recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Brønnkarse** (*Nasturtium officinalis*) er en hardfør, akvatisk, flerårig urteplante i korsblomstfamilien. Små, blanke, runde blad fra kjøttfulle stilker som kryper gjennom vannet før de løfter seg til en høyde av 20 cm fra roten under vann. Ørsmå, hvite blomster springer ut hele sommeren og følges av lange, krumme skolmer. Bladene og stilkene er spiselige og har en sterk, pepperaktig smak.

Dyrking og formering
--------------------

Brønnkarse vokser best i velgjødslet sandjord, rent rennende vann og sol. Jorden bør være ca. 7 cm dyp og vannet 10 cm dypt for fullt utvokste planter. Tidlig om sommeren såes frø fra såkasser. Småplanter prikles ut med 15 cm mellomrom. Brønnkarse kan formeres ved stiklinger tatt tidlig om våren. Regelmessig beskjæring vil gjøre plantene tettvokste og utsette blomstringen så bladene kan høstes over et lengre tidsrom.

Bruk
----

Historisk ble brønnkarse utnyttet medisinsk. Den er rik på jern og vitamin C og ble brukt for å forebygge skjørbuk. Brønnkarse brukes i salater eller som garnityr på kjøttretter. Brønnkarsesuppe er nærende og velsmakende både varm og kald. Ifølge tradisjonen skal et avtrekk av unge brønnkarseskudd være bra mot giktsmerter, fordøyelsesproblemer og hoste, men det bør aldri taes over et lengre tidsrom.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *brønnkarse* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *brønnkarse* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *brønnkarse* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *brønnkarse* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *brønnkarse* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *brønnkarse* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *brønnkarse* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *brønnkarse* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Nasturtium officinale* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Nasturtium officinale* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Nasturtium officinale* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Einar Hermanrud** (født 6. februar 1893 i Totenvika i Østre Toten, død 6. desember 1981 i Østre Toten) var en norsk lærer og lokalpolitiker (Ap). Han var Arbeiderpartiets første ordfører i Østre Toten. Han var ordfører i periodene 1935-40/41 og 1945-1967. Hermanrud var i tillegg varaordfører mellom 1929 og 1931. På grunn av den tyske okkupasjonen trakk han seg som ordfører i 1940/41, men ble gjenvalgt i 1945. Hermanrud er Østre Totens lengstsittende ordfører, med totalt ca. 30 år i denne posisjonen. Han var også fylkesordfører i Oppland.[]

Oppvekst og utdanning
---------------------

Hermanrud vokste opp i stua *Hammerseng* i Totenvika, som sønn av *Ole Hermansen Hermanrud* (1854–1928) og *Helene Sandodden* (1862–1962). Faren arbeidde som snekker. Etter endt folkeskole på Fredsvoll gikk Hermanrud på fylkesskolen på Toten (1907). Og med kausjonisthjelp fra sin gamle folkeskolelærer og to gardbrukere begynte han på lærerskolen på Hamar. Der studerte Hermanrud fra 1911 til 1914.

Lærer og aktiv samfunnsborger
-----------------------------

Som ferdig utdanna lærer ble Hermanrud i 1915 ansatt ved Nordli skole. Ved denne skolen ble han til 1925. I tida i Nordlia levde Hermanrud et aktivt liv, med sterkt engasjement innafor organisasjonssektoren, idretten og politikken. Einar Hermanrud hadde tillitsverv i avholdslosjen Nordliens Haap, samtidig som han var aktiv fotballspiller for Kapp IF og så smått begynte sin politiske karriere. Hermanrud ble med i den sosialistiske Nordliens arbeiderforening, som ble stifta rundt 1916. Neste stopp var herredsstyret, der han ble innvalgt første gang i 1919, bare 26 år gammal. Dette ble starten på ei svært lang politisk karriere; han var medlem av samtlige herredsstyrer fram til 1967 (med unntak av krigsåra). Totalt satt han ca. 45 år i herredsstyret, noe som er rekord i Østre Toten.

Lærerkarrieren ble derimot kortere; etter ti år i Nordlia ble han i 1925 overført til Kihle skole. Der ble han i bare to år før han ble tilkjent "invalidepensjon". Hermanrud kjøpte da småbruket Orderholt i Soplimroa, mellom Nordlia og Kapp.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 819[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Gjestrum, John Aage: "Einar Hermanrud (1893–1981) forteller historie", i årboka *Totn* 1990, s. 76-105.
* Gjørvad, O. (red.): *Totens bygdebok II*, s. 46, 596 og 608.
* *Møteprotokoll for losje Nordliens Haap 1916-1927* (i privat eie).

Eksterne lenker
---------------

* (no) Einar Hermanrud hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Einar Hermanrud hos Norsk senter for forskningsdata Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ole Festad** | **Østre Totens ordfører**(1935–1941) | Etterfølger:**N. Lundbæk** |
| Forgjenger:**Per Gjestvang** | **Østre Totens ordfører**(1945–1967) | Etterfølger:**Fredrik Bredli** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Stortinget **·** Geni
 |
**8. mars i Oslo** er arrangementer i forbindelse med Den internasjonale kvinnedagen 8. mars i Oslo. Kvinnedagen ble før 1972 bare markert i Oslo og ellers i Norge av Norsk Kvinneforbund, som var tilknyttet Norges kommunistiske parti, som regel bare med et lite antall deltagere, mens den borgerlige og sosialdemokratiske kvinnebevegelsen ignorerte arrangementet. I 1970-årene fikk kvinnedagen 8. mars status som FN-dag og 8. mars-markeringer i vesten fikk en bredere profil. Fra 1972 begynte Kvinnefronten, som fra starten stod i klar opposisjon til NKP og Norsk Kvinneforbund, å markere arrangementet, som etterhvert fikk bred oppslutning i den løst sammensatte nye kvinnebevegelsen. 8. mars ble i 1970-årene for første gang et stort arrangement, som kunne samle flere tusen, særlig på den politiske venstresiden. Det har vært tradisjon med ulike markeringer på 8. mars, med 8. marstog som det arrangementet som samler flest deltagere. I 1970-årene var det tidvis konflikt i kvinnebevegelsen, noe som tidvis resulterte i to 8. marstog i Oslo og andre byer. Da hadde Kvinnefronten, tilknyttet Arbeidernes kommunistparti, sitt eget tog, mens de andre kvinneorganisasjonene hadde et annet tog. I løpet av 1980-årene ble det toget som Kvinnefronten opprinnelig tok initiativ til, og der parolene velges på et årlig møte kalt 8. marskomiteen, enerådende. Fra 2022 har det igjen vært to separate 8. marstog i Oslo, etter konflikt i den radikale kvinnebevegelsen om inkludering av transpersoner og ikke-binære.

