recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gesamtkunstwerk** («helhetskunstverk») er en tysk betegnelse som stammer fra filosofen Eusebius Trahndorffs verk *Ästhetik oder Lehre von der Weltanschauung und Kunst* (1827) og ofte blir knyttet til operakomponisten Richard Wagner.

Wagner brukte uttrykket om sitt ideal av en operafremførelse hvor ord, bilder, musikk og filosofi ble sammenføyet til én helhet. Wagner mente at i antikkens Hellas hadde disse vært forent, men hadde siden drevet fra hverandre. Han var kritisk til moderne opera som han mente la for stor vekt på musikken alene og ikke inneholdt de nødvendige dramatiske kvaliteter. Wagner la stor vekt på stemningsskapende elementer, som mørke teatre, lydeffekter og setearrangementer som fokuserte tilskuernes oppmerksomhet, for å la dem bli oppslukt av dramaet på scenen. Dette var revolusjonerende på denne tiden, men har senere blitt tatt for en selvfølge.

Betegnelsen *Gesamtkunstwerk* brukes også for å beskrive «helhetlige» kunstverk innenfor bildekunst – hvor moderne installasjoner og land art gjerne tilstreber en totalvirkning, og innen arkitektur og design. Jugendstilen i siste del av 1800-tallet var opptatt av en totalvirkning av byggverk, møbler, tekstiler og pyntegjenstander. Arkitekten Henrik Bull og kunstneren Gerhard Munthe arbeidet på hver sin måte med helhetskunstverk.
Carl Larssons iscenesettelse av familiens hjem i Sundborn utenfor Falun hadde også preg av helhetlig utforming i tråd med ideene om Gesamtkunstwerk.

Referanser
----------

1. ↑  Rademacher, Johannes (1996). *Musikk*. Cappelen. s. 106. ISBN 8202159857.
2. ↑  Eriksen, Asbjørn Ø. (1985). *Romantikken og impresjonismen*. Gyldendal. s. 50. ISBN 8205143986.
3. ↑  Lucie-Smith, Edward (1990). *Illustrert kunstordbok*. NKS-forlaget. s. 72. ISBN 8250811712.
4. ↑  *Dreyers kunstleksikon. BInd 4*. Dreyer. 1990. s. 131. ISBN 8209103431.
5. ↑  Hauffe, Thomas (1996). *Design*. Cappelen. s. 44-45. ISBN 8202159865.
6. ↑  (no) arkitektfagets historie i Norge i Store norske leksikon
7. ↑  Tschudi-Madsen, Stephan (1983). *Henrik Bull*. Universitetsforlaget. s. 39. ISBN 8200062708.
8. ↑  *Kyss frosken! Forvandlingens kunst*. Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design. 2005. s. 61. ISBN 8281540044.
9. ↑  Norberg-Schulz, Christian (1993). *Nattlandene*. Gyldendal. s. 115. ISBN 8205218978.

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN
 |
*For filmen basert på denne novellen, se Faen ta skjebnen (film)*

*The Fault in Our Stars* er den femte romanen til forfatter John Green, og den ble utgitt i januar 2012. Boken er skrevet fra perspektivet til en den 16 år gammel kreftpasienten Hazel Grace Lancaster, som blir tvunget til å delta i en støttegruppe for kreftsyke ungdommer. Der møter hun, og forelsker seg i, tidligere kreftsyke Augustus Waters.

Romanen fikk svært positive kritikker, og debuterte på førsteplass i The New York Times bestselger-liste. Den lå også på bestselger-listen til Amazon i flere uker etter at den ble utgitt.

Samtidig som romanen utkom ble filmrettighetene solgt til 20th Century Fox. Filmen med Shailene Woodley og Ansel Elgort i hovedrollene hadde premiere i 2014.

Handling
--------

Hazel Grace Lancaster, er en 16-åring med kreft i skjoldbruskkjertelen som også har spredt seg til lungene, Hun deltar i en støttegruppe for kreft-pasienter, og møter en 17 år gammel gutt ved navn Augustus Waters som er på møtet for å støtte Isaac, hans venn som har øyekreft. Hazel og Augustus blir straks venner, blir enige om å lese hverandres favoritt-romaner. Hazel anbefaler "An Imperial Affliction" en roman om en kreft-rammet jente ved navn Anna. Etter at Augustus blir ferdig med å lese boken, blir han frustrert over å se at romanen slutter brått uten noen konklusjon. Hazel forklarer at forfatteren, Peter van Houten, trakk seg tilbake til Amsterdam etter romanens publiserng og ikke har blitt hørt fra siden.

En uke senere avslører Augustus for Hazel at han har sporet opp Van Houtens assistent, Lidewij, og gjennom henne har han klart å starte en epost-korrespondanse med Van Houten. De skriver til Van Houten med spørsmål angående romanens slutt, men han forklarer at han bare kan svare på Hazels spørsmål personlig. Augustus overrasker Hazel med fly-billetter til Amsterdam for å møte Van Houten. Men etter å ha møtt Van Houten blir Hazel og Augustus sjokkerte over å oppdage at han er en slem og spydig alkoholiker. Hans assistent, Lidewij, innrømmer å ha arrangert møtet på forfatterens vegne. 

Lidewij sier opp jobben som Van Houtens assistent, og tar Hazel og Augustus til Anne Frank-huset - hvor Augustus og Hazel deler sitt første kyss. Senere den kvelden mister Hazel og Augustus jomfrudommen til hverandre på hotell-rommet og bekjenner sin gjensidige kjærlighet til hverandre. Dagen etter avslører Augustus at kreften hans har kommet tilbake. Når de kommer tilbake til Indianapolis, fortsetter hans helse å forverres. Van Houten dukker opp ved begravelsen til Augustus for å beklage ovenfor Hazel, men Hazel tilgir ham ikke.

Bakgrunn og inspirasjon
-----------------------

I juli 2011 fortalte Green at bokens tittel er hentet fra et sitat fra William Shakespeares Julies Cæsar;

«The fault, dear Brutus, is not our stars, but in ourselves, that we are underlings.»

Referanser
----------

1. ↑  Shakespeare Quotes Besøkt 31. januar 2014.
**Kevin McKidd** (født 9. august 1973 i Elgin i Skottland) er en skotsk skuespiller som er kjent for å blant annet spille Owen Hunt i *Grey's Anatomy*.

McKidd gikk på Queen Margaret University College i Edinburgh. Han spilte rollen som Tommy i filmen *Trainspotting* og rollen som Malky Johnson i *Small Faces*, med Iain Robertson. I 2004 spilte han James Hepburn, den fjerde jarlen av Bothwell, i BBCs mini-serie *Gunpowder*. Han hadde en rolle i Ridley Scotts storfilm *Kingdom of Heaven*, og han ga stemme til Jezz Torrent i *GTA: Vice City*. Han er også kjent fra Neil Marshalls skrekkfilm *Dog Soldiers*. I 2005 spilte han Thomas Howard, den fjerde hertugen av Norfolk, i BBCs drama *The Virgin Queen*.

I 1998 var han igjen å se sammen med Robert Carlyle fra *Trainspotting*. De to spilte da i *Looking After Jo Jo*, en miniserie i fire deler fra BBC2. Han er også kjent for rollen som Lucius Vorenus i serien *Rome*, som er produsert av HBO og BBC. McKidd høstet gode kritikker for innsatsen som romersk soldat og politiker. Han har også spilt i filmen om Hannibal Lecter; *Hannibal Rising*, og romerfilmen *The Last Legion*. I 2008 spilte han hertug Colin i filmen *En ekte mann*. I tillegg spiller McKidd legen Owen Hunt i den amerikanske dramaserien *Grey's Anatomy*.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1554478, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.qmu.ac.uk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kevin McKidd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Kevin McKidd på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Kevin McKidd i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Kevin McKidd på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Kevin McKidd på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Kevin McKidd på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Kevin McKidd på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Kevin McKidd hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Kevin McKidd hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gazetteer for Scotland **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Hovedhuset og Møllersalen sett fra veien
Hovedhuset og Møllersalen sett fra sjøen
Møllersalen**Møllersalen** tilhørte et tidligere gjestehus og traktørsted i Sandviksveien 77 A og B i Sandviken bydel i Bergen. Hovedhuset fra midten av 1700-tallet var del av et rokokkoanlegg med en stor hage.

Huset var et av ti gjestehus som tidligere lå i Sandviken. Disse skjenkestedene og gjestgiverstedene betjente sjøfolk, repslagere, andre håndverkere og pakkhusarbeidere. Møllersalen ligger strategisk til, nær sjøen, ved utfartsveien mot nord – *den Trondhjemske postvei*. Den tradisjonelle virksomheten ble lagt ned i 1908.

Hovedhuset og Møllersalen ble fredet av Riksantikvaren i 1927 og er i dag privatbolig.

Eksterne lenker
---------------

* Historisk foto av Sandviksveien 77 A[*død lenke*]
* BT: Møllersalen – med sitt jomfruøl og «eksellente vine»
* «Møllersalen». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Gervais Ndirakobuca** (født 1970) er en burundisk tidligere opprørsleder og politioffiser som fra 7. september 2022 har vært Burundis statsminister. Han var tidligere innenriks- og sikkerhetsminister og gjorde seg bemerket under den brutale håndteringen av oppstanden i Burundi i 2015 der mange demonstranter ble drept. USA og EU har inført sanksjoner mot ham for brudd på menneskerettighetene.

Biografi
--------

Gervais Ndirakobuca ble født i 1970 i Bukinanyana i Cibitoke-provinsen i Burundi. Han var opprørsleder under borgerkrigen i Burundi som varte til 2005. Etter dette sluttet han seg til politistyrkene og steg etter hvert i gradene til generalløytnant. Minst 1700 mennesker ble drept under opptøyene og Den internasjonale straffedomstolen igangsatte etterforskning av regjeringsmedlemmene som var involvert, inkludert Ndirakobuca.

På tross av dette utnevnte presidenten ham til den viktige posten som innenriksminister og Ndirakobuca ble den internasjonalt mest sanksjonerte ministeren i regjeringen. Han ble sett på som en de facto statsminister eller en «supreminister» som ikke bare fikk ansvar for innenriksdepartementet, men også ansvaret for nasjonal sikkerhet og utvikling ble lagt til hans departement.

Ndirakobuca tiltrådte som statsminister 7. september 2022 og avløste da Alain-Guillaume Bunyoni etter at president Évariste Ndayishimiye advarte om at det var planlagt et statskupp for å avsette regjeringen. Ndirakobuca ble enstemmig godkjent som statsminister av parlamentet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Burundi's new security minister has a long and bloody past». The Mail & Guardian. 21. juli 2020.
2. ↑  «Bujumbura: 'miliyoni 121 z'amafaranga ava mu masoko ziranyuruzwa ku ndwi» **(rwandesisk)**. BBC News Gahuza.
3. ↑  «U mushikiranganji wa Mbere Mushasha Gen Gervais Ndirakobuca ni Nde? (Hvem er den nye statsministeren, general Gervais Ndirakobuca?» **(rwandesisk)**. BBC. 7. september 2022.
4. ↑  «Burundi's New Cabinet Includes Two Under Western Sanctions Over Rights Abuses». U.S. News. 29. juni 2020.
5. ↑  Clement Manirabarusha (7. september 2022). «Burundi Switches Prime Minister After President Warns of Coup Plot». Reuters.
**Mimallonidae** er en gruppe av sommerfugler som bare finnes i Amerika. De er sannsynligvis søstergruppen til spinnerne (Bombycoidea). De er kraftige sommerfugler med brede vinger som kan minne om visse målere (Geometridae).

Utseende
--------

Middelsstore (vingespenn gjerne rundt 30 – 40 mm), brune, gule eller rødlige sommerfugler med brede vinger. Kroppen er spoleformet, hodet ganske lite, antennene fjærformede. Forvingene er trekantede med markerte forhjørner som ofte er litt uttrukket. Ytterkanten er gjerne noe innskåret eller innbuktet, eller bølgete. Bakvingene er mer eller mindre trekantede, ofte med et eller flere innhakk. Vingene er vanligvis ensfargede bortsett fra en mørk tverrlinje.

Levevis
-------

Larven, som omgir seg med en sekk av silke, kan leve på ulike løvtrær, blant annet eik og eukalyptus. De fleste artene lever i Sør- og Mellom-Amerika, noen få går nord til Nord-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata – Homoneura
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Gruppen Apoditrysia
									* Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
										+ Gruppen **Mimallonoidea** – bare én familie
											- Familien **Mimallonidae** Burmeister, 1878 – ca. 250 arter fordelt på 29 slekter, bl.a.:
												* Slekten *Mimallo*
												* Slekten *Lacosoma*
												* Slekten *Cicinnus*
												* Slekten *Trogoptera*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mimallonidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Mimallonidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Mimallonidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mimallonidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Mimallonidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Mimallonidae fra Guanacaste naturvernområde, Costa Rica:
 Arkivert 22. februar 2007 hos Wayback Machine.
Wadi Rum Monument
Utsyn fra Wadi Rum
Utsyn fra Wadi Rum
Jebel Burdah
Utsyn fra Wadi Rum
**Wadi Rum** (arabisk: وادي رم *Wādī Rum*) er et ørkenområde og den største wadien i Jordan.

Geografi
--------

Wadi Rum ligger cirka 70 km nordøst for havnebyen *Aqaba* i det sørlige Jordan og løper parallelt med Wadi Arabah i vest. Området ligger på 800 m.o.h. har et areal på cirka 720 km²  og er ca 100 km langt og ca 60 km bredt. De høyeste høydene er *Jebel Um Adaami* på ca 1832 m og *Jabel Rum* på ca 1754 m.

Landsbye *Rum* er det eneste stedet i området og befolkes av beduinfolket Zalabia. Landsbyen ligger ca 35 km fra hovedveien «Desert Highway» (som forbinder Aqaba og Amman) og ca 6 km fra landsbyen ligger også besøkssenteret (*Visitors Centre*).

Wadi Rum har et fascinerende landskap som preges av den røde ørkensanden omgitt av sandsteins- og granittklipper i gult, hvitt, rødt og brunt  og er et populært utfluktsmål. De mest kjente geologiske formasjonene er *Jebel Burdah* og *Wadi Rum Monument*. Området er et beskyttet område (*Protected Area of Wadi Rum*) og forvaltes av selskapet *Royal Society for the Conservation of Nature*.

Historie
--------

Wadi Rum har vært bebodd siden førhistorisk tid, blant annet av thamuder og nabateere. En rekke klippemalerier som *Alamelehtegningene* og *Anfashiehtegningene* og andre levninger som *Aretastemplet* vitner om dette. Området ble viden kjent gjennom T. E. Lawrence som tilbragte en lengre tid her under det arabiske opprør mot det osmanske rike årene 1916 - 1918. Lawrence skrev siden inngående om området i sin selvbiografi *Seven Pillars of Wisdom*.

En rekke filmer er innspilte i Wadi Rum, deriblant «Lawrence of Arabia» 1962, «Red Planet» 2000 og «The Martian» 2015. I 1998 ble Wadi Rum erklært til naturvernsområde.

Referanser
----------

1. 1 2 3  www.wadirum.jo, Om Wadi Rum
2. 1 2  «Arkivert kopi fra *jordanjubilee.com*». Arkivert fra originalen 17. september 2008. Besøkt 9. september 2008. , Jordans turistbyrå om Wadi Rum
3. 1 2  «Arkivert kopi fra *www.aqaba.jo*». Arkivert fra originalen 7. februar 2009. Besøkt 9. september 2008. , Aqabas turistbyrå om Wadi Rum

Litteratur
----------

* Frank Rainer Scheck: *Jordanien. Völker und Kulturen zwischen Jordan und Rotem Meer.* 6. Aufl. DuMont-Reiseverlag, Ostfildern 2011, ISBN 978-3-7701-3979-8
* F.V. Winnett: *A Study of the Lihyanite and Thamudic Inscriptions.* University of Toronto Press, Oriental Series No. 3.  Arkivert 3. mai 2018 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Wadi Rum
* Bilder fra Wadi Rum
* Det lokale turistbyrå om Wadi Rum
* UNESCO tentativelist
* (en) Wadi Rum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC
 |
***Secolul 21*** («det 21. århundre») er et rumensk kulturmagasin som har verdensitteraturen og kunst som hovedtemaer. Det ble publisert mellom 1961 og 2001 (med en pause mellom 1992 og 1995) under navnet *Secolul 20*, og kommer ut fire ganger i året. Siden 2001 har det nåværende navn. Inntil 1994 ble det utgitt av Romanias forfatterforening, men siden 1994 er det en stiftelse satt opp av Romanias forfatterforening som tar seg av det, med økonomisk hjelp fra De Forente Nasjoners utviklingsprogram.

I november 1987, i Paris, fikk *Secolul 20* premien for «beste litteratur- og kunstmagasin i verden» i forbindelse med UNESCO-bienalen organisert ved Pompidou-senteret.

Magasinets første sjefredaktør var Marcel Breslașu (1961-1963), men den som forbindes oftest med det er Dan Hăulică, som var sjefredaktør mellom 1963 og 1990. Per 2017 er Livia Szász sjefredaktør.

Referanser
----------

1. 1 2  «De la „Secolul 20" la „Secolul 21"». *adevarul.ro*. Besøkt 16. januar 2017.
2. ↑  «Despre noi - Secolul 21». *Secolul 21* **(rumensk)**. Besøkt 16. januar 2017.
3. ↑  «Un interviu cât o istorie». *adevarul.ro*. Besøkt 16. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside
**Sebra Film** er et privateied svensk filmselskap som har over seksti års erfaring (per 2017) med dokumentarfilming over hele verden. Selskapet er hjemmehørende i Torsby i Värmland i Sverige og består av Bengt Jonsson, Åke Karlsson og Anders Berg, kjent for sin deltakelse som filmfotograf på Tangaroa-ekspedisjonen, samt Dina Johansson (russisk kontakt).

Sebra Film har mer enn to tusen produksjoner fra 115 land i sin portefølje. Blant de store oppdragsgiverne finner en for eksempel en rekke FN-organisasjoner, Verdensbanken, OPEC. Selskapet har for det meste gjort sine filmer i den tredje verden, omkring temaer som kulturhistorie, urbefolkningsproblematikk, global kunnskap med mer, under den overordnende "(Thor) Heyerdahl-filosofien": "*Learning from the past caring for the future*". Sebra Film dokumenterte en rekke av Thor Heyerdahls prosjekter og ekspedisjoner.

Sebra Film har blitt tildelt talløse internasjonale priser for sine TV-serier og dokumentarfilmer, innbefattet UNESCO-prisen for TV-serien "*Slik lever de der*", som ble sendt i over åtti land.

Referanser
----------

1. ↑  «Program – Värmlands Museum». *varmlandsmuseum.se* **(svensk)**. Arkivert fra originalen 16. august 2017. Besøkt 15. august 2017. «16. augusti 2017: En kväll i Svens Bio med personerna bakom Sebra Film från Torsby. Se bilder och lyssna till historier från deras 60 år som dokumentärfilmare.»
2. ↑  «About us | Sebrafilm». *www.sebrafilm.se* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 16. august 2017. Besøkt 15. august 2017. «One of Sebra Film’s greatest achievements are their work with the famous Norwegian Thor Heyerdahl. Sebra Film is the place where Thor Heyerdahl’s first lifework is compiled as film and TV productions, and in their archives you can follow the history of this remarkable scientist by both film and pictures.»

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Nanortalik kommune
«Kangerlussuatsiaq» har flere betydninger.
**Kangerlussuatsiaq** (Lindenowfjorden) er en fjord i Kujalleq kommune på sydkysten av Grønland. Fjorden har utløp mot øst. 

På 30-tallet etablerte Norge flere fangststasjoner rundt denne fjorden, samt ved Storfjorden (Kangerlussuaq). Syv km fra munningen ble det i 1932 midlertidig anlagt en norsk telegrafstasjon, kalt Møretun. Stasjonen ble flyttet lenger nord til Torgilsbu samme år.Omkring Torgilsbu ble det satt opp syv mindre stasjoner i området nord for Kangerlussuatsiaq. En norsk meteorologisk stasjon ble etablert på Torgilsbu.

Fjorden er om lag 64 km lang i retning NNØ/SSW. *Nørrearm*, den lengste sidefjorden, strekker seg 30 km mot nord amlag 22 km fra Lindenow fjords munning. Litt lenger vest går sidefjorden *Sønderarm* 10 km mot sør.

Området er også kjent for sine fjell, som er velegnet for fjellklatring. Fjelltoppen Apostelens tommelfinger (Tiningnertok), 2292 moh er et spesielt klatremål i området. Fjellet ligger øst for den lille bukta Tininnertooq, rett vest for munningen av Nørrearm. 60°35′54″N 43°49′13″V

Torgilsbu var deretter bemannet fram til 1941, og forlatt da.

Referanser
----------

1. ↑  «Fangstekspedisjoner til Austgrönland». Besøkt 20.07.2008.
2. ↑  Gunnar Horn (1933). «Norges Svalbard- og Ishavsundersøkelsers ekspedisjon til Sydøstgrønland med «Veslemari» sommeren 1932» (PDF). NSIU.
3. ↑  «Ishavsfangst – fangstnæring». Polarlitteratur.com. 2000. Arkivert fra originalen 28. september 2007. Besøkt 20.07.2008.
4. ↑  *Report on the activities of Norges Svalbard- og Ishavsundersøkelser 1936-1944*. 1945.
5. ↑  «Fra Narssarssuaq til Angmagssalik». Sailing with Paradise. 2006. Besøkt 20.07.2008. [*død lenke*]
6. ↑  «Lindenows Fjord, Apostelens Tommelfinger (2,300m), South Face Attempt». 2009.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Kim Herforth Nielsen** (født 28. mars 1954 i Sønderborg) er en dansk arkitekt.

Nielsen er utdannet ved Arkitektskolen i Aarhus i 1981. Sammen med Hans Peter Svendler Nielsen og Lars Frank Nielsen grunnla han arkitektkontoret Nielsen, Nielsen og Nielsen (3xNielsen) i Aarhus i 1986. Senere skiftet firmaet navn til 3XN og Kim Herforth Nielsen er den eneste Nielsen som er igjen.

Som kreativ leder i 3XN har Herforth Nielsen stått i spissen for en lang rekke danske og internasjonale prosjekter som Den danske Ambassade i Berlin, Muziekgebouw i Amsterdam, Museum of Liverpool, Ørestad Gymnasium i København samt hovedseter for flere store virksomheter. 

I 2009 mottok Kim Herforth Nielsen C.F. Hansen-medaljen. 3XN mottok Eckersbergmedaljen i 1999.
I tillegg er Herforth Nielsen innehaver av Ridderkorset.

Øvrige prosjekter - utvalg
--------------------------

* Plassen i Molde
* Bella Hotel, København
* Barcode i Oslo

Referanser
----------

1. ↑   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 7264, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Akademirådet - Motivering for medaljemodtagelse Arkivert 4. april 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Kim Herforth Nielsen på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN
 |

Portal: Danmark
**Lucent Public License** er en programvarelisens for åpen kildekode som er skapt av Lucent Technologies. Den har blitt utgitt i to versjoner: Versjon 1.0 og versjon 1.0.2.

Selv om den ikke er de mest kjente lisenser, har mange produkter blitt lansert under den. Den er godkjent av Open Source Initiative. Free Software Foundation uttaler at

> Dette er en fri programvarelisens, men den er ikke kompatibel med GNU GPL på grunn av dets valg av lovklausuler. Vi kanbefaler ikke at di bruker denne lisensen for ny programvare som du skriver, men det er greit å bruke og forbedre Plan 9 under denne lisensen.
> 
> 
> 

Klausulen som gjør den inkompatibel med GNU GPL er: «Denne avtale er styrt av lovene i staten New York og lovene om intellektuell eiendom i Amerikas forente stater».

Referanser
----------

1. ↑  «Various Licenses and Comments about Them». *GNU Project*. Free Software Foundation. Arkivert fra originalen 15. august 2000.
2. ↑  
FSF. «Lucent Public License Version 1.02». Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 2. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Lucent Public License Version 1.0
* Lucent Public License Version 1.02 Arkivert 3. desember 2020 hos Wayback Machine.
**Per Morten Hoff** (født 3. november 1956 på Røros) er en norsk journalist, konsulent og lobbyist. 

Hoff har etter studier ved Universitetet i Oslo, bl.a arbeidet som journalist i Farmand, seniorkonsulent i Samfunnskontakt as og var fra 1988 til 2016 tilknyttet bransje- og lobby-organisasjonen IKT-Norge, fra 1990 til 2015 som leder.

Hoff har holdt flere internasjonale verv, blant annet i EICTA, hvor han har vært styremedlem i den europeiske IT-organisasjonen. Hoff har også deltatt i flere regjeringsoppnevnte råd og utvalg, som eNorge-forum. 

I 2015 mottok Hoff, Rosingakademiets Markeringpris for sitt arbeide med å fremme IT-næringens interesser.

Pr. 2019 arbeider Hoff i sitt eget konsulentselskap Maktens Korridorer. Han er også er styrelder i AI-selskapet Anzyz Technologies og styreleder i Ren Røros.

Hoff har gjennom IKT-Norge markert seg som en uttalt kritiker mot tvungen overgang til DAB-radio og det digitale nødnettet. []

Hoff har vært initaitivtaker av prosjektet «Grønn-IT», som skal arbeide for å redusere CO2 utslippene fra IT og elektronikk. Hoff har i den forbindelse vært taler på OECDs Ministerkonferanse i 2008. Hoff har sittet i styret i Elretur as siden returselskapet ble opprettet. []

Hoff har også vært aktiv som idrettsutøver i friidrett og senere som idrettsleder bl.a i Røros IL, Ready, Oslo Kajakklubb og Oslo Friidrettskrets. Han har vært rådgiver for Norges idrettsforbund og nåværende Antidoping Norge. Hoff har fra 1996 vært sentral i etablering av ekstremløpet Råskinnet. Hoff ble for sitt egasjement innen Ready tildelt klubbens høyeste utmerkelse Readystatuetten i 2008.

Referanser
----------

1. ↑  ikt-norge.no Heidi Austlid er ansatt som ny administrerende direktør i IKT-Norge Arkivert 25. september 2015 hos Wayback Machine. 17.9.2015
2. ↑  Cille B. Gjørtz. «Heder og ære i Jakobskirken». Den Norske Dataforening. Arkivert fra originalen 3. oktober 2016. Besøkt 3. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Per Morten Hoff – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Teatermannen og visedikteren Jens Gunderssen (1912-1969) etablerte Visens Venner i 1944 sammen med Bjørn Mørck, Yukon Gjelseth, Thorbjørn Egner, Bjarne Berulfsen, Jacob Dybwad, Julius Hougen og Finn Faaborg. Foto: Oslo, 1947 
**Visens Venner** var en norsk forening som eksisterte fra 1944 til 2007 og hadde som formål å fremme visekunstens kår og anseelse.

Foreningen ble etablert i 1944 av Bjørn Mørck i samarbeid med Jens Gunderssen, Yukon Gjelseth, Thorbjørn Egner, Bjarne Berulfsen, Jacob Dybwad, Julius Hougen og Finn Faaborg, som et norsk svar på den svenske foreningen fra 1936. Formålet var å bevare og dyrke den gode vise, og å få oppvurdert visen som kulturuttrykk. Arkitekt Odd Brochmann var foreningens første formann. Andre kjente medlemmer var Alf Prøysen, Jakob Sande, Mimmi Thommessen, Bernt Heiberg, Odd Nansen og Frode Rinnan. Utover på 1960-tallet kom også Erik Bye, Hartvig Kiran, Geirr Tveitt, Alf Cranner, Ivar Medaas, Birgitte Grimstad og Otto Nielsen med.

Radio
-----

*Visens Venner* hadde tidlig i 1950-årene et eget, fast radioprogram som ble sendt på NRK.

Nordiske søsterforeninger
-------------------------

I 1936 ble Samfundet Visans Vänner etablert i Sverige. Opprettelsen av den norske foreningen Visens Venner i 1944 ble etterfulgt med tilsvarende foreninger i Finland i 1945 og Danmark i 1953. De nordiske viseforeningene ga sammen ut boken *Nordisk visebok : 100 viser fra Danmark, Finland, Norge og Sverige* i 1973. I Finland fantes det på det tidspunktet hele to foreninger i Finlland; henholdsvis i Helsingfors og i Åbo.

Bokutgivelser
-------------

Visens venner stod som utgiver av tre store visesamlinger redigert av Yuokon Gjelseth, Thorbjørn Egner, Kåre Siem og Alf Prøysen.

Boka *Tone, tekst og trubadur* ble laget til foreningens 60-årsjubileum. Den inneholder 150 viser av Visens Venners fremste kunstnere, dessuten en artikkel om foreningens historie, som Olav Bø skrev til foreningens 50-årsjubileum.

Nedleggelse i 2007
------------------

Årsmøtet 2007 gikk med stort vemod inn for et forslag om å legge ned Visens Venner. Foreningens arkiver er overtatt av Norsk visearkiv.

Litteratur
----------

* *Tone, tekst og trubadur: 60 år med Visens Venner*, red. av Rigmor Falla & al. Oslo 2003: Andresen & Butenschøn ISBN 82-7694-128-1
* *Visens venners viser, første samling*

Se også
-------

* Vise
* Visebølgen i Norge

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Nordisk visebok : 100 viser fra Danmark, Finland, Norge og Sverige*. Cappelen. 1973. ISBN 8202028639.
2. ↑  Visens venners viser, første samling i bokhylla.no (Tiden norsk forlag, 1950).

Eksterne lenker
---------------

* Om visekunst og foreningene i Norden (på svensk)
* Visens Venner i Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Soldatgård i Kentucky i New South Wales.
**Soldier Settlement Scheme** viser til flere nybrottsbosettninger organisert av delstatsmyndigheter i Australia for hjemvendte veteraner etter første verdenskrig og andre verdenskrig.

Første verdenskrig
------------------

Sør-Australia var den første delstaten som gikk inn for en slik løsning i 1915. I februar 1916 ble det organisert et møte med representanter fra både delstatene og nasjonalt nivå som fokuserte på salg eller leie av krongods til demobiliserte soldater. Det ble vedtatt at føderale myndigheter skulle velge ut og anskaffe eiendom for formålet, mens delstatsmyndighetene behandlet søknader fra de demobiliserte soldatene.

Krongods ble benyttet så langt det lot seg gjøre, men en del jord ble også kjøpt for formålet. Innen 1924 var nesten 73 000 km² med krongods blitt satt av og 25 000 km² med privat eiendom var kjøpt til en samlet sum av 28 465 766 australske pund. Disse eiendommene ble delt inn i 23 367 gårder, fortrinnsvis i Victoria og New South Wales.

I tillegg til å gi eiendom til hjemvendte australske soldater, så australske myndigheter muligheten til å bosette australske eller allierte soldater i grisgrendte strøk. Områder som ble bosatt under disse planene var Merbein og Mortlake i Victoria, Griffith og Dorrigo i New South Wales, Murray Bridge og Kangaroo Island i Sør-Australia samt Atherton Tablelandområdet av Queensland.

Ordningen støtte på flere problemer, noe som ledet til en Royal Commission i Victoria i 1925 som fant flere problemer med ordningen:

* Nybyggerne manglet jordbrukserfaring
* Manglende kapital
* Størrelsen på gårdene
* Avkastning for jordbruksproduktene

På grunn av disse problemene ble flere av gårdene forlatt, spesielt etter krakket i 1929.

Referanser
----------

1. ↑  «Introduction». State Library of South Australia. Arkivert fra originalen 14. november 2012. Besøkt 8. desember 2012.
2. ↑  «Agency Detail». NSW Government State Records. Besøkt 8. desember 2012.
3. ↑  «1301.0 Year Book Australia 1925». Australian Bureau of Statistics. Besøkt 8. desember 2012.
4. ↑  «EJANZH: Articles». Deakin University. Arkivert fra originalen 5. september 2012. Besøkt 8. desember 2012.
Landene i Visegrádgruppen
**Visegrádgruppen** (tsjekkisk *Visegrádská skupina,* ungarsk *Visegrádi Együttműködés,* polsk *Grupa Wyszehradzka,* slovakisk *Vyšehradská skupina)* består av Tsjekkia, Ungarn, Polen og Slovakia. Formålet med gruppen er utveksling av informasjon og koordinering av egne posisjoner.

Visegrádgruppen oppstod ved et toppmøte for presidentene eller statsministrene i Tsjekkoslovakia, Ungarn og Polen i den ungarske byen Visegrád 15. februar 1991.Tsjekkia og Slovakia ble med i alliansen etter oppløsningen av Tsjekkoslovakia i 1993. Landene i Visegrádgruppen ble alle medlemmer av EU den 1. mai 2004.

Gruppen har ingen administrasjon, men er basert på jevnlige møter på flere politiske nivåer, helt til statsleder- og regjeringssjefsnivå.

Et klikkbart Euler-diagram som viser EU plassert blant andre samarbeidsavtaler i Europa.

Referanser
----------

1. ↑  Bildung, Bundeszentrale für politische. «Die Visegrád-Gruppe | bpb». *bpb.de* **(tysk)**. Besøkt 1. august 2020.
2. ↑  Kft, Webra International (20. september 2006). «The Visegrad Group: the Czech Republic, Hungary, Poland and Slovakia | Aims and Structure». *www.visegradgroup.eu* **(engelsk)**. Besøkt 1. august 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Donald Scott Pruett** (født 24. mars 1960 i Sacramento, California) er en amerikansk motorsportfører, som blant annet har kjørt eller kjører i NASCAR, Champ Car, IMSA, Trans-Am og Grand-Am.

Pruett startet løpskarrieren som go-kart-fører som åtteåring, og vant ti profesjonelle mesterskap i go-kart. På 1980-tallet ble han etablert som en av USAs største motorsportførere, og vant blant annet to mesterskap i IMSA og tre mesterskap i Trans-Am.

På 1990-tallet kjørte Pruett i CART (nå *Champ Car*)-serien. Fra 1988 til 1999 startet han i 145 løp, vant to løp og havnet på pallen femten ganger. Deretter debuterte han i NASCARs Nextel Cup i 2000, med liten suksess. Året etter gikk han tilbake til sportsbilløp, og vant sitt tredje mesterskap i Trans-Am i 2003. Siden 2004 har han kjørt i Grand-Am. Pruett kjører fortsatt i NASCARs gateløp.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Scott Pruett – racing-reference.info Rediger på Wikidata

* (en) Scott Pruett – Driver Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Nynorsk salmebok for kyrkja og heim og møte*** er en nynorsk salmebok, redigert av Bernt Støylen, Peter Hognestad og Anders Hovden og utgitt 1925. Ved kongelig resolusjon av 18. desember samme år ble den godkjent for bruk i gudstjenesten i de sogn som gjorde vedtak om det. Salmeboken hadde opprinnelig 711 salmer, men ved kgl. resolusjon av 1. oktober 1926 ble det vedtatt at den skulle ha et bokmålstillegg med 200 salmer fra den gamle og den nye Landstads reviderte salmebok.

Av de nynorske salmene er det 111 originale og 75 oversatte av Elias Blix, 128 originale og 81 oversatte av Anders Hovden og 62 originale og 139 oversatte av Bernt Støylen.

Anders Hovden skrev i et brev til Sigurd Kolsrud om hvordan tremannskomiteen fungerte: "Hognestad er klok og kald, Støylen klok og varm, og eg er vel berre varm!"

Referanser
----------

1. ↑  *Anders Hovden : diktarprest og folketalar*. [Oslo]: Samlaget. 2002. s. 273.

| * v
* d
* r
**Den norske kirkes Salmebøker**, et utvalg |
| --- |
| Kingos salmebok (Kingo; 1699) **·** Guldbergs salmebok (Harboe og Guldberg; 1778) **·** Landstads kirkesalmebog (Landstad; 1869) **·** Hauges salmebok (Hauge; 1873) **·** Nokre salmar (Blix; 1892) **·** Landstads reviderte (Jensen; 1924) **·** Nynorsk salmebok (Støylen, Hognestad og Hovden; 1925)  **·** Gir’ko-sál’bmagir’ji (1957) **·** Salmer 1973 (1973) **·** Norsk Salmebok (1985) **·** Salmer 1997 (1997)  **·** Norsk salmebok 2013 (2013)  |
| Se også Liste over forfattere i Norsk Salmebok og Salmer 1997 **·** Liste over forfattere i Norsk Salmebok 2013 |

Portal: Litteratur
***Nigidionus parryi*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den er den eneste arten i sin slekt og lever i Sørøst-Asia.

Utseende
--------

En middelsstor (24-30 millimeter), parallellsidig, blankt svart hjortebille. Arten ligner artene i slekten *Nigidius*, men er større og grovere bygd. Hannens kjever er noe forstørret. Hodet er kraftig punktert, pronotum er mye bredere enn langt, skinnende svart, med en dyp midtfure i den bakre delen. det er en markert "stilk" (pedicel) mellom pronotum og dekkvingene, som har dype og ganske brede punktstriper.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Sørøst-Asia, der den er kjent fra det sørlige Kina, Burma, Vietnam og Taiwan.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Nigidiini*
						* Slekten *Nigidionus* Kriesche, 1926
							+ ***Nigidionus parryi*** (Bates, 1866)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nigidionus parryi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Nigidionus parryi* hos NCBI Rediger på Wikidata
* Bildegalleri
***Nigidius birmanicus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 13-15 millimeter), avlang, flat, blank, rødbrun hjortebille. Denne gruppen har ikke svært forstørrede kjever hos hannene, derimot har kjevene en oppoverrettet, krokformet lobe ("øre") ved roten. Hodet er avrundet trapesformet, bakhjørnene skarpe. Pannen er ganske flat, hodet er svært grovt og tett, men grunt punktert med en tverrfure mellom fasettøynene. Pronotum er rundet, bredere enn langt, svært blankt og grovt punktert. Dekkvingene har tydelige, svært grove punktrekker.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Myanmar og Thailand.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Nigidiini*
						* Slekten *Nigidius* W.S. MacLeay, 1819 – 75 arter
							+ ***Nigidius birmanicus*** Boileau, 1911

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nigidius birmanicus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* Nettside om arten
* Bildegalleri
Gruppen Animal Collective på konsert i 2008. Fra venstre til høyre: Geologist, Avey Tare, og Panda Bear.
 Apollo Sunshine på konsert i 2008.
**Nypsykedelisk musikk** (stundom også kalt *acid punk*, «syrepønk») er en musikalsk stilistisk videreføring på 1970-tallet av psykedelisk musikk som hadde sin opprinnelse på 1960-tallet. Nypsykedelisk musikk vokste ut av den britiske post-punkmusikken. De som praktiserte denne sjangeren trakk inspirasjon fra uvanlige lyder fra 1960-tallets psykedelisk musikk, enten ved oppdatering eller å etterligne tilnærmingen fra denne tidsalderen. Etter post-punken blomstret nypsykedelisk musikk i en mer utstrakt og internasjonal bevegelse hvor musikerne omfavnet ånden til psykedelisk rock ved å frambringe nye lyder og teknikker. Nypsykedelisk kan også ha oppfattet bevegelse mot psykedelisk pop, skranglete gitarpreget rock, mektig forvrengt jamming, eller innspillingsteknikker. En bølge av britisk alternativ rock tidlig på 1990-tallet bidro til undersjangre som dreampop og shoegazing.

Nypsykedelisk musikk lånte fra rekke elementer fra 1960-tallets psykedelisk musikk. En del nypsykedeliske musikere etterlignet psykedelisk pop fra grupper som The Beatles og tidlig Pink Floyd, andre tilpasset seg gitarrocken fra The Byrds, eller forvrengt friform jamsession og soniske eksperimenter fra 1960-tallet. En del nypsykedeliske band fokuserte særlig på bruk av narkotiske stoffer, og som acid house fra tidsepoke, og trancelignende eksperimenter. Andre band benyttet nypsykedeliske musikk for å akkompagnere surrealistiske eller politiske sangtekster.

En del band som kan defineres av denne sjangeren er blant andre Animal Collective, Arctic Monkeys, The Dream Syndicate, Echo & the Bunnymen og The Flaming Lips.

Referanser
----------

1. ↑   Shaw, Greg (14. januar 1978): «New Trends of the New Wave», *Billboard*.
2. 1 2   Ogg, Alex (1. oktober 2009): «Beyond Rip It Up: Towards A New Definition Of Post Punk?», *The Quietus*.
3. ↑   Reynolds, Simon (2005): *Rip It Up and Start Again: Postpunk 1978–1984*, s. xxxi.
4. ↑   Reynolds, Simon (1. desember 1991): «Pop View; 'Dream-Pop' Bands Define the Times in Britain», *The New York Times*
5. 1 2 3   «Neo-Psychedelia», *AllMusic*.
6. ↑  Smith, Paul (1997): *Millennial Dreams: Contemporary Culture and Capital in the North*, s. 138

Litteratur
----------

* Cateforis, Theo (2011): *Are We Not New Wave?: Modern Pop at the Turn of the 1980s*, University of Michigan Press. ISBN 0-472-03470-7.
* Morse, Erik (2009): *Spacemen 3 And The Birth Of Spiritualized*, Omnibus Press. ISBN 978-0-85712-104-2.
* Reynolds, Simon (2005): *Rip It Up and Start Again: Postpunk 1978–1984*, London: Faber and Faber. ISBN 978-0-571-21570-6.
* Smith, Paul (1997): *Millennial Dreams: Contemporary Culture and Capital in the North*, Verso. ISBN 978-1-85984-918-7.
Serranoskinker
**Serranoskinke** (på spansk *el jamon serrano*) er en type spansk spekeskinke av lokale hvite landsvin eller blandinger der slike griser inngår. Serranoskinke lages over hele Spania og kan sammenlignes med benevnelsen *norsk tradisjonsskinke*. *Serrano* betyr *fra fjellene* og antyder at tradisjonell spansk spekeskinke oppsto der. Noen kaller den derfor *spansk fjellskinke*.

Smaken er mer framtredende og saltinnholdet lavere enn hos norske spekeskinker. Kjøttet er dessuten ofte mørere. Grisene fores med korn (mais) og urter. Skinken modnes stort sett i ett år. Som med mange andre produkter, finnes det her også mange lokale varianter.

Gris som skal brukes til produksjon av høykvalitets serranoskinke skal ifølge spanske myndigheter være mer enn 8 måneder gammel når den slaktes, og slaktevekten skal være minst 115 kg. Griser som skal brukes til standard serranoskinke er gjerne opp mot 7 måneder gamle da de slaktes, og slaktevekten ligger på cirka 85–100 kg.

Serranoskinke må ikke forveksles med den mer kostbare ibéricoskinken (*jamón ibérico*), som utelukkende lages av iberisk svin eller en blanding der denne griserasen inngår som den mest betydningsfulle (avhengig av kvalitet).

* 
*

Se også
-------

* Spekeskinke

Referanser
----------

1. ↑  Per Berg. 2002. *Hvor ble det av spekeskinkegrisen*. Animalia.no Arkivert 6. desember 2010 hos Wayback Machine. Besøkt 2012-04-09

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
***Nigidius endroedi*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En nokså liten (ca. 13 millimeter), smal, flat, blank, svart hjortebille. Denne gruppen har ikke svært forstørrede kjever hos hannene, derimot har kjevene en oppoverrettet, krokformet lobe ("øre") ved roten. Hodet er avrundet rektangulært. Pannen er ganske flat, hodet er svært grovt og tett, men grunt punktert, betydelig innsnevret foran fasettøynene. Pronotum er rundet, bredere enn langt, svært blankt og grovt punktert, med en nokså bred, grivt punktert midtfure, forkanten er litt nedsenket sammenlignet med resten av pronotum med to rundede innbuktninger. Dekkvingene har tydelige, grove punktrekker med finere punkter mellom.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på São Tomé og Príncipe.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Nigidiini*
						* Slekten *Nigidius* W.S. MacLeay, 1819 – 75 arter
							+ ***Nigidius endroedi*** Gomes Alves, 1973

Eksterne lenker
---------------

* Nettside om arten
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* (en) Nigidius – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Serrateringsverktøy til bruk i dreiebenk
**Serratering** er en produksjonsteknikk der en gjør en metalloverflate riflete eller ru slik at den skal bli lettere å gripe. En typisk anvendelse er på verktøy eller en skrue som skal opereres med fingrene. En finner som oftest serratering på runde emner, men det brukers også på andre flater for å gi godt grep, som f.eks på skjeftet på våpen.

Ordet serratering har en noe videre betydning på engelsk der for eksempel en kniv med riflete blad eller riflete haitenner kan være omtalt som serratert. Det vi omtaler som serratering kalles på engelsk knurling.

Serratering utføres vanligvis med emnet i en dreiebenk. I stålholderen spennes fast et serrateringshjul som presses mot emnet. Dermed «knaes» det frem en ru overfalte. Den vanligste formen er to skråstriper som krysser hverandre og som danner små «pyramider» eller «diamanter» på overflaten.

Nærbilde an en diamant-serratering på en 24mm stang av aluminium.
 To eksempler på serratering på små håndverktøy.

Eksterne lenker
---------------

* Side på engelsk om serratering (knurling)
***Stenomera*** er en slekt av hettebiller som borer i ved.

Utseende
--------

Små til middelsstore, langstrakte, sylindriske, nokså smale, hårete, blanke biller, noen gager med litt metallisk glans. De kan minne om barkbiller (Scolytinae) men kan skilles fra disse blant annet på at fasettøynene er ovale og ikke oppdelt. Hos de fleste artene er brystskjoldet (pronotum) høyt hvelvet, hetteformet, og dekker hodet sett ovenfra. **Hodet** er kort og bredt med små fasettøyne. Hos underfamiliene splintvedbiller (Lyctinae) og Polycaoninae er hodet fremstrakt og godt synlig ovenfra, hos de andre undergruppene er det dekket av det hetteformede brystskjoldet. Antennene er korte til middels lange og består av 9-11 ledd. De tre ytterste leddene er noe tykkere enn de øvrige og danner en avlang kølle. Fasettøynene er ovale, ikke delt av noen innskjæring. **Brystskjoldet** (pronotum) er nokså flatt, firkantet sett ovenfra hos splintvedbiller og Polycaoninae, hos de andre gruppene er det karakteristisk hetteformet. Den fremre, bratt nedstigende delen har gjerne tverr-rynker og ofte er fremkanten trukket ut til et par korte horn. **Dekkvingene** er lange og parallellsidige. De slutter bratt bak, og mange arter har bakover- eller oppoverrettede tenner i den bakerste delen, i likhet med mange barkbiller. **Beina** er korte, framleggene har ofte tenner eller pigger. Føttene er nokså lange, slanke og fem-leddete. **Larvene** er bleke, svakt C-formede, med korte hår. De har en kraftig hodekapsel med nokså små, men sterke kjever (mandibler) og korte bein.

Levevis
-------

De fleste av hettebillene borer i død ved. Særlig underfamilien splintvedbiller kan leve i ganske tørr og hard ved, for eksempel i møbler og parkett. I naturen lever de i døde greiner, kvister og trestammer, men de kan også utvikle seg innendørs. Noen arter har blitt spredt over hele verden med treverk, og det er ikke uvanlig at eksotiske arter klekkes fra importerte møbler eller tømmer. Mikroorganismer hjelper billene å fordøye veden. Disse billene etterlater seg et karakteristisk, fint boremel (pulveraktig).

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien hette- og borebiller, Bostrichoidea
			* Familien **hettebiller**, **Bostrichidae**
				+ Underfamilien **Psoinae** Blanchard, 1851
					- Slekten ***Stenomera*** Lucas, 1850
						* *Stenomera assyria* Lesne, 1895
						* *Stenomera blanchardii* Lucas, 1850

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 29. august 2020. Besøkt 29. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stenomera* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Stenomera* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Stenomera* hos ITIS Rediger på Wikidata
***Night Gallery*** var en amerikansk eventyr- og grøsserserie som gikk på NBC fra 1969 til 1973. Hver episode av serien besto av flere separate novellefilmer som før sendingen ble introdusert av Rod Serling på et kunstgalleri nattestid. Hver novelle tok utgangspunkt i et maleri som Sterling betraktet på galleriet. Serien hadde en makaber stil og satte filmene inn i en mystisk og overnaturlig ramme. Serien ble skapt av Rod Serling.

Serien har fått liten oppmerksomhet i Norge, men deler av den ble sendt på TV3 i 1988 under tittelen *Nattgalleriet*.

Om serien
---------

Flere av novellefilmene var basert på publiseringene til den amerikanske skrekkforfatteren H.P. Lovecraft.

Serien tok utgangspunkt i den 95 minutter lange TV-filmen *Night Gallery* fra 1969. Den besto av tre novellefilmer: «The Cemetery», «Eyes» og «Escape Route».

*Night Gallery* var en slags oppfølger til serien *The Twilight Zone*, som også var skapt av Rod Serling. 

Den kjente regissøren Steven Spielberg hadde en av sine første regioppdrag i denne serien, på novellefilmen *Make Me Laugh* som ble sendt i 1971.

Referanser
----------

1. ↑  VG - TV-lørdag (12.03.1988 - Side: 59)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Night Gallery* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Night Gallery* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata