recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Mad Lover*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Léonce Perret.

Handling
--------

Robert Hyde er en ungkar, som har sverget på å aldri gifte seg. Men når han møter Clarice, blir Robert snart forelsket i henne. Etter bryllupet deres blir Clarices lykke ødelagt, fordi hun mener Robert er alt for opptatt av jakt og fiske. En pastor gir henne råd om at hun aldri kommer til å kjenne virkelig lykke før hun har fått barn.

Kort tid etter dette tar Clarices tante, fru Grosvenor, med seg en stor gruppe venner til Hyde-godset på besøk. De planlegger alle å gi en fremføring av William Shakespeares stykke Othello, i forsøk på å samle penger til veldedighet. Men dette fører også til en rekke problemer i forholdet mellom Robert og Clarice.[]

Skuespillere
------------

* Robert Warwick som Robert Hyde.
* Elaine Hammerstein som Clarice.
* Valentine Petit som Mrs. Grosvenor.
* Edward Kimball som en pastor.
* Georges Flateau som Grev Vinzaglio.
* Frank McGlynn Sr. som advokat. Robertson

Referanser
----------

1. ↑  The Mad Lover
2. ↑  THE MAD LOVER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Mad Lover* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Mad Lover* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Mad Lover* på Silent Era Rediger på Wikidata
**«The Mama Doll Song»** er en amerikansk populærmusikksang med melodi av Nat Simon og tekst av Charles Tobias. Den ble publisert i 1954.

En innspilling med Patti Page ble utgitt av Mercury Records med katalognummer 70458. Den nådde Billboard Best Seller-listen 20. oktober 1954 og lå der i to uker med nummer 24 som høyeste plassering. Den andre siden var «I Can't Tell a Waltz from a Tango».

Britiske coverversjoner ble spilt inn av The Beverley Sisters, Lita Roza og Jean Campbell

Norsk versjon
-------------

Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Mammadukken».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1955 | «Mammadukken» | Sølvi Wang med Frank Ottersens orkester | Juul Hansen | 78-plate | His Master's Voice A.L. 3496 |
| 1955 | «Mammadukken» | Nora Brockstedt, Egil Monn-Iversens orkester | Juul Hansen | 78-plate | Musica A 5166 |

Referanser
----------

1. ↑  Whitburn, Joel (1973): *Top Pop Records 1940-1955*. Record Research
*For andre satellitter, se Thor (satellitt)*
**Thor 7** (2015–) er en 4,5 tonn tung norsk kunstig satellitt eid av Telenor Satellite Broadcasting og laget ved Space Systems Loral (SSL) i Palo Alto i California til en pris på 1,6 milliarder kroner. Kongsberg Norspace (i Horten) laget telemetrisendere, fjernstyringssystemet (kommandoer) og en peilekanal.

Den ble, etter to forsinkelser, skutt opp fra ESAs anlegg i Fransk Guyana den 26. april 2015 med en Ariane 5 bærerakett som samtidig tok med seg den fransk-italienske militær-satellitten SICRAL-2 ut i rommet. Thor 7 går i geostasjonær bane 35 786 km ute i verdensrommet (1 grad vest), med en hastighet på 11 256 km/t. To solpaneler forsyner den med strøm i de femten årene den er tenkt i drift. Den fjernstyres fra Telenor på Fornebu, via bakkestasjonen Nittedal Teleport, eventuelt på Eik i Rogaland.

Thor 7 er mest for kommersiell bruk. 

* Kringkasting av fjernsyn skjer på Ku-bandet (12 til 18 Ghz) med 11 stråler (transpondere). Forsyner det østlige og sentrale Europa.
* Bredbåndsdatatrafikk (*High Throughput Satellite*) skjer på Ka-bandet (26,5 til 40 Ghz) med opp til 25 antennestråler (samlet kapasitet opp til 9 Gb/s). Forsyner maritime kunder i sjøområder som Nordsjøen, Middelhavet, Rødehavet, Det baltiske hav og Den persiske bukt, samt landområder i indre Middelhav, Midtøsten og Arabia østover.
* Troll (forskningsstasjon) på Antarktis får en egen stråle fra Thor 7

Referanser
----------

1. ↑  Stian Sønsteng, *Thor 7 gir vekst for Telenor* i *Elektronikkbransjen* den 24. mars 2015.
2. ↑  Magnus Nilsen, *Horten i bane rundt jorda* i VV24 Næringsliv den 24. april 2015.
3. ↑  SICRAL 2

Eksterne lenker
---------------

* Arkivert 2. mai 2016 hos Wayback Machine. satellittens hjemmeside
* , posisjon og dekningskart
* Arkivert 11. mai 2016 hos Wayback Machine. liste over kanaler som sendes
***The Magnificent Meddler*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av William Wolbert.

Handling
--------

Etter tantens dødsfall, bruker Montague Emerson og kameraten hans, tegneserie-skaperen Bob Gill, arven han har mottat til å kjøpe Sentinel - den eneste avisen som holder til i byen Horizon. Monty begynner å reformere byen ved å stemple Ike Cherry, en innbygger fra Horizon, som en uønsket borger. Senere favoriserer han annekteringen av Horizon til byen Lewiston, til stor misnøye for Roth - by-sjefen.

Så når Monty forelsker seg i Roths datter Jess, blir Monty selvfølgelig møtt med kraftig motstand fra faren hennes. Roths store misbilligelse er imidlertid kortvarig, når Pete Marillo - eieren av den beryktede dansesalen og salongen i byen deres - kidnapper Jess, og Monty reiser ut for å redde den unge kvinnen.

Skuespillere
------------

* Antonio Moreno som Montague Emerson
* Mary Anderson som Jess Roth
* Otto Lederer som Bob Gill
* Leon De La Mothe som Pete Marillo
* George Kunkel som Big Joe Roth

Referanser
----------

1. ↑  The Magnificent Meddler
2. ↑  THE MAGNIFICENT MEDDLER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Magnificent Meddler* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Magnificent Meddler* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Magnificent Meddler* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Thor Dahls Hvalfangerselskap A/S** (før andre verdenskrig **Bryde & Dahls Hvalfangerselskap A/S**) var et norsk hvalfangstselskap stiftet i 1908 av Thor Dahl og Ingvald Bryde. Selskapet etablerte seg samme år med et flytende hvalkokeri, fullriggeren «Aviemore» i Godthul på Sør-Georgia i Sør-Atlanteren. 

I 1921 besto flåten av kokeriet «Thor I» samt de fire hvalbåtene «Edda», «Ingeborg I», «Odd II» og «Snorre».

Virksomheten i Godthul ble nedlagt i 1929 og året før hadde selskapet kjøpt et nytt større flytende kokeri, FLK «Thorshammer», i 1928 med tanke på pelagisk hvalfangst. «Thorshammer» var det eneste flytende hvalkokeriet i tilhørende A/S Thor Dahl-selskapene som overlevde andre verdenskrig.

I 1930 overtok selskapet aksjemajoriteten i Hvalfangerselskapet Frango i Sandefjord, men ble samme år videresolgt til The American Whaling Company.

Referanser
----------

1. ↑  
Sjøfartskontoret (1921). *Register over Norges handelsflåte 1921*. Kristiania: Grøndahl & Søn. s. 253.
En galvanisk celle produserer strøm. Anoden til venstre er negativ og katoden til høyre er positiv, 
En **elektrokjemisk celle** er en anretning som brukes for å generere elektrisk strøm fra en kjemisk reaksjon, eller for å drive en kjemisk reaksjon ved å tilføre elektrisk energi. Det finnes to hovedtyper av elektrokjemiske celler:

* Når cellen brukes for å generere elektrisk strøm, kalles den gjerne en galvanisk celle. Slike brukes i batterier.
* I det motsatte tilfellet, når elektrisk energi tilføres for å drive en kjemisk reaksjon, kalles den en elektrolysecelle.

Begge prosessene er sentrale innen elektrokjemien og har i dag stor praktisk betydning. Tidligere var de viktige i utforskningen av materiens oppbygning og spesielt for forståelsen av elektrisitet. Den første omtrentlige bestemmelsen av størrelsen på elementærladningen kom fra målingene til Michael Faraday rundt 1830 og etableringen av hans elektrolyselover.

Cellepotensial
--------------

En elektrokjemisk celle består av to *halvceller* som hver består av en elektrode og en elektrolytt. Denne kan være den samme eller forskjellig, men med samme elektriske potensial vedlikeholdt ved transport av ioner. Ved elektrodene foregår redoksreaksjoner som kan knyttes til elektriske spenninger. Disse kan leses ut fra kjente, standard reduksjonspotensial ved standard forhold. Den elektroden hvor oksidasjonen foregår, kalles for anoden. Tilsvarende kalles elektroden hvor reduksjonen foregår, for katoden. Cellepotensialet som eksisterer mellom elektrodene, er da

*E*°cell = *E*°katode - *E*°anode
og kan nå finnes fra de kjente halvcellepotensialene. Under andre forhold som når trykk, temperatur og konsentrasjon av de forskjellige kjemikalier ikke er standard, vil disse forandres noe og kan beregnes ut fra kjente lover.

De kjemiske reaksjonene i cellen gir en forandring av Gibbs fri energi som kan skrives som

*ΔG*° = −*nFE*°cell
hvor *n* er antall mol elektroner som blir overført og *F* er Faradays konstant. Man har nå to forskjellige situasjoner, nemlig:

*E*°cell > 0, og reaksjonen er spontan (galvanisk celle)
*E*°cell < 0, og reaksjonen er ikke spontan (elektrolysecelle)
For å ha en spontan reaksjon (*ΔG*° < 0), må derfor cellepotensialet *E*°cell være positivt. Cellen virker da som et batteri hvor anoden er negativ og katoden er positiv. I det motsatte tilfellet, som når batteriet opplades og man har en elektrolysecelle, er anoden positiv og katoden negativ.

Kilder
------

* M. Bishop, *An Introduction to Chemistry*, Chiral Publishing Co. (2008), ISBN 0-9778-1058-5.
* G.W. Castellan, *Physical Chemistry*, Addison-Wesley Publishing Company, New York (1971). ISBN 0-20-110386-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**The Macallan** er en skotsk maltwhisky, produsert ved Macallan-destilleriet nær Easter Elchies House i Craigellachie i Speysideregionen (Øst-Skottland). Opprinnelig ble whiskyen lagret kun i gamle sherrytønner av ek, tatt fra et destilleri i Jerez i Spania. I 2004 introduserte man dog det nye produktet The Fine Oak-serien, hvor whiskyen har blitt lagret såvel i sherrytønner som bourbontønner.

I 2007 ble det solgt en flaske av The Macallan fra 1926 for 54 000 dollar, som gjør den til en av de dyreste flaskene alkohol solgt noensinne.

Smak
----

The Macallans maltwhisky defineres ofte som lett og elegant. Duften er sterk og kompleks, men likevel myk og kompletteres av frukt og vanilje. Smaken er krydret, svært velbalansert og fruktig, og her fremtrer den søte malten. Ettersmaken er middels lang og blir enda søtere. Macallan bruker derfor nevnes som et bra valg for den som tar sine første skritt inn i single maltwhiskyens verden.

Eksterne lenker
---------------

* The Macallan
**Odeon** var navnet på et tysk plateselskap. Det ble grunnlagt i 1903 av Max Strauss og Heinrich Zunz som en del av deres selskap International Talking Machine Company. Selskapet fikk navn etter det berømte teatret i Paris hvis kuppel vises på etiketten.

I 1904 var Odeon det første plateselskapet som gav ut dobbeltsidige grammofonplater.

I 1911 ble selskapet kjøpt av Carl Lindström, som eide flere andre plateselskap i Tyskland, og ble en del av hans Carl Lindström AG. Lindströms selskap ble kjøpt av  Columbia Grammophone Company i 1926 som igjen ble slått sammen med Electrola, HMV og andre til EMI i 1931. Odeon ble dermed en del av dette selskapet.

Odeon var et av de ledende tyske platemerkene i epoken for 78-plater. Det ble eksportert til et stort antall land både i og utenfor Europa. 

I 1920-årene førte Odeons nære samarbeid med plateselskapene Okeh og Columbia til at mange innspillinger fra USA, blant annet av jazz, ble utgitt av Odeon i Europa. Spesielt kan nevnes «Odeon-Swing-Music-Series» som selskapet gav ut under Hitlers regime. Jazz og swing ble betraktet som «entartete Musik» i det tredje rike, og platene ble kun produsert for eksport.

Odeon i Norge
-------------

Odeon ble etablert i Norge cirka 1912. Ernst Rolf samt Stordahl og Engedahl gjorde flere innspillinger for Odeon.

De norske agenturene var Skandinavisk Odeon A/S, Storgaten 26, Kristiania, Nerlien A/S (til 1948) og Iversen & Frogh A/S (1948–1968).

I 1969 overtok EMI Norsk A/S ansvaret for den norske Odeon-etiketten.

Referanser
----------

1. ↑  Vanberg, Vidar: Norsk grammofonplatehistorie I. Odeon 1912-1927 82-990876-2-7

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Rockipedia **·** GND **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**James Middleton Cox** (født 31. mars 1870 i Jacksonburg i Ohio, død 15. juli 1957 i Kettering) var en amerikansk pressemann og demokratisk politiker.

Han var bondesønn, og tok lærereksamen som 16-åring. I sitt yrkesaktive liv var han blant annet lærer ved high school, journalist, eier og redaktør i flere aviser samt sekretær for kongressrepresentant Paul J. Sorg. Cox bygde opp et stort aviskonsern, Cox Enterprises, som inkluderte blant andre *Dayton Daily News* i Dayton. I desember 1939 kjøpte han *The Atlanta Journal* og *Atlanta Georgian* bare en uke før premièren på *Tatt av vinden* ble spilt i Atlanta. Avtalen inkluderte også radiostasjonen WSB, som sammen med WHIO i Dayton og WIOD i Miami gjorde at Cox' radiostasjoner hørtes fra De store sjøer til det nordlige Latin-Amerika.

Cox representerte Ohios 3. distrikt i Representantenes hus 1909–1913, deretter var han Ohios guvernør 1913–1915 og 1917–1921. I 1920 var han Det demokratiske partis presidentkandidat, og fikk daværende visemarineminister og senere president Franklin D. Roosevelt som visepresidentkandidat. Cox hadde gjort seg bemerket som en dyktig og populær reformator, og støttet president Woodrow Wilsons utenrikspolitikk og USAs inntreden i Folkeforbundet. Cox tapte valget mot senator Warren G. Harding, som også hadde bakgrunn som pressemann fra Ohio. Irving Stone, forfatter av boken *They Also Ran* om presidentkandidatene som tapte, mener at Cox var bedre egnet som president enn Harding på alle måter. Stone mener også at 1920-valget er det fremste eksempelet på et amerikansk presidentvalg der den beste kandidaten tapte. Cox støttet og agiterte for Roosevelts kandidatur i 1932, 1936, 1940 og 1944. Cox ble utpekt som delegat til den mislykkende London Economic Conference under den store depresjonen i 1933. I 1946 ble han tilbudt å overta en ledig plass i Senatet, men avslo.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som James Middleton Cox, BNF-ID 16187287z[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Cox, James Middleton (31 March 1870–15 July 1957), newspaper publisher and politician, oppført som James Middleton Cox, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, oppført som James Middleton Cox, Find a Grave 238, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w60000s4, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2   Geni.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) James M. Cox – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) James M. Cox hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek Rediger på Wikidata

* (en) James M. Cox hos American National Biography Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** US Congress
 |
**Konvensjonen om biologisk mangfold**, det norske navnet på **Convention on Biological Diversity**, forkortet **CBD**, er en internasjonal avtale som ble vedtatt på FN-konferansen om miljø og utvikling i Rio de Janeiro i juni 1992.

Målet med avtalen er å:

1. Bevare biologisk mangfold
2. Sikre bærekraftig bruk av biologiske ressurser
3. Sikre en rimelig og rettferdig fordeling verdiene som oppnås ved utnyttelse av genetiske ressurser

Konvensjonen betraktes som et sentralt dokument for prinsippet om bærekraftig utvikling.

192 land har *ratifisert*, det vil si at de har formelt sluttet seg til avtalens innhold. Norge var tidlig ute ved å slutte seg til traktaten i 1993, og de nasjonale forpliktelsene gjennomføres først og fremst gjennom Grunnlovens §112, og naturmangfoldloven.

Partsmøtet (engelsk: *Convention of the parties*) er det øverste organet under konvensjonen som arbeider videre ut fra avtalens innhold. Det gjøres ved å arrangere nye møter med avtalens parter hvor man forhandler fram nye bestemmelser og avtaler og blir enige om arbeidet videre.

På partsmøtet for konvensjonen om biologisk mangfold i Nagoya i Japan den 29. oktober 2010 ble Nagoya-protokollen vedtatt. Nagoya-protokollen er langt på vei en videreføring av Konvensjonen om biologisk mangfold.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Myhre, Trude; Olerud, Kåre: Konvensjonen om biologisk mangfold i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 22. november 2021

Se også
-------

* Bonnkonvensjonen
* Konvensjonen om vern av ville europeiske planter og dyr og deres naturlige leveområder
* Konvensjonen for bevaring av marine levende ressurser i Antarktis («Krillkonvensjonen»)

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside til CBD
* Miljøstatus i Norge: Konvensjonen om biologisk mangfold

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Konvensjonen for bevaring av marine levende ressurser i Antarktis** («**Krillkonvensjonen**», engelsk: *Convention for the Conservation of Antarctic Marine Living Resources*, forkortet CCAMLR) er en konvensjon som trådte ikraft i 1982 og er en del av Antarktis-traktaten. Konvensjonen forvaltes av Kommisjonen for bevaring av marine levende ressurser i Antarktis.

«Bevaring» er i konvensjonen definert slik at det omfatter rasjonell utnytting av ressursene. Utenom fisket etter krill foregår det fiske etter antarktisk tannfisk, patagonisk tannfisk og makrellisfisk i området. Kommisjonen vedtar årlig tilrådinger av totalkvoter for de ulike artene i konvensjonsområdet, som utgjør det meste av Sørishavet. Totalkvotene blir ikke delt mellom de enkelte medlemmene og fisket stanser når totalkvotene er tatt.

Se også
-------

* Protokoll om miljøvern til Antarktistraktaten

Referanser
----------

1. ↑  Fiskeri- og kystdepartementet: St.meld nr. 32, 2006

Eksterne lenker
---------------

* Konvensjonen for bevaring av marine levende ressurser i Antarktis

Portal: Antarktis
Adam Ondra i starten av den første harde passasjen (8C) på *Silence*. Foto: Pavel Blazek
***Silence*** er en sportsklatrerute i Flatanger i Trøndelag. Den ble førstebesteget av den tsjekkiske klatreren Adam Ondra 3. september 2017, og er regnet som verdens vanskeligste sportsklatrerute og den første klatrerute i verden gradert 9c.

*Silence* ligger i den bratte hula Hanshelleren, og ble først boltet av Ondra i 2013. Ruta er 45 meter lang, og består av flere vanskelige passasjer: Først rundt 20 meter bratt klatring på relativt store tak, rutegrad 8b, deretter en serie harde sekvenser («crux» på klatrespråket) som Ondra graderte som isolerte buldreproblemer for bedre å presisere vanskelighetsgraden i sin beskrivelse av ruta: 8C, 8B og 7C+, før en lettere avslutning de siste meterne til ankeret. Til sammen mener Ondra at dette blir rutegrad 9c, og dermed en ny toppnotering i klatringens historie.

Ondra øvde på ruta gjennom sju opphold i Flatanger over fire år. De ti flyttene som utgjør det hardeste av de tre cruxene (8C) tok alene fire ukers øving å sette sammen. I tillegg ble en fysioterapeut hyret inn for å sette sammen et spesialtilpasset treningsprogram for de særegne bevegelsene som var nødvendig for å klatre *Silence*.

Hanshelleren i Flatanger
Bestigningen av *Silence* bekrefter Hanshellerens status som en av klippene i verden med størst konsentrasjon av harde klatreruter. De fleste av de vanskeligste rutene er etablert og førstebesteget av Ondra, blant annet *Thor's Hammer* (9a+), *120 Degrees* (9a+), *Kangoroo's Limb* (9a+), *Iron Curtain* (9b), *Move* (9b/+) og *Change*, verdens første rute gradert 9b+, klatret i 2012, og i sin tid regnet som den (til da) vanskeligste rute i verden.

Referanser
----------

1. ↑  Nyhetssak i bladet Klatring om Ondras bestigning av Silence.[*død lenke*]; besøkt 2. september 2018
2. ↑  planetmountain.com; besøkt 01.09.2018
3. ↑  Oppdatert oversikt over de hardeste klatrerutene i verden; besøkt 01.09.2018
**Konvektiv instabilitet** eller **stabiliteten** til en luftmasse viser til evnen luften har til å hindre vertikal bevegelse. En *stabil* atmosfære gjør vertikale luftbevegelser vanskelig, og små vertikale forstyrrelser blir dempet og går bort. I en *ustabil* atmosfære vil vertikale luftbevegelser (som i orografisk heving der luftmasser blir flyttet oppover av vind som stiger opp en fjellside) ofte bli forsterket og en får turbulente luftstrømmer og konvektiv aktivitet. Ustabilitet kan føre til omfattende turbulens, omfattende vertikale skyer, og kraftige værfenomen som tordenvær.

Adiabatisk avkjøling og oppvarming er fenomen knyttet til stigende eller fallende luft. Stigende luft utvider seg og blir avkjølt på grunn av trykkfallet med høyden. Det motsatte skjer med fallende luft, når lufttrykket øker og temperaturen i den fallende lufta stiger fordi den vert komprimert. Adiabatisk oppvarming og adiabatisk avkjøling er uttrykk som blir anvendt for å beskrive denne temperaturendringen. 

Den adiatbatiske temperaturendringen er temperaturendringen en fallende eller stigende luftmasse endrer seg med, og instabilitet oppstår når lufttemperaturen til den stigende eller fallende luftmassen er forskjellig fra den omliggende luften i atmosfæren som ligger i ro. 

Om en luftmasse som blir flyttet oppover endrer temperatur med høyden senere enn den omliggende luften gjør, vil denne luftmassen være *varmere* sammenlignet med den omliggende luften. Siden varm luft er lettere enn kald luft, vil en slik luftmasse holde frem å stige oppover. 

På samme måte vil en luftmasse som flytter seg oppover med en temperaturendring med høyden som er lavere enn temperaturendringen i den omliggende luften, gjøre luftmassen *kaldere* sammenlignet med den omliggende luften. Siden kald luft er tyngre, så vil hevingen av denne luftmassen bli motarbeidet. 

Fuktig luft blir avkjølt senere enn tørr luft (når en utfører samme vertikale bevegelse). Derfor er fuktig luft generelt mindre stabil enn tørr luft. Temperaturendringen for tørr (umettet) luft er om lag 9,8 ºC per 1000 meter, og for fuktig luft fra 3,1 til 9,2 ºC per 1000 meter.

Kombinasjonen av fukt og temperatur avgjør stabiliteten til luften og hvordan været blir. Kjølig, tørr luft er særs stabil og motsetter seg vertikale bevegelser. Dette fører til fint og generelt klart vær. Den største instabiliteten oppstår når luften er varm og fuktig, som en har i tropiske områder om sommeren. Som regel oppstår det tordenvær daglig i områder med så ustabil luft. 

I gjennomsnitt er temperaturendringen til atmosfæren (i troposfæren) med høyden om lag 6,6 ºC per 1000 meter.

Se også
-------

* Lifted index

Referanser
----------

1. ↑  «Weather Theory». *Pilot's Handbook of Aeronautical Knowledge*. United States Department of Transportation, Federal Aviation Administration. 2008. s. 11-12 – 11-13. Arkivert fra originalen (PDF) 16. desember 2008.
Stereobilde behandlet anaglyfisk med filtre for rød (venstre øye) og cyan (høyre øye).   
(Bør ses med 3D-briller).
Originalbildet som stereogram – tilhørende anaglyfen overfor.
**Anaglyf** er et opphøyd arbeid, og det motsatte av diglyf. Anaglyfbilder eller -film er en 3D-teknikk hvor motivet er beregnet på å bli sett gjennom en brille med to filtre i hver sin farge. Derved oppfatter hvert øye kun et av de to bildene som er kombinert i motivet.

Det ene bildet, som er tatt mest fra venstre blir kun vist med røde farger, mens det andre tatt lenger til høyre, kun blir vist i blå/grønne (cyan)farger. Når man heretter tar et par spesielle briller på med rødt venstreglass og cyan høyreglass, ser venstre øye kun det venstre bildet og høyre øye kun det høyre bildet. Resultatet er at hjernen genererer et samlet bilde med dybde som vi kjenner fra virkeligheten.

Samme virkning kan oppnås med polaroidbriller, hvor det i stedet for farger brukes filtre med hver sin polariseringsretning eller via elektroniske briller med LCD-teknikk, men disse teknikkene hører ikke inn under betegnelsen anaglyf.

3D-film beregnet på å bli vist på kino med to projektorer, som hver har et polaroidfilter på linsen, må på tv vises i en rød/grønn-anaglyf-kopi og ses gjennom tilsvarende rød/grønne-briller, da man ikke kan styre polariseringsretningen av lyset fra en tv-skjerm.

Se også
-------

* Stereogram
* S3D

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anaglyphs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Anaglyph – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* TRIDAKT studio – anaglyf galleri
* Interessegruppe med lenker til anaglyfe bilder
* How to make Anaglyphs - en tutorial
* How to make colour Anaglyphs – Om farge-anaglyfer
* Create Anaglyph Images Online - Lag anaglyfer online

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Estland Estlands flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0 
(1 pallplassering)
*Per 5. oktober 2015* |
| Junior-VM |
| Gull | 2006 Litauens flagg Druskininkai | Stafett |
| Sølv | 2008 Sveriges flagg Göteborg | Lang |

**Timo Sild** (født 26. februar 1988 i Valga i Estland) er en estisk orienteringsløper som representerer den finske orienteringsklubben Koovee. Han er bror av orienteringsløperen Lauri Sild og sønn av bronsemdaljevinner fra VM i orientering i 1991, Sixten Sild.

Karriere
--------

Timo Sild har vært med å prege internasjonal orienteringssport i flere sesonger, men har ikke lykkes med å vinne noen medaljer i internasjonale seniormesterskap. Den estiske løperen slo gjennom i juniortiden og var allerede som 18-åring med på å vinne junior-VM stafett. Estland gikk til topps i stafetten i litauske Druskininkai i 2006. Mikhel Jarveoja, Timo Sild, og Markus Puusepp løp for det estiske vinnerlaget. I sitt siste juniorår i 2008 løp Sild inn til sølvmedalje på langdistansen under Junior-VM i Göteborg. Kun hjemmefavoritt Johan Runesson greide å slå det estiske stortalentet. Sild vant også femdagerskonkurransen O-Ringen i juniorklassen.

Høydepunktet i Silds seniorkarriere kom i 2014, da han ble nummer tre på et verdenscuplup i langdistanse i Spania. Fra VM har han en 19.-plass fra langdistansen i finske Vuokatti i 2013 som sin personlige bestenotering. Han var også med da Estland ble nummer seks på VM-stafetten i skotske Inverness i 2015.

Timo Sild blir ansett for å være en svært god nattorienteringsløper. Han har ved flere anledninger prestert svært gode etappetider på den prestisjetunge Långa Natten, Tiomilas lengste nattetappe.

I 2016 var Sild sammen med sin klubb Koovee med på å vinne verdens største orienteringsstafett, Jukola.

Referanser
----------

1. ↑   Eesti spordi biograafiline leksikon, ESBL athlete ID Timo\_Sild, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Timo Sild – International World Games Association Rediger på Wikidata

* (en) Timo Sild – IOF Rediger på Wikidata

* (en) Timo Sild – World of O Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Timo Kotipelto** (født 15. mars 1969 i Lappajärvi) er en finsk sanger, best kjent fra power metal-bandet Stratovarius og solo-prosjektet Kotipelto.

Timo Kotipeltos første band var Filthy Asses, et amatørband som lagde coverlåter og ga ut én EP. Sommeren 1994 søkte Timo Kotipelto om plassen som vokalist i Stratovarius, som trengte en vokalist etter at gitarist Timo Tolkki bestemte seg for å slutte å håndtere vokalen i bandet. Kotipelto ble akseptert og i 1995 ga han ut sitt første album med Stratovarius, *Fourth Dimension*. Bandet økte sin popularitet, men i 2003 hadde bandet interne problemer og Kotipelto forlot Stratovarius sammen med trommeslageren Jörg Michael. Begge returnerte til Stratovarius som ble «gjenforent» i januar 2005.

I 2001 koret Kotipelto på Sonata Arcticas album *Silence*.

I 2002 startet Kotipelto et soloprosjekt kalt Kotipelto. Bandet Kotipelto har gitt ut tre studioalbum, det seneste i april 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Timo Kotipelto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Timo Kotipelto på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Timo Kotipelto hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Timo Kotipelto på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Timo Kotipelto på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Timo Kotipelto på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata
* Timo Kotipelto på Facebook Rediger på Wikidata

* Timo Kotipelto på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Silent Night, Deadly Night 4: Initiation*** er en amerikansk supernatural skrekkfilm, publisert i 1990.

Regissør var Brian Yuzna, og manus ble skrevet av Brian Yuzna. Hovedrollene spilles av Clint Howard, Neith Hunter, Tommy Hinkley og Reggie Banister. Handlingen fokuserer på en avis-reporter fra Los Angeles som forsøker å undersøker et uforklarlig dødsfall av en kvinne, men får problemer med en gruppe hekser som planlegger et ritual på julaften.

Filmen ligner ikke sine forgjengerne Silent Night, Deadly Night 3: Better Watch Out! fra 1989. Filmen mangler fullstendig temaet rundt folk som går kledt som Julenissen, når de skal begå en rekke mord. Denne filmen fikk en oppfølger, Silent Night, Deadly Night 5: The Toy Maker, (fra 1991)

Handlingsreferat
----------------

Kim Levitt er en ung journalist som jobber for avisen Los Angeles Eye, under sjefen Eli. En dag blir en kvinne oppdaget død på et fortau, halvveis brent opp i en haug aske. Dette var tilsynelatende et tilfelle av selvantennende mennesker. Men Kim bestemmer seg for å følge opp historien videre på egen hånd, uten Elis godkjennelse. I denne forbindelse møter hun Fima, en bokhandel-innehaver hvis butikk ligger i samme bygning som kvinnen hoppet fra. Som gave gir Fima henne en bok om feminisme og det okkulte.

Men i boken Fima ga henne, leser Kim et kapittel om "The Fire of Lilith" som skildrer en kvinne oppslukt av flammer. Kim oppdager snart at Fima, og hennes venninner, er hekser. De utfører et ritual på Kim, og etterpå våkner hun fullt påkledd, fremdeles i Fimas leilighet. Hun skynder seg livredd hjem og finner kjæresten Hank som klarer å roe henne ned. Men Hank blir senere drept, og Kim blir igjen forfulgt av heksene.

Skuespillere
------------

* Clint Howard som Ricky
* Neith Hunter som Kim.
* Tommy Hinkley som Hank.
* Reggie Bannister som Eli.
* Allyce Beasley som Janice.
* Maud Adams som Fima

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Silent Night, Deadly Night 4: Initiation* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Silent Night, Deadly Night 4: Initiation* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Silent Night, Deadly Night 4: Initiation* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Silent Night, Deadly Night 4: Initiation* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Silent Night, Deadly Night 4: Initiation* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Silent Night, Deadly Night 4: Initiation* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Slager** er en sang, som regel på norsk, som med ett blir mye spilt og hørt rundt om i Norge. Slager kommer av tysk *schlagen*, som betyr *slå*, i betydningen *slå til* eller *slå an og* er et begrep som blir benyttet om en sang eller melodi som er populær i øyeblikket (jf. engelsk *hit*)

Nye norske slagere kommer stadig til. Noen slagere blir i etterkant laget i nye versjoner, andre blir brukt som utgangspunkt for parodier og etterligninger. F.eks har Bandet DDR laget et helt album med tyske versjoner av tidligere norske slagere bl.a. Jannicke Jarlum sin «Svake mennesker», Lars Kilevold sin «Livet er for kjipt», The Kids' sin «Forelska i lærer'n» og Knutsen & Ludvigsen sin «Når det piper (i telefonen)».

Eksempel på norske slagere
--------------------------

* Doodle Bugs – *Lille Laila* – 1966
* Ivar Simastuen – *Brunen* – 1972
* Vestlandsfanden – *Plommer i Hardanger* – 1979
* Stavangerensemblet – *Radio* – 1981
* Finn Kalvik
	+ *Aldri i livet* – 1981
* Ole i'Dole
	+ *Hvis jeg var Gud* – 1982
	+ *Det va'kke min skyld* – 1982
* Nystogs – *Bli med på fest* – 1984
* Kate Gulbrandsen
	+ *Mitt liv* – 1987
* Return – *Bye bye Johnny* – 1988
* Ketil Stokkan- *Brandenburger Tor* – 1990

Ute på nettet
-------------

* nb.no – Nasjonalbiblioteket om Norsk Musikforlag sine slagere.
[[]]

**Greenford** er et stort område med forstadspreg i bydelen Ealing i vestlige London. Perivale regnes ofte som en del av Greenford. Det var tidligere en del av det tradisjonelle grevskapet Middlesex. Det ligger 18 km fra Charing Cross i sentrale London. Det mest framtredende landemerkene er forstaden Horsenden Hill som ligger 85 moh, den lille sognekirken Holy Cross fra 1300-tallet, og herregodset Betham House, bygget av Edward Betham (ca. 1780).

Veien A40 går gjennom Greenford, og forbinder det sentrale London med motorveien M40. Det er to undergrunnsstasjoner som betjener stedet, Greenford og Sudbury Hill. Førstnevnte er også jernbanestasjon.

Toponymi
--------

Stedsnavnet er første gang dokumentert i 848 som *Grenan forda*. Det er dannet fra angelsaksiske *grēne* og *ford* og har betydningen «stedet ved det grønne vadested». Greenford var kjent som Great Greenford for å skille det fra Little Greenford, som nå er kjent som Perivale. De latiniske endelsene *Magna* og'*Parva* har også blitt benyttet for å markere forskjellen.

Historie
--------

Horsenden Hill, som er rett ved Greenford, er med en høyde på 84 moh. et av de høyeste stedene i området, og har rester etter en bygdeborg fra oldtiden. Det er kjent at for rundt 2 500 år siden bosatte jernalderfolk seg på det som i dag kalles Horsenden Hill ved store mengder med keramikk er blitt funnet her. I 1978 ble jernalderbosetningen på denne høyden erklært som historisk monument av nasjonal betydning av English Heritage.

Det var antagelig i angelsaksisk tid at høyden fikk sitt nåværende navn, da stavet som *Horsendun*. Siste stavelse, *-dūn*, har betydningen borg. Stedsnavnet er første gang dokumentert i 1203, og det er avledet fra det angelsaksiske personnavnet Horsa pluss dūn, «Horsas borg».

Under den andre verdenskrig var høyden brukt til et luftvernbatteri. Det skulle beskytte lokale fabrikker fra flyangrep. Det er bygd inn to vannmagasiner i høyden på dens sørside, men disse er ikke lenger i bruk.

Referanser
----------

1. ↑  Mills, D. (2000): *Oxford Dictionary of London Place Names*, Oxford.
2. ↑  «Iron Age settlement on Horsenden Hill, Greenford, *Historic England*
3. 1 2   «Horsenden Hill, Ealing», *Hidden England*

Eksterne lenker
---------------

* The Parish of Greenford Magna
* Besøksguide til sognekirken Holy Cross (PDF)
* London Motorcycle Museum Arkivert 14. desember 2017 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Clarelia Dorothea von Brockdorff** (1779–1836) var en dansk-tysk adelskvinne som var gift til venstre hånd med visestattholder i Norge, Frederik av Hessen. 

Brockdorff ble født på Rohlstorf i Slesvig-Holsten den 16. januar 1778 som datter av geheimeråd, baron Ditlev Brockdorff (1709–90) til Rohlsdorf og Henriette Frederikke von Blome (1735–1818). Hun giftet seg som 15-åring i 1794 med overkrigskommissær Andreas Christian Ernst friherre von Liliencron til Mehlbek (1774–1823), ekteskapet oppløstes fire år senere.

Hun innledet heretter et forhold til prins Frederik av Hessen – dronning Marie Sophie av Danmark og Norges bror – men dronningen ville ikke tillate et ekteskap. Baronessen reiste med prins Frederik til Norge i 1809, med seg hadde hun sin datter Louise og prinsen medbrakte sønnen Christian (Løvenfeldt) (1803–1866). I Christiania ble baronessen hovedstadens førstedame, og deltok både i selskapslivet og medvirket med datteren i dansepartier ved teateret.

Paret giftet seg i hemmelighet på Ladegårdsøen ved Christiania, i mai 1813. De forlot Norge da Christian Frederik overtok stattholderstillingen rett etter bryllupet. 

Baronessen døde i Rendsborg (Rendsburg) den 24. august 1836, og ble bisatt i Warder.

Referanser
----------

1. 1 2   The Peerage, The Peerage person ID p10891.htm#i108901, oppført som Lara von Brockdorff[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Danmarks Adels Aarbog, bind 1936[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Frederik – officer | lex.dk». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. Besøkt 28. oktober 2021.
5. ↑  «Hessische Biografie : Erweiterte Suche : LAGIS Hessen». *www.lagis-hessen.de*. Besøkt 28. oktober 2021.
6. 1 2  Dunker, Conradine B. (1871). *Gamle Dage*. Kjøbenhavn: Gyldendal. s. 222.
7. ↑  «Den skandaløse baronessen». *Oslohistorie*. Besøkt 28. oktober 2021.
8. ↑  Elster, Jon (25. februar 2020). «Friedrich Av Hessen». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 28. oktober 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Clarence Bitters Platt** (født 28. oktober 1873 i Camden i New Jersey, død ukjent) var en amerikansk skytter som konkurrerte i Sommer-OL 1924 i Paris.

Platt ble olympisk mester i skyting i OL 1924 i Paris. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskytingen i trap med 363 poeng, tre poeng mer enn sølvmedaljevinnerne fra Canada. Det var 69 deltakere fra tolv nasjoner som deltok i konkurransen som ble avviklet 6. og 7. juli 1924. Det var lov til å ha seks deltakere på hvert lag, men det var kun de fire beste skytternes resultater som ble summert. Deltakerne på det amerikanske laget var Frank Hughes som skjøt 92 poeng, Samuel Sharman (92), William Silkworth (90), Frederick Etchen (89), John Noel (87) og Clarence Platt (74).

OL-medaljer
-----------

* Gull 1924 Frankrikes flagg Paris – **Gull** i skyting, trap lagskyting USAs flagg USA

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 30. september 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Clarence Platt – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Clarence Platt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Krapp** (latin: *Rubia tinctorum*) er en fargeplante av krappslekten *(Rubia)* i maurefamilien *(Rubiaceae)*. Krapp ble benyttet som fargeplante allerede i oldtidens Midtøsten omkring 1500 f.Kr. og vokser naturlig i vestlige Asia og deler av Europa.

Planten er **giftig**, og røttene gir mulighet for å produsere rød farge. Virkestoffet er alizarin 8C14H8O4). Den har gule blomster og smale, lansettformede spisse blader.

Fragmenter av klær farget med denne planten er funnet i oldtidens Egypt samt i Pompeii og Korint.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Krapp* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Krapp* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Krapp* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Krapp* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Krapp* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Krapp* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Krapp* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rubia tinctorum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Rubia tinctorum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rubia tinctorum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Rooftop Concert** var The Beatles' første konsert siden 29. august 1966, og den ble deres siste. Konserten ble holdt den 30. januar 1969 på taket av Apple-bygningen i Savile Row, London.

The Beatles bestemte seg i 1969 for å skrive et helt album, øve det inn, og så framføre det foran et stort publikum. Resultatet skulle bli et livealbum med bare nytt materiale. Billy Preston var i denne perioden organist for bandet.

Når det gjaldt den store konserten var det mange forslag til vurdering: Spille på en båt, amfiteater i California, Hellas, Sahara, Marrakech og The Roundhouse i London. Bandet klarte ikke å bestemme seg, og filmregissøren Michael Lindsay-Hogg insisterte på å ha en avslutning på dokumentarfilmen Let It Be. Under et møte den 26. januar foreslo Paul McCartney at The Beatles skulle dra opp på taket av Apple-bygningen og spille en uannonsert konsert. Torsdag den 30. januar 1969, klokken 13:00, ble konserten holdt.

Politiet dukket opp etter flere innringte klager, og tok seg etter hvert opp på taket for å stoppe konserten. Mens de spilte «Get Back» for tredje og siste gang, begynte assisten Mal Evans å slå av gitarforsterkerne etter ordre fra politiet, men løsningen ble kortvarig da George Harrison listet seg bort og slo dem på igjen. The Beatles og Billy Preston fullførte «Get Back» og avsluttet med det sin siste konsert.

Setliste
--------

* «Get Back»
* «Get Back» #2
* «Don't Let Me Down»
* «I've Got A Feeling»
* «One After 909»
* «Dig A Pony»
* «I've Got A Feeling» #2
* «Don't Let Me Down» #2
* «Get Back» #3

Gjentagelser
------------

* I U2s musikkvideo til *Where the Streets Have No Name* står bandet og spiller på et tak.
* The Simpsons parodierte takkonserten i episoden *Homer's Barbershop Quartet* (S5/E1).
* The Rutles filmet en takkonsert i 1978.
* I 1997 satt Paul McCartney og spilte gitar på taket av kontorbygningen sin i Soho square i London. PR-stuntet var i forbindelse med hans nye plate, *Flaming Pie*.

Filmografi
----------

* 1970: **Let It Be**. Filmen avsluttes med takkonserten.
* 1996: **The Beatles' Anthology**. Dokumentarserien som inneholder mange klipp fra takkonserten.

Diskografi
----------

* 8. mai 1970: **Let It Be**. Det siste Beatles-albumet (utgitt etter gruppa ble oppløst) inneholder flere låter fra takkonserten.
* 1996: **Anthology 3**. Dobbel-CD/trippel-LP som inneholder flere uutgitte spor fra takkonserten.
* 2003: **Let It Be... Naked**. Posthume Beatles-plate som ga publikum enda flere uutgitte takkonsertlåter.
Snipetorp på kart fra 1900.
**Snipetorp** er Skiens eldste boligkvarter som overlevde bybrannene i 1854 og 1886. Her finner man igjen det gamle Skien med sammenhengende trehusbebyggelse fra slutten av 1700-tallet. Snipetorp var en av de gamle innfartsveiene til byen, og her var det liv og røre i de mange verkstedene og skjenkestedene. Den jevne byborger holdt til her. I dag er de fleste husene restaurert og er et meget attraktivt boområde. De tidligere meget velstående foreldrene til Henrik Ibsen flyttet til Snipetorpgata 27 med fem barn i 1843 etter Knud Ibsens konkurs, da de fikk bo i et hus som tilhørte Knud Ibsens halvbror Christopher Blom Paus. Henrik Ibsen selv bodde her i maksimalt tre måneder før han flyttet videre til Grimstad. 

Siden 1987 har *Snipetorpmarken* blitt arrangert hvert år den siste søndagen i august. Dette markedet har utviklet seg til å bli det største enkeltarrangementet i Skien på seinsommeren med 130 boder der det selges en rekke hjemmelagde produkter. Det er Snipetorp og omegn velforening med 50-60 hjelpere som arrangerer markedet. Overskuddet går i sin helhet til forskjønning av området.

Over 10 000 mennesker besøker Snipetorpmarken hvert år og den har etter hvert blitt en del av «Festuka i Skien».

Eksterne lenker
---------------

* Snipetorp og omegn velforening
**Fredrik Gjertsen** (født 1. november 1831 i Mandal, død 2. juli 1904 i Kristiania) var en norsk skolemann, oversetter og forfatter. Han var sønn av Friederich Giertsen (1798-1881) og Louise Frederikke Haste (1795-1874). Han grunnla Gjertsens skole i Kristiania i 1869.

Liv
---

Fredrik Gjertsen tok filologisk embetseksamen i 1857 og ble i 1862 skolebestyrer i Kristiania. I 1869 opprettet han sin egen latin- og realskole, Gjertsens skole, som han drev frem til 1889. Han var en fremtredende kulturpersonlighet og holdt glimrende taler. Særlig gjorde han seg bemerket på de skandinaviske studentmøtene fra 1856 og senere. Han var de norske studentenes ordfører under studentmøtet i Uppsala i 1875 og ved jubelfesten samme sted i 1877. På grunn av diktet «Slesvig!», som han leste opp under møtet i 1875, mottok han en takkeadresse fra de nordslesvigske representantene i Tysklands Riksdag.[]

Fra 1873 til 1875 redigerte Gjertsen sammen med dansken Chr. Bredsdorff og svensken Otto von Feilitzen *Nordisk illustreret Børneblad*, hvor han også offentliggjorde sine egne ting på vers og prosa. I 1885 utga han en samling barnevers med illustrasjoner av dyremaleren Karl Uchermann.[]

Foruten et par franske skolebøker utga Gjertsen først og fremst en rekke norske oversettelser av klassiske verker. Sammen med rektor Carl Müller utga han i 1878 en norsk oversettelse av Horats’ brev, og i sammen med Sophus Bugge foresto han i 1873 en utgave med oversettelse av Plautus’ *Mostellaria*. Fra tysk oversatte han Goethes *Faust* (1873) og Grillparzers *Sapfo* (1891). I sine senere år var han særlig opptatt med oversettelser av greske dramaer.[]

Han var gift med Augusta Egeberg (1838–1916) og bosatt i Egebergs leiegård.

Bibliografi
-----------

* *Vers og billeder* (1885, illustrert av Karl Uchermann)
* *Studenternes Hilsen til Henrik Ibsen 10. september 1874* (1874)

### Oversettelser

* Aiskhylos – *Aischylos’ Perser* (1899)
* Sofokles – *Sofokles’ Drama Filoktetes* (1897)
* *Klassisk læsning i udvalg og oversættelse* (1897, 1899)
* Sofokles – *Sofokles tragedie Trachis-møerne* (1896)
* Sofokles – *Sofokles’ Tragedie Aias* (1894)
* Sofokles – *Sofokles Tragedie Kong Oidipus* (1893)
* Evripides – *Euripides’ Tragedie Medeia* (1892)
* Franz Grillparzer – *Sapfo* (1891)
* Plautus – *T. Macci Plavti Mostellaria* (1873)
* Goethe – *Faust* (1873)
* Horats – *Horats's Brev til Pisonerne om Digtekunsten* (1871)

Kilder
------

(da) Fischer, K.:  «Gjertsen, Fredrik», i: *Salmonsens konversationsleksikon*, 2. utgave. Bd. IX, København: J. H. Schultz, 1920, s. 745.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Fredrik Gjertsen

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Fredrik Wang Gierløff** (født 1984 i Oslo) er en norsk politiker (H). Han er fra 2013 politisk rådgiver for statsråd Bent Høie i Helse- og omsorgsdepartementet.

Han var leder i Bærum Unge Høyre 2004–2005, politisk rådgiver i Unge Høyre 2005–2006 og medlem av Unge Høyres sentralstyre 2006–2008. Han var praktikant i sekretariatene til Høyres stortingsgruppe sommeren 2006 og Moderaternas gruppe i Europaparlamentet våren 2007, deretter politisk rådgiver i Akershus Høyre sommeren 2007. Etter en tid som assistent for generalsekretæren i Den internasjonale demokratiske union ble han helsepolitisk rådgiver for Høyres stortingsgruppe og medredaktør i tidsskriftet *Minerva* i 2008.

Gierløff har bachelorgrad i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo fra 2007 og mastergrad i teknologi, innovasjon og kultur fra samme universitet fra 2010.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Fredrik Gierløff hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) «Politisk rådgiver Fredrik Wang Gierløff (H)». Helse- og omsorgsdepartementet.
* (no) «Fredrik Wang Gierløff». Høyre. Arkivert fra originalen 12. desember 2013.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |