recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kathy Bates spilte Annie Wilkes i filmen *Misery* (1990). Foto: Gage Skidmore 
**Anne Marie Wilkes Dugan**, bedre kjent som **Annie Wilkes**, er en fiktiv figur i Stephen Kings roman *Kidnappet* (1987). Hun er en sykepleier som tar seg av forfatteren Paul Sheldon etter at han har kjørt utfor en vei under en voldsom snøstorm. Annie er Paul Sheldons største beundrer, men når hun får vite at favorittkarakteren hennes dør i neste bok, forlanger hun at Paul skal skrive et nytt utkast. Hun tyr til voldelige metoder dersom hun ikke får det som hun vil.

Romanen ble filmatisert i 1990, *Misery*, med Kathy Bates i hovedrollen som Annie Wilkes. Hun vant Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for rolleskildringen, og det amerikanske filminstituttet har kåret filmfiguren til filmhistoriens 17. beste skurkeskikkelse. Laurie Metcalf spilte Annie Wilkes i et teaterstykke på Broadway i 2015. Hun ble nominert til en Tony Award for arbeidet. Annie Wilkes som dødsengel og tortursykepleier har for øvrig blitt en arketype innenfor skrekksjangeren.

Referanser
----------

1. ↑  «AFI'S 100 YEARS...100 HEROES & VILLAINS». Det amerikanske filminstituttet. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 6. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Annie Wilkes på Stephen King Wikia
* Annie Wilkes hos Internet Movie Database
***Det var jeg som skjøt*** (svensk: *Fallet Ingegerd Bremssen*) er en svart-hvitt svensk dramafilm fra 1942, i regi av Anders Henrikson. Manuset ble skrevet av Dagmar Edqvist. Det bygger på hennes mest kjente roman, *Fallet Ingegerd Bremssen*, fra 1937. Boken var et innlegg i en pågående voldtektsdebatt og var basert på en virkelig voldtektssak.

Norskfødte Sonja Wigert spiller den kvinnelige hovedrollen som Ingegerd Bremssen.

Filmen ble spilt inn fra 25. november 1941 til 12. februar 1942 i AB Europa Studio i Sundbyberg.

Handling
--------

Når Ingegerd Bremssen en kveld går alene hjemover på en øde skogsvei, blir hun antastet av en mann. Hun prøver å stikke av, men lykkes ikke. Mannen voldtar henne og forsvinner. Ingegerd blir tatt opp av en passerende bil og kjørt til et sinnssykehus hvor hun tas hånd om. Ingegerd har fått et alvorlig sjokk og føler at livet er ødelagt.

Hun er datter av en oberst og godseier og oppfostret i disse kretsene. Ingegerd er i ferd med å gifte seg med løytnant Walter von Baden. Alt er klart for bryllupet. Hun håper på forståelse fra sin forlovede, men føler seg usikker. Hun forteller likevel om alt sammen til ham. Når hun kun møter uforstand fra sin kommende ektemanns side, bryter hun forlovelsen og reiser bort.

Mannen som voldtok Ingegerd kommer enda en gang i hennes vei. Hun gripes av angst og skyter ham i hjel. Ingegerd blir pågrepet og hennes sinnstilstand skal undersøkes. Tilbake på sinnssykehuset møter Ingegerd igjen legen, dr. Arnholm, som allerede første gang interesserte seg for hennes tilfelle. Han kan få klarlagt det psykologiske bildet. Det blir rettergang. Anklagen mot Ingegerd går ut på overlagt drap.

Rolleliste
----------

* Sonja Wigert - Ingegerd Bremssen, distriktssykepleier
* Anders Henrikson - Thomas Arnholm, underlege, senere overlege på S:t Barthels sinnssykehus
* Dagmar Ebbesen - Søster Monica, sykepleierske på S:t Barthel
* Gösta Cederlund - Advokat Harald Fors
* Olga Andersson - Oberstinne Bremssen, Ingegerds mor
* Marianne Löfgren - Kristin Mårtensson, familien Bremssens hushjelp
* Nils Lundell - Lilja, Bremssens gartner
* Georg Rydeberg - Løytnant Walter von Baden, Ingegerds forlovede
* Carl Barcklind - Edwin Ericsson, häradsdomare i Långheda tingsrätt
* Ivar Kåge - Overlegen på S:t Barthel
* Gunnar Olsson - Nilsson, pasient på S:t Barthel
* Gunnar Sjöberg - Ivarsson, underlege på S:t Barthel
* Wera Lindby - «Hamnbojan», fange i kvinnefengselet i Malmsved
* Ingrid Luterkort - Søster Kerstin, sykepleierske på S:t Barthel
* Åke Claesson - Aktor

Kilder
------

* *Fallet Ingegerd Bremssen* (1942) i Svensk Filmdatabas

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Det var jeg som skjøt* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Det var jeg som skjøt* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Det var jeg som skjøt* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
«**Det var ved juletid**» er et skillingstrykk Alf Prøysen samlet til sin visespalte i «Magasinet For Alle» på 1950-tallet. Den er også med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen utgitt på Forlaget For Alle i 1972. Visa er av ukjent opprinnelse, som de fleste skillingsvisene. Den kan minne litt om skillingsvisa om «Brevet».

Teksten
-------

**1.**Det var en gang jeg hadde meg en venn,  

den elsket jeg nest Gud i himmlen.  

Jeg reiste ut det var på tre års tid  

og kom igjen, det var ved juletid.  

  

**2.**Det var det første som jeg tenkte på  

det var til lille vennen min å gå.  

For der å skue ut i hennes blikk,  

som så mang en gang hadde skuet ut i mitt.  

  

**3.**Å da jeg kom til lille vennen min  

da satt hun der med sorgen i sitt sinn.  

På armen hadde hun et stedebarn  

og tårene på hennes kinner randt.  

  

**4.**Jeg sa: God aften kjæreste Kristin  

her har du atter lilla vennen din.  

Men hva er det for et barn du har hos deg  

Å Gustav, Gustav kan du tilgiva meg.  

  

**5.**Nu har jeg funnit meg en annen venn  

hvor jeg om kvelden trygt kan gange hen.  

En venn som jeg kan legge til mitt kinn  

en venn som aldri meg bedrage vil.  

  

**6.**Nu vil jeg slutte her min simple sang  

ja den er sørgelig, men den er enda sann.  

Og den er diktet av en ung sjømann  

som skibsbrudd led på kjærlighetens rand.
«Bakkebygrenda»
**Barna i Bakkebygrenda** (svensk: *Barnen i Bullerbyn*) er en barneflokk i et univers som brukes i Astrid Lindgrens bøker. Karakterene bor i tre hus ved siden av hverandre i en liten grend.

I Nordgården bor søstrene Berit (*Britta*) og Anna, i Mellomgården bor fortelleren Lisa med sine storebrødre Lars (*Lasse*) og Bosse og i Sørgården bor Ole (*Olle*) og lillesøstera hans, Kristi (*Kerstin*). Selv om sistnevnte også er et barn i Bakkebygrenda, er hun bare ett eller to år gammel, mens de andre er i tiårsalderen, så hun er sjelden med på hva de andre gjør.

Bakkebygrenda finnes i virkeligheten, men stedet heter egentlig Sevedstorp, og var Astrid Lindgrens fars barndomsby. Astrid Lindgren så på seg selv som et bakkebygrendbarn, da mye av det som blir fortalt i bøkene er minner fra hennes egen barndom.

Bøker
-----

* 1947 *Alla vi barn i Bullerbyn* (norsk: *Alle vi barna i Bakkebygrenda*)
* 1949 *Mera om oss barn i Bullerbyn* (norsk: *Mye moro i Bakkebygrenda*)
* 1952 *Bara roligt i Bullerbyn* (norsk: *Ingen steder som Bakkebygrenda*)
* 1961 *Bullerbyboken* (samling)
* 1963 *Jul i Bullerbyn* (norsk: *Jul i Bakkebygrenda*, bildebok)
* 1965 *Vår i Bullerbyn* (norsk: *Vår i Bakkebygrenda*, bildebok)
* 1966 *Barnens dag i Bullerbyn* (norsk: *Barnas dag i Bakkebygrenda*, utgitt 1967)

Filmer
------

* 1960 *Alla vi barn i Bullerbyn*, regi: Olle Hellbom
* 1961 *Bara roligt i Bullerbyn*, regi Olle Hellbom
* 1986 *Alla vi barn i Bullerbyn* (norsk: *Alle vi barna i Bakkebygrenda*), regi: Lasse Hallström
* 1987 *Mer om oss barn i Bullerbyn* (norsk: *Mer moro i Bakkebygrenda*), regi: Lasse Hallström

Eksterne lenker
---------------

* Astrid Lindgrens hjemmeside
**Richard Daniel** «**Dick**» **Bass** (født 21. desember 1929 i Tulsa, død 26. juli 2015 i Dallas) var en amerikansk fjellklatrer og eier av ski- og feriestedet Snowbird i Utah, USA.

Dick Bass uttalte etter sin bestigning av Mount Everest i 1985, at det var så tilfredsstillende at han nå hadde besteget den høyeste fjelltoppen i alle de syv kontinentene, en oppgave som han beskrev som Seven Summits. Han er visstnok den første som gjennomførte dette.

De syv fjelltoppene som Dick Bass besteg i løpet av 2 år og 100 dager er:

* Aconcagua (Sør-Amerika) 6 962 m – besteget 21. januar 1983
* Denali (Mount McKinley) (Nord-Amerika) 6 140 m – besteget 6. juli 1983
* Kilimanjaro (Afrika) 5 885 m – besteget 1. september 1983
* Elbrus (Europa) 5 642 m – besteget 13. september 1983
* Vinson (Antarktis) 4 892 m – besteget 30. november 1983
* Kosciuszko (Australia) 2 228 m – besteget desember 1983
* Mount Everest (Asia) 8 848 m – besteget 30. april 1985

Dick Bass definerte det australske Kosciuszko (2 228 m) som det høyeste på det australske kontinent, og dermed blant de syv topper som Dick Bass besteg på «Bass-listen». Senere mente bl.a. Reinhold Messner at ettersom Ny-Guinea ligger på den australske kontinentalplate burde det være Puncak Jaya (el. Carstensz Pyramid) på 4 884 m, som ligger i den indonesiske delen av New Guinea, som derfor burde være en del av Seven Summing. Denne listen kalles «Messne-listen».

Referanser
----------

1. ↑   www.powder.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Snowbird co-founder dies in Dallas home

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Et sett av metriske fastnøkler (6 mm til 19 mm) med åpen kjeft i den ene enden, også kalt kombinasjonsnøkkel.
En **fastnøkkel** er et nøkkelverktøy som brukes for å gi økt dreiemoment til å skru passende skruehoder på bolter og muttere. Nøklene kommer i både form av lukkede og åpne, samt kombinasjonsnøkler med en lukket ende og en åpen kjeft.

Fastnøkler har fast åpning, mens skiftenøkler i motsetning har justerbar kjeft. Fastnøkler kan derfor i utgangspunktet bare brukes til skruehoder i sin tiltenkte størrelse. En fordel med fastnøkler er at de ikke glipper like lett som skiftenøkler.

Fastnøkkel vs. skiftenøkkel
---------------------------

De fleste skiftenøkler har en tendens til å åpne seg litt mens man skrur, med det resultat at man får dårlig grep på skruen. I verste fall kan skruen begynne å glippe, med skadet og avrundet skruehode som resultat. Derfor foretrekkes ofte fastnøkler over skiftenøkler dersom man har dem tilgjengelig, særlig dersom det er snakk om høye tiltrekkingsmoment.

Metriske størrelser
-------------------

Vanlige metriske størrelser på skruehoder, og tilhørende fastnøkler, er:

|  | Fastnøkkel (mm) |
| --- | --- |
| Gjenger | Utvendig sekskanthode
(skrue eller mutter) |
| ISO | DIN |
| M1 | - | 2.5 |
| M1.2 | - | 3 |
| M1.4 | - | 3 |
| M1.6 | 3.2 | 3.2 |
| M2 | 4 | 4 |
| M2.5 | 5 | 5 |
| M3 | 5.5 | 5.5 |
| M3.5 | 6 | 6 |
| M4 | 7 | 7 |
| M5 | 8 | 8 |
| M6 | 10 | 10 |
| M7 | 11 | 11 |
| M8 | 13 | 13 |
| M10 | **16** | **17** |
| M12 | **18** | **19** |
| M14 | **21** | **22** |
| M16 | 24 | 24 |
| M18 | 27 | 27 |
| M20 | 30 | 30 |
| M22 | **34** | **32** |
| M24 | 36 | 36 |
| M27 | 41 | 41 |
| M30 | 46 | 46 |
| M33 | 50 | 50 |
| M36 | 55 | 55 |
| M39 | 60 | 60 |
| M42 | 65 | 65 |
| M45 | 70 | 70 |
| M48 | 75 | 75 |
| M52 | 80 | 80 |
| M56 | 85 | 85 |
| M60 | 90 | 90 |
| M64 | 95 | 95 |

Blanding av metriske og tommenøkler
-----------------------------------

Fastnøkler i metriske størrelser og fastnøkler med tommemål går som hovedregel ikke om hverandre, med unntak av 4 mm, 8 mm og 19 mm, som henholdsvis passer ganske bra med 5/32 tommer, 5/16 tommer og 3/4 tommer. Imidlertid er det noen metriske nøkler og tommenøkler som til forveksling er svært nære hverandre i størrelse, men likevel langt nok fra hverandre til å ikke være kompatible. Blanding av metrisk og tomme kan føre til at nøkkelen ser ut til å passe, men resulterer i stygge avrundinger på skruehodet. Et kjent eksempel er den metriske fastnøkkelen på 13 mm og tommenøkkelen på 1/2 tommer (12.7 mm), som begge er vanlige på biler.

Materiale
---------

Skiftenøkler av høyere kvalitet lages ofte i stållegeringer med krom-vanadium, er ofte senkesmidd og er ofte forkrommet for enkel rengjøring og motstandsdyktighet mot korrosjon.

Se også
-------

* Pipenøkkel
* Skiftenøkkel

Referanser
----------

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Tåtten om Halldor Snorresson** (norrønt *Halldórs þáttr Snorrasonar*) er en tått, en kort islendingesaga, fra 1200-tallet. Historien foregår i Norge, Island og Bysants 1048–1051 og handler om *Halldor Snorrasson*, som var sønn av Snorre Gode, og om Halldors reiser med og vennskapsforhold til kong Harald Hardråde. 

Egentlig er det tale om to separate fortellinger, **Halldórs þáttr Snorrasonar inn fyrri** og **Halldórs þáttr Snorrasonar inn síðari**, som også omtales som *Halldórs þáttr Snorrasonar I* og *…II*. Den siste av dem har blitt beskrevet som «one of the finest examples of Icelandic narrative art».

Som ung dro Halldor til Bysants sammen med den blivende kong Harald, og opplevde ulike eventyr sammen med ham der. Etter at de vendte tilbake til Norge og Harald ble kronet, kjølnet forholdet mellom dem, både på grunn av Halldors stahet og Haralds ambisjoner. Halldor vendte hjem til Island, og levde et langt liv hjemme på Hjarðarholt.

Den første tåtten om Halldor er kjent fra Flateyjarbók, den andre fra Morkinskinna og Hrokkinskinna. Tåtten er oversatt til norsk som *Tåtten om Halldor Snorrason* i 2003, som en del av *Den lengste soga om Olav Tryggvasson*. Begge er oversatt til norsk som *Den første tåtten om Halldor Snorresson* og *Den siste tåtten om Halldor Snorresson* av Birgit Nyborg i fembindsverket *Islendingesagaene*, 2014.

Referanser
----------

1. ↑  heimskringla.no kildeindex
2. ↑  Fornrit 2011 Arkivert 24. januar 2013 hos Wayback Machine. forlagspresentasjon av samleutgave av sagaene (pdf)
3. ↑  skandinaviske-oversaettelser.net

Eksterne lenker
---------------

* Mal:Wikisource-is
* Mal:Wikisource-is
* heimskringla.no, dansk og norrøn fulltekst til «Halldórs þáttr Snorrasonar inn fyrri»
* heimskringla.no, dansk og norrøn fulltekst til «Halldórs þáttr Snorrasonar inn síðari»

Portaler: Litteratur | Island

| * v
* d
* r
Sagalitteratur • Islendingesagaer • Tått • Liste over islendingesagaene |
| --- |
| Audun fra Vestfjordene • Bandamanna saga • Bård • Bjørn Hitdølakjempe • Droplaugs-sønene • Egils saga • Eirik Raude • Færøyingesaga • Finnboge • Fljotsdølane • Flóamanna • Fosterbrødrene • Gisle Sursson • Grette • Grønlendingene • Gull-Tore • Gunnlaug Ormstunge • Hallfred Vandrådeskald • Håvard Isfjording • Heiðarvíga • Hønse-Tore • Kjalnesinga • Kormak • Kristnisaga • Kroka-Rev • Laksdøla • Ljósvetninga • Njål • Ravnkjell Frøysgode • Reidar • Røykdølane • Snegle-Halle • Svarvdølane • Torstein Kvite • Torstein Side-Hallsson • Torvald den vidfarne • Tord den trugande • Torstein Oksefot • Valla-Ljót • Vápnfjordingane • Vatsdølene • Viga-Glum • Víglund • Ølhette • Øyrbyggene |
En veksel fra 1886, utstedt i Burma (i dag Myanmar)
En **veksel** er et dokument som utstedes ved en verditransaksjon mellom to parter. Utstederen av vekselen forplikter seg til å betale en oppgitt pengesum til innehaveren innen en oppgitt frist. Veksler er regulert ved *lov om veksler* (vekselloven) av 27. mai 1932. Her heter det at en veksel skal innholde ordet «veksel», utstedelsesdato, vekselsummen, navnet på den som skal betale (trassaten), en angivelse av forfallstida, stedet der betaling skal skje og underskrift av den som utsteder vekselen (trassenten).

Vanligvis er trassat og trassent samme person, og vekselen vedrører dermed bare utsteder og innehaver (*egenveksel* eller *promesse*). En annen type veksel er tratten eller trassert veksel, som vedrører tre personer. Utstederen oppfordrer i den trassaten til å betale den oppgitte summen til innehaveren. En tratte er gyldig først når trassaten har skrevet «akseptert» og navnet sitt på.

Enhver veksel kan overdras til en annen som et verdipapir. En slik overdragelse kalles endossement. Vekselen overdras fra *endossent* til *endossatar*. Dersom ingen endossatar er nevnt, overdras vekselen *in blanco* (blancoendossement). Endossementet skal skrives på vekslen eller på et blad som er heftet til denne (allonge). 

Betalingen av en veksel kan sikres ved at en tredje person (forskjellig fra trassent og trassat) kausjonerer («går i borgen for») hele eller deler av beløpet. Slik kausjon kalles aval.

Vekselen kan forfalle til betaling på en bestemt dag, ved forevisning («ved sikt», a vista), eller en viss tid etter forevisning («etter sikt», a viso).

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* Vekselloven

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
***Kongelige førstedamer*** var en historisk dokumentar- og portrett-serie på fem episoder som gikk på NRK1 i 2001. Serien tok for seg de fire kvinnene som har fylt rollen som det norske kongehusets førstedamer: Dronning Maud fra 1905 til 1938, Kronprinsesse Märtha fra 1938 til 1954, prinsesse Astrid fra 1954 til 1968 og dronning Sonja siden 1968. Regi var ved Bjørn Scheele, mens Anne Torjusson Diesen var prosjektleder. Anne Grosvold var intervjuer.

Serien gikk på NRK1 senhøsten 2001. Første episode ble sendt den 22. november.

Om serien
---------

I den bredt anlagte portrettserien trekkes mange og ukjente sider fram ved de fire kvinnene. Anne Torjusson Diesen og Anne Grosvold presenterer de fire kvinnene som hele mennesker – deres personlighet, liv og hvordan de har fylt rollen som frontfigur for kongehuset. 

Programserien byr på en mengde ukjent materiale. Blant annet har de fått tilgang til private stillbilder og smalfilm på Det kongelige slott, og de har gravd i de kongelige arkivene i Windsor. I programmene om prinsesse Astrid og dronning Sonja er det hovedpersonene selv som er den viktigste kilden. De forteller begge med usedvanlig åpenhjertighet om hvordan de har opplevd tilværelsen som kongehusets førstedamer, både på godt og vondt. Deres personlige beretninger gir innblikk i forhold som ikke har kommet fram tidligere, og som nok vil vekke oppsikt. (NRK)

### Episodene

Første episode tar for seg Dronning Maud.

Episode 2 og 3 handler om kronprinsesse Märtha. Det første dreier seg om hennes liv fram til 1940, mens det andre er konsentrert om hennes viktige og sterkt underkjente rolle i den norske motstandskampen under krigen og i den påfølgende gjenoppbyggingen av landet. 

I program 4 får vi prinsesse Astrids egen beretning om sitt liv som kongelig førstedame. Det var en rolle hun ble kastet inn i som 22-åring etter kronprinsesse Märthas død, og som hun ivaretok til kronprins Harald giftet seg med Sonja i 1968. Hun forteller også om reaksjonene og motgangen hun opplevde da hun valgte å gifte seg med en fraskilt mann i 1961.

Det siste programmet er på en time, dobbelt så langt som de øvrige, og er et omfattende portrett av vår nåværende dronning. Her møter vi dronning Sonja på jobb og i fritid, og gjennom intervjuer med dronningen selv og dem som kjenner henne, gis et nytt innblikk i vår kongelige førstedames liv og personlighet.

Referanser
----------

1. ↑  «Kongehusets kvinner fram i lyset». *arkiv.nrk.no*. 2002. Besøkt 30. september 2016.
Friedrich Carl von Savigny regnes som grunnlegger av den historiske skolen innen rettsvitenskapen
**Den historiske skolen innen rettsvitenskapen** (eller **den tyske historiske skolen**) var en retning innen rettsvitenskapen som oppstod i begynnelsen av det 19. århundre på bakgrunn av romantikken, og innebar et brudd med naturretten og den såkalte fornuftsretten, og som la vekt på rettens historiske betingethet.

Den historiske skolen ble fremfor alt grunnlagt av Friedrich Carl von Savigny. Skolens mest grunnleggende tanke er at «retten» ikke kan forstås som bare den til enhver tid skrevne lov, men at rett oppstår som *levende overbevisninger i folkets bevissthet*, på samme måte som språk, seder osv. (*Volksgeist*). Disse tankene var i stor grad en gjenoppdagelse av romerretten.

I et utviklet rettssystem var juristenes oppgave å representere folkets bevissthet, og anvende retten på basis av vitenskapelig arbeid.

Innen den historiske skolen fantes to strømninger, de som var mest orientert mot romerretten (som var gjeldende rett i Tyskland) og de som var mer orientert mot germansk rett. Strømningene ble kalt hhv. *Romanisten* og *Germanisten*.

Den historiske skolen preget tysk rettsvitenskap i det 19. århundre i meget stor grad, spesielt den såkalte *Pandektenwissenschaft*. Selv om den historisk-pregede rettsvitenskapen spilte en stor rolle ved utarbeidelsen av bl.a. *Bürgerliches Gesetzbuch*, har det 20. århundre i vesentlig grad innebåret et brudd med den historiske rettsvitenskapens idéer og metoder.

Se også
-------

* *Vom Beruf unserer Zeit*
* *Zeitschrift für geschichtliche Rechtswissenschaft*
* Karl Friedrich Eichhorn
* Georg Friedrich Puchta

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NDL
 |
I tåtten blir de 9 svartkledte, sverdbærende representantene for hedendommen tolket som fylgjer.. Illustrasjonsfoto: Stephan Sindings valkyrie-statue i København fra 1908.
***Tåtten om Tidrande og Torhall*** (norrønt: *Þiðranda þáttr ok Þórhalls* eller *Þiðranda þáttr Síðu-Hallssonar*, «Tåtten om Tidrande Side-Hallson») er en tått, en kort islendingesaga fra 1200-tallet. Historien foregår øst på Island i 996 og handler om Tidrande som ignorer spåmannen Torhalls advarsler, og går ut i vinternatten, hvor han blir drept av et rytterfølge av ni svartkledde kvinner med dragne sverd.

Bonden Hall feirer høstgilde. Hele selskapet blir advart av Halls venn, nordmannen Torhall - som er omtalt som en vismann eller spåkyndig, om at ingen må gå ut etter mørkets frembrudd. Tre ganger banker det på døren i løpet av natten, og den tredje gangen går Tidrande ut for å se hvem det er. Ute på tunet får han se to ulike følger av ni ridende kvinner: ni svartkledte med sverd nordfra, og ni hvitkledte på hvite hester sørfra. Tidrande blir dødelig såret av det sortkledte følget, og rekker så vidt å forklare resten av husfolket hva som har skjedd, før han dør. Torhall forklarer rytterne som fylgjer eller diser, og tolker hendelsen som et forvarsel om trosskiftet på Island.

Teksten er kjent fra *Flateyjarbók*, hvor den er skrevet inn som en del av *Den større saga om Olav Tryggvason*. Den er oversatt til norsk som en del av denne. Oversatt til nynorsk som *Tåtten om Tidrande og Torhall* ved Børge Nordbø, 2014.

Referanser
----------

1. ↑  Den tyske filologen Jan de Vries ser på denne identifikasjonen som «et eksempel på en tid som hadde forvirret og forvekslet begrepene fra den gamle tiden og den gamle troen»" *Altgermanische Religionsgeschichte* 2 vols. vol. 1 Berlin: de Gruyter, 2nd ed. 1956, repr. 1970, p. 227, note 1. (German)
2. ↑  *Den Lengste soga om Olav Tryggvason*. Omsett av Kåre Flokenes. Dreyer bok, 2002–2003. 3 bind. ISBN 82-7096-343-7

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (is) Þiðranda þáttur og Þórhalls – originaltekster fra den islandskspråklige Wikikilden |

* heimskringla.no, dansk fulltekst

Portaler: Litteratur | Island

| * v
* d
* r
Sagalitteratur • Islendingesagaer • Tått • Liste over islendingesagaene |
| --- |
| Audun fra Vestfjordene • Bandamanna saga • Bård • Bjørn Hitdølakjempe • Droplaugs-sønene • Egils saga • Eirik Raude • Færøyingesaga • Finnboge • Fljotsdølane • Flóamanna • Fosterbrødrene • Gisle Sursson • Grette • Grønlendingene • Gull-Tore • Gunnlaug Ormstunge • Hallfred Vandrådeskald • Håvard Isfjording • Heiðarvíga • Hønse-Tore • Kjalnesinga • Kormak • Kristnisaga • Kroka-Rev • Laksdøla • Ljósvetninga • Njål • Ravnkjell Frøysgode • Reidar • Røykdølane • Snegle-Halle • Svarvdølane • Torstein Kvite • Torstein Side-Hallsson • Torvald den vidfarne • Tord den trugande • Torstein Oksefot • Valla-Ljót • Vápnfjordingane • Vatsdølene • Viga-Glum • Víglund • Ølhette • Øyrbyggene |
**Mimi Azora Kihle** (født 9. juli 1899 i Horten, død 4. juli 1993 i Oslo) var en norsk skuespiller. Debuterte på Centralteatret i 1923 i Arnold og Bachs Levemanden. I de samme forfatteres Pussy gjestet hun med stor suksess på Apollo-teatret København i 1931. 

På en turné under Ibsen-jubiléet i 1928 spilte hun *Ingrid*, *Den grønnkledte* og *Anitra* i Peer Gynt. Ved Centralteatret i 1929 spilte hun blant annet *Lille Eyolf* i Lille Eyolf selv om hun ikke var gutt. Hun var ansatt ved Centralteatret til 1932, deretter ved Carl Johan Teatret til 1940, da hun trakk seg tilbake fra scenen. Hun var også ved filmen. Sammen med Odd Frogg (1901–34) fremførte hun sangen *Hvorfor så alene?* i filmen *Lalla vinner !* (1932). Den var komponert av Dan Folke (1906–54) og Kai Normann Andersen. Sangen ble også utgitt på plate for His Master's Voice

Hun var datter av mineløytnant Karl August Kihle (1873–1953) og Helga Josefine (1876–1959). Faren var sønn av Abraham Abrahamsen, og ved folketellingen i 1900 oppga familien etternavnet Abrahamsen (og ikke Kihle). I 1931 giftet hun seg med Finn Myklegaard (1901–1986) som var redaktør og forlagseier.

Filmografi
----------

* 1938 – *Bør Børson Jr.* .. Ida Olsen
* 

* 1932 – *Lalla vinner !* .. Ragnhild
* 

* 1932 – *Fantegutten* .. Ilona
* 

* 1927 – *Troll-elgen* .. Bellina, danser

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0452743, besøkt 15. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Mimi Kihle hos filmfront.no
3. ↑  Elster, Kristian (1881-1947) (1941). *Teater, 1929-1939: artikler i utvalg ved Anton Rønneberg*. Oslo: Aschehoug.
4. ↑  Mimi Asora Kihle (Abrahamsen) i slektsdatabasen geni.com.
5. ↑  Folketellingen 1900 for Stokke.
6. ↑  Dødsårene til foreldrene og ektemannen er fra gravferdsetaten i Oslo
7. ↑  *Studentene fra 1919: biografiske opplysninger m.v. samlet til 30-års jubileet 1949*. Oslo: (Aas & Wahls boktr.). 1950.

Eksterne lenker
---------------

* Mimi Kihle i Scenewebarkivet
* Mimi Kihle, rolleliste i skuespill av Henrik Ibsen
* (en) Mimi Kihle på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Mimi Kihle hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Mimi Kihle i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Mimi Kihle hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Montreux-konvensjonen** er en avtale fra 1936 som gir Tyrkia kontroll over Bosporos-stredet og Dardanellene og regulerer gjennomfart av krigsskip. Konvensjonen gir Tyrkia full kontroll over stredet og garanterer fri gjennomfart av sivile skip i fredstid. Den begrenser passering av krigsskip som ikke tilhører svartehavstater. Vilkårene i konvensjonen har vært kilde til uenighet i løpet av årene, særlig om Sovjetunionens militære tilgang til Middelhavet.

Den ble undertegnet i Montreux-palasset i Sveits den 20. juli 1936, der Tyrkia gis adgang til å remilitarisere stredet. Den trådte i kraft 9. november 1936, og ble registrert i *League of Nations-Treaty Treaty* den 11. desember 1936. Den er fortsatt gyldig den dag i dag, med noen endringer.

Referanser
----------

1. ↑  «Le Montreux Palace over the years». Fairmont.com. Besøkt 15. september 2014.
2. ↑  *League of Nations Treaty Series*, vol. 173, pp. 214–241.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN
 |
**Mary Claire «Mimi» Kennedy** (født 25. september 1948 i Rochester i New York) er en amerikansk skuespiller og regissør. Kennedy debuterte som skuespiller i mars 1977 i den kortvarige TV-serien *3 Girls 3*, sammen med Debbie Allen og Ellen Foley som spilte de to andre jentene i serien. 

Kennedys mest nevneverdige roller var imidlertid rollen som Dharmas mor, Abby O'Neil, i TV-serien *Dharma & Greg* og rollen som Ruth Sloan i *Homefront*. Hun spilte også på Broadway i showet *Hair*. I mars og april 2009 har hun bli sett på Cleveland Play House i Ohio med rollen som journalisten Ann Landers i teaterstykket «The Lady with All the Answers» av som ble produsert av regissør David Rambo. Kennedy er involvert i flere progressive organisasjoner som aktivist, inkludert Progressive Democrats of America, der hun fungerer som leder for styret.

Kennedy var en av de skuespillerne som underskrev på 9 / 11 Truth Statement som mener at det ikke var terrorister som forsårsaket terrorangrepet den 11. september 2001. Hun er den nasjonale styrelederen i Progressive Democrats of America, og var et charter-medlem av Artists United To Win without a War og hun var en av de ledende støttespillerne for Dennis Kucinich anti-krig presidentkampanjen i 2004. Hun har arbeidet mye med spørsmål knyttet til menneskerettigheter og global oppvarming.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 2021479, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Respected Leaders and Families Launch 9/11 Truth Statement Demanding Deeper Investigation into the Events of 9/11» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 30. januar 2019. Besøkt 29. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mimi Kennedy på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Mimi Kennedy i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Mimi Kennedy på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Mimi Kennedy på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Mimi Kennedy på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Mimi Kennedy hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Mimi Kennedy hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** Discogs
 |
***Quiz-Mester*** er et sosialt norskutviklet kunnskapsspill som bare kan spilles som Facebook-applikasjon.

Spillet har spørsmål fra tolv kategorier, og spilleren selv bestemmer hvilke kategorier som skal være med (minst tre). Så får spilleren spørsmål i tilfeldig rekkefølge, og for hvert spørsmål er det fem svaralternativer der ett av dem riktig. Dersom spilleren svarer riktig, blir vedkommende *regjerende mester* i dette spørsmålet. Dermed vil en eventuell tidligere regjerende mester miste sin status for det aktuelle spørsmålet. Den som er regjerende mester i flest spørsmål fra én kategori, blir utnevnt til kategoriens *stormester*.

Spilleren som er stormester i flest kategorier får tittelen *Quiz-Mester*.

Spillet tilbyr også rankinglister, statistikk, mulighet for å invitere andre til å spille, samt mulighet for å gi utvikleren varsel om potensielle feil.

Quiz-Mester ble lansert i 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Lenke til spillet Krever Facebook-konto.

Portal: Videospill
**Montréal-Pierre Elliott Trudeau internasjonale lufthavn** (IATA: **YUL**, ICAO: **CYUL**) (fransk: **Aéroport international Pierre-Elliott-Trudeau de Montréal**) er en internasjonal flyplass i den canadiske storbyen Montréal som ligger i provinsen Quebec. Flyplassen ligger 20 kilometer fra sentrum av Montreal. Flyplassen betjener Montreal storbyområde, samt de nordre delene av de amerikanske delstatene Vermont og New York. Det er to flyplasser som betjener Montreal-området, den andre er Montréal-Mirabel internasjonale lufthavn.

I 2011 var det 13 668 829 passasjerer innom flyplassen, noe som gjorde den til den største flyplassen i provinsen Quebec og den tredje største i Canada. 61,7 % eller 8 436 165 av passasjerene som var innom flyplassen i 2011 hadde utenlandsreiser. Flyruten mellom Montreal og Toronto Pearson internasjonale lufthavn er den 14 travleste ruten i verden i antall flyvninger per uke. Flyruten mellom Montreal og Charles de Gaulle internasjonale lufthavn er den åttende (1,1 millioner passasjerer) travleste flyplassen mellom en europeisk og en ikke-europeisk destinasjon.

Flyplassen har flyruter til Vest-Asia, Karibia, Afrika, Sør-Amerika, Mellom-Amerika, Europa, Mexico, USA og til andre flyplasser i Canada. Flyplassen er hovedkontoret og en knutepunktflyplass for Canadas største flyselskap Air Canada. Flyplassen er også en knutepunktflyplass for flyselskapene Air Inuit, Air Transat og Sunwing Airlines.

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Montréal-Pierre Elliott Trudeau International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Virtual tour of the airport (video) – Aéroports de Montréal
* Arriving at Montréal-Trudeau airport: from the gate to the exit (video) – Aéroports de Montréal
* 2008 STM system map

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Birgitte *Marie* Østende Jørstad** (født 4. september 1833 på Fåberg, død 31. mai 1923 i Kristiania) var en norsk forfatter, journalist, redaktør, oversetter og skolehagepioner, og er blitt regnet som *skolehagenes mor*.

Liv og virke
------------

Marie Jørstad vokste opp i vekslende omgivelser, ettersom familien ofte flyttet med farens omskiftelige embedssteder, med lengre opphold i Balestrand og Drammen. Først etter farens død i 1882 begynte hennes aktive samfunnsengasjement, blant annet gjennom å skrive artikler og avisinnlegg.

Hun utga sin første bok, *Vesle-Svarten, en Hests Levnetsløb fortalt af den selv*, i 1893. Boken var den første i en kort rekke barnebøker der Jørstad har bygget videre på utenlandske forfatteres utgivelser og bearbeidet disse for et norsk publikum. Bøkene står som innlegg i arbeidet for dyrenes beskyttelse, som Jørstad engasjerte seg i. *Vesle-Svarten* bygget på Henning Wendells svenske bearbeidelse av forfatteren Anna Sewells *Black Beauty*. Hennes populære *Trofast, en Hund, som fortæller sine Oplevelser* er en fri og forkortet gjenfortelling av den canadiske forfatteren Margaret Marshall Saunders' *Beautiful Joe*. Hun skrev også bøker om barneoppdragelse og oversatte en lang rekke bøker.

I perioden 1896–1913 var Jørstad redaktør for tidsskriftet *Husmoderen* og fra 1903 til sin død var hun også redaktør for bladet *Norsk Dame-Almanak*.

Marie Jørstad ble mest kjent for sitt utrettelige arbeid for skolehagesaken. I 1880-årene begynte hun å spare av egne midler for å kunne etablere en skolehage i Kristiania etter tysk mønster. Skolehagen ble åpnet i 1905, på det som har fått navnet *Bondejordet* i Gyldenløves gate. Dette var Norges første skolehage, en hage som ble nedlagt etter ni års drift.

Sin egen hage etablerte hun i 1913 på Heggeli i det daværende Aker, omkring en villa i Hjørungveien 2, som arkitekt Lilla Hansen tegnet for henne.

I 1913 mottok hun Kongens fortjenstmedalje i gull.

Familie
-------

Marie Jørstad var datter av fogd Østen Jørstad (1793–1882) og Berthe Marie Hansen (1796–1891). Hun forble ugift.

Bibliografi
-----------

* 1893: *Vesle-Svarten, en Hests Levnetsløb fortalt af den selv*, Cammermeyer, Kristiania
* 1894: *Hvorledes Børn ikke bør opdrages*, Steen, Kristiania
* 1895: *Trofast, en Hund, som fortæller sine Oplevelser*, Cammermeyer, Kristiania
* 1895: *Ved 17–20 Aars Alderen. Nogle Vink til Selvopdragelse efter Nicolay, Hilty, Weitbrecht o.fl.*, Steen, Kristiania

Referanser
----------

1. 1 2   nbl.snl.no, besøkt 24. april 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Plan- og Bygningsetatens byggesaksarkiv, Oslo

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 119. ISBN 8257900109.

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**John Gollan** (født 2. april 1911 i Edinburgh, død 5. september 1977) var generalsekretær for Communist Party of Great Britain (CPGB). 

Gollan sluttet seg til CPGB og det kommunistiske ungdomsforbundet (YCL) i en alder av seksten år. Han var en låtskriver, men ble snart fengslet for distribusjon av en anti-militaristisk pamflett. I 1932 ble han løslatt fra fengsel og begynte å arbeide for det britiske kommunistpartiet. Gollan ble redaktør for avisen til det kommunistiske ungdomsorganisasjonen. I 1956 ble han det britiske kommunistpartiets generalsekretær, og umiddelbart måtte han forholde seg til den store nedgangen i medlemskapet etter at Sovjetunionen hadde angrepet Ungarn og knust den ungarske revolusjonen i november 1956. Gollan beholdt stillingen som generalsekretær for kommunistpartiet frem til 1976, da han gikk av etter en tids sykdom, og han døde året etter, da han var 66 år gammel.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 19252, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6fw3qtd, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Голлан Джон, besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
**Edward Foxe** (født ca. 1496, død 8. mai 1538) var biskop av Hereford under Henrik VIII av England. Han var den mest luthersk inspirerte av Henrik VIIIs biskoper, og hadde hovedansvaret for *Ten Articles* fra 1536. Dette var de første retningslinjer for  *Church of England* idet den ble gjort uavhengig fra Roma.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Foxe ble født i Dursley i Gloucestershire. Det er mulig at han var i slekt med Richard Fox, biskop av Exeter og lordseglsbevarer under Henrik VII.[]

Han ble utdannet ved Eton College og King's College i Cambridge. Etter å ha fullført studiene i 1520 ble han sekretær for Thomas Wolsey i 1527. I 1528 ble han sendt sammen med biskop Stephen Gardiner til Roma for å få tillatelse til å føre saken om ugyldiggjøring av ekteskapet mellom Henrik VIII og Katarina av Aragón i England. 

Da han kom tilbake fra Roma, ble han profoss ved King's College. I august 1529 var det Foxe som overbrakte Thomas Cranmers forslag om å søke hjelp fra teologiske fakulteter på kontinentet til kongen. Dette forslaget førte til at Cranmer ble utnevnt til erkebiskop av Canterbury, en posisjon Foxe hadde forventet å få.[]

Etter et kort oppdrag i Paris i oktober 1529 traff Foxe i januar 1530 Hugh Latimer i Cambridge, og de to ble venner.[] De tok en aktiv rolle i å overtale de engelske universitetene til å stille seg på kongens side i annulleringsspørsmålet.[] Han ble i 1530 og 1531 sendt til franske universiteter for å overtale dem, og var også involvert i å forhandle frem en nærmere allianse mellom England og Frankrike. I april 1533 var han *prolocutor* under konvokasjonen hvor kirken i England bestemte at kongens ekteskap var ugyldig.

### Biskop

Han flere innbringende kirkelige embeter, som erkediakonatet Leicester (1531), dekanatet Salisbury (1533) og bispeembetet i Hereford (1535). I 1535 og 1536 var han i Tyskland for å diskutere politisk og teologisk forståelse med lutherske fyrster og teologer. Han hadde flere samtaler med Martin Luther, som ikke lot seg overbevise om rettmessigheten ved Henrik VIIIs ekteskapsannullering.

I 1534 publiserte han traktaten *De vera differentia regiae potestatis et ecclesiae*. Annen utgave av verket kom i 1538, og i 1548 kom en oversettelse til engelsk.

Litteratur
----------

* Haigh, Christopher (1993). English reformations : religion, politics, and society under the Tudors (Reprinted. ed.). Oxford: Clarendon Press.ISBN 0198221622.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Hewitt var i 1940 skipssjef på HMS «Auckland».  Foto: Imperial War Museum 
**John Graham Hewitt** (født 15. oktober 1902 i Dunedin, New Zealand, død ?) var en offiser i britiske Royal Navy. Han utmerket seg under andre verdenskrig i kampene i Norge i 1940 og ble tildelt det norske Krigskorset.

Andre verdenskrig
-----------------

Ved Tysklands angrep på Norge i 1940 hadde Hewitt kommando på eskortefartøyet HMS «Auckland», som landsatte og senere evakuerte britiske soldater fra Åndalsnes. Evakueringen skjedde til tross for at skipet var truffet av en tysk bombe. Skipssjefens innsats ble belønnet av britene med Distinguished Service Order. I norsk statsråd 21. august 1942 ble Hewitt tildelt Krigskorset på bakgrunn av innstillingen: «For tapperhet og fremragende ledelse av sitt fartøy H.M.S. «Auckland» under tilbaketrekning fra Åndalsnes april 1940.»

Hewitt tjenestegjorde senere under verdenskrigen i Den persiske gulf, Adenbukta og Rødehavet. I 1941 tjenestegjorde han i Middelhavet under evakueringen av Kreta. Han heiste kommando på den lette krysseren HMS «Dauntless» i mai 1941 og tjenestegjorde til oktober 1942 i Stillehavet. Han var deretter med på landgangen på Madagaskar, der han i februar 1943 ble Mentioned in Despatches. Hewitt førte så kommando over HMS «Royalist» og HMS «Frobisher».

Senere virke
------------

Etter verdenskrigen ble han i 1947 ble han medlem av New Zealand Naval Board, før han fra 1949 til 1952 var skolesjef ved Tatctical School i Norwich. Han gikk av med pensjon i 1952.

Referanser
----------

1. ↑   Dreadnought Project, Dreadnought Project page John\_Graham\_Hewitt[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Dough V. P. Hearns: *Companions of The Distinguished Service Order 1920–2006. Naval & Marine Awards*, Uckfield: Naval & Military Press, 2012, s. 123.
3. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 58.
4. ↑  «Capt. John Graham Hewitt , DSO of the Royal Navy (RN) - Allied Warship Commanders of WWII - uboat.net». *uboat.net*. Besøkt 24. mai 2021.

Portal: Andre verdenskrig
**«Feil talking»** er en medley med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 18. oktober 1982 på musikkalbumet *Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt)*. Sangen ble innspilt 6.-11. september 1982 i Arne Bendiksens Studio. Musikerne på dette sporet var Geir Holmsen (bass), Marius Müller (gitar), Magne Lunde (trommer), Geir Langslet (synth og orgel).

Originalversjonene av medleyen heter «Jive Talking» og «Fantasy» og er fra musikkalbumet *Jive Talking* (utgitt 1981) med Jon Eberson Group hvor Sidsel Endresen var vokalist. Først og fremst er det «Fantasy» som er basis og både vers og refreng fra den sangen, fungerer som vers og mellomvers i Prima Veras versjon. Refrenget har de hentet fra «Jive Talking» (som ikke må forveksles med Bee Gees sin «Jive Talkin'» fra 1975). Felles for Jon Eberson Group sine original-sanger og Prima Veras versjon er at Geir Holmsen spiller bass på alle tre.

Teksten til Prima Vera (som er gjengitt på omslaget) handler ikke om noe som helst, det er bare nonsens-engelske setninger før de i refrenget spør lytteren (på norsk) om hva teksten handler om. Herodes Falsk var den som introduserte sangen på konserter i 1983 og han sa at artister fra Norge som sang på engelsk, hadde en uvane med å inkludere et viss antall engelske fremmedord i teksten. Derfor følte Prima Vera for å bare føye til enda langt fler. Tom Mathisen synger med Jahn Teigen på sporadisk harmonivokal. Mot slutten foretar Mathisen jazz-aktig scat-sang.

En musikkvideo ble inkludert på VHS-kassetten *De gærne har'e godt*. Teigen er på et hotellrom og skal bestille mat på rom-service. Mathisen er hovmesteren som kommer opp med mat samtidig som han mimer etter sangen.

> Noudler Watts sings the cautchamatic and the overboiled arafatick.
> 
> 
> Kommentar til «Feil talking» på albumomslaget.
> 
>

Andre utgivelser
----------------

* *The Prima Vera Show* – (utgitt juni 1999 – konsert-versjon fra mars 1983)
* *Rest of the best vol 2,5* – (utgitt 26. september 2000)
* *Prima Vera (a)live* – (konsertfilm utgitt oktober 2001 – et lite utdrag er med i medleyen «Rest of the best»)

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
2. ↑  *Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt)* – albumomslag informasjon
**Cambridge Park** er en bydel i Sydney, i delstaten New South Wales, Australia. Cambridge Park ligger 53 kilometer vest for Sydney sentrum, i kommunen City of Penrith og er en del av Greater Western Sydney regionen.

Historie
--------

### Aboriginsk kultur

Før europeisk bosetting var det som nå er Cambridge Park hjem til Mulgoa folket som snakket Darug. De levde som jegere og samlere styrt av tradisjonelle lover med utspring i Drømmetiden. Husene deres var bark-hytter kalt «gunyahs». De jaktet kenguru og emu, og samlet yam, bær og andre lokale planter. Kort tid etter ankomsten av First Fleet til Australia i 1788, rammet et utbrudd av kopper aboriginersamfundet og gjorde det lettere for nybyggerne å ta over landet deres.

### Europeisk Bosetting

Den første tomtetildelinger i området ble gjort i 1831 til Phillip Parker King, sønn av Guvernør Phillip Gidley King. Han gav stedet navnet St Stephens, men det ble senere en del av Werrington-gården som tilhørte hans søster Mary Lethbridge. Gården fortsatte frem til 1880-årene da den ble delt opp i mindre gårder, der en av disse er dagens Cambridge Park. Videre utvikling i området begynte i 1950-årene.

Husene
------

Bydelen ble for det meste bygget på 1950-tallet og gatene står i 90 graders vinkel til hverandre, i motsetning til de svingete gatene i de nyere bydelene i nord. Husene er for det meste bygget av fibercement som inneholdt asbest, på tomter av størrelsen en kvart acre.

Befolkning
----------

### Demografi

Ifølge folketellingen i 2006 hadde Cambridge Park 5979 innbyggere, der gjennomsnittsalderen (32) var lavere enn landsgjennomsnittet (37). Median inntekten var AUD $481 per uke, såvidt høyere enn landsgjennomsnittet på AUD $466. Flesteparten av husene var eiet og var allere nedbetalt (32%) eller ble nedbetalt (39%) med 24% leiet.

Styresett
---------

På lokalnivå er Cambridge Park en del av City of Penrith, representert av Lexie Cettolin, Kevin Crameri, Ross Fowler, Pat Sheehy (nåværende ordfører i Penrith) og John Thain. På delstatsnivå er bydelen en del av valgdistriktet Londonderry, representert av Labor's Allan Shearan. Føderalt er bydelen en del av Lindsay, representert av Labor Party Member David Bradbury.

Referanser
----------

1. ↑  «Dharug Aboriginal History». Christopher Tobin. Arkivert fra originalen 29. september 2007. Besøkt 26. juli 2007.
2. ↑  «Penrith Local Suburb profiles - Cambridge Park». Penrith City Council. Arkivert fra originalen 3. september 2007. Besøkt 13. august 2007.
3. ↑  Mal:Census 2006 AUS

Eksterne lenker
---------------

* Penrith Local Suburb Profiles


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |