recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Se også Avspenningspolitikk*.

**Avspenning** viser til en prosess hvor en tilstand av kroppslig og mental mobilisering og spenning reduseres. Dette kan skje spontant eller ved hjelp av ulike avspenningsmetoder.

Spontan avspenning kan skje ved endring av aktivitet, for eksempel fra en situasjon preget av stress og over til en fritidssituasjon eller gjennom søvn.

Meditasjon, yoga, autogen trening og progressiv avspenning er mye brukte avspenningsteknikker.

Grad av avspenning varierer med metoden som benyttes. Avspenning kan måles fysiologisk blant annet ved måling av hjerterate eller hvilepuls, oksygenopptak (lavere oksygenopptak tyder på mer avspenning) og økt elektrisk hudmotstand (GSR, økt hudmotstand tyder på økt avspenning) samt økt innslag av alfabølger målt ved EEG.

Avspenningsbegrepet ble lansert av den amerikanske kardiologen Herbert Benson som publiserte boken *The Relaxation Response* i 1975. Boken ble en bestselger. Benson beskrev avspenningsresponsen som en fysiologisk respons som beskytter mot stress og reduserer høyt blodtrykk og andre stressplager.

Avspenningsresponsen kan oppnås ved flere metoder. En metaanalyse utført av amerikaneren KR Eppley tyder på at man får dypere avspenning av ledighetsteknikker, det vil si teknikker hvor man ikke primært søker å oppnå avspenning direkte.. Dette understøttes av en studie av svenske lokomotivførere som fikk bedre helseresultater av en ledighetsteknikk. Resultatene inkluderte lavere blodtrykk og færre stressymptomer. Undersøkelser viser at utøvere av Acem-meditasjon har lavere grunn-nivå av stress, samt økt evne til å ta seg inn etter belastning.

En studie av eliteskyttere på det norske landslaget viste at systematisk praktisering av meditasjon ga bedre ytelse i konkurransesammenheng.

Referanser
----------

1. ↑  *The Relaxation Response», Herbert Benson, Avon 1975*
2. ↑  *KR Eppley, 1989:* Journal of Clinical Psychology 45 – 957 – 974
3. ↑  [Westlund (DYADE, 1993 nr 36 – 51)]
4. ↑  Hersoug AG, Wærsted M, Lau B (2018). «Nondirective meditation used in stress management». *Nordic Psychology 70(4):290-303*.
5. ↑  Solberg EE, Ingjer F, Holen A, Sundgot-Borgen J, Nilsson S, Holme I (. 2000). «Stress reactivity to and recovery from a standardised exercise bout: a study of 31 runners practising relaxation techniques». *Br J Sports Med*. 34 (4): 268–72.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
6. ↑  *EE Solberg:* British Journal of Sports Medicine 1996, 30, s. 342 – 346
**Jason Euell** (født 6. februar 1977, Lambeth, London, England), er en fotballspiller med røtter fra både Jamaica og England. Han er midtbanespiller for Wimbledon, på lån fra Charlton, men har tidligere vært angriper. Han har spilt landskamper for Jamaica.

Euell var lærling i Wimbledon og fikk sin debut på A-laget i 1995. Proffkontrakten ble signert 1. juni 1995. Han ligadebuterte mot Southampton FC 28. oktober 1995, på hjemmebane i en kamp klubben tapte 1-2. Euell scoret Wimbledons eneste mål etter 63 minutter (foran 7 982 tilskuere). Samme sesongen scoret han også i 2-4 tapet mot Manchester United. Sesongen 1996-97 fikk han bare 7 ligakamper, men sørget blant annet for at Liverpool reiste hjem med 1-2 tap i bagasjen. I 1998-99 fikk han igjen stor oppmerksomhet etter å ha scoret i begge ligakampene mot Manchester United (1-5 borte og 1-1 hjemme). Denne sesongen fikk han samtidig sitt første røde kort, i FA-cupen mot Manchester City (1-0 hjemme 2. januar 1999). Han tilbrakte én sesong med klubben etter den rykket ned fra FA Premier League i 2000. Men 4. juli 2001 ble han kjøpt av Charlton Athletic for £4,75 millioner, og var dermed tilbake i elitedivisjonen.

Euell har spilt kamper for Jamaicas landslag, men spilte for Englands U-20 lag i FIFAs juniorverdensmesterskap i 1997. I tillegg kunne han valgt å spille landskamper for Barbados.

Han har vært en rollemodell for mange barn og unge som deler hans problem med å være døv. Selv om han bare er døv på venstre øre, har han ikke latt disfunksjonaliteten stå i veien, og har blant annet vært ambassadør i foreningen for «Døve innen sport» siden 1999, og har frontet forskjellige pengeinnsamlinger. 

Middlesbrough kjøpte ham 31. august 2006 for £300 000, en sum som kan stige avhengig av prestasjoner. Da han ankom Middlesbrough var hans første kommentar «I'm over the moon» (jeg er overlykkelig). Debuten fikk han borte mot Arsenal, da han hadde målgivende pasning til James Morrison i kampen som endte 1-1. Han har imponert voldsomt i den første tiden i klubben, og fått utmerkelsen «Man of the Match» ved flere anledninger.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 3092, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jason Euell – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Jason Euell – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Jason Euell – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Jason Euell – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Jason Euell – FBref Rediger på Wikidata
* Jason Euells offisielle webside på Icons.com
* Jason Euell spillerprofil Arkivert 4. juli 2006 hos Wayback Machine. på BBC
* Artikkel om overgangen til Middlesbrough[*død lenke*]
* Artikkel om overgangen til Middlesbrough 2
Belle-Alliance-verstshuset rundt 1880.
Skildring av møtet ved Belle-Alliance.
**La Belle Alliance** er et vertshus i nærheten av Plancenoit, noen få kilometer sør for Brussel i Belgia, kjent fra slaget ved Waterloo 18. juni 1815. Her var Napoléon Bonapartes hovedkvarter under slaget.

Det er to plaketter på bygningen: en er «Til minne om det franske medisinske korps som tok seg av de sårete med hengivenhet den 18. juni 1815»; og den andre minnes møtet mellom de to seierrike marskalkene, Wellington og Blücher da seieren var sikret.

Etter slaget, omkring kl 21.00, møttes etter tradisjonen de to hærførere Wellington og Gebhard Blücher i eller ved vertshuset. Det er et stort veggmaleri inne i Palace of Westminster i London, malt av Daniel Maclise i 1861, som framstiller det hisoriske møtet mellom de to hærførerne ved La Belle Alliance.

Belle Alliance-gården. Fasaden mot vest ved riksvei N5, i 2012.
Blücher, den prøyssiske øverstkommanderende, foreslo at slaget skulle huskes ved navnet *la Belle Alliance*, noe som også kunne minne om den syvende europeiske koalisjon; Storbritannia, Russland, Preussen, Nederlandene, Sverige, Østerrike, Spania, Portugal, Sardinia og en rekke tyske stater som alle hadde slått seg sammen for å kjempe mot den franske keiser. Wellington, som hadde valgt slagfeltet og som hadde kjempet mot franskmennene hele dagen, foreslo i stedet Waterloo, den landsby rett nord for slagfeltet der han selv hadde tilbragt forutgående natt.

Ikke desto mindre ble *Rondell*-plassen i Berlin i 1815 gitt det nye navnet Belle-Alliance-Platz til minne om seieren. Blant tyskerne var «Slaget ved Belle-Alliance» den vanligste betegnelse frem til inn på 1900-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Gillespie-Payne (2003), s. 166.
2. ↑  UK Parliament (2010).

Litteratur
----------

* Gillespie-Payne, Jonathan (2003): *Waterloo: In the Footsteps of the Commanders, Pen and Sword*, ISBN 978-1-4738-2060-9, s. 166
* «The Meeting of Wellington and Blucher after the Battle of Waterloo», *UK Parliament*, 20. april 2010

Eksterne lenker
---------------

* (en) Belle-Alliance – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Carlos Agostinho do Rosário**, født 26. oktober 1954 i Maxixe, er en mosambikisk politiker som var statsminister i Mosambik fra 17. januar 2015 til 3. mars 2022 under president Filipe Nyusi. Han er medlem av frigjøringsfronten FRELIMO (Frente de Libertação de Moçambique). Fra 1987 til 1994 var han guvernør i Zambesia-provinsen. I 1994 ble han innvalgt i parlamentet før han ble landbruks- og fiskeriminister fram til 1999. Etter dette tjenestegjorde han som diplomat i Asia. Før utnevnelsen til statsminister var han Mosambiks ambassadør til Indonesia med akkreditering til Malaysia, Singapore, Thailand og Øst-Timor.

17. januar 2015 ble han utnevnt til statsminister. Regjeringen hans ble sterkt kritisert fra RENAMO, (Resistência Nacional Moçambicana, «Mosambiks nasjonale motstandsbevegelse») fordi alle de 22 ministrene var FRELIMO-medlemmer og at regjeringen derfor ikke var inkluderende.

Han startet en ny periode som statsminister i januar 2020. Den 2. mars 2022 avsatte han noen av statsrådene, inkludert finansministeren Adriano Maleiane. Dagen etter, den 3. mars, ble han selv og seks andre statsråder avsatt av president Nyusi. Adriano Maleiane overtok som ny statsminister.

Referanser
----------

1. ↑   pantheon.world, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Biografia do novo Primeiro-Ministro» **(portugisisk)**. Idolo. 23. januar 2015.
3. ↑  «Mozambique's new cabinet angers former rebels». ENCA. 18. januar 2015. Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 10. juli 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Minneplate på kirken over seilere som har tapt livet på sjøen Foto: Jan Rasmussen 
**Dragør kirke**, innviet den 26. april 1885, ligger på Kirkevej 160 i Dragør på Amager ved København.

Historie
--------

I 1449 ga Roskildebispen Københavns Domkapitel tillatelse til å stille opp et transportabelt alter på det årlige sildemarked i Dragør. Med reformasjonen forsvant dog sildemarkedet, og dermed også alteret. 

Omkring 1520 inviterte kong Christian II hollendere til å bosette seg på Amager og den gamle kirken i Store Magleby ble deretter bygget om etter hollandsk forbilde. I Store Magleby kirke ble det i en periode på flere hundre år således holdt prekener på hollandsk, også for lokalbefolkningen i Dragør. Stolrekkene i kirken var forbeholdt de hollandske familier. 

Med oppblomstringen av handelslivet i Dragør havn, fulgte en viss økonomisk selvstendighet og selvfølelse, og tanken om at byen skulle ha sin egen kirke modnet langsomt. Den nye kirken ble tegnet av arkitekt J.H. Wessel og oppført i nygotisk, keltisk vikingestil i rød tegl, med et forbilde i Taarbæk kirke. I 1885 ble kirken innviet med en stor fest, hvor byens befolkning og sogar kongefamilien deltok.

Dragør kirke fungerte som filialkirke til Store Magleby til 1954, hvor Dragør ble et selvstendig sogn.

Referanser
----------

1. ↑  Dragør Kirkes hjemmeside Arkivert 28. august 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  Dragør Kirkes hjemmeside Arkivert 28. august 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  Dragør Kirke, dragoer.dk Arkivert 19. mai 2008 hos Wayback Machine.
4. ↑  Dragør Kirke i Den store danske

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dragør Kirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Dragør Kirke – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Bjørn Hemmer** (født 10. mars 1939 i Arendal) er en norsk litteraturviter som er professor i nordisk litteratur. 

Bjørn Hemmer ble cand.mag. i 1964, og lic.philos. i 1970 på avhandlingen *Keiser eller Galiléer: Konfliktstrukturen i Henrik Ibsens diktning 1850–1873* (utgitt 1970). Han var professor i nordisk litteratur ved Universitetet i Trondheim i 1972–76 og i 1981–82, førsteamanuensis ved Høgskolen i Agder fra 1976, dosent samme sted fra 1982, og professor fra 1991 til han ble pensjonist i 2008.[]

Hemmer har særlig arbeidet med emner knyttet til Ibsens dramatiske diktning. Sentrale bøker i hans faglige forfatterskap er *Brand, Kongsemnerne, Peer Gynt. En studie i Ibsens romantiske diktning* (1972), *Ibsen og Bjørnson* (1978), og *Ibsen: Kunstnerens vei*  (2003).

Sammen med professor Vigdis Ystad redigerte han i flere år serien *Contemporary approaches to Ibsen*.

Bjørn Hemmer mottok Grimstads første Ibsen- og Hamsun-pris, som ble opprettet i Ibsenåret 2006.

I 2022 mottok han Vilhelm Krag-prisen.

Bibliografi
-----------

* *Keiser eller Galiléer: Konfliktstrukturen i Henrik Ibsens diktning 1850–1873* (1970).
* *Brand, Kongsemnerne, Peer Gynt. En studie i Ibsens romantiske diktning* (1972).
* *Ibsen og Bjørnson* (1978).
* *Sørlandet og litteraturen* (1995).
* *Ibsen: Kunstnerens vei*  (2003).

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 12175034k, catalogue.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Bjørn Hemmer». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 23. august 2023. Besøkt 13. september 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Bjørn Hemmer i BIBSYS

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***En pike i hver havn***, (originaltittel: *A Girl in Every Port*) er et amerikansk stumfilmdrama fra 1928, skrevet og regissert av Howard Hawks.

Filmen ble produsert og distribuert av Fox Film Corporation med Victor McLaglen, Robert Armstrong, og Louise Brooks i hovedrollene. Den ble nyinnspilt i 1931 som *Goldie* med Spencer Tracy og Jean Harlow.

Handling
--------

Spike reiser verden rundt som styrmann på en skonnert. Han har en liten adressebok full av kjærester i forskjellige havner. I Mellom-Amerika misliker han en annen sjømann, Salami, men før de kan avgjøre uenighetene deres havner de i konflikt med politiet. De blir derfor kastet i fengsel. Når de slippes løs, leter de etter et privat sted hvor de kan slåss. Men de faller ved et uhell i vannet. Merkelig nok kan ikke Spike svømme til tross for at han er en sjømann, så når Salami redder ham blir de bestevenner. Uatskillelige seiler de havet på de samme skipene.

Rett før de kommer frem til Marseille, forteller Spike at han endelig har spart nok penger til å kjøpe seg et hus og noen hester, kyr og høner - men Salami håner ideen. Når de legger til kai, må Salami holde seg om bord på grunn av tannpine. Men han bekymrer seg for at Spike skal få problemer uten ham. På et karneval blir Spike betatt av Madam Godiva. Når Spike først introduserer Salami for henne, kjenner Salami henne igjen. Hun var kjæresten hans på Coney Island, frem til han forlot henne. Hun gjør det klart at hun veldig gjerne ønsker å fornye forholdet deres, men han er ikke interessert lenger. Han vil heller ikke skade Spike ved å fortelle ham sannheten om henne. Hun forsøker deretter å forårsake problemer mellom de to kameratene.

Skuespillere
------------

* Victor McLaglen som Spike Madden
* Louise Brooks som Marie / Mam'selle Godiva
* Robert Armstrong som Bill / Salami
* Maria Alba som Maria Buenjolla / Chiquita.
* Francis McDonald som en sirkus-manager
* Leila Hyams som en enke i San Pedro, Belize
* Natalie Joyce som en kvinne i Panama City
* Eileen Sedgwick som en syklist i Amsterdam.
* Michael Visaroff som Maria Buenjollas elsker
* Henry Armetta som en bartender i Panama
* Gladys Brockwell som Madame Flore
* William Demarest som en mann fra Bombay

Referanser
----------

1. ↑  «filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *En pike i hver havn* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *En pike i hver havn* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *En pike i hver havn* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *En pike i hver havn* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *En pike i hver havn* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *En pike i hver havn* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *En pike i hver havn* på Silent Era Rediger på Wikidata

* (en) *En pike i hver havn* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
En **passiv hivkompensator** er en enhet som brukes til å redusere påvirkning av bølger ved løfte- og boreoperasjoner. Den passive hivkompensatoren er en myk fjær som benytter vibrasjonisolering for å redusere bølgenes påvirkning.

Prinsipp
--------

Den passive hivkompensatoren består av en hydraulisk sylinder og en gassakkumulator. Når stempelstangen strekkes ut reduseres det totale gassvolumet, og dermed komprimeres gassen som igjen øker trykket som virker på stempelet. Kompresjonsforholdet er lavt for å sikre lav stivhet. En godt designet passiv hivkompensator kan oppnå virkningsgrader på over 80 %.

Virkningsgrad for en passiv hivkompensator brukt til subsealøft
---------------------------------------------------------------

Skisse av systemet
Den passive hivkompensatoren er i denne beregningen koblet til krankroken.  Newtons andre lov brukes for å beskrive akselerasjonen av nyttelasten:  

{\displaystyle (m+m\_{A}){\ddot {y}}=-k\_{c}(y+H\cos \omega t)}

Der  

{\displaystyle m} - er massen av nyttelasten  

{\displaystyle m\_{A}} - er tilleggsmassen   

{\displaystyle {\ddot {y}}} - er akselerasjonen til nyttelasten  

{\displaystyle k\_{c}} - er stivheten til den passive hivkompensatoren  

{\displaystyle y} - er den vertikale posisjonen til nyttelasten  

{\displaystyle H} - er bølgeamplituden  

{\displaystyle \omega } - er bølgenes vinkelfrekvens  

{\displaystyle t} - er tiden  

  

Dersom vi ignorerer den transiente løsningen vil vi finne at forholdet mellom amplituden av nyttelasten og bølgeamplituden er:   

{\displaystyle {\frac {A}{H}}={\frac {\frac {k\_{c}}{m+m\_{A}}}{\omega ^{2}-{\frac {k\_{c}}{m+m\_{A}}}}}}  

  

For å forenkle uttrykket det er vanlig å innføre {\displaystyle \omega \_{0}} som systemene naturlige frekvens, definert som:   

{\displaystyle \omega \_{0}={\sqrt {\frac {k\_{c}}{m+m\_{A}}}}}  

  

Vi får da følgende uttrykk for forholdet:  

{\displaystyle {\frac {A}{H}}={\frac {1}{({\frac {\omega }{\omega \_{0}}})^{2}-1}}}

Overførnarheten {\displaystyle T\_{R}} er definert som:  

{\displaystyle T\_{R}=\left|{\frac {1}{({\frac {\omega }{\omega \_{0}}})^{2}-1}}\right|}  

  

Til slutt er virkningsgraden definert som:  

{\displaystyle \eta \_{PHC}=1-T\_{R}}

Beregning av kompensatorstivhet
-------------------------------

Stivheten til en passiv hivkompensator er gitt ved:  

{\displaystyle k\_{c}={\frac {p\_{0}A}{S}}(C^{\kappa }-1)}

Der  

{\displaystyle p\_{0}} - er gasstrykket ved likevekt  

{\displaystyle A} - er stempelarealet  

{\displaystyle S} - er slaglengden  

{\displaystyle C} - er kompresjonsforholdet  

{\displaystyle \kappa } - er den adiabatiske eksponenten

Produket av {\displaystyle p\_{0}A} svarer til den neddykkede vekten av nyttelasten. Som vi ser av uttrykket er det klart at lave kompresjonsforhold samt lang slaglengde gir lav stivhet.

Se også
-------

* Bølgekompensering

Referanser
----------

1. ↑  Bob Wilde and Jake Ormond: *Subsea Heave Compensators*, Deep Offshore Technology 2009
2. ↑  The Engineers Guide Arkivert 28. november 2012 hos Wayback Machine. Safelink AS
3. ↑  Peter Albers: *Motion Control in Offshore and Dredging*, Springer, 2010. ISBN 978-9048188024
**Fernando Franco de Ornelas** (født 29. juli 1976), med kallenavnene **«Nando»** og **«Pastornelas»**, er en venezuelansk fotballspiller med portugisisk statsborgerskap som er spillende trener for Gulset IF i Skien. Han hadde spilt for en rekke ulike klubber i ulike land da han i 2005 kom til Norge og Odd Grenland, der han etter en litt tung start ble en av klubbens mest profilerte spillere. De daværende Odd-trenerne Arne Sandstø og Gaute Larsen mente de Ornelas var den raskeste spilleren som noensinne hadde spilt for Odd Grenland[], og han var også kjent for sine mange spektakulære mål, ofte langskudd fra over 20 meter.[]

Han ble løst fra kontrakten med Odd sommeren 2008, et halvt år før kontraktslutt, etter at prestasjonene hans hadde blitt svakere gjennom sesongen 2007, og han hadde tilbrakt begynnelsen av sesongen 2008 på innbytterbenken til rekruttlaget i 3. divisjon.[] Han flyttet så hjem til Venezuela og Monagas SC, men allerede ett år etter vendte han tilbake til Skien fordi han fryktet for barnas sikkerhet i Caracas.[] Sommeren 2009 skrev han under på en kontrakt med Mjøndalen IF ut sesongen, men ryggproblemer gjorde at det ble med tre kamper. Han valgte derfor å trappe ned som spiller og begynne en trenerkarriere.[]

de Ornelas har bekledd både offensive og defensive posisjoner, men ble i Odd en mer og mer rendyrket offensiv spiller, og ble brukt enten som spiss eller som offensiv midtbanespiller.[] Han har spilt 30 landskamper og scoret fem landslagsmål for Venezuela.[] Han har også portugisisk pass, og ble derfor regnet som EU-spiller den gang det var begrensning på hvor mange spillere fra land utenfor EU/EØS-området et lag kunne ha.[]

Fernando de Ornelas er personlig kristen, og er også pastor for sin egen menighet, noe som ga ham kallenavnet «Pastornelas» blant Odd-fansen.[] Han var tidligere kjent for en utagerende livsførsel, noe som bidro til at han var innom hele 14 klubber i åtte land på seniornivå, noe som gjør ham til den venezuelianske spilleren som har spilt i flest land.[]

Han vant A sluttspill Dana Cup 2023 som trener med IF Storm G15 etter 1-0 seier over IK Start.[]

Referanser
----------

1. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som FERNANDO DE ORNELAS, BDFA player ID 28416[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 5195, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fernando de Ornelas – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Fernando de Ornelas – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Fernando de Ornelas – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Fernando de Ornelas – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Fernando de Ornelas – Fora De Jogo Rediger på Wikidata

* (en) Fernando de Ornelas – PlaymakerStats.com Rediger på Wikidata

* (en) Fernando de Ornelas – FBref Rediger på Wikidata
**Avlat** eller **indulgens** er i den romersk-katolske kirke en ettergivelse av timelig (jordisk) straff som mennesker ifølge katolsk lære må sone for syndige handlinger de har begått. Bakgrunnen er at den katolske kirke mener at synd fører til skyld, som må skriftes, og straff som må avtjenes. Denne straffen kan avtjenes på tre måter: Ved å gjøre bot, ved å gjøre handlinger som gir avlat, eller i skjærsilden etter jordelivet.

Skriftemål, botøvelser og avlat
-------------------------------

Ifølge katolsk lære tilgis syndene i skriftemålet slik at det ikke lenger finnes skyld. Men straffen gjenstår. Presten som tar imot skriftemålet vil oppgi en bot man skal utføre, men man anser at denne ikke alltid er tilstrekkelig; blant annet dekker den ikke straff for mindre synder som er tilgitt gjennom den allmenne syndsbekjennelse i messen. For å sikre at denne straffen er sonet, er avlat den beste mulighet i det jordiske liv, og mange velger derfor å utføre de handlinger som fører til avlat. 

Kriteriene for å få avlat er at all synd er skriftet og tilgitt, at man har et oppriktig ønske om ikke å synde mer, og at man utfører en av de foreskrevne handlinger. Den mest kjente av disse handingene er å foreta en pilegrimsreise til Roma i et hellig år, og gå gjennom en av de hellige porter. Men det er også knyttet avlat til for eksempel det å be visse bønner i tilknytning til messen. Det er den apostoliske skriftemålsdomstolen som administrerer oversikten over hvilke handlinger som gir avlat. 

Avlaten kan være plenær (fullstendig) eller partiell (delvis). Dersom man utfører en handling som gir plenær avlat, men ikke helt oppfyller kravene, kan man allikevel oppnå partiell avlat. Det er også mulig å få avlat på vegne av en avdød person for å forkorte vedkommendes tid i skjærsilden.

Avlatshandel
------------

Moderne forfalskning av avlatsbrev gitt i navnet til paven av Johann Tetzel i 1517.
Fordi botsøvelsene kunne være svært strenge, etablerte den katolske kirken en praksis i middelalderen som innebar at syndere kunne gi pengegaver til kirken isteden. Dette utviklet seg i seinmiddelalderen til misbruk og etter hvert handel med avlatsbrev, det vil si skriftlige dokumenter som beviste at vedkommende hadde kjøpt seg fri fra den evige straff for syndene sine. Dette var særlig utbredt i Tyskland, der den mest kjente avlatshandleren var Johann Tetzel. Slik handel ble blant annet brukt til å finansiere byggingen av den nye Peterskirken i Roma. Avlatshandelen i den katolske kirkes lære og praksis var noe av det reformatoren Martin Luther reagerte sterkest mot. Etter ca. 1550 har avlatshandel vært forbudt i den romersk-katolske kirken.

Se også
-------

* Martin Luther
* Jan Hus

Eksterne lenker
---------------

* (en) Indulgences – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Katolsk.no: «Katekismen om avlat»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NKC **·** BNE
 |
**Pankratius von Dinkel** (født 9. februar 1811 i Staffelstein. død 8. oktober 1894 i Augsburg) var katolsk biskop av Augsburg fra 1858 og til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Pankratius von Dinkel ble født som sønn av en gjestgiver og borgermester. Etter at han ble uteksaminert fra gymnasiet i 1828, studerte han filosofi og katolsk teologi ved Bambergs lyceum. 

### Prest

Han ble ordinert til prest den 31. august 1834 av erkebiskopen av Bamberg, Joseph Maria von Fraunberg. Dinkel arbeidet som kapellan ved sognekirken *St. Martin* i Forchheim. I 1843 ble han sogneprest i Erlangen, hvor han arbeidet til 1858. Da han forlot Erlangen, ble han gjort til æresborger i byen.

### Biskop av Augsburg

Pankratius von Dinkel etterfulgte Michael von Deinlein som biskop av Augsburg. Den 21. november 1858 ble han intronisert i Augsburg-katedralen av erkebiskopen av München, Gregor von Scherr. 

Biskop Pankraz introduserte snart en ny katekisme og, i 1860, en ny sang- og bønnebok («Laudate»). Han tok initiativ til restaureringen av Augsburg-katedralen og *St. Ulrich og Afra*-kirken.

Som deltaker på det første Vatikankonsil stilte han seg den side av biskopene som avviste formuleringen av dogmet om pavens ufeilbarlighet.[1]

Under *Kulturkampf* tok han inn en rekke prester og teologistudenter som var blitt utvist fra Preussen.
**John Hennessy** (født 29. august 1825 i Bulgaden i County Limerick i Irland; død 4. mars 1900 i Dubuque i Iowa i USA) var en irsk katolsk geistlig i USA. Fra 1866 til 1893 var han biskop og deretter of til din død erkebiskop av Dubuque.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hennessy begynte på sine studier i Dublin, og fortsatte de, etter sin utvandring til Amerika blant annet i Cape Girardeau i Missouri-

### Prest

Han ble presteviet **1. november** for erkebispedømmet Saint Louis.

### Biskop av Dubuque

Den 24. april 1866 ble han utnevnt til etterfølger etter Clement Smyth som biskop av Dubuque] i Iowa. Han ble bispeviet den 30. september samme år av erkebiskopen av Saint Louis, Peter Richard Kenrick; medkonsekratoret var John Martin Henni, biskop av Milwaukee, og James Duggan, biskop av Chicago.

### Erkebiskop av Dubuque

Med bispedømmets elevasjon til metrolopitanerkebispedømme ble den 17. juni 1893 dets erkebiskop. han døde i embedet den 4. mars 1900 i en alder av 74 år.

Weblinks
--------

* Mal:Catholic-hierarchy
**Philip Andre Schjetlein** (født 12. januar 1986) er en norsk jazzmusiker (gitar), kjent fra sine sevtitulerte band **P. S. Quartet/Trio**.

Career
------

Schjetlein studerte musikk ved jazzlinja på Trondheim musikkonservatorium, NTNU (2009). Sammen med studiekammerater initierte han sine egene **Philip Schjetlein Quartet/Trio**, med Adrian Waade (fiolin, ikke i trioen), Fredrik Luhr Dietrichson (kontrabass) og Hans Hulbækmo (trommer), og spilte i Studio Sokrates med programledere Knut Borge, filosof Elin Svenneby og Lars Nilsen NRK. Together with Wade he also collaborates in the quartet Wade/Schjetlein/Sundland/Nørstebø.

Referanser
----------

1. ↑  «Philip Schjetlein Trio». Trondheim Jazz Festival. Besøkt 29. september 2013.
2. ↑  «Studio Sokrates m./Philip Schjetlein Kvartett». Trondheim Jazz Festival. Arkivert fra originalen 30. oktober 2013. Besøkt 29. september 2013.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 30. oktober 2013. Besøkt 26. mars 2016.

Portaler: Norge | Jazz

Eksterne lenker
---------------

* Philip Schjetlein Trio på YouTube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Håndlagde humidorer av tre til oppbevaring av sigarer utstilt hos Sol Cigar. Bildet er tatt inne i butikken i 2009. Foto: A-S. Ofrim 
**Sol Cigar Co. A/S** befinner seg i Oslo og er en av Norges eldste eksisterende spesialforretninger og grossister innen tobakk. Den ble grunnlagt i 1911 og i 2011 feiret de sitt 100-årsjubileum. Forretningen ble drevet fra 1977 til 2020 av Bjørg Svenøe, og er nå drevet av Frederik Strømme Legernæs. Dette er en av Oslos få spesialforretninger innenfor tobakksvarer og relaterte produkter, og den drives fremdeles i de samme lokalene som i 1911. Den hadde tidligere adresse Drammensveien, men gatenavnet er senere endret til Henrik Ibsens gate.

De fører et stort utvalg av forskjellige sigarmerker, blant annet de fleste cubanske sigarmerkene og er Norges eneste avtalte Davidoff-forhandler med fullsortiment av alle merkets linjer.

Historie
--------

Sortimentet har hele tiden vært tobakksvarer, for det meste sigarer. Etter krigen måtte de gjøre et lite unntak og de solgte da også suvenirer og sukkervarer. I dag har forretningen nesten tusen sigarvarianter i assortimentet i tillegg til sigaretter, rulletobakk, pipetobakk, snus, snuff, skråtobakk og utstyr for røkere.

Eksterne lenker
---------------

* Sol Cigars hjemmeside
* NA24. Norges eldste spesialforretning innen tobakk Arkivert 14. juli 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Nguyễn Huệ** (Hán tự: 阮惠; Quy Nhon, Quangnam, født 1752 eller 1753 i Huế, Quangnam, død 16. september 1792 i Dong Kinh, Annam), også kjent som **keiser Quang Trung** (光中皇帝; *Quang Trung Hoàng đế*) var den andre keiseren av Vietnams Tây Sơn-dynasti fra 1788 til hans død i 1792. Nguyễn Huệ var en av de mest suksessrike militære kommandanter i Vietnams historie.[]

Liv og virke
------------

Nguyễn Huệ og hans to brødre, Nhạc og Lữ har i Vietnam blitt kjent som *de tre Tây Sơn-brødrene*,[] og ledet det berømte Tây Sơn-opprøret, som begynte i 1770. I dette opprøret erobret de Vietnam og styrtet det formelt regjerende keiserlige Lê-dynastiet og de to rivaliserende føydalherrefamiliene som hadde den reelle makten i landet, Nguyễn i sør og Trịnh i nord.[]

Etter å ha ført sammenhengende krig i flere år og innsatt seg som det forente Vietnams hersker, døde Nguyễn Huệ førti år gammel, muligens av hjerneslag.[] Før han døde hadde han planlagt å fortsette sin marsj sørover for å ødelegge hæren til Nguyễn Ánh, den gjenlevende arvingen til Nguyễn-herrene. Nguyễn Huệs død førte til at Tây Sơn-dynastiet mistet makten, og hans etterkommer Cảnh Thịnh, hans andre sønn, var ikke i stand til å følge planene Nguyễn Huệ hadde lagt for landet, og i 1802 ble Nguyễn-dynastiet grunnlagt med Nguyễn Ánh som sin første keiser. Likevel kom Nguyễn Huệs erobringer til å markere begynnelsen på en omtrent ett hundre år lang periode hvor Vietnam både var forent og uavhengig fram til den franske erobringen i 1885.[]

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 123321999, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som King of Vietnam Quang Trung, FAST-ID 105249, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   pantheon.world, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Thái ĐứcLê-dynastiet** | **Keiser over Việt Nam (med Nguyễn Nhạc)**(22. desember 1788–16. september 1792) | Etterfølger:**Cảnh Thịnh** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Denne artikkelen omhandler gulvbekledningen.  For skolefaget, se Matematikk (skolefag).

En matte produsert i Aserbajdsjan.
En **matte** er et lite teppe, beregnet til bruk på gulvet. Matten er som oftest produsert i tekstil- eller bastmaterial. Matter kan også være produsert i et plastmaterial, hvilket er særskilt praktisk om man vil ha lettvaskede matter, eller om de er beregnet til beskyttelsesmatter.

Dørmatter er beregnet på avtørking av fottøy før en går inn i et hus eller hjem. De er laget i solid materiale som tåler tråkk og hard avstryking. 

Uttrykket *dørmatte* brukt om mennesker, viser til personligheter som er ekstremt føyelige («tamme») og som nærmest finner seg i hva det skal være av fornærmelser av fysisk og psykisk art.

Som en hedersbevisning kan man rulle ut en rød løper og la gjestene gå på denne.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mats – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
***Lydverket*** er et norsk musikkmagasin som ble sendt på NRK-TV fra 2002 til 2012. Programmet hadde i all hovedsak fokus på ny norsk pop- og rock-musikk og gav plass både til musikk av en viss bredde og undergrunnsmusikk, med et smalere publikum. Ved siden av rene musikkinnslag bestod programmet av korte dokumentarinnslag, intervjuer og reportasjer. Det var en del av «Kulturstripa» i NRK, der de andre programmene bestod av *Filmbonanza*, *Nasjonalgalleriet* og *Bokprogrammet*. Programmet ble sendt på onsdager på NRK1 og gikk i reprise på NRK2 (senere ble det flyttet til NRK2). 

*Lydverket* ble tildelt Gullruten i klassen for beste magasin- eller kulturprogram i 2003 og 2004.

Om programmet
-------------

Lydverket startet sine ordinære sendinger høsten 2002, men allerede i juli samme år hadde de flere spesialsendinger som omhandlet Quartfestivalen. Disse ble i snitt sett av 172 000.

I 2012 markerte programmet både siste sending og ti års-jubileum ved å samle et knippe av Norges mest kjente artister.

Programmet ble nedlagt på grunn av synkende seertall. I 2011 var seertallene noen ganger så lavt som 28 000. De hadde over 250 000 seere på det meste.

Programmet hadde visse likhetstrekk med det svenske *Musikbyrån*.

Programledere
-------------

* Asbjørn Slettemark (2009–2012)
* Ingerid Stenvold (2008–2009)
* Mona B. Riise (2004–2008)
* Rune Nilson (2002–2004)
* Siri Høstmælingen (2002–2004)
* Ruben Gran (2008–) (radio)

Referanser
----------

1. ↑  Kampanje - 172 000 så Lydverket fra Quart-festivalen (8.7.2002)
2. ↑  Kampanje - NRK bommet med «Kulturstripa» (7.4.2011)
3. ↑  Kampanje - Lydverket satte ny seerrekord (10.4.2003)

Eksterne lenker
---------------

* Lydverkets nettside på nrk.no
**Resesjon** (fra engelsk *recession*, fra latin *recessio*, «nedgang», «tilbakegang») er i makroøkonomi normalt definert som et fall i et lands bruttonasjonalprodukt (BNP) i to eller flere påfølgende kvartaler. Resesjoner fører ofte med seg økende arbeidsledighet og enten fallende eller sterkt økende priser (deflasjon eller stagflasjon). Et av trekkene som sentralbankene bruker for å forsøke å motvirke resesjoner, er å skru opp renten i oppgangstider, for å redusere økonomisk vekst til et nivå som er forsvarlig, og å skru ned renten i nedgangstider, for å stimulere økonomien. 

En langvarig eller særlig alvorlig resesjon blir kalt en depresjon. Den mest kjente depresjonen fulgte i kjølvannet av børskrakket på Wall Street i USA i 1929. Denne blir kalt den store depresjonen.

Det finnes flere typer resesjoner: I en V-formet resesjon vil økonomien synke mye en periode, for så å øke igjen. Det regnes som den normale typen resesjon. I en U-formet resesjon, vil økonomien være dårlig i en lengre periode før den øker til samme nivå. I en W-formet resesjon vil økonomien synke en periode, deretter øke mye, før den får en ny smell. Det kalles gjerne «dobbeldip». I en L-formet resesjon synker økonomien, og stagnerer på et lavere nivå. 

* Resesjonen i USA i 1953 var en V-formet resesjon.Resesjonen i USA i 1953 var en V-formet resesjon.
* Resesjonen i USA fra 1973 til 1975 var en U-formet resesjon, hvor økonomien var dårlig i flere år, før den økte igjen.Resesjonen i USA fra 1973 til 1975 var en U-formet resesjon, hvor økonomien var dårlig i flere år, før den økte igjen.
* Resesjonen i USA på tidlig 1980-tall var en W-formet resesjon, hvor man fikk en såkalt «dobbeldip».Resesjonen i USA på tidlig 1980-tall var en W-formet resesjon, hvor man fikk en såkalt «dobbeldip».
* Japans resesjon var en L-formet resesjon, hvor økonomien ikke tok seg opp igjen til gamle nivåer.Japans resesjon var en L-formet resesjon, hvor økonomien ikke tok seg opp igjen til gamle nivåer.

Referanser
----------

1. ↑  «resesjon», *NAOB*
2. ↑  «Resesjon». Zen Finans. Besøkt 10.07.2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Skedsmo kommunestyre** har i perioden 2015–19 et flertall bestående av Arbeiderpartiet, Venstre, Sosialistisk Venstreparti, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet. Disse partiene har totalt 24 av 47 mandater i kommunestyret. Opposisjonen består av Høyre, Fremskrittspartiet, Miljøpartiet De Grønne, Pensjonistpartiet og Folkets Røst By og Bygdeliste. Ordfører er Ole Jacob Flæten fra Arbeiderpartiet, og varaordfører er Boye Bjerkholt fra Venstre.

Kommunestyret
-------------

Kommunestyret møtes ca. en gang i måneden og legger hovedlinjene for utviklingen av Skedsmo og kommunale tjenester, inkludert fordelingen av de penger kommunen har til rådighet. I tillegg har Skedsmo et formannskap og fire hovedutvalg:

1. Formannskapet – 13 medlemmer
2. Hovedutvalg for helse og sosiale tjenester – 11 medlemmer
3. Hovedutvalg for kultur, miljø og landbruk – 11 medlemmer
4. Hovedutvalg for teknisk sektor – 11 medlemmer
5. Hovedutvalg for utdanning – 11 medlemmer

Dertil kommer et kontrollutvalg på fem medlemmer som fører løpende tilsyn med den kommunale forvaltningen på vegne av kommunestyret, og påser at kommunen har en forsvarlig revisjonsordning.

Valgresultat 2015
-----------------

Kommunestyrevalget i 2015 ga følgende resultat med endringer fra valget i 2011: 

| Parti | Prosent | Stemmer | Mandater i by-/kommunestyret | Medlemmer avformannskapet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| % | ± | totalt | ± | totalt | ± |
| Arbeiderpartiet | 38,2 | -1,8 | 8535 | -726 | 18 | -1 | 4 |
| Høyre | 26,4 | -4,0 | 5901 | -1146 | 12 | -2 | 4 |
| Fremskrittspartiet | 11,9 | +0,1 | 2659 | -73 | 6 | +1 | 1 |
| Folkets Røst By og Bygdeliste | 5,2 | +1,5 | 1173 | +307 | 2 | 0 | 1 |
| Venstre | 3,9 | +0,4 | 882 | +52 | 2 | 0 | 1 |
| Sosialistisk Venstreparti | 3,3 | -0,2 | 745 | -69 | 2 | 0 | 1 |
| Kristelig Folkeparti | 2,8 | +0,3 | 628 | +57 | 1 | 0 | 1 |
| Senterpartiet | 2,4 | +0,8 | 542 | +171 | 1 | 0 |  |
| Pensjonistpartiet | 1,7 | +0,1 | 372 | +4 | 1 | 0 |  |
| Rødt | 0,9 | +0,0 | 196 | -6 | 0 | 0 |  |
| Miljøpartiet De Grønne | 3,2 | +2,7 | 725 | +598 | 2 | +2 |  |
| Valgdeltakelse/Total | 56,3 % | 22458 | 47 | 13 |
| **Ordfører:** Ole Jacob Flæten (Ap) | **Varaordfører:** Boye Bjerkholt (V) |
| Merknader:  |

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Regjeringen.no Resultater for Skedsmo i Akershus, Kommunestyrevalget 2011[*død lenke*]
3. ↑  Formannskapet

Eksterne lenker
---------------

* Skedsmo kommune - Politikk og Samfunn
**Grand General** (startet 2010 i Trondheim som **Kenneth Kapstad Group**) er en norsk jazz-fusion band som består av trommeslager Kenneth Kapstad (tidligere medlem av Gåte og Motorpsycho), bassist Trond Frønes, keyboardist Erlend Slettevoll, gitarist Even Helte Hermansen, og fiolinist Ola Kvernberg.

Biografi
--------

Ola Kvernberg i front, med Erlend Slettevoll og Grand General på Vossajazz 2014.
Even Helte Hermansen med Grand General på Vossajazz 2014.
Trond Frønes med Grand General på Vossajazz 2014.
Dette er en annen tung norske fusionskvintett som ble **Grand General** etter premiere som **Kenneth Kapstad Group** på Trondheim Jazzfest i 2010. I tillegg til Kapstad, består bandet av bassist Trond Frønes, et medlem av metal bandet Goat The Head, og moderne jazz musikere som fiolinist Ola Kvernberg, pianisten Erlend Slettevoll og gitarist Even Helte Hermansen kjent fra jazzrockbandet Bushman ' s Revenge og også en bidragsyter på jazz-metal albumet, *Blackjazz* av Shining mellom andre samarbeidsprosjekter. De ga ut sitt debutalbum, den selvtitulerte *Grand General* i februar 2013, bestående av seks låter som kunne tolkes som en moderne, klarere og mer metall tilnærming på musikk laget av Steve Morse av Dixie Dregs eller Mahavishnu Orchestra som eksempel.

Bandets medlemmer
-----------------

* Ola Kvernberg - fiolin
* Even Helte Hermansen - gitar
* Erlend Slettevoll - tastatur
* Trond Frønes - bass
* Kenneth Kapstad - trommer

Diskografi
----------

* 2013: *Grand General* (Rune Grammofon)

Referanser
----------

1. ↑  «Grand General: Grand General (2013)». AllMusic. 14. mars 2013. Besøkt 3. mai 2015.
2. 1 2 3  «Grand General: Grand General (2013)». AllAboutJazz.com. 14. mars 2013. Besøkt 3. mai 2014.
3. ↑  «Grand General». *Biografi*. ProgArchives.com. Besøkt 3. mai 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Grand General (band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Grand General på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Grand General på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (en) Kenneth Kapstad Offisiell nettside
* (en) Ola Kvernberg Offisiell nettside Arkivert 10. januar 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Perus kvinnelandslag i fotball** representerer Peru i internasjonal fotball. Peru har vært inaktive i fotball siden november 2006, men de har likevel en poengsum som tilsvarer en 40.-plass i FIFAs verdensranking og en tredjeplass i CONMEBOL-rankingen. Sist Peru var med på rankingen, da de hadde nettopp en 40.-plass sammenlagt og en 3.-plass i Sør-Amerika, var i mars 2008.

Peru fik en ilddåp i det søramerikanske mesterskapet da de deltok for første gang i 1998. De tapte hele 0-15 mot Brasil, en tangering av det største tapet i mesterskapets historie (Bolivia led samme skjebne mesterskapet før). Imidlertid tok ting seg opp for peruvianerne, som kom på andreplass i gruppen, og gikk videre til semifinalen. Der tapte de på straffespark mot Argentina. De møtte Ecuador i bronsefinalen, som de vant på straffespark. I mesterskapet i 2003 kom Peru til finalerunden, der de endte sist etter et noe overraskente tap for Colombia. Imidlertid spilte de uavgjort for andre gang mot Argentina, og tapet for Brasil var langt penere (0-3, mot Colombias 0-12). 

I 2005 vant Peru de Bolivariske Lekers fotballturnering, en turnering for lag fra land som var frigjort av Simon Bolivar. Dette ekskluderte riktignok Argentina, Brasil og Chile. Det var derfor overraskende at Peru i neste Søramerikamesterskap kom nest sist i sin gruppe, bak lag som Venezuela og Paraguay. Ettersom dette var siste gangen Peru spilte, er det vanskelig å vite hva den egentlige formen til Peru er.

Perus U20-lag og U17-lag har imidlertid vært aktive i A-lagets fravær. U 20-laget har en bronse fra Søramerikamesterskapet i 2007, mens de kom sist året etter.

Referanser
----------

1. ↑  Peru er ikke med på kvinnefotballrankingen Arkivert 25. januar 2009 hos Wayback Machine. (spansk)

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Sør-Amerika (CONMEBOL) |
| --- |
|  | Argentina **·** Bolivia **·** Brasil **·** Chile **·** Colombia **·** Ecuador **·** Paraguay **·** Peru **·** Uruguay **·** Venezuela |  |
**Homofil Bevegelse i Bergen** (HBB) var en norsk organisasjon som ble opprettet i 1979 og besto frem til opprettelsen av LLH i 1992.

Da Homofil Bevegelse ble etablert i Bergen i 1979 var Leif Pareli den første lederen. Han var også med på stiftelsen av Fellesrådet for homofile organisasjoner i Norge (FHO), og var redaktør for organisasjonsavisen *Frimerket*.

Bakgrunnen for opprettelsen av HBB ligger i den såkalte *eksklusjonsstriden*, som fra 1978 splittet den norske homobevegelsen i to leire. I november 1978 vedtok landsstyret i Det Norske Forbundet av 1948 (DNF-48) å ekskludere en rekke medlemmer, under påskudd av at de var medlemmer eller tilhengere av Arbeidernes Kommunistparti og derfor sto for en anti-homofil holdning, slik det var kommet til uttrykk i et arbeidsdokument fra ledelsen i dette partiet (*Utkast til fråsegn om homofili,* 1975). Da eksklusjonene ble stadfestet på generalforsamlingen i DNF-48 i april 1979, stiftet de opposisjonelle i Bergen den 24. mai 1979 Homofil Bevegelse i Bergen (HBB).

Kort etter stiftelsen inviterte HBB en rekke andre, lokale organisasjoner rundt om i landet til et seminar i Bergen i pinsen 1979 som resulterte i opprettelsen høsten samme år av Fellesrådet for homofile og lesbiske organisasjoner i Norge (FHO).

HBB såvel som Fellesrådet og DNF-48 ble alle nedlagt som ledd i samlingen i en ny, landsdekkende organisasjon, LLH, som ble stiftet på et møte i Oslo 29. november 1992.

Referanser
----------

1. ↑  «LEIF PARELI (FØDT 1948)». Besøkt 31. august 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Nuer** er et afrikansk folk i Sør-Sudan som teller cirka en million. Borgerkrig har ført til at mange er flyktet til Etiopia og Sudan, og da i særdeleshe til Khartoum. 

Nuer har i historien ofte befunnet seg i konflikt med sine naboer dinkafolket; de to er de største folkegruppene i Sør-Sudan. Under borgerkrigen i Sudan kjempet mange av dem sammen i den sudanesiske opprørshæren mot araberne under en dinkaleder, men de historiske motsetningene spiller fortsatt en viktig rolle.

Bare et fåtall er kristne.

Nuerne har beholdt sin kulturelle egenart i større omfang en mange andre afrikanske folk. Folket er kjent for sin astronomiske interesse. De har egne navn på stjerner og egne stjernebilder. De utmerker seg i likhet med dinka også ved sin særegne kroppskunst: ved en voksenrite lar de brenne inn eller skjære inn arr i huden.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nuer people – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Slaget på Re  
Illustrasjon i *Heimskringla*, Erik Werenskiold, 1899
**Øystein Øysteinsson Møyla** (norrønt *Eysteinn Meyla*; født 1157 på ukjent sted, død 1177 i slaget på Re på Re i Vestfold) var den første lederen av birkebeinerne. På Øretinget i 1176 ble han utropt til konge av Norge. Det norrøne ordet «Meyla» betyr «vesle møy» eller «lita jente», og tilnavnet fikk han på grunn av sin unge alder og barnslige utseende.

Øystein Møyla var sønn av kong Øystein II Haraldsson, som var konge av Norge fra ca. 1142 til 1157 og regjerte sammen med sine brødre Inge Krokrygg (regjeringstid 1136 til 1161) og Sigurd Munn (regjeringstid 1136 til 1155). Da Øystein Haraldsson i den første fasen av borgerkrigene ble drept i maktkampen mot broren Inge Krokrygg, samlet tilhengerne hans seg først under Sigurd Munns sønn, Håkon Herdebrei. Håkon ble imidlertid nedkjempet av Erling Skakke under slaget ved Sekken, nær Veøya i Romsdalen allerede i 1162.

I 1174 dannet Erling Skakkes motstandere en flokk som fikk tilnavnet birkebeinerne. Med Øystein Møyla som leder inntok de Trondheim, og på Øretinget i 1176 utropte de ham til konge. Øystein Møyla og birkebeinerne gjorde deretter opprør mot Erling Skakke og hans unge sønn, kong Magnus V Erlingsson, som regjerte i perioden 1161–1184. I januar 1177 ble birkebeinerne grundig slått i slaget på Re. Øystein Møyla kom seg unna, men ble drept av en bonde da han ba om grid. Dette slaget er det siste som nevnes i Snorres *Heimskringla*.

Birkebeinernes neste leder var Sverre Sigurdsson som regjerte som Norges konge fra 1184 til sin død i 1202.

Referanser
----------

1. ↑  Snorre, Magnus Erlingssons saga, kap. 36
2. ↑  Snorre, Haraldssønnenes saga, kap. 32
3. ↑  Snorre, Håkon Herdebreis saga, kap. 7
4. ↑  Snorre, Magnus Erlingssons saga, kap. 42-43

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin
 |