recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bernt Ulrik August Müller** (født 11. april 1837, død 19. november 1898 i New Orleans) var en norsk skipskaptein og ordfører i Askøy herred, mest kjent som den første ektemannen til Amalie Skram.

Han var yngste sønn av brigadelege Jacob Worm Skjelderup Müller (1793–1863) og Birgitte Ulrikke Augusta Stenersen (1799–1860). Medisinprofessor Jacob Worm-Müller (1834–89) var hans bror. I 1859 debuterte Bernt under teatersjef Bjørnstjerne Bjørnson ved *Det norske theater i Bergen*, i rollen som *Henrik* i *Den politiske kannestøper* av Ludvig Holberg i 1772.

Müller var kaptein på fullriggeren «Admiral Tromp» (bygd 1837), eid av hans slektning Tobias Müller. En mindre eierandel hadde han også. På første turen var han innom Cardiff og ble frimurer. Han ble gift med den atten år gamle Amalie Skram (1846–1905) den 3. oktober 1864. Hun ble umiddelbart med på hans neste handelsreise, en ni måneder lang handelsseilas til Karibia.

Vel heime bosatte de seg i Bergen og fikk barna Jacob Worm Müller (1866–1911) og Ludvig August (1868–1922). Familien på fire tok en jordomseiling 1869–1871 med «Admiral» som Bernt og Tobias hadde anskaffet i 1869. Den var bygget i 1868 av Ananias Dekke (1832–92) og var i drift frem til et forlis utenfor Baltimore i 1879. De var blant annet i Lima i Peru i juli 1870 og i spanske Valencia nyttårsaften samme år.

Familien flyttet så til Bernt sitt anskaffede møllebruk i Hopsvatnet ved Ask på Askøy i 1876. Bernt ble i 1877 separert fra Amalie som var blitt psykisk syk. De skilte seg i 1882. Bernt giftet seg så med Anne Carine (Kaja) Hermansen (1863–1911). De fikk barna Stener Stenersen Müller (1885–1968) som ble skipsreder, Einar Müller (1887–1965) og Hildur Stenersen Müller (1893–1972). Samtidig var han en kort tid ordfører i Askøy herred (1886 til 1887). I 1887 gikk han konkurs. Eks-kona utga i 1888 romanen *To venner* som en del av Hellemyrsfolket, som er basert på seilskutelivet med Bernt.

Hans førstefødte Jacob Worm Müller (1866–1911) ble journalist og gift med skuespilleren Emmy Worm-Müller (1875–1950). Hans andrefødte Ludvig August (1868–1922) ble skuespiller og teaterdirektør, gift med blant andre skuespilleren Signe Grieg (1868–1960) som var niesen til Edvard Grieg.

Se også
-------

Müller (slekt)

Referanser
----------

1. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  *Amalie Skram: dikterliv i brytningstid*. Bergen: Senter for humanistisk kvinneforskning, Universitetet i Bergen. 1993. ISBN 8299233062.
3. 1 2 3 4  Liv Køltzow (1996). *Den unge Amalie Skram: et portrett fra det nittende århundre*. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205243387.
4. ↑  Schjelderup, W. M. (1917). *Katalog over Bergens skipperforenings samling av skibs- og personbilleder, skibsmodeller samt sjøkarter og nautiske instrumenter etc*. Bergen: N. Nilssen & søns boktr.
5. ↑  «Stener Stenersen Müller». Arkivert fra originalen 7. januar 2015. Besøkt 7. januar 2015.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Nils Jørgensen (politiker)** | **Askøys ordfører**(1886–1887) | Etterfølger:**Jacob Neumann Janson** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Tian** (kinesisk: 天, pinyin: *Tiān*, Wade-Giles: *T'ien*) er en himmelgud i tidlig kinesisk mytologi. Under Shang-dynastiet ble Tian fortrengt og erstattet med Shang Di. Men senere kom Tian tilbake, om enn i en helt annen og mer abstrakt konseptuell form, og fortrengte Shang Di. 

Tian opptrer i gammel kinesisk litteratur første gang en gang rundt 700 f.Kr. eller tidligere (dateringen er avhengig av alderen av skriftet Shujing). Det er ingen skapelsesfortellinger for Tian, og Shangdi blir sammenflettet med Tian i senere litteratur (og bli dyrket som et vesen i eksempelvis Himmelens tempel i Beijing). 

Omfanget av sondringen (om det er noen) mellom dem er omdiskutert. Sinologen Herrlee Creel har foreslått at analyse av Shang-orakelbein viser at Shangdi hadde forrang for Tian som en guddom, og at Zhou-dynastiets forfattere erstattet begrepet Shangdi med Tian for fastholde kravet for deres forrang. 

Konseptet himmelens mandat, som var meget viktig i kinesisk tenkning for legitimering av deres herskeres rett til å regjere, henger sammen med Tian. 

Etterhvert ble Tian mer et upersonlig høyeste naturprinsipp.

Litteratur
----------

* Ruth H. Chang: «Understanding *Di* and *Tian*: Deity and Heaven From Shang to Tang», i *Sino-Platonic Papers* 108:1–54, 2000.
* Herrlee G. Creel: *The Origins of Statecraft in China*. The University of Chicago Press, 1970. ISBN 0-226-12043-0
* Homer H. Dubs: «Theism and Naturalism in Ancient Chinese Philosophy,» i *Philosophy East and West* 1959-1960, 9.3-4:163-172.
* Fung Yu-Lan: *A History of Chinese Philosophy, Vol. I. The Period of the Philosophers*, tr. Derk Bodde. Princeton University Press, 1952
* Paul A. Rule: «T'ien-hsia: All under (the Chinese) Heaven», i *Religious Traditions* 1, 1978, 19-32.
* Axel Schuessler: *ABC Etymological Dictionary of Old Chinese*. University of Hawaii Press, 2007.
**Research** er en handling man utfører for å få kjennskap til noe man ikke kjenner fra før, ved å gjennomgå en stor mengde stoff for å skaffe et helhetlig bilde om et emne, en situasjon, en person eller lignende. Begrepet er vanlig innen film, litteratur og journalistikk.

Research innen journalistikk
----------------------------

Innen journalistikk blir gjerne research assosiert med *gravende journalistikk*. Saker oppstår gjerne ved at en journalist får tilgjengelig en mindre mengde informasjon, deretter må vedkommende samle sammen annen informasjon slik at det fremstår et helhetsbilde. Dette kan ende i en bekreftelse av et påstått forhold, eller at det hele kan avvises som spekulasjoner og tøys. En artikkel uten grundig research vil gjerne ha manglende *objektivitet*.

Større avishus har gjerne egne avdelinger som støtter redaksjonene med slike tjenester. Et eksempel er Aftenpostens faktaavdeling, som sjekker fakta i artikler og kommer opp med kildebelegg for påstander. Selv blant lokalaviser er det vanlig at det finnes personer som er tilordnet spesielt ansvar for arkiv og faktakontroll. Som en integrert del av dette har de omfattende bok- og artikkelsamlinger. Når en større sak er under utvikling vil da slike faktaavdelinger avgi egne medarbeidere som støtter journalisten(e) som jobber med saken.

Artikler som bygger på god research blir gjerne nominert til SKUP-prisen.

Research for fiksjon
--------------------

Når man beskriver et univers i en fiksjonsbok så er det avgjørende at det er troverdig. Man kan risikere at publikummet blir distrahert av unøyaktigheter og utroverdige situasjoner, eller at den kunstneriske kvaliteten rett og slett blir ødelagt av mangel på virkelighet.

Innen film kan research under filmmanuskriptskrivningen medføre at filminnspillinger må utføres på måter som skjuler detaljer som er vanskelig å få tidsriktige, eller som gir feil inntrykk. Italienske westerns hvor vegetasjon er feil, selv om filmen skal illudere et miljø fra Mexico er et velkjent fenomen. Under innspilling av en TV-serie fra Vestlandet, som måtte avbrytes og fortsettes i et filmstudio i England, ble det elektriske anlegget fra 50-tallet demontert og gjenbrukt i kulissene som ble bygd opp i studioet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Dáin II Jernfot** var en av dvergenes konger av Durins folk i J.R.R. Tolkiens Midgard.

Dáin var sønnesønn av Grór, den yngste sønnen av Kong Dáin I av Durins folk. Han var herre over dvergene i Jern Høene, og ble siden også herre over Erebor som kongen under fjellet. Han fulgte sin far, Náin, og overtok hans plass da han ble drept av orken Azog i slaget av Azanulbizar, som var det siste slaget i krigen mellom dverger og orker. Azog ble drept av Dáin selv. Han var en svært ung dverg på den tiden og det ble sett på som en stor dåd. Dáin alene så inn gjennom Morias porter og var klok nok til å se at dvergene ikke kunne flytte tilbake på den tiden.

Dáin var grandnevø av Thorin Eikenskjold, og det var han som kom til hjelp for Thorin i femhærerslaget med flere hundre dverger i Hobbiten.

Etter Thorins død ble Dáin kongen under fjellet og Konge over Durins folk, den første som ikke var i rett linje fra Durin den Udødelige. Dáin døde i krigen om ringen, den 17. mars i 3019 i det tredje tideverv, mens han forsvarte liket av kong Brann av Dale foran Erebors porter. På den tiden var han en svært gammel dverg, men på ingen måte skrøpelig. 

Etter Dáins død var det hans sønn, Thorin III Steinhjelm, som overtok tronen.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Thorin II Eikenskjold** | **Konge av Durins folk**(2941–3019 T.T.) | Etterfølger:**Thorin III Steinhjelm** |

Portal: Litteratur
**Florence von Gerkan** (født 1960 i Hamburg) er en tysk kostymekunstner og professor ved Universität der Künste Berlin. Gerkan studerte kostymedesign under professor Martin Rupprecht ved HdK Berlin, og har arbeidet ved flere operahus, bl.a. Opernhaus Zürich og Wiener Staatsoper, samt ved festspillene i Bayreuth, Théâtre Vidy-Lausanne i Lausanne og Grand Théâtre de Genève.

Hun tilhører en baltisk adelig familie og er datter av arkitekten Meinhard von Gerkan. Hun er søster av Manon von Gerkan, som er modell og smykkedesigner i New York. En av hennes slektninger er Armin von Gerkan, professor i gresk og romersk arkitektur.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 123163625, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Florence von Gerkan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Florence von Gerkan hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CiNii **·** Discogs
 |
En avdeling med ROTC-sjøkadetter under eksersis på University of Wisconsin.
**Reserve officers' training corps** (**ROTC**) er en gruppe college-baserte programmer for utdannelse av offiserer i reservestyrkene i USAs forsvar.

Studenter i ROTC kan motta et prestasjonsbasert stipend som dekker hele eller deler av skolepengene, mot en forpliktelse om aktiv tjeneste som offiser når utdannelsen er ferdig. ROTC har historie tilbake til Morrill Act av 1862, hvorved de føderale myndighetene stilte som vilkår for økonomisk støtte til de såkalte land-grant-universitetene at de inkluderte militær taktikk som del av pensum.

ROTC-utdannede offiserer tjenestegjør i alle forsvarsgrener. De utgjorde i 2010 totalt 30 prosent av bestallingene i Forsvarsdepartementet, herunder en andel på 38,5 prosent i Armeen, 16,7 prosent i Marinen, 1,8 prosent i Marinekorpset og 38,1 prosent i Flyvåpenet.[] Kystvakten har ikke ROTC, men et lignende program som kalles College Student Pre-commissioning Initiative (CSPI).

Referanser
----------

1. ↑  «10 U.S. Code § 2101 - Definitions». *LII / Legal Information Institute*. Besøkt 12. juni 2016.
2. ↑  «Advocates for ROTC». *www.advocatesforrotc.org*. Besøkt 12. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* U.S. Army ROTC
* U.S. Naval ROTC
* U.S. Air Force ROTC

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
*Må ikke forveksles med Dánjal Pauli Danielsen (1919–2010).*

**Dánjal Pauli Danielsen** (født 3. mars 1913 i Miðvágur, død 28. mars 1991) var en færøysk advokat, skribent og politiker (TF).

Han var sønn av bonde, postekspeditør og lagtingsmann Søren Danielsen og hustru Dagmar Joensen. Farbroren var lærer, forfatter og lagtingsmann Mikkjal á Ryggi. Farens søster Henrikke Elisabeth var gift med kjøpmann og lagtingsmann Rasmus Niclasen. Dánjal Pauli Danielsen var oppkalt etter sin farfar, Dánjal Pauli Michelsen, som var bonde og lagtingsmann.

Etter folkeskolen i Miðvágur tok han studentereksamen ved gymnaset i Birkerød i 1933 og juridisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1945. Danielsen ble værende i Danmark i noen år etter den andre verdenskrig, hvorpå han dro tilbake til Færøyene for å praktisere som advokat. Danielsen var redaktør i det separatistiske organet *14. september* fra juni 1947 til april 1949 og med på å stifte Tjóðveldisflokkurin i 1948. Danielsen og Hanus við Høgadalsá ble partiets første medlemmer av Lagtinget i 1950. Danielsen var innvalgt på Lagtinget fra Vágar, og satt frem til 1958.

Danielsen utgav en rekke artikler om juridiske spørsmål, reiseskildringen *Í Íslandi summarið 1977* i 1978, *Búskapur, søguliga lýstur* i 1989 og den historiske romanen *Hvørt við sínar náðir* i 1990. For romanen ble han tildelt M.A. Jacobsens Heiðursløn for skjønnlitteratur i 1990.

Referanser
----------

1. 1 2  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 267–269, 317, 322–323 og 345. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
2. 1 2  Dahl, Árni (1983). «Danielsen, D.P.». *Bókmentasøga* **(færøysk)**. bd. 3. Tórshavn: Forlagið Fannir. OCLC 311653055. Arkivert fra originalen 9. oktober 2014.

Litteratur
----------

* Danielsen, D.P. (1978). *Í Íslandi summarið 1977* **(færøysk)**. Tórshavn: Røðin. OCLC 247534561.
* Danielsen, D.P. (1989). *Búskapur, søguliga lýstur* **(færøysk)**. Fríu Føroyar. OCLC 466629938.
* Danielsen, D.P. (1990). *Hvørt við sínar náðir* **(færøysk)**. Tórshavn: Forlagið Fannir. OCLC 28066037.

Portaler: Litteratur | Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Florencia Habif** (født 22. august 1993 i Buenos Aires) er en argentinsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 2012 i London.

Habif vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL-2012 i London. Hun var med på det argentinske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen for damer bak Nederland.

Tolv lag deltok, Argentina vant gruppe B foran New Zealand, med tre seiere, en uavgjord og et tap. I semifinalen møtte de Storbritannia, som de beseiret med 2-1. 10. august 2012 spilte de finale mot Nederland, Nederland vant finalen med 2-0.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2012 Storbritannias flagg London - Sølv i landhockey, kvinner - Argentinas flagg Argentina

Eksterne lenker
---------------

* (en) Florencia Habif – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Florencia Habif – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Florencia Habif – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Florencia Habif – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (ar) Florencia Habif – Argentinas olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Florencia Habif – FIH Rediger på Wikidata
**Antonio García-Moreno** (født 10. september 1932 i Almendralejo i provinsen Badajoz i Extremadura i Spania, død 23. mars 2020 i Pamplona) var en katolsk prest, teolog, ekseget og jurist. Han var professor i bibelteologo ved universitetet i Extremadura og universitetet i Navarra.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Etter å ha utdannet seg til sivilrett ved Universitetet i Sevilla (1957), begynte han på presteseminaret i Badajoz.

Han ble ordinert til prest den 19. mars 1961. Deretter fullførte han din formasjon i Roma, hvor han studerte for en grad i Den hellige skrift ved Det pavelige bibelinstitutt (1964). I Roma møtte han sin landsmann fader Josemaría Escrivá, grunnleggeren av Opus Dei, hvis åndelighet i stor grad påvirket hans liv og hans tjeneste som bispedømmeprest. 

Flere år senere tilbrakte han flere arbeidssesonger i Roma, for byens spanske nasjonalkirke Santiago y Montserrat, noe som delvis forklarer hans omfattende vitenskapelige produksjon.

Tilbake i Spania, og inkardinert i erkebispedømmet Mérida-Badajoz, ble han utnevnt til prefekt for humaniora ved metropolitanseminaret for Mérida-Badajoz (1964-1965), prefekt for teologi samme lærested (1965-1968) og medhjelper ved menigheten San Fernando y Santa Isabel i Badajoz (1968-1978). På den tiden doktorerte han i teologi ved det pavelige universitet Gregoriana (1970) og mottok *renuntiatus doctor* i teologi (1978). Senere ble han utnevnt til kannik ved katedralen, *San Juan Bautista de Badajoz* (1978), professor i bibelteologi ved presteseminaet i Badajoz og professor ved universitetet i Extremadura.

I 1971 flyttet han til Pamplona, der han bodde til sin død. Han foreleste i nytestamentlig eksegese ved Universitetet i Navarra. Han underviste også i Roma.

Han samarbeidet med den spanske katolske bispekonferanses delegasjon fo kommunikasjonsmidler og var derigjennom aktiv overfor både kirkelige og sekulære medier.

Han publiserte en rekke bøker om bibelske emner, blant annet et trebinds verk om Johannesevangeliet og prekenmanualer knyttet til de liturgiske år.

Han døde den 23. mars 2020 av covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2   www.hoy.es[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.diariodenavarra.es[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)[*død lenke*]
4. 1 2   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑  Chapa, Juan: *Antonio García-Moreno, sacerdote y profesor de Sagrada escritura*, 30. mars 2020, Diario de Navarra, Pamplona, s 45.
6. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
7. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
8. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
9. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Litteratur
----------

* Chapa, Juan (ed.), *Signum et testimonium: Estudios ofrecidos en honor del profesor García Moreno*, Pamplona, Eunsa, 2003, 344 s.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Storetveit**, eller **Storetvedt** som det opprinnelig ble skrevet, er et boligstrøk i Fana bydel i Bergen, mellom Fantoft, Minde Fjøsanger og Paradis. 

Storetveit var opprinnelig en bergensk storgård, i drift frem til lenge etter andre verdenskrig. Gårdsbygningen mot Storetveitmarkene ble revet på slutten av 1980-tallet. På tomten ble i 1991 oppført Storetveitgården eldresenter (arkitekt Einar Vaardal-Lunde), med adresse Lindealléen 7. Senteret omfatter 40 serviceleiligheter. De øvrige tidligere driftsbygningene på gården nyttes til butikkdrift, legekontor, dyreklinikk og verksted. Det staselige hovedhuset er privat bolighus. Omlandet er stort sett bebygget og gjort til villastrøk, bortsett fra et område sør for gårdshuset, som har blitt til parkområde, under navnet Storetveitmarken. Sør på Storetveitmarken ligger Storetveit skole. Området nord for gården er heller ikke bebygget, men statusen for dette området er under diskusjon, da det presses sterkt for bebyggelse her også. Nordøst for gården ligger Tveitevannet, et kjent landemerke sør for Bergen.

Storetveit utgjør også et kirkesogn sør for Bergen, rundt Storetveit kirke som ligger like ved det gamle gårdsbygget. Kirken er tegnet av arkitekt Ole Landmark.

Storetveit grunnkrets hadde 891 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 0,55 km². Denne inkluderer også østlige deler av Fjøsanger.

Strøk og boligområder i Bergen kommune

| * v
* d
* r
Fana bydel |
| --- |
| Brattland **·** Dyngeland **·** Fanahammeren **·** Fjøsanger **·** Helldalsåsen **·** Hop **·** Kaland **·** Kirkebirkeland **·** Krokeide **·** Midtun **·** Nesttun **·** Nordvik **·** Paradis **·** Rådal **·** Skjold **·** Smørås **·** Storetveit **·** Sædalen **·** Totland **·** Øvsttun |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon
 |
**Sa'dah** (også Saada) er et guvernement helt nord i Jemen på grensa til Saudi-Arabia. I februar 2004 hadde guvernementet 695 0332 innbyggere, om lag 3,5 % av den totale befolkningen i landet.[] Sa'adh er et av de mest utilgjengelige områder i Jemen og også av de fattigste i landet. Regionhovedstad er Saada, den største byen i guvernementet. 

Det er et av få områder i Jemen som har majoritet av zaydier, en religiøs minoritet av muslimer tett opp til sjiaene. De fleste i Jemen hører til sunnimuslimene.

Uro i Sa'dah
------------

Siden juni 2004 har det vært voldelige sammenstøt i Sa'dah. Hundrevis av personer er blitt drept og mange har flyktet. Konflikten har sine røtter i et opprør som ble startet mot regjeringen av en opprørsimam. I juni 2007 ble det forhandlet fram en våpenhvile, som så ble fulgt opp av en fredsavtale i februar 2008. Men i april samme år ble fredsprosessen satt på prøve da begge sider i konflikten anklaget den andre for å ikke gjennomføre det som de var blitt enige om i fredsavtalen. Man regner med at en fornyet konflikt vil ha betydning for den humanitære situasjonen i regionen.

Se også
-------

* Jemens guvernementer
* Terrorangrepet i Saada 2. mai 2008

Referanser
----------

1. 1 2  Law, Gwillim (27. juli 2010). «Governorates of Yemen». *Statoids*. Gwillim Law. Arkivert fra originalen 13. mai 2011. Besøkt 18. januar 2016.
2. ↑  IRIN 2008, 'YEMEN: Peace agreement on verge of collapse?', *IRIN*, 20 April. Retrieved on 28 April 2008.

Eksterne lenker
---------------

* IRIN 2007, 'Humanitarian situation in Saada remains poor despite peace agreement', *IRIN*, 31 July. Retrieved on 27 April 2008.

| * v
* d
* r
Jemens guvernementer |
| --- |
| Abyan **·** ’Adan **·** Ad Dali’ **·** Al Bayda’ **·** Al Huaydah **·** Al Jawf **·** Al-Mahrah **·** Al Mahwit **·** ’Amran **·** Dhamar **·** Hadhramaut **·** Hajjah **·** Ibb **·** Lahij **·** Ma'rib **·** Raymah **·** Sa’dah **·** Sanaá **·** Sana (by) **·** Shabwah **·** Ta'izz | Jemens flagg |
| ISO 3166-2:YE |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Fiskernes Bank i Olav Tryggvasons gate 34–40 i Trondheim i 1972.  Foto: Trondheim byarkiv 
**Fiskernes Bank** var en norsk forretningsbank som «skulle betjene kystens næringsliv og fremme kystdistriktenes interesser og bosetningen langs kysten». Den ble etablert i 1949 med hovedkontor i Trondheim, etter vedtak på landsmøtet i Norges Fiskarlag i 1947, som en del av gjenreisningen etter den andre verdenskrig. I 1956 ble hovedkontoret flyttet til Tromsø. Ved utgangen av 1983 hadde Fiskernes Bank 22 avdelingskontor langs kysten av Vestlandet og Nord-Norge og en forvaltningskapital på 3,2 milliarder kroner. Bankinspeksjonen (nå Finanstilsynet) påla banken å bokføre tap for 1983 som følge av «store skipsfartsengasjementer ved avdelingskontoret i Bergen». Fiskernes Bank fusjonerte derfor i 1984 med Christiania Bank og Kreditkasse.

Referanser
----------

1. 1 2  Knutsen, Sverre, Lange, Even og Nordvik, H.W. (1998). *Mellom næringsliv og politikk. Kreditkassen i vekst og kriser 1918–1998*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 266. ISBN 82-00-12845-8. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Bratberg, Terje (1996). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 77. ISBN 82-573-0642-8.
3. ↑  *Samvirke i samfunnet* (10 utg.). Det Kongelige Selskap for Norges Vel. 1984. s. 35. ISBN 82-7115-070-7.
4. ↑  Knutsen, Sverre, Lange, Even og Nordvik, H.W. (1998). *Mellom næringsliv og politikk. Kreditkassen i vekst og kriser 1918–1998*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 265–270. ISBN 82-00-12845-8. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Katthult** er en melodiøs pop-gruppe fra Elverum.

De gjorde seg bemerket på internett og fikk en stor internasjonal hit med «Weaker» i 1999, som igjen skulle føre til at låten «One Day» ble brukt i den amerikanske TV-serien *Felicity*.
I februar 2000 ble de kåret til månedens urørt av NRK P3s Urørt, noe som sikret dem en plass i programmet til by:Larm i Bergen måneden etter.
Deretter ble de A-listet hos NRK P3 og fikk stor oppmerksomhet fra aviser, radio og TV.
Bandets debutplate, som også het *Katthult*, kom i 2001 og har solgt over 15 000 eksemplarer. For denne ble gruppen nominert til Spellemannprisen 2001 i klassen popgruppe.

Deres neste album, *Labrador*, ble spilt inn i Göteborg vinteren 2003, og ble sluppet i oktober. Albumet var produsert av Johan Forsman, kjent som produsent for bl.a. Håkan Hellström og The Soundtrack of Our Lives. Låten «Celebrate me» ble en stor radiohit.

Sommeren og høsten 2006 spilte bandet inn sitt tredje album, denne gang i Athletic Sound i Halden. Albumet er foreløpig ikke utgitt.

Bandet har blitt hedret med både Elverum kommunes kulturpris og Hedmark fylkeskommunes kulturpris

Bandmedlemmer
-------------

* Aud Ingebjørg Barstad: vokal, fiolin, gitar
* Kjetil Sæter: gitar, vokal
* Bjørn Barstad: gitar, mandolin, vokal

Diskografi
----------

* *Katthult* (2001)
* *Labrador* (2003)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Katthult på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Katthult på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Katthult på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Saúl H. Calandra** (født 22. oktober 1904, død 14. mai 1973) var en argentinsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Calandra vant en olympisk sølvmedalje i fotball under sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var målvakt på det argentinske laget som kom på andreplass i fotballturneringen bak Uruguay. Argentinas vei til finalen var seier over USA med 11-2, seier mot Belgia i kvartfinalen med 6-3 og i semifinalen beseiret de Egypt med 6-0. I finalen møtte de Uruguay og kampen endte 1-1. Ny finalekamp tre dager senere, 13. juni, som de tapte med 1-2 og Uruguay forsvarte sin olympiske tittel fra forrige OL i Paris.

Calandra spilte for klubben Club Estudiantes de La Plata.

OL-medaljer
-----------

* 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Sølv Sølv i fotball Argentinas flagg Argentina

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saúl Calandra – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Saúl Calandra – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Saúl Calandra – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Saúl Calandra – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Saúl Calandra – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Saúl Calandra – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Saúl Calandra – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Saúl Calandra – PlaymakerStats.com Rediger på Wikidata
Fisksätra torg
Fisksätra marina
**Fisksätra** er et tettsted i Nacka kommune i Stockholms län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 7 475 innbyggere, og et areal på 1,03 km².

Historie
--------

Områdets sentrale deler var i hvert fall fra 1562 og framover en fattig gård under Erstavik, men gårdsnavntypen og utgravde forhistoriske graver taler for at plassen var i bruk allerede i vikingtiden.

Høyhusbebyggelse ble oppført her mellom 1972 og 1974. Området består hovedsakelig av 4-5-etasjes leilighetsblokker med garasje i kjelleretasjen, og et bakkenivå som er utilgjengelig for biler. Rundt høyhusområdet ligger lavhusområdene Fiskarhöjden, Båthöjden og Fågelhöjden. Rekkehusene på Fiskarhöjden ble bygd mellom 1973 og 1974.

Kommunikasjoner
---------------

Fisksätra har holdeplass på Saltsjöbanan. Reisetiden til Slussen i det sentrale Stockholm er rundt 20 minutter. Avstanden til Slussen er 11 kilometer.

Motorveien Saltsjöbadsleden slutter i Fisksätra, og fortsetter deretter som landevei.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 3. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Fisksätra før høyhusene
* Fisksätra Folkets hus

| * v
* d
* r
Nacka kommune i Stockholms län i Sverige |
| --- |
|  | Boo **·** Fisksätra **·** Hästhagen **·** Kil **·** Kummelnäs **·** Saltsjöbaden **·** Stockholm (del av) **·** Älta |  |

| * v
* d
* r
Saltsjöbanan |
| --- |
| L25 | 
* Slussen
* Henriksdal
* Sickla
* Nacka
* Saltsjö-Järla
* Lillängen
* Storängen
* Saltsjö-Duvnäs
* Östervik
* Fisksätra
* Igelboda
* Neglinge
* Ringvägen
* Saltsjöbaden

 |
| L26 | 
* Igelboda
* Tippen
* Tattby
* Erstaviksbadet
* Solsidan

 |
| Nedlagte stasjoner | 
* Stadsgården
* Fåfängan
* Dockans lastplats
* Snörom
* Lännerstasundet
* Vinterbrinken
* Pålnäsviken
* Dalaröbryggan

 |
| Kollektivtrafikk i Stockholm |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Mange kommuner i **Italia** har blitt sammenfattet som **distrikter**. Distriktene i Italia utgjør dermed en forvaltningsenhet mellom kommunen og provinsen. I mesteparten av landet er distriktene rent administrative enheter (se under). I Syd-Tirol og Trentino har distriktene derimot overtatt noen av kommunenes og provinsenes oppgaver og er dermed politiske enheter.

Distriktene i Syd-Tirol
-----------------------

Syd-Tirols distrikter
I Syd-Tirol heter distriktene offisielt **distriktsfellesskap** (tysk *Bezirksgemeinschaft*, italiensk *comunità comprensoriale*, ladinsk *comunità raionela*). Disse er frivillige sammenslutninger av kommuner, som koordinerer kommunenes utvikling på kulturelle, sosiale, økonomiske og økologiske områder. I tillegg har provinsen delegert en del politiske kompetanser til distriktsfellesskapene, spesielt innen sosialvesen og miljøpolitikk. Syd-Tirols 116 kommuner er samlet i totalt åtte distriktsfellesskap:

* Bolzano (tysk *Bozen*; bare hovedstadskommunen)
* Burggrafenamt (it. *Burgraviato*; 26 kommuner)
* Eisacktal (it. *Valle Isarco*, 13 kommuner)
* Pustertal (lad. *Puster*, it. *Val Pusteria*; 26 kommuner)
* Salten-Schlern (lad. *Salten-Sciliër*, it. *Salto-Sciliar*; 13 kommuner)
* Überetsch-Südtiroler Unterland (it. *Oltradige-Bassa Atesina*; 18 kommuner)
* Vinschgau (it. *Val Venosta*; 13 kommuner)
* Wipptal (6 kommuner)

Distriktene i Trentino
----------------------

Trentinos distrikter
I Trentino heter distriktene offisielt **distrikt** (italiensk *comprensorio*, ladinsk *comprenjorie*). De ble dannet etter forbilde fra Syd-Tirol, og har også begrensete politiske fullmakter. Dagens elleve distrikter skal i 2008 inndeles på nytt i 16 distrikter. Dagens distrikter er:

* Alta Valsugana
* Alto Garda e Ledro
* Bassa Valsugana e Tesino
* Fascia (ladinsk distrikt; italiensk: *Val di Fassa*)
* Primiero
* Val di Fiemme
* Val di Non
* Val di Sole
* Vallagarina
* Valle dell'Adige
* Valli di Giudicarie

Distriktene i andre provinser
-----------------------------

I resten av landet heter distriktene offisielt **fjellfellesskap** (italiensk *comunità montana*). De ble opprinnelig skapt for å sammenfatte kommuner innen et dalstrøk i økonomisk vanskeligstilte fjellregioner (som et ledd i å kanalisere regional utviklingsstøtte). Nå kan alle kommuner slå seg sammen til slike distrikter, men uten at disse har reelle politiske kompetanser. Derfor kritiseres de fra enkelte hold for å være overflødige forvaltningsnivåer mellom kommunen og provinsen. (Dessuten har det opprinnelige navnet mistet sin betydning, siden de færreste slike distrikter ligger i fjellet.)

Se også
-------

* Italias provinser
* Italias regioner
**Fiskeøglene** tilhørte **Ichthyosauria**, en gruppe av utdødde krypdyr. Fiskeøglene var langstrakte og strømlinjeformede og hadde samme kroppsform som de fleste haier og delfiner. 

De hadde store øyne og lange, smale kjever tett besatt med spisse tenner. De levde vesentlig av fisk og skallbærende blekkspruter. Hodet var stort i forhold til resten av kroppen, med lang og kraftig kjeve. 

Fiskeøgler i Heinrich Harders fremstilling
Fossiler funnet i skifer viser at de fødte levende unger.

I 1952 og 1971 ble det gjort funn av fiskeøgle (Ichthyosauria) i Ramsafeltet på Andøya. Avtrykk av denne finnes i Polarmuseet på Andenes. Helt fra andre halvdel av 1800-tallet har man gjort en rekke funn av fossiler her.

Mens forhistoriske reptiler som svaneøgler, flygeøgler og dinosaurer levde helt frem til masseutryddelsen for 66 million år siden, ble de siste fiskeøglene utryddet for 90 millioner år siden.

Referanser
----------

1. ↑  Huge prehistoric 'sea dragon' fossil discovered in U.K. reservoir

Eksterne lenker
---------------

* (en) *fiskeøgler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *fiskeøgler* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ichthyosauria* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Ichthyosauria* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN
 |
***The Deep Purple*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av James Young.

Den ble innspilt på nytt i 1920 med samme tittel.

Handling
--------

Doris Moore er datter av en prest som bor i en liten by på landet, noen timers avstand fra New York. Hun hjelper faren i hans arbeid i menigheten hans, underviser ved søndagsskolen, og spiller på det hvesende gamle orgelet i kirken. En dag mottar de et brev som utgir seg fra å komme fra et selskap som leverer orgel i New York, men som i virkeligheten kommer fra en gjeng kjeltringer. Brevet tilbyr å levere et vakkert pipeorgel, hvis de får et avdrag på en tredjedel av kostnadene - og resten av pengene kan de betales senere.

Forslaget legges frem for diakonene, og de bestemmer seg for å vurdere tilbudet. Presten skriver et brev til orgel-selskapet og skurkens sjef, Harry Leland. Han fremstår som en kjekk, flott verdensmann, og ankommer byen deres for å snakke om alle fordelene med orgelet deres. I mellomtiden har skurkene i New York mottatt informasjon om at Will Lake, som eier en formue på 50 000 dollar, er på vei østover og skal bli værende i New York i en ukes tid. De kriminelle bestemmer seg for å utpresse Lake for pengene hans. Samtidig blir Leland tiltrukket av Doris, og bestemmer seg for å lokke henne til New York for deretter å bruke henne i kjeltringenes ondskapsfulle planer.

Leland påstår at han henne henne, og han foreslår ekteskap - noe Doris raskt samtykker til. Umiddelbart etter å ha fått det første avdraget for det påståtte orgelet, reiser Leland og Doris tilbake til New York sammen. De besøker pensjonatet Frisco Kate, som ofte brukes av kjeltringene som møtested. De planlegger å bruke Doris som en slag lokkemat, og få Will Lake til å besøke en leilighet som de har forberedt på forhånd. Men en konflikt oppstår, hvor Lake blir slått bevisstløs, frastjålet alle pengene hans, og låst inne.

Skuespillere
------------

* Clara Kimball Young som Doris Moore.
* Edward Kimball som pastor William Moore.
* Mrs. E. M. Kimball som Mrs. Lake.
* William J. Ferguson som Pop Clark.
* Grace Aylesworth som Kate Fallon.
* Crauford Kent som Harry Leland.
* Frederick Truesdell som inspektør Bruce.
* DeWitt Jennings som Gordon Laylock.
* Walter Craven som Pat Connelly.

Referanser
----------

1. ↑  The Deep Purple
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Deep Purple* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Deep Purple* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Losjementsbygningen** også kjent som **Kommandantboligens uthus** eller **Logementsbygningen** på Fredriksten festning i Halden er en bygning som sannsynligvis ble oppført samtidig som Den gamle kommandantbolig i 1754, deretter ble den påbygd en etasje i 1831 i forbindelse med gjenoppbyggingen etter den store brannen 18. juni 1826. Bygningen ble som resten av festningen administrativt fredet i 1928.

Beskrivelse
-----------

Losjementsbygningen fungerer i dag som restaurant
Losjementsbygningen ligger midtveis ned i gata i hovedfestningen, også kjent som Citadellet. Bygningen ligger rett overfor Den gamle kommandantbolig. Den ble sannsynligvis oppført samtidig med kommandantboligen og fungerte som uthus til kommandantboligen fram til brannen i 1826. I forbindelse med gjenoppbyggingen etter brannen som ble ledet av B.N. Garben fikk bygingen en ekstra etasje. Den er bygd med grovpusset gråsteinsmur i 1. etasje og pusset teglstein i 2. etasje. Innvendig er veggene panelt. Taket er valmet og dekket med enkeltkrum teglsten.

Bruk
----

Losjementsbygningen nedenfra, i bakgrunnen Nordre kurtine
Bygningen var i bruk som marketenteri for slavene, og hadde seks rom og 4 jernover i 1842. I 1862 hadde den fremdeles seks rom, bl.a. to kjøkken og fungerte som bolig for festningens oppsynsmann, lager og til bryggerhus for kasernens vask. Fra 2004 har bygningen blitt brukt som serveringssted.

Referanser
----------

1. ↑  Kavli 1963, s. 374
2. ↑  Verneplan 2006, s. 123
3. ↑  Verneplan 2006, s. 124
4. ↑  Verneplan 2006, s. 123
5. ↑   Vertshuset Curtisen - Historie Besøkt 24. mars 2021

Litteratur
----------

* Neubert, Poul J. og Egede-Nissen, Hans (2006). *Verneplan Fredriksten Festning* **(Norsk (bokmål))**. Oslo: Forsvarsbygg, Nasjonale Festningsverk. ISBN 82-7972-030-08 Sjekk `|isbn=`-verdien: length (hjelp). CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
* Widerberg/Kavli (1963). «Byen og dens hus». I Riksantikvaren. *Halden : Festningen og byen* **(Norsk (bokmål))**. Oslo: H. Aschehoug & Co.

Eksterne lenker
---------------

«Fredriksten festning». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Erindringsmedalje i anledning av Kong Christian IX og Dronning Louises gullbryllup
Kong Haakon VII bærer på dette bildet ordensbånd og stjerne for storkors av St. Olavs Orden, samt en ordensspenne der Dannebrogsmennenes hederstegn henger først, deretter Erindringsmedalje i anledning av Kong Christian IX og Dronning Louises gullbryllup, Den kongelige Victoriaordenen, Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje og Kong Edvard VII og Dronning Alexandras kroningsmedalje. Fra et postkort utgitt i 1906.  Foto: Gustav Borgen 
**Erindringsmedalje i anledning av Kong Christian IX og Dronning Louises gullbryllup** var en dansk kongelig medalje innstiftet til minne om 50-årsdagen for bryllupet mellom kong Christian IX og dronning Louise. Gullbryllupsdagen ble feiret 26. mai 1892.

Utforming
---------

Medaljen var utformet av medaljør Friedrich Schmahlfeld etter en tegning av dronning Louise. Den besto av en bryllupskrans av myrte hvori det de to majesteters felles monogram var innsatt i rød (C) og hvit (L) emalje for medaljen i gull og sølv, uten emalje for medaljen i bronse. Kransen var toppet av en kongekrone i overgangen til opphenget i medaljebåndet.

Medaljebåndet var lyst blått og tilsvarte fargen i Elefantordenens bånd. Båndet var utformet som et vertikalt medaljebånd for herrer, som en sløyfe for damer.

Tildeling
---------

I anledning festlighetene for sitt gullbryllup innstiftet kongen en medalje, kalt erindringstegn, som ble utdelt til kongelige, regjeringen og hofftjenestemenn, samt hoffbetjenter. Medaljen ble preget i tre klasse: gull, sølv og bronse. Medaljen i gull ble tildelt medlemmer av det danske de med dette beslektede kongehus, nærmere bestemt det greske, russiske, britiske, luxembourgske og det hannoverske, samt en del andre kongelige.

I alt ble 39 fyrstelige personer tildelt minnemedaljen i gull. Medaljen i sølv ble tildelt medlemmer av Danmarks regjering og de øverste hofftjenestemenn, inkludert adjutanter. Det ble tildelt 71 medaljer av sølv. Bronsemedaljen ble tildelt 20 hoffbetjenter av lavere rang.

Norske innehavere
-----------------

Kong Haakon VII var innehaver av Erindringsmedaljen i anledning av Kong Christian IX og Dronning Louises gullbryllup.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Stevnsborg 2005, s. 391.
2. ↑  Stevnsborg 2005, s. 388.
3. ↑  Stevnsborg 2005, s. 391–392.
4. ↑  «Kong Haakons dekorasjoner», kongehuset.no. Lest 29. november 2015

Kilder
------

* Lars Stevnsborg: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 386–392

Portal: Danmark
Statssekretær Roger Schjerva i Finansdepartementet.
**Roger Helgesen Schjerva** (født 19. januar 1968 i Skien, oppvokst i Bø i Telemark) er en norsk politiker for Ap, tidligere (SV). Han er fra 2019 sekretariatsleder i YS, og var før dette fra 2014 sjefsøkonom i bransjeorganisasjonen IKT-Norge Fra fra oktober 2005 til regjeringsskiftet etter stortingsvalget i 2013 var han statssekretær i Finansdepartementet. Han er bosatt i Halden.

Roger Schjerva har tatt examen philosophicum (1988) og har studert samfunnsøkonomi, med mellomfag ved Universitetet i Tromsø (1993) og tredje avdeling (1996–2000) ved Universitetet i Oslo, men har ikke avsluttende embedseksamen. Mens Schjerva studerte i Tromsø, bidro han til å stifte Sosialistisk Studentlag (SSL).

Han har tidligere vært ansatt i SVs stortingsgruppe som finansrådgiver og sekretariatsleder. Han har også vært politisk sekretær, fylkesstyremedlem og medlem av representantskapet i Oslo SV. Schjerva var fra 1986 aktiv i Sosialistisk Ungdom, som medlem av sentralstyret og sekretær i Lisbet Rugtvedts lederperiode. Schjerva har variert arbeidserfaring fra organisasjonsarbeid, bygningsbransjen, hotellnæringen og pleie- og omsorgsektoren.

Schjerva kjempet om nominasjonen til andreplass på SV-lista i Oslo til Stortinget i 2001, men tapte for bergensmannen Heikki Holmås.

Etter at Roger Schjerva ble utnevnt som statssekretær kom det kritikk innad i partiet om at de såkalte «Rogerne» i partiet hadde fått for mye makt. «Rogerne» bestod av Roger Schjerva, Roger Sandum (også statssekretær i Finansdepartementet) og Roger Pedersen (da SVs pressesekretær, senere politisk rådgiver i Kunnskapsdepartementet fram til 2008). Lisbet Rugtvedt (statssekretær i Kunnskapsdepartementet) og Bård Vegar Solhjell (statssekretærer på Statsministerens kontor) tilhørte ifølge kritikerne også denne gruppen med angivelig relativt lik alder, erfaring, sosial profil og meninger i partiet.

Roger Schjerva ble kåret til Norges 12. mektigste økonom i 2013.

I en kronikk i Dagbladet 29. oktober 2015 opplyste Schjerva at han har meldt seg ut av SV.

Referanser
----------

1. ↑  digi.no SV-er blir IT-bransjens sjeføkonom Arkivert 11. november 2013 hos Wayback Machine. 11.11.2013
2. ↑  Pressemelding (16. oktober 2013). «Offisielt frå statsrådet 16. oktober 2013 kl. 10.00». *regjeringen.no*. Statsministerens kontor. Besøkt 17. oktober 2013.
3. ↑  Klassekampen: En av Rogerne[*død lenke*]
4. ↑  Dagbladet: All makt til Roger
5. ↑  Hvamstad, Eline: «Dette er Norges mektigste økonomer», *Finansavisen*, publisert 23. mars 2013

Eksterne lenker
---------------

* (no) Roger Schjerva hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Roger Schjerva - biografi på Finansdepartementets hjemmeside (kilde)
* (no) Kronikk i Dagbladet 29. oktober 2015: Slår opp med SV etter over 30 år
[[Fil:|thumb|]]

**Lossiemouth** (skotsk-gælisk: *Inbhir Losaidh*; skotsk: *Lossie*) er en by i Moray i Skottland. Opprinnelig var den havn for Elgin, men har vokst til å bli en viktig og innovativ fiskerby. Selv om det har vært over 1000 år med bosetting i området, ble dagens by dannet i løpet av de siste 250 årene og består av fire adskilte samfunn som til slutt slo seg sammen til én. Fra 1890 til 1975 var det en politiburgh som *Lossiemouth og Branderburgh*. RAF Lossiemouth, flybasen til Royal Air Force (RAF), er dessuten viktig for byen. Folketallet for byen er for 2020 beregnet til 6840 innbyggere.

De adskilte samfunnene som utgjør dagens by: Stotfield, den første betydningsfulle bosetningen (ikke tatt med Kinneddar som nå har forsvunnet), ligger nordvest for byen. Neste var Seatown, et lite område mellom elven og kanalen med 52 hus, hvorav 51 er de historiske fiskerhyttene. Da den nye havnen ble bygget ved elven Lossie, ble den planlagte byen Lossiemouth fra 1700-tallet, bygget på et rutenett, etablert på den lave bakken under Coulard Hill. Branderburgh dannet den endelige utviklingen i løpet av 1800-tallet. Denne delen av byen utviklet seg helt som et resultat av den nye havnen med sine to bassenger, og dekket til slutt hele Coulard Hill; den har en imponerende profil sett på avstand.

Økonomi
-------

Fra havnen i Lossiemouth
Lossiemouth er sterkt avhengig av Royal Air Force-stasjonen for ansettelse av sivile. I 2005 bidro RAF Lossiemouth sammen med naboen RAF Kinloss med 156,5 millioner pund (inkludert sivile utgifter) til økonomien i Moray, hvorav 76,6 millioner pund ble beholdt og brukt lokalt. Basene er ansvarlige for å gi, direkte eller indirekte, 21 prosent av all sysselsetting i området.

Før RAF var fiske nesten den eneste industrialiserte prosessen i Lossiemouth, men det bidrar nå svært lite til den totale økonomien; i 2001 utgjorde fiske 1,62 % (55 personer) av heltidsarbeidet i Lossiemouth. Imidlertid eksisterer noen ingeniørbedrifter en gang knyttet til fiske fortsatt i byen. I motsetning til andre store byer i området, har Lossiemouth ikke tiltrukket seg de store supermarkedsgruppene på grunn av sin nærhet til Elgin, som også gir sysselsetting til en betydelig andel av den yrkesaktive befolkningen.

*Kilde*: Highland & Islands Enterprise & Moray Council

Vennskapsby
-----------

* Tysklands flagg Hersbruck i Bayern, Tyskland siden 1972.

Referanser
----------

1. ↑   En politiburgh var en skotsk burgh som hadde tilpasset seg et «politi-system» for regjeringen av byen. Systemet eksisterte fra 1833 til 1975.
2. ↑   «Mid-2020 Population Estimates for Settlements and Localities in Scotland». *National Records of Scotland*. 31 mars 2022
3. ↑   HIE, *Hie.co.uk*. 24. desember 2013
4. ↑  Moray, *Moray.gov.uk*. 18 December 2013. 18. desember 2013

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lossiemouth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Moray Council

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
***The Death Of Little Ibsen*** er et skuespill av dukketeaterkompaniet Wakka Wakka Productions.

Stykket tar utgangspunkt i Henrik Ibsens liv.

Det ble fremført første gang i mai 2006 ved Sanford Meisner Theater i New York. Dukkene ble skapt av Kirjan Waage, som er en av Wakka Wakkas grunnleggere. *The Death of Little Ibsen* startet høstforestillingene på Ibsenfestivalen 2006 på Nasjonalteatret i Oslo. 2. og 3. februar 2007 ble stykket fremført som første forestilling på Bowdoin Colleges Ibsenfest.

Stykket er en svart komedie som tar for seg Ibsens biografi. Historien om dikterens liv fortelles med humor og alvor, fantasi og historikk om hverandre. Det mottok gode kritikker i *The New York Times* og *Variety*.

Referanser
----------

1. ↑  «The Death of Little Ibsen». *Wakka Wakka Productions* **(engelsk)**. 30. desember 2014. Arkivert fra originalen 9. november 2017. Besøkt 8. november 2017.
2. ↑  Anita Gates: «'The Death of Little Ibsen': Living in a Doll's House Located on Sesame Street», *The New York Times*, 11. juni 2006
3. ↑  Mark Blankenship: «The Death of Little Ibsen», *Variety*, 3. mai 2006

Eksterne lenker
---------------

* Teateranmeldelse i New York Times
* Om skuespillet hos offoffonline.com
* Om skuespillet hos Ibsen in the US Arkivert 21. april 2007 hos Wayback Machine.

Portal: Litteratur