recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mount Terra Nova** er et snødekt fjell, 2 130 moh, mellom Mount Erebus og Mount Terror på Ross Island. Det ble først kartlagt av Discovery-ekspedisjonen 1901-04, og kalt opp etter «Terra Nova», støtteskip for denne ekspedisjonen og Terra Nova-ekspedisjonen, 1910-13.

**Terra Nova Saddle** er et av tre markante skar på Ross Island, denne er på rundt 1 400 meter mellom Mount Erebus og Mount Terra Nova. Det ble navngitt i forbindelse med Mount Terra Nova.

**Terra Novabreen** er en isbre som er om lag 9 km lang nord og sentralt på Ross Island. Den flyter nord fra skaret mellom Mount Erebus og Mount Terra Nova og til Lewis Bay. Den fikk navnet etter Mount Terra Nova.

Eksterne lenker
---------------

* Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Mount Terra Nova» (innhold fra Geographic Names Information System).

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Mount Swadener** er et fjell som ligger i Edward VII Land i Vest-Antarktis. Dette fjellet ligger i Sneddon Nunataks, en gruppe nunataker ved kysten på nordsiden av Alexandra Mountains på Edward VII Peninsula. I nærheten ligger Swinburneisen og Sulzberger Bay.

Oppdagelse og navnsetting
-------------------------

Mount Swadener ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av US Navy mellom 1959–66. Det ble navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter løytnant John R. Swadener i US Navy, navigatør på det skiutrustede flyet R4D Skytrain som kontreadmiral George J. Dufek benyttet første gangen et fly landet på den geografiske Sydpolen den 31. oktober 1956.

Kilder
------

 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Mount Swadener» (innhold fra Geographic Names Information System).

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Hustad leir** ligger ytterst ved Hustadvika i Fræna kommune i Møre og Romsdal. Hustad fungerte fra 1950 til 2004 som arbeidsleir, administrasjons- og opplæringsinstitusjon for sivilt vernepliktige, det vil si militærnektere, fra Vestlandet, Trøndelag og Nord-Norge. Hustad leir omfatter i dag Hustad fengsel og Nasjonalt senter for automatisk trafikkontroll (ATK). Leiren eies av Justis- og beredskapsdepartementet.

Historikk
---------

Fra 1946 var Hustad leir straffarbeidsleir og politisk omskoleringsanstalt for landssvikdømte fra rettsoppgjøret etter andre verdenskrig. I 1950 ble leiren omgjort til arbeidsleir for militærnektere i Norge. Sivilarbeiderne ble først satt til å arbeide for bøndene i Fræna og på leirens eget gårdsbruk, men mange protesterte og var misfornøyde med arbeidsinnholdet. De ønsket seg en mer meningsfull tjeneste med mulighet for å arbeide for fred og global rettferdighet. Med dette begynte kampen for en forskole for sivilarbeidere, en skole som på sikt skulle bli en allmenn utdanningsinstitusjon for samfunnsrelevant freds- og ikkevoldskamp i Norge. *Forskolen for sivile tjenestepliktige* ble omsider satt i gang høsten 1984, men ble nedlagt i 2002. Satsingsområdet til Siviltjenesteadministrasjonen på Hustad var volds- og konfliktforebyggende tiltak blant unge (VOKT). 

Den 15. november 2004 ble siviltjenesteadministrasjonen ved Hustad leir lagt ned. Leiren ble fra 1. januar 2005 isteden omgjort til Nasjonalt senter for automatisk trafikkontroll (ATK), som fikk ansvar for «fotoboksene» langs landets veier, og til Hustad fengsel, et erstatningsfengsel for det gamle kretsfengselet i Molde. Oppgavene *Siviltjenesteadministrasjonen Hustad* hadde hatt, ble overført til *Siviltjenesteadministrasjonen Dillingøy* på Dillingøy i Østfold. De tidligere ansatte ved leiren fikk tilbud om å fortsette i de nye institusjonene på stedet.

Se også
-------

* Hustad fengsel
* Siviltjenesteadministrasjonen Dillingøy
* Siviltjeneste

Referanser
----------

1. ↑  Bruaset, Oddgeir (1997). *Romsdal: folket og landskapet*. Oslo: Samlaget. s. 49-50. ISBN 8252149391.

Eksterne lenker
---------------

* Aldri glemme Hustad leir[*død lenke*] – rapport fra Hustad leir i Studvest, 31. oktober 2001

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Forvaltningsdatabasen
 |
**Oberpfälzer Wald** (tsjekkisk: *Český les*; «Bøhmisk skog») er et område med mittelgebirge i Sentral-Europa. Fjellene strekker seg nord–sør om lag 100 kilometer på grensen mellom Bayern og Tsjekkia. Bredden varierer mellom 30 og 40 kilometer. I nord grenser Oberpfälzer Wald mot Fichtelgebirge, Steinwald og Slavkovský les, i sør mot Böhmerwald. Geologisk hører området til Det bøhmiske massiv.

Karakteristisk for den lave fjellkjeden er dype daler, slott og ruiner, avsidesliggende kirker og kapeller og vid utsikt. I middelalderen ble store skogområder hogd for å forsyne de tallrike hammer- og glassverkene som sto ved elvene og bekkene. Rydningene fra den tiden er fortsatt synlig, selv etter skogplantingen som har funnet sted siden den gang.

Slottene og slottsruinene som er karakteristiske for Oberpfälzer Wald ble bygget som festningsverk fra det 11. til det 13. århundre.

Referanser
----------

1. ↑  «Čerchov». *PeakVisor* **(engelsk)**. Besøkt 14. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oberpfälzer Wald – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Oberharz naturreservat** ligger i det sydlige Niedersachsen nær grensen mellom det som tidligere var Øst-Tyskland og Vest-Tyskland. Naturreservatet er et populært turistmål som trekker til seg mange millioner turister hvert eneste år.[] I middelalderen foregikk det en del gruvedrift i fjellene i naturreservatet. Parken er 70 kvadratkilometer stor og domineres av tresorten gran. I de siste 15 årene har naturreservatet vært truet av luftforurensning. 

I 1979 ble det for første gang ble lagt merke til at trærne hadde en gul og brun misfarging.[] Senere begynte gamle trær og trær som sto i utkanten av skogene å dø. I 1985 viste det seg at hele 75% av skogen i området hadde større eller mindre skader. Det som skjer med trærne er at forurensningen fra luften reduserer motstandsdyktigheten deres, og da blir trærne ofte svakere og blåser ofte overende.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Jed Simon** (født 1964 i Victoria, British Columbia) er en canadisk gitarist. Han fikk oppmerksomhet i metal-miljøet med sitt tredje speed metal-band Armoros, som ble dannet i 1985. Armoros ble oppløst i 1989 etter 2 suksessfulle demo'er og et album. 

Hans neste band var Caustic Thought, og det var her hans karrière med Byron Stroud begynte. Jed Simon gjorde tre demo'er med Caustic Thought, og da han forlot bandet ga han jobben til Devin Townsend. Etter Caustic Thought arbeidet han en kort stund med Devin Townsend på hans Noisescapes-prosjekt, før Townsend dro til Los Angeles for å spille med Steve Vai. I 1995 spurte Townsend Jed Simon om å bli med på hans siste prosjekt, Strapping Young Lad (SYL), and han har vært med i dette bandet hele tiden siden da. Han bidro med noen gitarspor på *Heavy as a Really Heavy Thing* og opptrådte også live med SYL på album-turnéen, og er også med på videoen for «S.Y.L.» fra det albumet.

I 1996 ble han med Front Line Assembly (FLA) på deres Hard Wired-turné som turnégitarist (og også perkusjonist på Plasticity and Gun f.eks.). Turnéen resulterte i et konsertalbum og en video som ble utgitt som *Live Wired* (1996). Etter dette returnerte han til SYL, som oppnådde enda større suksess med deres andre album, *City* (1997). 

Da Front Line Assembly dro på Re-Wind-turnéen sist i 1998 var Jed ombord igjen. I 1999 bidro han også med gitarer på FLA's studioalbum *Implode*. Hans siste turné med FLA var Implosion-turnéen våren 1999. I 2000 arbeidet han på Devin Townsend's Physicist-prosjekt, som bestod av alle fire medlemmene i SYL, men ble betraktet som «for lett» av Townsend til å være et SYL-album.

Siden 2000 har Jed Simon vært opptatt med plateinnspillinger og turnéer for Strapping Young Lad mesteparten av tiden. I 2002 utga SYL sitt selvtitulerte album *Strapping Young Lad*, i 2005 utkom *Alien*, og deres siste innspilling, *The New Black,* ble utgitt 11. juli 2006. Foruten SYL er han også gitarist i Zimmer's Hole, som også har Byron Stroud fra SYL i besetningen. Zimmer's Hole har utgitt to studioalbum: *Bound by Fire* (1997, gjenutgitt i 2003) og *Legion of Flames*. Hans nyeste prosjekt er Tenet, hvis første utgivelse, *Sovereign*, skal utgis på Century Media på sensommeren 2007. *Sovereign* ble skrevet av Jed Simon i løpet av de siste årene. Han spiller selv gitar, bass og vokal, Glen Alvelais (Forbidden, Testament, LD50) på første-gitar og Gene Hoglan på trommer.

Jed Simon bor nå i Philadelphia med sin kone og sønn, og deres to katter.

Eksterne lenker
---------------

* Strapping Young Lad offisielt nettsted
* Legion of Flames offisielt nettsted Arkivert 17. juli 2012 hos Wayback Machine.
* Tenet offisielt nettsted Arkivert 11. april 2003 hos Wayback Machine.
* Mindphaser offisielt nettsted

Mal:Strapping Young Lad
Mal:Devin Townsend

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**C. Göran Andersson** (født 7. juni 1951 i Malmö) er en svensk elektrotekniker og fysiker, og professor ved Power Systems Laboratory ved ETH Zürich.

Biografi
--------

Göran Andersson studerte teknisk fysikk ved Lunds universitet i Skåne, og avsluttet med en mastergrad i 1975. I 1980 avsluttet han en doktorgrad i matematisk fysikk ved det samme universitetet.

Mellom 1980 og 1986 jobbet han først som forskningsingeniør og deretter som gruppeleder av faggruppen for høyspent likestrømsoverføring (HVDC) ved ASEA, nåværende ABB, i Ludvika, Sverige. Der deltok han blant annet i studier knyttet til HVDC forbindelsen til Itaipú-demningen i Brasil. Fra 1986 var Göran Andersson Professor for elektriske energisystemer ved Kungliga Tekniska Högskolan (KTH) i Stockholm, inntil han ble professor ved ETH Zürich i år 2000.

Göran Andersson har vært gift med Anne siden 1975 og har tre barn.

Utmerkelser og medlemskap
-------------------------

Göran Andersson er medlem av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien (1992) og Kungliga Vetenskapsakademien (1994). Han er også IEEE Fellow (1997) og medlem av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund (2010) , Schweizerischen Akademie der Technischen Wissenschaften (SATW) (2015) og utenlandsk medlem av National Academy of Engineering (2016).

Referanser
----------

1. 1 2   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 23. oktober 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  C. Göran Andersson: *Studies in the theory of rotational excitations in nuclei.* Universität Lund (Dissertation)
3. ↑  Royal Physiographic Society’s photo portrait gallery of current Fellows Arkivert 17. februar 2016 hos Wayback Machine.
4. ↑  Mitteilung vom Departement D-ITET.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell nettside på ETH

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Göran Fredrik Rosander** (1933–1996) var en svensk etnolog og museumsmann.

Göran Rosander vokste opp i Dalarna. Han var landsantikvar i Jämtland i perioden 1967-1971, og var ansvarlig for utstillingsvirksomheten ved länsmuseet Jamtli. Han drev også etnologiske undersøkelser i distriktet.

Han ble så ansatt ved Nordiska museet i Stockholm, og var med på å etablere samdokprosjektet i 1977.

Han ble senere gift med den norske etnologen Gerd Aarsland Sønju, som også skiftet etternavn til Rosander. Göran Rosander flyttet til Norge, og var gjennom 1980-tallet og like frem til sin død ansatt ved Norsk etnologisk granskning, Universitetet i Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Gøran Fredrik Rosander, (04.januar 1933 - 22.februar 1996).», besøkt 26. desember 2021[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS
 |
***The Gunsaulus Mystery*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Oscar Micheaux.

Handling
--------

Liket av Myrtle Gunsaulus, en ung afroamerikansk kvinne, blir oppdaget i kjelleren under en fabrikk i New York City. Arthur Gilpin, den afroamerikanske vaktmesteren som oppdaget liket, blir snart arrestert og siktet for å ha myrdet Myrtle. Arthurs søster Ida May (spilt av Evelyn Preer) kontakter sin tidligere kjæreste, advokaten Sidney Wyeth (spilt av Lawrence Chenault) for å be ham om å forsvare Gilpin under rettssaken.

I løpet av rettssaken omdirigerer Wyeth anklagene for drapet bort fra Gilpin til Anthony Brisbane, en hvit mann med en tidligere historie med seksuelle avvik. Gilpin blir etter hvert frikjent, samtidig som Brisbane blir avslørt som den virkelige gjerningspersonen.

Skuespillere
------------

* Evelyn Preer
* Lawrence Chenault
* Dick Abrams
* Louis De Bulger
* Mabel Young
* Eddie Brown
* Hattie Christian

Referanser
----------

1. ↑  «The Gunsaulus Mystery (1921)» **(engelsk)**. Besøkt 24. januar 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 24. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Gunsaulus Mystery* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Gunsaulus Mystery* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Gunsaulus Mystery* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Gunsaulus Mystery* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Spiral** er det femte studioalbum til den greske komponisten Vangelis, utgitt i desember 1977.

Det er et konseptalbum inne sjangeren elektronisk musikk. Tema for albumet er inspirert av den gammel filosofien Dàodéjīng, som utforsker universet som beveger seg i en spiraler.

Vangelis har komponert alle sporene og spiller synthesizere, keyboard og alle andre instrumenter.

På forsiden av omslaget er et sitat av Tao Te Ching: "Going on means going far - Going far means returning", 

For sporet «To the Unknown Man» mottok Vangelis Midem International Instrumental Award i 1978.

Spor
----

Side A
1. "Spiral" – 6:55
2. "Ballad" – 8:27
3. "Dervish D" – 5:21

Side B
1. "To the Unknown Man" – 9:01
2. "3+3" – 9:43

Referanser
----------

1. ↑  «Vangelis | A musical journey | (Page 2 of 15) | Vangelis Papathanassiou». *www.nemostudios.co.uk*. Besøkt 26. november 2022.
2. ↑  «Nemo Studios | interview with Vangelis, 1979». *www.nemostudios.co.uk*. Besøkt 26. november 2022.
3. ↑  «Vangelis | A musical journey | (Page 2 of 15) | Vangelis Papathanassiou». *www.nemostudios.co.uk*. Besøkt 26. november 2022.
**Nils Perne** (født 4. mai 1905 i Uppsala, død 27. desember 1965 i Stockholm) er en svensk komponist, tekstforfatter och teatersjef. Han var broren til tekst- og sketsjforfatteren Lars Perne. Fra 1950 var Nils Perne gift med skuespilleren Sylva Åkesson.

Biografi
--------

Etter eksamen ved Shartaus handelsinstitut i 1926 dannet Perne sammen med skolekameraten Georg Eliasson teamet *Nils-Georg*, som fra sluttent av 1920-tallet skrev en rekke slagertekster og kupletter, blant annet for Ernst Rolf. Mange av deras tekster ble utgitt på det felles forlaget, *Nils-Georgs Musikförlags AB*, hvor Eliasson var administrerende direktør. Paret skiltes i 1935 og Georg Eliasson overtok alene den felles signaturen og forlaget. 

Perne etablerte seg på midten av 1930-tallet som frilansende komponist og tekstforfatter for såvel radio som grammofon, nå under psevdonymet *Jokern*. Spesielt populær ble radioserien *Vårat gäng* i 1939 (i samarbeid med Sven Paddock). Under den andre verdenskrigen kom Pernes størsta suksess, «Min soldat», som han skrev tekst og melodi til for Gösta Jonssons revy *Det kommer en vår* 1940, og velkjent ikke minst gjennom Ulla Billquists innspilling. Blant andre "*Jokern*"-komposisjoner kan nevnes «Säg det med ett leende» fra samme år.

Perne ble sjef for Oscarsteatern i 1948. Han var også teatersjef på Södran og Scalateatern.

Filmmanus
---------

* 1955: *Karusellen i fjällen*
* 1942: *Vårat gäng*
* 1941: *I natt - eller aldrig*
* 1941: *Gatans serenad*

Filmmusikk
----------

* 1944: *Skåningar*
* 1941: *Gatans serenad*

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Svenskt biografiskt lexikon, «Nils J Perne», Svensk biografisk leksikon-ID 7094[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Svenskagravar.se, «Perne, NILS JOHAN», besøkt 25. mai 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norra begravningsplatsen.se, norrabegravningsplatsen.se[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  SCALATEATERN - EN REVYSCEN 1941-1964 Arkivert 17. august 2010 hos Wayback Machine. Scalateatern.se

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nils Perne på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Nils Perne i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
* (en) Nils Perne på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Nils Perne på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Nils Perne på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Nils Perne på Spotify Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Finland Finlands flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0
(én fjerdeplass) |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0
(5 pallplasseringer) |
| Verdensmesterskap |
| Gull | 2001 Finlands flagg Tammerfors | Stafett |
| Sølv | 2003 Sveits’ flagg Rapperswil | Stafett |
| Sølv | 2006 Danmarks flagg Aarhus | Mellom |
| Sølv | 2006 Danmarks flagg Aarhus | Stafett |
| Bronse | 2005 Finlands flagg Aichi | Mellom |
| Europamesterskap |
| Gull | 2004 Danmarks flagg Roskilde | Stafett |
| Sølv | 2004 Danmarks flagg Roskilde | Mellom |
| Bronse | 2008 Latvias flagg Ventspils | Stafett |
| Junior-VM |

**Jarkko Huovila** (født 15. november 1975) er en finsk orienteringsløper som representerer den finske klubben Tampereen Pyrintö. Han er verdensmester og europamester i stafett.

Huovila var en lovende orienteringsløper som junior og tok stafettmedalje for Finland ved to anledninger i Junior-VM. Som seniorløper utviklet finnen seg til å bli fremragende i nattorientering. Han har løpt flere legendariske etapper for sine lag i orienteringsverdens største klubbstafetter, Jukola og Tiomila. Huovila har vært med på å vinne Tiomila hele fem ganger, alle med Halden SK. Jukola har han vunnet tre ganger, to med Halden SK og én med Kalevan Rasti. 

I VM og EM har Huovila vist seg frem først og fremst på mellomdistanse og stafett. Det ble VM-gull på stafett på hjemmebane i Tammerfors i 2001, og ytterligere fire VM-medaljer de neste fem sesongene. I 2004 ble det nytt stafettgull ettersom Finland triumferte i EM-stafetten i Roskilde i Danmark. Han vant mellomdistansen i nordisk mesterskap på Bornholm i 2007. Dermed ble samtlige av Huovilas tre internasjonale mesterskapsgull vunnet i Norden.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jarkko Huovila – World of O Rediger på Wikidata
Aure kirke på Nordmøre, som ble gjenoppbygget etter brann i 1924 med samme form, men i større skala etter tegninger av Nils Ryjord.
**Nils Ryjord** (født 16. desember 1875 i Trondheim, død 24. januar 1926 samme sted) var en norsk arkitekt som tegnet flere kirker, og som fra 1898 fungerte som Christian Christies assistent ved Trondhjems Domkirkes Restaureringsarbeider frem til Christies død i 1906, da han selv ble konstituert leder. Ryjord ble siden teknisk og administrativ leder fra 1909, mens Olaf Nordhagen fortsatte i Ryjords stilling som kunstnerisk leder.

Ryjord ble ferdig utdannet ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt våren 1897, og etter å ha arbeidet under Lars Solberg og Johan Christensen i ett års tid ble han ansatt som Christian Christies assistent til Trondhjems Domkirkes Restaureringsarbeider i 1898. Her arbeidet han som domkirkearkitekt i perioden 1906 til 1909, før han deretter ble teknisk og administrativ leder i perioden fra 1909 til 1926. I tillegg til sitt arbeid ved Nidarosdomen utarbeidet han også planer for restaurering av Austråt, Nærø kirke og Trondenes kirke. Han ledet også utgravningen ved Munkeby kloster samt utbedringene av Steinvikholm slott og Sakshaug kirke samt utarbeidet planer for restaurering av Tingvoll kirke.

Utvalgt virke
-------------

* Froan kapell (1903–1904)
* Kvenvær kirke (1907–1909)
* Leiranger kirke (1909–1911)
* Aure kirke (1923–1924)

Litteratur
----------

* Gunnarsjaa, Arne (2007). *Arkitekturleksikon*. Oslo: Abstrakt Forlag AS. s. 665. ISBN 978-82-7935-197-9.

Eksterne lenker
---------------

* SNL.no – Oppføring av Nils Ryjord hos Store Norske

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Jari Mäenpää** (født 23. desember 1977 i Finland) er grunnlegger av bandet Wintersun der er han vokalist og gitarist. Han spilte også bass og keyboard på Wintersuns første album før han fikk en fulltidsline-up.

I tiden før Wintersun, var Jari mest kjent for sin tid i Viking/Folk-bandet Ensiferum, som han ble med ble med i 1996 etter å ha forlatt hans tidligere band Immemorial. Wintersun var egentlig planlagt som et prosjekt ved siden av Ensiferum, men i januar, 2004 ble han tvunget til å forlate Ensiferum på grunn av krasj mellom Wintersun's bookede studioinnspilling og Ensiferum's live-turne.

I 1997, måtte Jari ha en pause fra musikken da han måtte inn i det finske militæret. I et intervju sa at han ikke likte tiden i militæret og at han tror at han fikk tuberkulose der.

Jari var også medlem av et band kalt ArthemesiA.

Referanser
----------

1. ↑  
	* Arkivert 5. desember 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jari Mäenpää – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jari Mäenpää på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Jari Mäenpää på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Jari Mäenpää på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata
* Jari Mäenpää på Facebook Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Cao Kun** (kinesisk: 曹锟; pinyin: *Cáo Kūn*; Wade-Giles: *Ts'ao K'un*; stilnavn: *Zhongshan* 仲珊) født 12. desember 1862 i Tianjin i Kina, død 15. mai 1938 samme sted) var en kinesisk politiker og militær, tilhørende Beiyangklikken og senere Zhiliklikken. Han var Republikken Kinas president årene 1923–1924. 

Cao begynte sin militære løpebane som vanlig soldat. Han ble sendt til krigsskolen og ble uteksaminert derfra i 1890. Han ble deretter lærer ved samme skole og i 1895 leder for en moderne soldatutdannelse. I 1901 ble han regimentskommandant og i 1902 brigadesjef, og fikk kort derpå generals rang. Cao var 1903–1905 militærkommandant i Mukden, derpå til 1911 i Jilin.

Han bekjempet Xinhairevolusjonen i 1911 og ble samme år øverstkommanderende ved den øvre del av Yangtzefloden. 

Cao ble i 1915 sendt av Yuan Shikai for å bekjempe general Cai Es opprør. I 1916 ble han militærguvernør i provinsen Zhili og bekjempet 1917–1919 effektivt de inntrengende sørkinesiske styrker. Cao gav i 1920 sin støtte til Wu Peifu ved den systemforandring denne da avstedkom.

Han lyktes i oktober 1923 ved hjelp av storstilt kjøp av stemmer å bli valgt til Republikken Kinas president. Hver eneste representant som gikk med på å stemme på ham, fikk 5000 sølvdollar. En av Cao Kuns første embedshandlinger som president ble å promulgere den nye kinesiske grunnlov av 1923. Den var kommet raskt i stand, og ble ansett som landets mest demokratiske og progressive så langt. Men likesom de tidligere ble den ignorert når det kom til praktisk politikk. 

Han ble imidlertid allerede høsten 1924 tvunget av «den kristne generalen» Feng Yuxiang til å nedlegge sin presidentverdighet, som i november samme år ble provisorisk overtatt av Huang Fu.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* «An Inauguration». *Time Magazine*. 22. oktober 1923. Arkivert fra originalen 22. desember 2008. Besøkt 10. august 2008.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Polarlusegress** *(Huperzia selago* ssp. *arctica)*  er en underart av arten lusegress i lusegresslekten *(Huperzia)* som er en av elsktene innenfor kråkefotfamilien *(Lycopadiaceae)*. Enkelte anser lusegress som en egen familie *(Huperziaceae)*, men dette er ikke vanlig i nordisk botanikk. 

Polarlusegras har tette blader, mangler årsskudd, og har "kranser" av utstående blader. Foto: Bjoertvedt .
Polarlusegrad vokser opp fra en rotstilk, ofte i vifteform. Ungt studd på 3 cm, Flå i Buskerud, 850 moh.  Foto: Bjoertvedt .
Arten kan bli 5-15 cm lang/høy og får modne sporer i juni-september. Den ble observert av Carl von Linné. Arten går opp til 1.940 moh. i Jotunheimen. Den vokser også på Jan Mayen og Svalbard. 

Polarlusegras liker åpen, fuktig og lysfull jord i fjellet. Den vokser på lynghei og i høyfjellsterreng med bekker, berghyller, myrlandskap eller steinete grunn. Polarlusegress vokser i små tuer hyppig forekommende mellomformer av lusegress. I toppen har polarlusegras mange yngleknopper.

Planten har 4-6 mm lange blader, og de står tettere, er mer opprette og kortere enn på *lusegress*. Bladene er også mer gulbrune. Polarlusegressets blader er mer tettsittende og dekkende, og skjuler stilken mer enn på de andre artene. Planten skilles fra andre arter i kråkefotfamilien ved at den mangler de lange, gulaktige sporeaksene i toppen som alle artene i *kråkefotslekten* har.

Referanser
----------

1. ↑  Johannes Lid, *Norsk flora*, Det norske Samlaget, Oslo 1952.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Polarlusegress* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Polarlusegress* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Polarlusegress* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Polarlusegress* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Polarlusegress* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Polarlusegress* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Huperzia arctica* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* eFloras.org Flora of North America, *Huperzia selago*
**Tricare** er det amerikanske Forsvarsdepartementets helsevesen for soldater i aktiv tjeneste, deres familier, pensjonerte soldater og deres familier, etterlatte og andre autoriserte brukere. Fordi USA ikke har et sivilt riksdekkende helsevesen, ble Tricare opprettet som en kombinasjon av et militært sykehusvesen og et allment helsevesen for hele Forsvarsdepartementets brukergruppe. Tricare forener militære helseinstitusjoner fra alle forsvarsgrenene under én paraplyorganisasjon og supplerer dette ved å kjøpe sivile helsetjenester fra andre aktører.

1. oktober 2013 ble Tricare Management Activity (TMA) avviklet og ansvaret for Tricare ble overført til Defense Health Agency (DHA) som ble etablert samme dag. Tricare Management Activity var enheten som var ansvarlig for å administrere Tricare delen av det amerikanske forsvarets Military Health System.

Referanser
----------

1. ↑  January 6; 2021. «What is TRICARE Health Insurance?». *American Addiction Centers* **(engelsk)**. Besøkt 26. mars 2021.
2. ↑  Defense Health Agency - About TMA Arkivert 13. desember 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en-US) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) TRICARE – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Ragnhild Furholt** (født 26. januar 1959 i Songdalen i Vest-Agder) er en norsk folkemusiker (kveding) og pedagog som arbeider ved Høgskolen i Telemark. Hun kommer fra en musikalsk familie og ga i 1981 ut albumet *Agderkrullar* sammen med far Halvdan Furholt og onkel Otto Furholt. Hun har vunnet Landskappleiken fire ganger, blitt tildelt arbeidsstipend som folkekunstner fra statens kunstnerstipend i 1999 og 2007 og blitt kåra til Årets Sogndøl i 1998. For albumet *Segner syng* vant hun Spellemannprisen 1997 i klassen folkemusikk. Hun har samararbeidet med musikere som Leiv Solberg, Ånon Egeland og Helene Waage.

Diskografi
----------

* *Agderkrullar* (1981) med Halvdan og Otto Furholt
* *Segner Syng* (Grappa, 1997)
* *…På alle strengjer* (Lærdal musikkproduksjon, 2001)
* *Lån meg vengjene* (Talik, 2007)

Eksterne lenker
---------------

* Biografi fra folkogdans.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** Discogs
 |
Forsvarstårn er typiske byggverk i Gyarong og i naboområdet Minyag.
**Gyarong** (fra tibetansk: *rgyal mo rong*, [fjellgudinnen] «Gyalmo Mordos dal»; kinesisk: *Jiarong*) er et historisk landskap i den østligste del av den østtibetanske regionen Kham, der hvor Tibets høyfjellsplatå brytes med de dype og trange dalene dannet av elvene Min Jiang og Dadu He, rett før fjellene gir seg for lavere land og provinsen Sichuans «røde bekken» begynner å strekke seg ut.

Gyarong hører i dag for det meste inn under det autonome prefektur Ngawa (Aba) for tibetanere og qiangfolk (*Aba Zangzu Qiangzu zizhizhou*). Bare en liten del, fylket Danba, ligger i det autonome prefektur Garzê for tibetanerne (*Ganzi Zangzu zizhizhou*). Hele området er del av provinsen Sichuan, slik den ble definert med utvidede grenser under Qing-dynastiet i 1728.

Gyarong er markert helt øst i det tibetanske (gule) kulturområde.
De forskjellige slukter og dype daler ble en gang generelt omtalt som *De atten Gyarong-fyrstedømmer*. Episenteret for det store jordskjelvet i Sichuan i mai 2008 var i fylket Wenchuan, som var sete for ett av disse atten gamle kongedømmene. Fra Lhasa-tibetanernes synsvinkel er Gyarong del av Kham, hvis «grenser» i dag ofte er uklare ettersom det ikke lenger dreier seg om noen administrativ enhet.

Befolkningen
------------

Gyarongs innbyggere kalles *Gyarongpa*, og har en identitet som adskiller seg fra khampaene. Det dreier seg dessuten bare delvis om tibetanere, men også om tibetiserte grupper, om qiangfolk og om hankinesere (de siste først og fremst i byer og større landsbyer). De rundt 200.000 qiang står i en særstilling. De kalles *jang* (*‘jang*) av sentraltibetansk hold, og blir derfra betraktet som én av flere khamske tibetanske stammer. Men deres kultur har nokså distinkte egne trekk, og deres språk, som er av tibetoburmansk, er også annerledes. Nabostammene i Gyarong betrakter seg selv enten som tibetanere (khampaer), eller i noen tilfeller som noe helt for seg selv.

Litteratur
----------

* Andreas Gruschke: «Demographie und Ethnographie im Hochland von Tibet», i: *Geographische Rundschau*, 49 (1997), Heft 5, S. 279-286
* Andreas Gruschke: «Wer sind die Tibeter?», i: Wulf Köpke/Bernd Schmelz (utg.), *Die Welt des Tibetischen Buddhismus*, Mitteilungen aus dem Museum für Völkerkunde Hamburg, Neue Folge, Band 34. Hamburg, 2005, s. 171-221 – ISBN 3980922243

Eksterne lenker
---------------

* Doktoravhandling om en rGyalrong-dialekt (på fransk)
* Demografi og etnografi i Tibets høyland
«Portrett av eldre dame» fra 1887. Kjøpt inn av Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design i 2020. 
**Gyda Gram** (født Dahm 20. november 1851 i Eidsvoll, død 3. november 1906 i Drammen) var en norsk kunstmaler.

Liv og virke
------------

Gyda Gram var i årene 1872–1874 elev ved Knut Bergsliens malerskole, før hun reiste til München, hvor hun i 1874–1875 var elev av Lambert Linder. I München delte hun bolig med Harriet Backer. I denne perioden bar hennes bilder preg av inspirasjon fra nederlandsk gullalderkunst.

Etter giftet i 1876 var hun bosatt i Drammen, hvor hun samme år arrangerte en «*allgemeine Münchenermiddag* – der [folk kom] sammen fra alle Verdens Hjørner – fra Drammen, Kongsberg og Chr.a», som en av gjestene, maleren Eilif Peterssen skrev i et brev. Her var også Harriet Backer tilstede.

Frem til mannens død i 1897 var Gyda Gram mindre produktiv. Hun utførte flere familieportretter, og uttrykket hennes fikk et lysere preg, med en lettere penselføring.

Da hun ble enke, gjennomførte hun to opphold i Paris henimot århundreskiftet. Hennes produksjon ble større, og hun utførte flere landskapsbilder og elegante og dyktig gjennomførte portretter. Hun holdt sin første separatutstilling i Drammens Kunstforening i 1903, men hun måtte snart oppgi det videre arbeidet på grunn av svekket syn.

Gyda Gram var medlem av komiteen for Drammensutstillingen i 1901, og var i 1902 medstifter av Drammens og Oplands Husflidsforening, hvor hun også var medlem av det første styret. Hun komponerte også mønstre for foreningen.

Familie
-------

Gyda Gram var datter av Anneken Lovise Pehrson og distriktslege Jacob Christian Dahm. Hun ble 17. juni 1876 gift i Kongsberg med trelasthandler og konsul Carl Gram, en bror av kunstneren Andrea Gram. De fikk ingen barn.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID f969cd61-e9e6-4d37-9f83-7839c81b972f[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Kielland, Else Christie (1958). *Harriet Backer*. Aschehoug. s. 56.
4. ↑  "Norway Marriages, 1660-1926", database, FamilySearch ( : 20 February 2020), Gyda Dahm in entry for Karl Sofus Lars Johan Fredrik Gram, 1876.
5. ↑  Alsvik, Henning (1967). *Drammens kunstforening*. Drammen kunstforeningen. s. 93.

Kilder
------

* Wichstrøm, Anne (1983). *Kvinner ved staffeliet*. Universitetsforlaget. s. 152. ISBN 8200066444.
* *Norsk kunstnerleksikon*. Universitetsforl. 1982. s. 762. ISBN 8200056899.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Geni **·** KulturNav
 |

Portal: Kunst
**Ragnhild Foss** (født 9. juli 1883 i Sokndal i Rogaland, død 27. april 1952) var en norsk oversetter.

Ragnhild Foss var en tid lærer på en privatskole på Hadeland, fra 1916 til 1943 arbeidet hun i Storebrand. I 1929 gikk hun over til katolisismen. Hun reiste mye omkring i Europa og Palestina, og skrev i blader som *Ur, Norge* og *St. Olav*. Hun er best kjent for oversettelser av kirkelig middelalderdiktning. Hun har oversatt blant annet *Latinske salmer og sekvenser* (Det Norske Samlaget 1938) og *Sekvensene i Misseale Nidarosiense* (1949). I *Lov Herren — Katolsk salmebok* er 28 av hennes oversettelser tatt med. I *Norsk Salmebok* og *Norsk salmebok 2013* har hun oversatt tre salmer.

Ragnhild Foss brukte i sine oversettelser en høynorsk språkføring. Hun har testamentarisk forbudt enhver språklig omarbeidelse av sine gjendiktninger av «latinske hymner». Salmene er oversatte med stor troskap mot innhold og form, og til forskjell fra mange andre norske oversettere, har hun ikke forsøkt å føre sangene over i evangelisk sfære.

> Det var i myrkast vintertid  
> 
> 
> 
> den sanne våren rann;  
> 
> som grøne lauv i snøtung lid   
> 
> Guds eige liv me fann.  
> 
> No strøymer angen rein og fin;  
> 
> Guds rose millom blomar skin  
> 
> og dreg i livsens vår oss inn.
> 
> 
> R. Foss' oversettelse av «In rosa vernat lilium» fra 1200-tallet
> 
> 

Ragnhild var søster av juristen og målmannen Bjarne Foss (1887–1950).

Referanser
----------

1. ↑   Historisk befolkningsregister, histreg.no[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* P.E. Rynning (1954): *Salmediktingi i Noreg* Det norske Samlaget
* *Lov Herren : Katolsk salmebok* St. Olav Forlag 2000 ISBN 82-7024-117-2
* Einar Breidsvoll (1953) i *Norsk Allkunnebok*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Må ikke forveksles med Hernando de Soto (oppdager).

**Hernando de Soto** (født 1941) er en peruansk økonom. Han er president i *Instituto Libertad y Democracia* i Peru, og er en av verdens mest profilerte utviklingsøkonomer. 

I sin bok *The Mystery of Capital : Why Capitalism Triumphs in the West and Fails Everywhere Else*, som ble utgitt i 2000, hevder han at årsaken til at de fattige land i verden ikke kommer ut av fattigdommen, uansett overføringer fra vesten, er den grunnleggende mangelen på et eiendomsregister. I fattige land kan verken enkeltpersoner eller småbedrifter bygge opp kapital ved å tilføre eiendommen ekstra verdier, fordi disse verdiene ikke kan omsettes i et fritt marked, og fordi eierne ikke kan ta opp lån for å finansiere en verdiøkning. Han trekker for eksempel fram forholdene i Egypt. I Egypt har man beregnet at verdien av de fattiges uregistrerte eiendommer ligger på om lag 241 milliarder dollar. Det er 55 ganger alle utenlandske investeringer i Egypt de siste 150 år, inkludert Suezkanalen. Men denne kapitalen er i realiteten død. Den kan vanskelig anvendes til investeringer, så lenge den ikke er formalisert og registrert gjennom et enhetlig system. Avhengigheten av ekstern kapital blir tilsvarende større. Slik kapitaltilførsel blir dyr, og kontrolleres av et lite mindretall. 

Hernando de Soto holdt foredrag i Norge i 2004 etter invitasjon fra Statens kartverk.

Hernando de Soto har blitt hedret av bl.a. Bill Clinton, Kofi Annan og Javier Pérez de Cuéllar.

Bibliografi
-----------

* Soto, Hernando De. *The Other Path: The Invisible Revolution in the Third World*. Harpercollins, 1989. ISBN 0060160209
* Soto, Hernando De. *The Mystery of Capital: Why Capitalism Triumphs in the West and Fails Everywhere Else*. Basic Books, 2000. ISBN 0465016146
* Soto, Hernando De. *The Other Path: The Economic Answer to Terrorism* (2002)

Se også
-------

* Kapitalisme
* Eiendomsrett
* Liberalisme
* Markedsøkonomi

Referanser
----------

1. ↑  The University of North Carolina news release

Eksterne lenker
---------------

* Institutt for frihet og demokrati (ILD)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things
 |
Gwent
**Gwent** er et bevart grevskap i Wales. Det avgrenses av elven Wye i øst, Severnfjorden i sør og av grensen mellom England og Wales.

Området har vært bebodd siden eldre steinalder. I romersk tid lå det et viktig fort ved Caerleon. I middelalderen oppsto kongedømmet Gwent, som har gitt navn til grevskapet. Navnet betyr rett og slett «sted» eller «stedet». Kongedømmet falt med normannernes invasjon av området i 1090. Området ble et mer eller mindre autonomt anglo-normannisk rike, kalt Monmouthshire etter det befestede stedet Monmouth der elvene Wye og Monnow møtes. Navnet Gwent ble fortsatt brukt om området rundt Newport, *Gwent Levels*. 

I 1974 ble Gwent tatt i bruk som navn på et administrativt grevskap. Dette dekket praktisk talt det samme området som Monmouthshire. Det hadde flere distrikter: Blaenau Gwent, Islwyn, Monmouth, Newport og Torfaen. I 1996 ble det avskaffet som administrativ enhet og erstattet av flere hovedområder. Det fikk så status som bevart grevskap, og navnet brukes fortsatt på ting som Gwent Police, Royal Gwent Hospital, Gwent Theatre og rugbylaget Newport Gwent Dragons. I 2003 ble det tuvidet til å omfatte hele Caerphilly. 

Gwent består av følgende hovedområder:

* City of Newport
* Blaenau Gwent
* Torfaen
* Caerphilly
* Monmouthshire

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gwent – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Bevarte grevskap i Wales |
| --- |
| Wales’ flagg | Gwent **·** South Glamorgan **·** Mid Glamorgan **·** West Glamorgan **·** Dyfed **·** Powys **·** Gwynedd **·** Clwyd | Storbritannias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Kjell Terje Ringdal** (født 30. januar 1956) er førstelektor/associate professor ved Høyskolen Kristiania i Oslo, der han underviser i retorikk, samfunnspåvirkning og public relation. Han er også foredrags- og kursholder med retorikk og effektiv formidling som tematikk. Han engasjeres av oppdragsgivere i offentlig og privat sektor, som NRK, Legeforeningen, Sykepleieforbundet, LO, NHO, Microsoft, Schibsted, Equinor m.fl.

Han er tidligere kommunikasjonsrådgiver, sakprosaforfatter samt tidligere håndballspiller. Han har forfattet bøkene *Kunsten å overbevise* (Publicom) og *Vel talt* (Aschehoug). 

Han har en mastergrad i retorikk fra Aarhus Universitet, Idrettshøyskolen i Sønderborg, samt en bachelorgrad i media- og samfunnsfag fra Universitetet i Stavanger. Hans masteroppgave handler om «politisk og massemedial iscenesettelse som grunnlag for ethos-bygging».

Ringdal har siden 1987 jobbet innen informasjonsbransjen, og har vært partner/direktør i bl. a. Dinamo, Kommunikasjonshuset Inferno og McCann - og senere kommunikasjonsdirektør i Norad. Før dette arbeidet han i Sandefjord kommune som ungdoms-og kultursekretær, og i NRK. Han etablerte et av landets første kommunikasjons/PR-byråer, Konsensus Kommuniksjon i 1989. Han har sittet i styret til Regnskogfondet, Norske Informasjonsrådgivere (NIR) og Kreftforeningen.

Han har vært fremtredende i utviklingen av kommunikasjonsfaget, forfattet bøker og artikler, vært foredragsholder og jobbet med oppdragsgivere som NHO, Norske Skog, Statoil, NRKs innsamlingsaksjoner, IKEA, Norges Røde Kors, Utenriksdepartementet samt Telenor. Han har holdt forelesninger om retorikk i Washington, New York, Brussel - og for norske organisasjoner, politiske partier og næringsliv. I 2017 mottok han kommunikasjonsbransjens (*Komm*) hederspris. 

Ringdal er siden 2000 rektor og ansvarlig for Washington-seminarene, hvor norske politikere, ledere og journalister tilbys fagopphold i Washington for å lære politikk samt PR. Han er eier av RetoRingdal AS som driver språk- og argumentasjonsopplæring for organisasjoner og næringsliv. Han holder årlige fagkurs i retorikk i Italia.

Bibliografi
-----------

* *Kunsten å overbevise*, Spartacus (2009)
* *Vel talt!*, Aschehoug (2014)

Referanser
----------

1. ↑  «Kunder og referanser». *Retoringdal - vi lærer deg kunsten å overbevise* **(norsk)**. Besøkt 15. august 2018.
2. ↑  ØP fakta 30. juli 2009: Kjell Johan Ringdal
3. ↑  ØP fakta 30. juli 2009: Kjell Johan Ringdal
4. ↑  ØP fakta 30. juli 2009: Kjell Terje Ringdal
5. ↑  Kjell Terje Ringdal Hvem er han egentlig?[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kjell Terje Ringdal på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
*Må ikke forveksles med kontrastyring på motorsykkel*
Tegning som illustrerer mottstyring på bil. Sladden starter nede til venstre avsluttes oppe til høyre.Merk vinkelen på forhjulene, hvor blå farge indikerer at styring mot høyre, mens rød indikerer styring mot venstre (her: motstyring).
Animasjon som viser en sladd og påfølgende korreksjon med motstyring.
På biler viser **motstyring** eller **kontrastyring** til en kjøreteknikk som brukes for å bevisst holde eller rette opp overstyring slik at man kan svinge et kjøretøy raskt uten å miste bevegelsesmengde. Teknikken er særlig kjent fra en eldre bakhjulsdrevne rallybiler hvor det var vanlig å forsere svingene med veldig bredvinklet sladd.

Navn
----

Navnet viser til rattets posisjon, som under manøveren er vridd i motsatt retning av svingen. Dersom det korrigerende rattutslaget tas helt ut snakker man om «full motstyring» (*opposite lock*).

Teknikken fungerer best på løse eller våte overflater der friksjonen mellom dekkene og veien ikke er for høy, men kan også brukes på asfalt eller andre overflater med høy friksjon hvis kjøretøyet har nok kraft til å opprettholde hastigheten.

Mekanikk
--------

Rett før bilen kommer inn i svingen svinges hjulene svakt, men raskt, mot svingen. Dette skaper en roterende bevegelse som gjør den bakre delen av bilen tilbøyelig for å skli ut. Gasspådrag gjør så at den sideveise bevegelsen forsterkes. Samtidig motstyres rattet, altså det vris slik at det peker ut av svingen, slik at bilen sklir i ønsket retning. Når bilen så kommer i svingen vil den allerede ha dreid mesteparten av hva som er nødvendig, og vil skli sidelengs og tape litt hastighet. En myk økning av gasspådraget vil så akselerere bilen inn mot svingen og gjennom, slik at den sideveise komponenten av bilens forflytning etterhvert opphører. 

### Forhjulsdrevne kjøretøy

På forhjulsdrevne kjøretøy er bakhjulene mindre tilbøyelige til å miste grepet fordi de ikke overfører kraft fra motoren. Slike kjøretøy er derfor ofte satt opp med en større del av bremsebalansen fordelt til bakbremsene slik at føreren kan styre veggrepet bak ved hjelp av bremsepedalen. På en del biler kan bremsebalansen være kontinuerlig justerbar av føreren ved hjelp av en hendel. Venstrebremsing er den foretrukne teknikken for å bruke motstyring på forhjulsdrevne biler.

Bruk
----

Motstyring kan være en nyttig teknikk for å få tilbake kontrollen på en bil, for eksempel på grunn av en utilsiktet sladd.

Håndbrekksladd er en beslektet teknikk hvor bakhjulene låses bevisst for å bryte den statiske friksjonen mellom dekk og veg slik at bilen kan dreies rundt en veldig skarp sving.

Se også
-------

* Drifting
* Skandinavisk flikk

Referanser
----------

1. ↑  Aabakken, Jogrim (17. mars 2003). «Kjøreegenskaper». *dinside.no* **(norsk)**. Besøkt 11. juli 2022.
2. ↑  «Slik kjører du sikrere på vinterføre». *www.aftenposten.no*. Besøkt 11. juli 2022.
**Kjell Torriset** (født 1950 i Ålesund) er en norsk billedkunstner. Han er utdannet ved kunstakademier i London og Statens kunstakademi i Oslo. Han er bosatt i East Sussex, England, i den lille badebyen St. Leonard-on-Sea, som er en del av Hastings.

Torriset var Festspillutstiller i Bergen i 1983, han hadde en retrospektiv utstilling i Astrup Fearnley Museet for Moderne Kunst i 1999 og han har hatt utsmykkingsoppdrag for Universitetsbiblioteket i Oslo. 

Kjell Torriset bruker både figurative og nonfigurative former i sin kunst. I tillegg legger han inn tekster i sine bilder. De skriver han selv, men oversetter dem så til andre språk før de blir lagt inn i bildene. 

I mars 2007 hadde han utstilling på Galleri K i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Kjell\_Torriset, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 8660b51e-a1c1-4e06-97d8-76bf875882d0, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6z04399, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* *Fant roen i engelsk eksil* (Aftenposten)

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** KulturNav
 |