recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Firda videregående skole med det blå bygget, Trivselshagen, plassert blant de eldre skolebyggene Foto: Chell Hill, 2008 
**Trivselshagen** er et kombinert skole, kultur- og idrettsbygg på Sandane i Gloppen kommune. Bygget er et samarbeidsprosjekt mellom Gloppen kommune og Sogn og Fjordane fylkeskommune, og er lokale for Firda videregående skole, Gloppen kulturskole, Gloppen kino og Gloppen folkebibliotek. Videre benyttes Trivselshagen til en rekke konserter, teater og andre arrangementer. I kultursalen har det siden 2010 vært avholdt over seksti forskjellige arrangementer hvert år med tilsammen ca 15 000 besøkende pr år. 

Deler av kulturbygget ble tatt i bruk august 2008, men den offisielle åpningen var 16. januar 2009 av kulturbygget.

Trivselshagen Bad og Idrett er en utvidet del av den tidligere Firdahallen. I tillegg til Firdahallen er det kommet spesialhall for turn, badeanlegg og velværebasseng, treningssenter og ny storhall kalt Trivselshallen. Trivselshallen inneholder klatrevegg, friidrettsbane for løp, kastanlegg og en aktivitetsflate der man kan utøve idretter som håndball, fotball, volleyball, basketball, tennis og badmington. 

Badeanlegget åpnet august 2012 og hadde første hele driftsår 60 000 besøkende. Trivselshallen ble tatt i bruk i oktober 2013 og 16. januar 2014 var det offisiell åpning av hele det ferdige anlegget. Anlegget blir omtalt[*av hvem?*] som verdens største anlegg pr innbygger.

Eksterne lenker
---------------

* Trivselshagen.no
* Gloppen kommunes om Trivselshagen[*død lenke*]
**Maridalsveien 3** i Oslo er et kvartalstort bygningskompleks som avgrenses av Maridalsveien, Møllerveien og Brenneriveien.

Fra 1855 til 1916 var kvartalet produksjons- og lagerlokaler for Christiania Bryggeri. Etter første verdenskrig overtok Nora Fabrikker området og hadde brusfabrikk og -lager her fram til 1972.

Fra 1973 holdt Sosialsentralen til i komplekset. Dette var et kommunalt kontor og tjenestetilbud i hovedsak beregna på bostedsløse. Det kom etter hvert til å bli Norges største sosialkontor. Det blei knytta ei rekke skandaler til kontoret, og på midten av 1980-tallet blei det avvikla.

Det har seinere vært småindustri og kontorer i bygningene. Byantikvaren flytta i 1996 inn i det gamle malteriet fra 1887, og i 1999 fikk Byarkivet plass i et nybygg i tilknytning til det gamle bruslageret (arkitekter Telje-Torp-Aasen). Det er også andre kommunale kontorer i komplekset. I tillegg er det en del privat virksomhet, galleri, kafé og ungdomskulturhuset X-Ray.

Tolketjenesten i Oslo har også lokaler i Maridalsveien 3.

Eksterne lenker
---------------

* Hans Jacob Hansteen og Nils Anker: Maridalsveien 3 – et kvartal i gjæring (artikkel i *Tobias*)
* «Maridalsveien 3». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
***Sphinx franckii*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne uvanlig slanke svermeren har larve som går på ask.

Utseende
--------

En stor (vingespenn 100 – 128 mm), slank, gulgrå svermer, forvingene er uvanlig lange og smale. **Kroppen** er spoleformet, hodet ganske stort, antennene lysbrune, ca. 1/3 så alnge som forvingene. **Brystet** er lys grått på sidene, mørkt gråbrunt i midten. Bakkroppen har en bred, rødbrun midtstripe som er svart i midten, på sidene har den svarte og grågule tverrstriper. De lange og smale **forvingene** er gulaktig grå med "utviskede" mørke tegninger. En svart stripe langs ytterkanten og en tynn, svart strek mot vingespissen er som oftest synlige. Hos hannen er ytterkanten litt innbuktet og bakhjørnene markerte, men ikke hos hunnen. **Bakvingene** er grågule, ytterst med et bredt, brunsvart tverrbånd. **Larven** er blålig grønn med utydelige, lyse skråstriper på sidene. Utvokste larver er lette å kjenne på at de har to rader av pigglignende, små vorter langs ryggen.

Levevis
-------

Larvene går bare på ulike arter av ask (*Fraxinus*).

Utbredelse
----------

Denne svermeren har en forholdsvis begrenset utbredelse i den østlige delen av USA, fra New York i nord til Florida i sør, vestover til Missouri og Louisiana.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Sphinx eremitus*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sphinx franckii* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx franckii* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx franckii* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx franckii* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Sphinx franckii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx franckii* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Sphinx franckii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Audun Hetland** (født 12. april 1920 i Bergen, død 8. januar 1998) var en norsk tegner, grafiker og bokillustratør. Han var særlig kjent for sine frodige karikaturer og muntre skisser av bergensk folkeliv og som avistegner i *Bergens Tidende* med virtuos strek og skarpøyd karakteriseringsevne.

Hetland utdannet seg ved BKHS fra 1935 til 1938. Han begynte å tegne i Bergens annonsebyrå i 1936. Fra 1940 ble han tegner i *Bergens Aftenblad*, fra 1945 frilanser som avistegner i *Morgenavisen* i Bergen, i *Aftenposten* fra 1948 og i *Bergens Tidende* fra 1953. Han lagde også illustrasjoner til et stort antall bøker, blant annet *Vi skal nok bite fra oss* (1961), *Over streken* (1963), *Grasrota og andre kjendisar* (1974) og *Kampen for tilværelsen* (1982). Han bidro dessuten med bokillustrasjoner til bøker av Herbjørn Sørebø og Jon Leirfall. Han arbeidet også som maler.

Audun Hetland ble innkjøpt av blant annet Nasjonalgalleriet og Bergen Kunstmuseum. Mange av hans andre originalmalerier står i dag utstilt i Hetlandhallen ved Rekstensamlingene.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Audun\_Hetland[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Audun\_Hetland, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID dc784ce7-5184-43c4-b366-ac1fb4f62f07, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  DIS Gravminner i Norge

Eksterne lenker
---------------

* Hetland presentert i Galleri Hetland Arkivert 11. mars 2007 hos Wayback Machine.
* NRK Sogn og Fjordane om Hetland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** KulturNav
 |

Portaler: Litteratur | Kunst
***Sphinx praelongus*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne store og slanke arten forekommer i Mexico.