Referanser
----------

1. ↑  «Strid i kvinnebevegelsen – to 8. mars-tog i Oslo: En splittelse i kvinnebevegelsen i Oslo resulterer i to 8. mars-tog i Oslo». *Vårt Oslo*. Besøkt 10. juli 2022.
2. ↑  «Strid i kvinnebevegelsen – to 8. mars-tog i Oslo». *Nettavisen*. Besøkt 10. juli 2022.
**Einar Hals** (født 1907 i Holmestrand, død 2002) var en norsk professor og forsker i odontologi.
Einar Hals var blant forskere som bidro til utviklingen av moderne odontologisk forskning i Norge. 

Han tok tannlegeeksamen ved Statens tannlegeinstitutt i Oslo i 1928. Parallelt med at han arbeidet som tannlege gjennomførte han forskningsprosjekter ved daværende Odontologisk forskningsinstitutt i Oslo. Der skrev han en avhandling som ble forsvart for dr. philos-graden i 1954. Avhandlingen dreide seg om fluorescensmikroskopi av tenner.

I 1962 begynte han som lærer og forsker ved den nyopprettede tannlegeutdanningen ved Universitetet i Bergen. Der var han sentral i å utvikle en forskningsprofil for den nye institusjonen. Forskningsfeltet dreide seg i hovedsak om mikroskopiske strukturer (histologi) av tannemalje og dentin. Spesielt arbeidet han med laboratoriemodeller for å etterligne karies. Han anvendte en rekke mikroskopimetoder, for eksempel polarisasjonsmikroskopi, mikroradiografi og elektronsonde-teknikker.

Etter at Hals ble pensjonert i 1982 var han fortsatt faglig virksom som professor emeritus ved Universitetet i Bergen. I denne perioden publiserte han flere vitenskapelige artikler om blant annet mikrostrukturer i dentin.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Einar Hals, (07.mars 1907 - 23.juli 2002).», besøkt 5. januar 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Institutt for klinisk odontologi i Bergen
* Det odontologiske fakultet i Oslo
**Alexander Kuzmich Vustin**, også **Voustin** eller **Wustin** (russisk: **Алекса́ндр Кузьми́ч Ву́стин**, *Aleksandr Kuzmikh Vostin*, født 24. april 1943 i Moskva, død 19. april 2020 samme sted) var en russisk komponist.

Liv og virke
------------

Vustin studerte komposisjon først med Grigory Frid på en regional musikkskole, og senere med Vladimir Ferè ved Moskvakonservatoriet.
Hans karriere begynte i 1962. Eksamen fra konservatoriet fikk han i 1969.

Mellom 1969 og 1974 var Vustin musikkredaktør ved *USSR Radio*. Fra 1974 var han redaktør ved forlagshuset Kompozitor. Hans mest kjente opera var *The Devil in Love*, som bygger et verk ved samme navn av Jacques Cazotte. Verdenspremieren fran sted på Stanislavski og Nemirovitsj-Dantsjenko-teateret den 15. februar 2019, dirigert av Vladimir Jurowski.

Alexander Vustin fremføres ofte på større musikkfestivaler, som «Kremerata Musica», «Tage für Neue Musik» (Zürich), «Holland Festival», «14, Musik Biennale Berlin», «Presènce 93» (Paris), «Melos-Ethos» (Bratislava), «Maraton Soudobe Hudby» (Praha), «Donaueschinger Musiktage and Deutsche Kammerphilarmonie», «Kammermusikfest Lockenhaus» (Østerrike, «Moscow Forum», og «Moscow Autumn» (Russia). Blant dirigenter som har dirigert hans musikk kan nevnes Vladimir Jurowski, Reinbert de Leeuw, Lev Markiz, Eri Klas, Igor Dronov, Alexander Lazarev, Vitaly Kataev, Gidon Kremer, Martyn Brabbins og Cristoph Hagel. Musikkensemblene omfatter blant annet Kremerata Baltica, Amsterdam Wind Orchestra, Schönberg Ensemble, Radio Philharmonic Orchestra og Nieuw Sinfonietta Amsterdam), Mark Pekasky Percussion Ensemble, Studio New Music, Ensemble of Soloists of the Bolshoi Theatre, Moscow Contemporary Music Ensemble og BBC Symphony Orchestra.

Alexander Vustin døde 19. april 2020 av lungebetennelse, i en alder av 76 år, sykdommen var preget av at han var smittet av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6zp4tg4, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Archivio Storico Ricordi, Archivio Storico Ricordi person-ID 9792, besøkt 3. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «От пневмонии умер композитор Александр Вустин», utgitt 19. april 2020, besøkt 29. april 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Musicalics, Musicalics komponist-ID 94247, besøkt 5. april 2022[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3 4 5  «Russischer Komponist Alexander Vustin gestorben» **(tysk)**. 21. april 2020. Besøkt 22. april 2020.
6. ↑  «Le Diable Amoureux / The Devil in Love (1975–1989)». Besøkt 22. april 2020.
7. ↑  От пневмонии умер композитор Александр Вустин, rg.ru

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alexander Vustin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Alexander Vustin på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Alexander Vustin på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Alexander Vustin på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (en) About the opera Boosey & Hawkes
* (en) Vustin's works from Boosey & Hawkes

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Annecy Festival**, eller **Festival international du film d'animation d'Annecy**, er en internasjonal filmfestival for animasjonsfilm. Festivalen ble grunnlagt i 1960 og ble fram til 1997 avholdt i juni annet hvert år, siden hvert år, i byen Annecy i høylandet øst i Frankrike. Annecy-festivalen er én av fire filmfestivaler for animert film som mottar bidrag fra ASIFA (the International Animated Film Association).

Under den tradisjonsrike filmfestivalen blir det vist animasjonsfilmer på Le Pâquier i Annecy
 Foto: Deborah Forsans, 2014 
Festivalfilmene omfatter forskjellige animasjonsteknikker (tradisjonell tegnefilm, *cut out*-teknikk, *stop motion* og så videre) og konkurrerer i følgende kategorier:

* Kinofilm (langfilm)
* Kortfilm
* Filmer produsert for fjernsyn og reklame
* Studentfilm
* Filmer laget for internett (siden 2002)

Vinnerne blir annonsert den siste lørdagen under festivalen.

