Denne artikkelen er under arbeid. Som leser bør du være forberedt på at den kan være uferdig, og at innholdet kan endre seg fra dag til dag. Som bidragsyter bør du være forberedt på redigeringskollisjoner; det kan være lurt å kopiere teksten din til en annen tekstbehandler før du lagrer. Diskuter gjerne artikkelens struktur og innhold på diskusjonssiden.

**Olive Emily Albertina Schreiner** (1855–1920) var en sørafrikansk forfatter, pasifist og intellektuell. Hun er best kjent for sin roman *The Story of an African Farm* (1883), som har fått stor anerkjennelse, er utgitt i flere opplag og oversatt til flere språk. Den behandler frimodig samtidsspørsmål som agnostisisme, eksistensiell uavhengighet, individualisme, kvinners profesjonelle ambisjoner og livets elementære natur på den *koloniale grensen.!!?*

Siden slutten av 1900-tallet har forskere også kreditert Schreiner som en talsmann for afrikanerne og andre sørafrikanske grupper som ble ekskludert fra politisk makt i flere tiår, som urfolks svarte, jøder og indianere. Selv om hun viste interesse for områder som sosialisme, pasifisme, vegetarisme og feminisme, *unnslapp synspunktene hennes restriktive kategoriseringer.* Hennes publiserte verk og andre *gjenlevende* skrifter fremmer implisitte verdier som moderasjon, vennskap og forståelse blant alle folkeslag, og unngår fallgruvene til politisk radikalisme, som hun bevisst unngikk. Hun ble kalt en livslang fritenker, og fortsatte også å følge den kristne bibelens ånd og utviklet en sekulær versjon av verdensbildet til misjonærforeldrene sine, med mystiske elementer. *(skriv om i skikkelig norsk!)*

Schreiner er også kjent for en roman som ble utgitt posthumt: *From Man To Man Or Perhaps Only* (1926). Hun hadde ikke fullført revisjonene før sin død. Den første utgaven ble produsert av mannen hennes, Samuel Cronwright-Schreiner. Den ble redigert på nytt og utgitt av University of Cape Town Press (redigert og introdusert av Dorothy Driver). Denne utgaven retter opp tidligere feil og gir en annen avslutning på romanen, med Schreiners egne ord, i tillegg til ektemannens sammendrag. *From Man to Man or Perhaps Only* (norsk: *Fra mann til mann eller kanskje bare)* skal ha vært Schreiner favoritt blant romanene hennes. Fra å utforske hvite kvinners *innesperring* til hjemmeliv i i kolonitidens Sør-Afrika, utvider romanen etter hvert blikket til å omfatte svarte kvinner og jenter. Deres tilstedeværelse informerer gradvis den sentrale karakterens kamp for å gjenskape seg selv og utdanne barna sine mot rasisme og sexisme.

Biografi
--------

Karel Schoeman, en historiker og autoritet på Schreiner i Sør-Afrika, skrev at hun var en fremragende skikkelse i en sørafrikansk kontekst. Han oppsummerer det grunnleggende mønsteret i livet hennes som følger, og legger merke til periodene hun bodde utenfor landet:

> Fra et kronologisk synspunkt viser Olive Schreiners liv et interessant mønster. Etter at hun tilbrakte de første tjuefem av dem i Sør-Afrika ... hun var i England i mer enn syv år […] Etter dette bodde hun i Sør-Afrika i 24 år, tiden for vennskapet hennes med Rhodes, anglo-boerkrigen, og hennes økende engasjement i spørsmål som rasisme og kvinners situasjon, hvoretter et annet eksil fulgte i England for syv år; det var bare kort tid før hennes død i 1920 at hun returnerte til Sør-Afrika.)
> 
> 

### Barndom og ungdom

Olive var det niende av 12 barn i barneflokken til misjonærparet Gottlob Schreiner og Rebecca (født Lyndall) ved Wesleyan Missionary Society-stasjonen i Wittebergen i Eastern Cape, nær Herschel i Sør-Afrika. Foreldrene hadde giftet seg i England i 1837. Olive ble oppkalt etter sine tre eldre brødre, Oliver (1848–1854), Albert (1843–1843) og Emile (1852–1852), som alle tre døde før hun ble født.

Barndommen hennes var tøff: Faren var kjærlig og mild, men upraktisk, noe som førte til vanskeligheter for familien; men hennes mor var innstilt på å lære barna sine den samme tilbakeholdenhet og selvdisiplin som hadde vært en del av hennes oppvekst. Olive fikk praktisk talt all sin første utdannelse fra sin mor, som var belest og begavet – og lærte døtrene å lese.

Utover at moren lærte henne og søstrene å lese, fikk jentene ingen formell skolegang, det fikk derimot brødrene. En slik forskjellsbehandling ble opplevd som svært urettferdig, og Olive hentyder til dette flere steder i sine bøker og artikler.

Da Olive var seks år flyttet familien til Healdtown i Eastern Cape, der faren skulle drive Wesleyan treningsinstitutt (Wesleyan Missionary Training Institute). Som med så mange av hans andre prosjekter, var han ikke i stand til å håndtere ansvaret og ble utvist i skam for å ha handlet mot misjonens regler og bestemmelser. Han ble tvunget til å finne arbeid utenfor misjonen for første gang i livet og prøvde seg på en forretningsforetak. Igjen mislyktes han og var insolvent innen et år. Som et resultat av dette levde familien i dyp fattigdom.

Da Schreiner var ni, døde søsteren Helen («Ellie»), og dette hadde en dyp innvirkning på henne. Ellie var det tolvte og siste barnet. Hun var bare 17 måneder da hun døde (1864–1865).  Schreiner dedikerte 'Prelude' av *From Man to Man* til Ellie, så vel som til sin egen datter, som døde kort tid etter fødselen.

I en rekke brev omtaler Schreiner Ellies død som et sentralt vendepunkt i livet hennes. I et brev til John T. Lloyd fra 1892 kommenterte Schreiner for eksempel:

> «Jeg tror jeg først hadde denne følelsen med hensyn til døden tydelig da min favoritt-lillesøster døde da jeg var ni år gammel. Jeg sov med den lille kroppen hennes til den ble gravlagt, og etter dét pleide jeg å sitte i timevis ved graven hennes, og det var like umulig for meg da, som det er umulig for meg nå, å akseptere den vanlige doktrinen om at hun levde videre et sted uten kropp.»
> 
> 

Da hennes eldre bror, Theophilus (1844–1920), ble utnevnt til rektor i Cradock i 1867, dro Schreiner og to av søsknene deres for å bo hos ham. Hun gikk også på skolen hans, hvor hun fikk formell utdanning for første gang. Men hun var ikke lykkeligere i Cradock enn hun hadde vært i Wittebergen eller Healdtown. Søsknene hennes var svært religiøse, men som mange lærde viktorianere, hadde Olive allerede stilt spørsmål ved foreldrenes kristendom, og dette var årsaken til mange diskusjoner hun hadde med familien.  

Da Theo og *broren hennes* forlot Cradock for å dra til diamantfeltene i Griqualand West, valgte Olive å bli guvernante. På vei til sin første stilling på Barkly East møtte hun Willie Bertram, som delte hennes syn på religion og som lånte henne en kopi av Herbert Spencers *First Principles (Første prinsipper)*. Denne teksten skulle få en dyp innvirkning på henne. Mens Spencer avviste religiøse trosbekjennelser og doktriner, argumenterte han også for en tro på et absolutt som lå utenfor omfanget av menneskelig kunnskap og fatteevne. Denne troen ble grunnlagt i en forening mellom naturens og et teleologisk univers. Dette passet Olive godt, i hennes forsøk på å skape en moral fri for organisert religion.

Etter møtet med Bertram reiste Olive fra sted til sted, hadde stillinger som guvernante i forskjellige familier, og forlot dem ofte på grunn av personlige konflikter med arbeidsgiverne sine. En sak som alltid dukket opp, var hennes uvanlige syn på religion. Frafallet hennes falt ikke i god jord hos de tradisjonelle famiiene hun arbeidet blant.**REF**

 

En annen faktor var at hun var noe ukonvensjonell i sine forhold, for hun var i mange tilfeller usikker på hvordan hun skulle forholde seg seksuelt til sine mannlige arbeidsgivere, og til menn generelt. I sin studie av Schreiners karakter skriver Karel Schoeman:

> Når det gjelder Olives seksualitet er det lite kjent, for uansett hvor åpen hun var [som kvinne] for sin tid, var dette bare relativt, og informasjonen som kan brukes som det primære beviset i denne forbindelse, er inkludert og dukket opp som et tillegg i casestudiene som vises i [Havelock] Ellis' Studies in the psychology of sex ... ("Historie IX", 236)
> 
> 

Og denne personen, som Schoeman identifiserer sterkt med Schreiner i enighet med andre forskere, beskrives av Ellis som ...

> [Noen som]... fra oppveksten opplevde erotiske dagdrømmer, forestilte seg kjærlighetshistorier der hun selv var heltinnen; klimakset i disse historiene har utviklet seg med hennes egen kunnskap om seksuelle forhold ... Hun ser på seg selv som svært lidenskapelig ... men hennes seksuelle følelser ser ut til å ha utviklet seg veldig sakte og er blitt noe intellektualisert ... (Schoeman, 236, 1989)
> 
> 

I løpet av denne tiden møtte hun Julius Gau, som hun ble forlovet med. Forlovelsen deres varte ikke lenge. Hun reiste tilbake for å bo hos foreldrene – og deretter hos brødrene. Hun leste mye og begynte å skrive seriøst. På denne tiden startet hun på romanen *Undine*. Som i tilfellet med hennes senere ektemann, Cronwright, kan hun ha blitt tiltrukket av Gau, som til andre menn, på grunn av hans dominerende personlighet, modenhet og kroppslighet:

> Det er åpenbart at hun følte seg tiltrukket av den ruvende, og til og med muligens «hypnotiske», personligheten til Gau, «Jeg var en gang delvis forelsket da jeg var knapt 15 år, og har aldri hatt den minste tilbakekomsten av den følelsen, selv om jeg alltid har ønsket det ...» (Schoeman, 236, 1989)
> 
> 

Brødrenes økonomiske situasjon ble snart dårligere, ettersom diamanter ble stadig vanskeligere å finne. Olive hadde ikke noe annet valg enn å gjenoppta sin tidligere livsstil, flytte mellom forskjellige husholdninger og byer, inntil hun kom tilbake til foreldrene sine i 1874. Det var der hun hadde det første av astmaanfallene som skulle plage henne resten av livet. Siden foreldrene hennes fortsatt hadde det vanskelig økonomisk, og på grunn av hennes dårlige helse, ble Olive tvunget til å gjenoppta arbeidet for å støtte dem.**REF**

I løpet av de neste årene aksepterte hun stillingen som guvernante ved en rekke gårder, blant annet *Fouchés*, som ga inspirasjon til *The Story of an African Farm*, som hun publiserte under pseudonymet «Ralph Iron», og en liten samling historier og allegorier kalt *Dream Life and Real Life.**REF***

### England og Europa

 16 Portsea Place, London W2, et av de flere overnattingsstedene til Olive Schreiner når hun var i London
Olives egentlige ambisjon var ikke å bli forfatter. Hun hadde alltid ønsket å bli lege, men hadde aldri hatt nok penger til å betale for utdannelsen. Hun bestemte seg derfor for å bli sykepleier, ettersom det ikke krevde at hun skulle betale noe. I 1880 hadde hun spart nok penger til en utenlandsreise, og hun søkte seg til Royal Infirmary of Edinburgh i Skottland. I 1881 reiste hun til Southampton i England. Nå var hun et sted der hun teoretisk kunne ha realisert drømmen om bli lege, men hennes dårlige helse hindret henne i å fullføre noen form for trening eller studier. Hun ble tvunget til å innrømme at skriving ville og kunne være hennes eneste profesjon i livet.**REF**

Til tross for dette, hadde hun fortsatt en lidenskap for å helbrede *samfunnets* sykdommer og satte seg fore å gjøre med pennen det hun ikke kunne med piller. Hennes *Story of an African Farm* ble hyllet for måten den taklet dagens problemer på, alt fra agnostisisme til behandling av kvinner. Boken var også utgangspunktet for et av hennes mest betydningsfulle og langvarige vennskap, ettersom den anerkjente sexologen Havelock Ellis skrev til henne om romanen hennes. Forholdet deres utviklet seg snart utover intellektuell debatt til at han ble en genuin kilde til støtte for Schreiner.**REF**

Hun møtte til slutt Ellis i 1884, da hun gikk med ham til et møte i *Progressive Organization*, en gruppe der fritenkere diskuterte politiske og filosofiske synspunkter. Dette var én av en rekke radikale diskusjonsgrupper hun kom til å tilhøre – og som brakte henne i kontakt med mange viktige sosialister. Et annet vennskap som skulle vise seg å være innflytelsesrikt var med Edward Carpenter, sosialist og homofiles rettighetsaktivist. I tillegg til *Progressive Organization* deltok hun på møter i *Fellowship of the New Life* og Karl Pearsons *Men and Women's Club*, hvor hun insisterte på den kritiske betydningen av kvinners likestilling og behovet for å ta hensyn til menn så vel som kvinner når man ser på kjønnsforhold.**REF**

Hennes egne forhold til menn var alt annet enn lykkelige. Hun hadde takket nei til et frieri fra legen hennes, Bryan Donkin, men han var pågående. For å gjøre vondt verre, til tross for hennes forbehold om Karl Pearson og hennes intensjoner om bare for å forbli hans venn, utviklet hun snart en attraksjon for ham. Han gjengjeldte ikke følelsene hennes. I London befant Schreiner seg ofte i strid med samfunnets forventninger om «respektabel oppførsel» Edward Carpenter beskrev henne som «en pen kvinne av tilsynelatende damelignende opprinnelse som ikke bar slør og sjelden hadde på seg hansker, og som snakket og lo høyt i gatene *ganske naturlig*».  Hun kom i konflikt med en rekke utleiere på grunn av sine hyppige herrebesøk, og én gang, utenfor overnattingsstedet hennes på 16 Portsea Place nær Marble Arch, ble hun nesten arrestert som prostituert.

I 1886 forlot hun England for kontinentet og reiste mellom Sveits, Frankrike og Italia før hun returnerte til England. I løpet av denne tiden var hun enormt produktiv, skrev på *From Man to Man* og publiserte en rekke allegorier. Hun jobbet også med en introduksjon til Mary Wollstonecrafts *A Vindication of the Rights of Women*.**REF**

### Tilbake til Sør-Afrika

Situasjonen i England var ikke enkel for Schreiner. Hun valgte å returnere til Sør-Afrika, og seilte tilbake til Cape Town i 1889. Hjemkomsten var ubehagelig for henne – hun følte seg ekstremt fremmedgjort fra menneskene rundt seg, men opplevde samtidig en stor tilhørighet til selve landet. I et forsøk på å få kontakt med omgivelsene igjen, ble hun stadig mer involvert i lokalpolitikk og produserte en serie artikler om landet og menneskene rundt henne, publisert postuum som *Thoughts on South Africa.*. Gjennom sitt arbeid med lokalpolitikk ble hun nære venner med Emily Hobhouse og Elizabeth Maria Molteno, innflytelsesrike kvinneaktivister med lignende meninger om sivile og kvinners rettigheter.

Hennes engasjement i Kapp-politikk førte henne til en forening med Cecil John Rhodes, som hun snart ville bli desillusjonert av og som hun ville skrive sin bittert satiriske allegori *Trooper Peter Halket of Mashonaland*. Denne desillusjonen begynte med hans støtte til "strop bill" som ville tillate svarte og fargede tjenere å bli pisket for relativt små lovbrudd.

Hennes motstand mot "strop bill" brakte henne også i kontakt med [[{{{no}}}]] ([[:{{{lang}}}:{{{no}}}|{{{lang}}}]]), en politisk aktiv bonde. De var av samme mening på "Native Question" og på Rhodos, og Schreiner ble snart forelsket i ham. Under et kort besøk i England i 1893 diskuterte hun med vennene sine muligheten for å gifte seg med ham, selv om hun var bekymret for at hun ville finne ekteskapet begrensende. Hun la imidlertid denne tvilen til side, og de ble gift i 1894, hvoretter de slo seg ned på Cronwrights gård.

De neste årene var vanskelige og ustabile for paret. Schreiners stadig dårligere helse tvang dem til stadig å flytte. Hennes første og eneste barn, en datter, døde i løpet av et døgn. Dette tapet ble forverret av det faktum at alle hennes andre svangerskap endte i spontanaborter. Imidlertid fant hun trøst i arbeidet, og publiserte en brosjyre sammen med mannen sin om den politiske situasjonen i 1896 og *Trooper Peter Halket fra Mashonaland* det neste året. Begge disse isolerte henne fra familien og menneskene rundt henne, og hun opplevde lange perioder av ensomhet i denne perioden av livet.

I 1898 flyttet paret til Johannesburg av helsemessige årsaker. I kjølvannet av Jameson Raid ble de sett på som forkjemperne for den republikanske saken i møte med den uunngåelige krigen mellom Boer og briter. Schreiner prøvde å overtale sørafrikanske tjenestemenn til å vende seg bort fra krigens vei, og da det mislyktes, skrev han *The South African Question av en engelsk sørafrikaner* i et forsøk på å åpne den engelske offentlighetens øyne for realiteten i situasjonen. Det var like mislykket, men Schreiner var uforferdet. Gjennom hele krigen fortsatte hun å forsvare boernes interesser og argumentere for fred, det samme gjorde broren William Philip Schreiner, selv om hun led fysisk og psykisk og all hennes innsats bare møtte latterliggjøring. Som et middel til distraksjon begynte hun å omarbeide «sexboken» hun hadde startet i England til *Woman and Labour*, som er det beste uttrykket for hennes karakteristiske bekymringer for sosialisme og likestilling. Drevet av sin profetiske visjon om et ikke-rasistisk, ikke-seksistisk Sør-Afrika, bodde Schreiner under boerkrigen i den lille landsbyen Hannover, praktisk talt en britisk hærleir.

De siste årene av Schreiners liv var preget av dårlig helse og en økende følelse av isolasjon. Til tross for dette engasjerte hun seg fortsatt i politikk og var fast bestemt på å sette sitt preg på en ny grunnlov, spesielt gjennom verk som *Closer Union*. I denne polemikken argumenterte hun for flere rettigheter ikke bare for svarte, men også for kvinner. Hun begynte også i den nystiftede Cape Branch of Women's Enfranchisement League i 1907, og ble foreningens visepresident. Imidlertid nektet hun å gi sin støtte til den lenger da andre grener ønsket å ekskludere svarte kvinner fra avstemningen.

### Sykdom, krig og den siste hvile

Da *Woman and Labour* endelig ble publisert i 1911, var Schreiner alvorlig syk. Astmaen ble forverret av anginaanfall. To år senere seilte hun alene til England for behandling – og måtte bli der på grunn av utbruddet av første verdenskrig. I løpet av denne tiden var hennes primære interesse pasifisme – hun var i kontakt med Gandhi og andre fremtredende aktivister – og hun begynte å skrive en bok om krig, som ble forkortet og utgitt som *The Dawn of Civilization*. Dette var den siste boken hun kom til å skrive. Etter krigen vendte hun hjem til the Cape, sovnet stille inn i 1920. Hun ble gravlagt i Kimberley. Etter at ektemannen Samuel Cronwright døde, ble kroppen hennes gravd opp, og sammen med hennes døde baby, yndlingshund og ektemann ble hun begravet på nytt på toppen av Buffelskop-fjellet, på gården Buffelshoek, nær Cradock, i Eastern Cape.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

Det finnes flere analyser og omtaler av Schreiners forfatterskap. I 1978 utkom boken *Ukjente kvinnelige forfattere*, der Gerd Bjørhovde gjennomgår flere av de sentrale bøkene hennes, som finnes oversatt til norsk.

* *The Story of an African Farm*, 1883 (as "Ralph Iron")
* *Dreams*, 1890
* *Dream Life and Real Life*, 1893
* *The Political Situation in Cape Colony*, 1895 (with S. C. Cronwright-Schreiner)
* *Three dreams in a desert. Under a mimosa-tree*, 1897
* *Trooper Peter Halket of Mashonaland*, 1897
* *The South African question. By an English South African*, 1899
* *An English South African Woman's View of the Situation*, a critique on the Transvaal difficulty from the pro-Boer position, 1899
* *So Here Then are Dreams*], 1901
* *A Letter on the Jew*, 1906
* *Closer Union: a Letter on South African Union and the Principles of Government*, 1909
* *So Here Then are Dreams*, 1901
* *Woman and Labour*, 1911
* *Woman and war*, 1914
* *Who Knocks at the Door?*, 1918
* *The Dawn of Civilisation*, 1921
* *Thoughts on South Africa*], 1923. Posthumously
* *Stories, Dreams and Allegories*], 1923. Posthumously
* *From Man to Man Or Perhaps Only ...*], 1926. Posthumously
* *Undine*, 1929. Posthumously

Ettermæle
---------

Olive Schreiner House i Cradock ble omgjort til museum etter hennes død
Olive Schreiners betydning for kvinnesaken, gjennom politiske og skjønnlitterære bøker er stor, ikke minst fordi flere av dem er spredd gjennom oversettelser til flere språk.

Hennes betydning for sørafrikanske litteratur lever videre i litteraturprisen Olive Schreiner Prize, som administreres av the English Academy of South Africa og er blitt utdelt årlig fra 1985 vekselvis i kategoriene prosa, poesi og drama.

Et av husene Olive Schreiner bodde i, et av de eldste i Cradock, er restaurert og omgjort til museum, med hennes eget bibliotek, gjenstander som viser hendelser fra livet hennes – og et eksemplar av hver av bøkene hun skrev.

*Olive Schreiner Letters Online*-databasen er en samling av over 5000 eksisterende brev skrevet til eller fra Schreiner. Brevene dekker et mangfold av emner fra sørafrikansk politisk historie til internasjonale sosiale bevegelser og feministisk sosial teori. Etter at denne databasen er åpnet for søking, er det ventet at interessen for Schreiner og forskning på hennes liv og litteratur vil øke.

Referanser
----------

1. 1 2   Dictionary of African Biography[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Olive-Schreiner[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Olive-Schreiner, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   A historical dictionary of British women[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Olive Emilie Albertina Schreiner, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id schreiner-olive-emilie-albertina[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6r21zc7, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Encyclopædia Britannica[Hentet fra Wikidata]
8. ↑  Virginia Blain; Isobel Grundy; Patricia Clements (1990) (på en), *The Feminist Companion to Literature in English: Women Writers from the Middle Ages to the Present*, OL2727330W, Wikidata Q18328141
9. ↑  *Dictionary of African Biography* **(engelsk)**. New York: Oxford University Press. 2012. ISBN 978-0-19-538207-5. OL 24839793M. Wikidata Q46002746.
10. ↑  Charles Dudley Warner, red. (1897) (på en), *Library of the World's Best Literature*, Wikidata Q19098835,
11. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 120560587.
12. ↑  «How Olive Schreiner's husband 'carelessly' edited her lesser-known novel From Man to Man, or Perhaps Only». Time Books Live. Times Media Group. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 2. februar 2016.
13. ↑  Schoeman, Karel (1989). *Olive Schreiner: A Life in South Africa 1855–1881*.
14. ↑  «FreeBMD». Besøkt 26. juli 2013.
15. 1 2 3  «Olive Schreiner | South African History Online». *www.sahistory.org.za*. Besøkt 18. mars 2024.
16. ↑  «Olive Schreiner | Victorian era, feminist, novelist | Britannica». *www.britannica.com* **(engelsk)**. Besøkt 18. mars 2024.
17. 1 2  Bjørhovde, Gerd (1978). «Olive Schreiners glemte forfatterskap (1855–1920)». *Ukjente kvinnelige forfattere*. no#: instituttet. s. 120–139. ISBN 8299059607.
18. ↑  «2.2.16: Olive Schreiner (1855-1920)». *Humanities LibreTexts* **(engelsk)**. 1. januar 2021. Besøkt 18. mars 2024.
19. ↑  «Dramatis Personae Ellie Schreiner». Besøkt 10. juli 2019.
20. ↑  «From Man to Man». Besøkt 10. juli 2019.
21. ↑  «Olive Schreiner: J.T. Lloyd MSC 26/2.5.1». Besøkt 10. juli 2019.
22. ↑  «An Olive Schreiner Chronology». *victorianweb.org*. Besøkt 18. mars 2024.
23. ↑  Gray, Stephen. 2013. Two Dissident Dream-Walkers: The Hardly Explored Reformist Alliance between Olive Schreiner and Edward Carpenter. *English Academy Review: Southern African Journal of English Studies* Volume 30, Issue 2, 2013.
24. ↑  First, Ruth and Scott, Ann. *Olive Schreiner* (1980) p 161
25. ↑  Sutherland, Gillian. *In Search of the New Woman: Middle-Class Women and Work in Britain 1870–1914* (2015) p 79
26. ↑  «Olive Schreiner House - Cross Country Insurance Consultants» **(engelsk)**. 11. mai 2023. Besøkt 18. mars 2024.
27. 1 2  Ong, Jade Munslow (10. desember 2020). «Remembering Olive Schreiner 100 Years After Her Death» **(engelsk)**. Besøkt 18. mars 2024.
28. ↑  «Awards and Prizes | English Academy of Southern Africa» **(engelsk)**. 12. mai 2020. Besøkt 18. mars 2024.
29. ↑  «Awards and Prizes | English Academy of Southern Africa» **(engelsk)**. 12. mai 2020. Besøkt 18. mars 2024.
30. ↑  Explorer, Museum (19. juni 2023). «Olive Schreiner House». *Museum Explorer SA* **(engelsk)**. Besøkt 18. mars 2024.
31. ↑  «Olive Schreiner Letters Online». Besøkt 14. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Olive Schreiner – originaltekster av og om forfatteren fra Wikikilden |

* South African biography of Schreiner Arkivert 28. juli 2013 hos Wayback Machine. Arkivert 28 juli 2013 hos Wayback Machine at zar.co.za
* Timeline of Schreiner's life at www.google.co.za
* Schreiner's thinking on women remembered in authentic South African context Arkivert 18. november 2010 hos Wayback Machine. Arkivert 18 november 2010 hos Wayback Machine at heritage.thetimes.co.za
* Works by Olive Schreiner at Project Gutenberg
* Works by or about Olive Schreiner at Internet Archive
* Works by Olive Schreiner at LibriVox (public domain audiobooks)
* Biography by Carolyn Burdett, University of North London
* Olive Schreiner Letters Online
*