Utseende
--------

En stor (vingespenn ca. 130 mm) og slank, brunspraglete svermer. Den ligner sterkt på *Sphinx merops,* men er noe slankere enn denne. Kroppen og forvingene er brune med svarte streker, bakvingene svarte med to lyse tverrbånd. Bakkroppen har en bred, klart avgrenset, grå midtstripe, på sidene er den tverrstripet svart og hvit.

Levevis
-------

Lite ser ut til å være kjent om biologien til denne arten. De voksne svermerne besøker trolig blomster.

Utbredelse
----------

Arten lever i Sør- og Mellom-Amerika. De er i alle fall funnet i Mexico og Honduras.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sphinx praelongus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx praelongus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lintneria praelongus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Lintneria praelongus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Sphinx praelongus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Maridalsspillet** ble etablert i 1974 og er Oslos friluftsspill med ruinene av Margaretakirken i Maridalen som scene. 

Trilogien «Tre Maridalsspill» inneholder «Kirkebyggeren», «Svartedauen» og «Kirkesølvet» og ble skrevet av Carl Fredrik Engelstad nettopp for kirkeruinene. Disse tre samt flere andre spill har vært spilt nesten årlig siden 1974.

Maridalsspillet ble etablert av Maridalens Venner, Markautvalget og mange ildsjeler, og har vært spilt av både frivillige og profesjonelle skuespillere. 

Med stor suksess og høye besøkstall var Maridalsspillet en særegen del av kulturen i Maridalen. På åttitallet var spillet det nest største friluftsspillet i Norge[].

Regissører
----------

* Bjørn Jenseg
* Kari Wang
* Stein Winge
* Trond Brænne
* Magne O. Brevik
* Svein Gundersen (regisserte "Svartedauen" fra 2004-2008)
* Bjørn Sæter (satte opp "Svartedauen i 2009 og 2010)
* Bente Lavik (satte opp "Svartedauen" i 2011 og "Kirkebyggeren" i 2012)

Skuespillere
------------

* Rolf Arly Lund
* Ellen Horn
* Marit Kolbræk
* Alf Malland
* Thomas Fasting
* Sverre Wilberg
* Grethe Randsborg
* Wilfred Breistrand
* Ronny Fagereng
* Erik Hivju
* Karl Sundby
* Hedda Sandvig
* Morten Svartveit
* Fred Borg
* Henrik Høie
* Anne-Marthe Lund
* Per Arne Løset
* Karen Høie
* Svend Erichsen
* Ole Kristian Thomassen

Musikere
--------

* Eli Storbekken
* Sverre Jensen
* Simen Vangen

Eksterne lenker
---------------

* Maridalsspillet
* Maridalens Venner

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
***Sphinx eremitus*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den voksne svermeren er lite oppsiktsvekkende, men larven er umiskjennelig med en spiss pukkel på det andre kroppsleddet.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 65 – 75 mm) svermer, mørk grå med svarte streker, på brystet og forvingene, bakvingene er gråsvarte med to gråhvite tverrbånd. Bakkroppen har en bred, grå midtstripe, på sidene er den gulhvit med store, svarte flekker. **Larven** er purpurfarget til brun, med utydelige, lyse skråstriper på sidene. Det andre kroppsleddet har en karakteristisk, spiss pukkel, hodet virker nedbøyd sammenlignet med denne.

* ♂ ♂
* ♂  △ ♂ △
* ♀ ♀
* ♀  △♀ △

Levevis
-------

Larven lever på planter i leppeblomstfamilien, blant andre arter av mynte (*Mentha*) og salvie (*Salvia*). De voksne svermerne besøker gjerne blomster, og henger fremfor disse på svirrende vinger mens de stikker sin lange sugesnabel ned i blomsten.

Utbredelse
----------

S. eremitus finnes langs østkysten av Nord-Amerika fra Georgia nordover til Maine, mot vest til Manitoba, Sør-Dakota og Missouri.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Sphinx eremitus*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sphinx eremitus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx eremitus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx eremitus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Sphinx eremitus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Marie-Claude Najm** (født 6. april 1971 i Beirut) er en libanesisk professor og politiker, som fra januar til august 2020 var justisminister i Libanon.

Najm er utdannet innen jus, og har hovedfag fra Université Saint-Joseph i Libanon og en doktorgrad fra Université Panthéon-Assas i Paris. Hun har arbeidet som advokat i Beirut, og var en av grunnleggerne av bevegelsen *Khalass!* i 2007. Khalass ble etablert for å forsøke å løse den politisk låste situasjonen i landet. Hun støttet de libanesiske protestene i 2019-20 («Oktoberrevolusjonen»).

I januar 2020 ble hun utnevnt til Libanons justisminister, under statsminister Hassan Diab. Den 10. august 2020 leverte hun sin avskjed til regjeringen, etter havneeksplosjonen i Beirut og på grunn av det hun beskrev som «i respekt for martyrene og sårene til de sårede, savnede og fordrevne, og som svar på offentlighetens vilje til forandring».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   www.justice.gov.lb[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Libnanews - *Qui est Marie Claude Najm, la nouvelle ministre de la Justice?*, besøkt 10. august 2020.
3. ↑  Al Arabiya - *Lebanon unveils new government headed by Hassan Diab*, besøkt 10. august 2020.
4. ↑  Arab News - *Lebanon minister Manal Abdel-Samad resigns amid 'will for change' after Beirut blast*, besøkt 10. august 2020.
***The Yankee Way*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Richard Stanton.

Handling
--------

Dick Mason blir arrestert etter at han forsvarte en ung kvinnes ære under et krangel ved en restaurant i Chicago. Faren sender Dick deretter til Litauen, hvor familien hans eier en andel i en storfe-konsesjon. Ved en tilfeldighet er også den unge kvinnen fra restauranten også på vei til Balkan. I Litauen møter Dick også grev Vortsky, en finansminister, som presser Dick til å selge sin andel av storfe-konsesjonen - i håp om å gjennomføre et Statskupp-forsøk han planlegger med den bulgarske ambassadøren.

Noe mistenksom går Dick med på å kunngjøre avgjørelsen sin, utelukkende i nærvær av prinsesse Alexia - som viser seg å være den samme unge kvinnen fra restauranten i Chicago. Når hun råder ham til ikke å selge, nekter Dick å gå med på grevens planer. Greven setter likevel i gang en revolusjon, men Dick forsøker å stå imot opprøret - og i prosessen vinner han snart prinsessens kjærlighet.

Skuespillere
------------

* George Walsh som Dick Mason
* Enid Markey som Prinsesse Alexia
* Joseph J. Dowling som oberst Mason
* Charles Edler som Coyote Jones
* James O'Shea som James O'Malley
* Edward Sedgwick som Robert Gillette
* Fritz von Hardenberg som Baron Maravitch
* Edward Cecil som Grev Vortsky
* Tom Wilson som George Washington Brown

Referanser
----------

1. ↑  THE YANKEE WAY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Yankee Way* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Yankee Way* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Teppe
Pazyrykteppet
Bayeuxteppet - scenen viser kong Haralds død
Frida Hansen - Salomes Dans 1900
**Teppe**, også kalt pledd i noen tilfeller, er et samlebegrep for et tekstilt stoff, ull eller lignende som er blitt vevd, sydd, strikket eller knyttet sammen til en flat overflate. Et teppe er ikke det samme som dyne. Tepper kan blant annet brukes til å holde varmen. Det gjør man med å pakke seg inn i teppet eller legge det over seg. Noe annet tepper kan brukes til, er som pynt, enten den ligger på sofaen eller henger på veggen. Sistnevnte blir gjerne kalt veggteppe. Tepper kan også brukes som gulvteppe, der noen også kalles fillerye. Når tepper blir brukt som veggteppe eller gulvteppe, brukes ikke uttrykket pledd lenger. 

Et vegg-til-vegg-teppe er et teppe som dekker hele gulvarealet i et rom og gjerne er festet med lister langs veggene. Ofte er teppet limt til underlaget.

Historie
--------

Det er funnet egyptiske veggmalerier og babylonske avbildinger av tepper som kan vise til at tepper allerede var oppfunnet 2000–3000 år f.Kr. 

I dag kan tepper enten lages for hånd eller med maskin. Håndknytting, som det kalles når tepper blir knyttet uten maskin, har sin opprinnelse i Midtøsten. Spesielt i middelalderen var denne typen teppe svært populær. Denne teknikken spredte seg ut til Asia og Europa. I England ble teknikken tatt videre, og den industrielle revolusjonen startet med oppfinnelsen Spinning Jenny, som var en industriell spinnemaskin.

Fremstilling
------------

Tepper kan lages av forskjellige materialer som ull eller stoff. Blir teppet knyttet for hånd, kan de komme fra blant annet Persia. Et håndknyttet teppe kan ta alt fra noen dager å lage til noen år, mye avhengig av tettheten på knutene og størrelsen på teppet.

Kjente tepper (utvalg)
----------------------

### Bayeux-teppet

Bayeux-teppet er et brodert veggteppe som er 70 meter langt og en halv meter bredt. Teppet forestiller en invasjon av England i 1066. Bayeux-teppet ble brodert rundt 1070. 

### Pazyrykteppet

Pazyrykteppet er et håndknyttet teppe i ull fra Pazyrykdalen i Sibir. Teppet ble tilvirket rundt 400 år f.Kr.

### Frida Hansens billedvever

Den norske kunstneren Frida Hansen (1855–1931) ble verdensberømt for sine vevde billedtepper. Hun utviklet en helt ny vevteknikk, som kalles transparensvev, og drev i en periode et toneangivende atelier som sysselsatte flere kunstvevere..

Kilder
------

* SNL om tepper
* Kommersielt nettsted om persiske tepper Arkivert 21. september 2013 hos Wayback Machine.

Se også
-------

* Gobelin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
***The Yellow Typhoon*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Edward José og med Anita Stewart i hovedrollen. Den er basert på en roman fra 1919 av Harold MacGrath.

Handling
--------

Hilda og Berta Nordstrom, selv om de er identiske i utseende, har veldig forskjellig temperament. Berta gifter seg med ingeniør Robert Hallowell, men hun forlater ham kort tid senere i Europa. I stedet reiser hun til Orienten, hvor hun snart blir kjent under kallenavnet The Yellow Typhoon. I mellomtiden har Hilda blitt en hemmelig agent, og får i oppdrag å beskytte Hallowell mens han perfeksjonerer en ny oppfinnelse for å sikre amerikanske ubåter mot fiendtlige angrep.

Berta, som står i ledtog med sabotør Karl Lysgaard som planlegger å stjele disse ubåt-planene, bryter seg inn i Hallowells bungalow og dreper ingeniøren. Planene havner imidlertid hos John Mathison som frakter planene til Washington D.C..

Skuespillere
------------

* Anita Stewart som Hilda / Berta Nordstorm
* Ward Crane som John Mathison
* Donald MacDonald som Robert Hallowell
* Joseph Kilgour som Karl Lysgaard
* George Fisher som M. Andre Duval
* Ed Brady som Morgan

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 27. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Yellow Typhoon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *The Yellow Typhoon* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**United States Standard thread** (**USS**), også kjent som **Sellers thread**, **Franklin Institute thread** og **American Standard thread**, er en utgått standard for gjenger basert på tommemål. Gjengen har en V-form med avskåret flat gjengetopp og -bunn. USS har blitt avløst av UNC-standarden, og vil på sikt bli avløst av metriske gjenger.

Historie og bruk
----------------

William Sellers utviklet USS-standarden, og i april 1864 presenterte han mange av disse detaljene i notatet "*A System of Screw Threads and Nuts*" for Franklin Institute.

I 1898 ble dagens metriske gjenger vedtatt, og disse var basert på samme gjengeprofil som USS-gjengen, men skilte seg ved at målene var basert på metriske enheter.

I 1906 utviklet Association of Licensed Automobile Manufacturers det som senere ble kjent som SAE-gjenger, hvilket også var tommebasert men, med finere gjengestigning. SAE-gjenger lignet på det som senere skulle bli UNF-gjenger.

Den 18. november 1948 ble USS- og SAE-gjenger erstattet med Unified-gjenger, henholdsvis UNC og UNF, men bare for kvarttoms og større størrelser. Unified-gjenger med mindre diameter ble vedtatt senere. USS-gjenger er stort sett kompatible med UNC-gjenger, men det er forskjeller på blant annet toleranser som kan skape utfordringer.

Se også
-------

* Firkantgjenger
* Trapesgjenger
* Metriske gjenger
* Whitworth-gjenger
* Unified-gjenger
* Pansergjenger
* British Standard Pipe
* Saggjenger
* Rundgjenger

Referanser
----------

1. ↑  Adt, Howard. *Screw Thread Production to Close Limits*. s. 7. Besøkt 16. januar 2009.
2. ↑  «History of screw threads». Besøkt 24. april 2011.
3. ↑  Oberg, Erik (2004), *Machinery's Handbook* (27th utgave), Industrial Press, ISBN 978-0-8311-2700-8
4. ↑  *The Society of Automobile Engineers 1912 Transactions Part II, pages 43-44*. Besøkt 17. januar 2009.
5. ↑  *Browning's Industrial Magazine, page 590*. The Browning Press. Besøkt 27. januar 2009.
6. ↑  National Bureau of Standards. «Screw-Thread Standards for Federal Services, pages 10-12» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 22. mai 2011. Besøkt 16. januar 2009.
7. ↑  Oberg. *Machinery's Handbook 23rd edition*. s. 1479.
Huset Richard Wagner bodde i fra 1866 til 1872. Foto: Josef Lehmkuhl 
Richard Wagner rundt 1868
**Tribschen** i utkanten av Luzern er en liten landtunge som stikker ut i Vierwaldstättersee. Stedet er kjent fordi komponisten Richard Wagner bodde her fra 1866 til 1872. I dag fungerer stedet som Wagner-museum. 

Tribschen var bebygd allerede i senmiddelalderen, de første beboerne ble kalt «Herren zu Tripschen». På 1700-tallet kjøpte den rike familien *Am Rhyn* fra Luzern huset og bygde det rundt år 1800 om til den form det har i dag. Walter Ludwig am Rhyn leide ut landstedet til Wagner i årene 1866 til 1872. 

Etter mange omstreifende år var Tribschen det første stedet Wagner slo seg til ro, han kalte det «mitt asyl». Her bodde han i seks år sammen med Cosima og barna, og det var her han fullførte *Die Meistersinger von Nürnberg*, arbeidet videre på *Ring des Nibelungen* og skrev *Siegfried-Idyll* som fødselsdagsgave til Cosimas 33-årsdag. 

Mange av Wagners venner kom på besøk her, som Franz Liszt, Gottfried Semper, kong Ludwig II av Bayern og ikke minst Friedrich Nietzsche. 17. mai 1869 kom Nietzsche på sitt første besøk, og i løpet av de tre årene Wagner hadde igjen her besøkte han stedet over 20 ganger. Nietzsche disponerte sitt eget gjesterom i huset, forelsket seg i Cosima og betegnet i blant tiden i Tribschen som sin aller lykkeligste. Senere brukte han formuleringer som *«die bestverehrte Frau, die es in meinem Herzen giebt»* og sin *«heimlich geliebte Ariadne»* om Cosima. 

Wagner forlot det han kalte min «idyll i Tribschen» for å virkeliggjøre sine planer om en egen festival i Bayreuth.

Byen Luzern kjøpte huset og den 300 000 m² store parken i 1931 og gjorde to år senere eiendommen til museum.

Litteratur
----------

* Wagner, Cosima: *Die Tagebücher*. München 1976
* Colli, Giorgio und Montinari, Mazzino (red): *Friedrich Nietzsche; sämtliche Schriften*. Berlin 1967 og 1988

Referanser
----------

1. ↑  *Doppelgesichtige Passion: Nietzsche als Kritiker Wagners*, *UniSpiegel* nr 1/1995, uni-heidelberg.de
2. ↑  Eleonore Büning: programhefte Arkivert 16. juli 2012 hos Wayback Machine. til en uroppføring av Wolfgang Rihms *Dionysos* under Festspillene i Salzburg i juli 2012, kultiversum.de

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard-Wagner-museets hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** HDS **·** GeoNames
 |
En «teppeside» fra Lindisfarne-evangeliene. Denne siden er symmetrisk bare i forhold til den vertikale aksen.
**Teppesider** (engelsk: **Carpet pages**, fransk: **page tapis**) er et begrep som benyttes om visse karakteristisk utsmykkede sider i insulære illuminerte manuskript.

Definisjon
----------

Teppesider er sider som hovedsakelig består av geometrisk ornamentering, typisk plassert i begynnelsen av hver evangelie-bok. Betegnelsen «teppe-side» brukes om sider i kristne, islamske eller jødiske illuminerte manuskript som har ingen eller svært lite tekst, og er helt dekket av dekormotiver.

Visuelle særtrekk
-----------------

Teppesidenes ornamentering er typisk utført i sterke farger og komplekse mønstre. De er som regel symmetriske, oftest både i forhold til den horisontale og vertikale aksen. Noen kunsthistorikere mener slike sider har sitt opphav i koptiske dekorerte bøker. Teppesidene låner ofte motiv fra samtidige metallarbeider. Orientalske tepper og andre tekstiler kan også være inspirasjon.

Teppesidene er forskjellige fra sider som er viet til rikt dekorerte initialer, selv om dekorasjonsstilen kan være svært lik.

Eksempler på teppesider
-----------------------

Det eldste bevarte eksempelet på en teppe-side er fra manuskriptet Bobbio Orosius fra tidlig 600-tall, og virker nært knyttet til senantikkens dekorasjoner. Kjente teppesider finnes i Kellsboken, Durrow-boken og flere andre manuskripter.

Galleri
-------

* Folio 1v av Bobbio Orosius fra tidlig 600-tall inneholder den eldste bevarte teppesiden i noe manuskript fra De britiske øyer.Folio 1v av Bobbio Orosius fra tidlig 600-tall inneholder den eldste bevarte teppesiden i noe manuskript fra De britiske øyer.
* Eksempel fra Durrow-bokenEksempel fra Durrow-boken
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  The University of North Carolina at Chapel Hill, Elizabeth Howie: DUBLIN, TRINITY COLLEGE MS A.4.5 (57) — GOSPEL BOOK (BOOK OF DURROW)
2. ↑  British Library, *Mamluk Qur'an*
3. ↑  West Semitic Research Project, *The Leningrad Codex Carpet Page* Arkivert 26. november 2010 hos Wayback Machine.
4. ↑  Calkins, 53
5. ↑  Calkins, 36-37
6. ↑  Calkins, 36-37, 46-62

Kilder
------

* Calkins, Robert G. *Illuminated Books of the Middle Ages*. Ithaca, New York: Cornell University Press, 1983.
* Nordenfalk, Carl. Celtic and Anglo-Saxon Painting: Book Illumination in the British Isles. 600-800. New York: George Braziller Publishing. 1977.
* Pacht, Otto. Book Illumination in the Middle Ages. England: Harvey Miller Publishers. 1984.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sondre Lenschow Solberg** (født 22. november 1967) er en norsk svømmetrener fra Flekkefjord, som blant annet var Terrie Millers personlige trener fra 1993–2002 og Alexander Dale Oens personlige trener fra 2010–2012.

Solberg var landslagssjef for det norske svømmelandslaget i perioden 1999–2001. Han var dessuten trener for det samme landslaget 1996–1999 samt for diverse landslagsoppgaver i perioden 2004–2009. Solberg har vært akkreditert trener ved en rekke EM, VM og ett OL (1996). Han har siden 2001 vært hovedtrener for Bærumsvømmerne, hvor han for tiden er sportssjef/trener for elitegruppa.

Han var også landslagstrener for Norge under Sommer-OL for ungdom 2018, sammen med Beda Leirvaag.

Referanser
----------

1. ↑  Bærumsvømmerne – trenere www.barumsvommerne.no Besøkt 6. mai 2012.
2. ↑  «Buenos Aires 2018». Olympiatoppen. Besøkt 8. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Bærumsvømmerne – trenere på www.barumsvommerne.no
* Teknikk – Ferdighetsutvikling i svømming av Petter Løvberg og Sondre Solberg. På www.olympiatoppen.no.
* Drømme-NM på hjemmebane på www.barumsvommerne.no Publisert 28. mars 2011. Oppdatert 28. november 2011. Besøkt 6. mai 2012.
United States Postal Service hovedkvarter på L'Enfant Plaza i Washington.
**United States Postal Service** (**USPS**) er en amerikansk føderal organisasjon med ansvar for formidling av postsendinger. USPS ble etablert i 1776 som et føderalt departement, men ble senere omgjort til en forvaltningsbedrift med mål om lønnsom drift. Organisasjonen har statlig monopol på privat postformidling.

USPS ledes av et styre utpekt av den amerikanske presidenten. Styret utnevner generalpostmesteren, som fungerer som organisasjonens daglige leder.

USPS har rundt 700 000 ansatte og formidler 206 milliarder postsendinger i året. Organisasjonen disponerer 213 585 kjøretøyer og 37 000 filialer.

Sponsing
--------

Gjennom flere år sponset USPS et profesjonelt sykkellag, som bar selskapets navn. Laget vant flere titler i sykkelløpet Tour de France, med Lance Armstrong som kaptein. Sponsoravtalen tok slutt i 2004 og Discovery Channel tok over laget, som byttet navn til Discovery Channel Pro Cycling Team.

Postal Inspection Service
-------------------------

**U.S. Postal Inspection Service** (USPIS) er USAs eldste politietat. Den kan føres tilbake til 1772, da generalpostmesteren ansatte en spesialagent til å granske postvesenet. I løpet av 1830 var flere spesialagenter ansatt for å bekjempe postrøveri.

USPIS etterforsker postrelaterte overtredelser. Dette inkluderer tyveri og sending av ulovlig materiell, men også angrep på postbud og terrorrelaterte hendelser som sending av anthrax og ricin.

I tillegg til sivile etterforskere har USPIS uniformerte tjenestemenn (*Postal Police officers*) som beskytter store postanlegg, eskorterer verdifulle postsendinger og utfører andre sikkerhetstiltak.

* 
* 
* En politibil fra USPISEn politibil fra USPIS
* 
*

Bilder
------

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Historikk om USPS
2. ↑  Fakta om USPS

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) United States Postal Service – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BBC Things
 |
***Voor de overlevenden***, eller *Til de overlevende* på norsk, er det andre albumet til den nederlandske artisten Boudewijn de Groot. På dette albumet finnes klassikerne «Testament» og «Verdronken vlinder» og hiten «Het Land van Maas en Waal» på b-sida. Utenom «Ze zijn niet meer als toen», er alle sangtekstene skrevet av Lennaert Nijgh, som dediserte sangene til en viss Joke, ei jente han aldri fikk. For denne plata mottok Boudewijn de Groot en Edison. 

På slutten av originalopptaket til «Het land van Maas en Waal» kan man høre Boudewijn de Groot le en lite spontan latter. Denne er fjernet i senere versjoner av sangen. Boudewijn de Groot har gjort det klart at «Het land van Maas en Waal» ikke handler om det lille området i Nederland med samme navn, men at navnet er tatt fra en barnebok han leste da han var liten og at han synger om et eventyrland.

«Het land van Maas en Waal» («The Land at the Rainbow's End») og «Verdronken vlinder» («Beautiful butterfly») 
ble oversatt til engelsk i 1967 og gitt ut som singel i Storbritannia under navnet Baldewin. *The Land at the Rainbow's End*, som singelen het, nådde aldri de engelske poplistene.

Sporliste
---------

### A-side

1. «Voor de overlevenden» 3:00
2. «Lied voor een kind dat bang is in het donker» 2:52
3. «De wilde jager» 3:52
4. «Naast jou» 3:32
5. «Testament» 3:15
6. «De vrienden van vroeger» 2:57

### B-side

1. «Ze zijn niet meer als toen» 2:52
2. «Zonder vrienden kan ik niet» 1:47
3. «Het Land van Maas en Waal» 3:00
4. «Verdronken vlinder» 2:27
5. «Beneden alle peil» 3:08
6. «Ken je dat land?» 2:34

Eksterne lenker
---------------

* Boudewijn de Groots hjemmeside (nederlandsk)

### Kilder

* Artistens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Teorien om den nest beste løsning** er innenfor økonomisk teori og særlig velferdsøkonomi en teori om hva som bør eller kan gjøres dersom en eller flere betingelser ikke kan bli oppnådd. Den kanadiske sosialøkonom Richard Lipsey og den australske sosialøkonom Kelvin Lancaster viste i en publikasjon i 1956 at om en optimal forutsetning i en økonomisk modell ikke kan bli tilfredsstilt, er det mulig at den nest beste løsningen involverer å endre andre variabler fra de som er vanligvis antatt å være optimale.

Det betyr at i en økonomi med en del ukorrigerte markedssvikt i en seksjon, handlinger som blir foretatt for å bedre markedssvikten i en annen relatert sektor med den hensikt å øke den samlete økonomiske effektiviteten kan faktisk minske den. I det minste i teorien kan det være bedre å la to defekter i markedet heller utligne hverandre framfor å gjøre anstrengelser i å fikse problemene i begge. Således kan være optimalt for en myndighet i å intervenere på en måte som er det motsatte eller stridende med vanlig politikk. Dette antyder at økonomer må studere detaljene i situasjonen før de trekker teoribaserte konklusjoner om at en forbedring i markedet i et område medfører en global forbedring i effektivitet.

Referanser
----------

1. ↑   Lipsey, R. G.; Lancaster, Kelvin (1956): «The General Theory of Second Best» i: *Review of Economic Studies* **24** (1), s. 11–32. doi:10.2307/2296233. JSTOR 2296233.

Litteratur
----------

* Lipsey, R. G.; Lancaster, Kelvin (1956): «The General Theory of Second Best» (PDF)

Eksterne lenker
---------------

* «Introduction to Second Best in legal theory», *Legal Theory Lexicon*
* «Making the second best of it», *The Economist* august 2007

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Ring 2** eller bare **O2** er navnet på den ringvei som i København omkranser de sentrale brokvarterer samt Københavns indre by. 

Ringveien går i nord fra Tuborgvej mot øst, dreier mot syd ved Strandvejen, følger en sydlig rute langs Øresund ved Strandpromenaden, Kalkbrænderihavnsgade. Herfra går den over i Øster Voldgade, skilles i to ved St. Kongensgade og Bredgade, Holmens Kanal, Christians Brygge, Kalvebod Brygge, Vasbygade, i vestlig retning langs Ellebjergvej, Folehaven, nordlig retning langs Vigerslevvej, Ålholmvej, Grøndals Parkvej, Rebildvej, Hulgårdsvej, Tomsgårdsvej hvoretter den igjen møter Tuborgvej. Samlet distanse er rundt 26 km.

På mange av strekningene kan man kjøre opp til 60 km/t og enkelte steder 70 km/t.

I 2010 vedtok Københavns Borgerrepræsentation projektforslaget for en ny veiforbindelse mellom Helsingørmotorvejen og Svanemøllehavnen, kalt Nordhavnsvej. Denne skal stå ferdig ultimo 2015, og vil bli en del av Ring 2.

Eksterne lenker
---------------

* Københavns Kommune – Nordhavnsvej
**« Voodoo Child (Slight Return)»** er siste låt på det tredje og siste albumet til gruppa The Jimi Hendrix Experience, *Electric Ladyland*. Låta er en av Hendrix' mest kjente, og er blitt en standardlåt for rockegitarister. Mange gitarister anser låta for å være blant det ypperste som er gjort på el-gitar noensinne. Den er blitt stående som et vitnesbyrd om Hendrix' energi og kreativitet, med hans suverene beherskelse av instrumentets til da uprøvde muligheter.

«Voodoo Child» ble seinere utgitt i 1970 – etter Hendrix' død – som A-side på en trespors singel. Her fikk låta uheldigvis tittelen «Voodoo Chile», som i mange sammenhenger er blitt hengende ved som den offisielle. Misforståelsen bidrar til en sammenblanding med et annet spor på *Electric Ladyland*, den 15 minutter lange «Voodoo Chile».

«Voodoo Child (Slight Return)» har riktignok sitt opphav i «Voodoo Chile». 3. mai 1968, dagen etter innspillinga av «Voodoo Chile», dukka et team fra den amerikanske fjernsynsstasjonen ABC opp i studio for å filme The Jimi Hendrix Experience under opptak. Jimi Hendrix sier sjøl at «noen filma da vi begynte på det ... Vi gjorde det omtrent tre ganger fordi de ville filme oss i studio – «Gjør som dere spiller inn, gutter.» Så var det «OK, la oss spille denne i E; en, to, tre, og så var vi inne i «Voodoo Child»»

Låta finnes i en annen innspilling med Jimi Hendrix, på albumet *Band of Gypsys: Live at the Fillmore East*. Under introduksjonen refererer Hendrix til den som «nasjonalsangen til Black Panthers».

Medvirkende
-----------

* Gitar, vokal, slagverk: Jimi Hendrix
* Bass: Noel Redding
* Trommer, slagverk: Mitch Mitchell
* Produsent: Jimi Hendrix

Coverversjoner
--------------

* Framført som jam mellom Joe Satriani, Steve Vai og Yngwie Malmsteen på G3: Live in Denver i 2003.
* Stevie Ray Vaughan på albumet *Couldn't Stand the Weather* fra 1984.
* Angélique Kidjo på albumet *Oremi*.
* Yngwie Malmsteen på *The Genesis*.
Et sett med standard skrujern.
En kort skrutrekker med flatspor.
«Skrujern» omdirigeres hit. For bandet, se Skrujern (band).
En **skrutrekker** er et redskap for å trekke til eller løsne skruer. Dette verktøyet blir også kalt **skrujern**.

En enkel skrutrekker består av et håndtak, en klinge og en tupp. Håndtaket er vanligvis av plast, men tidligere så var tre mest vanlig. Klingen er vanligvis stål, og tuppen består vanligvis av en hard legering.

Skrutrekkere klassifiseres etter sporet på tuppen. De vanligste er flatt spor, krysspor og pozidriv. I senere år har også Torx blitt mer vanlig, også sekskant har fått stor utbredelse etter at selvbyggmøbler kom på markedet for et par tiår siden. Andre mer uvanlige spor er forskjellige såkalte sikkerhetsspor som brukes for å hindre at forbrukere får adgang til bestemte steder.

Skrutrekkere finnes i manuelle og elektriske utgaver. En elektrisk skrutrekker har som regel utskiftbare tupper. Den enkleste manuelle utgaven er beskrevet ovenfor, men det finnes også skrutrekkere med skrallefunksjon og slagtrekkere.

Se også
-------

* Boremaskin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Propaganda-poster for USA under andre verdenskrig.
Kentuckys segl med mottoet.
"**United we stand, divided we fall**" er et uttrykk brukt i en rekke mottoer og slagord, oftest i hensikt å inspirere til samling og samarbeid. Frasen underbygger ideen om at dersom individer knyttet til en gruppe, fellesskap, politisk union, konføderasjon eller allianse setter egne interesser over fellesskapet, vil de være på vei mot tap og nederlag. Uttrykket blir gjerne brukt med kun første delen, "**United we stand**".

Seglet til staten Kentucky inneholder det patriotiske og unionsvennlige mottoet "United we stand, divided we fall", som et uttrykk for at Kentucky var unionens utpost mot vest da delstaten ble opptatt som landets femtende delstat. Flagget til Missouri har det samme uttrykket skrevet i en sirkel. 

Det nye testamentet har lignende tekster, blant annet i Matteus 12:25: "Men Jesus visste hva de tenkte, og sa til dem: Hvert rike som ligger i strid med seg selv, blir lagt øde, og ingen by og ikke noe hjem som ligger i strid med seg selv, vil bli stående." og and Lukas 11:17 "Men han visste hva de tenkte, og sa til dem: Hvert rike som kommer i strid med seg selv, blir lagt øde, og hus faller på hus.".

* Winston Churchill, brukte uttrykket i en radiotale 16. juni 1941, fra London til USA, i forbindelse med at han mottok æresgrad fra University of Rochester

Referanser
----------

1. ↑  «National Churchill Museum | the Old Lion».
**Rindefjell** er en ås i det nordvestre hjørnet av Arendal kommune i Agder fylke. Toppen på 254,8 meter over havet regnes som den høyeste toppen i kommunen. Det høyeste *punktet* i kommunen er imidlertid på Høgsteinsheia, på grensen til Froland kommune. Her ligger imidlertid toppen i Froland kommune, og regnes derfor ikke som høyeste topp i Arendal.

Berggrunnen i området består av granitt, gneis, glimmerskifer og ambifolitt. Jordsmonnet er tynt, og området er dominert av hugstpåvirket barskog. Stedvis er det også noe eikeskog og andre løvtrær. Ved naturtypekartlegging i 2010, ble nordsiden av åsen gitt verdien "B" *viktig naturtype*.

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 3. mai 2016. Besøkt 23. juni 2016.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 23. juni 2016.
3. ↑  Gulbrandsen, Jenny M. (10. juni 2011). «Naturtypekartlegging i Arendal 2010-11» (PDF). BioFokus. Besøkt 23. juni 2016.
**Minnemedaljen for fremme av Latvias medlemskap i NATO** (latvisk: *Piemiņas medaļa „Sekmējot Latvijas dalību NATO"*) er en latvisk medalje innstiftet 19. mars 2004 i anledning Latvias tiltredelse av Atlanterhavspakten og medlemskap i NATO. Medaljen ble tildelt personer som har bidratt til Latvias forsvar og arbeidet for landets NATO-medlemskap. Minnemedaljen ble utdelt av Latvias forsvarsminister. Den ble tildelt latviere, så vel som utlendinger.

Utforming
---------

Båndstripe
Medaljen er gjort i bronse, har en diameter på 38 mm og en tykkelse på 3 mm. På advers viser medaljen kompassrosen fra NATOs emblem omgitt av en bord med stråler. På revers står i midten innskriften «SEKMĒJOT LATVIJAS DALĪBU NATO» (*for fremme av Latvias medlemskap i NATO*) over fire linjer og omskriften «AIZSARDZĪBAS MINISTRA APBALVOJUMS» (*Forsvarsministerens utmerkelse*).

Medaljen er opphengt i et bånd som bærer den mørke røde fargen fra Latvias flagg på venstre side og NATOs blå farge på høyre side. I midten er det en smal hvit stripe.

Tildeling
---------

Minnemedaljen for fremme av Latvias medlemskap i NATO ble til sammen tildelt 740 personer. Dette var for en stor del sentrale latviske politikere og statstjenestemenn, særlig i forsvars- og utenriksdepartementene, offiserer i landets væpnede styrker, samt representanter for ulike organisasjoner. Medaljen ble også tildelt utlendinger som arbeidet for å virkeliggjøre latvisk NATO-medlemskap.

Norske mottagere
----------------

Minnemedaljen ble tildelt en rekke nordmenn. Fremst blant disse er Kristin Krohn Devold, som var forsvarsminister da Latvia ble med i NATO. Andre norske mottagere er forsvarssjef Sigurd Frisvold, statssekretær Gunnar Heløe, generalmajor Roar Haugen, generalmajor Tomas Colin Archer, admiral Kjell-Birger Olsen, generalmajor Odd Frøise Tangen, viseadmiral Eivind Hauger-Johannessen og forsvarsattaché Egil Tor Walter.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Awards of the Republic of Latvia Minister of Defence and Ministry of Defence» Arkivert 1. november 2013 hos Wayback Machine. Latvias forsvarsdepartement.
2. ↑  List of persons awarded, det latviske forsvarsdepartementets oversikt over mottagere, arkivert hos Internet Archive.

Eksterne lenker
---------------

* Awards of the Republic of Latvia Minister of Defence and Ministry of Defence, fra Latvias forsvarsdepartement
**Minneparken** er en park i Ullevål hageby i Oslo, med et minnesmerke over de falne fra hagebyen under andre verdenskrig. På 17. mai holdes tale ved minnesmerket i forbindelse med det lokale toget.

Beliggenhet og areal
--------------------

Parken ligger ved krysset Tiurveien og John Colletts allé og over veien for Ullevål skole. Ved parken ligger toetasjes boliger i hager.

Kommunen eier grunnen, som er festet bort til Oslo Hagebyselskap (borettslaget som dekker Ullevål hageby). Arealet er 1,9 dekar. Parken forvaltes av Bydel Nordre Aker.

Historie
--------

Parken mellom 1919 og 1924. Ukjent fotograf. Eie: Nasjonalbiblioteket.
Da Ullevål hageby ble planlagt, var parkarealet en trebevokst fjellknaus. Den ble anlagt etter 1918, med singelganger, benker, lysthus og inngjerding. Den ble kalt Tiurleiken før den i 1926 fikk navnet Skoleparken, da Ullevål skole sto ferdig. Parken hadde to skulpturer av barn langs gjerdet mot Tiurveien, den ene ble ødelagt, den andre ble flyttet ut av parken og plassert foran skolen i 1957.

I 1945 ble det lokalt samlet inn 19 000 kr til et minnesmerke over mennesker fra Ullevål skolekrets som falt i andre verdenskrig krigen. Den 8. mai 1948 ble et minnesmerke utført av Joseph Grimeland avduket i parken, og den fikk navnet Minneparken. På minnesmerket står det «Falt i kampen for Norge 1940–1945» og navnene på 26 gutter og menn. Grusstiene, hekkene og lysthusene forsvant. Grusgangen langs midtaksen og trappen ble beholdt.

Litteratur
----------

* Fogt, Anne, Siri Meyer og Anne Ullmann: *Ullevål Hageby gjennom 90 år : Fra bolignød til Kardemomme by*. Oslo, Unipax, 2007. ISBN 978-82-8152-006-6
* Rokseth, Olav W. (red): *Landsbyen i byen. Ullevål hageby 100 år.* Oslo. Hagebybladet forlag, 2017. ISBN 978-82-690881-0-6

Referanser
----------

1. ↑  *Grøntregistrering*. Oslo kommune, Plan- og bygningsetaten, 2009, utarbeidet i forbindelse med forslag til grøntplan for Oslo. Ikke lenger tilgjengelig på internett. Arealnummer 85000 Bydel Nordre Aker. Ikke lenger tilgjengelig på internett.
2. ↑  *Overskygger krigsminne*. Nettavien, 25.8.2009. Besøkt 18.11.2019.
3. ↑  Rokseth, side 39 og 86, Fogt m.fl. side 46.
4. ↑  Rokseth, side 39, 138 og 143, Fogt m.fl. side 93.

Eksterne lenker
---------------

* *Minnesmerket ved Ullevål skole.* Sogn kultur- og historielags hjemmeside. Gir navn og informasjon om de 26 krigsofrene som er nevnt på minnesmerket. Besøkt 18.11.2019.
* *Lyse utsikter: Skal snart ruste opp minneparken.* Nordre Akers Budstikke, 29.6.2018. Besøkt 18.11.2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
***The Door Between*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Rupert Julian.

Handling
--------

Archibald Crocker, en amerikansk alkoholiker, reiser til Japan - hvor vitenskapsmannen Dr. Anthony Ives Eckhart bor - for å studere asiatisk musikk. Men Dr. Eckhart oppdager at Crocker har kommet til Asia for å drepe sin kone Heloise som hevn, etter at hun hadde forlatt ham. Etter at Dr. Eckhart reiser til Beijing og finner Heloise, blir de raskt forelsket.

Etter at Crocker ankommer, overbeviser Dr. Eckhart ham om å vurdere å skåne Heloise og heller søke en juridisk separasjon i stedet. En time senere kommer han imidlertid til Dr. Eckhart og Heloises hotell for å drepe henne. Crocker bryter beinet etter at Eckhart dytter ham ned en trapp, og han bestemmer seg for å begå selvmord. Archibald og Heloise ønsker deretter å gifte seg.

Rolleliste
----------

* Ruth Clifford som Heloise Crocker
* Monroe Salisbury som Anthony Ives Eckhart
* George A. McDaniel som Archibald Crocker
* W. H. Bainbridge som Sir Robert

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 6. januar 2016.
2. ↑  The Door Between
3. ↑  THE DOOR BETWEEN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Door Between* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Door Between* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Door Between* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Minnemedaljen for Kong Frederik VIIIs 100-årsdag** var en dansk kongelig medalje innstiftet til minne om hundreåret for kong Frederik VIIIs fødsel. Den ble feiret ved en minnegudstjeneste i Roskilde domkirke i 3. juni 1943. Minnemedaljen ble innstiftet av kong Christian X ved kongelig reskript av 29. april 1943.

Utforming
---------

Medaljen er utformet i sølv og består av en rundt medaljong med Frederik VIIIs portrett og innskriften «Fridericus VIII Rex Daniæ». På baksiden står Frederik VIIIs valgspråk «Dominus mihi adjutor» i en eikekrans.

Medaljen er opphengt i et bånd ved en kongekrone. Medaljebåndet er rødt med hvitt kors, en variant av dannebrogskorset, og er utstyrt med en båndspenne med innskriften «1843 – 3 Juni – 1943».

Tildeling
---------

Medaljen ble tildelt i forbindelse med minnegudstjenesten i Roskilde domkirke, der medlemmer av kongefamilien og de som hadde vært i Frederik VIIIs tjeneste var til stede. Til sammen 79 personer i kongens tjeneste ble dekorert med Minnemedaljen for Kong Frederik VIIIs 100-årsdag. Den ble også tildelt medlemmer av det danske kongehus, det norske og svenske kongehus, og huset Schaumburg-Lippe, til sammen 23 personer.

Norske innehavere
-----------------

Kong Haakon VII, kronprins Olav V og kronprinsesse Märtha ble tildelt Minnemedaljen for Kong Frederik VIIIs 100-årsdag. På grunn av kongehusets eksil under den andre verdenskrig, ble medaljene først utdelt 25. september 1945.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Lars Stevnsborg: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 431–433.
2. ↑  Per Thornit: *The royal commemorative and coronation medals of Scandinavia 1892–1982*, København: Ordenshistorisk selskab, 1984, s. 28–29.

Kilder
------

* Lars Stevnsborg: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 431–433.

Portal: Danmark
***The Challenge*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Donald MacKenzie.

Handling
--------

Quarriers rival Robert Lester planlegger å få ingeniøren fengslet. Men regjeringen benåder Quarrier kort tid senere, slik at han kan overvåke et nytt prosjekt som de mener er avgjørende for nasjonens vekst. På jobben møter Quarrier nok en gang Lester, som har narret Alberta Bradley til å selge ham området som skal brukes til prosjektet.

Men Alberta føler fremdeles at denne eiendommen er hennes egen, og truer med å drepe den første av Quarriers arbeidere som svinger en hakke på området hennes. Quarrier selv begynner å grave, men hun klarer ikke å drepe ham. Gradvis mykner forholdet deres, og de to kommer til å elske hverandre. Men problemene deres er fremdeles ikke overstått.

Rolleliste
----------

* Montagu Love som Quarrier.
* Helene Chadwick som Alberta Bradley.
* Charles Gotthold som Robert Lester.
* Ben Hendricks Sr.

Referanser
----------

1. ↑  THE CHALLENGE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Challenge* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Challenge* på American Film Institute Rediger på Wikidata