I tillegg til konkurransen er det utendørs visning av filmer i Le Pâquier eller Champ de Mars, en parkslette i sentrum av byen med utsikt over Annecysjøen. Der blir klassiske og nyere filmer projisert på gigantiske lerret. I 2000 ble South Park vist, i 2003 Pink Floyds "The Wall". Festivalen er også møtested for studenter og talentspeidere fra store animasjonsstudioer. 

I 2020 vant den norsk-latviske animerte dokumentarfilmen *My Favorite War* av Ilze Burkovska Jacobsen i klassen for langfilm.

Referanser
----------

1. ↑  Annecy Festival 2020 om Ilze Burkovska Jacobsens *My Favorite War*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Annecy International Animated Film Festival – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Albino-alligator** er en hvit alligator i krokodilleordenen. En ekte albino-alligator er hvit med rosa øyne. Dersom den har blå øyne kan den ikke kalles en ekte albino-alligator.

Alligatorer ligger ofte å soler seg, for å regulere kroppstemperaturen, også albino-alligatorer. Albino-alligatorer har sensitivt skinn som gjør dem lett solbrente, også øyne. Dette fører ofte til at de har større vanskeligheter med å se byttedyr, men også rovdyr som fortærer alligatorer.

Albino-alligatorer er ekstremt sjeldne, og biologer anslår at det kun er omkring 100 slike alligatorer i verden. I 1987 ble hele 18 stykk albino-alligatorer klekket i Audubon Zoo i New Orleans i USA. I 2001 var det de eneste kjente hvite alligatorene i verden.

Habitat
-------

 Bildet viser en typisk albino-alligator av typen amerikansk-alligator.
Albino-alligatorene overlever ikke lenge i vill tilstand da fargen ikke går i ett med omgivelsene. Fargen gjør den lett synlig og blir et lett bytte. Blir den derimot født i fangenskap, som for eksempel i en dyrehage eller en krokodillefarm. Blir den ofte tatt hånd om og beskyttet slik at den får mulighet til å vokse opp.

Historisk
---------

Historisk ble albino-alligatorer tatt fra naturen, ofte rett etter de var klekket og ført til dyreparker og alligator gårder. Folk mente at, å se en hvit alligator i naturen ville gi dem lykke.

Albino
------

I denne sammenheng er albino et dyr som ikke har farge (pigmenter) på noen del av kroppen, men normalt skal arten være farget.

Referanser
----------

1. ↑  Davis, Elizabeth A. (11. mai 2007). «Zoo keeps albino alligator in the dark». *msnbc.com* **(engelsk)**. Besøkt 31. august 2020.
2. ↑  «Rare Albino Alligator Arrives at Brookfield Zoo». *WTTW News* **(engelsk)**. Besøkt 26. september 2020.
3. 1 2 3  Ltd, Safari. «Safaripedia | Albino/White Alligator». *www.safariltd.com* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 27. oktober 2020. Besøkt 31. august 2020.
4. ↑  NRK (11. oktober 2001). «Hvit alligator». *NRK*. Besøkt 26. september 2020.
5. ↑  Elsendor (30. oktober 2009). «English: Albino American Alligator, taken at the California Academy of Sciences.». Besøkt 26. september 2020.
Nissens Pigeskole på 1800-tallet
Nissens Pigeskole ca. 1863
**Bokhandelens hus** (tidligere **Nissens Pigeskole**) er en bygning i Øvre Vollgate 15 i Kvadraturen i Sentrum i Oslo. Bygningen har siden 1922 vært lokaler for Den norske Bokhandlerforening og Den norske Forleggerforening.

Bygningen ble oppført i 1860 på oppdrag fra stadskaptein og maler G.L. Olsen og tegnet av arkitekt Emil Victor Langlet, som også tegnet Stortingsbygningen i en lignende stil; Stortingsbygningen ligger bare drøyt hundre meter unna og kunne opprinnelig ses fra pikeskolen; idag må man gå ca. 40 meter ned i gaten for å kunne se bort til Stortinget. Nissens Pigeskole var opprinnelig den største og dominerende bygningen i sine nærmeste omgivelser, men omgis nå av større bygninger og virker relativt mindre. Bygningen har hovedfasade i gul upusset tegl, preget av middelalderske forbilder, og har et sengotisk stiluttrykk. Fjerde etasje har rundbuede vinduer flankert av skulpturnisjer.

Nissens Pigeskole holdt til i bygningen fra den stod ferdig i 1860 til skolen flyttet til sin nye bygning i Niels Juels gate 56 i 1899. Fra 1861 huset bygningen også lærerskolen ved Nissens Pikeskole, som i denne perioden primært hadde undervisning på ettermiddags- og kveldstid. Før 1860 hadde pikeskolen holdt til i Rosenkrantz' gate 7. På 1860-tallet bodde skolebestyrer og medeier Einar Lyche selv i bygningen i Øvre Vollgate. I folketellingen for 1875 bodde Hartvig Nissens enke Magdalena Nissen og andre medlemmer av Nissenfamilien, skolens pedell Hans Jansen og hans familie, tre tjenestefolk og enkelte losjerende, i bygningen. Ifølge adresseboken for 1879 bodde skolens bestyrer Bernhard Cathrinus Pauss i bygningen. I folketellingen for 1885 bor bare Bernhard Cathrinus Pauss, ektefellen Henriette Pauss, deres seks barn (herunder Nikolai Nissen Paus, Augustin Thoresen Paus og George Wegner Paus) og deres tre tjenestefolk fast i bygningen. I folketellingen for 1900 bor 23 sykehusansatte fast (herunder reservelege Einar Johan Berle, oversykepleier Anna Plesner og 14 sykepleiere) og 51 pasienter midlertidig i bygningen.

Fra 1899 til 1922 ble bygningen brukt som sykehus. I 1922 ble den kjøpt av Den norske Bokhandlerforening og Den norske Forleggerforening og tatt i bruk som hovedkontor med navnet Bokhandelens hus.

Referanser
----------

1. ↑  Bokhandelens hus, Øvre vollgate 15, Artemisia.no
2. ↑  Folketelling 1875
3. ↑  *Adressebog for Christiania by*. Christiania. 1879.
4. ↑  Folketelling 1885
5. ↑  Folketelling 1900

Eksterne lenker
---------------

* «Bokhandelens hus». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Rødbetene gir oftest borsjtsj den karakteristiske røde fargen.
**Borsjtsj** er en tradisjonell ukrainsk matrett som er vanlig i Øst-Europa, og består av en grønnsaksuppe hvor hovedingrediensen vanligvis er rødbeter, mens de andre ingrediensene kan variere. Den kan inneholde forskjellige grønnsaker og også kjøtt, og får gjerne en generøs klatt med smetana (en slags rømme) på toppen når den blir servert.

Når rødbetene koker får de, og retten, en dypere, mer brunaktig farge. Knallrød Borsjtsj får man om man river noe rå rødbet i retten kort tid før den er ferdig, like før servering.

I 2022 annonserte Forente Nasjoners organisasjon for utdanning, vitenskap og kultur UNESCO at de hadde føyd borsjtsj til listen over truede kulturelle tradisjoner, basert på risikoen for at Russlands invasjon av Ukraina kan skade matrettens posisjon som en del av Ukrainas kulturarv. 
Den nye statusen gjør at Ukraina kan søke om midler for å promotere og beskytte borsjtsj.

Referanser
----------

1. ↑  Schultze, Sydney (2000). *Culture and Customs of Russia*. Greenwood Publishing Group. pp. 65–66. ISBN 978-0-313-31101-7.
2. ↑  Marks, Gil (2010). "Borscht". *Encyclopedia of Jewish Food*. Hoboken: John Wiley & Sons. pp. 196–200. ISBN 978-0-470-39130-3.
3. ↑  Lee, Alexander (August 2018). "From Russia with Borscht". *History Today*. 68 (8).
4. ↑  «Ukrainsk borsch», Et Kjøkke, 31. mars 2022
5. ↑  «Ukraina har vunnet over Russland i krigen om Borsjtsj», ABC Nyheter, 4. juli 2022
6. ↑   "‘Culture of Ukrainian borscht cooking’ inscribed on the List of Intangible Cultural Heritage in Need of Urgent Safeguarding" (UNESCO)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |
***Frk Statsadvokat*** er en norsk-tysk stum-dramafilm fra 1929 basert på en norsk roman av forfatteren Peter Bendow. Filmen er spilt inn i Horten og Åsgårdstrand. Den norske stumfilmstjernen Aud Egede-Nissen hadde hovedrollen som en kvinnelig statsadvokat. Filmen ble regissert av Adolf Trotz. Tysk tittel var *Ein Frau im Talar*, mens den i Østerrike hadde tittelen *Die Schuld des Anderen*. Filmen har blitt restaurert.

Handling
--------

Filmen handler om Rolf Brønne (Paul Richter) som kommer hjem til den lille byen. Hans kusine Karen Sofie har forelsket seg i en maler og ber Rolf å hjelpe henne overfor faren, konsul Backhaug. Eva Haug, som er forelsket i Rolf Brønne, misforstår dette og tror at det er noe mellom de to. Hun elsker selv Rolf Brønne, og blir så fortvilet at hun sier ja til å gifte seg med konsul Backhaug, men når hun får vite den egentlige sammenhengen, trekker hun tilbake sitt ja. Da vil ikke konsulen hjelpe hennes far som er i pengeknipe. Forviklingene ender til slutt i rettssalen, hvor det hele blir oppklart.

Rolleliste
----------

* Aud Egede-Nissen – Jonne Holm
* Paul Richter – Rolf Brönne
* Mona Mårtenson – Agda, Rolfs Kusine
* Fritz Kortner – konsul Backhaug
* Synnøve Tessmann
* Sigmund Ruud
* Mildred Mehle
* Nikolai Malikoff – Grosserer Holm
* Ferdinand Bonn
* Hugo Döblin
* Hanni Reinwald
* Wolfgang Zilzer – Leif Andersen

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten 8 juli 1929 side 2

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Frøken Statsadvokat* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Frøken Statsadvokat* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**GPS-såler** er en usynlig bærbar teknologienhet beregnet for lokalisering av individer med kognitive lidelser (som alzheimers, autisme eller traumatiske hjerneskader). 

Denne GPS-teknologien er innebygd i en innersåle designet for å brukes i sko. Den gir muligheter for å lokalisere personer ved at man enkelt kan overvåke den tilkoblede innersålen rett fra en mobilapp. Ved bruk av slik teknologi kan man bidra til livskvalitet, trygghet og frihet for både brukere med kognitive lidelser og deres nærmeste. 

Denne teknologien kan også være samfunnsøkonomisk nyttig ved å redusere bruk av tvang ovenfor enkeltindivider og skape trygghet. Teknologi som GPS-såler kan bidra til at brukere kan bo lengre hjemme og utsette behovet for tjenester på et høyere omsorgsnivå som for eksempel institusjonsplass. Dette vil være kostnadsbesparende for samfunnet over tid. 

Fordelen med GPS-såler sammenlignet med for eksempel klokke/smykke/bærbar enhet, er at de ikke er like synlige og lette å «glemme» av. De oppleves gjerne som mindre stigmatiserende, og lettere å bruke for målgruppen.

Referanser
----------

1. ↑   (PDF) .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
Boltkutteranimasjon
En **boltkutter** er et verktøy for å kutte bolter, kjetting, hengelåser og nettinggjerder. Den har vanligvis lange håndtak og korte blad, og hengsler med utveksling for å maksimere kuttekraft. En typisk boltkutter yter 20 kilonewton med kuttekraft ved 250 newton kraft på håndtakene.

Boltkuttere med glassfiberhåndtak kan brukes til å kutte strømførende ledninger og er nyttige under redningsaksjoner.

Kulturell betydning
-------------------

Verktøyene ble ikoniske ved Greenham Common Women's Peace Camp, der protestanter brukte boltkuttere til å fjerne gjerder rundt RAF-flybasen. Et Greenham-banner som viser boltkuttere, sammen med Greenham gjerdetråd, ble vist fram ved Pine Gap Women's Peace Camp i Australia.

Referanser
----------

1. ↑  Delap, Lucy (2021). *Feminisms: A Global History*. Penguin Random House. s. 146–7. ISBN 9780141985985.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bolt cutters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Cenomanium** er, i ICS' geologiske tidsskala den eldste eller tidligste alder av senkritt epoken eller laveste trinn i øvre kritt serien. En alder er en enhet av geokronologi: det er en enhet av tiden; scenen er en enhet i stratigrafiske kolonnen avsatt i samme alder. Både alder og trinnet bærer det samme navn.Som en enhet av geologisk tidsmåling, spenner Cenomanium alderen tiden mellom 100 til 93.9 millioner år siden. I geologisk tidsskala er det innledes med Albium og etterfølges av Turonium. Cenomanium er på samme tid som med Woodbinium av den regionale tidsskala av Mexicogolfen og den tidlige delen av Eaglefordium av den regionale tidsskala på den amerikanske østkysten. Ved slutten av Cenomanium, en oksygenfri hendelse fant sted, kalt Cenomanium-Turonium grensehendelsen eller "Bonarelli hendelsen", som er forbundet med en liten utryddelse arrangement for marine arter. Cenomanium ble innført i vitenskapelig litteratur av franske paleontolog Alcide d'Orbigny i 1847. Navnet kommer fra det nye latinske navnet på den franske byen Le Mans (département Sarthe), Cenomanum. Bunnen av Cenomanium scenen (som også er bunnen av øvre kritt serien) er plassert på den første visningen av foram arter Rotalipora globotruncanoides i stratigrafisk posten. En offisiell referanseprofil for bunnen av Cenomanium (en GSSP) ligger i en fjellknaus på vestflanken av Mont Risou, nær landsbyen Rosans i de franske Alpene (département Hautes-Alpes, koordinater: 44 ° 23'33 "N, 5 ° 30'43 "E). Basen er, i referanseprofilen som ligger 36 meter under toppen av Marnes Bleues formasjonen. Toppen av Cenomanium (bunnen av Turonium) er ved første tegn på ammonitt  arter Watinoceras devonense.

Viktige indeks fossiler for Cenomanium er ammonittene Calycoceras naviculare, Acanthoceras rhotomagense og Mantelliceras mantelli. Den avdøde Cenomanium representerer den høyeste gjennomsnittshavnivå observert i fanerozoikum eon, de siste seks hundre millioner år (omtrent ett hundre og femti meter over dagens havnivå). En konsekvens er at det skotske høylandet var på all tid bunner, så landskapet på jorden var en av varme brede grunt hav inundating lavtliggende landområder på de forløpere til dagens kontinenter. Hva noen lander steg over bølgene var laget av gamle fjell og åser, høyereliggende platåer, alt mye forvitret. Tektonisk fjellet bygningen var minimal og de fleste kontinenter ble isolert av store strekninger av vann. Uten høylandet til bremse vind, ville klimaet har vært mye vind og bølger store, og legger til forvitring og rask hastighet på nedslamming.

Galleri
-------

* Giganotosaurus carolinii, en kjøttetende carcharodontosaurid dinosaur fra det som nå er Argentina under Cenomanium.
* Spinosaurus
* Carcharodontosaurus
* Argentinosaurus
* Paralititan
* Plesiopleurodon
* Thalassomedon
* Platypterygius
* Sauropelta
* Brachauchenius
* Cretoxyrhina mantelli
* Cretoxyrhina mantelli
* Puertasaurus
* Mapusaurus
* Pachyrachis, en av de første slangene.
* Polyptychodon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
*For andre betydninger, se Eid (andre betydninger).*
Eidsbygda i tidligere Eid kommune.  
Foto: Halvard Hatlen
**Eid** er en tidligere kommune i Møre og Romsdal fylke, opprettet da Eid og Voll kommune ble delt 1. januar 1874.

Herredsstyret (kommunestyret) i Eid og Voll vedtok 11. desember 1865 enstemmig at kommunen skulle deles, slik at de to delene skulle bli egne herreder (kommuner). Men delingen ble endelig fastsatt først ved kongelig resolusjon 11. januar 1873, slik at Eid og Voll ble egne kommuner 1. januar 1874. Ved delingen hadde Eid 1 048 innbyggere og et areal på 36 km².

1. januar 1964 ble Eid, Grytten, Hen og Voll kommuner samt det meste av Veøy slått sammen til den nye Rauma kommune. Eid hadde ved sammenslåingen 381 innbyggere.

Kilder
------

* Dag Juvkam: *Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen*. Statistisk sentralbyrå 1999. ISBN 82-537-4684-9
* Administrasjonshistorisk oversyn for Rauma kommune (besøkt 23. juni 2012)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Dženifera Ģērmane** (født 24. mars 2003) er en latvisk alpinist som representerer klubben Schild Skiracing Team.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2019/20

Germane deltok i sitt første FIS-renn i november 2019, i slalåm i Pass Thurn i Østerrike, der hun kom på tredjeplass. Den 1. desember vant hun sitt første FIS-renn, da hun vant et slalåmrenn i Sölden. Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der deltok hun i storslalåm og slalåm, men kjørte ut i andre omgang i begge disipliner.

Hun deltok i det meksikanske mesterskapet i alpint 2020, som ble arrangert i Italia, og kom der på andreplass i slalåmrennet. Hun deltok også i det litauiske mesterskapet i alpint, som ble arrangert i Seefeld i Østerrike, og kjørte der inn til fjerdeplass i storslalåm, og i det nederlandske mesterskapet, som ble arrangert i Maria Alm i Østerrike, der hun kjørte inn til 19.-plass i storslalåm.

Referanser
----------

1. ↑   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   FIS-databasen, FIS alpinist-ID 240236, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Vist.it - *Dzenifera Germane* Arkivert 24. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 24. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Dzenifera Germane* Arkivert 24. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 24. mars 2020.
5. ↑  FIS - *Results - Dzenifera Germane*, besøkt 24. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dzenifera Germane – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Dzenifera Germane – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Dzenifera Germane – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 24. mars 2020 hos Wayback Machine.
**Albium** er både en alder av den geologiske tidsskalaen og en scene i stratigrafiske kolonnen. Det er den yngste eller øverste underavdeling av eldre/nedre kritt. Dens omtrentlig tidsområde er 113 til 100 millioner år siden. Albium er innledet av Aptium og etterfulgt av Cenomanium. Albium scenen (fransk Albien, fra Alba = elven Aube i Frankrike) ble først foreslått i 1842 av Alcide d'Orbigny.

Bunnen av Albium defineres som det stedet i stratigrafiske kolonnen der coccolithophore arter Praediscosphaera columnata først vises.

Som av 2014, ennå ikke var etablert en referanseprofil for bunnen av Albium scenen (dens GSSP).

Toppen av Albium scenen (bunnen av Cenomanium scenen og øvre kritt-serien) er definert som et sted hvor de foram arter Rotalipora globotruncanoides først vises i stratigrafiske kolonnen. Albium er ofte inndelt i tidlig / nedre, midtre og sen / Øvre underaldre eller underscener. I Vest-Europa, spesielt i Storbritannia, er en underavdeling i to underaldre (Vraconium og Gaultium) oftere brukt. Følgende representanter for Albium scenen er verdt å legge merke: de fosforitt senger av Argonne og Bray områdene i Frankrike; den Flammenmergel av Nord-Tyskland; de lignitter av Utrillas i Spania; øvre sandsteiner av Nubia, og Fredericksburg senger av Nord-Amerika.

Galleri
-------

* Spinosaurus, en kjøttetende dinosaur med seil, levde under albium-alderen
* Sarcosuchus imperator
* Deinonychus, en dromaosaurid dinosaur
* Tenontosaurus
* Kronosaurus
* Platypterygius, en fiskeøgle.
* Tropeognathus, en flyveøgle.
* Anhanguera
* Muttaburrasaurus
* Ornithocheirus
* Pterodaustro
* Scapanorhynchus
* Sauroposeidon
* Cretoxyrhina
* Carcharodontosaurus
* Xiphactinus
* Hybodus
* KoolasuchusKoolasuchus

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Einar Grill Fasting** (født 25. oktober 1883 Ø. Enebo, Sverige, død 21. april 1958 i Hamar) var en norsk fabrikkeier, forretningsmann og nasjonalsosialistisk politiker.

Fasting tok middelskole og gymnasium i Bergen, hvor han også fullførte styrmannseksamen og skipsførereksamen. Etter dette ble han ansatt som bestyrer ved Sem fabrikker i Jarlsberg, før han senere ble leder for emballasjefabrikken til Norsk Hydro i Rjukan samt disponent for Nordviken bruk. I 1925 etablerte Fasting selskapet *Hedemarken Cementvarefabrikk* og bosatte seg på Hamar, hvor han tilhørte byens øvre middelklasse. I 1933 var Fasting med på å grunnlegge den lokale avdelingen til det norske fascistpartiet Nasjonal Samling i Hamar. Her ble han valgt til byleder (fører) da Wilhelm Frimann Koren Christie ble fylkesleder.

Sammenlignet med andre steder i Norge ble partiet relativt fremgangsrikt i byen, hvor de fikk to plasser i kommunestyret ved deres første valg i 1934. I 1935 ble han medlem av Nasjonal Samlings riksråd, og under valget i 1936 ble han valgt som leder for NS i Mjøsbyene. Den 9. april 1940 ble Norge invadert av Nazi-Tyskland, og under den påfølgende tyske okkupasjonen ble Fasting den 1. januar 1941 utnevnt til ordfører i Hamar. Etter krigens slutt ble arrestert i mai 1945. Han ble 5. oktober 1946 dømt til 9 års fengsel. Høyesterett reduserte 17. desember 1947 straffen til 7 år.

Referanser
----------

1. ↑  «Einar Grill Fasting - Ministerialbok for Johannes prestegjeld 1885-1912 (1301M6) - Digitalarkivet». *www.digitalarkivet.no* **(norsk)**. Besøkt 2. desember 2020.
2. ↑  «Einar G Fasting - Døde 1951 - 2014 - Digitalarkivet». *www.digitalarkivet.no* **(norsk)**. Besøkt 2. desember 2020.
3. ↑  Brynjulv Gjerdåker: *Stiftstad og bygdeby : Hamars historie 1935-1991*. Hamar kommune, 1998. ISBN 8299490618
4. ↑  Brynjulv Gjerdåker: *Stiftstad og bygdeby : Hamars historie 1935-1991*, side 99-100. Hamar kommune, 1998. ISBN 8299490618

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Einar Grimm** (1872–1950) var en norsk prest. Han oversatte Erasmus fra Rotterdams *Colloquia familiaria* til norsk.

Einar Grimm var sønn av en skolebestyrer. Han ble student i 1890 og *cand. theol.* fra Universitetet i Kristiania i 1896. Siden var han lærer ved Vestheim skole og Frogner skole, før han i 1903 ble kateket i Farsund. Fra 1908 var han kallskapellan ved Kristiansand domkirke, og fra 1917 sogneprest i Grimstad. Fra 1924 var han dessuten prost i Vestre Nedenes prosti. I 1925 ble han utnevnt til sogneprest i Sarpsborg, og i 1938 ble han prost i Vestre Borgarsyssel prosti.

Utenom prestegjerningen interesserte Grimm seg for gresk og latinsk litteratur, spesielt Erasmus fra Rotterdam. Han oversatte Erasmus' *Colloquia familiaria* til norsk, men oversettelsen ble liggende som manuskript fordi han ikke kunne finne noen forlegger som ville utgi den. Først i 1983 ble den utgitt som *Fortrolige samtaler* i serien *Thorleif Dahls kulturbibliotek*, etter tilskyndelse av professor Knut Kleve og med et forord av datteren Laura Grimm.

Litteratur
----------

* N. F. Leganger: *Norges geistlighet og andre norske teologiske kandidater i fast stilling i 1925*. Oslo: Hanche, 1925.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1920, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Vårt Land, type referanse dødsannonse, utgitt 11. juli 1950[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Slekt og Datas Gravminnebase, www.slektogdata.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Prost Einar Grimm, Sarpsborg, er død 80 år gammel». *Bergens Tidende*, 11. juli 1950.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Einar Hagness** (født 18. september 1908 i Kristiania, død 5. mai 1994 i Oslo) var en norsk etterretningsagent og motstandsmann, aktiv under andre verdenskrig.

Som en av «gutta på skauen» etablerte han, på oppdrag fra Secret Intelligence Service, en illegal radiosender for utveksling av etterretningsinformasjon med Storbritannia. Han drev senderen BETA fra forskjellige steder i Oslomarka fra 14. januar 1942 til frigjøringen. Rudsetra, en hytte i åsen øst for Harestuvannet, ble hans hovedbase.

Hagness var også amatørfotograf, og tok bilder fra Karl Johan under krigen.

Han ble som en av få norske motstandsfolk etter krigen dekorert med Haakon VIIs Frihetskors og den britiske orden Order of the British Empire.

Referanser
----------

1. ↑  Erling Welle-Strand (1994). «Minneord». *Arbeiderbladet 1994.05.13*. s. 31.
2. ↑  Nøkleby, Berit (1988). *Pass godt på Tirpitz!*. Gyldendal. s. 77. ISBN 8205177058.
3. ↑  *Milorg i Stor-Oslo*. Orion. 1997. s. 323. ISBN 8245802530.
4. ↑  Christensen, Trygve (1993). *Marka og krigen*. T. Christensen. s. 84. ISBN 8299291607.
5. ↑  Rørholt, Bjørn A. (1990). *Usynlige soldater*. Aschehoug. s. 85. ISBN 8203160468.
6. ↑  Ulstein, Ragnar (1990). *Etterretningstjenesten i Norge 1940-45. 2*. Oslo: Cappelen. s. 36. ISBN 8202124212.
7. ↑  «Illegale bilder fra Karl Johan». *St. Hallvard; nr 2/1995*. Oslo: Oslo Byes Vel. 1995. s. 4-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Fangeregisteret

 |

Portal: Andre verdenskrig
**Bose–Einstein-statistikk** er en statistisk beskrivelse av et system av like partikler, hvor det forutsettes at partiklene ikke kan skjelnes fra hverandre, og hvor det kan være et ubegrenset antall partikler i hver kvantetilstand, i motsetning til Fermi–Dirac-statistikk, hvor det bare kan være én partikkel i hver kvantetilstand. Partikler som følger Bose–Einstein-statistikk kalles bosoner. De kjennetegnes av at de har spinn null eller heltallig spinnkvantetall. Teorien ble først utviklet 1924 av den indiske fysikeren Satyendra Nath Bose for fotoner, og like etter generalisert av Albert Einstein.

Atomene var nedkjølt til så vidt det absolutte nullpunkt; da er det så vidt de beveger seg. I stedet begynner de å klumpe seg sammen, og innta samme energinivå (et «Bose-Einstein-kondensat»). Fra en fysikers synsvinkel blir de identiske, og hele atomklyngen begynner å oppføre seg som om den er ett eneste atom.

Referanser
----------

1. ↑  Jacob Linder: «Bose-Einstein-statistikk» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 28. desember 2022 fra
2. ↑  Jesse Emspak: *Bose-Einstein condensate*, 4. august 2018

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Et Feynman-diagram over Delbrückspredning
**Delbrückspredning** er oppkalt etter fysikeren Max Delbrück og beskriver spredning av stråler grunnet vakuumpolarisering som forklart av Kvanteelektrodynamikken.

Bakgrunn
--------

Max Delbrück formulerte teorien bak Delbrückspredning i 1933 da han samarbeidet med Otto Hahn og Lise Meitner, men fenomenet ble først gitt hans navn om lag 20 år etter av Hans Bethe. I 1953 viste Robert R. Wilson Delbrückspredning eksperimentelt.

Se også
-------

* Coulombs lov

Referanser
----------

1. ↑  Biographical Memoirs: Volume 62 pp. 66-117, «MAX LUDWIG HENNING DELBRÜCK 4 September 1906 - 10 March 1981» av William Hayes

Litteratur
----------

* Josef-Maria Jauch, Fritz Rohrlich: *The theory of photons and electrons. The relativistic quantum field theory of charged particles with spin one-half.* 2. opplag. Springer, Berlin 1976, ISBN 3-540-07295-0

Eksterne lenker
---------------

* «The Behaviour of Cross Sections at Very High Energies» (engelsk), PDF-fil

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Den norske humor*** er en norsk TV-sendt talentkonkurranse som ble sendt på NRK1 i 2009. Programserien var en humorkonkurranse der hvor målet var å kåre «Norges nye humorfavoritt». Programleder for serien var Marte Stokstad.

Kandidatene ble plukket ut etter kvalifisering på nettet. I løpet av 10 tv-sendinger ble det konkurrert i ulike sjangre, som parodi, imitasjon og revy. De ulike kandidatene fikk tilbakemeldinger fra en jury bestående av humorister som Harald Eia, Trond-Viggo Torgersen og Helén Vikstvedt. Vinneren(e) ble stemt frem av publikum.

Trine Lise Olsen fra Indre Billefjord i Finnmark, vant til slutt konkurransen. Som premie fikk hun lage sitt eget tv-program, noe som munnet ut i *Lille Billefjord*. I tillegg vant Fredrik Milde konkurransen i det NRK omtalte som «den aller mest moderne humorsjangeren» – nettklippet.

Referanser
----------

1. ↑  nrk.no Om Den norske humor
2. ↑  Marte Stokstad tilbake i NRK nrk.no, 17. januar 2009
3. ↑  nrk.no Her er Den norske humor-juryen!
4. ↑  p4.no Trine Lise vant «Den Norske Humor»
5. ↑  nrk.no Her er nettvinneren!

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
**Einar Hoff-Hansen** (født 1. august 1923, død 30. april 1944) var en norsk matematiker og fjellklatrer.

Hoff-Hansen gikk på Valler skole i Bærum i tiden 1941-43. Skolekamerat Tor Lyshaug husker ham først og fremst som et matematisk geni, som egenhendig skrev bevis for at n-te-roten av ethvert tall går mot 1. Da han ikke husket det matematiske bevis som var skrevet noen år tidligere, regnet han det ut selv som svar på et spørsmål på en skoletentamen. Han skrev senere en utredning for matematisk logikk for universitetet i Budapest. Denne har blant annet bidratt til utviklingen av den moderne digitale computer.

Hoff-Hansen regnes også som en av de fremste norske fjellklatrere i tiden rundt andre verdenskrig, i Kolsås-miljøet som omfattet bl.a. Peter Wessel Zapffe og Arne Næss sr. Hoff-Hansen ledet den første bestigningen av Andersnatten i 1941 med Bengt Christiansen. I 1942 ledet han bestigningen av en ny rute sammen med Egmont Nørregaard. Han forulykket under klatring i Østveggen på Kolsås. «Hans død betyr et stort tap for oss alle, ja for tindesporten selv,» skrev Arne Næss i sin nekrolog over ham. 

Professor Karl Egil Aubert sørget for å få utgitt noen av Hoff-Hansens etterlatte skrifter.

Litteratur
----------

* Hoff-Hansen, Einar (1948). «A Mathematical Interpretation of the Classical Propositional Calculus». *Journal of Symbolic Logic* (3).
**Kroměříž slott** (tysk: *Kremsier*) ligger i byen Kroměříž i Tsjekkia. Sammen med parken omkring, ble slottet i 1998 oppført på UNESCOs verdensarvliste.

Historie
--------

Slottet ble bygget på tuftene til en gotisk borg, reist over en liten bekk som munner ut i elven Morava. Stanislaus Thurzo ble i 1497 biskop av Olomouc og oppførte på begynnelsen av 1500-tallet et slott på stedet. I begynnelsen var byggestilen gotisk, men den ble etterhvert som arbeidene skred frem endret til renessansestil. Biskop Stanislaus tok slottet som sin residens og opprettet dessuten en orkidehage, kjøkkenhage og blomsterhage. Han mottok stor ros for dette arbeidet da kong Vladislav II besøkte stedet i 1509.

Etter svenskenes ødeleggelser under tredveårskrigen ble slottet renovert fra 1686 av erkebiskopen av Olomuc etter utkast i senbarokkstil av Wien-arkitektene Filiberto Lucchese og Giovanni Pietro Tencalla. Parkanleggene og blomsterhagen er også oppført i denne stilen.

Etter en brann utførte Franz Hiernle fra 1752 til 1760 ombygginger til empirestil av bl.a. biblioteket og senere (1770) også den store salen.

Malerisamlingen i slottet omfatter verker av bl.a. tyske, italienske og nederlandske kunstnere fra 1400- til 1800-tallet. Blant de representerte kunstnerne er Lucas Cranach den eldre, Hans von Aachen, Jacob Bassano, Paolo Veronese, Tizian (*Apollo und Marsyas*), Jan Brueghel den eldre, Anthonis van Dyck og Johann Heinrich Schönfeld.

Bildegalleri
------------

* SlottshagenSlottshagen
* Slottet sett fra innsjøenSlottet sett fra innsjøen
* InteriørInteriør
* Tizian: Hudfletting av Marsyas. Fra slottets malerisamling.Tizian: *Hudfletting av Marsyas*. Fra slottets malerisamling.
* Lucas Cranach den eldre: halsguggingen av Johannes. Fra slottets malerisamling.Lucas Cranach den eldre: halsguggingen av Johannes. Fra slottets malerisamling.

Referanser
----------

1. 1 2  UNESCOs internettside

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kroměříž Archbishop's Palace – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Kroměříž Archbishop's Palace – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Internettsiden til slottet (tsjekkisk, polsk, tysk, engelsk, fransk, spansk, italiensk og portugisisk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Finnskogen Turistforening** (FT) er en av ca 55 medlemsforeninger i Den Norske Turistforening (DNT). Foreningen har sitt arbeids- og medlemsområde i Hedmark fylke i kommunene Eidskog, Kongsvinger, Grue, Åsnes, Våler og Elverum. I disse kommunene har FT ansvar for vedlikehold av ca 1300 km merket sti (inkludert Finnskogleden). FT driver også 11 hytter/koier. 10 av dem er ubetjente turistforeningshytter og en er en dagsturhytte. Pr 1/1-2012 har FT 1500 medlemmer.

Foreningens formål er todelt: 1) Få folk ut på tur! 2) Spre kunnskap om den skogfinske kulturen.
Aktiviteter; Hvert år arrangeres en rekke fellesturer – de aller fleste er dagsturer på Finnskogen og omegn. FT arrangerer også møter og deltar på diverse arrangement hvert år som f.eks. Jakt- og fiskedagene i Elverum. Kjentmannsmerket og Kjentmannstoppene er aktiviteter der turgåere kan oppsøke stemplingsposter og samle stempler til merke og andre premier.

Styrets leder heter Stein Briskerud og nestleder er Åsmund Skasdammen. Du treffer Finnskogen Turistforeing på nett; www.finnskogen-turistforening.no og etterhvert også på www.turistforeingen.no/finnskogen.
E-postadresse er; post@finnskogen-turistforening.no, telefon; 918 34 501 og postadresse; Pb 83, 2256 Grue Finnskog. Turistforeningen har også side på Facebook.
**Françoise Durr** (født 25. desember 1942 i Alger i Algerie) er en tidligere profesjonell fransk tennisspiller.

Durr vant i løpet av sin tenniskarriere 26 single- og 42 dubleturneringer. Hun var en av verdens ti beste kvinnelige singlespiller i perioden 1965–76 som best var hun nummer tre (1967) på rankingen. Hun ble profesjonell tennisspillere i 1968 i forbindelse med at «Open Era» innleddes. 

I 1967 spilte hun i finalen i Grand Slam-turneringen Franske mesterskapet. Hun møtte Lesley Turner fra Australia, som hadde vunnet turneringen to ganger før, Durr vant med 4-6, 6-3, 6-4 og tok dermed sin første og eneste Grand Slam-tittel i single. Hun vant også damedoublen sammen med Gail Sherriff som den første av i alt fem strake doubletittler i turneringen. En bedrift som senere har blitt tangert av Martina Navrátilová og Gigi Fernandez.

Som profesjonell spillere vant Durr 6 double- og 4 mixed doubletitler i Grand Slam-turneringer. Fire i double og tre i mixed double i French Open på Roland Garros, to i double i US Open og en mixed double i Wimbledon. Hun spilte i hele 6 doublefinaler i Wimbledon, siste gang i 1975, uten å lykkes å vinne.

Durr deltok også på det franske Fed Cup-laget i årene 1963–67, 1970, 1972 og 1977–79, hun spilte 48 Fed Cup-kamper hvorav hun vant 31. I 1996 var hun lagkaptein for det franske Fed Cup-laget. 

Francoise Durr ble i 2003 opptatt i International Tennis Hall of Fame.

Grand Slam-titler
-----------------

* Frankrike **Franske mesterskapet/French Open:**
	+ Single damer – 1967 (hun beseiret Lesley Turner med 4-6, 6-3, 6-4 i finalen)
	+ Double damer – 1967 (sammen med Gail Sherriff)
	+ Double damer – 1968 (sammen med Ann Haydon-Jones)
	+ Mixed double – 1968 (sammen med Jean-Claude Barclay)
	+ Double damer – 1969 (sammen med Ann Haydon-Jones)
	+ Double damer – 1970 (sammen med Gail Sherriff Chanfreau)
	+ Double damer – 1971 (sammen med Gail Sherriff Chanfreau)
	+ Mixed double – 1971 (sammen med Jean-Claude Barclay)
	+ Mixed double – 1973 (sammen med Jean-Claude Barclay)

* Storbritannia **Wimbledon:**
	+ Mixed double – 1976 (sammen med Tony Roche)

* USA **US Open:**
	+ Double damer – 1969 (sammen med Darlene Hard)
	+ Double damer – 1972 (sammen med Betty Stöve)

Referanser
----------

1. 1 2 3   100 years of Wimbledon, side(r) 211[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.republicain-lorrain.fr, besøkt 1. august 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.tennisfame.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Françoise Durr – WTA Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Françoise Durr – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Françoise Durr – FedCup Rediger på Wikidata

* (en) Françoise Durr – International Tennis Hall of Fame Rediger på Wikidata