recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Broen over Golden gate***, (originaltittel: *Stranded*) er et amerikansk romantisk drama fra 1935 regissert av Frank Borzage - med Kay Francis, George Brent og Patricia Ellis i hovedrollene.

Handling
--------

Lynn Palmer arbeider som frivillig for en organisasjon kalt «Travellers Aid» i San Francisco. Mack Hale (spilt av George Brent) er en byggeleder på Golden Gate Bridge, som dukker opp ved Lynns organisasjon for å skaffe mer informasjon om en arbeider han ønsker å ansette. Lynn og Mack blir snart romantisk tiltrukket av hverandre, til tross for deres vidt forskjellige personligheter og livssyn. Lynns rom-kamerat, Velma Tuthill (spilt av Patricia Ellis) blir også romantisk tiltrukket av Mack.

Lynn og Mack går snart på stevnemøter sammen, selv om han ofte blir skremt av hvordan hun retter oppmerksomheten mot mennesker han påstår er uverdige. I mellomtiden blir Mack presset av en kriminell gjeng ledet av Sharkey, som forsøker å bestikke og manipulere noen arbeidere for å skape farlige arbeidsforhold som får Mack til å sparke disse arbeiderne. Selv om Mack ønsker å gifte seg med Lynn, avviser hun kravene hans om at hun burde slutte i arbeidet hennes. Mack blir imidlertid truet med at veldig mange arbeidere kommer til å gå ut i streik, på grunn av hans tilsynelatende følelsesløshet - samt beskyldninger om at han hadde forårsaket et dødsfall til en annen arbeider - som egentlig ble planlagt av Sharkey.

Skuespillere
------------

Kay Francis.
* Kay Francis som Lynn Palmer
* George Brent som Mack Hale.
* Patricia Ellis som Velma Tuthill
* Donald Woods som John Wesley
* Robert Barrat som Stanislaus Janauschek.
* Barton MacLane som Sharkey.
* Joseph Crehan som Johnny Quinn.
* William Harrigan som Updyke.
* Henry O'Neill som Mr. Tuthill.
* Frankie Darro som James Rivers.
* John Wray som Mike Gibbons.
* Edward McWade som Tim Powers.
* June Travis som Mary Rand
* Ann Shoemaker som Mrs. Tuthill.
* Gavin Gordon som Jack.
* Spencer Charters som Boatman
* Joan Gay som Diane Nichols
* Adrian Morris som Rivet Boss.

Referanser
----------

1. ↑  «filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Broen over Golden gate* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Broen over Golden gate* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Broen over Golden gate* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Broen over Golden gate* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Broen over Golden gate* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Broen over Golden gate* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Broen over Golden gate* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Broen over Golden gate* på American Film Institute Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Julie Lund** (født 20. mai 1974) er en dansk arkeolog, som er bosatt og arbeider i Norge. Lund studerte arkeologi med fagene forhistorisk arkeologi, antropologi, historisk metode og middelalderkunnskap ved Københavns Universitet. Hun tok også undervisning i middelalderarkeologi ved Lunds universitet i 2001. I 2004 tok hun graden som mag.art. i forhistorisk arkeologi ved Københavns Universitet. Hun var også undervisningsassistent ved Københavns Universitet fra 2003 til 2004. 

Lund har deltatt i arkeologiske undersøkelser ved Bornholms Museum, Københavns Bymuseum og Nordsjællands Museum. Hun ble ansatt som arkeolog ved Københavns Bymuseum i 2004. I 2005 ble hun ansatt som stipendiat ved IAKH ved Universitetet i Oslo fram til 2008. I 2009 disputerte hun til graden som ph.d. ved Universitetet i Oslo, og gikk deretter inn på engasjement som førstelektor her i 2009 – 2010. Fra 1. august 2011 er hun fast ansatt som førsteamanuensis i arkeologi ved IAKH.

Referanser
----------

1. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator jo20211103205, besøkt 25. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Virtual International Authority File, VIAF-ID 107463902[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
Skjennungstua (2005) Foto: Jan Andreas Knudsen 
Eldre postkort av Skjennungstua Foto: S. Gran / Nasjonalbibliotekets bildesamling 

**Skjennungstua** er et privat serveringsted beliggende sentralt mellom Sognsvann og Frognerseteren i søndre del av Nordmarka. 

Hytta er en av de eldste stuene i marka og ble opprinnelig satt opp av Skiforeningen i 1910. Skiforeningens ekstraordinære generalforsamling fikk 6. januar 1910 fullmakt til å bygge skistue på Skjennungsåsen. Byggebudsjettet lå på 18 000 kroner og omsetninger skulle balansere på kr. 1300,- pr. år. 

I 1952 ble stedet solgt til Gudbrandsdalslaget for 85 000 kroner. I skjøtet pålegges foreningen plikt til å holde stedet åpent for alminnelig servering. 

Skjennungstua AS ved bestyrerparet Hanne og Bjørn Stenen overtok i 1992 stedet etter å ha drevet det i 15 år på kontrakt. Bjørn Stenen solgte stedet i 2010 for 6,5 millioner kroner etter at hans hustru falt fra. Ingrid Wiig og Petter Martinussen la inn bud i februar 2010, men først på høsten ble det enighet om pris for salget. Kommunen bød på et tidspunkt 5 millioner kroner for bygningene, men budet ble avslått.

7. januar 2011 overtok Wiig og Martinussen driften av Skjennungstua.

Referanser
----------

1. ↑  Godkjennelse av salg av panteobjekt - Byrådsak 307 av 26.05.92[*død lenke*]
2. ↑  Espen Hofoss (25.11.2010). «Skjennungstua får nye eiere» **(norsk)**. Aftenposten. Arkivert fra originalen 10. mai 2012. Besøkt 10.10.2015.

Litteratur
----------

* Bjarne Jensen (1991). «Til Skjennungstua». *Stuene i Marka* (2. utg.). Oslo: Schibsted. s. 11-13. ISBN 82-51-61358-2.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skjennungstua – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Skjennungstuas hjemmeside
* Skiforeningen om Skjennungstua Arkivert 8. juni 2007 hos Wayback Machine.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Suixi** (kinesisk: 濉溪县; pinyin: *Suīxī Xiàn*) er et bydistrikt i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Huaibei.

I 1999 var folketallet på 1 126 225 innbyggere.

Kulturminner
------------

Det gamle verftet ved Keiserkanalen i Liuzi (*Liuzi yunhe matou yizhi*, 柳孜运河码头遗址), Linhuan gamleby (*Linhuan chengzhi*, 临涣城址) og hovedkvarterene for Huai-Hai-operadjonens ledende frontkomite og for Østkinas feltarmé (*Huaihai zhanyi zong qianwei he Huadong yezhanjun zhihuibu jiuzhi*, 淮海战役总前委和华东野战军指挥部旧址) er oppførte på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider
* Liuzi yunhe matou yizhi[*død lenke*]
* Jiang-Huai yizhen
* Jiang-Huai yizhen[*død lenke*]
* Die grundlegende Befreiung des Festlandes
* East China Field Army

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAs flagg USA |
| Kjelkehockey |
| Paralympiske vinterleker |
| Gull | 2018 Sør-Koreas flagg Pyeongchang | Kjelkehockey |
| Gull | 2014 Russlands flagg Sotsji | Kjelkehockey |
| VM i kjelkehockey |
| Sølv | 2017 Sør-Koreas flagg Gangneung | Kjelkehockey |
| Gull | 2015 USAs flagg Buffalo | Kjelkehockey |

**Brody Roybal** (født 25. mai 1998 i Melrose Park i Illinois) er en kjelkehockeyspiller fra USA. Han har to paralympiske gullmedaljer i kjelkehockey for USA, og et VM-gull.

Bakgrunn
--------

Roybals funksjonshemming er medfødt; han er født uten begge bein. han mangler hele foten, fra og med lårbeinet. Han begynte med kjelkehockey i 2006, og debuterte for USAs landslag i 2013.

Idrettskarriere
---------------

Han deltok i World Sledge Hockey Challenge 2013, der USA kom også på andreplass. Roybal deltok i sine første paralympiske leker i 2014, og USAs lag vant kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014. Han scoret to mål på de fem kampene i dette mesterskapet, og var med sine 15 år USAs yngste deltaker i disse lekene. 

VM i kjelkehockey 2015 ble arrangert i Buffalo i USA, og USA vant mesterskapet etter at de slo Canada 3-0 i finalen. USA vant også World Sledge Hockey Challenge 2015. USA vant begge World Sledge Hockey Challenge-turneringene i 2016, og de vant også Stillehavsmesterskapet i kjelkehockey (IPC Pan-Pacific Championship) i 2016. USA fikk sølv i VM i kjelkehockey 2017, og vant World Sledge Hockey Challenge 2017. 

I 2018 deltok han i Turin Para Ice Hockey International Tournament, som USA vant. Han ble turneringens mestscorende, med ti mål. Han representerte USA under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. USA vant der finalen 2-1 over Canada.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Rico Roman*, besøkt 28. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos IPC
* Profil hos Team USA
* Profil hos Team USA Hockey
* Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 29. mars 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
**Nataraja Ramakrishna** (født 31. mars 1923 i Bali, Indonesia, død 7. juni 2011) var en danse-guru og musikkviter fra Telangani (da del av Andhra Pradesh) i India. 

Ramakrishna var formann ved Andhra Pradesh Sangeeta Nataka Academy.[] Han hadde dyrket klassisk dans og musikk i den indiske delstaten Andhra Pradesh i seksti år. Ramakrishna var arkitekten bak gjenopplivingen av danseformen Andhra Natyam, en andakt tempel-dans som tradisjonelt har blitt gjennomført i Andhra Pradesh i over 400 år frem til den ble nesten utryddet.[] Gjennom hans lange karriere trente Ramakrishna opp mange dansere og han skrev og koreograferte kritikerroste mange danser. Ramakrishna ble tildelt et stipendiat sponset av regjeringen i India, og arbeidet i det daværende Sovjetunionen (dagens Russland) og Frankrike for å spre indisk dans og kunst.[]

Ramakrishna bruker blant annet klassisk dans og folkedans. Ramakrishna skrev mer enn 40 bøker og hans bidrag til kunsten og dansingen er allment anerkjent over store deler av verden.[] Med hans utallige opptredener, foredrag, demonstrasjoner og mange reiser har skapt en bevissthet ikke bare om indisk dans generelt, men han har også gjenopplivet flere tapte og glemte danseformer, hovedsakelig fra Andhra Pradesh.[]

Han mottok utmerkelsen Padma Shri for sitt virke.[]

Referanser
----------

1. ↑   www.thehindu.com[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Brogeen og den magiske melodien*** (orig: *Brogeen Follows the Magic Tune*) er en irsk dukkefilmserie fra 1969 basert på Patricia Lynchs barnebok *Brogeen Follows the Magic Tune*, fra 1952.

Serien ble sendt i NRK Barne-TV høsten 1970, og i reprise i 1972 og 1979.

Handling
--------

En dag kommer det en spillemann til puslingfolket. Her treffer han den lille puslingen Brogeen som er så snill å slippe ham inn i slottet. Der klarer spillemannen å stjele en «magisk melodi» – og Brogeen får skylda. Han blir derfor kastet ut av slottet og må lete etter den magiske melodien for å få komme tilbake. Etter en stund slår han seg sammen med hesten «Vriompeis» og uteliggeren «Burt Kelly».

Om serien
---------

Mastertapene til serien skal ha blitt slettet ved en feiltagelse av det irske TV-selskapet RTÉ.

> Ypperlige typer i et Irsk vertshus introdusert med humør og poesi.  
>  Blant annet hadde man fått til et aldeles skjønt «snøvær»
> 
> 
> VG, 9. januar 1979, side 37
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  Archives, RTÉ (5. juli 2012). «RTÉ Archives». *stillslibrary.rte.ie* **(engelsk)**. Besøkt 16. oktober 2021.
2. ↑  VG - TV-program (10.9.1970)
3. ↑  Aftenposten aften - Gjensyn med Brogeen (5.9.1972, s.13)
4. ↑  VG - TV-program i morgen (6.1.1979)
5. ↑  «Fosnafolket, debattseksjon under artikkel (17.01.2009)». Arkivert fra originalen 22. september 2009. Besøkt 2. mai 2010.
6. ↑  VG - VG ser på Barne-TV (09.01.1979, side 37)

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
**Newtown Association Football Club** er en walisisk fotballklubb fra Newtown i Powys i Wales. Klubben ble grunnlagt i 1875 og lagets draktfarger er helrøde, mens bortedraktene er gule med blå shorts. Newtown AFC spiller for øyeblikket i den øverste divisjonen Welsh Premier League, og spiller sine hjemmekamper på Latham Park. Nåværende trener er Andy Cale.

Klubben har per dags dato ikke vunnet det walisiske seriemesterskapet, men har vunnet det nasjonale cupmesterskapet Welsh Cup to ganger, senest i 1895. Newtown AFC har ved to anledninger også deltatt i kvalifiseringsspill til UEFA-cupen i 1996/97 og 1998/99, men ble i begge tilfeller slått ut i første kvalifiseringskamp og ble dermed ikke kvalifisert til videre spill.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Cymru Premier 2022–2023 |
| --- |
|  | Aberystwyth Town **·** Airbus UK **·** Bala Town **·** Caernarfon Town  **·** Cardiff Metropolitan University  **·** Connah's Quay Nomads **·** Flint Town United **·** Haverfordwest County **·** Newtown **·** Pen-y-Bont **·** Pontypridd Town **·** The New Saints | Wales’ flagg |
**Suicune** er en av de Legendariske Pokémon i 2.generasjon. Den er av typen Water (vann) Pokémon.

Suicune sies å være personifiseringa av nordavinden.

Fysiologi
---------

Suicune er en ganske stor Pokémon som ligner en hund, katt, panter eller lignende. Som et kompromiss i denne debatten er den fra offisielt hold kalt et "legendarisk beist". Den er lyseblå med en enorm lilla manke, og to hvite bånd som henger som løse tømmer fra nakken. Den har to horn som står ut på toppen av hodet, og som etter hvert vokser sammen igjen så de former en ring.

Spesielle evner
---------------

Ifølge legendene i Pokémon-verdenen kan Suicune renske all slags forurenset vann, noe man kan se i den fjerde Pokémon-filmen "Pokémon 4Ever – Skogens stemme". Suicune kan også fremkalle voldsomme vinder, nordlys og isstormer. Suicune er en av de aller raskeste løpende Pokémonene, og kan løpe så fort at den kan løpe på vann. Den er også i stand til å hoppe nesten en halv kilometer bortover i et eneste sprang. Et av Suicunes mest fryktede angrep er Sheer Cold, som fryser ned et lite område til det absolutte nullpunkt, noe som ofte resulterer i at et område på størrelse med en fotballbane blir frosset til is, med sentrum i dette punktet. Den kan, som de fleste vannpokémon, også fremkalle flodbølger. Suicune tilbringer det meste av tiden sin løpende rundt i verden. Varsler om at den er på vei er plutselige temperaturfall, tidlig solnedgang, plutselig skyfri himmel og et strålende nordlys.

Navnet kommer av det japanske ordet "sui", som betyr vann, og "kun", som betyr mester.

Suicune har nr. 245 i National Dex.

Portal: Videospill
**Suiping** (kinesisk: 遂平县; pinyin: *Suípíng Xiàn*) er et fylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Zhumadian.

Fylket hadde 601 797 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Den tidligere satellittfolkekommunen i Cuoyafjellene (*Cuoya shan weixing renmin gongshe jiuzhi*, 嵖岈山卫星人民公社旧址) i perioden 1958-1983 – en av de første kinesiske folkekommunene – ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period,*i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Cuoya Shan weixing renmin gongshe jiuzhi dansheng ji[*død lenke*]
* Jingdian gailan
* Cuoya Shan
* Nightmare on Cuoya Mountain, Part 2[*død lenke*]
* Cuoya Shan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Suinings beliggenhet i Sichuan
**Suining** (Forenklet kinesisk: 遂宁; tradisjonell kinesisk: 遂寧; pinyin: *Sùiníng*) er et byprefektur i den kinesiske provins Sichuan. Suining har et areal på 5 326 km² og ca. 3,72 millioner innbyggere (2002).

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Suining har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 *qū*) og 3 fylker (县 *xiàn*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2004 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Chuanshan | 船山区 | Chuánshān Qū | 670 000 | 618 | 1 084 |
| 2 | Anju | 安居区 | Ānjū Qū | 750 000 | 1 258 | 596 |
| **Fylker** |
| 3 | Pengxi | 蓬溪县 | Péngxī Xiàn | 760 000 | 1 251 | 608 |
| 4 | Shehong | 射洪县 | Shèhóng Xiàn | 1 040 000 | 1 496 | 695 |
| 5 | Daying | 大英县 | Dàyīng Xiàn | 550 000 | 703 | 782 |

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Christen Nicolai Endresen Apenes'** (født 8. juli 1900 i Glemmen, død 13. mars 1985) var en norsk overrettssakfører.

Han var sønn av verkseier Christen Nicolai Endresen Apenes d.e. og Bergljot Torgrimsen, og vokste opp i Fredrikstad og Trondheim. Han giftet seg i 1929 med Ingrid Anker Andersen fra Trondheim, datter av salmaker Ingvald Anker Andersen.

Apenes hadde studentereksamen fra 1918 og juridisk embedseksamen fra 1923. Han var dommerfullmektig i Nordre Sunnmøre sorenskriveri 1923–1924, sakførerfullmektig hos overrettssakfører Otto Skirstad i Trondheim 1925–1926 og privatpraktiserende overrettssakfører i Trondheim fra 1926. Apenes var også medlem av Akademiet for internasjonal rett i Haag 1925–1926 og konstituert sorenskriver i Stjør- og Verdal sorenskriveri 1941–1942.

Referanser
----------

1. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Folketelling 1910 for 1601 Trondheim kjøpstad. Kristen Apenes». Digitalarkivet. Besøkt 14. mai 2014.
3. 1 2 3  Halbo, Sverre M. (1933). *Norges advokater og sakførere 1932*. Oslo: Aschehoug. s. 26.
4. ↑  «Klokkerbok for Trondheim prestegjeld, Domkirken sokn 1921-1934 (1601M2). Christen Nicolay Endresen Apenes». Digitalarkivet. Besøkt 14. mai 2014.
5. ↑  «Arkivkataloginnledning for Stjør- og Verdal sorenskriveri» (PDF). Statsarkivet i Trondheim. Besøkt 14. mai 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda
 |
**Stord lærarhøgskule** var en høgskole for lærerutdanning, etablert på Stord i 1839 under navnet Stord Seminarium. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen Stord/Haugesund. I 2017 ble Høgskolen Stord/Haugesund fusjonert med Høgskolen i Bergen og Høgskolen i Sogn og Fjordane, og ble da til Høgskulen på Vestlandet.

Seminaret ble opprettet ved Kgl. Resolusjon av 20. september 1838. I resolusjonen begrunnes stedsvalget med at 

*«ikke noget præstegjeld er saa beqvemt hertil som Storøens Præstegaard Thyse. Prestegjeldets Almue er oplyst, meget sædelig, i ret god Formuesforfatning, ikke bæfenget med herskede Laster og ikke forfalden til nogen som helst religiøs eller politisk Ultraisme…».*
Claus Daae var skolens første bestyrer.

Dessuten hadde stedet godt samband med Bergen.

Fram til 1866 ble lærerseminaret drevet i tilknytning til prestegården på Stord. Da flyttet skolen til Rommetveit, der den fortsatt holder til. Skolen fikk navnet *Stord offentlige lærerskole*  rundt 1900, deretter *Stord lærerskole*  fra 1967 og *Stord lærarhøgskule* fra 1981 til 1994.

Referanser
----------

1. ↑  «Høgskulen på Vestlandet». 06.12.2016. Besøkt 12.09.2018.

Litteratur
----------

* *Lærarutdanning på Stord gjennom 150 år : jubileumsskrift : Storøens seminar 1839 – Stord lærarhøgskule 1989*. 1989 ISBN 82-992039-0-2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Forvaltningsdatabasen
 |
***Dobbelt begjær*** , (originaltittel: *L'Amant double*) er et fransk-belgisk thriller-drama fra 2017 med manus og regi av François Ozon, og med romanen «Kindred Passions» av Joyce Carol Oates som forelegg.

Handling
--------

Chloé arbeider ved et museum, og lider av depresjon og mage-smerter. Hun konsulterer derfor en gynekolog. Hun får beskjed om at ingen fysisk årsak kan bli funnet for smertene hennes, og at det hun trenger er en psykiater. Hun begynner å konsultere Paul, og de ender opp med å bli forelsket. Snart flytter de inn i en leilighet sammen. Men når hun pakker ut ting i deres nye hjem, oppdager Chloé at Paul hadde forandret sitt eget navn, og han har forsøkt å skjule hemmeligheter om familien hans for henne.

En dag legger hun merke til Pauls dobbeltgjenger på gaten, som hun oppdager er en psykiater ved navn Louis. Når han bestiller en samtale med ham, er han aggressiv mot henne - og hun går sin vei. Neste gang voldtar han henne praktisk talt, og etter dette kommer hun tilbake for mer. Det kommer etter hvert frem at den voldelige Louis faktisk er den fremmedgjorte tvillingen til den milde Paul. Når smertene til Chloé øker dramatisk, blir hun ført til sykehus. Der blir hun operert, og det blir oppdager at hun hadde sin ufødte tvilling-søster - en parasittisk tvilling - i magen.

Medvirkende
-----------

* Marine Vacth - Chloé
* Jérémie Renier - Paul og Louis
* Jacqueline Bisset - Fru Schenker
* Myriam Boyer - Rose
* Dominique Reymond - Agnès Wexler

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dobbelt begjær* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Dobbelt begjær* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (da) *Dobbelt begjær* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Dobbelt begjær* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Dobbelt begjær* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Dobbelt begjær* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Dobbelt begjær* på Metacritic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
Kyesankatedralen i Daegu.
**Paul Ri Moun-hi** (født 14. september 1935 i Taikyū i Korea i keiserdømmet Japan, død 14. mars 2021 samme sted, det vil si Daegu i Sør-Korea) var en sørkoreansk prelat og katolsk erkebiskop av erkebispedømmet Daegu.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Paul Ri Moun-hi studerte ved det koreanske Kyungpook nasjonaluniversitet i Daegu og ved det katolske universitet i Lyon.

### Prest

Den 23. desember 1965 ble han presteviet av erkebiskop Emile-Arsène Blanchet i kirken St-Sulpice i Paris. Ved Institut Catholique de Paris tok han i 1966 slutteksamener i bibelstudier, Deretter virket han i sjelesorgen i Daegu. Fra 1969 til 1972 var han militærkapellan ved det sørkoreanske flyvåpen.

### Biskop

Pave Paul VI utnevnte ham den 19. september 1972 til hjelpebiskop i Daegu og titularbiskop av Forconium. Den apostoliske pro-nuntius for Nord-Korea og Sør-Korea, erkebiskop Ippolito Rotoli, bispeviet ham den 30. november samme år. Medkonsekrerende var Gabriel Lee Gab-sou, hjelpebiskop i Pusan, og René Marie Albert Dupont, biskop av Andong. Fra 1972 til 1985 innehadde han en rekke embeder, som generalvikar i Daegu, og sogneprest i katedralen i Daegu.

### Erkebiskop

Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 5. januar 1985 til koadjutorerkebiskop av Daegu. Da erkebiskop John Baptist Sye Bong-Kil ble pensjonert, etterfulgte han ham sden 5. juli 1986 som erkebiskop av Daegu. Fra 1987 til 1993 var han stedfortredende president for den koreanske bispekonferanse (CBCK) og fra 1993 til 1996 dens president. Den 29. mars 2007 innvilget pave Benedikt XVI hans aldersbetingede fratreden.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) \*1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) \*1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) \*1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) \*1777
* Kardinal  Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) \*1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) \*1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) \*1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) \*1871
* Pave Pius X (1835-1914) \*1884
* Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) \*1911
* Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) \*1920
* Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1883–1973) \*1933
* Erkebiskop Ippolito Rotoli (1914–1977) \*1967
* Erkebiskop *Paul Ri Moun-hi* (1935-2021) \*1972

Referanser
----------

1. 1 2 3  Einztag über Paul Ri Moun-hi på *cbck.or.kr*, lest 15. mars 2021
2. ↑  www.catholic-hierarchy.org rimounhi, lest 16. mars 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** ISNI
 |
Må ikke forveksles med Peter Fredrik Broch.

**Peter Frederik Broch** (født 11. mai 1879 på Hamar, død 30. desember 1973) var en norsk kavalerioffiser og hoffembedsmann. Han var hoffsjef i Norge fra 1945 til 1954.

Han ble student i 1897 og tok eksamen på Krigsskolen i 1900. Samme år ble han premierløytnant og i 1913 ble han rittmester. Han var sjef for skoleeskadronen fra 1929 til 1931 og ble major i kavaleriet i 1932. Han studerte ved det franske generalstabsakademi fra 1919 til 1921.

Broch ble knyttet til hoffet i 1931, da han ble utnevnt til 2. hoffmarskalk. I 1945 ble han *hoffsjef og tjenstgjørende hoffmarskalk*.

Han var formann i Kavaleriklubben og generalsekretær i Norges Forsvarsforening i flere år. Han ble i 1945 utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden.

Han var sønn av rittmester Henrik Andreas Broch og Elisabeth Bergendahl, og var gift med Elisabeth Rustad, datter av hoffsjef Fritz Rustad og Marie Magdalene Schou. Deres sønn var ambassadør Henrik Andreas Broch.

Militære grader
---------------

* 1900: Premierløytnant
* 1913: Rittmester
* 1932: Major i Kavaleriet

Kilder
------

* Aftenposten 31. desember 1954

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Guðmundur Gíslason Hagalín** (født 1898, død 1985) var en islands forteller og forfatter.

Han kom fra de vestre fjordene på Island, hvor han var fisker før han begynte på ungdomsskolen. Han foreleste i emnet Island i Norge i tidsperioden 1924–1927, og han ble inspektør på offentlige bibliotek. Hjemstedet hans lå nær den islandske hovedstaden Reykjavík. Han er best kjent for sine portretter av sjømenn og landbruksarbeidere på Island. Han skrev gjerne heller kort enn langt. Hagalín gjorde det også godt som forteller, og *Strandbúar* er navnet på en av hans samlinger med korte fortellinger. 

Han gjorde også suksess med å skrive biografier. Hagalín skrev sin selvbiografi i 1960.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Hrvatska enciklopedija[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Encyclopædia Britannica[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 26. mars 2018, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Etext om islandske skribenter (engelsk)

  

Portaler: Litteratur | Island


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Dobbeltbåndet blomsterflue** (*Episyrphus balteatus*) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er blant de aller vanligste blomsterflueartene i Norge om sommeren. Den finnes over hele landet, men er mest vanlig i hele Sør-Norge, til tross for at arten neppe er i stand til å overleve vinteren i Norge. Hvert år kommer nye fluer fra sør. Slekten *Episyrphus* omfatter ca. 28 arter, men bare *Episyrphus balteatus* er vidt utbredt og vanlig.

Mønster og farger er lett gjenkjennelig. Hos hannen møtes øynene på toppen av hodet.

Utseende
--------

Dobbeltbåndet blomsterflue er en middelsstor, brun, gul og svart flue, ca. 10 millimeter lang.

Ansiktet er gult og på hodet er det to store rødbrune fasettøyne. Hos hannene møtes øynene på toppen av hodet, mens det hos hunnene er en tynn pannestripe mellom fasettøynene. Bakkroppen har mønster i oransje-gult og svart, med to gule tverrbånd på oversiden av hvert bakkroppsledd. Undersiden av bakkroppen er ensfarget gul. Scutellum er gult og skiller seg fra den mørkere brunlige ryggsiden. Brysts sider er gule og går over i lysgrå nederst. Beina har lyst gule lår (femora) og har mørkere rødbrune legger og føtter (tibia og tarser).

Levevis
-------

Dobbeltbåndet blomsterflue kan påtreffes i hager og særlig på gress- og blomsterenger. Den besøker blomster eller sitter og soler seg.

Denne arten er kjent for sine store trekk, som kan omfatte enormt mange individer.

**Larvene** lever av bladlus, og utvikler seg ganske raskt.

Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium mellom stadiet som larve og voksen.

Systematisk inndeling
---------------------

Slekten *Episyrphus* omfatter ca. 28 arter, men bare én forekommer i Europa.

**Treliste**
* **Fluer** (Brachycera)
	+ **Muscomorpha**
		- **høyerestående fluer** [Cyclorrhapha)
			* **Aschiza**
				+ **blomsterfluer** (Syrphidae)
					- slekt ***Episyrphus*** – 28 arter, i Europa:
						* **Dobbeltbåndet blomsterflue** *Episyrphus balteatus* (DeGeer, 1776)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *dobbeltbåndet blomsterflue* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *dobbeltbåndet blomsterflue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *dobbeltbåndet blomsterflue* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *dobbeltbåndet blomsterflue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *dobbeltbåndet blomsterflue* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *dobbeltbåndet blomsterflue* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Episyrphus balteatus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Episyrphus balteatus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Episyrphus balteatus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Christen Daae Magelssen** (født 6. mai 1841, død 1940) var en norsk billedhugger.

Liv
---

Magelssen var sønn av sogneprest i Åfjord Hans Gynter Magelssen (d. 1886) og Drude Cathrine Haar Daae (1815–88), en søster av Ludvig Kristensen Daa. Som ung var han først sjømann, før han begynte å lage gallionsfigurer i et engelsk verksted. Da han kom tilbake til Norge bestemte han seg for å bli billedhugger, og dro i 1866 til København med statsstipend. Her fikk han undervisning av den danske billedhuggeren Herman Wilhelm Bissen i tre år. I denne perioden utførte han sitt første større arbeid, «Sjømand, som genser sit Fædrelands Kyst».

