recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Metapedia** er et nettbasert wiki-basert leksikon. Siden omtaler seg selv som et leksikon med fokus på kultur, kunst, vitenskap, historie, politikk og filosofi. Metapedia kaller seg det «eneste store leksikonet som utfordrer flertalls-fortolkningen som spres utover medialandskapet... Det står i dag som en kompromissløs og uerstattelig kilde til informasjon og utdanning fra et pro-Europeisk verdenssyn.»

Europaparlamentet omtaler Metapedia som: «(et) antisemittisk, konspiratorisk online-leksikon som bruker Wikipedias open-source MediaWiki programvare».

Metapedia ble startet av svenske Anders Lagerström i 2006.

Norske Metapedia hadde i desember 2021 3 136 registrerte brukere, hvorav tre var aktive. Utgaven hadde rundt 750 artikler, mens den engelske versjonen hadde cirka 5 000, og tyske Metapedia hadde over 70 000 artikler.

Metapedia ble lagt merke til i 2007 for sin positive omtale av tyske nazister som Joseph Goebbels og Erwin Rommel.  Dette førte til at Justitiekanslern etterforsket nettsiden, men konkluderte med at dette lå innenfor ytringsfriheten. Metapedias artikkel om Holocaust sier at drapene på seks millioner jøder ikke var et planlagt folkemord.

Metapedia bruker samme teknologiske plattform som Wikipedia, og det kan være vanskelig å skille innholdet fra ekte Wikipedia-artikler. Adam Klein ved Pace University skriver Metapedia etterligner Wikipedia for å gi inntrykk av å være pålitelige. Europarådet omtaler Metapedia i sin rapport om hvordan slike «leksikon» kan brukes til å undergrave tilliten til eksperter og medier og til å spre propaganda og feilinformasjon.

Referanser
----------

1. 1 2  Europaparlamentet: Europe's online encyclopaedias
2. 1 2  NRK: Nynazistenes definisjonsmakt
3. ↑  «Statistikk». Metapedia. 22. desember 2021.  Manglende eller tom `|url=` (hjelp); Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp) *Øyeblikksbilde lagret i Internet Archive*
4. ↑  Thomas Nydahl (20. februar 2007). «Propagandapedia» **(svensk)**. Kristianstadsbladet. Besøkt 22. desember 2021.
5. ↑  *Klassekampen*
Ungdommens fylkesutvalg i Sør-Trøndelags logo
**Ungdommens Fylkesutvalg i Sør-Trøndelag** (**UFU Sør-Trøndelag**) er et partipolitisk uavhengig rådgivende organ organisert under Sør-Trøndelag fylkeskommune. Per 2017 er leder av utvalget Ina Marie Kvithyll.

Historie
--------

Organet ble startet opp i 2005 da fylkestinget i Sør-Trøndelag vedtok å opprette et organ for unge i fylket for å ivareta ungdoms medvirkning og deltakelse i samfunnsutviklingen. Den første tingsamlingen (UFT) ble holdt på Oppdal høsten 2005. Her ble retningslinjer for både UFT og UFU vedtatt.

Struktur
--------

Utvalget består av ni representanter, hvorav syv er faste representanter og to er vararepresentanter. Representantene er mellom 13 til 25 år gamle. Disse velges på Ungdommens fylkesting (UFT) som arrangeres en gang årlig. Faste UFU-representanter velges for en periode på to år, leder, nestleder og vararepresentanter for en periode på ett år. Representantene kan stille til gjenvalg etter endt periode, så lenge de fortsatt kvalifiserer seg til alderskravene nevnt over.

Ungdommens fylkesting
---------------------

> *Ungdommens fylkesting skal være et talerør for ungdommen i Sør-Trøndelag, og skal fremme ungdommens interesser. Ungdommens fylkesting skal videre stimulere til økt politisk engasjement blant ungdom, gjennom å være en arena hvor ungdom i Sør-Trøndelag kan gi uttrykk for sine meninger og diskutere disse med andre jevnaldrende.*
> 
> 

Ungdommens fylkesutvalg står ansvarlig for arrangeringen av Ungdommens fylkesting. Hver kommune i Sør-Trøndelag blir invitert til å stille med to delegater. Trondheim kommune blir imidlertid invitert til å stille med tre delegater, grunnet praktisering av en annen struktur enn de andre ungdomsrådene i Sør-Trøndelag. Det er hovedsakelig to formål med Ungdommens fylkesting;

1. Utarbeide et resolusjonprogram
2. Valg av representanter til UFU

Ungdommens fylkesutvalg
-----------------------

Ungdommens fylkesutvalg velges på UFT. UFUs hovedoppgave er å følge opp resolusjonsprogrammet som ble utarbeidet på UFT. I tillegg til dette skal også utvalget være kontaktledd til de kommunale barne- og ungdomsrådene, samt være en referansegruppe for fylkeskommunens arbeid med planer og saker som har med barn og ungdom å gjøre.

Referanser
----------

1. ↑  «§1 Formålsparagraf (UFT) - UFU». Besøkt 23.04.2016. [*død lenke*]
Deir al-Balah på Gazastripen
Pierre Jacotins kart, høy oppløsning, kan forstørres: *Deir*.
**Deir al-Balah** (دير البلح, *Dayr al-Balaḥ*) er en palestinsk by som ligger omtrent midt på Gazastripen. Administrasjonen av den midtre del av Gazastripen har sete her. Byen hadde 49 751 innbyggere i 2006.

Beskrivelse
-----------

Deir al-Balah kan spores tilbake til sen bronsealder, da det her var en militær utpost for Det nye rike i Egypt. Det ble bygd et kloster der av den kristne munken Hilarion midt på 300-tallet, og man at det dette var der det i moderne tid ligger en moské tilegne St. Georg, lokalt kalt *al-Khidr*. 

Under krigene mellom korsfarerne og ajjubidene var Deir al-Balah åsted for en strategisk kystby kalt **Darum**, og denne var til stadighet omkjempet. Den ble revet ned og bygt opp på nytt av begge sider før den endelig ble revet ned i 1196. Etter dette vokste byen til å bli en stor landsby langs postruten i mamelukktiden fra 1200-tallet til 1400-tallet, og var bispesete for den gresk-ortodokse kirke i Jerusalem i osmansk tid frem til sent på 1800-tallet. 

Pierre Jacotin kalte landsbyen *Deir* på sitt kart fra1799. I 1838 ble *Deir el-Belah* nevnt som en muslimsk landsby i distriktet Gaza.

Under egyptisk kontroll vokste Deir al-Balah til det tredobbelte, på grunn av en stor tilstrøming av flyktninger fra den arabisk-israelske krig i 1948. Byen var et velstående jordbrukssentrum frem til den ble erobret av Israel i seksdagerskrigen. Etter 27 år med israelsk okkupasjon ble Deir al-Balah den første byen som kom under palestinsk selvstyre i 1994. Etter utbruddet av Den andre intifadaen i 2000 har han ofte vært utsatt for angrep fra den israelske hær som hevder at målet var å stoppe Qassamraketter fra å bli avfyrt derfra og inn i Israel.

Byen er blitt beskrevet som en «høyborg» for Hamas, som i 2005 har hatt 13 av 15 seter i byparlamentet.

Referanser
----------

1. ↑  Statistiske opplysninger Arkivert 19. mai 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑  Bunson, 2002, s. 96.
3. ↑  Karmon, 1960, p. 173 Arkivert 5. september 2018 hos Wayback Machine. Arkivert 2019-12-22 hos Wayback Machine
4. ↑  Robinson and Smith, 1841, vol 3, Appendix 2, s. 118
5. ↑  «US Calls on Israel to Withdraw». *BBC News*. 28. august 2001. Besøkt 5. september 2015. .
6. ↑  «Fresh incursion in Gaza». *BBC News*. 14. februar 2002. Besøkt 5. september 2015. .
7. ↑  «A New Role for Hamas: Running Gaza's Byar». *The New York Times*. The New York Times Company. 27. mai 2005. Besøkt 5. september 2015.
8. ↑  Washington Post:Hamas Dominates Local Vote in Gaza

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
*Molecule Man* i Spree, Berlin**Molecule Man** er en serie skulpturer utført av amerikaneren Jonathan Borofsky. Skulpturen er oppført i Berlin og i Council Bluffs, Iowa.

Skulpturen illuderer tre menn som møtes. Hullene i skulpturen forestiller molekylene som når de settes sammen, skaper vår eksistens.

Berlin
------

Skulpturen i Berlin er 30 meter høy, utført i aluminium og veier ca 45 tonn. Den er oppført i elven Spree nær broen Elsenbrücke hvor elven utgjorde grensen mellom Vest-Tyskland og DDR. Plasseringen er i nærheten av grensepunktet mellom de tre tidligere bydelene Friedrichshain, Kreuzberg og Treptow. Idag møtes de to administrative bydelene Friedrichshain-Kreuzberg og Treptow-Köpenick omtrent på samme sted. 

*Molecule Man* ble betalt av Allianz SE som har sine kontorer i Treptowers like ved.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Molecule Man – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Molecule Man – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Molecule Man på borofsky.com Arkivert 4. oktober 2011 hos Wayback Machine.

Portal: Tyskland
***Brenner deler dikt*** er en infotainment-podkast fra NRK, som ble publisert for første gang i NRK Radio 12. mars 2022. I podkasten deler Hans Olav Brenner dikt med utvalgte gjester. Diktet utløser samtaler og personlige historier om de store spørsmålene i livet, og forsøker å finne ut hvordan noen utvalgte ord kan gi trøst, håp og et lite løft i hverdagen for den rette mottakeren. Episodene sendes også i programmet Studio 2 på NRK P2. Podkasten er laget av Hans Olav Brenner, Christine Lossius Thorin og Janne Kjellberg.

Gjester
-------

På gjestelista finner vi populære profiler som Live Nelvik, Jenny Skavlan og Else Kåss Furuseth, men også forfattere og samfunnsdebattanter som Sissel Gran, Lars Saabye Christensen og Abid Raja.

I en av episodene, «Ibsen herjer med følelsene våre!» forteller komiker Harald Eia om hvorfor Henrik Ibsens episke dikt «Terje Vigen» rører ham til tårer. 

NRK Skole har også laget undervisningsopplegg av episodene med Harald Eia, Martha Leivestad og Brynjulf Jung Tjønn.

Priser
------

***Brenner deler dikt*** vant Prix Radio i 2022 for beste intervju med episoden «Lillesøsterens sorg» der journalisten Lara Rashid delte diktet «Jeg holder ditt hode» av Stein Mehren, som hun fikk et spesielt forhold etter at søsteren Bano ble drept på Utøya 22.juli 2011. Podkasten er nominert til Årets podkast i Prix Radio 2023.

Eksterne lenker
---------------

* «Står i veien for diktene», Vårt Land 26.03.2022
* «Podkast får dikt til å bli levende del av livet», Bok365.no 20.03.2022
* «– I denne podkasten må jeg gi litt mer av meg selv enn jeg er vant til», Dagsavisen 23.03.2022
* «Kvifor kan ord som snø og granskog få oss til å gråte?», Forskning.no 23.08.2022
* «Her er de beste kjærlighetsdiktene til bryllupet», NRK.no 14.06.2022
* «Brenner deler dikt», Klassekampen 05.05.2022
* «Maud Angelica: – Jeg tar med dikt på fest, selv om venner egentlig hater det», NRK.no 09.01.2023
**Senter for Ibsen-studier** er et forsknings- og utdanningssenter tilknyttet Det humanistiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Det har som formål å styrke forskning på Henrik Ibsen, både nasjonalt og internasjonalt. Senteret ble åpnet i 1993, etter et vedtak av Det akademiske kollegium ved Universitetet i Oslo i 1991. 

De første årene holdt senteret til i biblioteksbygningen i Drammensveien. Fra 2000 til 2010 holdt senteret til i Observatoriet ved Solli plass, men flyttet til Blindern i januar 2010. Fra og med 2010 er senteret organisatorisk underlagt Institutt for lingvistiske og nordiske studier.

Studier
-------

Dokumentasjon og formidling er sentrale sider ved senterets oppdrag. Senteret tilbyr et toårig masterstudium i Ibsen-studier, samt flere kurs på bachelornivå.

Senteret har siden 2007 hatt som målsetting å arrangere en internasjonal Ibsen-forelesning hver høst, kalt The Annual Ibsen Lecture.

Digitale ressurser
------------------

Det virtuelle Ibsen-senteret tilbyr forskjellige online-ressurser, inkludert IbsenStage, en event-basert, relasjonsdatabase med historikken til iscenesettelser av Ibsens skuespill rundt om i verden. Andre digitale ressurser er Ibsens verk på originalspråk og i oversettelse, Den internasjonale Ibsen-bibliografien og et arkiv med Ibsen-relaterte tekster, bilder og lydopptak.

Det internasjonale tidsskriftet *Ibsen Studies* er utgitt av Taylor & Francis på vegne av Senter for Ibsen-studier.

Senterets ledere har vært
-------------------------

* Astrid Sæther
* Knut Brynhildsvoll
* Frode Helland
* Ellen Rees
* Giuliano D'Amico (Nåværende)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Neda Alaei** (født 1991) er en norsk barnevernspedagog og ungdomsbokforfatter fra Moss, bosatt i Oslo. Ved siden av å skrive, arbeider Neda til daglig som miljøterapeut, og jobber med ungdommer. Hun har erfaring som miljøterapeut ved barnevernsinstitusjoner, samt i Osloskolen. Alaei er utdannet barnevernspedagog fra daværende Høgskolen i Oslo og Akershus. 

Hun debuterte som forfatter med *Dette er ikke oss* (2019), som ble tildelt Bokbloggerprisen, Uprisen for årets ungdomsbok og Kulturdepartementets debutantpris. Boken er hittil solgt og oversatt til Danmark, Tyskland, Færøyene og Slovenia.

Høsten 2021 kom *Å fange luft*. Den er beskrevet som en historie om et klaustrofobisk, klamt og kvelende mor-datter-forhold, og om hvor vanskelig det er å bryte ut og bli en egen person.   

August 2023 kom Neda Alaeis nyeste ungdomsroman *På én betingelse*, en løs oppfølger av debutsuksessen *Dette er ikke oss,* med Yousef som hovedkarakter. 

*Dette er ikke oss* var Alaeis hovedprosjekt ved Norsk Barnebokinstitutt, der hun studerte forfatterutdanning i barne- og ungdomslitteratur (2015-17). Boken handler blant annet om omsorgssvikt ved parentifisering; en historie hvor hovedpersonen på 14, snart 15 år fungerer som forelder til sin egen far. Boken handler også om sorg, vennskap, musikk og fotografi - og er beskrevet av Uprisen-juryen som "(...) en følelsesbombe av kjærlighet, sorg og redsel – egentlig alle følelser."

Referanser
----------

1. ↑   www.forfatterkatalogen.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  .
3. ↑  Neda Alaei; gyldendal.no
4. ↑  Reddet av barnevernet; anmeldelse hos barnebokkritikk.no, 21.2.2019
5. ↑  Den største drømmen er å finne boka mi på biblioteket; intervju med Alaei av Nora N. Hoel; Litteraturbloggen Deichman, 24. februar 2019
6. ↑  Debutant Neda Alaei (29) fekk Uprisen; framtida.no, 25. september 2020
7. ↑  Uprisen til debutant Neda Alaei; nbuforfattere.no, 24. september 2020
8. ↑  «Dette er ikke oss» var fjorårets beste ungdomsroman, ifølge ungdommen selv; periskop.no, 25.9.2020
9. ↑  Dette er ikke os; turbine.dk
10. ↑  Zwischen uns tausend Bilder Arkivert 21. januar 2021 hos Wayback Machine.; thienemann-esslinger.de
11. ↑  This isn't us; NORLA
12. ↑  «Å fange luft». *www.gyldendal.no*. Besøkt 17. september 2021.
13. ↑  Sanna (14) tar seg av pappa etter at mamma døde. Forfatter Neda Alaei ville vise fram den usynlige omsorgssvikten; frifagbevegelse.no, 5.6.2019
14. ↑  M.O. Haugen: Velskrevet om sorg og sammenbrudd; Aftenposten, 23. februar 2020
15. ↑  Neda (29) satte så stor pris på sin tidligere lærer Trine (53) at hun fikk egen rolle i debutboka; Fredriksstad blad, 4.11.2020
16. ↑  Uprisen 2020 Arkivert 21. januar 2021 hos Wayback Machine.; uprisen.no
**Aslaug Moksnes** (født 13. april 1930, død 5. september 2023) var en norsk historiker, forfatter, lektor og kvinnesaksforkjemper. Hun var spesialist på den norske kvinnesaksbevegelsens eldre historie.

Hun tok eksamen ved Levanger lærerskole i 1952 og ble cand.philol. i historie ved UiO i 1964. Hun arbeidet deretter som lektor ved forskjellige gymnas i Oslo. Da hun flyttet fra Orkdal til Oslo, engasjerte hun seg aktivt kvinnefredsbevegelsen WISP og i Norsk Kvinnesaksforening, som da ble ledet av Eva Kolstad. Hun var leder i Oslo Kvinnesaksforening 1967–1970 og 1. nestleder i Norsk Kvinnesaksforening på nasjonalt nivå 1968–1972, i Clara Ottesens ledertid. Hun var også medlem av redaksjonen i tidsskriftet *Kvinnesaksnytt*. Seinere var hun styremedlem i Norsk faglitterær forfatterforening. Hun har gitt ut bøkene "***Kvinner på barrikadene***"(1974), om kvinnene under den franske revolusjon, og "***Likestilling eller særstilling? Norsk kvinnesaksforening 1884–1913*** (Gyldendal 1984). Moksnes var en prinsippfast forsvarer av NKFs likestillings- og menneskerettighetslinje, og skrev i *Kvinnesaksnytt* i 2007 at «det er vår kamp for menneskerettigheter, også for kvinner – kontra særstilling – som har framtida for seg».

Hun mottok Gina Krog-prisen i 2009 og ble æresmedlem i Norsk Kvinnesaksforening i 2013.

Referanser
----------

1. ↑  *Hvem er hun?*. Cappelen. 1989. ISBN 8202116759.
2. ↑  Kamp for nasjon og stemmerett, Kilden
3. ↑  *Kvinnesaksnytt*, vol. 58 (2007), s. 3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Monte Mario
**Monte Mario** er med sine 139 meter den høyeste høyde i Roma. Høyden ligger på den nordvestlige side av byen. Navnet kommer fra Mario Mellini, en kardinal som på midten av 1700-tallet eide en villa der.

Den østlige del av høyden er et naturreservat, mens det på den vestlige side nå ligger et eksklusivt kvarter. På toppen av høyden ligger kirken og klostret for Santa Maria Rosario. På toppen ligger også Museo Astronomico Copernicano og Romas astronomiske observatorium. Tidligere lå Villa Pigneto bygget av Pietro da Cortona på høydens side, men ruinene av den ble fjernet på 1800-tallet.

En avdeling av Loyola University Chicago ligger på høyden på Via Massimi.

Selv om høyden er den høyeste i det moderne Roma, er Monte Mario ikke en av de velkjente syv høyder i Roma, ettersom den ligger godt utenfor Romas grenser i oldtiden.

Referanser
----------

1. ↑  a

Litteratur
----------

* Pallottino, Luigi (1991). *Monte Mario tra cronaca e storia*. Roma.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om Monte Mario Arkivert 8. juni 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Al-Daraj** eller **Haraat al-Daraj** (arabisk: حارة الدرج) er det tett befolkede nordvestre kvarter i [Gsmlebyen i Gaza]].[1][2] Navnet betyr «trinnenes kvarter».[3] 

Det ligger på en avlang høyde omlag 20 meter over havet og høyere en noen annen del av byen Gaza. Det omtgales også som *det muslimske kvarter*, og her er det flere koskéer og andre muslimske institusjoner. Blsant dem er Gazas størst´moské, Store Omari-moské og dessuten al-Sayed Hashem moskéen, [[Sheikh Faraj-modk´rern}} og Madrasa al-Zahrah.[1] Al-Daraj er separert fra det sønnenforliggende Zaytun-kvarteret av Omar Mukhtar-gaten.[4]

Dette er Gazas eldste bebodde område, og ligger over antikkens Gaza.[5] Rstene ette rbyens antikke fortid er synlige i mange av nabolagetssteinhus der marmorsøyler og -heller er blitt gjenbrukt som byggemateriale for det nyere. I føle osttomanenes skatteoversikter fra 1525 var al-Daraj den gang et relativyt sort område, med 141 hushold. Her er Qasr al-Basha, som var sete for provinsguvernørene for Gaza og meget av Palestina under mamlukkenes og ottomanernes styre i det minste fra 1600-tallet av.[1] Ved slutten av 1800-tallet var det kalt *Haret ed-Deredj.*[6]

Referanser
----------
**Le Roncole** er en landsby i Parma-provinsen i Italia. Den ligger omkring 140 kilometer sydøst for Milano. I dag er Le Roncole kalt **Roncole Verdi**, oppkalt etter komponisten Giuseppe Verdi som ble født her, enten 9. eller 10. oktober 1813. Han forble i området hele sitt liv og skrev i 1863: "Jeg var, og vil alltid forbli en bonde fra Roncole."

Landskapet og omgivelsene er midtpunktet for aktiviteter som omhandler det meste av Verdis liv. Komponistens fødested, "Casa Natale del Maestro", er hyppig besøkt, det er også orgelet brukt av den unge Verdi i kirken noen få kilometer fra stedet.

Litteratur
----------

* Associazione Amici di Verdi (ed.), *Con Verdi nella sua terra*, Busetto, 1997
* Samaritani, Alessandra, *An Itinerary of the History and Art in the Places of Verdi*, Busseto: Busseto Tourist Office, 2001

Eksterne lenker
---------------

* Busseto turistkontors hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Mouvement de libération du Congo** (MLC) er et politisk parti i Den demokratiske republikken Kongo. Den var tidligere en opprørsgruppe som kjempet i den andre krigen i Kongo i august 1998. Organisasjonen tok etter hvert del i en overgangsregjering og ble opposisjonsparti. Ved valget til Senatet den 19. januar 2007 vant partiet 14 av de 108 setene.[] Partiet fikk 64 av 500 seter i parlamentet ved valget i 2006.[]

Under krigen ble MLC støttet av regjeringen i Uganda og de kontrollerte mye av de nordlige områdene i landet, særlig i provinsen Équateur. Denne provinsen ble ledet av tidligere forretningsmann Jean-Pierre Bemba, som ble gitt posisjonen som visepresident etter fredsavtalen i 2002. Byen Gbadolite i det nordlige Kongo blir brukt som hovedkvarteret til MLC. MLC var det primære instrumentet for Uganda under den andre krigen. Thierry Betu var rådgiveren til Jean Pieerre Bemba og en av de ledende personene i den kongolesiske frigjøringsbevegelsenmedlem, MLC, fram til han måtte flykte til Norge i 2007 med familien sin.

Referanser
----------

1. ↑  mlcnorvege (28. november 2008). «Mr. THIERRY BETU AND FAMILY URGENT ACTION FOR PROTECTION». *Skyrock* **(fransk)**. Besøkt 28. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Kevin Dunn** (født 24. august 1956) er en amerikansk skuespiller som har opptrådt i støtteroller i mange filmer og fjernsynsserier fra 1980-tallet.

Hans roller omfatter kommunikasjonsjefen i Det hvite hus, Alan Reed i den politiske komedie *Dave*, US Army obersten Hicks i 1998 versjonen av *Godzilla*, Alan Abernathys far, Stuart i *Small Soldiers*, Sam Witwickys far, Ron i *Transformers*, Oscar Galvin i thrilleren *Unstoppable* fra 2010 og Major Ken Quesada i HBOs *True Detective*. Han spilte også rollen som den pessimistiske stabssjef i Det hvite hus, Ben Cafferty i *Veep*.

Tidlig liv
----------

Dunn ble født i Chicago, sønn av John Dunn, musiker og poet, og hans kone, Margaret (født East), er sykepleier. Hans søster er skuespillerinnen/komikeren Nora Dunn. Han vokste opp i en katolsk familie og har irske, engelske, skotske og tyske aner. Dunn ble utdannet ved Wesleyan University i 1977, og fikk en honorær doktorgrad i 2008 fra samme universitet.

Karriere
--------

Dunns arbeider omfatter *Samantha Who?*, som er en serie som gikk på ABC fra 2007 til 2009, så vel som han spilte Ron Witwicky i Michael Bays i filmserien *Transformers*. Hans opptreden på film omfatter ellers *Small Soldiers*, *Stir of Echoes*, *Godzilla*, *Snake Eyes*, *Nixon*, *Mad Love*, *Ghostbusters II*, *Dave*, *Beethovens 2nd*, *Hot Shots!*, og *1492:* Conquest of Paradise*. Dunn spilte også Murry Wilson i en miniserie fra 2010:* The Beach Boys *.*An American Family*. Han spilte president Nixons rådgiver i Det hvite hus, Charles Colson, i* Nixon *og han spilte president Clintons nasjonale sikkerhetsrådgiver, Sandy Berger, i ABCs miniserie* The Path to 9/11 *som ble sendt 10. og 11. september 2006. I år 2000 spilte han* Bette*, en sitcom med Bette Midler hvor han spilte hennes mann i den første av showets elleve episoder.*

Dunn spilte Joel Horneck, Jerrys barndomsvenn i *Seinfeld* i episoden "Male Unbonding". Han opptrådte også i *Live Free or Die*, så vel som i filmen 
*Gridiron Gang* fra 2006.

Dunn var produsen for den prisbelønte dokumentarfilm *Kumpanía: Flamenco Los Angeles* (2011).

Referanser
----------

1. ↑  «Nora Dunn Biography (1952-)». *filmreference.com*.
2. ↑  «Nora Dunn Biography (1952-)». *filmreference.com*.
3. ↑  «Nora Dunn Biography (1952-)». *filmreference.com*.
4. ↑  «Nora Dunn Biography (1952-)». *filmreference.com*. Internet Movie Database
5. ↑  «Nora Dunn Biography (1952-)». *filmreference.com*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kevin Dunn på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Kevin Dunn i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Kevin Dunn på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Kevin Dunn på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Kevin Dunn på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Kevin Dunn hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
**Abjad** (uttales /abdsjad/) er en form for skriftsystem hvor hver bokstav står for en konsonant; det vil si at leseren må legge til vokalen selv. Det er et uttrykk foreslått av Peter T. Daniels for å kunne erstatte uttrykket «konsonantalfabet» og lignende, for å referere til de vestsemittiske skriftsystemer. Noen lingvister mener at abjader utgjør en undergruppe av alfabeter, mens andre mener det er en egen type skriftsystem. I vanligtale inneholder navnene på abjader ordet «alfabet», som for eksempel det fønikiske alfabet og det arabiske alfabet.

Ifølge Daniels’ formuleringer skiller abjadene seg fra andre alfabeter ved at kun konsonantene, og ikke vokalene, er representert iblant grunngrafemene. Abjader skiller seg også fra en annen kategori oppfunnet av Daniels, abugidaene, der vokalen er «innebygget» i fonologien, slik at en konsonant ikke bare representerer en konsonant, men en konsonant og vokal. Vokallyden kan ofte endres gjennom å legge diakritiske tegn til konsonanten. I en abugida blir vokalene alltid markert, enten med et diakritisk merke, et lite tillegg på bokstaven, eller et eget tegn, i motsetning til en abjad, der det òg finnes slike vokaltegn (som for eksempel nikkud i det hebraiske alfabet, og harakat i det arabiske alfabet), men der bruken er valgfri.

Etymologi
---------

Systemets navn kommer fra det arabiske ordet for «alfabet», som er satt sammen av de første fire bokstaver i det arabiske alfabet i den eldre abjadiske rekkefølgen, på samme måte som det norske ordet «alfabet» er satt sammen av navnene på de to første bokstavene i det greske alfabet, alfa og beta (samme med det hebraiske alfabets bokstaver alef og bet).

Liste
-----

Tre abjader er i bruk i dag:

* Arabisk
* Hebraisk
* Syrisk

Referanser
----------

1. ↑  «abjad», *NAOB*
2. ↑  Daniels, Peter T. et al. red. (1996): *The World's Writing Systems* Oxford, s.4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**NHO Ung** var signaturen for flere satsinger fra Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO). Bakgrunnen var at NHO ønsket å forberede unge til å skape fremtidens arbeidsliv, skape større interesse og forståelse for samfunnsspørsmål og næringslivet.

Målgruppen var unge i alderen 14-25 år.

Nettsiden NHO Ung var en del av dette arbeidet. Hensikten var å gi et bedre grunnlag for utdannings- og karrièrevalg, forberede unge på arbeidslivet, skape forståelse om hva det du lærer kan brukes til, hva næringslivet er og betydningen bedriftene har i samfunnet. NHO Ung inneholdt også undervisningsopplegg som Pizza Prego og Kampen om vannet. Nettsiden het først 7.etg. Elever fra Ullern videregående skole var med å utvikle og lage innhold til nettstedet i 7.etasje i NHO-bygget på Majorstuen i Oslo 2003-2005. Nettstedet ble byttet til nhoung.no høsten 2008.

Siden 2012 er innhold for ungdom blitt publisert på NHOs ordinære nettside nho.no.

Referanser
----------

1. ↑  «NHO satser». 28. oktober 2008. Archived from the original on 11. mars 2009. Besøkt 17. januar 2022. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

Eksterne lenker
---------------

* nhoung.no Arkivert 2. mars 2009 hos Wayback Machine.
*For black metal trommeslageren, se: Tony Bray*
Apollyon kjemper mot Kristen i John Bunyans fortelling *Pilegrims vandring*.
**Abaddon** eller **Abbaton** (hebraisk *אבדון* *Avaddon*, gresk *Apollyon*, latin *Exterminans*, som betyr «ødeleggeren») er en engel som omtales i Bibelens *Johannes' åpenbaring* 9:1-11 som «avgrunnens engel» og som herskeren over de ødeleggende gresshoppesvermene. 

I tekstsamlinger fra det koptiske Merkuriusklosteret i Edfu i Egypt er det funnet en preken «Om dødsengelen Abbaton» som (trolig med urette) tilskrives biskop Timoteus av Alexandria, og hvor det omtales og siteres fra en ikke-eksisterende bok kalt *Dødsengelen Abbatons innsettelse* som skulle finnes i det like ikke-eksisterende «Apostlenes bibliotek» i Jerusalem. Hovedtemaet i teksten er at engelen Muriel er til stede ved skapelsen av menneskene og syndefallet, og at engelen etter syndefallet skifter navn til Abbaton og blir «konge over menneskeheten» og «selveste dødsengelen, som henter menneskenes sjeler når de dør.»

Den andre oldkirkelige teksten som skildrer Abaddon er det apokryfe *Bartolomeusevangeliet*, hvor det sies at denne engelen er til stede i Jesu grav i oppstandelsesøyeblikket.

Referanser
----------

1. ↑  bibel.no Joh Åp 11[*død lenke*]
2. ↑  Prekenen er oversatt til norsk i antologien *Koptiske skrifter*, 2012.
3. 1 2 3  Kilde for sitat og vurderinger er Hugo Lundhaugs innledning til *Koptiske skrifter*, 2012
4. ↑  bokklubben.no Koptiske skrifter
5. ↑  pseudepigrapha.com Bartolomeusevangeliet, engelsk fulltekst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Sporaneset fra nord. Helleristningene ligger helt ytterst på berget.
**Sporaneset** er navnet på et kjent helleristningsfelt i Rauland, Vinje kommune, Telemark.

Selve Sporaneset er en lang, smal, men ikke særlig høy bergtange som stikker ut i Totak, helt i østenden av vannet.

Ristningene ble oppdaget så tidlig som i 1876, og består av i alt 61 figurer, noe som gjør det til et av de største i sitt slag i det indre Sør-Norge. Figurene er for en stor del slike man vanligvis finner på jordbruksristningene fra bronsealderen; skipsfigurer, fotsåler og sirkelfigurer samt flere menneskefigurer. Det oppsiktsvekkende ved Sporanes at det også finnes bilder av storvilt, i dette tilfellet elg og/eller rein. Dette er motiver som nesten utelukkende finnes på veideristningene fra eldre steinalder.

Veideristningene dateres til eldre steinalder, og de tillegges den daværende jeger-sankerbefolkningen. Bare i enkelte, svært sjeldne tilfeller finnes motiver fra denne perioden sammen med typiske bronsealdermotiver, og Sporaneset er en klassisk lokalitet for slike tilfeller. Helleristningene på Sporaneset har derfor vært hyppig diskutert innenfor forskningsmiljøet.

Utsikt over Sporaneset og innsjøen Totak. P.g.a. høy vannstand er neset delevis oversvømmet.

Litteratur
----------

Egil Mikkelsen: Sporaneset – en bronsealders «utpost» i Telemark. *Festskrift til Sverre Marstrander på 70-årsdagen. Universitetets Oldsaksamlings Skrifter. Ny rekke nr.3* Oslo 1980. ISBN 82-7181-014-6
Hortenstangen og fyrtårnet. Til høyre Fyllinga småbåthavn.
Det gamle alarmbatteriet. Sist brukt av tyskerne. Tjener i dag funksjonen som bålplass og benk.
Hortenstangens batteri.
**Hortenstangen** er tangen sydøst på Karljohansvern, i tilgrensning til Fyllinga småbåthavn og Oslofjorden.

Historie
--------

Det er særlig militært at Hortenstangen har hatt en historisk rolle, med plassering av to batterier, oppført i perioden 1870 til 1874. Batteriene var sentrale under okkupasjonen og ble forsterket og utvidet av den tyske okkupasjonsmakten.

Etter krigen forfalt batteriene og området grodde igjen, frem til Forsvarsbygg gjennomførte en redningsaksjon for batteriene og området i 2008.

Tur og rekreasjonsområde
------------------------

Området er et populært friluftsområde, i likhet med resten av Karljohansvern, særlig etter opprydningen og oppgraderingene i 2008. Turstier er opparbeidet, plen klippes og vegetasjon holdes nede. På mange måter kan området karakteriseres som en park, med batteriene som kulturminner. Bademulighetene er gode, særlig på badestranden Batteritangen.

Referanser
----------

1. ↑  Batteriene på Hortenstangen Arkivert 1. februar 2014 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Badestranden Batteritangen». Arkivert fra originalen 3. februar 2014. Besøkt 30. januar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Festningsverk
* VisitHorten
**Nils Andreas Nilsen Skarra** var gårdbruker og lokalpolitiker, og levde fra 1858 til 1935. Han bodde hele livet på gården Nedre Skarra i Øvre Eiker, som han eide og drev i nesten 35 år. Han var medlem av herredsstyret fra 1894 til 1998, samt fra 1904 til 1913. Han var ordfører i Øvre Eiker kommune i perioden 1908-1913.

Nils Andreas Skarra ble født den 17. november i 1858 på Skarra utenfor Vestfossen. Han overtok gården etter foreldrene i 1892, ved siden av den alminnelige gårdsdriften drev han også med hesteoppdrett, og han oppnådde flere premier ved utstillinger.

N.A.N. Skarra, som han nesten alltid skrev seg, var i likhet med sin onkel, Ole N. Krekling, aktiv i lokalpolitikken. Han var medlem av herredsstyret fra 1894 til 1898, samt formann i skolestyret og takstmann for Hypotekbanken. I 1904 ble han på nytt valgt inn i kommunestyret og kom inn i formannskapet. Han representerte da Høyre, og i årene som fulgte sto han sentralt i dannelsen av Buskerud Liberale Samlingsparti - forløperen til det som i dag er Buskerud Høyre. Han ble også leder for Samlingspartiet i Øvre Eiker og var ordfører i to valgperioder, 1908-1910 og 1911-1913. Deretter trakk han seg tilbake fra alle offentlige verv på grunn av sviktende helse. Siste del av livet var han plaghet av sykdom *«Som den samvittighetsfulle mann han var, slet han sig ut alt for tidlig, og det ikke minst på grunn av sine offentlige hverv. Ja, her kan man bruke ordet slet sig ut i ordets aller bokstaveligste betydning. Som ordfører var han sin egen sekretær og når da hans gårdsbruk heller ikke skulde forsømmes, blev det nok natten og med den nattesøvnen som blev å innskrenke til det mest mulige. Så kom den dag da legemet var overanstrengt, og dette vant han - tross han fikk leve adskillige år - aldri over.»*

N.A.N. Skarra døde den 25. mars i 1935 og ble gravlagt ved Haug kirke. I et minneord som sto i Drammens Tidende Buskeruds Blad sto det: *«N.A.N. Skarras motto i livet var å praktisere ordene: Ærlighet og samvittighetsfullhet så langt som det står i menneskelig makt å fullføre det. Han var en helteskikkelse for gårdbrukerstanden på Øvre Eiker, og hans minne vil leve lenge».*

Referanser
----------

1. ↑  «Liste over ordførere i Øvre Eiker» (PDF).
2. ↑  «Lokalhistoriewiki».

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Hans P. Rustand** | **Øvre Eikers ordfører**(1908–1913) | Etterfølger:**Ole N. Kolkind** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Oskar Thorleif Kaas** (født 8. mars 1905 i Øvre Eiker, død 24. desember 1994) var en norsk lokalpolitiker (Ap). Han kom tidlig med i arbeiderbevegelsen på Øvre Eiker, og i 1934 ble han medlem av kommunestyret. Under andre verdenskrig kom han tidlig i tyskernes søkelys og satt på Grini i 1 ½ år, fra oktober 1943 til krigens slut. Han satt som varaordfører for arbeiderpartiet i 1945 til han ble ordfører i 1946, og da satt han til 1948. Da fikk han den nyopprettede jobben som rådmann. I denne stillingen satt han fram til 1972. 

Han var kontorfullmektig ved Eiker, Modum og Sigdal Sorenskriverkontor. Han var også forretningsfører ved Øvre Eiker Trygdekasse.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pf01036473009527[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Gunnar Kyrkjebø** | **Øvre Eikers ordfører**(1946–1948) | Etterfølger:**Ragnar Hakavik** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret

 |
**Jenny Maria Svensson** (f. 1983) er en svensk dramatiker, dansekunstner, forfatter og kritiker. Hun er oppvokst i Stockholm, men har siden 2008 bodd i Tromsø. Svensson har bachelor i dans fra Laban Centre of Contemporary Dance i London (2008) og har gått det to-årige forfatterstudiet på Norges Arktiske Universitet i Tromsø (2016). 

Svensson både skaper og produserer egne produksjoner, og samarbeider med andre kunstnere og grupper. Jennys arbeid er preget av hennes bakgrunn innenfor både dans og tekst, og selv om hennes verk ofte skiller seg tydelig fra hverandre i tematikk og form så er kroppen som bærer av identitet, og dess leting etter sin plass i verden, ofte en motor, eller til og med et premiss for verket.

  

Svensson har blant andre samarbeidet med Rimfrost produksjoner hvor hun var dramatiker for barneforestillingen *Tobias og dagen det smalt* som vant Heddaprisen for Årets barneforestilling. Hennes seneste produksjon var det tverrfaglige prosjektet *Pohjonen – Davvi – Nord (une expérience magnifique)* som var et samarbeid med Kvääniteatteri, svenske Tornedalsteatern og finske Piste Kollektiv som turnerte i nordlige Skandinavia høsten 2022. 

  

Jenny Svensson er prosjektleder for talentprogrammet UREDD, et utviklingsprogram i regi av Davvi- Senter for scenekunst som har som formål å løfte nordnorske scenekunstnere i etableringsfasen. Hun har i tillegg hatt flere verv i ulike organisasjoner, bl.a. som leder for utvalget for scenekunst i Norsk Kulturråd (2018-2019), styreleder for Forum for nordnorske Dansekunstnere (2010-2014), styremedlem i RadArt – nettverk for fri scenekunst (2012-2015), styremedlem for Ordkalotten internasjonale litteraturfestival (2017-2021) og styremedlem i Ferske Scener (2022-d.d). Svensson jobber også som kritiker for Norsk Shakespearetidsskrift.

  

Som dansekunstner har Svensson blant annet jobbet for Stellaris DansTeater, Haugen produksjoner, InTuit dansekompani, Hålogaland Teater (Lille HT) og Dansearena Nord. I 2010 var hun UngKunstner for Festspillene i Nord-Norge og koreograferte i den sammenheng verket *Compact Living* som ble vist 19 ganger under festivalen samme år.

Priser og anerkjennelse
-----------------------

2018: Heddaprisen for beste barneforestilling for forestillingen *Tobias og dagen det smalt.* (Svensson skrev manuset)

2010: UngKunstner for Festspillene i Nord-Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «Sceneweb artist Jenny Maria Svensson». Besøkt 27. oktober 2023.
2. 1 2  «Kreative nord Jenny Maria Svensson». Besøkt 27. oktober 2023.
3. ↑  «Rimfrost produksjoner- Tobias og dagen det smalt». Besøkt 27. oktober 2023.
4. ↑  «Nydelig barneteater om å være født i feil kropp». Besøkt 27. oktober 2023.
5. ↑  «Tornedalsteatern Forestillinger pohjonen- davvi- nord». Besøkt 27. oktober 2023.
6. ↑  «Talent norge- UREDD Davvi- Senter for scenekunsts talentprogram». Besøkt 27. oktober 2023.
Codex Vercellensis - et Vetus Latina-skrift
**Vetus Latina**, *gammel latin*, er en fellesbenevnelse for den store gruppen av latinske bibeloversettelser som hadde vært i bruk siden det 2. århundre fram til Hieronymus' standardiserte og autoriserte latinske oversettelse Vulgata kom i det 5. århundre.

Med kristendommens utbredelse i Romerriket var det blitt mer og mer vanlig med latinske oversettelser i stedet for de greske som hittil hadde blitt benyttet. I Nord-Afrika, Spania, England, Gallia og Germania fantes derfor et utall av latinske bibeloversettelser, ofte av sterkt varierende karakter og kvalitet – og ofte oversettelser som var foretatt av de lokale lærde.

Derfor var det også ofte uoverensstemmelser mellom de forskjellige oversettelsene.

De eldste av disse latinske oversettelsene finner man ikke i Rom, som man ellers kunne forvente, men i de romerske provinsene i det nordlige Afrika hvor spesielt Cyprianus, biskop i Karthago, var med til å spre det latinske språk. I Rom var språket blant de kristne gresk helt opp til det 3. århundre. Paulus skrev f.eks. sine brev på gresk, og flertallet av de romerske biskopene snakket gresk.

I Torino i Italia finnes i dag fragmenter av en kopi fra den bibelen Cyprianus benyttet. Den kalles Codex Bobbiensis, og inneholder bruddstykker av Markusevangeliet og Matteusevangeliet. I Paris finnes fragmenter av Johannes' åpenbaring og Apostlenes Gjerninger fra samme bibel. De kalles Codex Floriacensis. Endelig finnes det i Trento Codex Palatinus, et skrift fra det 5. århundre som også er av nordafrikansk opprinnelse.

Et annet interessant *vetus latina*-skrift er Codex Colbertinus, som også bærer preg av den nordafrikanske innflytelsen. Disse afrikanske biblene er spennende. Dels kan de fortelle oss om den tidlige kristendommens utbredelse i Nord-Afrika, og dels kan de gi viktige opplysninger om de greske skriftene de er oversatt etter.

De er, om enn indirekte, de tidligste *øyenvitner* til de originale greske skriftene, og dermed tettere på forfatterne enn de biblene som kom i kjølvannet av Vulgata. Ofte kan de tidsbestemmes meget nøyaktig, idet man har kjenskap til de biskoppene og kirkefedrene som benyttet dem.

Mange av de senere greske og latinske oversettelsene mangler geografiske referanser og tilknytning til enkeltpersoner.

I det 4. århundre og 5. århundre ser man de første europeiske latinske oversettelser, Codex Vercellensis og Codex Veronensis, fra henholdsvis Vercelli og Verona. Dette er to interessante bibler ut fra både historisk og religiøs betydning.

Med Vulgata fikk man så i det 5. århundre et felles skrift, som hurtig bredte seg i den kristne verden, og som med tiden ble benyttet til oversettelser til lokale språk.

Eksterne lenker
---------------

* Benediktinerkloster Beuron – Veus Latina
* Bible Research – The old latin version
* Vetus Latina – Resources for the Old Latin Bible

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**Nidarnes** (norrønt *Niðarnesi*) er det navnet som ble brukt om området der byen Nidaros ble grunnlagt av Olav Tryggvason i 997. Navnet er brukt bare tre ganger i kongesagaene.

Sagabeskrivelser
----------------

Det er nevnt to ganger av Snorre. Den ene gangen i prologen til Heimskringla og den andre i Olav den helliges saga. Videre har Odd Munk brukt det en gang i sin saga om Olav Tryggvason.

Både Snorre og Odd Munk baserte seg delvis på skriftlige kilder som nå er tapt. Snorre brukte Are frodes *Konungaæfi*, mens Odd Munk refererer til Sæmund Frode. Begge bøkene ble til rundt år 1100. Da Snorre og Odd munk skreiv sine bøker om lag 100 år seinere, var navnet Nidarnes gått ut av bruk.[]

Mellom historikere er det uvisst hva Nidarnes var, og hvor det lå. Et alternativ er at det er området mellom Skansen og Nidelva, altså hele halvøya. Et annet alternativ er det sørlige neset der Nidelva svinger vestover opp fra fjorden. Det kan også være en gård som Harald Hardråde gjorde til kongsgård, der han slo mynt med inskripsjonen Nidarnes. Denne siste tolkinga har sitt utgangspunkt i preposisjonsbruken knytt til Torgeir Avrådskoll som bodde *i* Nidarnes (*hann bjó þá í Niðarnesi*) og ikke *på* Nidarnes. Den samme preposisjonsbruken har Odd Munk: *Hann safnaði saman öllum þeim mönnum, ... í Niðarnes*.

Nyere tid
---------

I moderne tid brukes betegnelsen om halvøya, som i denne geologiske beskrivelsen av området: «Sørlige deler av halvøya Nidarneset er preget av ett eller flere leirras som gikk for omtrent to tusen år siden. Leiren kom inn fra sør-sørøst, trolig fra området omkring dagens Gløshaugen, og dannet et stort platå hvor blant annet Nidarosdomen og Erkebispegården står på i dag. Tidligere undersøkelser har vist at de innraste leiremassene kan ha en tykkelse på opp mot fire meter!»

Referanser
----------

1. ↑   Prolog Heimskringla
2. ↑   Soga om Olav den hellige Kap 40
3. ↑   Odd Munk kap 36
4. ↑  Nils Hellan, Sagakritiske og typonymiske bemerkninger til Trondheims eldste historie. Trondhjemske samlinger 1976
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. februar 2021. Besøkt 23. januar 2020.
**Dennis J. Bennett** (født 28. oktober 1917, død 1. november 1991) var en amerikansk episkopal prest som fra 1960 vitnet om at han hadde mottatt dåpen i Den hellige ånd.

Biografi
--------

Bennett ble født i England, men vokste opp i California, Han var en banebrytende figur i den karismatiske bevegelse innenfor den kristne kirken. Etter å ha forkynt den 3. april 1960 fra talerstolen at han var blitt døpt i Den hellige ånd, ble han bedt om frasi sin stilling i St. Mark's Episcopal Church, en menighet med 2600 medlemmer i Van Nuys California. Bennett ble omtalt i artikler i både *Newsweek* og *Time* magasiner og istedenfor for å utsette sin kirke for en stor mediestorm, fratrådte han sin pastorstilling. Han fortsatte sin tjeneste ved St. Luke's Episcopal Church i Seattle, Washington til han i 1981 forlot menigheten for å grunnlegge og lede Christian Renewal Association med sin kone Rita. Bennett var også medvirkende i 1973 da Episcopal Renewal Ministries (som nå heter Acts 29 ministry) ble grunnlagt

Bibliografi
-----------

### Bøker

* *Nine O'Clock in the Morning* ISBN 0-88270-629-2
* *Holy Spirit and You* ISBN 0-912106-34-4
* *Trinity of Man* ISBN 0-88270-287-4
* *Moving right along in the Spirit* ISBN 0-86065-196-7

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118509098, besøkt 14. august 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Pryne, Eric (3. november 1991). «Dennis Bennett Dies; Charismatic Pastor». *Seattle Times*. Besøkt 16. juni 2012.
3. ↑  Christenson, Larry. «Bennett, Dennis Joseph (1917-91, and Rita (1934-)». I Stanley M. Burgess. *The new international dictionary of Pentecostal and charismatic movements.* (Rev. and expanded utg.). Grand Rapids, Michigan: Zondervan Pub. House. ISBN 0310224810.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell biografi Arkivert 11. oktober 2011 hos Wayback Machine.
* Dennis Bennett Papirer ved Regent University Special Collections

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
**Titlis Cliff Walk** er en gangbru langs stupet på fjellet Titlis ved Engelberg i de sveitsiske alpene. Den er bygget 500 meter over bakken, på 3014 meter høyde over havet og er den høyest beliggende hengebrua i Europa. Brua spenner over en avstand på rundt 100 m og er bare 1 m bred.

Prosjektet var en del av feiringen av 100-årsjubileet for åpningen av kabelbanen i januar 1913. Den ble offisielt åpningen var 7. desember 2012 under en snøstorm, noe som gjorde at personer fra 15 land ikke kunne se mer enn bare en meter. Brua var bygget på 5 måneder og er designet for å tåle vind på over 190 km/t og store snøfall.

For å komme til Titlis Cliff Walk må man først gå gjennom en isgrotten via en underjordisk tunnel, deretter fører ruten deg til utsiktsplattformen. Hengebroen strekker seg herfra til Ice Flyer stolheisstasjonen.

Se også
-------

* Titlis
* Gerschnialp banen
* Titlis Rotair

Referanser
----------

1. 1 2  «Europe's highest suspension bridge opens in Swiss Alps». *NBC News* **(engelsk)**. 11. desember 2012. Besøkt 22. oktober 2023.
2. 1 2  «PHOTOS: The World's Highest Suspension Bridge Opens». *HuffPost* **(engelsk)**. 12. desember 2012. Besøkt 22. oktober 2023.
3. 1 2  Marcus, Lilit. «CNN Travel | Global Destinations, Tips & Video». *CNN* **(engelsk)**. Besøkt 22. oktober 2023.
4. 1 2  «Ski area central switzerland, family holiday, TITLIS Engelberg». *www.titlis.ch*. Besøkt 22. oktober 2023.
5. 1 2  Carril, Mariela (18. april 2017). «Titlis, den høyeste og mest fantastiske hengebroen i Europa». *Actualidad Viajes* **(norsk)**. Besøkt 22. oktober 2023.
**Anne Kristine Nyborg** (født 27. februar 1938) er en norsk operasanger (sopran) og sangpedagog.

Hun er oppvokst på Bryn i Østre Aker, 
ble utdannet ved lærerskole (1959) og arbeidet et par år som lærer. Hun studerte et år i Wiesbaden med Paul Lohmann og senere i Oslo med Anne Brown. Etter to år ved Statens operahøgskole (1964-1965) fikk hun ansettelse ved Den Norske Opera hvor hun i alt sang rundt 50 hovedroller.

Hennes operale karrierestart var i *Stopp verden, jeg vil av* med blant annet Rolf Just Nilsen (på Edderkoppen, 1964) og som *Maria*, hovedrollen i *My Fair Lady*, med Egil Monn-Iversen (Det norske teatret, 1965).

Debuten ved Den Norske Opera i 1966 var som den Summertime-syngende *Clara* i *Porgy and Bess* (1966). Hun overtok etter Kari Frisell som *Mimi* i *La Bohème*, en rolle hun hadde ofte i tillegg til rollen *Pamina* i *Tryllefløyten*, *Sophie* i *Rosenkavaleren*, *Rosalinde* i *Flaggermusen*, o.s.v. Samme sted satt hun også i styret.

Som sangpedagog har hun vært professor ved Statens Operahøgskole og ved Barratt Due musikkinstitutt. 

Siden 1990 har hun hatt over fem hundre oppsetninger på Bryggeteatret, blant annet som slangen *Kaa* i *Jungelboka*. Turne for Rikskonsertene med Robert Levin (1990) ble det også.

Referanser
----------

1. ↑   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Hvem er De egentlig, Anne Nyborg». *VG* (10. september 1969)
3. ↑  85 års omtale i Aftenposten 27. februar 2023

Eksterne lenker
---------------

* (no) Anne Nyborg hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Anne Nyborg hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Anne Nyborg på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |