recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Synnfjell** er et fjellparti som ligger midt mellom Lillehammer og Fagernes. Brorparten av området ligger i Torpa i Nordre Land kommune, men i vest har Valdreskommunen Etnedal en bra bit. Selve toppunktet Spåtind (1414 moh) er grensepunkt mellom de to kommunene. Fjellmassivet ruver godt i forhold til omgivelsene. Derfor har Spåtind en vid utsikt i nær sagt alle himmelretninger. I sør skimtes Norefjell og mot sørvest ligger Hallingskarvet, Skogshorn i Hemsedal. Valdresfjellene Rundemellen og Skaget sees i vest. Mot nordvest dukker Jotunheimens spisse tagger opp med blant annet Hurrungane og Glittertinden. Mer mot høyre dukker Rondane opp. Det er lett å kjenne igjen karakteristiske topper som Stor-Sølnkletten i Alvdalsfjellene og Muen i Ringebufjellet. Alpinanlegget ved Hafjell er også godt synlig.

Synnfjell har tradisjonelt vært svært viktig for Torpingene med sæterdrift, jakt og fiske. Selv om det fortsatt foregår sætring, er det lite av det nå, imot for før. Torpa Statsallmenning med et areal på 51.000daa gjør at de fleste gårdsbruk i Torpa har allmenningsrett i fjellet.

I Synnfjellet ligger det også en stor mengde hytter, samt flere turistbedrifter. Området er et yndet utfartsområde på vinterstid med sine flere hundre kilometer med preparerte løyper i sitt lettgådde og snøsikre terreng. Det årlige hundekjørerløpet Mush Synnfjell arrangeres her med start og målgang i alpinbakken ved Spåtind Sport Hotel.

Vernede områder er det også i Synnfjellet, med søndre del av Langsua nasjonalpark, Oppsjømyra naturreservat, Storlægeret landskapsvernområde, Røssjøen naturreservat og Skardberga naturreservat. Synfjellet er også et av de få stedene den sjeldne arten skjeggklokke vokser.

Bilder
------

* Her ser vi Synnfjellet sett fra vest.Her ser vi Synnfjellet sett fra vest.
* Synnfjellet sett fra sør. I forgrunnen sees Oalen.Synnfjellet sett fra sør. I forgrunnen sees Oalen.
* Synnfjellet sett fra sør. Spåtind til venstre, Høgkampen til høyre.Synnfjellet sett fra sør. Spåtind til venstre, Høgkampen til høyre.
* Synnfjellet sett fra fylkesvei 250Synnfjellet sett fra fylkesvei 250
* Synnfjellet sett fra fylkesvei 186 (Oppland). Dokkaelva til venstre.Synnfjellet sett fra fylkesvei 186 (Oppland). Dokkaelva til venstre.

Litteratur
----------

* Kåre Kompelien (2005): *Synnfjellet i våre hjerter*. ISBN 978-82-91525-13-7
* Tom Schandy og Tom Helgesen (2006): *Naturperler i Oppland*. ISBN 82-995682-7-7

Eksterne lenker
---------------

* (no) Torpa fjellstyre
* (no) Hugulia velforening Arkivert 28. august 2016 hos Wayback Machine.
* (no) Visit Synnfjell Arkivert 5. desember 2020 hos Wayback Machine.
* (no) Visit Synnfjell

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Harald Sæverud Museum Siljustøl**, tidligere **Siljustøl museum**, i bydelen Ytrebygda i Bergen er komponisthjemmet til Harald Sæverud og konen Marie Hvoslef. Museet er en del av KODE Kunstmuseer og komponisthjem.

I 1984 ble deler av huset og eiendommen rundt testamentert til stiftelsen **Marie Hvoslef og Harald Sæveruds stiftelse til fremme av norsk musikk og billedkunst**. Stiftelsen skal sikre at «Siljustøl skal beholde sin sjarme som støl».

Hovedbygningen fra 1939 er tegnet av arkitekt Ludolf Eide Parr i samarbeid med Sæverud. Komponisthjemmet og omkringliggende naturområde ble fredet av Riksantikvaren i 2005.

Museum
------

Museet ble offisielt åpnet i forbindelse med komponistens 100-årsdag i 1997. Dets formål er blant annet å fremme kjennskap til Harald Sæveruds liv og musikk. På museet kan man se komponistens arbeidsværelse, flygel og personlige eiendeler i den stand og tilstand han forlot det da han døde i 1992.

Museet består av både selve bygningen og turområdet rundt som inspirerte Sæverud musikalsk.

Deler av bygningen er i privat eie, men selve museet og eiendommen forøvrig er åpen for publikum. Museet arrangerer også konserter.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* riksantikvaren.no: Fredningen
* (no) «Harald Sæverud Museum Siljustøl». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

| * v
* d
* r
KODE Kunstmuseer og komponisthjem |
| --- |
| Permanenten  **·** Stenersen  **·** Rasmus Meyer  **·** Lysverket  **·** Edvard Grieg Museum Troldhaugen  **·** Harald Sæverud Museum Siljustøl  **·** Ole Bull Museum Lysøen |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon **·** VIAF **·** GeoNames **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**François Pienaar** (født 2. januar 1967 i Vereeniging, Sør-Afrika) er en tidligere sørafrikansk rugby-spiller.

Pienaar spilte flanker for Sør-Afrikas nasjonale rugbylag fra 1993 til 1996 og vant 29 internasjonale kamper, flere av disse som lagkaptein. Pienaar er best kjent for å ha ledet Sør-Afrika til seier under Rugby World Cup i 1995. Pienaar ble satt ut av det sørafrikanske laget i 1996 etter å ha blitt anklaget for å ha simulert en skade i en viktig kamp. Da reiste Pienaar til England og begynte en karrière med den engelske klubben Saracens. Han pensjonerte seg i 2000.

Pienaar ble født i en arbeiderfamilie som den eldste av fire gutter. Etter å ha fullført videregående skole i Witbank, ble han tildelt et sportsstipend til Rand Afrikaans University, der han studerte juss. Pienaar fikk sin provinsielle debut for Transvaal-provinsen i 1989 før han ble tatt ut til Sør-Afrikas nasjonale lag i 1993. Pienaar skrev sin selvbiografi Rainbow Warrior med Edward Griffiths i 1999. I november 2000 ble han utnevnt til æresdoktor ved University of Hertfordshire.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Francois Pienaar, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Francois-Pienaar, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) François Pienaar – Premiership Rugby Rediger på Wikidata

* (en) François Pienaar – ESPN Scrum Rediger på Wikidata
* «Francois Pienaar». scrum.com. Besøkt 26. desember 2007.
* «Francois Pienaar – 1995». bbc.co.uk. 24. september 2003. Besøkt 26. desember 2007.
* «Francois Pienaar». bbc.co.uk. 1. oktober 2003. Besøkt 26. desember 2007.
* «Francois Pienaar». rugbyhalloffame.com. Arkivert fra originalen 9. desember 2012. Besøkt 29. desember 2007.
* «Francois Pienaar». www.genslin.us/bokke. Besøkt 26. juli 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Russisk grensekontrollpunkt
**Storskog** (nordsamisk: *Stuorravuovdi*) er et grenseovergangssted på den norsk-russiske grensen på Europavei 105, det eneste langs landegrensen mellom Norge og Russland. Den norske grensestasjonen ligger i Sør-Varanger kommune. Den russiske grensestasjonen ligger 300 meter derfra i Borisoglebsk. I 2017 passerte 265 177 reisende Storskog grensestasjon. Høyeste antall var 320.000 i 2013. (2010: 141 000; 2012: 252 000) Grensestasjonen var åpnet i 2003. Fra mai 2012 er det mulig for boere nær grensen å skaffe grenseboerbevis som gir rett til fritt antall reiser over grensen uten ytterligere visum. Det fører til ytterligere trafikk. Majoriteten av de som passerer er russer, som skal shoppe i Kirkenes eller fly mot sør.

Se også
-------

* Okkupasjonsmaktens fangeleirer i Norge

Referanser
----------

1. ↑  Russia, Norway border traffic up 12,6% in 2017
2. ↑  «Større grenseboer sone i øst ønskes». Arkivert fra originalen 22. desember 2015. Besøkt 7. november 2015.
3. ↑  Årsmelding for 2010 Region Nord-Noreg Arkivert 18. oktober 2011 hos Wayback Machine.
4. ↑  Statsministrene Bondevik og Kasianov åpner russisk grensestasjon ved Storskog
5. ↑  Grenseboerbevis innføres pr 29. mai 2012
6. ↑  Russisk grensetrafikk stuper

Eksterne lenker
---------------

* Sollia-Storskog området Arkivert 14. oktober 2018 hos Wayback Machine. (no) (en) (de)
* Storskog på Wikimapia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Alf Wilhelm Lundberg** (født 8. mai 1979 i Haugesund) er en norsk gitarist, pianist og komponist med utdannelse fra Jazzlinja i Trondheim hvor han tok fordypning i arrangering og komposisjon. 

I 2003 vant Lundberg 1. pris som gitarist under Umbria Jazz Clinics i Italia i konkurranse med over 280 unge og lovende jazzmusikere fra hele verden.

Lundberg har i ettertid også studert gitar med Adam Rogers i New York og Nelson Veras i Paris.

Lundberg har turnert store deler av England, Polen, Sverige, Finland, Italia og Frankrike med bandene "All Strings Trio", "Faces" og Kofi/Makowski Quartet, og spilt på noen av de største jazzfestivalene i Europa som Kongsberg Jazzfestival, London Jazzfestival og Umbria Jazz. Han har ellers vunnet Statoils Sildajazzpris og Haugesund Kommunes Kulturstipend i 2004. Har blitt beskrevet som en av de beste gitaristene i Norge og blitt sammenlignet med jazz- og klassiske giganter som Egberto Gismonti, Keith Jarrett og Andres Segovia av anmeldere i Norge. Han spiller i duoen Duo Magico sammen med Per Olav Kobberstad.

Diskografi
----------

Album
* *Hidden Dimension* (2013), med Sándor Szabó & Balázs Major
* *Christmas Improvisations* (2013)

Singler/EP-er
* *Surrounded by the Fortress* (2015)

### Norchestra

* *Norchestra* (2008)
* *Live in Tysvær 2001 – 10-year Anniversary EP* (2011)
* *New Galaxy* (2012)
* *Suite for the Seagulls* (2017), med Gnu Quartet

### Duo Magico

* *Colonial Colors* (2016)

Deltar på
* Aroma: *Aroma* (1999)
* Jan Toft: *Undervurder* (2010)
* Jan Toft: *Alle e aleina* (2010)
* Tore Jamne: *Homage to Papa Jo Jones* (2011)
* Sapere Aude Guitar Duo: *Notre Ennuis* (2017)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Alf Wilhelm Lundberg på MySpace
* Norchestra på MySpace
* Norchestras offisielle hjemmeside Arkivert 14. februar 2009 hos Wayback Machine.
* Kofi/Makowski på MySpace

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
***Tall poppy syndrome*** et engelsk begrep som beskriver et kulturelt fenomen hvor folk holder tilbake, kritiserer eller saboterer de som har eller antas å ha oppnådd noen suksess i ett eller flere aspekter av livet, særlig intellektuelt eller kulturelt. Oversatt til norsk blir det «**høy valmue-syndromet**», om å kutte ned de høyeste blomstene slik at alle blomstene får samme høyde. Sagt på en annen måte tilstrebes at alle skal være like dårlige, og fremmer middelmådighet og konformitet.

*Tarquinius Superbus* av Lawrence Alma-Tadema som viser den romerske kongen Lucius Tarquinius Superbus i ferd med å kappe av de høyeste hodene i et bed med valmuer.
I Australia og New Zealand brukes uttrykket «å kutte ned den høye valmuen» (*cutting down the tall poppy*) om den som nedsnakker en annen av misunnelse over vedkommendes suksess eller prestasjoner. I Japan finnes et lignende uttrykk som sier at «spikeren som stikker opp, hamres ned». 

I Norge skapte forfatteren Tor Jonsson uttrykket «bygdedyret». Janteloven kan også ble ansett som norsk ekvivalent av "Tall poppy syndrome".

Referanser
----------

1. 1 2  «Tall poppies and egalitarianism in Australian discourse: From key word to cultural value».
2. ↑  Kennedy, Jeffrey. «Leadership and Culture in New Zealand». I Chhokar, Jagdeep. *Culture and Leadership Across the World: The GLOBE Book of In-Depth Studies of 25 Societies*. United States: Psychology Press. s. 399. ISBN 978-0-8058-5997-3.
3. ↑  ことわざを知る辞典,デジタル大辞泉. «出る杭は打たれるとは». Besøkt 12. februar 2022.
4. ↑  Bygdedyrets nettside

Se også
-------

* Janteloven
* Krabbementalitet
**Hjørring** er den største byen i Vendsyssel i Nordjylland og er administrasjonssenter i Hjørring kommune. Den har et areal på 311,4 km², og 25 780 indbyggere (2020).

Historie
--------

Hjørring er en av Danmarks eldste byer. I 1993 feiret den sitt 750 års kjøpstadsjubileum. 
Byens navn stammer fra det oldnordiske språk og består av to deler: *Hjórr* (som betyr et sverd) og av en typisk slutning for gamle danske byer (*-ing*). I 1150 omtales byen på latin som *Heringa* på en mynt slått av kong Svein Grathe. I Kong Valdemars Jordebog fra 1231 listes Hjørring som kongelen, og byen fikk i 1243 de samme kjøpstadsrettigheter som den midtjyske byen Viborg hadde. I Hjørring stod sysseltinget i middelalderen, altså rettsstedet for Vendsyssel.

Fra middelalderen er alle tre kirker bevart – *Sankt Olai Kirke*  i tre fra 1000-tallet, den romanske steinkirken *Sankt Hans Kirke* fra 1100- og 1200-tallet, og den senromanske steinkirken *Sankt Catharinæ Kirke*. Sistnevnte kirke er Hjørrings største kirke (viet til Sankt Catharina av Alexandria) og den ligger i nærheten av byens gamle torg. Den siste person som ble henrettet i Hjørring var den semilegendariske Thomas Thomasen Bisp.

Severdigheter
-------------

Blant de mest kjente severdighet er Vendsyssel Kunstmuseum og Vendsyssel Historiske Museum. Andre attraksjoner er Vendsyssel Teater og gågaten.

I Hjørring arrangeres hvert år en av verdens største fotballturneringer; Dana Cup.

Vennskapsbyer
-------------

* Finlands flagg Kervo i Finland
* Norges flagg Kristiansand i Norge
* Islands flagg Reykjanesbær i Island
* Sveriges flagg Trollhättan i Sverige

Referanser
----------

1. ↑

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Thorsbjerg Mose** (på dansk) eller **Thorsberger Moor** (på tysk), også kalt *Torsbjerg Mose*, *Tosbarch*, *Tåsbjerre* («Tors berg»), er et tidligere skogkledt myrområde i Süderbrarup i Sydslesvig i Schleswig-Holstein i Nord-Tyskland, cirka 5 km nord for Slien og ikke langt fra vikingkaupangen Hedeby. Stedet er først og fremst kjent for Thorsbjerg-funnet, et mosefunn gjort på 1850-tallet, der en fant gjenstander fra jernalderen.

Thorsbjerg-funnet
-----------------

Thorsbjerg Mose ble utgravd i åra fra 1858 til 1861, da Sydslesvig ennå var dansk, som det første større utgravingsprosjektet av et myrfunn. Utgravningene ble ledet av den danske arkeologen Conrad Engelhardt fra Flensburg. Etter oppfordring fra den danske regjeringa hadde han i 1852 stiftet et museum med funn fra Thorsbjerg og Nydam Mose i Flensburg (Flensburgsamlingen). 

I myra ble det funnet våpen, klær, redskap og mynter, gjenstander som ble ofret til de nordiske gudene i tidsrommet fra 100-tallet før vår tidsregning til inn på 400-tallet, og stedet må i jernalderen ha hatt stor betydning som hellig sted for Angelns befolkning. Flere av gjenstandene har runeinnskrifter. De oppbevares i dag i *Landmuseum Schloß Gottorf, Schleswig* (Gottorp slott) i Schleswig, og på Nationalmuseet i København.

* Tunika eller kjortel fra Thorsbjerg-funnet, et arkeologisk myrfunn i Thorsbjerg Mose av gjenstander fra jernalderenTunika eller kjortel fra Thorsbjerg-funnet, et arkeologisk myrfunn i Thorsbjerg Mose av gjenstander fra jernalderen
* Bukse i form av brok med hel fot fra 300-tallet funnet i Thorsbjerg Mose.Bukse i form av brok med hel fot fra 300-tallet funnet i Thorsbjerg Mose.

Se også
-------

* Nydam Mose på Sundeved

Eksterne lenker
---------------

* Torsbjerg og Nydam (Artikkel i tidsskriftet Slesvigland)

Portaler: Danmark | Arkeologi
Deltaker med sølvfoliehatt under en Chaos Communication Congress (31C3) i Hamburg, 2014.
Gutt med aluminiumfolie på hodet, brettet og formet som hjelm i lek.
**Sølvfoliehatt** er en pejorativ for å betegne personer som tilegner seg, tror på, finner på eller sprer konspirasjonsteorier og pseudovitenskaplige standpunkter.

Mind Games
----------

Begrepet er ment som en latterliggjøring av vedkommende. Den som blir beskyldt for å ha sølvfoliehatt er en hjernevasket, virkelighetsfjern fantast, som slett ikke bryr seg om kildekritikk. For å øve tankekontroll over andre benytter en seg av forenklede modeller av virkeligheten, og fremsetter påstander og synspunkter på et bristende sannhetsgrunnlag.

Den samme forakten for kontekstuelle perspektiv kjennetegner også populismen som politisk retning, reklame for salg av undergjørende medikamenter uten verifiserbar effekt, og vulgære påstander om årsakssammenhenger, der en trekker konklusjoner mellom emneområder uten påviselig sammenheng mellom fenomenene, f.eks. nissen er skyld i kjøpepress før jul, metangass fra kyr skaper større orkanaktivitet, eller islam avler terrorisme.

Vernemidler
-----------

Sølvpapirhatten er et hodeplagg tilvirket av aluminiumsfolie, som opprinnelig ble brukt til å skjerme seg mot elektromagnetisk stråling og elektriske felt. Forsøk utført ved studier på Massachusetts Institute of Technology viser imidlertid at sølvpapiret på spesielle frekvensbånd omvendt kan føre til at en forsterker den elektromagnetiske strålingen..

Se også
-------

* Fake news
* Bløff
* Konspirasjonsteori
* Narr

Fotnoter
--------

1. ↑  «*On the Effectiveness of Aluminium Foil Helmets: An Empirical Study*, Ali Rahimi1, Ben Recht, Jason Taylor og Noah Vawter, 17.02.2005». Arkivert fra originalen 26. mai 2012.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. mars 2012. Besøkt 14. september 2017.
**Vito Cascio Ferro** (født 22. januar 1862 i Palermo, død 1943), også kjent som Don Vito, var et fremtredende medlem av den sicilianske mafiaen. Han drev også en omfattende mafiavirksomhet i USA. 

Ferro ankom New York fra Sicilia med båt i september 1901. I over 20 år var han bosatt i New York der han arbeidet som importør av mat, hovedsakelig frukt og grønnsaker. Han bodde også en kortere periode i New Orleans, før han den 21. mai 1902 ble arrestert i forbindelse med en omfattende pengeforfalskningssak i New Jersey. Ferro anses å være hovedmannen bak drapet på politimannen Joseph Petrosino som ble skutt og drept den 12. mars 1909. 

Ferros liv er full av myter og mystikk. Han ble en levende legende og legendestatusen er delvis ansvarlig for å skape bildet av en galant gentleman og mafiaboss. Ferro ble arrestert cirka 70 ganger og ble alltid frikjent før han ble dømt til livsvarig fengsel, den 27. juni 1930 for mord. Han satt fengslet frem til han døde. Den nøyaktige dødsårsaken er fremdeles ukjent. Den vanligste beretningen om hans død er at han døde av naturlige årsaker i 1945 som innsatt ved et fengsel i Palermo. En annen historie sier imidlertid at han døde under et alliert bombardement av et fengsel i 1942 eller 1943.

Referanser
----------

1. ↑   Find a Grave, besøkt 29. august 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Critchley, *The Origin of Organized Crime in America*, s. 39-41
3. ↑  Servadio, *Mafioso*, s. 57–63
4. ↑  Don Vito, da rivoluzionario a boss La Sicilia, 27. februar 2005 (italiensk)

Litteratur
----------

* Giuseppe Carlo Marino:*I Padrini*, Rom 2001, Verlag Newton & Compton
* Arrigo Petacco: *Joe Petrosino. L'uomo che sfidò per primo la mafia*. Mondadori 2001, ISBN 88-04-49390-9

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Et peer-to-peer basert nettverk
**Peer-to-peer** (også kalt **P2P** eller **likemannsnettverk**) er en måte å organisere ressursdeling på i et datanett. I motsetning til en klient-tjener formasjon der ressursen (fil, behandlingskraft, tjeneste) ligger hos en sentralt administrert serverprosess, vil ressursene i et P2P-nett ligge spredt på en eller flere lokalt administrerte klientprosesser. Ressursene som deles, er vanligvis filer, men kan også være behandlingskraft (for eksempel i et GRID-nett), overføringskapasitet og korttidslagring.

Strukturert og ustrukturert p2p
-------------------------------

Man[*hvem?*] skiller mellom strukturerte og ustrukturerte likemannsnettverk 

Ved bruk av et *ustrukturert* likemanns-nettverk vil et søk på en ressurs bli kringkastet til alle nærmeste naboer. Hvis en nabo ikke har ressursen vil den sende forespørsel videre. Hvis forespørselen havner hos en nabo som har ressursen vil den sende ressursen tilbake til start. Problemet med en slik kringkasting er at ressursen som søkes etter aldri blir funnet fordi ikke alle naboer vet om hverandre. Dette kan løses med et strukturert likemanns-nettverk. Gnutella og BitTorrent er eksempler på ustrukturert P2P.

Ved bruk av et *strukturert* likemannsnettverk er man garantert å finne ressursen man søker etter, gitt at den fins. I et strukturert nettverk er det definert en overordnet topologi i nettverket slik at søket etter ressursen går i riktig retning. Dette kan for eksempel gjøres ved å bruke en distribuert hashtabell som styrer søket basert på prefikset av hashen. Eksempler på dette er Pastry og Tapestry.

Referanser
----------

1. ↑  Distributed Systems, Concepts and Design, George Coulouris et al. (2012) Pearson Education Limited, 5. utgave, s462

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**FC Halifax Town** er en engelsk fotballklubb som. «The Shaymen», som er kallenavnet til laget, spiller hjemmekampene sine på The Shay i Halifax. Byen Halifax ligger i den engelske regionen West-Yorkshire.

Historie
--------

Klubben ble stiftet i 2008 etter Halifax Town AFC ble oppløst på grunn av økonomiske problemer. F.C. Halifax Town startet på nivå 8 i Northern Premier League Division One North sesongen 2008-09. Klubben spilte sin første kamp mot Tamworth i en vennskapskamp 19. juli 2008 og tapte 0-2. Deres første offisielle kamp var en seriekamp mot Bamber Brigde 16. august 2008 som de tapte 0-3.

### De første sesongene

Den første sesongen endte laget på åttendeplass i ligaen, men vant ligaen neste sesong (2009-10) og rykket opp til Northern Premier League (nivå 7). Neste sesong gikk like bra og de vant serien og rykket opp til Conference North (nivå 6). 2012-13 rykket de opp til Conference Premier etter å ha vunnet play-off finalen 1-0 over Brackley Town. Påfølgende sesong kom de på femteplass og var kvalifisert til play-off, men tapte 1-2 over to kamper mot Cambridge United.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) FC Halifax Town – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
National League 2023–2024 |
| --- |
|  | 
* AFC Fylde
* Aldershot
* Altrincham
* Barnet
* Boreham Wood
* Bromley
* Chesterfield
* Dagenham & Redbridge
* Dorking
* Eastleigh
* Ebbsfleet United
* Gateshead
* Hartlepool
* Kidderminster
* Halifax
* Maidenhead
* Oldham
* Oxford City
* Rochdale
* Solihull Moors
* Southend
* Wealdstone
* Woking
* York

 |  |
**Kufstein** er med 17 500 innbyggere (2006) den nest største byen i den østerrikske delstaten Tirol. Den ligger ved elven Inn, der denne krysser grensen mellom Tirol og Tyskland (Bayern). Kufstein er forvaltningssete for distriktet med samme navn.

Festningen Kufstein
Bybildet domineres av festningen Kufstein fra 1100-tallet. Med sin beliggenhet ved inngangen til Inndalen har festningen hatt stor strategisk betydning. Festningen (og byen) var opprinnelig i Regensburg bispedømmes besittelse og tilhørte lenge Bayern. 1504 tilfalt festningen, byen og tilliggende områder Tirol, men det måtte en beleiring av festningen til før borgens kommandant overga seg.

En av de mest kjente folkemusikkinspirerte viser i den tyskspråklige delen av Europa er Kufsteinlied, og på grunn av denne blir byen Kufstein omtalt som «Tirols perle» og «Byen ved den grønne elva Inn», og bidrar til Kufsteins popularitet som turistby.

Kufstein er også tilholdssted for skiprodusenten Kneissl.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kufstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Kufstein – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Priastichus*** er en slekt av biller som bare lever på den sørlige halvkule. Disse billene finnes i løvstrø, på råtnende ved og mellom mose, og er sannsynligvis soppetere.

Utseende
--------

Små (3 – 5,5 mm), ganske brede biller, oversiden uten lange hår. **Hodet** er kort og bredt. Fasettøynene er nokså store, ovale og noe utstående. Antennene er 11-leddete, omtrent så lange som hodet og brystskjoldet til sammen. Det innerste leddet er tykt, de tre ytterste danner en lite markert kølle. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, bredere enn dekkvingene, sekskantet. Sidekanten hra en "knekk" omtrent på midten, foran og bak denne er det rettlinjet. **Dekkvingene** er avlange, langt tilspisset bak. De mangler punktrekker, men har ofte noen store, ovale knøler som av og til er vokst sammen til lengdelister. **Beina** er middels lange og slanke. **Larvene** er noe avlange, mer eller mindre elliptiske på form, hodet er temmelig flatt med sylindriske, kraftige antenner. Ryggsiden er ganske hard (sterkt sklerotisert). Hvert ledd har en fingeraktig utvekst på hver side av ryggplaten, denne er kledt med lange hår. Både larvene og de voksne billene er ofte dekket av rusk og rask som fester seg i ujevnheter på kroppen og bidrar til å kamuflere dem.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **Priasilphidae**
					- Slekten *Priastichus* Crowson, 1973 – Tasmania
						* *Priastichus crowsoni* Leschen et al. 2005
						* *Priastichus megathorax* Leschen et al. 2005
						* *Priastichus tasmanicus* Crowson, 1973

Kilder
------

Leschen, R.A.B. Lawrence, J.F. og Slipinski, S.A. 2005. Classification of basal Cucujoidea (Coleoptera: Polyphaga): cladistic analysis, keys and review of new families.
*Invertebrate Systematics* 19 (1): 17-73. Med tegning av de fleste artene.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Dalen gård** i Kristiansund er en godt bevart lystgård fra slutten av 1700-tallet. Gården ble etablert som løkkebruk. 
Klippfisknæringen og handel med utlandet gav impulser til den lokal byggeskikken.

Dalen gård ble fredet av Riksantikvaren desember 2013. Hele tunområdet med i alt åtte omtalte bygninger m.m. er fredet. 

Gården eies av Kristiansund kommune og drives siden 2016 av Dalen gård venneforening. Venneforeningen har fått tillatelse til å restaurere deler av våningshuset og har malt de seks bygningene på gården på dugnad.

Bygninger ved gården
--------------------

* LåveLåve
* Melkebod og masstueMelkebod og masstue
* FrauhusFrauhus
* LekehytteLekehytte
* Veggmaleri i våningshusetVeggmaleri i våningshuset

Referanser
----------

1. ↑  «Dalen gård i Kristiansund freda - Riksantikvaren». Besøkt 22. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Dalen gård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Byste av Julius Cæsar, British Museum.
***Commentarii de Bello Civili*** («Kommentarer til borgerkrigen») eller kun *Bellum Civile*, er en redegjørelse som ble skrevet av Julius Cæsar (100-44 f.Kr.) om hans krig mot Gnaeus Pompeius og det romerske senatet. Skriftet er langt kortere enn verket *Commentarii de Bello Gallico*, som Cæsar skrev om gallerkrigen. *Bellum Civile* er kun tre bøker (ruller) lang, og muligens heller ikke ferdigstilt. Den dekker hendelsene i årene 49-48 f.Kr. fra kort før Cæsars invasjon av Italia og til Pompeius' nederlag i slaget ved Farsalos den 9. august 48 f.Kr. og Pompeius' flukt til Egypt forfulgt av Cæsar. Den avsluttes med at Pompeius ble myrdet av egypterne som en mislykket gunst til Cæsar. I Egypt forsøkte Cæsar å mekle mellom de rivaliserende kravene til den egyptiske tronen, og begynnelsen på krigen i Alexandria.

Cæsars forfatterskap til *Commentarii de Bello Civili* er ikke bestridt. Imidlertid er dens fortsettelse om krigene i Alexandria (*De Bello Alexandrino*), Afrika (*De Bello Africo*) og Hispania (*De Bello Hispaniensi*) antatt å ha blitt skrevet noen andre. Historikeren Suetonius fra 100-tallet e.Kr. foreslo Aulus Hirtius og Gaius Oppius som mulige forfattere.

Tittelen
--------

Den latinske tittelen *Commentarii de Bello Civili* er ofte benyttet som tittel også på moderne utgivelser og oversettelser av verket. Den latinske tittelen betyr «Kommentarer på borgerkrigen». Den er tidvis i moderne utgivelser forkortet til «Borgerkrigene», «Om borgerkrigene», og «Borgerkrigen», eksempelvis i engelske oversettelser.

Referanser
----------

1. ↑  Suetonius: *Lives of the Twelve Caesars: Julius *56**
2. ↑   Henderson, Jeffery (2006): *Civil Wars*. Edward's Brother's. ISBN 0-674-99043-9.

Eksterne lenker
---------------

* *Caesar's Civil War - De Bello Civili*, på Prosjekt Perseus i engelsk oversettelse av William Duncan, inkludert er også den latinske teksten
* Kun latinsk utgave; inkludert er også bøkene 2 og 3
* Commentaries on Civil War, engelsk utgave

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC **·** BNE
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Hellas’ flagg Hellas |
| Boccia |
|  Paralympiske leker |
| Gull | London 2012 | BC3, par |
| Verdenscupen i boccia |
| Gull | Belfast 2011 | BC3, par |
| EM i boccia |
| Bronse | Póvoa de Varzim 2009 | BC3, par |

**Maria-Eleni Kordali** (født 11. november 1989) er en gresk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne.. 

Kordali har cerebral parese, bruker rullestol, og begynte å konkurrere i 2005.

Karriere
--------

Hun kom på 31.-plass ved EM i boccia 2009, som ble arrangert i Póvoa de Varzim i Portugal. I parkonkurransen kom imidlertid Hellas på 3.-plass, slik at Kordali her fikk bronse sammen Grigorios Polychronidis og Nikolaos Pananos. Året etter kom hun på 62.-plass individuelt og 4.-plass i parkonkurransen ved VM i boccia 2010. Hun kom på 31.-plass ved World cup 2011 i Belfast, der Hellas vant parkonkurransen i klassen BC3, der hun igjen spilte sammen med Grigorios Polychronidis og Nikolaos Pananos. Ved utgangen av 2011 var hun rangert som nummer 62 i verden i klassen BC3.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London var hun med på Hellas' lag som fikk gull i klassen BC3 for par, her spilte hun sammen Nikolaos Pananos og Grigorios Polychronidis. Hellas slo her Portugal 4-1 i finalen.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Maria Kordali*[*død lenke*], besøkt 29. november 2012.
2. ↑  CPISRA - *Boccia European Championships 2009 - Regional Championships - Povoa de Varzim* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 30. november 2012.
3. ↑  CPISRA - *Boccia World Rank List - Friday, Dec 16 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 30. november 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* London 2012 - Maria-Eleni Kordali
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
**Bristol 412** er en personbil, produsert av den britiske bilfabrikken Bristol Cars mellom 1975 og 1982. Den videreutviklede Bristol Beaufighter ble deretter produsert videre frem til 1992.

Bristol 412 (1975-82)
---------------------

Bristol 412 var firmaets første åpne bil på mange år. Som så mange andre biler fra 1970-tallet hadde den en kraftig targabue over sittebrønnen for å beskytte passasjerene ved en ulykke. Karosseriet bble bygget av italienske Zagato. Mekanikken ble hentet fra forgjengeren 411, men som en følge av oljekrisen i 1973 ble kunden også tilbudt en noe mindre Chrysler-motor som alternativ.

Bristol Beaufighter/Beaufort (1982-92)
--------------------------------------

I 1982 kom den videreutviklede Bristol Beaufighter, oppkalt etter jagerflyet Bristol Beaufighter fra andre verdenskrig. Blant endringene var at byggingen av karosseriet hadde blitt flyttet hjem til fabrikken i Filton, men fremfor alt hadde bilen fått en turbomotor.

Den siste utviklingen av serien ble Bristol Beaufort, en helt åpen bil uten targabue. Den var kun beregnet for eksport til Sentral-Europa.

Motor
-----

| Modell | Motor | Sylindervolum | Effekt | Brenselsystem |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 412 | 8-sylindret V-motor ohv | 5898 cm³ | 172 hk | Enkel forgasser |
| 412 | 8-sylindret V-motor ohv | 6555 cm³ | 210 hk | Enkel forgasser |
| Beaufighter | 8-sylindret V-motor ohv | 5898 cm³ |  | Enkel forgasser, turbo |

Referanser
----------

1. ↑  www.histomobile.com, hentet 2010-05-03
2. ↑  «www.motorbase.com, hentet 2010-05-03». Arkivert fra originalen 18. desember 2010. Besøkt 7. august 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bristol 412 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettsted med oversikt over modeller fra Bristol Cars (engelsk)
**Jaguar I-Pace** (2018–) er en elektrisk familiebil (SUV) fra britiske Jaguar Cars.

Den ligner mye på fossilbilene Jaguar F-Pace (2016–) og den litt mindre E‑Pace (2017–) som også var tegnet under ledelse av briten Ian Callum (1954–), men I-Pace drives av to elektriske motorer på rundt 200 hestekrefter hver, en på hver drivaksel slik at det blir firehjulsdrift. Den er bygget ved Magna Steyrs fabrikk i østerrikske Graz og ble vist i 2017 på Astrup Fearnley Museet.

Norge
-----

Utgaven S ble i Norge solgt i 2018 for 600 000 kroner og hadde en rekkevidde på omkring 480 km målt etter WLTP-metoden. Samme S ble i Sverige solgt for 830 000 kroner. I-Pace fås også som SE og HSE, samt First Edition med sotede ruter som ble avdekket i Oslo.

Bilder
------

* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Knut Skogstad, *Her er en stor bilnyhet på Norges-besøk* i TV2 sin Broom, den 19. juni 2017.
2. ↑  Elektriske Jaguar I-Pace: Bare å glede seg fra dinside.no i mars 2018.
3. ↑  Svenska priser på nya Jaguar I-Pace – så mycket kostar elsuven i mestmotor.se] i april 2018.
4. ↑  Nye Jaguar I-Pace blir en stor prisbombe i tek.no den 1. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Jaguar I-Pace*** 
 |

 |
En sørgelig ny Vise om Arrestanten Thomas Thomasen Bisp
**Thomas Thomasen Bisp** (født 1780, død 22. juli 1822) var den siste forbryter som ble henrettet i Hjørring i Nordjylland.

Historie
--------

Thomas var i Sønder Øksne blitt gift med Maren Justdatter omkring 1804. De fikk fem barn sammen, og levde i 16 år i et tilsyneladende harmonisk ekteskap. I 1817 fikk de en ny tjenestepike på gården, den 24-årige Ane Margrethe Christensdatter. Thomas' øyne falt på tjenestepiken, og de innledet et forhold. For at de to skulle kunne gifte seg, anskaffet Thomas i 1821 rottekrutt (rottegift), som han strødde ut på en brødskive, smurte smør over og ga til sin kone, som døde få dager senere. 

For sin udåd ble Thomas dømt til å bli henrettet, først ved å bli knepet med glødende tenger tre ganger, dernest til å få sin høyre hånd avhugget, for til sist å bli halshugget og lagt på hjul og steile. Han ble dog benådet av kongen, som mente at knipningene og håndavhuggingen ikke var nødvendig. 

Thomas' legeme forsvant fra retterstedet natten mellom 23. og 24. juli. Antagelig ble det fjernet av slektninger for å unngå den vanærende ustilling på hjul og steile. 

Tjenestepiken Ana Margrethe ble dømt til livsvarig tukthusarbeide i Viborg tukthus, men ble etter 17 år benådet av kong Frederik VI. Først fødte hun dog en datter, hvis far hun utla til å være Thomas.

I forbindelse med veiarbeide i år 1900, ble Thomas Thomasen Bisps skjelett med en nagle igjennom kranriet funnet, og det har siden befunnet seg på Vendsyssel Historiske Museum.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | En sørgelig ny Vise om Arrestanten Thomas Thomasen Bisp – originaltekst fra Wikikilden |

* Vendsyssel historiske musum og historisk arkiv
* jaos.dk Arkivert 15. november 2019 hos Wayback Machine.

  

Portal: Danmark
Original dreiebok til *Et narrespill*, Wieses teaterstykke basert på skulpturen *Den gulkledde*
**Bertrand Wiese** (født 28. september 1925 i Fredrikstad, død 6. desember 1997 i Oslo) var en norsk billedhugger, treskjærer og arkitekt. Han er mest kjent for skulpturen *Den Gulkledde* i Bestumkilen ved Oslo, men har også en rekke andre skulpturer i Oslo, Fredrikstad og på Lillehammer. 

Wiese ble i 1944 tatt inn som assistent for Arno Breker og studerte ved Høyskolen for bildende kunst i Berlin. I 1949 flyttet han til Lillehammer hvor han virket og arbeidet det meste av sitt liv. Wieses Gate på Lillehammer er oppkalt etter ham. Det er også i sentrum av Lillehammer man finner de fleste av hans skulpturer. 

Hans mest kjente verk er likevel *Den gulkledde ,* som i dag står i Bestumkilen ved innseilingen til Oslo. Dette er det eneste norske kunstverk som har vært nominert til den prestisjetunge *George D. Widener Memorial Gold Medal*. 

Wiese var i sin samtid kontroversiell, som følge av hans valg om å studere under Arno Breker. Selv om det ikke er dokumentert grunn til å anta at valget skyldtes noe annet enn kunstneriske ambisjoner, knyttet det ham til nazismen på en måte som han opplevde det vanskelig å restituere seg fra i etterkrigsårene.

Referanser
----------

1. ↑  «AUF IVERSEN » Blog Archive » Bertrand Wiese(r) vei». Besøkt 3. september 2020.
**Norvald Mo** (født. 14. mai 1953) er en norsk politiker for Arbeiderpartiet. 
Mo har vært vararepresentant til Stortinget for Hordaland, og har i tre perioder vært statssekretær ved Statsministerens kontor, første gang 1994–1996 for statsminister Gro Harlem Brundtland, så 1996–1997 for Thorbjørn Jagland og 2000–2001 for statsminister Jens Stoltenberg. I 2012–2013 var han statssekretær for arbeidsminister Anniken Huitfeldt. Mo var 1992–1994 politisk rådgiver for statsminister Gro Harlem Brundtland 

Mo var 2009-2016 leder av Oslo Idrettskrets. I 2021 satt han i ressursgruppa for verdidebatt i Arbeiderpartiet som lanserte boka *Derfor er jeg sosialdemokrat*.

Mo startet sin politiske karriere i ungdomsorganisasjonen til Arbeiderpartiet, Arbeidernes Ungdomsfylkning (AUF), og var i perioden 1981 til 1983 nestleder i organisasjonen.

Referanser
----------

1. ↑   stortinget.no, stortingsrepresentant-ID NOMO, besøkt 22. november 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Biografi: Mo, Norvald». *Stortinget* **(norsk)**. 9. mars 2008. Besøkt 18. november 2020.
3. ↑  Aslak Nore (16. november 2009). «Den besværlige dugnaden». *Vårt Land* **(norsk)**. Besøkt 12. januar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Gheorghe Novac** (født 1945 i București) er en rumensk tidligere basketballspiller og -trener som spilte mer enn 300 kamper for landslaget, og som var hovedtrener for Romanias landslag for menn.

Novac studerte ved Fakultetet for rettsvitenskap i București (avsluttende eksamen i 1971). Han spilte for *Rapid București* (1961-1962) før han skiftet til *Olimpia București* (1962-1964) i andre divisjon. For *Dinamo București*, som han vant 13 landsmesterskaper med, spilte han mellom 1964 og 1981. 

Mellom 1965 og 1980 var han medlem av landslaget som han spilte mer enn 300 kamper for og deltok i seks europamesterskap. Etter at han la opp, ble han assisterende trener i *Dinamo București* (1981-1982) og hovedtrener (1983-1990). Med *Dinamo*, som trener, vant han to landsmestertitler. Mellom 1985 og 1991 var han også hovedtrener for landslaget for menn. Mellom 1991 og 1996 var han formann for hele klubben *Dinamo București*.

Æresbevisninger
---------------

* *Maestru emerit al sportului* («Fortjent idrettsmester»)
* *Antrenor emerit* («Fortjent trener»)

Referanser
----------

1. ↑  «Gheorghe Novac profile, European Championship for Men 1967 | FIBA.COM». *FIBA.COM*. Arkivert fra originalen 7. august 2016. Besøkt 3. juni 2016.
2. ↑  «Romania Libera». *Romania Libera*. Arkivert fra originalen 30. juni 2016. Besøkt 3. juni 2016.
3. ↑  «Dupa 30 de ani, Romania participa la EuroBasket 2017 - Din Vestiar». *Din Vestiar* **(engelsk)**. 14. desember 2015. Besøkt 3. juni 2016.
4. ↑  «Figuri reprezentative» (PDF). Romanias basketballforbund. Arkivert fra originalen (PDF) 6. august 2016. Besøkt 3. juni 2016.
5. ↑  «Baschet masculin». *www.csdinamo.eu*. Besøkt 3. juni 2016.
**Persfjorden-Syltefjorden landskapsvernområde** er et landskapsvernområde i Båtsfjord og Vardø kommune i Finnmark. Det ligger nordøst på Varangerhalvøya, mellom Syltefjorden i Båtsfjord og Persfjorden i Vardø, og ble opprettet i 2006, samtidig med Varangerhalvøya nasjonalpark, og omfatter mesteparten av området mellom nasjonalparken og kysten.

Landskapsvernområdet ble opprettet for å ta vare på et egenartet og arktisk preget natur- og kulturlandskap sammen med landskapets biologiske mangfold. Området har frodige daler med forekomster av sjeldne plantearter som står i sterk kontrast til de nakne fjellplatåene rundt. Den ville og særpregete næringskysten er typisk for Øst-Finnmark, og står i skarp kontrast til det rolige landskapet i indre deler av halvøya. Gjennom millioner av år har havbølger og frostforvitring her spist seg inn i det gamle landskapet og dannet en særpreget kystlinje med spektakulære formasjoner i steiltstående bergarter.

Referanser
----------

1. ↑  «Forskrift om verneplan for Varangerhalvøya. Vedlegg 3. Vern av Persfjorden-Syltefjorden landskapsvernområde/ Biezavuona-Oardduvuona suodjemeahcci, Båtsfjord og Vardø kommuner, Finnmark.». *Lovdata*. Miljøverndepartementet. 8. desember 2006. Arkivert fra originalen 21. oktober 2016. Besøkt 4. oktober 2017.
2. ↑  (no) Persfjorden-Syltefjorden landskapsvernområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
**Laugen landskapsvernområde** er et landskapsvernområde på Trondeneshalvøya i Harstad kommune i Troms. Området ligger mellom Altevågen i nord og Trondenes i sør og omfatter Altevågholmen, Sølvskeivågen, tjernet Laugen og de nærliggende landområdene avgrenset av Trondenesveien i øst. Det har et samlet areal på 153 dekar, hvorav 85 dekar består av salt- eller ferskvann og 56 dekar består av lauskog.

Landskapsvernområdet ble opprettet 8. desember 1995 for å gi vern til det gamle kulturlandskapet og tjernet som er hekkeområde for våtmarksfuglearter som blant annet horndykkere og sjøorrer. Området har en artsfattig vannvegetasjon.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Laugen i Miljødirektoratets naturbase. Besøkt 18. mai 2017.
2. ↑  Norsk institutt for skog og landskap. Markslagstatistikk[*død lenke*] for Laugen landskapsvernområde med dyrelivsfredning. Besøkt 18. mai 2017.
3. ↑  Lovdata. Forskrift om vern av Laugen landskapsvernområde med tilhørende dyrelivsfredning, Harstad kommune, Troms. Besøkt 18. mai 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Mikhail Koronatovitsj Bakhirev** (russisk: Михаил Коронатович Бахирев, født 17. juli 1868 i Novotsjerkassk, død 16. januar 1920 i Petrograd) var en russisk marineoffiser og admiral.

Bakhirev var av en don-kosakkisk familie. Hans far var sotnik blant kosakkene i den keiserlige russiske hær.

Han ble i 1888 kadett i marinen, og tjenestegjorde på kanonbåten *Bobr* i den russiske stillehavsflåte. I januar 1898 ble han overført til den baltiske flåte, men bare ett år etter vendte han tilbake til Det fjerne Østen. Under bokseropprøret førte han kanonbåten *Giljaks*. 

Under den russisk-japanske krig i 1904/05 kommanderte han den Port Arthur-baserte torpedobåt *Silnij*. Bakhirev deltok i forsvaret av Port Arthur. Trass i høye tap i mange vanskelige situasjoner klarte han å holde sine menn konsentrerte og disiplinerte.

Fra 1911 til 1914 kommanderte han den pansrede krysseren *Rurik*.

Første verdenskrig
------------------

Den 24. desember 1914 ble Mikhail K. Bakhirev forfremmet til kontreadmiral og kommanderte en krysserskvadron i den baltiske flåte. Fra 19. desember 1915 til 23. mai 1917 kommanderte han den baltiske flåtes slagskipskadron.

To år etter ble han forfremmet til viseadmiral, og året etter - 21. august 1917 - ble han sjef for flåtestyrkene i Rigabukten, og kommanderte således de russiske flåtestyrker under Operasjon Albion og i slaget i Moon-sundet. 

Den 12. januar 1918, etter oktoberrevolusjonen, ble han avskjediget og nektet rett til å motta pensjon.

Den russiske revolusjon
-----------------------

Etter dimitteringen var Bakhirev sjefsbokfører i et industriselskap. Tidlig i august 1918 ble han arrestert av bolsjevikene, men løslatt igjen den 13. mars 1919. Den 1. april 1919 begynte han å skrive en skildring av kampene i Rigabukten fra 1915 til 1917.

Død
---

Etter general Nikolaj Judenitsjs nederlag mot Den røde armé fulgte en ny arrestasjonsbølge i Petrograd. Bakhirev ville ikke flykte til Finland. Den 17. november 1919 ble han anklaget for samarbeide med Judenitsj og arrestert igjen. Den 16. januar 1920 ble han skutt som gissel.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Don Allum** (født 17. mai 1937 i London i England, død 2. november 1992) var en britisk havroer og yrkesmilitær. Han var den første som rodde begge veier over Atlanterhavet. I alt rodde han tre ganger over Atlanterhavet.

Første gang han rodde over Atlanterhavet var i 1971. Sammen med fetteren Geoff Allum rodde han fra Las Palmas på Gran Canaria til Barbados på 73 dager. I 1986 rodde han alene fra Pasito Blanco på Gran Canaria til Nevis i Karibia på 114 dager. De siste to ukene av turen var han helt tom for ferskvann, og da han nådde land var han svært svekket fysisk. I 1987 rodde han alene fra St. John's på Newfoundland til Dooagh på Achill Island i Irland på 77 dager. Under den turen hadde han mye dårlig vær, og han ble slått ut av båten flere ganger. Like vest av Irland ble han overveldet av uvær, og robåten holdt på å forlise like før han nådde land. Men ankomsten hans var varslet, og folk fra Dooagh reddet ham i siste øyeblikk fra å drukne.

Etter disse strabasene var Allum utslitt og svekket, og de neste årene sviktet nyrene hans to ganger. Han døde av et hjerteanfall 2. november 1992, 55 år gammel.

Innbyggerne i Dooagh satte opp et minnesmerke over Don Allum etter havroerprestasjonene hans.

I 2004 skrev rockegruppa Marillion en sang inspirert av Don Allum og andre havroere. Sangen *Ocean Cloud* var med på 2CD-utgaven av albumet Marbles.

Kilder og andre eksterne lenker
-------------------------------

* Ocean Rowing Society: Geoff Allums biografi om Don Allum
* Ocean Rowing Society: Don Allums dagbok fra den siste atlanterhavskryssingen
* Ocean Rowing Society: Minnesmerket over Don Allum i Dooagh i Irland
* Teksten til sangen Ocean Cloud på Marillions nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |