recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*For filmen fra 2002, se Rollerball (2002)*

***Rollerball*** er en amerikansk science fiction- og actionfilm fra 1975 regissert av Norman Jewison. Filmen er satt til et fremtidssamfunn der massene kues ved hjelp av "brød og sirkus". En brutal sport kalt Rollerball er hovedattraksjonen, men en dag begynner en av stjernespillerne å stille spørsmål ved samfunnssystemet. Hovedrollen spilles av James Caan, mens andre sentrale roller spilles av John Houseman, Maud Adams, John Beck, Moses Gunn og Ralph Richardson. Filmen er basert på William Harrisons novelle *Roller Ball Murder*, som ble publisert i bladet *Esquire* i 1973. Harrison skrev selv historien om til filmmanus. 

I 2002 kom en nyinnspilling.

Handling
--------

Handlingen er satt til år 2018 – til et fremtidssamfunn styrt av "kooperasjoner". Menneskene lever i velstand, men har ingen reel frihet eller medbestemmelsesrett. De får "brød og sirkus". Det siste i form av en brutal sport kalt Rollerball. Stjernespilleren Jonathan E stiller etterhvert spørsmålstegn ved systemet og utvikler et livsfarlig begjær etter forbudt kunnskap.

Om filmen
---------

### Popularitet og økonomi

*Rollerball* ble en moderat publikumsuksess i USA, hvor den ble sett av rundt 14,5 millioner. Den innbragte ca $30 millioner og havnet på en 11-plass over de mest innbringende kinofilmene i USA i 1975.

Produksjonskostnadene er estimert til et sted mellom $5-6 millioner.

### Anmelderne

Den fikk blandet mottakelse av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 68 % på Rotten Tomatoes.

### Priser

Den vant en BAFTA-pris for beste "Art Direction" (John Box) og ble nominert til ytterligere tre priser. Den vant også tre Golden Scroll ved Academy of Science Fiction, Fantasy & Horror Films.

### Annet

Filmen har en del likhetstrekk med den samtidige, men langt mer brutale *Death Race 2000*.

I rollene
---------

(utvalg)

* James Caan : Jonathan E.
* John Houseman : Bartholomew
* Maud Adams : Ella
* John Beck : Moonpie
* Moses Gunn : Cletus
* Pamela Hensley : Mackie
* Barbara Trentham : Daphne

Referanser
----------

1. 1 2  «The Numbers - Top-Grossing Movies of 1975». *www.the-numbers.com*. Besøkt 18. juli 2019.
2. ↑  Staff, Guardian (30. april 1999). «When it comes to the crunch». *The Guardian* **(engelsk)**. ISSN 0261-3077. Besøkt 1. september 2019.
3. ↑  «Rollerball (1975)». *Rotten Tomatoes* **(engelsk)**. Besøkt 18. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rollerball* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Rollerball* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Rollerball* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Rollerball* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Rollerball* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Rollerball* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Rollerball* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Rollerball* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Rollerball* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Rollerball* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Cafe Josty på Potsdamer Platz (1890)
Sony Center om natten

**Potsdamer Platz** er en berømt plass og trafikknutepunkt midt i Berlin, beliggende i Tiergarten som i dag er en del av *Ortsteil* Mitte. Plassen er oppkalt etter forstaden Potsdam.

Frem til 1940 var Potsdamer Platz verdens travleste veikryss. Rundt 4.000 trikker passerte daglig. Her ble verdens første trafikklys reist i 1925.

Etter å ha blitt lagt i ruiner av allierte luftangrep under andre verdenskrig, havnet plassen i ingenmannsland mellom Øst- og Vest-Berlin, og ble fra 1961 delt av Berlinmuren. 21. juli 1990, kort etter Murens fall, ble Roger Waters' konsert *The Wall Live in Berlin* oppført på plassen.

Da grunnsteinen ble lagt for nye Potsdamer Platz, fikk dirigenten Daniel Barenboim 19 kraner til å danse etter Beethovens 9. symfoni. På 1990-tallet var plassen den største byggeplass i Europa, og den preges idag av skyskrapere og er et knutepunkt i Berlin. DaimlerChrysler og *Deutsche Bahn* har sine hovedkvarterer her, andre bygninger inkluderer Park Kolonnaden og Sony-Center. Det finnes restauranter, en rekke kinoer, handlesenter, filmmuseum, det tyske film- og fjernsynsakademiet, et musikalteater, et kasino og Ritz Carlton Hotel Berlin.

Referanser
----------

1. ↑  Niels Christian Geelmuyden: «Berlin», *Reisebrev* bind 1 (s. 47), forlaget Aschehoug, 2009, ISBN 9788203236716
2. ↑  *The Wall live in Berlin* - DVD
3. ↑  De dansende heisekranene

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Potsdamer Platz (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Potsdamer Platz – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |

Portal: Tyskland
Inngangspartiet, 2012
Noen av gravene, 2012
**Babaoshan revolusjonære gravlund** (kinesisk: 八宝山革命公墓; pinyin: *Bābǎoshān gémìng gōngmù*) er Beijings fremste gravsted for revolusjonens helter og høyere regjeringsskikkelser. Gravfeltet ligger i bydistriktet Shijingshan, vest for Beijings sentrum.

Gravfeltet ble etablert som kommunistisk heltegravfelt i 1950, men har en betydelig lengre forhistorie. Tidligere hadde det en lang periode ligget et tempel med et tilliggende buddhistkloster der. Det hele går tilbake til den ledende hoffevnukken Gang Bings død omkring 1410. Yongle-keiseren utropte ham da til guddom og vernehelgen for hoffets evnukker. Dessuten gjorde han et område ved utkanten av Beijing til gravfelt for evnukker og bygde en forfedrehall til Gang Bings ære. I 1530 ble forfedrehallen utvidet og fikk det nye navnet *Forfedrehallen for de opphøyde helter og lojale* (Huguo Baozhong Si), men på folkemunne ble det kalt «Evnukkenes tempel». Tidlig på 1900-tallet var det fremdeles i bruk av evnukkene, og temperlområdet haqdde fått en rekke flerer gårder og haller. I 1950, etter kommunistenes maktovertakelse, ble Evnukkenes tempel gjort til *Beijing bys gravfelt for revolusjonære*, og navnet ble justert i 1970 til *Babaoshan revolusjonære gravlund*.

Noen kjente personer gravlagt på Babaoshan
------------------------------------------

* Zhu De
* Peng Dehuai
* Ren Bishi
* Wang Yaowu
* Israel Epstein
* George Hatem
* Hans Müller
* Manya Reiss
* Agnes Smedley
* Anna Louise Strong
* Wang Guangmei
* Qian Xuesen
* Puyi
* Douglas Springhall
* Wen Yiduo
* Zhou Chunquan
* Li Keran
* Yu Qiuli
* Zeng Shan
* Lü Zhengcao

Referanser
----------

1. 1 2  «View from the Eunuch's Temple». Powerhouse Museum. Besøkt 27. november 2006.
2. ↑  Pattanaik, Devdutt (2001). *The Man Who Was a Woman and Other Queer Tales of Hindu Lore*. Haworth Press. s. 13. ISBN 1-56023-181-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Flatøya landskapsvernområde** er et landskapsvernområde i den nordlige delen av Harstad kommune i Troms. Området omfatter store deler av Flatøya, med nærliggende holmer og skjær, og Kvitholmen, om lag en kilometer øst for Flatøya. Det har et samlet areal på 1 468 dekar, hvorav 839 dekar består av mark og 364 dekar består av myr.

Landskapsvernområdet ble opprettet 4. juni 2004 for å bevare naturen og kulturlandskapet og dets dyreliv. Av de rundt hundre registrerte fugleartene som er registrert på Flatøya og havområdet rundt er det om lag 45 hekkende arter. Vegetasjonen består i hovedsak av nedbørsmyr, fattigmyr, kreklinghei, skog og på Kvitholmen av urterik gressmark.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Flatøya i Miljødirektoratets naturbase. Besøkt 18. mai 2017.
2. ↑  Norsk institutt for skog og landskap. Markslagstatistikk[*død lenke*] for Laugen landskapsvernområde med dyrelivsfredning. Besøkt 18. mai 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Gjøkvassneset naturreservat** er et naturreservat i Sør-Varanger kommune. Reservatet ligger på et nes i Gjøkvatnet, rundt 5 kilometer nordøst for Øvre Pasvik nasjonalpark. Formålet med fredningen er å bevare et skogområde med alt naturlig plante- og dyreliv og med alle de naturlige økologiske prosessene. Verneverdien er særlig knyttet til områdets urskogspreg.

Skogen er relativt variert. Lengst i øst finnes skog i optimalfasen med stor tretetthet og slanke trær med høyde 13-14 meter. I det meste av området dominerer skog i aldersfase med 16-18 meter høye trær, der toppsjiktet delvis er i oppløsning og yngre trær stedvis har etablert seg. Et mindre parti ytterst på neset består av ren bjørkeskog. I sørøst finnes et mindre myrparti. Jordsmonnet består av grov morene og stedvis finnes ren blokkmark.

Referanser
----------

1. 1 2  (no) Gjøkvassneset naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
**Sandfjordneset naturreservat** er et naturreservat i Båtsfjord kommune i Finnmark. Det ligger ved munningen av Sandfjordelva, fire kilometer sør for Hamningberg. Reservatet ble opprettet i 1983 og har som formål å bevare et flyvesandfelt med interessant sandstrandvegetasjon.

Naturreservatet omfatter et velutviklet sanddynesystem i ei vid bukt som er eksponert mot havet og danner et nes mellom stranda og Sandfjordelva. Inne i dyneheia er det flere 10-15 meter høye, aktive og velformede paraboldyner. Vegetasjonssoneringen er typisk for Varanger med bare en tynn ishavsreddik-forstrand og bare et utydelig belte med grå dyner innenfor de lyse strandrugdynene. Dynegrasheia er omfattende, med tydelig rygg/søkk-struktur. Det er et sterkt innslag av østlige arter som silkenellik og russemjelt. Sandfjordneset er et av de beste sanddyneområdene i Finnmark. området er tidligere blitt sterkt beitet av rein og spesielt sau, men etter at et «sauesikkert» gjerde ble satt opp våren 1987 har vegetasjonen fått utviklet seg tilnærmet naturlig.

Fylkesvei 341 går langs reservatets grense mot sørøst. En gammel og nesten gjengrodd vei går bak sandstranda hele veien ut til spissen av neset i nord. Et hyttefelt ligger tett inntil sørenden av reservatet.

Referanser
----------

1. ↑  «Forskrift om fredning for Sandfjordneset naturreservat, Båtsfjord kommune, Finnmark.». *Lovdata*. Miljøverndepartementet. 4. november 1983. Besøkt 3. oktober 2017. [*død lenke*]
2. ↑  (no) Sandfjordneset naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  Sandfjordneset på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
**Kongsvikelva** er en elv i Tjeldsund kommune og har et nedslagsfelt på ca. 31 km². Den munner ut i Tjeldsundet ved Kongsvik, ca. 2,5 mil sørvest for Tjeldsundbrua. Kongsvikelva har lett adkomst i det E10 krysser elva ved utløpet i sjøen. Langs elva går det en kjørbar vei (Følg skiltet Kongsvikdalen). Fra sjøen og opp til Fjellvang, en strekning på ca 1,5 kilometer, danner Kongsvikelva grensen mellom gnr. 66 Staksvoll og gnr. 67 Kongsvik. 

Kongsvikelva er relativt klar, og noe stri. Vannføringa varierer sterkt, og flommene kan være sterke. Den har få store kulper og blokkmateriale hvor fisken kan stå i kritiske perioder. Bunnsubstratet er brukbart i en del områder, men det er noe sand mellom steinene, og en relativ sparsom begroing tyder på en noe urolig botn. 

Fisken kan vandre helt opp til Vesterforsen som ligger ca 6 kilometer fra sjøen og er en naturlig hindring som fisken ikke kan passere. 

Sammen med en rekke andre elver stengte Fylkesmannen Kongsvikelva for fiske foran 2010-sesongen. Samtidig ble alt fiske i sjøen ut til 100 fra grensen mellom elv og sjø forbudt. Det er også fastsatt en særskilt fredningssone fra 15. april til 30. september mellom en rett linje vestover fra Klungneset til trigonometrisk punkt ved strandkanten på vestsida av Kongsvik.

Høsten 2019 ble det foretatt en ferskvannsbiologisk undersøkelse med vekt på ungfisk av Nordnorske Ferskvannsbiologer. I denne vurderes tettheten av ungfisk som middels for laks og lav for ørret. 

Kongsvikelva har vært stengt for fiske, og elveeierlaget har arbeidet for å få elva åpnet for fiske igjen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Folden prestegjeld** var et prestegjeld i Salten prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Nordland.

Historikk
---------

I 1589 var Folden et sogn under Salten prestegjeld med kirke på Rørstad, betjent av en residerende kapellan, som også gjorde tjeneste ved Kjerringøy korshus. Ved reskript 8.6.1770 ble Folden eget sognekall, etter tidligere å ha vært Rørstad kapellani under Bodø (Salten) prestegjeld. Ved kgl.res.3.11.1880 ble det tillatt å bygge to nye kirker i prestegjeldet, en for Sørfold på gården Røsvik og en for Nordfold på eller nær gården Nordfold.

Når kirkene var ferdige, skulle det tidligere Rørstad hovedsogn deles i Sørfold hovedsogn og Nordfold anneks. Sørfold sogn skulle bestå av gårdene under nytt matr.nr. 44-116, 119-121 og 134-135, og Nordfold sogn skulle omfatte matr.nr. 3-43. Matr.nr. 122, Eidet, ble overført fra Rørstad hovedsogn til Kjerringøy sogn, mens det senere skulle treffes bestemmelse om matr.nr. 1 og 2, Vettøya og Brænsund (se nedenfor). Ved kgl.res. 5.1.1883 ble det tillatt å bygge ny kirke for Kjerringøy sogn og å ta ned den gamle så snart den nye var innviet.

Ved kgl.res. 24.9.1883 ble gårdene Vettøya og Brænsund overført fra Rørstad hovedsogn i Folden prestegjeld til Kjerringøy anneks fra 1.1.1884. Kjerringøy sogn ble utskilt som eget prestegjeld fra 1.1.1887 ved kgl.res. 31.12.1886. Ved kgl.res. 22.8.1888 ble det tillatt å bruke Rørstad gamle kirke i Sørfold hovedsogn som kapellkirke for den ytre del av hovedsognet. Der skulle det holdes gudstjeneste 6 ganger årlig i månedene mai-oktober. Av de alminnelige søndagsgudstjenester skulle hver tredje holdes i Nordfold anneks.

Ved kgl.res. 21.10.1893 ble gårdene Movik fra 1.1.1894 overført fra Nordfold til Sørfold sogn. Ved kgl.res. 7.10.1910 ble det pålagt sognepresten i samband med gudstjeneste i Rørstad kapell å møte 2 ganger årlig på kirkegården på Strømstranda nær kapellet for å forrette jordfesting. Grensen mellom Hamarøy og Nordfold sogn er beskrevet i kgl.res.16.2.1933. Ved brev fra Kirke- og undervisningsdepartementet 27.6.1977 ble Nordfold sogn i Folda overført til Steigen prestegjeld. Overføringen ble iverksatt fra 15.8.1978. Prestegjeldsnavnet Folda ble endret til Sørfold.

Referanser
----------

1. ↑  https://www.arkivverket.no/slektsgranskning/historikk-for-prestegjeld-og-sogn/prestegjeld-og-sogn-i-nordland, arkivverket.no
**Nils Bech** (født 8. april 1981 på Hønefoss) er en norsk sangartist og scenekunstner.

Nils Bech er oppvokst i Vikersund i Modum kommune i Buskerud og gikk på musikklinja ved St. Hallvard videregående skole.

Han har opptrådt med performance-konserter i Norge og utlandet, både på klubber og i kunstgallerier, men også på musikkfestivaler som By:larm, Ultima, The Great Escape, Oslo Live, Øyafestivalen, Hovefestivalen og Roskilde-festivalen, og på samtidskunst-utstillinger og kunstmuseer som Nasjonalmuseet, Henie Onstad kunstsenter, Kunsthall Oslo, den 54. Venezia-biennalen, New Museum of Contemporary Art i New York, Institute of Contemporary Art og Frieze Foundation i London. Han kombinerer blant annet falsett-sang, improvisasjoner rundt bevegelse og objekter med elektronika-musikk. Musikkalbumet *Look Inside* fra 2012 regnes som et musikalsk gjennombrudd. Et stort gjennombrudd, med over 1 million avspillinger på Spotify etter 24 timer ble også hans *O Helga Natt*, den ble sendt på NRKs *Skam*, sesong 3, desember 2016. For sitt fjerde album, *Echo*, ble han nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen elektronika. Han har også vært nominert til Spellemannprisen 2020 i klassen indie/alternativ for albumet *Foolish Heart* og til Edvard-prisen 2023 sammen med Henrik Haraldsen Sveen i klassen utfordrer for albumet *Jeg elsker han*.

Nils Bech har vært sanger og skuespiller i *Styrtet engel* og *Richard III* på Nationaltheatret.

Bech er åpent homofil og stod blant annet frem med sin historie på TV2 nyhetene i august 2018.

Musikkutgivelser (utvalg)
-------------------------

### Album

* 2010: *Look Back*
* 2012: *Look Inside*
* 2014: *One Year*
* 2016: *Echo*
* 2020: *Foolish Heart*
* 2022: *Jeg elsker han*

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Dagens Næringsliv* 07.11.2014: *Helt Nils* (Intervju)
2. ↑  *Dagbladets* omtale av performancekonsert i New Museum 2011
3. 1 2  Nationaltheatret om Nils Bech
4. ↑  Intervju i *Dagsavisen* 19. juni 2014
5. ↑  «Cezinando er nominert i fire kategoriar under Spellemannprisen 2020». *nrk.no*. 12. februar 2021. Besøkt 16. april 2021.
6. ↑  «Disse er nominert til EDVARD-prisen 2023». *tono.no*. 4. juli 2023. Besøkt 8. oktober 2023.
7. ↑  AS, TV 2. «Takker kongeparet for deres homokamp: - Fantastisk, når man vet hvordan de selv kjempet». *TV 2* **(norsk)**. Besøkt 30. august 2018.
8. ↑  NRK P3s anmeldelse av *Look Inside* 2012
9. ↑  «gaffa.nos anmeldelse av *Look Inside* 2012». Arkivert fra originalen 13. desember 2014. Besøkt 12. desember 2014.
10. ↑  *Dagbladets* anmeldelse av *One Year* 2014
11. ↑  «gaffa.nos anmeldelse av *One Year* 2014». Arkivert fra originalen 13. desember 2014. Besøkt 12. desember 2014.
12. ↑  «Nils Bech - Echo LP». *DFA Records*. Besøkt 11. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nils Bech på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Nils Bech hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Nils Bech på Discogs Rediger på Wikidata
* Intervju på gaysir.no 2013

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** Discogs
 |
| Slaget ved Lemo |
| --- |
| Konflikt: Del av Napoleonskrigene |
| Minnesmerke ved slagstedet |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 19-20. juni 1808 |
| Sted | Lemo ved Sankt Karins, om lag 5 kilometer sør for Åbo60°23'37,08"N 22°18'46,68"Ø |
| Resultat | Russisk seier |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Keiserflagget Russland |
| Kommandanter og ledere |
| Eberhard von Vegesack | Karl Gustav Baggovut |
| Styrker |
| 2 400-2 600  70+ ulike fartøy | 3 600 |
| Tap |
| 200 | 300 |


| Artikkelen inngår i serien om
**Finskekrigen** |
| --- |
|  |
| Pyhäjoki ·
Siikajoki ·
Revolax ·
Sveaborg ·
Pulkkila ·
Lemo ·
Nykarleby ·
Vasa ·
Kokonsaari ·
Lappo ·
Rimito Kramp ·
Sandöström ·
Kauhajoki ·
Alavo ·
Karstula ·
Grönvikssund ·
Ruona ·
Ömossa ·
Jutas ·
Oravais ·
Palva sund ·
Virta bro ·
Hörnefors ·
Sävar ·
Ratan |

**Slaget ved Lemo** var et slag ved en svensk landsettingsoperasjon ved Lemo (dagens Sankt Karins i Finland) under finskekrigen 1808-1809.

Om morgenenen den 19. juni 1808 ble svenske soldater landsatt fra den svenske skjærgårdsflåten ved Lemo i Sankt Karins i landskapet Egentliga Finland. Den svenske styrkens mål var å gjenerobre Åbo fra russerne. Over 70 ulike fartøyer og mellom 2400 og 2600 mann deltok i landgangen. Operasjonen begynte meget bra for svenskene lyktes å avansere flere kilometer nordover innom sikteavstand til Åbo. Der møtte imidlertid russiske styrker dem. Russerne organiserte raskt et forsvar og 3 600 mann ble konsentrert ved Åbo.

De svenske styrkene møtte hard motstand og ble tvunget til å dra seg tilbake og evakuere til de fartøyene som de hadde kommet med. Ved et tilfelle var situasjonen meget alvorlig for russerne. Den russiske øverstkommanderende Buxhoevden hadde allerede begynt å planlegge en retrett fra Åbo. De russiske soldatene var både tallmessig flere og profesjonelle, mens de fleste svenske soldatene var såkalte lantvärnssoldater fra Upplands lantvärnsbrigad.

Innbyggerne i Åbo samlet seg på en nærliggende kulle for å betrakte hendelsene og dette gjorde ikke heller russerne gladere ettersom de var redd for opprør i byen. Den harde russiske forsvarskampen hadde sin virkning og den svenske generalen Vegesack dro sine fartøy tilbake mot Åland hvorpå et sjøslag utspilte seg i Åbos skjærgård. Russiske tap ble rapportert til rundt 300 mann mens de svenske var rett over 200.

Referanser
----------

1. ↑  «I en andra omgång kom huvuddelen av den 2 400-2 600 man starka kåren», fra *Svenska sjöslag*, side 258
2. ↑  «Ute i viken samlades ett stort antal fartyg av olike storlekar - 'några och 70 segel'», fra *Svenska sjöslag*, side 258
3. ↑  «Merparten av dessa soldater utgjordes, utöver gardestrupperna och ett batteri 3-pundiga kanoner, av lantvärnssoldater ut Upplands lantvärnsbrigad», fra *Svenska sjöslag*, side 258-259

Litteratur
----------

* Lars Ericson Wolke, Martin Hårdsted, *Svenska sjöslag*, Medströms bokförlag, (2009)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**Eva Henriette Gram** (født 22. mars 1909 i Christiania, død 25. april 1995 i Oslo) var en norsk barnelege, folkeopplyser og kvinnesakskvinne. Hun var en av Norges første kvinnelige barneleger og ble særlig kjent for et bredt offentlig publikum gjennom sine foredrag om barnehelse i NRK i de første etterkrigsårene. Hun ble cand.med. med laud ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1935; etter tjeneste ved ulike barneklinikker i Norge, Danmark og Sverige, bl.a. ved Rikshospitalets barneklinikk, hadde hun egen privatpraksis som barnelege i Oslo 1954–1975. Hun var medlem av det første styret i Stor-Oslo Kvinnesaksforening fra 1946. Hun var svigerdatter av helsedirektør Harald Mathias Gram.

Referanser
----------

1. 1 2  *Norges leger*. Oslo: Den norske lægeforening. 1996. s. 312. ISBN 8290921411.
2. ↑  *Dagbladet*. 25. mars 1946. s. 4.
3. ↑  Kobro, I. (1938). *Norges læger*. Aschehoug. s. 139.
4. ↑  *Studentene fra 1927*. Oslo: Bokkomiteen for studentene fra 1927. 1952. s. 135.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**MS «Princess Seaways»** er en passasjerferje i flåten til selskapet DFDS som trafikkerer ruten Newcastle - Amsterdam.

Skipet ble bygget i 1986 ved Seebeckwerft, Bremerhaven i Tyskland og levert det tyske rederiet TT-Line som døpte skipet «Peter Pan» og satte det inn på ruten Travemünde - Trelleborg.

Høsten 1993 ble skipet solgt til rederiet Transport of Tasmania i Devonport, Tasmania, Australia, og skiftet navn til «Spirit of Tasmania». Skipet ble satt i rute Devonport - Melbourne.

Skipet ble solgt julen 2002 og ble midlertidig døpt «Spir».

Tidlig i 2003 ble skipet kjøpt av Fjord Line, malt og omdøpt til «Fjord Norway». Skipet fikk gjennomført en omfattende renovering ved Ørskov Yards i Frederikshavn. Første tur for «Fjord Norway» med betalende passasjerer Bergen - Haugesund - Egersund - Hanstholm gikk 8. april 2003. Skipets bruttotonnasje på 31 356 tonn, var nesten dobbelt så mye som danmarksbåten «MS Bergen» som trafikkerte sambandet tidligere.

17.november 2005 ble skipet satt i rute Bergen - Stavanger - Newcastle der det overtok etter MS Jupiter.

6. september 2006 kunngjorde danske DFDS at de hadde kjøpt skipet fra Fjord Line med tanke på fortsatt drift i «Englandsruten». Skipet ble malt og omdøpt til «Princess of Norway» og gikk fra høsten 2006 på strekningen Bergen – Newcastle med anløp i Haugesund og Stavanger, men under dansk flagg og i hovedsak med dansk mannskap. I mai 2007 byttet MS «Queen of Scandinavia» og «Princess of Norway» rute. Princess of Norway ble da satt inn på DFDS-ruten Newcastle - IJmuiden (Amsterdam), mens Queen of Scandinavia overtok Bergen - Newcastle.

I februar 2011 ble skipet malt utvendig og byttet navn til MS «Princess Seaways».

Referanser
----------

1. ↑  DFDS Seaways, MS «Princess Seaways»

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 8502391 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) MS «Princess of Norway» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* DNV Vessel info - Princess of Norway Besøkt 6. mai 2009
* Sjøfartshistorisk selskap - Flåteliste Fjord Line[*død lenke*] Besøkt 6. mai 2009
«Southern Cross» har flere betydninger.

**DS «Southern Cross»** (*engelsk* for Sydkorset) var en dampdrevet ishavsskute på 521 brt som var konstruert av Colin Archer og bygget i 1886 ved Svinodden verft i Arendal. Som sedvanlig for ishavsskuter av denne typen var hun konstruert med oppbygd bro bak skorsteinen, der rekkverket var dekket med seilduk for å gi ekstra beskyttelse. Som selfangstskute gikk hun under navnet «Pollux», men i 1898 ble hun solgt som ekspedisjonsskip til antarktispioneren Carsten Borchgrevink og omdøpt «Southern Cross».

Den 30. juli 1898 la «Southern Cross» ut fra Kristiania med kurs for London, der den offisielle avreisen til Southern Cross-ekspedisjonen, den første ekspedisjonen som overvintret på det antarktiske kontinent, fant sted 22. august. Reisen sørover gikk via Madeira og St. Vincent med ankomst Hobart på Tasmania i slutten av november. Den 19. desember fortsatte reisen sørover mot Antarktis, og etter å ha strevet i isen i 43 dager ankom ekspedisjonen bestemmelsesstedet Kapp Adare 17. februar 1899. Den 1. mars returnerte «Southern Cross» til Australia, mens en gruppe på ti mann ble igjen for å overvintre ved Kapp Adare. Den 28. januar 1900 var «Southern Cross» tilbake for å plukke opp de etterlatte ekspedisjonsmedlemmene. Deretter seilte de langs Rossbarrieren i 645 km før de returnerte til Australia.

Etter Southern Cross-ekspedisjonen ble hun solgt til Newfoundland Sealing Company. I april 1914 forliste hun med hele besetningen på 173 utenfor Newfoundland.

Referanser
----------

1. ↑  Til verdens ende under fremmed flagg, Podcastepisode om "Southern Cross-ekspedisjonen", *Polarpionerene*, avtrykk.no, 23.04.2021
2. ↑  Southern Cross ekspedisjonen - I kamp med isfjell og kjempepigviner på *Avtrykk.no*, 22. april 2016, besøkt 16. november 2020

Kilder
------

* Paine, Lincoln P. (2000). *Ships of discovery and exploration*. New York: Mariner Books. ISBN 0-395-98415-7.
* Vogt, David (2008). *Vår glemte polarhelt - Carsten Borchgrevink og Southern Cross-ekspedisjonen 1898–1900*. Oslo: Aschehoug. ISBN 978-82-03-29138-8.
*For det tyske metalbandet, se Rammstein*

**Ramstein Air Base** er en amerikanskdrevet flybase lokalisert i Ramstein-Miesenbach, nær Kaiserslautern i delstaten Rheinland-Pfalz i Tyskland. Basen drives av det amerikanske militæret som del av NATO-samarbeidet, og er regulert av en *NATO Status of Forces Agreement* (gjerne forkortet SOFA) med den tyske regjeringen. Det er også militærpersonell fra en rekke andre NATO-land, herunder vertslandet Tyskland og Norge, som tjenestegjør ved basen. Basen ble bygget tidlig under den kalde krigen med tanke på en eventuell krig med Sovjetunionen, og ble et av NATOs viktigste kommandosentre i Europa. Etter årtusenskiftet har basen hatt en viktig rolle i krigen i Afghanistan som hovedledd for alt materiell og personell som skal dit.

Historie
--------

Kontrolltårnet ved flybasen
Flybasen ble bygget i samarbeid mellom den franske hæren og U.S. Army Corps of Engineers fra 1949 til 1952. Den lå da i den franske okkupasjonssonen, men ble ved ferdigstillelsen tatt over av US Air Force. Amerikanerne hadde tatt over noen flyplasser lenger øst, men siden disse lå nær grensene til Tsjekkoslovakia og DDR ønsket de en stor base som lå lenger vest for dermed å ha mer tid til å reagere ved en sovjetisk invasjon. Basen var fra begynnelsen tenkt som et NATO-kommandosenter. Hovedkvarteret for NATOs *Fourth Allied Tactical Air Force* flyttet til Ramstein i 1957. Etterhvert utviklet basen seg til en stor flernasjonal NATO-base, og var også sete for hovedkvarteret for NATOs Allied Air Forces Central Europe (AAFCE).

Dagens bruk
-----------

I dag er basen er hovedleddet for alt materiell og personell som fraktes til Afghanistan, og foruten amerikanske styrker finnes det også canadisk, tysk, britisk, fransk, belgisk, polsk, tsjekkisk, norsk, dansk og nederlandsk personell der. Norsk NATO-personell får støtte fra NOSU (Norwegian Support Unit). Antallet norske offiserer og soldater er varierende, men var i 2013 på elleve ved Allied Air Command og to ved den norske støtteenheten.

Basen er den største i det amerikanerne kaller «Kaiserslautern Military Community (KMC)», hvor mer enn 16 400 amerikanske styrker er plassert, og 5 400 sivile amerikanerne jobber. 6 200 tyske sivile jobber også der. Basen brukes mest til transportfly.

Referanser
----------

1. ↑  *Internasjonale operasjoner 2013* Arkivert 3. september 2017 hos Wayback Machine. Forsvaret, s. 58.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ramstein Air Base – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Align Racing UiA** er Universitetet i Agder sitt Formula Student-team og ble etablert i 2017. Team 2019 består av 60 studenter fra 11 ulike fagretninger ved universitetet, som blant annet mekatronikk, elektronikk, data, økonomi, markedsføring og media. Align Racing deltok for første gang i Formula Student i 2018 på Silverstone Circuit i England.

Bilene
------

### AR-18 Ludvig

I 2018 produserte Align Racing sin første Formula student bil, oppkalt etter Flåklypa-helten "Ludvig". Bilen ble avduket 25. april 2018. Bilen har 78 hestekrefter, veier 306 kg og akselerer fra 0 til 100 km/t på 4,5 sekunder og bygger på en space frame ramme i stål. Laget vant også årets nykommer på Silvserstone og kom på 3. plass i markedsførings prisen

### AR-19 Solan

I 2019 produserte Align Racing sin andre Formula student bil, kalt "Solan". Bilen ble avduket samme dato som fjoråret, den 25. april 2019. Align Racing deltok i klasse 1 på Silverstone sommeren 2019 og endte opp med 3. plass i cost, 12. plass i endurance og endte opp på totalt 13. plass.

### AR-20/21 Boomerang Rapido

I 2020 produserte Align Racing sin tredje Formula student bil som heter "Boomerang Rapido". Bilen ble avduket 30. april 2021.

### AR22 EL tempo gigante

EL tempo gigante ble produsert over ett prosjektår og er den første EL bilen til Align Racing. Bilen har en batteripakke med 6.7kWh kapasitet. og en spenning på 315V. Motoren er en Emrax 188 og inverter er Cascadia Motion PM100DX. Bilen konkurrerte i Formula Student Italy fra 13. til 17. juli 2022.

Referanser
----------

1. ↑  «Studentar lanserte årets racerbil». *Universitetet i Agder*.
2. 1 2  «Møt UiA-racerbilen "Ludvig"». *Universitetet i Agder*.
3. ↑  «Align Racing | Align Racing at the University of Agder (UiA)». *Align Racing UiA*.
4. ↑  «AR18 - "Ludvig" unveiling stream». 25. april 2018 – via YouTube.
5. ↑  «UiA ble Årets nykommer i Formula Student-konkurransen». *Universitetet i Agder*.
6. ↑  «2018 Award Winners». *www.imeche.org*.
7. ↑  «Previous events». *www.imeche.org*.
8. ↑  «Avduking av den nye bilen til Align Racing UiA». *Universitetet i Agder*. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 26. april 2019.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. april 2019. Besøkt 26. april 2019.
9. ↑  «2019 teams». *www.imeche.org*.
10. ↑
11. ↑  «Align Racing Garage».. Arkivert fra originalen 2. mai 2021. Besøkt 2. mai 2021.  Ekstern lenke i `|nettside=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* AR19 Github
* AR20 Github

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Hovin kirke** er en forsvunnet steinkirke som trolig lå på tunet til gården Søndre Hovin i nåværende Oslo kommune langs den gamle tjodveien ut av byen. Kirka var i likhet med Mariakirka på Sørenga viet til jomfru Maria og var trolig del av et hospital på stedet. Begge ble ved reformasjonen lagt til Oslo hospital.

Arkeologen Jan Brendalsmo har gått gjennom kildene til kirka. Vi kjenner til prestene *Thorer Colbiornarson* i 1371 og *Arnulfuer Nikolosson* i 1401. I 1395 tilbød erkebiskop Vinald og biskop Eystein 40 dagers avlat til alle botferdige som besøkte eller bisto hospitalet. Ved den anledning ble det kalt «ecclesiam hospitalis beate Marie virginis dicti Hoffwinar». Hospitalets inntekter var da lagt til de fra Gamle Aker kirke som ble gitt til Nonneseter kloster. Historikeren Christian Lange antok at Akers sogneprest, som var underlagt Nonneseter, hadde holdt forstander der for et klosterhospits og slik ivaretatt Nonneseters gjestfrihetsplikt.

Jan Brendalsmo bemerket at vi ikke hører mer om hospitalet på Hovin etter 1395, og så avlatet som et mulig tiltak etter en form for økonomisk ulykke. Framfor å bli lagt til Aker kirke eller Nonneseter kloster, regnet han med at hospitalet på Hovin ble nedlagt og inntektene lagt til et hospital i Pålsgården ved domkirken kalt *Hospitale sacerdotum*. Teorien baserte han på en rettsak fra 1599 mellom lesemesteren i Oslo og forstanderen ved Oslo hospital om retten til garden Hovin og bygården Pålsgården. Forstanderen viste til en gammal jordebok hvor det het at «Hofvin och Capella, der hos ligger, och Povelsgaarden» lå til *Hospitale sacerdotum*. Det var for lengst var «ødelagt och afschaffit» og gårdene skulle derfor overføres til Oslo Hospital, slik det tidligere hadde overtatt inntektene fra Lavranshospitalet. Lesemesteren viste derimot til at Hovin og Pålsgården i noen århundrer hadde ligget til domkapitlet, hvor *Hospitale sacerdotum* hadde tjent «gamble Udleffuede Canniker och Prester». Hospitalet i Pålsgården ble nedlagt ved reformasjonen og inntektene lagt til erkepreseten, seinere lesemesteren. På Hovin var den tidligere steinkirka nedbrutt så bare litt av muren stod igjen i 1598.

Referanser
----------

1. ↑  Brendalsmo 2015: 7.
2. ↑  Lange 1856: 487.
3. ↑  Faye 1882: 73f
4. ↑  Brendalsmo 2015: 7.

Litteratur
----------

* Brendalsmo, Jan (2015). *Kildegjennomgang, Middelalderske kirkesteder i Oslo* (PDF). Riksantikvaren.
* Faye, L. (1882). *Hospitaler og milde Stiftelser i Norge i Middelalderen*.
* Lange, Christian C.A. (1856). *De norske Klostres Historie i Middelalderen*. Chr. Tønsbergs Forlag.
* Rygh, O. (Oluf) (1999). *[Norske Gaardnavne*. Bjørn Ringstrøms antikvariat. s. 111 og 126. ISBN 8290520336.

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Hovin kirke (Oslo)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
MMI-skjerm
**MMI**, (**Multi Media Interface**), er førerinformasjonssystemet fra bilprodusenten Audi. MMI fås i de fleste modeller, fra den nye A4 og oppover.

MMI kan sammenlignes med BMWs iDrive og Mercedes-Benz' COMAND.

To hoveddeler
-------------

MMI-kontrollpanel
MMI-systemet består av to hoveddeler;

* Skjerm
* Kontrollpanel

### Skjermen

MMI-skjermen er plassert på dashbordet, over midtkonsollen. Skjermen fås i to forskjellige versjoner, alt etter hvilken MMI-versjon man har.

Det kan være et 5-tommers monochrome sort/rødt display, eller et høyoppløselig fargedisplay på 7 tommer.

### Kontrollpanelet

Kontrollpanelet er plassert i midtkonsollen, rundt og mellom gir-/velgerspaken og midtarmlenet, og består av et styrehjul, og en del knapper som man bruker til å navigere rundt i systemet.

Tre versjoner
-------------

MMI-systemet fås i tre forskjellige hovedversjoner;

* MMI Basic (leveres ikke i Norge)
* MMI Basic Plus
* MMI

### Versjonenes innhold

De tre versjonene er innholdsmessig varierende, og er som følger:

#### MMI Basic

* 5-tommers monochrome-skjerm (rød og sort)
* Alternativ CD-basert navigasjon
* Radio
* CD-spiller

#### MMI Basic Plus

* 5-tommers monochrome-skjerm (rød og sort)
* Alternativ CD-basert navigasjon
* Radio
* CD-spiller
* DSP-lydsystem med 10 høyttalere
* Muligheten til å lagre trafikkmeldinger

#### MMI

* Radio
* Muligheten til å lagre trafikkmeldinger
* 7-tommers høyoppløselig fargeskjerm
* CD-veksler for seks CD-er
* Alternativ DVD-navigasjon med farger
* Alternativ TV-mottaker
* Alternativt ryggekamera
* Alternativ DAB-radiomottaker
Nissan C34 Laurel
Nissan C32 Laurel
**Nissan Laurel** er en bilmodell fra japanske Nissan, også solgt under navnet Datsun på eksportmarkeder fram til 1984. Den ble produsert fra 1968 til 2002 i åtte generasjoner og ble levert som 4 dørs sedan eller 2 dørs hardtop Bilen ble levert med mange forskjellige motorer. De vanligste i Norge var:

* 2.0, 114 hk 4 syl rekkemotor (C130)
* 2.0, 115 hk 6 syl rekkemotor (C130 & 230)
* 2.4, 136 hk 6 syl rekkemotor (C230)
* 2.0, 100 hk 4 syl rekkemotor (C32)
* 2.8, 90 hk 6syl diesel rekkemotor (C31 & 32)
* 3.0i, 156hk 6 syl V-motor (C32)

Dieselmotoren hadde samme grunnkonstruksjon som den 6-sylindrede bensin rekkemotoren i de tidlige modellene, mens de senere modellene hadde en annen konstruksjon. De 4-sylindrede motorene i Laurel er urelatert til de 6-sylindrede, selv om de sistnevnte også kom i 4 sylindret versjon som både bensin og diesel i andre Datsun og Nissan-biler. Den 4-sylindrede G20-motoren i C130 var unik for Laurel og fantes ikke i noe annet kjøretøy. Bilene kunne leveres med automatgir, samt 4 og 5 trinns manuelt gir.. Bilene ble også ofte levert med mye luksus. Elektriske vinduer, elektriske speil og elektrisk antenne kunne fås på alle biler fra 1980 til 1990, da bilene ble for dyre å importere med norske avgifter. Ekstrautstyr kunne også for eksempel være takluke, treimitert interiør, opplyste askebeger bak, spoiler, tåkelys (veldig ettertraktet i dag), fartsholder, stemmevarsling (sier ifra om dører, drivstoffnivå o.l.), varmeseter, lys på åpne dører, motorvarmer og digitale instrumenter.

Nissan Laurel er nært beslektet med Nissan Skyline.
Før Nissan kjøpte dem opp var det Prince Motor Company som stod for produksjonen, og da hadde Skyline og Laurel motsatt rolle av i dag, dvs at Skyline var luksuriøs mens Laurel var sportslig.

Fra 1987 (facelift) modellen og ut var Laurel eneste bil i Norge som ble levert med klimaanlegg som standardutstyr.
«Switch» omdirigeres hit. For annen bruk, se Switch (andre betydninger).

48-ports nettverkssvitsj
En **svitsj** (engelsk: *switch*), noen ganger kalt **nettverksveksler**, er en nettverkskomponent som styrer datatrafikk mellom ulike noder i et nettverk, slik som PC, server, skriver og Internett-forbindelse. Ordet *switch* er engelsk og betyr *omkobler* eller *bryter*. Switchen opererer på lag 2 i OSI-modellen. Datatrafikk som passerer switchen blir analysert og sendt videre ut på den porten, eller i den retning, hvor mottakeren av datapakkene befinner seg. Switchen bruker MAC-adressen, også kalt den fysiske adressen, til mottakeren for å avgjøre hvor datapakkene skal.

Switcher fåes i mange varianter og størrelser fra 4 porter og opp til flere hundre porter. Portene kan ha ulike hastigheter og ulike tilkoblingstyper avhengig av behov. Det vanligste er porter for TP-kabling i hastighetene 10, 100 og 1000 MBps og porter for ulike typer fiberoptisk kabling.

En enklere variant av switch er Hub (datanettverk). En switch kan brukes på samme måte som en hub, men hub'en jobber på lag 1 i OSI-modellen og kan derfor ikke lese datapakkene og finne ut hvor de skal. En hub sender alle datapakkene ut på alle utganger i håp om at den som skal ha pakkene plukker dem opp. Denne arbeidsmetoden gjør at en hub er langt mindre effektiv enn en switch, fordi switchen kan håndtere flere datastrømmer samtidig til ulike porter, mens hub'en håndterer en strøm av gangen og pøser den ut på alle porter.

Kort om switchens virkemåte
---------------------------

1. Switchen tar imot data i form av såkalte frames, som ikke må forveksles med pakker.
2. Den lagrer i en liste hvilken port dataene kom på, og hvilken MAC-adresse de er sendt fra.
3. Dersom mottaker-MAC-adressen ligger i listen (dvs. at noen har sendt fra denne MAC-adressen fra før), blir dataene kun sendt til den porten som MAC-adressen er registrert på.
4. Ellers blir dataene sendt videre til alle porter.

På denne måten reduserer switchen effektivt unødvendig nettverkstrafikk, noe som reduserer antall kollisjoner, og dermed øker farten.

Lag 3-switcher
--------------

Det finnes også avanserte switcher som jobber på lag 3 i OSI-modellen. Det betyr at switchene kan overta oppgavene til en ruter. En ruter kan styre datapakker i ulike retninger basert på IP-adresse.

Switchen fungerer som en repeater som forsterker signalene.

Referanser
----------

1. ↑  «Fellesordliste for dataord på – bokmål». *i18n.skolelinux.no*. Besøkt 26. juni 2023.
2. ↑  «Om å lage norske avløserord. Rapport fra et dypdykk i Ordsmia av AL Graedler».
3. ↑  «8.2. Oppsett av nettverket». *debian-handbook.info*. Besøkt 26. juni 2023.

Se også
-------

* KVM-svitsj

Eksterne lenker
---------------

* Understanding the different types of Ethernet Switches - Cisco Blogs (engelsk)
**Banzaicon** er et arrangement for ungdom som holder til i Larvik og baserer seg på japansk populærkultur. De har spesielt fokus på anime, manga, fantasy, science fiction, rollespill, videospill, kostymer, kampsport og konkurranser. Hvert år kårer de samt det beste årlige kostymet.

Arrangementet har vært arrangert siden 2009.

Historie
--------

I 2011 var det mer enn 300 deltakere som deltok på arrangementet. Året etter ble det lagt ut 500 billetter til salgs, der alle billettene ble solgt. I 2016 flytta Banzaicon til et nytt og større lokale med plass til flere deltakere. Året etter tok arrangementet en pause og ble ikke holdt, men Banzaicon ble igjen arrangert i de større lokalene i 2018. I 2020 var det planlagt å holdes fra 9. til 11. oktober, men arrangementet ble avlyst og ikke holdt det året. Som erstatning for at arrangementet ikke ble noe av ble det heller arrangert en videostrøm kalt Banzaicon 9 & ¾ den 17. oktober.

Banzaicon| År | Nummer | Tema | Lokale | Dato |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Banzaicon |  | Sliperiet | 20. mars |
| 2011 | Banzaicon 2 | Otaku Invasion | Sliperiet | 19. mars |
| 2012 | Banzaicon 3 | Matsuri | Sliperiet | 13.-15. april |
| 2013 | Banzaicon 4 | Time Travel Trouble | Sliperiet | 5.-7. april |
| 2014 | Banzaicon 5 | School Days | Sliperiet | 25.-27. april |
| 2015 | Banzaicon 6 | Online | Sliperiet | 10.-12. april |
| 2016 | Banzaicon 7 | Spaced Out | Boligmappa arena og Thor Heyerdahl videregående skole | 7.-9. oktober |
| 2018 | Banzaicon 8 | Villains and Scoundrels | Boligmappa arena og Thor Heyerdahl videregående skole | 5.-7. oktober |
| 2019 | Banzaicon 9 | Spellbound | Boligmappa arena og Thor Heyerdahl videregående skole | 4.-6. oktober |
| 2022 | Banzaicon 10 | Homecoming | Sliperiet | 14.-16. oktober |
| 2023 | Banzaicon 11 | LoveStruck | Kulturhuset Bølgen | 13.-15. oktober |

Underholding
------------

Det avholdes alt fra konserter, foredrag, framvisning av kampsport, samt spill og aktiviteter det er mulig å delta på. Arrangementet er rusfritt.

Se også
-------

* Desucon
* Torucon

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Østlands-posten: Mer enn 300 på «Banzaicon» i Sliperiet i 2011

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Litteraturuka i Vestfold** er en årlig litteraturfestival i Vestfold som går av stabelen på fast plass i uke 45 i november. Festivalen ble startet i 1997 i samarbeid mellom blant annet Tunsberg Litterære selskap, Vestfold fylkesbibliotek og Norli bokhandel i Tønsberg (tidligere Olafsen Bog- og Papirhandel).

Fra og med 2009 har Vestfold fylkeskommune hatt eierskapet til Litteraturuka i Vestfold, og Vestfold fylkesbibliotek har hatt teknisk og kunstnerisk arrangøransvar. Vestfold fylkesbibliotek samarbeider med bibliotekene i fylket om innhold og program. Litteraturuka er blant Vestfolds største kulturarrangementer. Drøyt 60 litterære programposter, opplesninger, foredrag og forestillinger for barn og voksne med presenteres over hele Vestfold fylke, med folkebibliotekene som viktigste arena. I tillegg har festivalen en rekke andre arenaer den samarbeider med, slik som kirker, kulturhus, skoler etc.

Litteraturuka i Vestfold har siden oppstarten delt ut Vestfolds litteraturpris til en skjønnlitterær forfatter med tilknytning til regionen. Prisen er på 25 000 kroner og et verk av en vestfoldkunstner. Prisen overrekkes under åpningsarrangementet i Tønsberg og Nøtterøy bibliotek i Tønsberg.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside med program

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Farmannshaugen like ved Jarlsberg hovedgård i Tønsberg. Ifølge Snorres kongesagaer skulle Harald Hårfagres sønn Bjørn Farmann ha blitt begravd i haugen. Arkeologiske undersøkelser i 1917 og 1918 viste imidlertid at haugen ikke inneholdt noen grav.
Erik Werenskiolds tegning av Farmannshaugen til 1899-utgaven av Heimskringla.
**Farmannshaugen** er en stor gravhaug fra jernalderen ved Jarlsberg hovedgård utenfor Tønsberg i Vestfold, det vil si der Sem kongsgård lå i vikingtiden.

Beliggenhet og størrelse
------------------------

Farmannshaugen ligger på en slette 400 meter sørøst for Jarlsberg mot Tønsbergfjorden. Haugen er omkring 45 meter i diameter. For å hindre at haugen ble ødelagt ved dyrking, ble det bygd en lav ringmur og plantet trær rundt haugen på 1800-tallet.

Historie
--------

Ifølge Snorres kongesagaer skal Harald Hårfagres sønn, kjøpmannen Bjørn Farmann, ha blitt hauglagt i Farmannshaugen etter at han ble drept av broren Eirik Blodøks rundt år 927. En arkeologisk utgraving i 1917 og 1918 viste imidlertid at haugen ikke inneholdt noen grav. C14-dateringer viste seinere at en spade fra haugen var fra 200–300-tallet. Haugen kan derfor opprinnelig ha vært en rituell gravhaug, en kenotaf, fra jernalderen.

Eksterne lenker
---------------

* Om gravhauger fra vikingtid i distriktet
* Arkeolog Frans-Arne Stylegars artikkel om Farmannshaugen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Foldingsfeil** (engelsk: *aliasing*) er i signalbehandling og relaterte områder en effekt som gjør det umulig å skille ulike type signaler etter punktprøving (sampling). Begrepet knyttes også til forvrengingen som oppstår når et signal som er rekonstruert fra punktprøvinger er forskjellig fra det opprinnelige kontinuerlige signalet.

Foldingsfeil kan forekomme når signaler punktprøves over tid, for eksempel digital lyd, og er omtalt som *temporal (eller "tidlig") foldingsfeil*. Foldingsfeil kan også oppstå ved romlig punktprøvde signaler, for eksempel moarémønster i digitale bilder. Foldingsfeil i romlig punktprøvde signaler kalles *romlig foldingsfeil*.

Foldingsfeil oppstår når punktprøvingsfrekvensen er lavere enn den såkalte Nyquistfrekvensen, det vil si den dobbelte av det opprinnelige signalets maksimale frekvens. Foldingsfeil kan unngås ved å benytte et lavpassfilter på det analoge signalet før punktprøving.

Punktprøvingen (røde prikker) gjøres med en frekvens som er mindre enn Nyqvistfrekvensen til det opprinnelige signalet (blå kurve). Dermed blir det rekonstruerte signalet (rød kurve) forskjellig fra det opprinnelige. Det har oppstått en foldingsfeil.   

  

Her har det opprinnelige signalet frekvens 1,0 kHz. Det punktprøves hvert 0,75 ms, som gir en punktprøvingsfrekvens på 1,3 kHz. Det er mindre enn Nyqvistfrekvensen på 2,0 kHz (det dobbelte av det opprinnelige signalet), og dermed blir signalet feilaktig rekonstruert med frekvens 0,3 kHz.
Begrepet *folding* refererer til symmetrien til et signal om Nyqvistfrekvensen i frekvens-rommet (Fourier-rommet). Frekvenser over Nyqvistfrekvensen "foldes" (brettes) over Nyqvistfrekvensen. Derfor blir denne også kalt *foldingsfrekvensen*. (Se forøvrig Konvolusjon/Folding)


|  |  |
| --- | --- |
| fs er punktprøvingsfrekvensen, den dobbelte av Nyqvistfrekvensen, 0.5 fs. | Fourier-transformasjonen (frekvensspekteret) til musikk med 44100 punktprøvinger per sekund viser symmetri (kalt "folding") om Nyquistfrekvensen (22050 Hz). |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld **·** GND
 |