

Akkompagnert av grevinnen av Moravia, som påstår å være sympatisk med den allierte kampen, men virkeligheten er er en tysk spion, rømmer de til Frankrike med et tysk fly. På grunn av grevinnens falskhet og dobbeltspill blir Hall anklaget for å ha forrådt den franske regjeringen, og dømt til å bli henrettet ved skyting. Men hans amerikanske elsker forsøker å avdekke beviser som kan redde Bert, før det er for sent.

Skuespillere
------------

* Bert Hall som løytnanten
* Edith Day som en ung amerikansk kvinne
* Florence Billings som grevinnen av Moravia
* Stuart Holmes som erke-hertugen av Moravia
* Herbert Standing som major William Thaw
* Brian Darley som general Montaigne
* Tom Burrough som oberst DuBois
* Joseph Lertora som løytnant Le Roy
* Franklin B. Coates som Herbert Stair
* Emma Campbell som Madame Dumont
* Emil Hoch som general von Hoch
* Warner Richmond

Referanser
----------

1. ↑  A ROMANCE OF THE AIR

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Romance of the Air* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Romance of the Air* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *A Romance of the Air* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
***The Romance Promoters*** er en amerikansk stum dramakomedie fra 1920, regissert av Chester Bennett.

Handling
--------

Quentard Lorris utnevner en rekke tillitsmenn til å forvalte formuen til datteren Betty, som en dag kommer til å arve flere millioner. Forvalterne, sammen med Lorris sin sekretær Simon Slane og frieren hennes, grev Vorilla, er alle ivrige etter å få tilgang til Bettys penger. Jason Downer ansetter sivilingeniør Todfield King for å gjøre arbeid på Lorris eiendom, så anklager Gleason den andre tillitsmannen King for å være en lykkejeger. Selv om han er glad i Betty, bestemmer King seg for å slutte i jobben sin.

Men kort tid senere dukker Downer opp igjen, og forteller King at Betty er i fare på grunn av grev Vorilla. King forsøker derfor å redde Betty fra den korrupte greven og håndlangerne hans. Men Lorris avslører at han hadde testet King, for å undersøke om han kunne være en passende ektemann for datteren hans - eller ikke.

Skuespillere
------------

* Earle Williams som Todd
* Helen Ferguson som Betty Lorris
* Charles Wingate som Quentard Lorris
* Tom McGuire som Jason Downer
* Jack Mathis som Simon Slane
* Ernest Pasque som Carlos Vorilla
* J. Parker McConnell som Harry Winthrop
* Mary Huntress som Miss Marks

Referanser
----------

1. ↑  ; *The American Film Institute Catalog of Motion Pictures*; besøksdato: 10. mai 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 10. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Romance Promoters* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Romance Promoters* på American Film Institute Rediger på Wikidata
***A Royal Romance*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av James Vincent.

Handling
--------

Prinsesse Sylvia nekter å gifte seg med keiser Maximilian av Rhaetia, fordi hans frieri har blitt tilbudt av diplomatiske - snarere enn romantiske - årsaker. Sylvia oppdager snart at Maximilian er på vei til en jakt-hytte i en liten landsby. Hun følger etter ham, forkledd som en fattig engelsk ung kvinne uten navn, og keiseren blir umiddelbart forelsket i denne kvinnen. Senere, når hun redder livet hans fra en leiemorder ved palasset hans, tilbyr Maximilian å gifte seg med henne.

Men dette forstyrrer keiserens statsminister, som blir veldig bekymret ved tanken på at keiseren hans skal gifte seg med en tilsynelatende vanlig kvinne av lavere sosial klasse. Han sender derfor bud etter Sylvias bror, som går med på å avsløre den antatte eventyrinnen. Imidlertid avslører han bare prinsessen Sylvia, som deretter godtar Maximilians forslag om giftermål - for denne gangen kom dette virkelig fra hjertet hans.

Skuespillere
------------

* Virginia Pearson som Prinsesse Sylvia
* Royce Coombs som Sylvias bror
* Irving Cummings som Keiser Maximilian
* Charles Craig som Lord Fitzroy
* Nora Cecil som Miss McPherson
* Grace Henderson som hertuginne Marcia
* Nellie Slattery som Baronesse Maxine
* Alex Shannon som en statsminister
* Emil De Varney som Marco Romero

Referanser
----------

1. ↑  ROYAL ROMANCE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Royal Romance* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Royal Romance* på AllMovie Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sveits’ flagg Sveits |
| Alpin |
| De olympiske ringer Olympiske vinterleker |
| Gull | 2014 Sotsji | Superkombinasjon |

**Sandro Viletta** (født 23. januar 1986) er en sveitsisk alpinist. Han har spesialisert seg på disiplinene slalåm og storslalåm.

Karriere
--------

Viletta ble sveitsisk juniormester i storslalåm 1. februar 2004. Under junior-VM 2006 i Mont Sainte-Anne vant han bronsemedalje i slalåm.

Han debuterte i verdenscupen 12. desember 2006 i Levi. 25. februar 2007 ble han nr. 16 i slalåmrennet i Garmisch-Partenkirchen og tok dermed sine første verdenscuppoeng.

Under VM 2009 i Val-d’Isère ble han nummer seks i superkombinasjonen. Han deltok for Sveits under Vinter-OL 2010 og oppnådde en 14.-plass i kombinasjonen som beste resultat.

Han oppnådde sin første pallplassering i verdenscupen da han 3. desember 2011 vant super-G i Beaver Creek foran Aksel Lund Svindal. Hans beste plassering inntil da var en fjerdeplass i storslalåm fra Adelboden 10. januar 2009.

Under Vinter-OL 2014 i Sotsji tok han gull i superkombinasjon.

Verdenscupseire
---------------

| Nr. | Dato | Sted | Disiplin |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2011-12-033. desember 2011 | USAs flagg Beaver Creek | Super-G |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sandro Viletta – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sandro Viletta – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sandro Viletta – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Sandro Viletta – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Sandro Vilettas hjemmeside

| * v
* d
* r
De olympiske ringer Olympiske mestere i alpin kombinasjon, menn |
| --- |
|  | 
* 1936: Franz Pfnür
* 1948: Henri Oreiller
* 1988: Hubert Strolz
* 1992: Josef Polig
* 1994: Lasse Kjus
* 1998: Mario Reiter
* 2002: Kjetil André Aamodt
* 2006: Ted Ligety
* 2010: Bode Miller
* 2014: Sandro Viletta
* 2018: Marcel Hirscher
* 2022: Johannes Strolz

 |  |
***A Small Town Girl*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Allan Dwan.

Handling
--------

Paulines onkel er innehaver av det eneste hotellet i Maplehurst. Pauline er foreldreløs, og har derfor blitt adoptert av sin slektning. Hun er interessert i Dick, en ung hotell-assistent. Men når en velstående snobb ankommer fra en større by, blir flere av de unge kvinnene umiddelbart interessert i ham.

Når snobben reiser etter hvert østover igjen, inveterer han Pauline til å besøke ham hjemme hos ham. Hun flykter snart hjemmefra, men bare ett år senere msiter han interessen i Pauline. Men hun er allerede gravid, og føder barnet hans. Men snobben og familien hans er overhodet ikke interessert i å støtte henne lenger.

Skuespillere
------------

* Pauline Bush som Ruth
* William Lloyd som hotell-eier
* Lon Chaney
* Richard Rosson som Dick - hotell-ansatt
* Rupert Julian som en snobb
* Murdock MacQuarrie som faren til snobben
* Martha Mattox

Referanser
----------

1. ↑  A Small Town Girl

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Small Town Girl* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Small Town Girl* på Silent Era Rediger på Wikidata
**«Who Am I?»** er en britisk sang, skrevet av Tony Hatch. Petula Clark spilte inn sangen. Den ble utgitt på singlen Pye 7N17187 i Storbritannia i oktober 1966 og på singlen Warner Bros. i USA 5863. Produsent var Tony Hatch.

Selv om den i stor grad overensstemte med formelen som ble innrettet i Clarks foregående arbeid med Hatch er «Who Am I?» distinkt ved å referere til anliggender i 1960-årenes sosiale bevissthet, særlig letingen etter meningen med livet.

Utgaven av magasinet High Fidelity fra november 1967 inneholdt et essay av Glenn Gould, *The Search of Petula Clark*. Gould ble foranlediget til å skrive det etter å ha hørt «Who Am I?» på radio. Sangen slo ham som et *«dokument av fortvilelse [som] katalogiserte symptom[ene] på skuffelse og tretthet»* i kontrast til den livfullheten som kom til uttrykk i Clarks tidligere hits: «Downtown», «My Love» og «A Sign of the Time». Gould observerte senere at hans essay anvendte Petula Clark *«som et springbrett til å undersøke hele den såkalte blomsterbarngenerasjonen i midten av 1960-årene»*.

«Who Am I?» bekrefter barokkmoten fra midten av 1960-årene ved at den har cembalo i instrumenteringen.

Norsk versjon
-------------

Bente Aaseth har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «En verden full av sol».

### Innspilling

* Bente Aaseth med Carsten Kloumans orkester. Utgitt på singlen His Master's Voice AL 6142.

Listeplasseringer
-----------------

Petula Clarks versjon nådde en 21.-plass på Billboard Hot 100-listen i slutten av 1966.

Den nådde ikke opp på den britiske Top 50-listen.

Referanser
----------

1. ↑  Mach, Elyse (1980): *Contemporary Pianists Speak for Themselves Vol 1*. New York: Dodd Mead & Company. Side 108 ISBN 0-486-26695-8
**Tord Foleson** er kjent fra slaget på Stiklestad hvor han var merkesmann for kong Olav Haraldsson (senere helgenerklært som Olav den hellige). Han gikk i spissen med kongens merke høyt på «den fagre gyldne stand». Han falt under merket 29. juli 1030.

Historien om Tord Foleson har inspirert dikteren Per Sivle til diktet: «Tord Foleson». Siste vers fra dette diktet, her i versjon 1901, blir ofte resitert:

*«Mannen kan siga,*
*men Merket det maa*
*i Noreg si Jord*
*som paa Stiklestad staa.*
*Og det er det stora,*
*og det er det glupa,*
*at Merket det stend,*
*um Mannen han stupa.»*
Diktet blir tatt til inntekt for heltedåd og selvoppofrelse i strid, noe som har inspirert mange. Et eksempel er at første verset fantes på NS-monumentet på Stiklestad. Ironisk nok står de to siste linjene (*Men merket det stend, um mannen han stupa*) på et flernasjonalt minnesmerke over de omkomne i konsentrasjonsleiren Bergen-Belsen.

Referanser
----------

1. ↑  Stugu, Ola Svein (2008): *Historie i bruk*, forlaget Samlaget, Oslo, ISBN 978-82-521-7214-0. s. 75

Litteratur
----------

* Snorre Sturlason: *Olav den helliges saga*, avsnitt 83, 212, 226-227.

Eksterne lenker
---------------

Slektside med sitater fra Snorre
***A Sage Brush Hamlet*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Joseph J. Franz.

Handling
--------

Faren til Larry Lang ble myrdet av Claude Dutton når Larry var ungdom. Han er fast bestemt på å hevne denne forbrytelsen. Men Dutton holder til i Bottle Canyon, og blir hele tiden beskyttet av håndlangerne hans. Men når Duttons håndlanger Two-Gun Dan ikke klarer å fange Larry, forsøker Dutton å gjøre denne jobben selv. I mellomtiden kommer Larrys kusine Dora Lawrence hjem til Larry, som skal være hennes nye verge.

Men samtidig som den meksikanske banditten Pedro kidnapper Dora og holder henne fanget, leter Dutton etter en større sum penger som skal være gjemt hjemme hos Larry. Når Larry kommer tilbake, dreper han Dutton. Men snart utvikler det seg en romanse mellom Larry og Dora.

Skuespillere
------------

* William Desmond som Larry Lang
* Florence Gibson som Dolan
* Edward Piel som Claude Dutton
* Frank Lanning som Dan
* Walter Perry som John Doe

Referanser
----------

1. ↑  A SAGE BRUSH HAMLET
2. ↑  Robert Hamilton Ball. *Shakespeare on Silent Film: A Strange Eventful History*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Sage Brush Hamlet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***The Road Called Straight*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Ira M. Lowry.

Handling
--------

Al Boyd, en velstående storfe-eier, forelsker seg i Betty Swiftmore - den sofistikerte datteren til en rik kjøttpakkeri-eier. Imidlertid er Betty allerede forelsket i Harrison Stevens, og avviser Als ekteskapsforslag - frem til et søksmål truer med å slå hele familien hennes konkurs.

Betty samtykker i å gifte seg med Al, men hans sosiale klossethet blant vennene hennes - og hans manglende evne til å kle seg korrekt i viktige sammenkomster - får Betty til å forbli kald gjennom hele bryllupsreisen deres. Men Harrison har ingen planer om å gi opp Betty enda.

Skuespillere
------------

* Louis Bennison som Al Boyd
* Ormi Hawley som Betty Swiftmore
* Henry Mortimer som Harrison Stevens
* Berton Churchill som Robert Swiftmore
* Jane Adler som moren til Betty
* John Daly Murphy som Stevens tjener

Referanser
----------

1. ↑  THE ROAD CALLED STRAIGHT

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Road Called Straight* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Road Called Straight* på AllMovie Rediger på Wikidata
***Nothing but the Beat*** er den franske DJ-en og plateprodusenten David Guettas femte studioalbum. Albumet ble gitt ut 26. august 2011. Albumet er et dobbelalbum, hvor den første inneholder låter som er laget sammen med blant annet artister som Lil Wayne, Taio Cruz, Nicki Minaj, Ludacris, Snoop Dogg, Afrojack, Chris Brown, Flo Rida, Usher, Jennifer Hudson, Dev, Timbaland, Jessie J og Sia Furler. Will.i.am, Akon og Ne-Yo har også bidratt, slik de også gjorde på Guettas fjerde album, *One Love*. Den andre plata inneholder utelukkende instrumentelle låter.

Referanser
----------

1. ↑  Maloy, Sarah (29. juni 2011). «David Guetta Denies U2 & Madonna Rumors, Reveals Double Album | Billboard.com». *Billboard*. Prometheus Global Media. Besøkt 9. juli 2011.
2. ↑  Copsey, Robert (15. juli 2011). «Jessie J, Chris Brown for David Guetta's 'Nothing But The Beat' album – Music News – Digital Spy». Digital Spy. Besøkt 15. juli 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nothing but the Beat* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Nothing but the Beat* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Nothing but the Beat* på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |