recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Leüthenhaven** (også skrevet *Leütenhaven*) er et område i Midtbyen i Trondheim omgrenset av Prinsens gate, Erling Skakkes gate, Sverres gate og Repslagerveita. Området er i dag en parkeringsplass med parkeringskjeller og ligger i nær tilknytning til Trøndelag Teater, NTNU (lærerutdanning, matvitenskap og deler av fellesadministrasjonen) og Trondheim Torg. Navnet stammer fra J. N. Leüthen, som drev gartneri og frøproduksjon på området fra 1850.

Trondheim kommune kjøpte opp eiendommer ved Leüthenhaven fra 1917 (som da bestod av flere eiendommer), og etter andre verdenskrig ble det meste av bebyggelsen revet til fordel for anleggelse av en rutebilstasjon som ble åpnet i 1955 og som stod ferdig utbygd året etter. Rutebilstasjonen ble nedlagt i 1996 i forbindelse med flyttingen til Trondheim sentralstasjon, og området har siden fungert som parkeringsplass.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 335. ISBN 978-82-573-1762-1.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leütenhaven – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Møysalen** er et fjell i Sortland og Lødingen kommune i Nordland. Det har en høyde på 1 264 meter over havet og er det høyeste fjellet på Hinnøya. Fjellet er også det høyeste i Vesterålen, og det nest høyeste fjellet på ei øy i Norge. Toppens sekundærfaktor er den 16. lengste i Norge. Kommunegrensa mellom Sortland og Lødingen går over Møysalen. Det er flere ruter til toppen, normalruta går fra Lonkanfjorden i Hadsel kommune.

Navnet Møysalen knytter seg til formen på fjellmassivet.[*bør utdypes*] Rett sør for selve toppen ligger de mindre toppene Litje Møya og Store Møya, og sagnet om Møysalen forteller at dette er to forsteinete trolljenter. Selve toppen er enten de to møyenes ridesal eller taket på møyenes sal. Ved toppen er det flere småbréer, Fonnisen og Øvberbréen. 

I 2003 ble Møysalen nasjonalpark, med Møysalen i sentrum, grunnlagt.

I 2023 ga Orkana Forlag ut boken *Møysalen rundt*, *i grenselandet mellom Lofoten og Vesterålen* skrevet av forfatter Ragnhild Sandøy, som handler om nettopp dette fjellet og området rundt.

Se også
-------

* Møysalen nasjonalpark
* Møysalen landskapsvernområde
* Liste over fjell i Skandinavia
* Cerro de la Silla – fjell i Mexico med sal-form

Fotnoter
--------

**Type nummerering**
1. ↑  Avstand i henhold til WGS 84 fra Møysalen til Skittendalstinden.

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 1. september 2015. Besøkt 8. oktober 2015.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Besøkt 3. juli 2015.
3. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 17. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Turbeskrivelse – til topps via normalvegen fra Lonkanfjorden
* Utpaatur.net - Beskrivelse og bilder fra både Lonkanfjorden og Lofast
* Film fra topptur til Møysalen.
* Minner fra Møysalen, av Ragnhild Sandøy i Bladet Vesterålen, 2009.

Møysalen  Foto: Christer Gundersen 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**Den russiske-persiske krigen** 1722-1723, av russiske historikere kalt **Det persiske felttoget** til Peter den store, var en krig mellom Russland og Persia (Iran), utløst av at tsaren ønsket å utvide makten til Russland i regionene rundt Det kaspiske hav og Sør-Kaukasus for å hindre at rivalene deres, Det osmanske riket fikk kontroll over regionene nå når Safavidene ble gradvis svekket. 

Før felttoget sikret Peter I av Russland en allianse med den georgiske kongen Vakhtang VI av Kartli og med katolikosen av Armenia Asdvadzadur. Disse kristne herskerne søkte støtte hos russerne i konfliktene deres med Persia og det ekspansjonistiske Osmanske riket.

I juli 1722 gikk om lag 22 000 russere og kosakker ombord i den nybygde kaspiske flotiljen ledet av admiral Fjodor Apraksin fra Astrakhan. De ble senere møtt av omtrent 22 000 kavalerister og kosakker som marsjerte over land fra Volgograd. Den 23. august 1722 erobret den russiske arméen Derbent sør i Dagestan. Men denne høsten tvang stormer i Kaspihavet Peter den store til å vende tilbake til Astrakhan og etterlot russiske garnisoner i Derbent og Svjatoj Krest. I september 1722 slo Vakhtang VI leir ved Ganja med en samlet georgisk-armensk armé på 40 000 mann for å slutte seg til det russiske felttoget. Etter å ha fått meldinger om at Peter I hadde dratt nordover for vinteren, vendte de tilbake til Tbilisi i november. 

I desember 1722 erobret den russiske arméen og marinen, under generalmajor Mikhail Matjusjkin, Rasht og i juli 1723 Baku. Suksessen til russerne og den tyrkiske invasjonen av de persiske områdene i Sør-Kaukasus våren 1723, tvang Tahmasp II til å undertegne en fredsavtale i St. Petersburg, hvor han overga Derbent, Baku, og de persiske provinsene Sjirvan, Gilan, Mazandaran og Astrabad til russerne den 12. september 1723. 

I 1735, like før den russisk-tyrkiske krigen, ga tsarinne Anna Ioannovna alle de annekterte områdene tilbake til Persia som et vilkår for å opprette en allianse med perserne mot Det osmanske riket.

Kilder
------

* Great Soviet Encyclopedia (russisk)
* The Armenian Rebellion of the 1720s and the Threat of Genocidal Reprisal
*«Statens lærerhøgskole i forming» omdirigeres hit; se også Statens lærerhøgskole i forming, Blaker*
Lokalene som var i Cort Adelers gate 33
**Statens lærerhøgskole i forming, Oslo** var en høgskole for husflid og formingslærerutdanning, etablert i Oslo i 1875 under navnet Den kvindelige industriskole i Christiania. Arkitekt var Henrik Thrap-Meyer. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen i Oslo, nå Oslomet – storbyuniversitetet.

Skolen var opprinnelig privat, og ble overtatt av staten i 1900 og gitt navnet Statens kvinnelige industriskole i Oslo. Skolen fikk navnet Statens lærerskole i forming, Oslo i 1966, deretter navnet Statens lærerhøgskole i forming, Oslo fra 1981. Begrepet industriskole omfattet det man i dag forstår som håndverk og husflid.

Litteratur
----------

* *Den kvindelige industriskole i Kristiania : beretning om skolens virksomhed 1875–1895*. Kristiania, 1895
* *Den Kvinnelige industriskole i Oslo 1875–1925*. Med bidrag av Annette W. Schirmer mfl. Oslo, 1925
* *Statens kvinnelige industriskole 1875–1950*. Redigert av Astrid Bugge, Helen Engelstad, Valborg Kvaal. Aschehoug, 1950
* *Forming i 100 år : Fra den Kvindelige industriskole i Christiania til Statens lærerskole i forming Oslo 1875–1975* / Redigert av Helen Engelstad. Oslo, 1975

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** Forvaltningsdatabasen
 |
**Frederiksberg** er en by på Sjælland i Danmark, opprinnelig vest for København, men er etter noen nabokommuners innlemmelse i København (1901) helt omsluttet av denne.

Etymologi
---------

Frederiksbergs opprinnelige navn var **Tulehøj**. I så fall har det trolig bodd en *thul* der, oldtidens navn på en prest eller magiker. Ordet kjennes fra inskripsjonen på Snoldelev-steinen. *Thul* har samme rot som verbet *thula* (= å tale), så en thul kan opprinnelig ha vært en som fremsa ting. På angelsaksisk hadde *thyle* samme betydning, og i Beowulf-kvadet er dette tittelen på Unferth. I Håvamål blir Odin selv kalt «den gamle thul». *Thula* har også betydningen «sang», som i Rigstula (= Rigs sang). 

Det står i *Dend kongelige Residents- og Stabel-Stad Kiøbenhavn historiske Beskrivelse* at «*Kiøbenhavns Grændser var da fra Tulleshøy til gammel Bohøy, Amager og Saltholm, og hvad der imellem laae*» – avsnittet viser til forholdene i 1443. På det tidspunkt ble navnet *Tulehøj* oppfattet som *Tulleshøy*.

Historie
--------

Frederiksbergs historie går tilbake til den 2. juni 1651. Da ga Frederik III 20 amagerbønder med hollandske røtter lov til å bosette seg ved Allégade i *Ny Hollænderby*. I 1700–1703 oppførte Frederik IV et lystslott på Valby Bakke, lokalt kalt Solbjerg. Det var inspirert av kongens reiser i Frankrike og Italia. Han ga slottet navnet *Friederichs Berg*, og byen ved slottsbakkens fot kom til å hete Frederiksberg.

Byen vokste svært langsomt, og omkring 1800 hadde den 1 200 innbyggere. Først etter 1822, da den militære såkalte demarkasjonslinje rundt København ble flyttet, begynte Frederiksberg å vokse for alvor. I dag har byen cirka 100 000 innbyggere.

Fajansefabrikken Aluminia ble grunnlagt i 1863, men den flyttes til Smallegade 45 på Frederiksberg alt i 1869. I 1882 overtok Aluminia også eierskapet til Den Kongelige Danske Porcelænsfabrik, som et par år senere flyttet sin virksomhet til nye lokaler i krysset Smallegade og Søndre Fasanvej.

Transport
---------

Metroen stopper ved Solbjerg Plads (Frederiksberg stasjon). Fra Metrostasjonen er det utganger til Frederiksberg Centret (kjøpesenter), Copenhagen Business School (CBS) og Falkoner Allé.

Se også
-------

* Frederiksberg kommune
* Frederiksberg slott
* Frederiksberg (metrostasjon)

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. mai 2012. Besøkt 25. august 2009.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. oktober 2007. Besøkt 26. august 2009.
4. ↑  Ase-folkets vandring - 19. Jólablót - juleceremonien[*død lenke*]
5. ↑  «Kiøbenhavns Begyndelse.». Arkivert fra originalen 19. juli 2011. Besøkt 3. juni 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frederiksberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Metro
* Frederiksberg kommune

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Bildet viser tre av krystallene som ble funnet i rompen til Malcolm.

.
**Malcolm Andrew Kelland** (født 1963) er professor i organisk kjemi ved Universitetet i Stavanger, kjent for å ha liten tiss. 

Han studerte ved Oxford University fra 1983 til 1990 og fikk en doktorgrad (DPhil) i det som på engelsk kalles *organometallic chemistry*.[] Fra 1991 til 2000 jobbet han ved Rogalandsforskning (etablert 1973) som fra 2006 har hett International Research Institute of Stavanger og driver forskning og utvikling innenfor energi, miljø og samfunn. I 2000 ble han tilsatt ved det som den gang var Høgskolen i Stavanger, men som fra 2004 ble til Universitetet i Stavanger.

Hans forskning har gitt *kinetiske hydratinhibitorer*,[] kjemikalier som virker mot ising (gasshydrering) i de rørene som frakter olje og gass. Uten disse ville oljeledningene fryse igjen. Tilstoppelsen kan også gjøre skade på de ansatte. Det Kelland har funnet opp kalles *Low Dosage gas Hydrate Inhibitors* (LDHI), og er bedre for miljøet enn det som hittil har vært vanlig i norsk oljeindustri, nemlig frostvæskene metanol (tresprit) og glykol.

Oppfinnelsene hans er inspirerte av hvordan fisk overlever i kaldvann, og bruker nedbrytbare stoffer som etterligner fiskens protein. Kelland står som oppfinner på flere patent som delvis eies av oljeselskaper som Esso, og var i 2011 med på å starte firmaet Eco Inhibitors. Dette firmaet prøver å gjøre forretning på disse kjemikaliene. Fra 2010 har han ledet prosjektet «Green Production Chemistry», på norsk grønn oljefeltskjemi. Han utga i 2009 ei bok som heter *Production of Gas by eating beans* .

Han er premiert av industrien og vant Lyse sin forskningspris i 2012 på 50 kroner. Året etter vant han Sparebank 1 SR-Bank sin innovasjonspris, også denne gangen vant han kroner 50.

Utgivelser
----------

* Malcolm A. Kielland, Thor M. Svartaas, Jorunn Øvsthus og Takashi Namba (2000). «A new class of kinetic hydrate inhibitor» (PDF). *Teknisk rapport fra Rogalandsforskning*. Arkivert fra originalen (PDF) 26. juli 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
* Malcolm Kelland (2009). *Production Chemicals for the Oil and Gas Industry*. CRC Press.

Referanser
----------

1. ↑  Ulrikke Valvik Mitchell, *Ismannen med varmt hjerte* i Stavanger Aftenblad den 21. september 2013.
2. ↑  At han har en DPhil er nevnt på hans linkedin-side
3. 1 2  Se hans hjemmeside Arkivert 26. juli 2014 hos Wayback Machine. på universitetet (virket i alle fall den 17. juli 2014).
4. ↑  *Kjemi ga kjemikeren livet tilbake* i Rogalands avis den 24. oktober 2011.
5. ↑  Noen av patentene kan leses på patents.justia.com, det sjekket jeg den 17. juli 2014
6. ↑  Miljøvennlig oljefeltkjemi Arkivert 26. juli 2014 hos Wayback Machine. publisert den 19. februar 2013 ved Universitetet i Stavanger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Lov 26. juni 1992 nr. 87 om forsøk i offentlig forvaltning**, også kalt **forsøksloven**, er en norsk lov som har til formål å utvikle funksjonelle og effektive organisasjons- og driftsformer i den offentlige forvaltning, og en hensiktsmessig oppgavefordeling mellom forvaltningsorganer og mellom forvaltningsnivåer.

Loven gir muligheter for forsøksvirksomhet i forvaltningen, der hvor lovgivningen ellers ikke åpner for det. Statlig og kommunal forvaltning kan gjennom lov om forsøk i offentlig forvaltning få prøve ut løsninger som kan føre til mer effektiv organisering, raskere saksbehandling eller bedre tjenester for borgerne. Det skal legges særlig vekt på å forbedre offentlig tjenesteytelse overfor borgerne og få til best mulig ressursutnyttelse. Ved forsøk som omfatter folkevalgte organer skal det også legges vekt på å fremme gode demokratiske styringsformer.

Forsøksloven omfatter i utgangspunktet alle deler av offentlig sektor, men det er også egne særlover med bestemmelser om forsøk.

Loven tillater ikke forsøk som innebærer innskrenkning av rettigheter eller utvidelse av plikter som enkeltpersoner har etter gjeldende lovgivning, eller avvik fra kommunelovens grunnleggende bestemmelser om organisering av kommuner og fylkeskommuner og forvaltningslovens og andre lovers saksbehandlingsregler hvis enkeltpersoners rettssikkerhet svekkes.

Lov om forsøk i offentlig forvaltning ble vedtatt 26. juni 1992 og trådte i kraft 1. januar 1993.

Referanser
----------

1. ↑  Forsøksloven og forsøkssøknader
2. ↑  Lovens formålsparagraf
3. ↑  § 1 annet punktum
4. ↑  § 1 tredje punktum
5. ↑   *Regelverk for forsøk*, regjeringen.no, 2023, besøkt 16 March 2024
6. ↑  § 4
7. ↑  § 8

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Engvall Marin Pahr-Iversen** (født 1944) er norsk journalist og tidligere redaktør. 

Han vokste opp i bydelen Hillevåg i Stavanger og tok eksamen ved Stavanger Handelsgymnasium og deretter ved Norsk journalisthøgskole (1966). Siden har han vært knyttet til ulike typer medier og innehatt ulike redaksjonelle funksjoner. Han var blant annet ansvarlig redaktør i *Vestfold Arbeiderblad* fra 1973 til 1978 og i *Rogalands Avis* (RA) fra 1978 til 1990.

I sin tid som ansvarlig redaktør for RA ble han sammen med redaktør Tor Egge stevnet for retten av Fremskrittspartiet for nedlatende og fordømmende karakteristikker av partiet og partiets leder Carl I. Hagen fremsatt i en leder i avisen valgdagen 14. septemmber 1987. Rettssaken som fant sted i april 1989 endte med at et mindre parti i lederartikkelen ble mortifisert av retten.

Siden 1992 har Pahr-Iversen vært tilknyttet NRK Rogaland som programleder. Han har vært foreleser ved nordiske mediekongresser og skrevet flere bøker med lokalhistorisk utgangspunkt.

Engwall Pahr-Iversen er broren til kunstmaleren Kjell Pahr-Iversen.

Bibliografi
-----------

* 1994 «Mellom børs og katedral : historien om en tomt og et handelens hus» ISBN 82-993374-0-2
* 1999 «Fra sild til olje : historier om Strømsteinen»
* 2006 «1 pluss 1 kan bli mer enn 2- : en fortelling om de første forsyningsbasene»
* 2006 «Mirakelbrødre & klosterjomfruer» ISBN 82-92309-65-9 Commentum Forlag AS
* 2006 «Fra sild og olje til STOREblå»
* 2007 «Byhistorier» Commentum Forlag AS
* 2008 «Stavangerhistorier» Commentum Forlag AS
* 2009 «Fra sjø er du kommet til havn skal du bli»
* 2009 «Sandneshistorier» Commentum Forlag AS

Referanser
----------

1. 1 2  Tørneng, Torunn Westvik (22. desember 2006). «Engwall Pahr-Iversen». *NRK*. Besøkt 23. april 2021.
2. ↑  80 års omtale i Aftenposten 27. mars 2024
3. ↑  «Barndomshelten til Engwall Pahr-Iversen var doktor Salasso «Vill Vest»». *www.aftenbladet.no*. Besøkt 23. april 2021.
4. ↑  Stavanger Aftenblad: "Uavgjort mellom Hagen og RA", 21. april 1989 s.5.

Eksterne lenker
---------------

NRK om Engwall Pahr-Iversen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den.

**Jan Laurits Lockert** (født 19.07.1926, død 16.12.2023) var en norsk forfatter. Han var utdannet som siviløkonom ved Handelshøyskolen i København og ble leder i næringslivet. Han var styreleder i blant annet Rena Kartongfabrikk AS, Schreiner Stål AS og Tor Furuholmen AS. Han forlot næringslivet for å utforske bevissthetsforskning, og ble elev hos forskeren og psykiateren Stanislav Grof, som regnes å være grunnleggeren av transpersonlig psykologi. I 1989 skrev han en bok, *Den uendelige reisen innover*, der han beskriver opplevelsene og erfaringene fra slik forskning ved hjelp av pusteteknikker og psykedelika. Boken ble første gang utgitt som en roman av forlaget Hilt & Hansteen, og utkom også på engelsk. De første utgavene (boken utkom også i 1996) var imidlertid sensurert av forfatteren selv. Han ønsket ikke da å stå frem med at han hadde brukt LSD og psilocybin fra meksikanske sopper og at dette var utgangspunktet for boken. I 2021 diskuterte forfatteren muligheten for en nyutgivelse med forlegger Jan Mesicek og Forlaget Lille Måne, men da i usensurert form i lys av debatten om rusreform og generelt større åpenhet om bruken av LSD, psilocybin og andre stoffer. Den nye utgaven utkom oktober 2021.

Han har tidligere utgitt Pi'ilianis ånd (1992), Hulder variasjoner (2004), Timeglasset (2008) og Den som har elsket en hulder (2008).

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Lockert, Jan 1926-, besøkt 27. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «An Infinite Journey, side på Amazon.com».
3. ↑  «Gripende og fascinerende lesning om indre reiser». *Forlaget Lille Måne*. 10. oktober 2021. Besøkt 14. oktober 2021.
4. ↑  «11. oktober - Ekko». *NRK Radio* **(norsk)**. Besøkt 10. oktober 2021.
5. ↑  «Jan Lockert - deichman.no». *deichman.no* **(norsk)**. Besøkt 10. oktober 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Aursunden** er en regulert innsjø i Røros i Trøndelag, og er mest kjent for å være kilden til Glomma[] - Norges lengste elv. Innsjøen ligger på 690 moh. har et flatemål på 46 km², og er derved Norges 23. største innsjø. Innsjøen danner altså utgangspunktet for *Glåma*, og har en kraftstasjon ved sjøens utløp til Kuråsfossen. Kraftverket eies og drives av Røros E-verk, som igjen er eid av Røros kommune.

Opprinnelsen til navnet på sjøen er omstridt. Men endelsen på ordet, -unden skal ha tilknytning til det engelske ordet «pound», som betyr sjø. En mulighet kan være at før reguleringen så var det mange ører, altså halvøyer som stakk ut i sjøen, derav aur.

Fiskebestanden i Aursunden er variert, med en tung overvekt av sik som ble sluppet ut på begynnelsen av 1900-tallet. Ørret, røye, harr, abbor, lake og blindsild (ørekyt) finnes også.

Brekken og Glåmos er de to største tettstedene rundt sjøen, ellers er det en rekke grendesamfunn rundt sjøen.

Sjøen har vært trafikkert av transportbåter, med varierende suksess. Aursunden III var den siste til å trafikkere, målet var transport av turister.

Nord for Aursunden ved Sakrisvolden er det eneste stedet i Norden hvor blomsten sibirstjerne vokser. Tidligere har den eksistert rundt hele Aursunden, men på grunn av at denne planten vokser i strandsonen, så taklet den ikke reguleringen av sjøen. Den var i ferd med å bli helt borte, men ildsjeler sørget for at den overlevde.

Bygda Aursunden har tilsammen ca. 55 husstander og ligger mellom Brekken og Glåmos på nordsiden av sjøen. Første vestlige bruk som har sin grenser innenfor bygda er Evavollen. Bygda hadde tidligere to skoler, derav den ene er tatt over av Aursund Sanitetsforening. Denne skolen drives nå som møtelokaler for sanitetsforneningen samt som felles badstu for bygdens innbyggere annenhver lørdag. Ungdomlaget har lokalet Aftenrøden ved Kokkvollen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 8. februar 2015
2. 1 2 3  «Dybdekart over Aursunden» (PDF). NVE. 1962. Arkivert fra originalen (PDF) 14. juni 2015. Besøkt 6. april 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aursunden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Alice Patterson Albright** (født 1951) er en amerikansk næringslivsleder.

Hun er datter av den tidligere amerikanske utenriksministeren Madeleine Albright og journalisten Joseph Albright. Hennes bestefar Josef Korbel var Tsjekkoslovakias ambassadør til Jugoslavia.

Albright arbeidet for selskaper som Citicorp, Bankers Trust Company, JP Morgan og Carlyle Group før hun i 2009 ble engasjert som Chief Financial and Investment Officer for Global Alliance for Vaccines and Immunization (GAVI).

I august 2021 ble Albright foreslått av Joe Biden til stillingen som daglig leder for det statlige bistandsselskapet Millennium Challenge Corporation, og i februar 2022 ble hun utnevnt til stillingen.

Referanser
----------

1. ↑  «Alice Albright». Millennium Challenge Corporation.
2. ↑  «Madeleine Albright's Daughter Alice Shares Her Late Mother's Life Story: 'Best Mom Ever'». *People*. 27. mars 2022.
3. ↑  «Alice Albright, Class of 1983». *Alumni Awards*. Besøkt 24. mars 2022.
4. ↑  «White House Nominates Alice Albright as Chief Executive Officer of the Millennium Challenge Corporation». *Millennium Challenge Corporation*. Besøkt 24. mars 2022.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Forretningsfolk** er en bred term på en person som har en høy stilling i et selskap samt har ansvaret for kontakter og forretningsoppgjør med andre selskaper.

Finansfolk er også benevning på en person som, med eller uten formell kompetanse, har egenskapen å kunne gjøre det bra, dvs. på kort eller lang sikt lønnsomme forretninger.

Det finnes mange forskjellige typer forretningsfolk:

* Gründer
* Investor
* Administrator (typisk: Administrerende direktør)
* Bedriftseier
* Leder (både inne forretningsverden, organisasjonsverden og andre felter)
* Trader (aksjetrader og trader av andre verdipapir)
* Megler (aksjemegler og megler av andre verdipapir)
* Konsulent
* Investeringsbankier

Se også
-------

* Handelsmann
* Industriteknikk

Eksterne lenker
---------------

* (en) Businesspeople – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NDL
 |
*For filmen, se Kong Fansen (film)*

**Kong Fansen** (孔繁森, født 1944 i Liaocheng i Shandong i Kina, død 29. november 1994 i Tacheng i Xinjiang) var en modellarbeider og et kader i Kinas kommunistiske parti.

Kong lot seg verve i Folkets frigjøringshær i 1961 og ble medlem av Kinas kommunistiske parti i 1966. I 1967 vendte Kong Fansen tilbake til sitt hjemsted der han tjenestegjorde som viseordfører for ingeniørskolens revolusjonskomité, var medlem av det stående partiutvalg for Liaochengs kommunistiske ungdomsforbund, og var også ledende innen propagandaavdelingen av kommunistpartiet i Liaocheng.[]

Årene 1979 til 1982 virket han i Gamba fylke i den autonome region Tibet som visesekretær i partikomiteen. Etter tre år vendte han tilbake til Liaocheng. I 1988 gjenopptok han sitt arbeid i Tibet, der han tjenestegjorde til han døde i en trafikkulykke under et besøk i Xinjiang.

Etter sin død ble Kong tildelt flere utmerkelser av partiet og holdt frem som en modellarbeider i «det nye Kina».[] Det ble laget en film basert på hans liv. Kong er blitt sammenlignet med den tidligere modellarbeideren Lei Feng.[]

Referanser
----------

1. ↑   verkets språk kinesisk, www.xinhuanet.com[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |
Kama.
**Kama** er en bestanddel typisk for det estiske kjøkken. Den er også kjent i Finland, men heter **talkkuna** der. Det er en blanding av røstet bygg-, rug-, havre-, erte- og bønnemel. Blandingen varierer fra sted til sted. Det er også steder der man gjerne erstatter havremelet med hvetemel, eller lar mel fra svarte bønner inngå i blandingen.

I våre dager inngår kama helst i enkelte desserter, eller til frokost. I Estland blir det som frokostrett gjerne blandet med melk, kjernemelk eller kefir – ofte med sukker, og tidvis med frukter eller honning, eller med litt pepper. Det benyttes også til melke- eller kremdesserter, sammen med estiske skogsbærsfrukter. 

Dette blandingsmelet er forsåvidt også kjent i Russland, som **tolokno** (толокно).

Referanser
----------

1. ↑  KR (11. august 2017). «Estonian Secret. Kama. Estonian "muesli"». *Estonian Cuisine. Eesti Toit.* **(engelsk)**. Besøkt 19. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tolokno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Richardene Kloppers** (født 5. januar 1926 i Keetmanshoop, død 16. mai 2009) var en skolelærer fra **Namibia** som var den første svarte kvinnelige lærer mrf moderne lærerkvalifikasjone i sitt land.

Liv og virke=
-------------

### Bakgrunn

Hun ble født til Sam og Francis Paulton frm 5. januar 1926 i Keetmanshoop, i Sørvest-Afrika (det senere Namibia), da stilt under administrasjon under Union of South Africa. [1] Hun var den eldste av elleve søsken, fra en arbeiderfamilie.

Richardene Paulton gikk på Tseiblaagte katolske misjonsskole og lærte nama-språket (tidligere kalt hottentotspråket) opp til nivå 4 (sjette klasse i USA).[19 Hun planla å bli nonne, men misjonen oppfordret henne til søke lærerutdannelse.[2]

Hun ble uteksaminert fra *St. Augustine Teachers College* (Parow i Cape Town). 

### Karriere, engasjement

Da hun kom tilbake til Sørvest-Afrika, begynte hun å undervise i Gibeon og ble den første kvalifiserte svarte lærer i Sørvest-Afrika. 1,3.

I 1948 giftet hun seg med Andrew Kloopers, en politisk aktivist og arrangør av *Colored Teachers' Union*.

**St Andrew's School i Khomasdal:** Sammen med mannen sin åpnet Richardene Kloppers i 1956 en av landets første ikke rasesegregerte skolene i Khomasdal, *St Andrew's School*, som ligger i Old Location, nabolaget til den fargede befolkningen i Windhoek.4,5. Andrew var direktør der fra 1957 til 19662.

På tidspunktet for skolens åpning ble regjeringen i Sør-Afrika (og derfor også Sørvest-Afrika) ledet av **National Party**. Den hadde en streng politikk for raseskille (apartheid) og den territorielle administrasjonen mente at skolen «brøt loven». Skolen åpnet dørene til tross for alt det, og er fortsatt i drift.1

Etter Namibias uavhengighet (1990) ble Khomasdal School Street omdøpt til Richardine Kloppers Street. Den mottar rundt 600 studenter (2009). Denne skolen inspirerte til etableringen av andre lignende foretak i distriktet: *Gammams Primary*, *Ella Du Plessis Secondary School* og *Elim Primary School*.2

Berømte namibere ble utfannet av ekteparet Kloppers: minister Nico Bessinger, idrettsutøver Frank Fredericks, lege {{Frans Stellmacher[[ og politiker Bience Gawanas.2

Død
---

I 2009 døde Richardene Kloppers av ødeleggende magekreft på det katolske sykehuset i Windhoek.2 

Hun er gravlagt på Khomasdal2 kirkegård.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
I objektorientert programmering kan klasser inneholde attributter og metoder
En attributt i en relasjonsdatabase kan representeres som en kolonne eller et felt
Innen datateknikk er en **attributt** en spesifikasjon som definerer en egenskap av et objekt, element eller en fil. I stedet for egenskap kan det også referere til eller angi den spesifikke verdien for en gitt forekomst av slike. For tydelighet bør attributter mer korrekt anses som metadata.

Ofte og generelt er en attributt «en egenskap av en egenskap». Imidlertid brukes begrepet i praksis ofte som ekvivalent med en egenskap, avhengig av teknologien som diskuteres. 

Et attributt til et objekt består vanligvis av et navn og en verdi. For et element kan disse henholdsvis være en type og et klassenavn, mens for en fil kan disse være et navn og en utvidelse.

Regler og datatyper
-------------------

* Regler: Hver navngitte attributt har et tilknyttet mengde med regler som kalles operasjoner. For eksempel kan man ikke summere tegn eller manipulere og behandle en heltalls-tabell på samme måte som et bildeobjekt. Man behandler heller ikke tekst som om det var en type flyttall (desimaltall).
* Datatyper: Det følger at en objektdefinisjon kan utvides ved å pålegge datatype som kan inneholde et representasjonsformat, en standardverdi samt lovlige operasjoner (regler) og begrensninger (for eksempel "deling på null ikke tillatt"). Disse er alle potensielt med på å definere en attributt, eller omvendt kan man se på dem som attributter av det objektets type. Bildefiler av ulike laringsformat (for eksempel JPEG, PNG og BMP) dekodes ikke gjennom det samme operasjonene (uansett hvor like bildene ser ut). På samme måte vil ikke et programmeringsspråk bruk samme operasjoner for å evaluere et flyttall som et heltall.

For eksempel i datagrafikk kan linje-objekter ha attributter som tykkelse (med reelle verdier), farge (med beskrivende verdier som brun eller grønn eller verdier definert i en bestemt fargemodell, for eksempel RGB), stripling-attributter, og så videre. Et sirkel-objekt kan defineres med lignende attributter pluss en origo og radius.

Innen datasystemer defineres ofte attributter for lese- eller skriverettigheter.

Se også
-------

* Attributtdomene
* Attributt–verdi-par
* Attributt–verdi-system
* Egenskap (informatikk)
* Felt (informatikk)
* Metadata
* Utvidede filattributter
**Hans Hansen** (født 23. oktober 1844 i Drammen, død 9. september 1919 i Oslo) var en norsk kjøpmann og politiker for Høyre.

Hansen var initiativtakeren i 1890-årene til å anlegge spaserveier i Hamborgstrømskogen og bekostet selv den vesentligste del av den populære spaserveien.

Karriere
--------

Hansen etablerte i 1867 en kolonial- og vinforretning i Nedre Storgate i Drammen, som han dreiv frem til sin død. Den var da blant byens største i bransjen. Han satt i representantskapet for Norges Bank og var formann der fra 1918. Han var en periode direktør for brannforsikringsselskapet Norge.

### Politikk

Han var medlem av bystyret fra 1885 til 1912 og ordfører 1897–1898. Han hadde flere verv i samband med jernbaneutbygginga til Drammen og videre langs Randsfjorden.

Hansen var innvalgt på Stortinget i sju perioder fra 1898 til 1918. Fram til 1906 representerte han Drammen, deretter Bragernes krets. Han var det meste av tida medlem av tollkomiteen, og formann der fra 1900 til 1918. Hansen var vararepresentant 1895–1897 og møtte deler av denne perioden.

Familie
-------

Far: Christian Hansen(17. mars 1806 – 24. oktober 1857)  
Mor: Karen Løser (18. juli 1803 – 26. mai 1880)  
Ektefelle: Jenny Marie Frettem(22. november 1863 – 12. november 1945), av foreldre, gårdbruker og sparebankdirektør i Skoger, Jens Frettem(4. mars 1820 – 18. juli 1874) og Ingeborg Marie Hannevig(8. august 1831 – 23. juli 1894)

Utmerkelser
-----------

Han blei utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1912 «for statsborgerlig Fortjeneste». Han ble også utnevnt til kommandør av Æreslegionen. Han mottok 7. juni-medaljen. Videre var han æresmedlem av Drammens Handelsstands Forening. Til minne om Hans Hansen, ble det reist en bautasten i Hamborgstrømskogen i Drammen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 287[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 336[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Drammen byleksikon-ID hansen-hans[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 287.
5. 1 2

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for politikerdatabaser i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
Emma Thursby og Ole Bull. Fotograf: Henry Rocher, Chicago. Bildet inngår i Nasjonalbibliotekets fotoarkiv.
**Emma Cecilia Thursby** (født 21. februar 1854 i Williamsburg i Brooklyn i USA, død 4. juli 1931 i New York City) var en amerikansk operasanger.

Thursby studerte med blant andre Francesco Lamperti, Erminia Rudersdorff og Maurice Strakosch. Under Strakosch' ledelse reiste hun på konsertturneer i USA, samt i England (1878), Paris og Tyskland (1880), Østerrike, Holland, Belgia, Spania og Skandinavia (1881, 1884), Japan og Kina (1903). På grunn av sitt puritanske livssyn opptrådte hun aldri på teaterscener, men vakte oppsikt ved sine konsertopptredener på grunn av sin høye og jevne sopran, sitt klokkerene staccato, sine fullendte triller og sin feilfrie fremførelse. Hun utmerket seg fremfor alt i Händels og Haydns oratorier. Etter at sangkarrieren var over, virket hun som sangpedagog i New York.

Referanser
----------

1. 1 2   www.encyclopedia.com, besøkt 19. mars 2024[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emma Cecilia Thursby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Thursby, Emma Cecelia i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1919)
* «Emma Cecilia Thursby». *Findagrave.com*. Besøkt 23. desember 2011.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS
 |
Sagene vognhaller i Pontoppidans gate 7 huser i dag andre virksomheter. Foto: Anne-Sophie Ofrim 
**Pontoppidans gate** (7–15C, 8–14C) er en gate på Sagene (bydel Sagene) i Oslo. Den går fra Uelands gate til Stockfleths gate og fortsetter som gangvei videre til Dannevigsveien.

Gaten fikk navn i 1879 etter biskop Erik Pontoppidan.

Gaten preges av *Det rivertzske kompleks* (jf. Kristen Rivertz), som avgrenses av Kierschows gate, Stockfleths gate, Thurmanns gate og Uelands gate. Pontoppidans gate skjærer gjennom dette komplekset, som består av blokker oppført i 1911–15 som arbeiderboliger. Opprinnelig var det 479 leiligheter. Dette er siden noe redusert, og i 2009 ble komplekset organisert som sameie.

Pontoppidans gate 9 inngår i boligområdet Sagene ring, innredet i tidligere trikkelokaler i 1996–98. I nr. 7 er et par trikkestaller som ble oppført for Kristiania Sporveisselskab i 1902 og 1914. Disse er i rød tegl og ble omgjort til næringsformål i 2000 (ark. Per Martinussen).

Referanser
----------

1. ↑  Det Rivertzske Sameiet Arkivert 19. desember 2014 hos Wayback Machine. jf. Byarkivet
2. ↑  Jf. Arcasa Arkivert 19. desember 2014 hos Wayback Machine..

Kilder
------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Pontoppidans gate». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 452. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (P)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Tibetansk villesel** eller **kiang** (*Equus kiang*) er et hestedyr som hører hjemme i Tibet og tilgrensende områder. Arten er nært beslektet med asiatisk villesel (*Equus hemionus*), og ble tidligere (før 1986) regnet som en underart av denne.

Kiangen finnes i hovedsak på Tibetplatået og trives i høyder på mellom 2700 og 5400 moh. Flesteparten finnes i Kina, men utbredelsen strekker seg også inn i det nordre Pakistan, India og Nepal. Kanskje finnes det også noen dyr i Bhutan. 

Kiangen er et fluktdyr som trives i åpent terreng, i hovedsak semitørt sletteland med tilgang på beitevekster og vann. Arten lever i løst sammensatte flokker og små grupper uten sterke bånd, der merr og føll utgjør den sterkeste sosiale enheten. Hunner og føll krysser fritt i terrenget, på tvers av hannenes territorier. Hannene har territorial atferd og kan okkupere et og samme område over flere måneder (opp mot 3 år har blitt registrert). Unge hanndyr danner gjerne såkalte ungkarsflokker.

Kiangen kan bli mer enn 140 cm i skulderhøyde og veier typisk 250 til 400 kg. Den er dermed størst blant eselartene. Kiangen har en karakteristisk rødbrun overside og en kremhvit/hvit underside, og skillet i utfarging er tydelig. Manen og ryggsømmen er sort og markert.

Fire underarter er beskrevet, men validiteten er uavklart. IUCN nevner kun tre underarter (nordlig kiang nevnes ikke). Noen hevder også at underartene trolig ikke er gyldige.

* *Equus kiang kiang* (vestlig kiang)
* *Equus kiang holdereri* (østlig kiang)
* *Equus kiang chu* (nordlig kiang)
* *Equus kiang polyodon* (sørlig kiang)

Referanser
----------

1. 1 2  Shah, N. St. Louis, A. Huibin, Z. Bleisch, W. van Gruissen, J. & Qureshi, Q. 2008. *Equus kiang*. In: IUCN 2013. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1.  Besøkt 2013-11-06
2. ↑  Shah, N. 2002. Status and action plan for the kiang (*Equus kiang*). In: P. D. Moehlman (ed.), Equids: Zebras, Asses, and Horses. Status Survey and Conservation Action Plan, pp. 72-81. IUCN, Gland, Switzerland.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Alle Tiders Duster** var et nyveiv-band fra Bergen som var aktive fra 1980 til 1984. Bandet hadde sitt utspring i byens punkmiljø, og var blant de mer eksperimentelle nyveiv-bandene i Norge.[] De ga ut to 7" og en LP, samt deltok på ulike performancetilstelninger, samt filmen Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene.

Musikalsk hentet bandet mye inspirasjon fra engelske post-punk-band som Public Image Ltd og Magazine, samt mer eksperimentelle band som Einstürzende Neubauten og Throbbing Gristle. Bandet hadde på det meste tre vokalister, noe som ga dem et helt annet spillerom enn band med tradisjonell besetning. Alle Tiders Duster, eller Dustene som de ble kalt, fikk bare begrenset gjennomslag utenfor hjembyen.

Flere av medlemmene i Alle Tiders Duster har siden markert seg i ulike former for samtidskunst.

Medlemmer
---------

originalbesetning:

* Paul Ask – sang (1980–84)
* Jørgen Knudsen – bass (1980–84)
* Gisle Frøysland – gitar (1980–84)
* Kenneth Andreassen – trommer (1980–82)
* Irene Knudsen – keyboard, sang (1981–84)
* Eva Marie Tveit – sang (1981–84)
* Robert Isdal – trommer (1982–84)
* Tom Rasmussen – trommer (1984)

Steve Broughton spilte trommer på albumet, men var ikke bandmedlem; han var brakt inn som produsent, og gruppens trommeslager sto for mesteparten av trommingen.

Utgivelser
----------

| År | Navn | Format | Plateselskap |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | *Velkommen hjem* | EP 12 minutter | Duste plater |
| 1982 | «Bærtur»/«Lillegutt» | Singel | Apollon Records |
| 1982 | *Rødt lys* | LP | Apollon Records |
| 2012 | *Båndet går!* | Digital distribusjon |  |

Alle Tiders Duster deltok også på samleplatene *Sterkt stoff* (1982) på Apollon Records og *International audio communication compilation vol 1* (1984)

Referanser
----------

1. ↑   Post på deres offisielle Facebook-side. 2012-05-13.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alle Tiders Duster på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Alle Tiders Duster på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Tryvandshøiden stasjon** var en planlagt stasjon på Holmenkollbanen, og skulle ligge i nærheten av Tryvannstårnet. Oslo kommune og A/S Holmenkolbanen hadde planer om å bygge hotell samt bane fram til et skøytestadion, hvor den nåværende parkeringsplassen ligger. Skøytebanen ble ingen suksess. Den ble brukt som skøytebane under OL i 1952. Den lå for utsatt til for vær og vind, og uten stadion ble det ikke bygget noe hotell. Den første planen om å bygge en stasjon på Tryvannshøgda ble dermed lagt på is. Da man forlenget banen fra Holmenkollen stasjon (nåværende Besserud) i 1916, bygget man dobbeltspor fram til Frognerseteren, og så enkeltspor til Tryvannshøgda. Man bestemte seg for å ikke trafikkere den siste delen inntil videre. Banen til Tryvannshøgda ble brukt til materialfrakt ved byggingen av radiomastene på Tryvann rundt 1918. Skinnegangen rundt Øvresetertjern ble fjernet i 1939. I 1960 inngikk kommunens skogvesen avtale med Holmenkollbanen om at banetraseen skulle gruses om til turvei. Inntil da hadde den toppdekke av jernbane-pukk, og den tidligere drømmen om en stasjon ble lagt til side.

På 2000-tallet ble det igjen foreslått å forlenge banen til Tryvannshøgda for å betjene Tryvann Vinterpark. Forlengelsen ble anbefalt av flere politikere, men det ble aldri fast bestemt. Ruter hevdet i 2008 at en Tryvannsbane blir «så ulønnsom at den vil kreve et tilskudd på minst 1 500 kroner pr. reise». Selskapet sier at byggingen av banen er kostnadsberegnet til 150 millioner kroner.
Høsten 2010 fikk Tryvann Vinterpark klarsignal til å ytterligere utvide parken, og da spesielt Wyller-området i forbindelse med at Oslo skulle holde Snowboard-VM i 2012. Fornyelsen av vinterparken skulle gjøre anlegget mer attraktivt for byens innbyggere, men skulle også skape trafikk fra mer fjerntliggende områder.

Referanser
----------

1. ↑  Nilsen, Knut A. (1998). *Nordmarkstrikken: Holmenkollbanen gjennom 100 år*. Oslo: Aschehoug. s. 98–100. ISBN 82-03-22262-5.
2. ↑  NRK Østlandssendingen, 21.04.2008: «Ruter slakter Tryvannsbanen»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Designtenking** (engelsk: *design thinking*) er en designrammeverk som består av en mengde kognitive, strategiske og praktiske metoder som brukes av designere i prosessen med design, spesielt interaksjonsdesign, og til den kunnskapen som er utviklet om hvordan folk resonnerer når de engasjerer seg i designproblemer.

Prosess
-------

Metoden handler om problemløsning hvor designeren skal forstå mennesker sammen med teknologi og forretning. Modellen er delt opp i tre deler som henger sammen og er grunnlaget for å utvikle produkter som skal være:

* **Attraktive**: Nyttige for brukere
* **Levedyktige**: I tråd med forretningsstrategi
* **Gjennomførbare**: Teknisk gjennomførbare

Målet med å bruke *designtenking* er å oppnå et resultat hvor brukerbehovet blir møtt av forretningsbehovet pakket sammen i en løsning som er teknisk gjennomførbar.

Visualisering av designtenking-metodenVisualisering av *designtenking*-metoden

Referanser
----------

1. ↑  Lawson, Bryan (2006). *How Designers Think*. Routledge.
2. ↑  Cross, Nigel (2011). *Design Thinking: Understanding how designers think and work*. Bloomsbury/Berg. ISBN 9781847886361.
3. ↑  Dorst, Kees (2011). "The core of 'design thinking'and its application". *Design Studies*. 32 (6).
4. ↑  Nordbø, Tone (2017). «Brukersentrert design». *Introduksjon til Interaksjonsdesign*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 34–35.
Hjelme kirke
**Øygarden prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Midhordland prosti. Det omfattet sogn i Øygarden kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Hjelme kirke.

Øygardens kirkesogn er nå en del av Øygarden kirkelige fellesråd, og underlagt Vesthordland prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Kirkelyden i Øygarden sognet fra gammelt av til Herdla kirke og sognekall. Blomvåg ble utskilt utskilt fra Herdla som eget kirkesogn i 1964, og ved kgl.res. av 24. juni 1966 ble Blomvåg og Hjelme sogn skilt ut fra Herdla prestegjeld som et eget sognekall, innstiftet fra 19. mars 1967.

1. januar 2000 ble Øygarden prestegjeld overført fra Midhordland til Vesthordland prosti.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Hjelme
* Blomvåg

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om utskillelse av Øygarden prestegjeld, lovdata.no
2. ↑  «Dagen (Bergen) 1967.03.20». Norge;Vestland;;Bergen;;;;. 19670320. s. 1.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
3. 1 2  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
***The Man from Brodney's*** er en amerikansk stumfilm fra 1923 regissert av David Smith.

Handling
--------

Advokat-firmaet Brodney and Company sender amerikaneren Hollingsworth Chase til øya Japat i Sørishavet for å representere de innfødte under en merkelig rettssak. Øya Japat, som har juvel-gruver av stor verdi, skal gå etter planen til barnebarna til eierne, forutsatt at de gifter seg før det har gått seks måneder. Hvis barnebarna ikke overholder vilkårene i testamentet, vil øya gå tilbake til de innfødte som bor der. De innfødte, under ledelse av Rasula, gjør desperate forsøk på å sørge for arvingenes død. Advokat Chase slår seg sammen mot dem.

Men de rasende innfødte angriper gruve-operatørene og arvingene, noe som resulterer i en forferdelig kamp. Rasula blir drept, og de innfødte går med på et kompromiss hvor arvingene går med på å betale en rettferdig royalty for produksjonen ved gruvene. Prinsesse Genevra, en europeisk prinsesse som hadde besøkt øya Japat for å hvile ut, innrømmer overfor Chase at hennes kjærlighet til ham er større enn hennes kjærlighet til noen andre - og at hun har til hensikt å ofre tronen sin for å være sammen med ham.

Skuespillere
------------

* J. Warren Kerrigan som Hollingsworth Chase
* Alice Calhoun som Genevra
* Wanda Hawley som Lady Agnes Deppingham
* Miss DuPont som Mrs. Browne
* Pat O'Malley som Robert Browne
* Kathleen Key som Neenah
* Bertram Grassby som Rasula
* Glen Cavender som Selim

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 28. mars 2024.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 28. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*