I de neste årene bodde Magelssen i Kristiania, før han dro til Roma i 1871. Her bodde han i ti år, til å begynne med med statsstipend, og ble kjent med andre nordmenn som var i Italia på samme tid: Ole Bull, Bjørnstjerne Bjørnson, Jonas Lie og Henrik Ibsen. I Roma-perioden laget han blant annet kolossalstatuen «Meleager», som ble utstilt på verdensutstillingen i Paris i 1878. I 1880-årene vendte han tilbake til Norge, og bodde først i Bergen, siden i Kristiania.

Magelssen levde til han ble nesten 100 år gammel. Han var gift med den italienske boktrykkerdatteren Adele Elvira Salandri (f. 1857).

Verker
------

### Bøker

* *To Aar ombord i Zephyr* (1867)
* *Anden Styrmand fortæller* (1888)

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, oppført som Christen Daae Magelssen, AKL Online kunstner-ID 00321806[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Christen Daae Magelssen, Norsk kunstnerleksikon ID Christen\_Daae\_Magelssen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   KulturNav, oppført som Christen Daae Magelssen, KulturNav-ID e05e4fc8-d70e-4e0b-8245-e81f50f16961, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no, besøkt 28. november 2016[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Halvorsen, Jens Braage: *Norsk forfatter-lexikon 1814–1880*, 4. bind, s. 1–2. Kristiania: Den norske forlagsforening, 1896.

Litteratur
----------

* Bull, Francis: *Tradisjoner og minner*. Oslo: Gyldendal, 1945.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** KulturNav **·** KulturNav
 |
Solnedgang over Daugava i Riga.
Store nordiske krig: Den svenske hæren bombarderer festningen Daugavgriva ved utspringet til Daugava under slaget ved Düna
**Daugava** (latvisk), **Vestre Dvina** (russisk: Западная Двина – *Zapadnaja Dvina*) eller **Vestre Dzvina** (belarusisk: Заходняя Дзвiна – *Zakhodnjaja Dzvina*; polsk: *Dźwina*; tysk *Düna*) er en elv som renner gjennom Russland, Belarus og Latvia. Den har sitt utspring på Valdajhøydene i Russland og munner ut i Rigabukta i Latvia, en arm av Østersjøen. Den totale lengden er 1 020 km.

Daugava er knyttet til en kanal som går mellom elvene Bjarezina og Dnepr.

Det er bygget tre vannkraftverk og demninger langs elven. Rīgas HES ligger like ovenfor Riga eller 35 km fra utløpet, Ķeguma HES ligger 35 km ovenfor der igjen, 70 km fra utløpet, mens Pļaviņu HES ligger omtrent 107 km unna. Et fjerde vannkraftverk, Daugavpils HES, er også planlagt, men utbyggingen har møtt krass kritikk. Belarus har også planer om å bygge flere demninger for strømproduksjon langs sin del av Daugava.

Byer og landsbyer langs Daugava
-------------------------------

* Daugavpils i Latvia
* Jēkabpils i Latvia
* Aizkraukle i Latvia
* Ogre i Latvia
* Salaspils i Latvia
* Riga i Latvia
* Velizj i Russland
* Vitsiebsk i Belarus
* Polatsk i Belarus

Største sideelver
-----------------

* Aiviekste
* Pałata
* Kasplja
* Mezja

Eksterne lenker
---------------

* (en) Daugava – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Daugava – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nedslagsfeltet til Daugava
* Vannkraftverk i Latvia langs Daugava

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Metatese** (fra gresk μετάθησις *metáthesis*, «omstilling») viser til at to deler bytter plass innenfor et hele. Begrepet blir brukt i språkvitenskap, der det viser til at fonemer bytter plass i et ord, og i kjemi, der deler av stoff i en reaksjon bytter plass i sluttproduktet.

Metatese i språk
----------------

Metatese er i lingvistikken en forflytning av en lyd i et ord, det vil si når to fonemer ved siden av hverandre bytter plass i ulike varianter av det opprinnelig samme ordet. Et kjent eksempel på at nærliggende språklyder bytter plass forekommer i bokmålsordet *kors* og det nynorske *kross* (engelsk *cross* og latin *crux*).

Årsaker til slik metatese kan være flere:

* En talefeil med patologiske årsaker.
* Et ords uttale misforstås på grunn av en folkeetymologi.
* Et utenlandsk ord kan være vanskelig eller omstendelig å uttale (for eksempel *løytnant* av *lieutenant* eller *legimitasjon* av *legitimasjon*).
* Barnespråk (for eksempel *Gabirella* av *Gabriella* og *stølver* istedenfor *støvler*).
* En komisk effekt (for eksempel *Asterix* av *asterisk* og «bakke snakkvendt»).

Andre eksempler på språklig metatese er det engelske *dirt* og norske *dritt*, sykdommen *kopper* som har blitt banneordet *pokker*, det norske *krokodille* (latin *crocodilus*) og spanske *cocodrilo*. Lydforflytning forekommer også blant annet i akkadiske ordenstall.

Metatese i kjemi
----------------

En generell metatesereaksjon kan skrives slik:

A-B + C-D → A-D + C-B
En slik kjemisk reaksjon kan for eksempel skje mellom to uorganiske salter når ett produkt er uløselig i vann, for eksempel:

AgN3(aq) + NaCl(aq) → AgCl(s) + NaNO3(aq)
I organisk kjemi er en av de viktigste nye reaksjonene olefinmetatese, som ofte bare blir kalt 'metatese', og den liknende alkynmetatesen. I olefinmetatesen får en metallkatalysator to deler av it olefin til å bytte plasser, for eksempel:

R1CH=CH2 + R2CH=CH2 → R1CH=CHR2 + H2C=CH2

Eksterne lenker
---------------

* Kloster-Jensen: *Omkring begrepet metatese* (pdf)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Karima Abd-Daif** (født 18. juni 1965) er en norsk tidligere politiker (Ap).

Abd-Daif er vokst opp i Marokko, og kom til Norge som 22-åring i 1988. Hun har utdannelse innenfor økonomi og fransk fra Høgskolen i Oslo, og har blant annet arbeidet som regnskapsfører og kontorassistent, skoleassistent, barnehageassistent og assistent i pleievesenet.

Hun fikk plass i Oslo bystyre 1999–2003, etter opprinnelig å ha stått på 69. plass på Arbeiderpartiets valgliste. 420 personlige stemmer gjorde at hun rykket opp til første vara, og da Åse Kleveland fikk innvilget fritak i hele perioden rykket Abd-Daif inn på fast plass. Hun ble dermed den første kvinnen med arabisk bakgrunn i Oslo bystyre. Hun ble gjenvalgt til bystyret for periodene 2003–2007 og 2007–2011. I perioden 2005–2009 var hun vararepresentant nr 9 til Stortinget for Oslo.

I 2017 ble Abd-Daif dømt til fengsel i 90 dager for grovt bedrageri, etter at hun hadde mottatt dagpenger mens hun oppholdt seg i Marokko.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.bystyret.oslo.kommune.no, arkiv-URL web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Åse gikk – Karima kom». *Aftenposten*, 28. oktober 1999.
3. ↑  «Karima Abd- Daif (A)». Oslo kommune. 28. oktober 2002. Arkivert fra originalen 20. juli 2011. Besøkt 19. desember 2018.
4. ↑  «Karima Abd-Daif». Stortinget.no. Besøkt 20. desember 2018.
5. ↑  «Eks-politiker Karima Abd-Daif dømt for grovt bedrageri – anken avvist». Nettavisen. 14. juni 2017. Besøkt 20. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Karima Abd-Daif hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Karima Abd-Daif hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Gvammen stasjon** er en nedlagt jernbanestasjon på Numedalsbanen ved Gvammen i Nore og Uvdal kommune i Buskerud like nord for Norefjorden. Ekspedisjonsbygningen ble oppført etter tegninger av NSB Arkitektkontor og ble åpnet som stasjon betjent for ekspedering av tog, reisende og gods den 20. november 1927 sammen med resten av banen. Gvammen fikk for øvrig ny status som stoppested betjent kun for reisende og gods den 15. juni 1937.

Gvammen hadde status som stoppested frem til den 26. mai 1968 da den ble omklassifisert holdeplass og som et ubetjent tidligere ekspedisjonssted. All trafikk ble vedtatt nedlagt på Numedalsbanen mellom Rollag stasjon og Rødberg stasjon ved årsskiftet 1988/1989, noe som førte til en nedleggelse av stoppestedet. Ekspedisjonsbygningen ble samme år solgt til private. Gvammen stasjon ligger 186,76 kilometer fra Oslo S og om lag 323 meter over havet.

Litteratur
----------

* Bjerke, Thor og Holom, Finn m.fl (2004). *Banedata 2004*. Oslo / Hamar: Norsk Jernbanemuseum & Norsk Jernbaneklubb. s. 230-231. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Gvammen stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
* (no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Numedalsbanen


| **Forrige stasjon** |   |  *Nedlagt stasjon* |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Rødberg vokterbolig |  | Numedalsbanen |  | Søndre Sandnes |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Daljokije blizkije*** (originaltittel: *Далёкие близкие*) er en russisk film fra 2022, regissert av Ivan Sosnin.

Handling
--------

Boris arbeider som geografi-lærer ved en skole i Khabarovsk, og tilværelsen hans er ganske rutinemessig. Boris en sønn, Misha, som de har kommunisert mindre og mindre med i det siste. Men en dag gir Misha sin gamle smarttelefon til faren sin på bursdagen hans. Boris begynner å snart å forstå mer og mer hvordan telefonen fungerer, og registrerer seg på sosiale media. Men ved et uhell legger Boris til en ukjent kvinne ved navn Nadezhda som venn. De begynner snart å kommunisere med hverandre, noe som senere blir skjebnesvangert.

På et tidspunkt bestemmer Boris seg for å reise til Nadezhda i nærheten av Moskva, for å overraske henne. Han overtaler sønnen, som driver med transport, til å ta ham med seg på tur. Men under en felles reise gjennom hele Russland avsløres etter hvert gamle konflikter mellom far og sønn, og de virkelige årsakene til at de tidligere hadde store problemer med å kommunisere med hverandre blir endelig avklart.

Skuespillere
------------

* Jekaterina Agejeva som Masja
* Filipp Avdejev som Misja
* Kirill Käro
* Irina Pegova som Natalja Pavlovna
* Jevgenij Sytyj som Boris
* Andrej Urgant som Vova
* Jelena Jakovleva som Nadezjda

Referanser
----------

1. ↑  Чем подкупила зрителей комедия «Далекие близкие»
2. ↑  Таблетка от забот: каким получился фильм «Далекие близкие» и зачем его смотреть

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Daljokije blizkije* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Britiske soldater evakuert fra Senja med Greenock.  Tilbake i Storbritannia.Britiske soldater evakuert fra Senja med Greenock. Tilbake i Storbritannia.
**Evakueringen fra Senja** (*Operation Alphabet*) var en operasjon under andre verdenskrig der 4 600 britiske, franske og eksilpolske soldater ble evakuert fra Senja mellom 4. og 8. juni 1940.

Kort tid etter at Norge ble invadert av Tyskland i 1940 ble britiske, franske og eksilpolske soldater landsatt i Harstad fra 14. april. Ekspedisjonskorpset besto av ca 25 000 mann og skulle kjempe mot tyskerne sammen med norske stridskrefter i nord.

Det tyske angrepet mot Belgia, Nederland og Frankrike 10. mai skulle imidlertid endre situasjonen i nord. Den tyske lynkrigen mot vest ble en katastrofe for de tre landene og de allierte kunne ikke lengre ha et ekspedisjonskorps i Nord-Norge. Det var større behov for disse soldatene andre steder. Britene og Royal Navy planla derfor en evakuering av ekspedisjonskorpset; operasjon Alphabet. Operasjonen ble ledet av kontreadmiral John Guy Protheroe Vivian ombord i krysseren «Coventry». Ekspedisjonstyrken skulle fraktes med norske fiskeskøyter ut til ventende britiske jagere. Disse skulle frakte troppene ut i rom sjø utenfor kysten av Troms der soldatene skulle overføres til troppetransportskip. På grunn av høy sjø var ikke dette mulig, og man bestemte seg for å starte evakueringa i Ersfjorden på Senja.

Klokka 03.20 den 4. juni startet overføringa av soldater fra i alt sju jagere til tre troppetransportskip. Og samme dag avsluttet britene evakueringa av britiske og franske styrker fra Dunkerque i Frankrike etter den totale kollapsen der. Klokka 14.25 var den siste soldaten ombord og skipene forlot fjorden. Under hele operasjonen hadde britiske marinefartøyer og fly overvåket området. Angrep fra tyske marinestyrker og ikke minst fly ville kunne gjort enorm skade. Tilsammen 4 600 soldater ble overført til troppetransportskip i løpet av dette døgnet.

De høye bølgene i Ersfjorden vanskeliggjorde evakueringa, man brukte lengre tid enn planlagt. Man besluttet derfor å bruke Risøysundet mellom Andøya og Hinnøya til å evakuere den resterende delen av ekspedisjonskorpset. Ifølge skipsloggen til kontreadmiral Vivian, var evakueringsfasen av operasjon Alphabet ferdig klokka 10.05 den 8. juni. De 7 siste av de i alt 13 troppetransportskipene forlot Norge og satte kursen mot Storbritannia.

Et av skipene, «Lancastria», skulle 13 dager senere bli senket utenfor Saint-Nazaire i Frankrike. «Lancastria» hadde mellom 7 000 og 9 000 britiske og franske soldater som skulle evakueres, da det ble truffet av bomber fra tyske fly. 2 477 overlevde senkningen, mellom 4 000 og 6 000 mennesker døde, man kjenner ikke det eksakte tallet.

Referanser
----------

1. ↑  «Fra Ersfjord til tragedie». *Nye Troms*. 21. mars 2009. s. 25.

Litteratur
----------

* Hauge, Andreas (1995) *Kampene i Norge 1940* (Sandefjord: Krigshistorisk Forlag) ISBN 82-993369-0-2
* Kristiansen, Trond (2006) *Fjordkrigen – Sjømilitær motstand mot den tyske invasjonsflåten i 1940* (Harstad: Forlaget Kristiansen) ISBN 82-997054-2-8

Portal: Andre verdenskrig
**Kari Hilde Rokshana Hodne French** (født 6. juni 1949) er en norsk organisasjonsleder og forfatter. 

Hun er født og oppvokst i India som datter av misjonæren Olav Hodne. Senere bodde hun i Afghanistan, Nigeria, Sudan, Pakistan, Italia og England.

French var generalsekretær i Norsk Organisasjon for Asylsøkere fra 1. august 1995 til hun trakk seg 10. januar 1996. I februar 1996 ble hun generalsekretær i For Livsrett og Menneskeverd. I 2000 gav hun ut boka *Zenana. En bok om å sprenge grenser* på Luther forlag. Den kom som lydbok året etter. 

Kari Hilde Hodne French er mor til Joshua French, som sammen med Tjostolv Moland ble dømt til døden i Den demokratiske republikken Kongo. I november 2017 ga hun ut boka *Dødsdømt i Kongo. Kampen for friheten* på Aschehoug forlag. Boka er fortellingen om hennes åtte år lange arbeid for å få sønnen ut av fengselet i Kongo.

Bibliografi
-----------

* *Zenana. En bok om å sprenge grenser*, illustrert av Ingrid Nedrelid. Oslo 2000 ISBN 82-531-4534-9
* *Dødsdømt i Kongo. Kampen for friheten*, Oslo 2017, Aschehoug

Referanser
----------

1. ↑  «Portrettet. Kari Hilde Hodne French. Sjef for NOAS ark», *Aftenposten*, morgenutgaven 6. januar 1996, s. 26.
2. 1 2  «Generalsekretæren i NOAS trekker seg», *NTBtekst*, 10. januar 1996.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. august 2018. Besøkt 23. august 2018.
4. ↑  «Hodne French til For Livsrett og Menneskeverd», *NTBtekst*, 11. februar 1996.
5. ↑  «Bokanmeldelse: Kari Hilde Hodne French: «Dødsdømt i Kongo. Kampen for friheten»». *VG* **(norsk)**. Besøkt 24. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kari Hilde Hodne French på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Evakueringsdagen** (engelsk: *Evacuation Day*) den 25. november markerer dagen i 1783 da de siste restene av britisk autoritet i USA, troppene i New York, dro fra Manhattan.

Etter den første betydelige trefningen mellom den kontinentale armé og britiske styrker i den amerikanske uavhengighetskrigen i slaget ved Long Island den 27. august 1776, trakk general George Washington og amerikanerne seg tilbake til øya Manhattan. Patriotene trakk seg tilbake nordover og vestover og evakuerte øya etter slaget ved Fort Washington den 16. november samme år. 

I resten av uavhengighetskrigen var store deler av det som i dag er New York City og dens omkringliggende områder under britisk kontroll. I løpet av den tiden ble New York City under brødrene Richard og William Howe det britiske politiske og militære senteret for operasjoner i Nord-Amerika. På tilsvarende vis ble regionen sentrumet for utviklingen av et amerikansk etteretningsnettverk, ledet av Washington selv. Den berømte Nathan Hale var bare en av Washingtons operative agenter som arbeidet i New York, selv om de andre vanligvis ikke lyktes i samme grad.

Byen ble utsatt for to store ødeleggende branner av tvilsom opprinnelse under den britiske okkupasjonen. Disse resulterte i at britiske styrker og prominente lojalister okkuperte de gjenværende uskadde bygningene og forviste resten av byens befolkning til å leve i brannskadde ruiner. I tillegg døde over 10 000 amerikanske soldater og sjømenn gjennom overlagt forsømmelse på fangeskip i farvannene til New York (Wallabout Bay) under den britiske okkupasjonen. Dette var flere omkomne enn på slagmarkene totalt i krigen. Disse mennene blir husket ved Prison Ship Martyrs' Monument i Fort Greene Park i Brooklyn som ligger med utsyn over stedet hvor fangeskipene lå. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |