recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En gast i U.S. Navy signaliserer bokstaven «U» med håndflagg under etterforsyning av drivstoff til sjøs
Tysk soldat kommuniserer med semaforflagg med tyske marinefartøy ved kysten av Frankrike, oktober 1940, fra Deutsches Bundesarchiv
**Semafor** (av gresk *sema*, «tegn», og *ferein*, «å bære») er et system for «skriftlig» (alfabettilknyttet) kommunikasjon over lengre avstander med fri sikt ved hjelp av armer med signalflagg eller en stolpe med tilsvarende bevegelige armer.

Semaforalfabetet er ett av flere kommunikasjonsmidler som kom i bruk før telegraf og trådløs radio overtok. Spesielt jernbanevesen og losvesen så seg nytte av denne måten å sende meldinger på, og brukte den til korte kodete meldinger om ventet/uventet anløp m.m. Det er fortsatt i bruk i enkelte lands militære styrker som reservekommunikasjon som ikke kan avlyttes eller lett forstyrres. I speiderbevegelsen er det fortsatt beskrevet i speiderboken.

På faste signalstasjoner var det mulig å bruke lys, slik at en fikk en mulighet til også å sende om natten. Dette ble sjelden gjort, da feilavlesningsmulighetene ble uønsket store.

Bruken av slike signalstasjoner ble utbredt omkring 1800-tallet, med flere systemer i bruk.

Flaggenes utforming og farge har variert etter hva en har sett som lettest avlesbart.
Alfabetet nedenfor er fremstilt slik en ser det når en mottar en melding. Senderen må altså gjøre dette speilvendt. En del av tilleggstegnene varierer fra land til land.

* Bokstav: A, Tall: 1Bokstav: A, Tall: 1
* Bokstav: B, Tall: 2Bokstav: B, Tall: 2
* Bokstav: C, Tall: 3Bokstav: C, Tall: 3
* Bokstav: D, Tall: 4Bokstav: D, Tall: 4
* Bokstav: E, Tall: 5Bokstav: E, Tall: 5
* Bokstav: F, Tall: 6Bokstav: F, Tall: 6
* Bokstav: G, Tall: 7Bokstav: G, Tall: 7
* Bokstav: H, Tall: 8Bokstav: H, Tall: 8
* Bokstav: I, Tall: 9Bokstav: I, Tall: 9
* Bokstav: JBokstav: J
* Bokstav: K, Tall: 0Bokstav: K, Tall: 0
* Bokstav: LBokstav: L
* Bokstav: MBokstav: M
* Bokstav: NBokstav: N
* Bokstav: OBokstav: O
* Bokstav: PBokstav: P
* Bokstav: QBokstav: Q
* Bokstav: RBokstav: R
* Bokstav: SBokstav: S
* Bokstav: TBokstav: T
* Bokstav: UBokstav: U
* Bokstav: VBokstav: V
* Bokstav: WBokstav: W
* Bokstav: XBokstav: X
* Bokstav: YBokstav: Y
* Bokstav: Å eller ZBokstav: Å eller Z
* Æ eller «De neste er tall»Æ eller «De neste er tall»
* Ø eller Overgang/annullererØ eller Overgang/annullerer
* Klar/mellomromKlar/mellomrom
* FeilmeldingFeilmelding

Se også
-------

* Signalflagg
* Optisk telegraf

Eksterne lenker
---------------

* (en) Flag semaphore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 80 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Utbredelse markert i rødt
**Beixinkulturen** (kinesisk: 北辛文化, pinyin: *Beixin wenhua*) er en neolittisk kultur datert til 5400 til 4400 f.Kr. og er oppkalt etter sitt arkeologiske funnsted Beixin i provinsen Shandong i Kina. 

Den etterfulgte Houlikulturen (6500–5500 f.Kr.) og kom forut for Dawenkoukulturen (4100–2600). som oppviser nære bånd til.

Utforskning og levninger
------------------------

Landsbyen Beixin i byfylket Tengzhou ligger ved Gulelvens sørlige historiske nedre løp (nå løper elven ikke lenger her), og det var har at man i 1964 oppdaget rester av kulturen. Området ble utgravet i 1978 og 1979. Femti steder knyttet til kulturen er etterhvert blitt avdekket. Man dyrket hirse og brukte vannbøffel som trekkdyr.

Funnstedet, *Běixīn yízhǐ*(北辛遗址), ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Referanser
----------

1. ↑  *Cihai*, s.85
2. ↑  Hirst, K. Kris (2013). «Beixin Culture». About.com. Arkivert fra originalen 19. september 2005. Besøkt 16. september 2013.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. september 2005. Besøkt 29. januar 2020.

Litteratur
----------

* *Cihai*. Shanghai: Shanghai cishu chubanshe 2002; ISBN 7-5326-0839-5

Eksterne lenker
---------------

* Beixin wenhua

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Travløp på Vincennes-banen i Frankrike
En **veddeløpsbane** er en arena hvor det foregår organisert veddeløp for dyr (hester, hunder, kameler).

Navnet *totalisatorbane* benyttes også, det ordet kommer opprinnelig fra en maskin (totalisator) som beregner tilbakebetaling til spillerne (odds) ut fra innsatsen på de enkelte deltagerne i veddeløpet.

Norge
-----

Fra 24. september 1982 har Norsk Rikstoto det overordnede ansvaret for all totalisatorspill i Norge.
I Norge er det utelukkende totalisatorbaner for spill på hester. Det er 11 travbaner med totalisator, og en galoppbane.

### Travbaner

* Bergen Travpark (BT) ved Bergen
* Biri Travbane (BI) ved Gjøvik
* Bjerke Travbane (B) ved Oslo
* Drammen Travbane (D) ved Drammen
* Forus Travbane (F) ved Stavanger
* Harstad Travpark (HA) ved Harstad
* Jarlsberg Travbane (J) ved Tønsberg
* Klosterskogen Travbane (K) ved Skien
* Leangen Travbane (L) ved Trondheim
* Momarken Travbane (M) ved Mysen
* Sørlandets Travpark (ST) ved Kristiansand

### Galoppbane

* Øvrevoll Galoppbane (Ø) ved Oslo

Tilbakebetalingsandeler
-----------------------

Tilbakebetalingsandelen er den andelen av spillernes innsatser som blir tilbakebetalt til spillerne etter at premier til hesteeierne, kommisjonærkostnader, arrangørens andel og statens avgifter (3,5%) er fratrukket. Tilbakebetalingsandelen er ulik for ulike typer spill. Fra 20. mars 2000 er tilbakebetalingsandelene:

* Vinner – 80%.
* Plass – 80%.
* Duo – 75%.
* Dagens dobbel – 75%.
* Trippel – 70%.
* V5 – 65%.
* Internasjonal V65 – 65%.
* V75 – 60%.

Eksterne lenker
---------------

* Lov om veddemål ved totalisator
* Reglement for totalisatorbaner.
* Norsk Rikstoto, hjemmeside
***Laissez-faire*** er et fransk uttrykk som betyr «la det være» eller «la det skure». Det kan også uttrykkes via «*laissez-passer*», som betyr «la det gå sin gang/passere»

Det er også sagt at dette uttrykket har sin opprinnelse fra 1600-tallet, hvor økonomien i Frankrike var kraftig regulert. Kong Ludvig XIVs reguleringsvennlige finansminister Jean-Baptiste Colbert skal i et møte med en samling forretningsmenn ha spurt om hva han kunne gjøre for at økonomien og handelen ville styrkes. Da skal den liberale forretningsmannen M. Le Gendre ha svart lakonisk: «*Laissez-nous faire*», noe som direkte oversatt blir «la oss gjøre», med betydningen «bare overlat til oss å gjøre det vi finner hensiktsmessig». *Laissez-faire* ble deretter et populært internasjonalt slagord for et fritt marked, motstand mot merkantilisme og begrenset statsmakt.

*Laissez-faire*-økonomi betyr at markedet fungerer best uten innblanding. For eksempel er det unødvendig at staten styrer forsyningen av varer til forbrukere i ulike deler av landet, slik det fungerer i land med planøkonomi. Markedet vil selv effektivt gi tilgang (tilbud) på varer hvor det eksisterer etterspørsel, på grunn av konkurranse og ønske om å tjene penger. Dersom tannkrem er etterspurt, vil markedet levere tannkrem. Hvis markedet etterspør sko i størrelse 45, vil markedet klare å levere slike.

*Laissez-faire* er en av grunnpilarene i den klassiske liberalismen.

Referanser
----------

1. ↑  En anekdote om Le Gendre blir kort nevnt i J. Turgots «Eloge de Vincent de Gournay»,  *Mercure*, august 1759).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leave Us Alone - Lewis J. Walker Arkivert 29. september 2007 hos Wayback Machine.
* (no) Filosofi en innføring, Politikk - Vegard Martinsen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Beitstadsundet sett fra det 75 meter høye gruvetårnet i Malm. Foto: Stein Anders Larsen 
**Beitstadsundet** er en fjordarm av Trondheimsfjorden som går nordover fra Beitstadfjorden og inn til Vellamelen ved Hjellbotn. Fjorden har en lengde på 13 kilometer og ligger i Steinkjer kommune i Trøndelag. 

Fjorden har innløp mellom Ramberg i vest og Setervika i øst. Fjorden strekker seg nordover til Malm, kommunesenteret i tidligere Verran kommune som ligger på vestsiden av fjorden. Ved Malm svinger fjorden skarpt nordøstover. Fjorden er cirka 300–600 meter bred, men ved Hjellbotn blir den langt bredere. Hjellbotn er på det meste 3,5 kilometer fra øst til vest, men bare 1 til 1,2 kilometer fra innløpet i sør og nordover.

I 2020 åpnet Beitstadsundbrua på fylkesvei 17 som går over Beitstadsundet like vest for Hjellbotn.

Referanser
----------

1. ↑  *Den Norske los. Bind 4: Farvannsbeskrivelse Statt-Rørvik*. Stavanger: Norges sjøkartverk. 1992. s. 251. ISBN 8290653093.
2. ↑  Beitstadsundet på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***The Marriage Lie*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Stuart Paton.

Handling
--------

Douglas Seward, en ung ingeniør, sliter med å skaffe seg en stilling hos Terence Craver - en entreprenør. På jakt etter en passende kone møtes Seward og Eileen Orton, som har blitt fattig etter at faren hennes døde. Seward gjør en avtale om å støtte henne økonomisk, men bare hvis hun går med på å presentere seg som hans kone.

Senere får Seward en stilling hos Terence Craver, og reiser på oppdrag til Sør-Amerika. Entreprenøren, som har en mani for attraktive kvinner, forelsker seg snart i Eileen - men hun bryr seg ikke om ham. Flere måneder senere kommer Seward hjem til New York for å se Eileen, og har virkelig utviklet romantiske følelser for henne.

Skuespillere
------------

* Carmel Myers som Eileen Orton
* Kenneth Harlan som Douglas Seward
* Harry Carter som Terence Carver
* William Quinn som Parson Dye
* Joseph W. Girard som Jim Orton

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 7. april 2016.
2. ↑  The Marriage Lie
3. ↑  THE MARRIAGE LIE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Marriage Lie* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Marriage Lie* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Marriage Lie* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Marriage Lie* på Silent Era Rediger på Wikidata
Bygging av ny trase for strekningen, 2012
**Chengdu-Kunming-jernbanen** (forenklet kinesisk: 成昆铁路; pinyin: **Cheng-Kun tielu**) er en jernbanestrekning som løper fra Chengdu i provinsen Sichuan til Kunming i Yunnan i Folkerepublikken Kina. Den er en av de viktigste jerrnbanestrekningene i det sørvestre Kina.

Lengden er på rundt 1 100 km. Byggingen varte fra 1958 til 1970. Strekningen fører gjennom fjellpartiet Hengduan Shan, og krysser de store elvene Min Jiang, Qingyi Jiang, Dadu He og Jinsha Jiang (Chang Jiang).

De viktigste av de 124 stasjonene er Chengdu, Pengshan, Jiajiang, Emei, Ebian, Ganluo, Xide, Xichang, Dechang, Miyi og Panzhihua i Sichuan, og Yuanmou, Lufeng, Anning og Kunming i Yunnan.

Historie
--------

Planleggingen av linjen begynte i 1952 og flere traseer ble vurdert. Den vestligste, som fører gjennom vanskeligst terreng, ble valgt i 1956. Byggingen begynte i 1958 under «det store spranget» og skjøt fart i 1964. I juli 1970 var byggingen ferdig, og trafikken ble satt i gang i januar 1971. Byggeprosessen var farefull og 2 100 arbeidere omkom. I august 2000 var hele linjen blitt elektrifisert.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  《中国铁路线》 P25-26 Besøkt 31. juli 2011
2. ↑  "成昆铁路：生命铺就的英雄史诗" Arkivert 23. mai 2011 hos Wayback Machine. Besøkt 31. juli 2011

Eksterne lenker
---------------

* Cheng-Kun tielu
Papadams
En papadum under røsting over åpen ild
*«Papar» omdirigeres hit. For byen i Malaysia, se «Papar (Sabah)»*
**Papadam**, **papadum**, **papad** eller **papar** (devanagari: पापड, *pāpaḍ*) er en svært tynn fritert leiv av linsemel. Papadams er svært sprø og benyttes i det indiske kjøkken sammen med curryer eller som snacks. 

Papadums (Lisboa)
Deigen er av linsemel, eller en blanding av linse- og rismel. Det finnes også varianter med kikertmel. Pepper, chili, spisskummen, hvitløk eller andre krydder og urter gir papadams en pikant smak. 

Den tradisjonelle tilberedelsmetoden er en beggesidig fritering av de tynne skivene i varm matolje. Skivene avkjøles på en rist eller på papir som kan suge til seg olje. For å redusere det høye fettinnholdet som konsentreres ved friteringen, kan man også holde papadamene med tang inn i en varm tandoorovn, grille dem på en rist, eller pensle dem tynt med olje og varme dem en kort stund i en mikrobølgeovn. 

Ettersom papadams lett trekker til seg fuktighet, gjelder det å fortære dem raskt etter tilberedelsen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Jury Dimitri Chechi** (født 11. oktober 1969) er en tidligere italiensk turner.

Biografi
--------

Chechi er født i Prato i Toscana). Han vant gull i ringer under Sommer-OL 1996 i Atlanta, og bronse under Sommer-OL 2004 i Athen. Denne bronsen vant han i en alder av 35 år, etter sitt comeback som turner, og var da 10-15 år eldre enn de fleste av konkurrentene.

Han dominerte i sin spesialgren, som var ringer, på 90-tallet. Han fikk derfor tilnavnet "The Lord of the Rings" (Ringenes Herre). Imidlertid kunne han ikke delta under Sommer-OL 1992 i Barcelona og OL i Sidney fire år senere på grunn av skader. Han har vunnet 5 gull og to bronse under VM i turn, og to bronse under EM.

I åpningsseremonien under lekene i Athen i 2004 var han Italias flaggbærer, og han deltok også i åpningsseremonien under vinter-OL 2006 i Torino.

Jury skapte diskusjoner under OL i 2004, da han tok sølvmedaljevinneren i ringer, Jordan Jovtchev i hånden og gratulerte ham, samtidig som han signaliserte at det var han selv som burde ha vunnet gullet.

Referanser
----------

1. ↑   www.quirinale.it, besøkt 12. april 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Jury Chechi – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Jury Chechi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jury Chechi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Jury Chechi – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Jury Chechi – FIG Rediger på Wikidata

* (en) Jury Chechi – Gymn Forum Rediger på Wikidata
* Jury Chechis offisielle hjemmeside (italiensk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** ICCU **·** Munzinger (sport)
 |
Tre showgirls på scenen fra et show i San Diego  Foto: Phil Konstantin 
En **showgirl** er en danser eller artist i et show, typisk (men ikke nødvendigvis) i Las Vegas i Nevada.

Showgirls følger vanligvis strenge dietter og treningsprogrammer for å holde kroppen egnet og i form til sceneopptredenene sine. Selve showgirl-en blir ansett som en del av et kunstverk, eller en menneskelig skulptur, designet for å pryde scenen med store, flotte kostymer.

Mange av teaterprodusentene i Las Vegas anser ikke showgirls som noe annet enn mannekenger. En vanlig misforståelse blant personer som ikke har vært på en danseshow er at showgirls er en del av sexindustrien, men dette stemmer ikke.

Bemerkelsesverdige kvinner som har arbeidet som showgirls
---------------------------------------------------------

* Joan Brown
* Maria Ford
* Christine Keeler
* Barbara Blakely Marx
* Valerie Perrine

Showgirls i populærkulturen
---------------------------

* *Showgirls* – En film fra 1995, med Elizabeth Berkley i hovedrollen.
* *Vega$* – En TV-serie om en detektiv i Las Vegas, der showgirls ofte opptrådte i biroller.

Steder der man kan se showgirls opptre
--------------------------------------

* *Folies Bergere* (Paris, Las Vegas)
* *Moulin Rouge* (Paris)
* *Jubilee* (Las Vegas)
* *Splash* (Riviera Hotel & Casino, Las Vegas)
* *Follies* (Palm Springs i California)
Kjempen WR124 inne i sin utkastede sky av gass, M1-67
**Wolf-Rayet-stjerne** er en stjerne med høy overflatetemperatur og hvor spektrumet viser et svært bredt og kraftig emisjonsspekter. Opprinnelig er det en døende stjerne som under kjempestadiet har en masse som overstiger 30 solmasser og derfor fusjonerer helium i slike mengder at overflaten varmes til oppimot 70 000 kelvin. Den høye temperaturen gjør at stjernen blåser vekk sitt ytre hydrogenlager og på den måten blottlegger hele den varme kjernen. En kjerne som i sin tur kaster ut ladede partikler med svært høye hastigheter.

En Wolf-Rayet-stjerne finnes for eksempel i sentrum av stjernetåken Crescent, som ligger i stjernebildet Svanen på en avstand av 4 700 lysår. Stjernen, WR 136, som ble en Wolf-Rayet for 250 000 år siden, har en overflatetemperatur på 25 000 kelvin. Supernovaen SN 2008D ble forårsaket av en WR-stjerne.

Stjernetypen har fått sitt navn etter de franske vitenskapsmennene som oppdaget fenomenet, Charles Wolf og Georges Rayet

Kilder
------

* *Astronomy*, September 2003

Eksterne lenker
---------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portalikon | Portal:Astronomi  |

Portal: Astronomi

* (en) Wolf-Rayet stars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Wolf–Rayet-stjerne i Unified Astronomy Thesaurus Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Peter Hallberg** (født 25. januar 1916, død 4. mars 1995) var en svensk filolog i norrøne studier, fra 1944 til 1947 svensk lektor og dosent ved Háskóli Íslands; dr. phil. i 1951 på en avhandling om «Natursymboler i svensk lyrik från nyromantikken till Karlfeldt»; fra 1951 dosent og fra 1975 professor i litteraturvitenskap ved Göteborgs universitet, Sverige.

Peter Hallberg er kjent for sine studier over Halldór Laxness' forfatterskap i verker som «Halldór Kiljan Laxness» (1952), «Den store vävaren» (1954) og «Skaldens hus» (1956). Han har foruten adskillige vitenskapelige artikler om islandsk litteratur, bl.a. «Den isländska sagan» (1956) også skrevet «Den fornisländska poesien» (1962).

Priser og utmerkelser
---------------------

* 1965 – Svenska Akademiens översättarpris

Referanser
----------

1. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 17. september 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Peter Hallberg; litteraturbanken.se

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Sven Barthel | **Svenska Akademiens översättarpris**(1965) | Neste mottaker:Erik Mesterton |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt översättarlexikon **·** Svenske Litteraturbanken **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Wolf Lowry*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av William S. Hart.

Handling
--------

Tom "Wolf" Lowry, eieren av en ranch, tolererer ingen inntrengere i livet hans. Når han hører at en gruppe nybyggere har kommet inn i dalen hans, går han for å konfrontere dem. Men han forandrer mening når han møter Mary Davis, en ung kvinne som har kommet vestover for å finne sin savnede kjæreste Owen Thorpe. Mary pleier Lowrys skader, etter at han blir såret av eiendomsmegleren Buck Fanning. Lowry forhindrer Banning fra å voldta Mary, og han blir snart forelsket i Mary. Hun går med på å bli hans kone, etter å ha mistet alt håp om å finne hennes tidligere kjæreste.

Ved en tilfeldighet finner Lowry igjen Owen. Men når Owen og Mary møtes og planlegger å stikke av sammen, insisterer Lowry på at hun respekterer avtalen deres om å gifte seg med ham. På selve bryllupsdagen deres forandrer Lowry seg imidlertid, og han tar med seg Owen og Mary til en pastor. Han ber pastoren gifte de to elskerne i stedet. Lowry etterlater deretter Mary en melding som sier at han planlegger å reise til Alaska. Fem år senere er Mary og Owen foreldre til en liten sønn, som har fått navnet Tom.

Skuespillere
------------

* William S. Hart som Tom Lowry
* Aaron Edwards som Buck Fanning
* William Fairbanks som Owen Thorpe
* Margery Wilson som Mary Davis

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 7. mai 2016.
2. ↑   www.imdb.com, besøkt 7. mai 2016[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Wolf Lowry
4. ↑  WOLF LOWRY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Wolf Lowry* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Wolf Lowry* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Wolf Lowry* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Wolf Lowry* på Silent Era Rediger på Wikidata
Den Salige Peter González
Den **Salige Peter González i Dominikanerordenen** (født 1190, død 15. april 1246), noen ganger referert til som **Pedro González Telmo**, **Saint Telmo**, eller **Saint Elmo**, var en kastiljansk dominikansk munk og prest, født i år 1190 i Frómista, Palencia, Kongeriket Castilla og Leon.

Liv
---

González ble utdannet av sin onkel, biskopen av Astorga, som ga ham et kall da han var svært ung. Ved en anledning, da han reiste i triumf inn i byen snublet hesten og Peter ble kastet ut i gjørma til glede for tilskuerne. Han revurderte sitt kall og senere sluttet han i sin stilling for å vie seg til den dominikanske orden. González ble en kjent forkynner; hvorhenn han talte, samlet det seg store folkemengder for å høre ham og utallige omvendelsen ble resultatet av hans innsats.

Han tilbragte mye av sin tid som predikant. Etter at Kong Saint Ferdinand IV av Castilla og Leon erobret Córdoba, lykkedes det Peter i å avholde soldatene fra plyndring i byen.

Etter at han avsluttet sitt kall, viet Peter resten av sitt liv til å forkynne i Nordvest-Spania, og utviklet en spesiell evne[*klargjør*] til å forkynne for spanske og portugisiske sjømenn. Han døde den 15. april 1246, Tui og er begravet i den lokale katedralen.

Ydmykhet
--------

Selv om hans status[*klargjør*] ble bekreftet i 1741 av Pave Benedikt XIV og til tross for hans vanlige tilnavn var "hellig, « ble Peter aldri formelt kanonisert. Peter González ble saligkåret i 1254 av Pave Innocent IV.

Den lille «Elmo» (eller «Telmo») var antagelig martyr-biskopen Saint Erasmus (døde ca. 303), en av de fjorten nødhjelpere som har navnet «Elemo» som er en slags forkortelse av *Erasmus*. Men, som Erasmus er skytshelgen for sjøfolk generelt, og Peter González for spanske og portugisiske sjømenn spesielt, har begge vært populært brukt som «Saint Elemo»

Referanser
----------

1. 1 2   Ökumenisches Heiligenlexikon, oppført som Petrus Gonzáles, Ökumenisches Heiligenlexikon ID P/Petrus\_Gonzales\_Elmo.htm[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   GCatholic.org, GCatholic person ID 68960[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Find a Grave, oppført som Elmo, Find a Grave 9470644[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Foley OFM, Leonard.
5. 1 2  Mershman, Francis.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Shouyang** (kinesisk: 寿阳县; pinyin: *Shòuyáng Xiàn*) er et fylke i Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Jinzhong.

Befolkningen var på 212 123 innbyggere i 1999.

Templene *Jinguang si* (普光寺), *Futian si* (福田寺) og *Mengjiagou Longquan si* (孟家沟龙泉寺) har siden 2006 vært oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 307 passerer gjennom området. Den begynner i Qikou i Hebei og fører gjennom provinsene Shanxi og Shaanxi til Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.

Shitai Expressway, hovedferdselsåren mellom Shanxis hovedstad Taiyuan og naboprovinsen Hebeis hovedstad Shijiazhuang, fører gjennom Shouyang fylke.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Wolf Rüdiger Hess** (Heß på tysk, født 18. november 1937, død 24. oktober 2001) var en tysk arkitekt. Han var sønn til Rudolf Hess og Ilse Pröhl Hess, Adolf Hitler var hans gudfar. Rudolf Hess fløy på egen hånd i 1941 til Storbritannia, og satt deretter i fangenskap til sin død i 1987.

Han var en uttalt kritiker av undersøkelsen av hans fars død, som han trodde var en cover-up. Han hevdet at den britiske hemmelige etterretningstjenesten (SIS) hadde drept faren for å hindre at han ble løslatt på prøve som han trodde var nært forestående. Hess hevdet at SIS drepte faren fordi den britiske regjeringen var redd for ham, og at han ville avsløre pinlig informasjon om britiske handlinger under andre verdenskrig dersom han fikk snakke fritt. Wolf Rüdiger Hess mente at seierherrene bevisst forfalsket historien og at faren ville vært en god kandidat til Nobels fredspris. I 2007 ble dokumenter som demonstrerte britisk støtte til Hess utgivelse på humanitære grunnlag og deres kampanje mot motstandsdyktig sovjetisk motsetning til utgivelsen publisert.

Hess argumenterte blant annet med at den 93-årige faren var så svekket at han ikke var i stand til å snøre sine egne skolisser og langt mindre binde en renneløkke av en elektrisk ledning for å ta sitt eget liv. Han bestilte sammen med advokaten obduksjon av faren. Hans arbeid for å renvaske faren fikk særlig støtte i høyreradikale kretser i Tyskland.

Hess skrev tre bøker: *Min far Rudolf Hess (1986), Hvem myrdet min far, Rudolf Hess? (1989)* og *Rudolf Heß: Ich bereue nichts (Rudolf Hess: Jeg beklager ikke noe) (1994/1998).*

Hess var leder av "Rudolf-Heß-Gesellschaft e.V." til sin død. Han etterlot enke og tre barn.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  Milward, Alan (7. august 1986). «The Prisoner of Spandau». *London Review of Books*. s. 16–17. ISSN 0260-9592. Besøkt 7. mai 2017.
5. ↑  «Top Nazi Rudolf Hess exhumed from 'pilgrimage' grave». *BBC News* **(engelsk)**. 21. juli 2011. Besøkt 7. mai 2017.
6. ↑  «På denne dag». *Aftenposten*. 26. august 2016.
7. ↑  Times, Serge Schmemann, Special To The New York (25. august 1987). «Hess Is Buried Secretly by Family; Son Is Reported to Suffer Stroke». *The New York Times*. ISSN 0362-4331. Besøkt 7. mai 2017.
8. ↑  «Hess' Leichnam exhumiert: Wunsiedel setzt Nazi-Wallfahrten ein Ende». *DIE WELT*. 21.07.2011. Besøkt 7. mai 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Strasserisme** er en splitterbevegelse av nasjonalsosialismen som representerte en mer radikal, massepreget form for fascisme enn det nazi-bevegelsen under Adolf Hitler praktiserte. Strasseristene, med brødrene Gregor og Otto Strasser i spissen, vektla de sosialistiske elementene i ideologien, som spilte en mindre rolle for Hitler selv, og som Hitler uttrykkelig forlot senest efter den såkalte «Strasser-krisen» som fulgte det for nasjonalsosialistene skuffende riksdagsvalget i 1932.

I det hemmelige møtet mellom ledende representanter for NSDAP og tysk industri efter partiets maktovertagelse i 1933, bekreftet Hitler sin næringslivsvennlige kurs på bekostning av venstreorientert ideologi.

Otto Strasser ble utvist fra NSDAP i 1930, mens Gregor Strasser ble myrdet i forbindelse med det som er kjent som De lange knivers natt i 1934, da nazistene utraderte restene av den radikale NSDAP-fløyen, som i all hovedsak var organisert i SA.

Se også
-------

* Gregor Strasser
* Otto Strasser
* Die Schwarze Front
Strategic Petroleum Reserves, United States, 2018.
En tekniker inspiserer utstyr ved reservoaret West Hackberry nær Lake Charles, Louisiana
**Strategic Petroleum Reserve** (**SPR**), den strategiske petroleumsreserven, er et amerikansk nødforråd av petroleum som holdes ved like av Energidepartementet. Det er den største oljereserven i verden, med en kapasitet på opptil 116 millioner m³ (727 millioner fat) råolje.

Reserven lagres på fire steder på Gulfkysten, hver beliggende i nærheten av et stort senter for petrokjemisk raffinering. Hvert sted inneholder et antall kunstige grotter som er laget i salthvelvinger under jordoverflaten.

* Bryan Mound – beliggende i nærheten av Freeport, Texas. Kapasitet på 36 000 000 m³ (226 millioner fat).
* Big Hill – beliggende i nærheten av Winnie, Texas. Kapasitet på 25 000 000 m³ (160 millioner fat).
* West Hackberry – beliggende i nærheten av Lake Charles, Louisiana. Kapasitet på 35 000 000 m³ (219 millioner fat).
* Bayou Choctaw – beliggende i nærheten av Baton Rouge, Louisiana. Kapasitet på 11 000 000 m³ (72 millioner fat).

Et femte sted, Weeks Island i Iberia Parish i Louisiana, hadde grotter med en kapasitet på 11 000 000 m³ (72 millioner fat), men ble stengt i 1999.

Separate grotter på hvert sted kan ligge opptil 1000 m under jordoverflaten og er gjennomsnittlig 60 m brede og 600 m dype med en kapasitet på mellom 1 og 5 millioner m³ (6 til 30 millioner fat). Hulene ble skapt ved å bore ned i bakken og deretter oppløse saltet med vann. Det kostet nesten 4 milliarder dollar å opprette anleggene.

Tilgang til reserven er fastlagt i lovbestemte kriterier fra 1975, og hovedformålet er å motvirke en alvorlig forstyrrelse i oljeleveransene. Den maksimale uttagningsraten, på grunn av fysiske begrensninger, er 8 m³/s (4,4 millioner fat om dagen). Oljen kan nå markedet 13 dager etter at presidenten gir ordre om åpning.

SPR ble opprettet som følge av oljekrisen i 1973. Loven fra 1975 påla regjeringen å opprette en reserve på 1 milliard fat (159 million m³). Arbeidet med å anlegge de første grottene kom igang i juni 1977. Det er forventet at de er brukbare frem til 2025.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Strategic Petroleum Reserve (United States) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* DOE Petroleum Reserves
* De strategiske petroleumsreservene (SPR) som oljepolitisk kriseredskap
***Stranger Than Fiction*** er en amerikansk dramakomedie fra 2006. Filmen er regissert av Marc Forster, skrevet av Zach Helm og har Will Ferrell, Maggie Gyllenhaal, Emma Thompson og Dustin Hoffman i hovedrollene.

Handling
--------

Harold Crick (Will Ferrell) er en kjedelig regnskapsfører hos skatteetaten IRS som følger sitt eget skjema til punkt og prikke hver eneste dag; alt fra å pusse tennene til å telle skritt til bussholdeplassen må skje på en bestemt måte. Han tar alle regnestykker på strak arm og tar nådeløst skattesnytere med buksa nede. Men en dag (rettere sagt en onsdag) tar Harolds liv en dramatisk vending. Han får en fortellerstemme i hodet som beskriver alt han gjør i livet. Det påvirker livet hans; blant annet hvordan han møter en jente han blir forelsket i (Maggie Gyllenhaal) og rutinene hans. Og når stemmen i tillegg forteller at Harold snart skal dø, får han naturligvis panikk. Han skjønner at han er en del av en bok som snart skal gis ut av forfatteren Karen Eiffel (Emma Thompson), som ikke har en anelse om at historien hun skriver på, omhandler en virkelig person. Det gjelder å finne henne kvikt, ellers er livet til Harold ubønnhørlig over. Som hjelp på veien får han den eksentriske professor Jules Hilbert (Dustin Hoffman), som etter hvert utvikler sin egen agenda for denne kompliserte historien...

Om filmen
---------

*Stranger Than Fiction* hadde et budsjett på 30 millioner dollar, og spilte inn totalt 53 millioner dollar på verdensbasis. Amerikanske anmeldere likte filmen meget godt; den står med sterke 72% positive anmeldelser på nettstedet Rotten Tomatoes. På det brukerbaserte nettstedet Internet Movie Database har filmen også en meget god anseelse; der ligger den på et gjennomsnitt på 7,7 etter over 100 000 stemmer.

Rolleliste
----------

| Rolle | Skuespiller |
| --- | --- |
| Harold Crick | Will Ferrell |
| Ana Pascal | Maggie Gyllenhaal |
| Karen Eiffel | Emma Thompson |
| Prof. Jules Hilbert | Dustin Hoffman |
| Penny Escher | Queen Latifah |
| Dave | Tony Hale |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Stranger Than Fiction* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Stranger Than Fiction* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Stranger Than Fiction* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Stranger Than Fiction* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Stranger Than Fiction* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Stranger Than Fiction* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Stranger Than Fiction* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Stranger Than Fiction* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Stranger Than Fiction* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Stranger Than Fiction* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**«Stranger in Paradise»** er en populærmusikksang fra musikalen *Kismet* (1953) og er kreditert Robert Wright og George Forrest. I likhet med all musikk i den musikalen er melodien basert på musikk komponert av Alexander Borodin, i dette tilfellet «Jomfruenes glidende dans» fra «Polovetiske danser».

Richard Kiley og Doretta Morrow (i rollene som The Caliph og Marsinah) fremførte sangen i den opprinnelige rollebesetningen av *Kismet*.

Vic Damone og Ann Blyth fremførte sangen i filmen fra 1955.

Den mest populære versjonen ble sunget av Tony Bennett, men versjonene med The Four Aces og Tony Martin var også populære i 1954. Bennetts versjon nådde førsteplassen på den britiske singlelisten i mai 1954. Det var ikke før i 1955 at *Kismet* og således sangene fra musikalen kom til London.

Coverversjoner
--------------

* Sarah Brightman
* Ray Conniff
* Curtis Counce
* Isaac Hayes
* Wes Montgomery
* Saint Etienne
* George Shearing
* Keeley Smith
* Sun Ra
* The Supremes (På albumet *I Hear a Symphony*)

Norsk versjon
-------------

Egil Monn-Iversen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Fremmed i Lykkeland».

### Innspilling

* Nora Brockstedt, Egil Monn-Iversens orkester. Utgitt på 78-platen RCA NA 1083.

I videospill
------------

Sangen var med i videospillet *Jikkyō Oshaberi Parodius* for PlayStation. Ikke bare forekommer den som bakgrunnsmusikk i *Parodius*, den var også med i *Ape Escape 3* på Saru-Mons (Immobile) Castle stage.

Annet
-----

I filmen *Breakfast for Champions* fra 1999, basert på Kurt Vonneguts roman med samme navn, ble sangen anvendt som tilbakevendende motiv.

Den forekom også i en anime, *Zettai Shōnen*, som ringetone.

Referanser
----------

1. ↑  Kismet - IBDB: The official source for Broadway information
2. ↑  IBDB Home Page Kismet[*død lenke*]
3. ↑  Kismet (1955) – Soundtracks
4. ↑   Roberts, Daivd (2006):  *British Hit Records & Albums*  (19th ed.). London: Guinness World Records Limited. Side 54 ISBN 1-904994-10-5
5. ↑  Rice, Jo (1982): *The Guinness Book of 500 Number One Hits* (1st ed.). Enfield: Middlesex. Guinness Superlatives Ltd. Side 19 ISBN 0-85112-250-7
6. ↑  Se plateetiketten
*For hoppbakken brukt i Husebyrennene, se Kastellbakken.*

**Husebybakken** (1B–43, 2–48) er en vei i Bydel Ullern i Oslo. Veien går fra Ullernchausseen og slynger seg oppover Husebyåsen før den ender i Smithsvingen oppe ved Husebyskogen. Ved Husebybakkens nederste del lå tidligere Samkjøringens hovedkontrollsentral. Lenger opp krysser Kolsåsbanen i bro over veien. Montebello stasjon ligger like ved.

Historie
--------

Husebybakken passerer stedet der Christiania Skiklub avholdt Husebyrennene. Hoppbakken, som ble kalt *Kastellbakken*, hadde unnarennet i skrenten ned mot Smestad Gjenbruksstasjon, der hvor Smestad brannstasjon før lå, og ovarannet om lag ved Husebybakken 20. En bronseplakett markerer nå stedet rennene ble avholdt.

Det ledsagende fotografiet ble tatt 5. februar 1883 på 1⁄50 sekund av den polske fotografen Ludwik Szaciński (senere utnevnt til hoffotograf). Szaciński tok minst to fotografier i Husebybakken den dagen. Anders Beer Wilse avfotograferte en papirpositiv i 1923.

I perioden fra 1. juli 2006 til 31. mai 2008 lå det ved denne veien en midlertidig endestasjon på Kolsåsbanen kalt Husebybakken stasjon, som var til erstatning for Montebello stasjon mens den ble bygget om.

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
2. ↑  *Skiforeningens årbok 2019* (PDF). 2019. s. 66 – 72.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Husebybakken». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 268. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* Nettside med utsikt fra Husebybakken

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Östermalm** er en bydel i Stockholms innerstad.

Grenser
-------

Bydelen avgrenses av Saltsjöns strand, Birger Jarlsgatan, hele Valhallavägen, pluss en forlengelse etter Gärdesgatan ned mot stranden ved Djurgårdsbrunnsviken.

Historie
--------

Strandvägen, Östermalm
Östermalm ble tidligere kalt Ladugårdslandet og Ladugårdsgärdet; navnet viser til de fire kongelige låvene (ladugårder) i området: Medelby, Kaknäs, Unnanrör og Vädla. Av disse er det bare Kaknäs som lever videre som stedsnavn; her finner en det kjente Kaknästårnet.

Östermalm fikk sin første byplan i 1640, for kvartalene omkring Östermalmstorg. Östermalm var et yndet utfluktsmål for byboerne, og gårdene her fungerte primært som lystgårder. Med tida ble en stadig stigende del av befolkninga militære, og Ladugårdsgärdet ble mer og mer kjent som en fattig og skitten bydel. Midt på 1800-tallet skjedde en større utbygging og tilflytting av mer velstående beboere. Det gamle navnet var kommet i miskreditt, og i 1885 fikk området navnet Östermalm.

Ladugårdsgärdet ble fra 1926 navnet på den tilgrensende bydelen; i dagligtale brukes bare Gärdet.

Se også
-------

* Östermalm (bydelsområde)
* Östermalm (band)

Östermalmstorg med Saluhallen (mathallen) Foto: Helge Høifødt

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Östermalm (stadsdelsområde) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Monteverdi Hai 450 SS
Monteverdi Palm Beach
**Monteverdi** var et sveitsisk luksusbilmerke. Produksjonen ble startet i 1967 av Peter Monteverdi (1934–1998). Virksomheten var basert i Binningen, Sveits. Monteverdi bygget, solgte og kjøre en rekke spesialbiler på 1950- og 1960-tallet, samtidig som han utviklet verkstedet faren hadde startet til en stor forhandler for merkene Ferrari, BMW og Lancia.

I 1967 bestemte Monteverdi seg for å starte serieproduksjon av eksklusive, luksuriøse sportsbiler med høye ytelser. Den første modellen, toseteren Monteverdi High Speed 375S coupé, ble presentert på bilutstillingen i Frankfurt am Main samme år, og fikk en positiv mottakelse. Bilen var designet av Pietro Frua, og hadde et aluminiumskarosseri, rørramme, bakaksel fra De Dion, en Chrysler V8-motor med 380 hk, og et luksuriøst interiør. De påfølgende årene ble flere andre 375-modeller introdusert med samme basiskonstruksjon, men med variasjoner i akselavstand og ytelser. Blant annet ble en 2+2, en fireseter med 4 dører og en toseters cabrioletversjon lansert.

En mindre, BMW-basert 2000 GTI-modell ble presentert i 1969, men ble aldri satt i produksjon.

Den midtmotoriserte toseteren Monteverdi Hai 450 ble presentert på bilutstillingen i Genève i 1970, men på grunn av en adskillig høyere pris enn konkurrerende modeller fra Ferrari og Lamborghini var den ingen suksess, og kun to eksemplarer skal ha blitt produsert.

I 1976 gikk sportsmodellene ut av produksjon, og Monteverdi konsentrerte seg om utvikling og bygging av Safari, Sierra og Sahara – terrengkjøretøy som i begynnelsen var utstyrt med den samme V8-motoren fra Chrysler, men som senere fikk Nissan-motor. Disse modellene solgte i større antall enn de tidligere sportsmodellene, og forble i produksjon frem til 1982. Mellom 1980 og 1982 produserte Monteverdi også en firedørs versjon av Range Rover, før fabrikanten selv introduserte en firedørs utgave.

Til tross for at mange andre modeller var under planlegging, og prototyper ble bygget i noen tilfeller, kom ingen i produksjon, og i 1982 var det slutt for Monteverdi som bilprodusent. Fabrikken ble bygget om til museum, Monteverdi Car Collection, som åpnet dørene i 1985.

I 1990 returnerte Monteverdi til racing ved kjøp av Formel 1-laget Onyx, som ble omdøpt til Monteverdi-Onyx i 1990-sesongen. Laget overlevde frem til det tiende løpet før det ble lagt ned.

Modeller
--------

* Monteverdi High Speed 375S (1967)
* Monteverdi High Speed 375L (1969)
* Monteverdi High Speed 375C (1970)
* Monteverdi High Speed 375/4 (1970)
* Monteverdi 2000 GTI (1969)
* Monteverdi Hai 450 (1970)
* Monteverdi Sierra (1977)
* Monteverdi Safari (1976)
* Monteverdi Sahara (1978)

Se også
-------

* Pietro Frua

Eksterne lenker
---------------

* (en) Monteverdi vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder av Monteverdi-modellene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Sitwell AS** er en møbelprodusent i Stordal kommune i Møre og Romsdal som har spesialisert seg på møbler til «godt voksne» i private husholdninger.

Historie
--------

Selskapet ble etablert som et markedsføringsselskap i 2003 av møbelprodusentene *Contract Møbler* (senere *VAD*) i Stordal og *Liabygda Møbelindustri* i Stranda kommune, disse to firmaene stod for produksjonen av Sitwell-møblene. Liabygda Møbelindustri startet møbelproduksjon i Liabygda i 1991, i 2005 ble produksjonen flyttet fra Liabygda til Pedrobygget i Stordal, hvor tidligere Pedro Møbler hadde sin produksjon. Contract Møbler hadde da trukket seg ut av Sitwell-samarbeidet, og Liabygda Møbelindustri og Sitwell var fusjonert til ett selskap, Sitwell AS.

Navnet Sitwell kommer fra en møbelkolleksjon for «godt voksne» produsert av firmaet Tynes Møbler. Tynes Møbler ble i 2001 oppkjøpt av selskapet Hjellegjerde Møbler, og Sitwell-kolleksjonen fulgte med kjøpet. I 2002 valgte Hjellegjerde å legge ned produksjonen av Tynes Møbler. Contract Møbler inngikk samme år en salgsavtale med Hjellegjerde, og senere overtok de også produksjonen av Sitwell-møblene.

Merkenavnet
-----------

Merkenavnet *Liabygda* ble faset ut i 2004, *Sitwell* ble da merkenavn for møbler til privathusholdning, mens *Contract* fortsatt ble merkenavnet for møbler i kontraktsmarkedet. Liabygda Møbelindustri fikk beholde Sitwellnavnet etter at Contract Møbler trakk seg ut av samarbeidet, og dette ble også navnet på det fusjonerte selskapet.

Økonomi
-------

Liabygda Møbelindustri leverte primært møbler til det norske markedet, men etter Sitwellsamarbeidet med Contract Møbler fikk de innpass i hele Skandinavia. I 2004 fordelte salget seg 40% i Norge, 40% i Danmark og 20% i Sverige.

Firmaet hadde i 2007 16,4 millioner kroner i driftsinntekter.

Referanser
----------

1. ↑  NRK.no Satser på eldrebølgen
2. ↑  Storfjordnytt Optimisme i møbelindustrien
3. 1 2 3  Storfjordnytt Slutt på møbel i Liabygda
4. ↑  Sunnmørsposten Spenning rundt arbeidsplassene[*død lenke*]
5. ↑  NRK.no Hjellegjerde legger ned Tynes Møbler
6. ↑  e24.no Hjellegjerde fjerner 75 ansatte[*død lenke*]
7. ↑  Storfjordnytt Full fart i den lokale møbelindustrien
8. ↑  proff.no: Sitwell AS[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Sitwell AS Arkivert 27. november 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Katalin Korinthus** (født 11. mai 1953 i Miskolc i Ungarn, død 25. oktober 2020) var en ungarsk lærer og politiker som var parlamentsmedlem.

Biografi
--------

Hun ble uteksaminert fra lærerhøyskolen i Sárospatak i 1975 som ungdomsskolelærer og fra Lajos Kossuth-universitetet i 1980 etter spesialiserte studier i pedagogikk. Fra 1975 til 1980 underviste hun ved Barneskole nr. 3 og fra 1982 til 1992 i Ottó Herman barneskole, begge i Miskolc.

Fra 1975 til 1992 var hun medlem av fagforeninger for pedagoger. Hun var medlem av det sosialdemokratiske partiet MSZP fra 1989. Fra 1990 til 1994 var hun rådmann i Miskolc byråd. Hun stilte til valg til nasjonalforsamlingen i 1990, 1994 og 1998. Hun hadde sete i nasjonalforsamlingen fra valgkrets nr. 3 i Borsod-Abaúj-Zemplén fylke under Horn-regjeringen (1994-1998). Hun var medlem av komiteen for kultur- og pressesaker.

Hun var en aktiv frivillig og medlem i mange foreninger og stiftelser, inkludert Roma-ungarsk vennskapsforening.

Hun var gift to ganger: Hun giftet seg med Attila Mihályi i 1973, som døde i 1976. Datteren deres, en sosiolog, Helga, ble født i 1975. Hennes første mann døde i 1976. Hun giftet seg med assisterende professor Péter Tóth i 1977, de fikk datteren Petra. Dette ekteskapet endte med skilsmisse i 1981.

Hun døde 67 år gammel av covid-19 den 25. oktober 2020 i Ungarn.

Referanser
----------

1. 1 2   PIM authority, PIM authority ID PIM36416, besøkt 11. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Tóth Petra bejegyzése»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «Korinthus Katalin emlékére»[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   «Meghalt Korinthus Katalin»[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Korinthus Katalin». *parlament.hu* **(ungarsk)**. National Assembly of Hungary. Besøkt 27. november 2020.
6. ↑  «Covid-19 information». *facebook.com* **(ungarsk)**. Facebook. Besøkt 27. november 2020.
**Karen Hantze Susman**, født Hantze gift 1961 *Susman*, (født 11. desember 1942 i San Diego, California) er en tidligere amerikansk kvinnelig tennisspiller.

Hun vant fire Grand Slam-titler i løpet av sin tenniskarriere, en i single og tre i double.
Hantze debuterte i Wimbledon som 17 åring i 1960 og kom til kvarfinale i single. Året etter vant hun sin første Grand Slam-tittel da hun sammen med sin landsmanninne Billie Jean King beseiret Jan Lehane og Margaret Smith Court fra Australia med 6-3, 6-4 i finalen i damedoublen i Wimbledon. I 1962 var hun seeded som nummer åtte i single i Wimbledon, men hun spilte seg frem til finalen der hun møtte den elleve år eldre tsjekkiske mesterinnen Vera Sukova. Susman vant finalen med 6-4, 6-4 og vant sin første og eneste singletittel i en Grand Slam-turnering. Hun vant også damedoublen sammen med Billie Jean King, de beseiret det Sørafrikanske doubleparet Sandra Reynolds Price / Renée Schuurman. 
Året etter i 1964 kom hun til doublefinalen i Wimbledon også da sammen med King, men de tapte til Lesley Turner og Margaret Smith Court fra Australia. Senere på året fikk de revansje, de møttes på nytt i en Grand Slam-finale, de vant finalen i amerikanske mesterskapet i damedoublen med 3-6, 6-2, 6-4.

Grand Slam-titler
-----------------

* Storbritannias flagg **Wimbledon:**
	+ Double damer – 1961 (sammen med Billie Jean King)
	+ Single damer – 1962 (hun beseiret Vera Sukova med 6-4, 6-4 i finalen)
	+ Double damer – 1962 (sammen med Billie Jean King)
* USAs flagg **Amerikanske mesterskapet:**
	+ Double damer – 1964 (sammen med Billie Jean King)

Referanser
----------

1. 1 2   100 years of Wimbledon, side(r) 216[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karen Hantze Susman – WTA Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Karen Hantze Susman – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Karen Hantze Susman – FedCup Rediger på Wikidata