recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Timothy L. «Tim» McInnerny** (født 18. september 1956 i Cheadle Hulme i Cheshire i England) er en britisk skuespiller. 

Han har hatt roller i *Sorte Orm* (originaltittel: *Blackadder*) som karakteren Percy, hertug av Northumberland i den første serien, lord Percy i den andre serien og han hadde rollen som kaptein Darling i den fjerde serien. Han bestemte seg for ikke å gjenta sin rolle som karakteren Percy i serie tre, og derfor hadde han bare gjesteroller i denne serien.[] Dermed var den eneste skuespilleren sammen med Rowan Atkinson og Tony Robinson som var med i alle fire Blackadder-seriene, og han var også med i spinoffserien *Blackadder: Back & Forth*. 

McInnerny har jobbet mest som dramatisk skuespiller, og han har jobbet på teaterscenen i den opprinnelige produksjonen av skuespillet Pravda der han blant annet spilte mot skuespilleren Anthony Hopkins. Han var også å se på fjernsyn i *Edge of Darkness* i 1985, hvor han spilte en revolusjonær sosialist. 

Han spilte rollene som John Leire og Vincent Spalding i en episode av serien *Granada The Adventures of Sherlock Holmes* som ble kalt «The Red-Headed League». Han har også spilt i *Wetherby* (1985), *Erik the Viking* (1989), en filmproduksjon av Shakespeares Richard III (1995) og i filmen *Notting Hill* fra 1999.

I 2006 var han med i den britisk komedieskrekkfilmen *Severance* og han har i årenes løp hatt flere gjesteroller i den britiske BAFTA-vinnende TV-serien *Spooks*.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 134782453, besøkt 21. juli 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 4621700, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   filmportal.de, Filmportal-ID 4db4513c2cac42aeba97776bcd169dd4, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Svensk Filmdatabas, SFDb person-ID 221905, besøkt 29. desember 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tim McInnerny på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Tim McInnerny i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Tim McInnerny på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Tim McInnerny på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Tim McInnerny på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Tim McInnerny på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Tim McInnerny hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Tim McInnerny hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Tim Peters** (født 1986) er en norsk journalist og kommunikasjonsrådgiver, som partner og seniorrådgiver i kommunikasjonsselskapet Kruse Larsen.

Peters har vært korrespondent for P4 i New York siden desember 2009. Han dekket jordskjelvet i Haiti 2010, og jordskjelvet ved Tōhoku 2011 året etter.

Han har tidligere jobbet i blant andre Oppland Arbeiderblad og Se og Hør. Han kommer opprinnelig fra Rauland i Telemark, men flyttet i 1997 til Fagernes i Valdres, i Oppland.

Peters var under Radio Prix i 2009 nominert i kategorien "Årets direktesending". I 2010 var han nominert i kategoriene «Årets radiotalent», «Årets direktesending» (produsent *Sytten Tretti*) og «Årets nyhetssending» (reporter nyhetene).

Referanser
----------

1. ↑  «Tim Peters - Kruse Larsen». *www.kruselarsen.no* **(norsk)**. Besøkt 19. februar 2022.
2. ↑  De nominerte til Prix Radio 2009 - Radiodager.no - Besøkt 2. april 2011.
3. ↑  De nominerte til Prix Radio er… - Radioassistant.com Arkivert 16. september 2010 hos Wayback Machine. - Besøkt 2. april 2011.
**Rune Salvesen** (født 8. september 1978) er en norsk forfatter, født og oppvokst i Stavanger, bosatt i Sandnes. Han debuterte i 2005 med romanen *Pur Morgen* på Cappelen forlag.

Han er oppvokst i bydelen Forus i Stavanger. Salvesen gikk videregående skole på Stavanger katedralskole og har studert journalistikk og kultur ved London College of Communication, en del av University of the Arts London.

Salvesen bidro med dikt i Cappelens debutantantologi Signaler i 1997. Han deburterte med *Pur Morgen* i 2005. Boken ble stemt inn blant årets ti mest populære bøker i Dagbladet. I 2009 kom *Zookose* på Aschehoug. Utdrag fra den har stått i Argument, First Time og Poetry Monthly London. I 2011 kom første bok om den paranoide Jonas Aa fra Stavanger, *Vinden ved verdens ende*, etterfulgt av den frittstående andreboken om Aa, *Ekko av ensomme netter* to år senere.

Salvesen samarbeider med forfatterne Kristin Auestad Danielsen, Peter Franziskus Strassegger og Ørjan Zazzera Johansen i forfatterkollektivet Melkegjengen. Rune Salvesen ble i 2011 opptatt i Den Norske Forfatterforening.

Bøker
-----

* *Pur morgen* – roman (2005)
* *Zookose* – roman/fortellinger (2009)
* *Vinden ved verdens ende* – roman (2011)
* *Ekko av ensomme netter* – roman (2013)
* *Resten av dagene vil drukne i fjorden* – roman (2018)
* *Antifeministen* – roman (2020)
* *Bunkers* – roman (2021)
* *Lovestorys* – noveller (2021)
* *Skjoldmøytrilogien* – roman (2022)

Priser
------

* Rogaland fylkeskommunes Litteraturstipend 2010 på kr 100 000

Referanser
----------

1. ↑  Stavanger Aftenblad: "Han vil ta livet av postkortbiletet", 11. oktober 2018 s.50.
2. ↑  Omtale av *Pur morgen* i Fædrelandsvennen
3. ↑  Omtale av *Pur morgen* i Aftenposten
4. ↑  Krøger, Cathrine: «Vage endetidsfortellinger», *Dagbladet*, 20. april 2009
5. ↑  Omtale av *Vinden ved verdens ende* i VG

Kilder
------

* Presentasjon av Rune Salvesen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Salvesen hos Cappelen Damm
* Salvesen hos Aschehoug Arkivert 8. august 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Rune Wiken** (født 29. oktober 1980 i Haugesund, Norge) er en norsk fotballspiller.

Rune Wiken er en hurtig og duellsterk spiller, og er god til å utfordre én mot én.

Fotballkarrieren startet på Avaldsnes, hvor han som 16-åring spilte fem kamper og scoret to mål, før han ble innlemmet i FK Haugesunds juniorlag.

I august 2006 valgte Wiken å trappe ned med fotballen grunnet skader, og forlot dermed klubben for tredje gang. Sett bortifra ett års pause fra fotballen, samt et kort opphold i Lillestrøm, er han sammen med Jostein Grindhaug og Arild Andersen, den som hadde vært lengst i klubben. Han har dermed "overlevd" fem trenerskifter i FK Haugesund.

Meritter: 4 U18- og 4 U21-landskamper for Norge. 

Et av høydepunktene i karrieren for Wiken, var da han bar kapteinsbindet for Norge mot Finland på U21-landslaget. Utligningsmålet mot Viking i cupen på Stavanger stadion i august 2003, en kamp FKH senere vant, er et annet stort øyeblikk.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 243066, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rune Wiken – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Rune Wiken – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Rune Wiken – FBref Rediger på Wikidata
**Hagehårmygg** (*Bibio hortulanus*) er en art av mygg som tilhører familien hårmygg (Bibionidae). Denne arten finnes helst på og ved dyrket mark, og larvene kan gjøre en god del skade ved å spise planterøtter og rotknoller. Den er tallrik i Sør- og Mellom-Europa og forekommer nord til Skåne.

Utseende
--------

En middelsstor (lengde vanligvis 7 – 10 mm) hårmygg. Den ligner markusflue (*Bibio marci*) men kan skilles fra denne på at hannen har hvite hår langs sidene av bakkroppen, og på hunnens farge, dessuten er den jamtover mindre. Antennene har ti ledd. Hannen har svart kropp og svarte bein, forkroppen er kledt med svarte hår, mens hårene på siden av bakkroppen er lange og hvite. Vingene er melkehvite, de fremste vingeårene er svarte. Hunnen er klart rød på oversiden av forkroppen og vanligvis på hele bakkroppen. Hodet, sidene på forkroppen, scutellum og beina er svarte. Vingene er brunlige eller gråaktige. Hunnen har en blanding av hvite og svarte kroppshår. Larven er rødbrun.

Levevis
-------

Som andre hårmygg lever larvene i tette klynger i bakken. Hagehårmyggens larver ser ut til å spise ganske mye levende plantemateriale i tillegg til dødt, og kan derfor gjøre betydelig skade på korn, gressplener, ulike grønnsaker og andre hageplanter, og treplanter i planteskoler. Arten gjør bare skade om bestandene er svært store, noe som bare har forekommet i enkelte perioder. De voksne myggene flyr i mai – juni i Nord-Europa, tidligere lenger sør.

Utbredelse
----------

Arten finnes over det meste av Europa, unntatt i lengst nord, og i Nord-Afrika og Midtøsten. Den er den vanligste hårmyggarten i Israel og Tyrkia, noe som tyder på at den tåler tørt klima ganske godt. Den forekommer nord til Skåne, der den imidlertid er sjelden. Den ble tidligere regnet som en norsk art, men dette var basert på en feilbestemmelse.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 10. mars 2021. Besøkt 10. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *hagehårmygg* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *hagehårmygg* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *hagehårmygg* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *hagehårmygg* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bibio hortulanus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Eksempel: Et land har bare en hovedstad, og en hovedstad er hovedstaden i bare ett land.
Innen systemanalyse er en **en-til-en-relasjon** en type kardinalitet som refererer til forholdet mellom to entiteter A og B hvor ett element fra A bare kan knyttes til ett element av B og omvendt. Sagt med matematiske begreper betyr dette at det finnes en bijektiv funksjon fra A til B. Som et eksempel kan man tenke på A som mengden av alle mennesker og B som mengden av alle deres hjerner. Enhver person i A kan og må ha en hjerne fra B, og enhver menneskelig hjerne i B kan og må tilhøre bare en person i A.

I en relasjonsdatabase vil en *en-til-en*-relasjon eksistere når en rad i en tabell kan være koblet med bare en rad i en annen tabell, og omvendt. Det er viktig å merke seg at en *en-til-en*-relasjon ikke er en egenskap av dataene, men istedet selve relasjonen. For eksempel kan en liste over mødre og deres barn beskrive mødre med bare ett barn, og i det tilfellet vil en rad i mødretabellen referere til bare en rad i barnetabellen (og vice versa), men selve relasjonen er ikke *en-til-en* ettersom mødre *kan* ha ha flere enn ett barn (hvilket utgjør et en *en-til-mange*-relasjon).

Se også
-------

* En-til-mange (datamodellering)
* Mange-til-mange (datamodellering)

Referanser
----------

1. ↑  «instance».
Kåfjorden
**Kåfjorden** (nordsamisk *Gávvuotna*) er den innerste fjordarmen av Altafjorden i Alta kommune i Finnmark. Kåfjorden strekker seg drøye syv kilometer i sørvestlig retning, fra innløpet mellom Auskarnes i nordvest og Saltvikneet i sørøst, like vest for selve Alta. Fjorden består av tre deler, (ytre) Kåfjord til Straumen, (indre) Kåfjord (nordsamisk *Njoammelgohppi*) til Innerstrømmen og Kåfjordbotn innenfor denne igjen.

Den ytre delen av Kåfjord forgrenes i to deler av Simanes, hvor den sydlige grenen ender i Kvenvika og hovedarmen fortsetter mot sydvest inn til Strømmen mellom Strømsnes i nordvest og Langstrømsnes i sydøst. Avstanden fra innløpet til Strømmen er 4,2 km, og dybden opptil 67 meter. Den indre delen til Innerstraumen er 2,4 km lang og dypden opptil 33 m. Utløpet av Mathiselva (samisk *Gávvávŋŋejohkka*) ligger på østre bredd. Den innestre delen, Kåfjordbotn, er både den korteste med ca 0,8 km og den grunneste med opptil 5 m dybde. 

Bygdelag rundt fjoden er Kvenvik, sydøst for ytre del av Kåfjorden, og Kåfjord som ligger vest for den indre delen av fjroden. Innerst i Kåfjordbotn ligger Borani.

Kåfjord var under krigen den største marinebasen tyskerne hadde utenfor Tyskland. Her var det 15-20 000 tyske soldater stasjonert. Slagskipet «Tirpitz» lå ankret opp her fra mars 1943 til oktober 1944. Det finnes nå et Tirpitz-museum her.

E6 følger vestre side av den ytre delen og krysser fra 2013 fjorden over Kåfjord bru ved Strømmen, og fortsetter inn Sáhkkobátnitunnelen. Tidligere gikk hovedveien videre innover og krysset fjorden ved Innerstrømmen, dette er nå en del av Fylkesvei 18 (Finnmark)

Referanser
----------

1. ↑  Kåfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* Tirpitz Museum hjemmeside Arkivert 19. februar 2019 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Erik Aasebø** (født 1884 i Gjerstad, død 1960) var en norsk pioner misjonær på Island, evangelist og pastor tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Han var gift med Signe Aasebø. Sammen virket de i hele Norden og grunnla blant annet flere menigheter.

Erik Aasebø vokste opp i Gjerstad, og ble i 1905 medlem i den Den Evangelisk Lutherske Frikirke (senere endret navn til Frikirken). Under et opphold i USA, i 1910, sluttet han seg til pinsebevegelsen og ble etterhvert en ivrig evangelist.

Evangelist og pastor
--------------------

Erik Aasebø reiste tilbake til Norge i 1913 hvor han begynte sin evangelistvirksomhet. I 1914 grunnla han en menighet i Göteborg hvor han var pastor fra 1918 til 1920. I Örebro grunnla han ytterligere en menighet i 1916 hvor han var pastor fra 1926 til 1928.

Erik Aasebø virket som evangelist i hele Skandinavia, på Island og Færøyene.

Pionermisjonær på Island
------------------------

Erik Aasebø ble sammen med sin ektefelle sendt ut som misjonær i den norske pinsebevegelsen, til Island i 1920. De var pionerer, de første på Island, fra den dengang unge pinsebevegelsen. De begynte sitt virke i Reykjavík og var bl.a. opptatt med barnearbeid. De fikk ikke så mye innpass i byen, og arbeidet hadde ikke den framgang de hadde ønsket.

Etter et år planla de å flyttet til Akureyri, på nordkysten. Akureyri var dengang Islands nest største by. Dagen før avreise besluttet de isteden å reise til Vestmannaeyar på Islands sørkyst. Da båten kom til stedet forsto Erik at de var kommet til riktig sted. De kom til Vestmannæyar sommeren 1921- Få dager senere brøt det ut vekkelse på stedet. I løpet av den første tiden ble 60-70 personer frelst.

De møtte også motgang. Flere av innbyggere var skeptiske. De var motstandere av at «en fanatisk religion som var svermerisk i formen», etablerte seg på stedet. Under et møte var en større gjeng samlet utenfor møtelokalet. Stemningen ble spent og Aasebø måtte rømme ut bakveien.

Behovet for et møtelokale ble etterhvert sterkere, og Aasebø reiste i et år rundt i Norge og Sverige for å samle inn midler for å reise et menighetshus. Sommeren 1925 seilte en båt inn på havna på Vestmannaeyar med bygningsmateriale. Menighetslokalet ble bygd og ble innviet samme dag som islands første pinsemenighet, Betel på Vestmannaeyar ble grunnlagt 24. februar 1926. 20 personer lot seg døpe denne dagen. Ekteparet Aasebø reiste hjem til Norge i 1926.

Litteratur
----------

* Johansen, Oddvar; Hagen, Kjell; Nyen, Astrid Neema; Kolbjørnsrud, Paul og Filberg, Trond. 2010. *I all verden. Pinsemisjon i 100 år. PYM 100 år 1910-2010* (jubileumsskrift) De norske pinsemenigheters ytremisjon (PYM).
* Nilsen, Oddvar. 1982. *Lys på stien*. Filadelfiaforlaget AS. side 162. ISBN 82-534-0599-5
* Viumdal, Anders. 2003. *Nordmenn brakte pinsevekkelsen til Island.* Intervju med Daniel Jonasson som skriver på en bok om islandsk pinsebevegelse. Korsets Seier, 17. januar 2003, side 12-13.
**Eriesjøen** er en av de store sjøer i Nord-Amerika. Den grenser til delstatene Ohio, Pennsylvania, New York og Michigan. I nord grenser den til Ontario i Canada. Den er verdens trettende største ferskvann-innsjø. Den har et areal på 25 667 km² og har en gjennomsnittsdybde på 19 meter. Den inneholder 480 km³ vann.

Sjøen er oppkalt etter indianerfolket Erie, som bodde syd for sjøen før europeiske nybyggere drev dem vekk fra området.

Sjøen skaper gunstige forhold for jordbruk i de omkringliggende områdene i Ontario, Ohio, Pennsylvania og New York. Sjøen inneholder mange fiskearter og er populær både for sportsfiske og profesjonelt fiskeri. Men, etter at høye forurensningsnivåer ble oppdaget på 1960- og 1970-tallet har det pågått en større debatt om forvaltning av sjøen og fiskerivirksomheten.

De fem store sjøer er Øvresjøen *(Lake Superior)*, Michigansjøen, Ontariosjøen, Eriesjøen og Huronsjøen.

Se også
-------

* De store sjøer

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Lakepedia.com: *Lake Erie*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Erie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Utsyn over Eriesjøen sett fra nord, nær Leamington i provinsen Ontario i Canada.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** GeoNames **·** GNIS
 |
Et sammenleggbart tørkestativ av tre.
**Tørkestativ** er en type klesstativ, ofte sammenleggbar, som brukes for å henge opp våt klesvask for at klærne skal tørke ved fordamping. Rammen er vanligvis laget av treverk, metall eller plast.

Tørkestativ er vanlig, rimeligt og relativt lavteknologisk innretning for å tørke klesvask. Eksempler på alternative innretninger er en tørketrommel eller et tørkeskap, men disse krever strøm eller en annen energikilde for å fungere.

Typer
-----

Et sammenleggbart tørkestativ av metall.
Hevbart tørkestativ festet til taket ved hjelp av tau og trinser for å spare plass.
Det finnes mange ulike typer kleshengere: Til innendørs eller utendørs bruk, fastmontert eller flyttbart, med mer. Et klesstativ fungerer etter lignende prinsipp som en klessnor.

Et hevbart tørkestativ er en variant som for eksempel kan brukes i boliger med lite plass. Tørkestativet kan da heises til en praktisk høyde slik at de er ute av veien, slik at man kan gå under imens det våte tøyet tørkes.

Se også
-------

* Tørketrommel
* Vaskemaskin
* Klesbrettemaskin
* Tørkeskap
**Træla-vraket** er rester av et vrak oppdaget i sommeren 1989 i Teigen, i fjordarmen Træla ved Tønsberg. Trevirket som lot seg dateres, viser at vraket kom fra perioden 1280-1400. Under arbeid med en hyttebrygge om sommeren oppdaget grunneieren vrakdeler i fjæra, og tok kontakt med Norsk Sjøfartsmuseum etter en tid. 

Det viser seg å være et mindre klinkbygget fartøy med seilføring. Det største som var funnet av Dag Nævestad fra Norsk Sjøfartsmuseum som undersøkte funnstedet, er kjølsvinet med en lengde på 3,6 meter, med størst bredde rundt mastehullet på 22 cm. Vraket som lå på meget grunt vann rett under den nye bryggen fra 1989 har ikke blitt utgravet, og er sårbart fordi vrakrestene som var funnet, var revet løs av isgang. Ettersom grunneieren ikke hadde meldt fra tidlig nok, var skipstømmeret som ble tatt på land, opptørket og ikke lenger mulig å bevare. Fire løsrevne spant av eik var også funnet. Ett av spantene hadde spor av brann/forkulling på oversiden.

På grunnlag av vrakrestene hadde man konkludert med at fartøyet later til å være et mindre klinkbygget seilfartøy på rundt 30 fot lengde (under ti meter) fra middelalderen.

Litteratur
----------

* Dag Nævestad, "Lokaliserte middelaldervrak i Øst-Norge", *Norsk Sjøfartsmuseum Årbok 1998* ISBN 82-90089-59-9
Et **trådløst nettverk** er et datanett konstruert for å sende data mellom forskjellige noder med radioteknikk. Det finnes forskjellige typer av trådløse nettverk, men 
lokale og regionale nett er det vanligste. Bruk av trådløse nettverk har hatt stor økning etter 2000-tallet.

Trådløse nettverk kan settes opp på flere forskjellige måter. Man kan ha et såkalt point-to-point-nettverk der to noder sammenkoples til hverandre direkte, et ad-hoc-nettverk, mulig i 
form av et meshnettverk der flera noder er sammankoplet og videreformidler trafikk etter behov, eller et nettverk med en sentral node, et aksesspunkt, som flere klienter slutter seg til. 
Noen av nodene kan koples til Internett og således gi hele nettverket tilgang.

Trådløse nettverk blir normalt beskyttet gjennom passord og kryptering av trafikken.

En type trådløse nettverk med flere mils rekkevidde som settes opp av radioamatører, kalles gjerne for Hinternet.

Se også
-------

* Trådløst LAN
* WLAN
* WMAN
* WiMAX
* IEEE 802.16
* IEEE 802.11
* Wi-Fi
* FON

Referanser
----------

1. ↑  «Skydda trådlösa nätverk». *www.kaspersky.se* **(svensk)**. 17. oktober 2018. Besøkt 7. september 2020.
2. ↑  Metro - Bygg ett trådlöst nätverk som når fyra mil hemifrån

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC **·** BNE
 |
***Schizophilus*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). Det er kjent én art fra Nord-Amerika.

Utseende
--------

En middelsstor (7,5-12 millimeter), avlang, blankt brunrød råtevedbille. Arten minner overflatisk om smellere i slekten *Melanotus*, men kan skilles fra disse på at klørne er glatte og på at det andre antenneleddet ikke er festet i spissen av det første, men lenger inne. Elles kjennes arten på at leggen på forbeina har to sporer, "snuten" (clypeus) er tre-delt, og klørne har en børste. Larven er lang og tynn, sylindrsik, kremgul med hode, ryggplater på de fremste leddene og bakkroppspiss mørkbrune. Hodet er kileformet med tre "tenner" på hver side.

Levevis
-------

Larven utvikler seg i råtten ved, nær bakken, av eik, lønn og bøk, utviklingen tar vanligvis ett år, men kan drøye lenger om forholdene er vanskelige.

Utbrelse
--------

Arten er utbredt i det østlige USA.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Pseudomeninae Muona, 1993
					- Stammen Schizophilini Muona, 1993
						* Slekten ***Schizophilus*** Bonvouloir, 1871
							+ *Schizophilus subrufus* (Randall, 1838)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Schizophilus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Schizophilus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Hertzsprung-Russell-diagram
Spektralklasse
Brune dverger
Hvite dverger
Røde dverger
Subdverger
Hovedserien  
("dverger")
Subkjemper
Kjemper
Lyse kjemper
Superkjemper
Hyperkjemper
absolutt
størrelses-
klasse
(MV)

En **hovedseriestjerne klasse M**, også kalt en **rød dverg**, er en stjerne med ca. en tredjedels solmasse og opp mot to tredjedels diameter. Disse lette stjernene er de vanligste stjernene ettersom de forbrenner brenslet svært langsomt og blir derfor svært gamle, til og med like gamle som universet dersom forholdene er de rette.

Røde dvergstjerner kan ha solsystemer, slik som stjernen Gliese 581, som har fem kjente planeter. Gliese 581 g, den første kjente eksoplaneten der mennesker trolig vil kunne overleve, er en av dem.

Et eksempel på en rød dverg er vår nærmeste stjerne (unntatt Solen), Proxima Centauri.

Eksterne lenker
---------------

* Imagine the Universe! – Advanced Science – Stars

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Sjallstykker til treblåsere: obo (til venstre), oboe d'amore, engelsk horn
**Sjallstykke** (fra tysk *Schallstück*, også kalt *klokkestykke eller lydtrakt*) er den enden av blåseinstrumentene som lyden kommer ut av, gjerne på motsatt side av munnstykket.

Treblåsere
----------

Hos treblåserne er sjallstykket oftest sylindrisk (moderne tverrfløyte) eller konisk (saksofon, obo, klarinett), men kan også være pæreformet (oboe d’amore). Sjallstykket har en vesentlig betydning for instrumentenes klangfarge: oboen med et konisk sjallstykke har en åpen og lys klang, mens oboe d’amore med pæreformet sjallstykke og innsnevret åpning låter mer tildekt og nasalt. Et svært vidt, konisk sjallstykke har for noen instrumenter først og fremst en funksjon for klangutformingen (skalmeie, zurna), for andre har det primært en dekorativ funksjon (borduntrakten hos enkelte sekkepiper).

Messingblåsere
--------------

Sjallstykke på en trompet
Hos messingblåserne er sjallstykket den sterkt traktformede, utvidede enden av instrumentet. Åpningsvinkelen har mye å si for instrumentets overtoner og dermed klangfarge.

* Jo større åpningsvinkel, desto mer «briljant» klang (trompet)
* Jo mindre åpningsvinkel, desto «rundere» tone (flygelhorn)

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* *Brass instrument (lip reed) acoustics: an introduction*, newt.phys.unsw.edu.au, spesielt avsnittet «The effects of the bell» (*bell* = sjallstykke)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Trommedanser og sjaman Anda Kuitse (født 1945) fra Kulusuk i Øst-Grønland. Kuitse står i en levende og utbrudt tradsjon, og er en sterk formidler av Grønlands trommedans.
**Sjamantromme** er en fellesnevner for ulike typer trommer som blir (har blitt) brukt til sjelereiser (sjamanisme). Det finnes tradisjonelle sjamantrommer i en rekke ulike land og kulturer. Sjamantrommene er vanligvis rammetrommer (runde eller ovale) eventuelt skåletrommer (kjeletrommer). Ramma på rammetrommene er som regel laget av et bøyd og sveipet trestykke, eller av en hel trering (selvvokst eller tilskåret). Ramma er overtrukket med en eller annen type dyreskinn. Skinnet er i mange tilfeller (men ikke alltid), dekorert. Ofte brukes en stikke, pinne, kølle eller hammer for å bringe fram lyd av tromma. Tradisjonelt er spill på shamantromme gjerne del av et større uttrykk som inkluderer sang og dans. 

I Norden er inuitter og samer kjent for å bruke (ha brukt) trommer som redskap til å komme i kontakt med åndeverdenen. Det ser også ut til at volven kjent fra norrøn mytologi brukte tromme på lignende vis, jamfør det norrøne diktet Voluspå. I de kulturene det brukes (har vært brukt) sjamantrommer, har instrumentet gjerne også andre funksjoner. På Grønland, der det fremdeles finnes levende og ubrutte tradisjoner på denne typen tromme, utnyttes instrumentet også under formidling av historier, myter og gammel viten. Når framføringene blir skikkelig uttført, har kulturuttrykket stor underholdningsverdi.

Det er i dag eksempler på ulike nysjamanistisk bevegelser. En viktig praksis innen nysjamanismen er såkalte trommereiser.

Referanser
----------

1. ↑  «VOLVENE». *www.arild-hauge.com*.
2. ↑  «Trommereisen». *sjamanforbundet.no*. Arkivert fra originalen 24. august 2016.

Se også
-------

* Runebomme
* Bodhrán
**Tanabreddens Ungdom** (samisk: *Deatnogátte Nuorat*) var en samisk musikkgruppe som ble etablert i 1973 i Tana. Den besto av Irene Pettersen, Leif Wigelius, Ingvald Guttorm og Hartvik Hansen. Gruppen ble kjent som den første som populariserte joik med plateutgivelse (MAI 7402, 1974). I en tid da joik var tildels forbudt i norsk skole og kirke, skapte dette meget publisitet, og platen solgte over 20 000 eksemplar og var representert på Norsktoppen.

Tanabreddens Ungdom ble i 2017 tildelt Áillohaš-musikkprisen under Sámi Grand Prix.

*Jovnna* (JLP 909, 1982) utkom med Tore Aslaksen istedenfor Wigelius, og deres seneste er samlealbumet *Deatnogátte Nuorat – Buoremusatææ* (Iđut 2001). Anne-Lise Solbakk har også bidratt. Jubileumskonserter ble gjennomført i 2004, og gruppen var portrettert i programmet «Sápmelaš Oaivil» i NRK.

Diskografi
----------

* *Dædnugádde Nuorat* (1974)
* *Dædnugáddis* (1976)
* *Nuorat 3* (1979)

Referanser
----------

1. ↑   Ávvir, Berit Marie Lise Eira, «– Eat lean eisege vuordán», verkets språk nordsamisk, utgitt 15. april 2017, besøkt 27. mars 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Gamle helter fikk høythengende pris» - Ifinnmark.no, 16. apr 2017

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tanabreddens Ungdom på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Tanabreddens Ungdom på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Tanabreddens Ungdom på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Tanabreddens Ungdom på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Tanabreddens Ungdom på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Tanabreddens Ungdom på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Tanabreddens Ungdom på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Tanabreddens Ungdom på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Tanabreddens Ungdom på Last.fm Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Discogs **·** Discogs
 |
Sentrum i Heimdal, som var administrasjon i kommunene Tiller og Leinstrand, frem til kommunesammenslåingen i 1964.
Leinstrand kirke fra 1673. Foto: Einar Hjellen (2004) 
**Leinstrand** er en tidligere herredskommune i Sør-Trøndelag, opprettet i 1837. Den ble 1. januar 1964 innlemmet i storkommunen Trondheim sammen med herredskommunene Byneset, Strinda og Tiller. Leinstrand omfattet områdene nord for Gaulosen fram til Leirelv-vassdraget med østlig grense gjennom stasjonsbyen Heimdal som var delt mellom Leinstrand og Tiller.

Ved sammenslåingen hadde herredet et areal på 45,74 kvadratkilometer og 4 193 innbyggere.

Leinstrand sokn hørte til Melhus prestegjeld. I 1970 ble soknet delt slik at Heimdal ble et eget sokn i det nyopprettede Heimdal prestegjeld som også omfattet Tiller sokn som ble flyttet fra Klæbu prestegjeld. Resten av Leinstrand sokn ble overført til Byneset prestegjeld.

Leinstrand er mest kjent for Gaulosen, Gaulas delta. Dette er et av de få større deltaområder i Norge som ikke er bebygd, og det er derfor vernet som Gaulosen naturreservat og landskapsvernområde.

Leddet *lein* i navnet kommer av gammelnorsk for skråning, helling, og gjenfinnes i stedsnavnet Skjetlein.

Lisbeth Nypan, den nest siste som i Norge ble henrettet for trolldom da hun ble brent på heksebål i 1670, var bondekone fra Leinstrand.

Skoler
------

På Leinstrand ligger Skjetlein videregående skole, hvor det har det vært gårdsdrift i flere hundre år, før det fortsatte som en videregående landbruksskole i 1900. Skolen har om lag 100 elever. Det finnes også et skoleinternat her. 

Leinstrand huser også barneskolen Nypvang, hvor elever fra både Leinstrand og Ringvål går. Skolen har omtrent 200 elever fra 1.-7.trinn.

Ungdomskoletrinnet busses til Spongdal skole på Byneset. Her ble det åpnet et helt nytt skolebygg høsten 2014.

Kulturliv
---------

* Leinstrand songlag
* Byneset Leinstrand skolekorps
* Leinstrand sanitetsforening
* Leinstrand bygdekvinnelag
* Leinstrand samfunnshus
* Leinstrand idrettslag
* Leinstrand menighet

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om opprettelse av prestegjeld, Byneset prestegjeld, Klæbu prestegjeld, Heimdal prestegjeld, Sør-Trøndelag
2. ↑  Norsk stadnamnleksikon (2. utg. 1980) side 202

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Fjellmetallfly** (*Syngrapha diasema*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt i fjellet over det meste av Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 32–38 mm), grålig nattfly. Kroppen er grå. Forvingen er lyst grå, de nederste 2/3 av vingens midtfelt svartbrune. Dette mørke feltet er avgrenset av lyse mellomlinjer på begge sider. I forkant er den en hvit, u- eller v-formet flekk, noen gonger også en mindre hvit flekk. Ringmerket er lite og hvitkantet, svart øverst. Nyremerket er delvis svartkantet. Den ytterste delen av vingen er ganske lys og bølgelinjen neppe synlig. Bakvingen er blekgul, bredt gråsvart langs ytterkanten, men ikke langs innerkanten. Det finnes flere, noe lignende arter, men fjellmetallflyet er markert større enn disse.

Levevis
-------

Den lever på blomsterrike, åpne områder i den øvre delen av barskogssonen og bjørkebeltet. Larvene utvikler seg på dvergbjørk (*Betula nana*). De voksne sommerfuglene flyr i juli – august, mest om natten da de kommer til lys. De kan vandre langt og av og til dukke opp langt fra det naturlige utbredelsesområdet.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Nord-Europa og videre østover til Kamtsjatka og Amur-området. I Norge finnes den i fjellet fra indre Agder til Dovrefjell, dessuten er det funn fra Lierne i Nord-Trøndelag og fra Finnmark. Den er jevntover sjelden, men kan være tallrik lokalt.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler: Fjellmetallfly
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: Syngrapha diasema

Eksterne lenker
---------------

* (en) *fjellmetallfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *fjellmetallfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *fjellmetallfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *fjellmetallfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *fjellmetallfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *fjellmetallfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *fjellmetallfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Syngrapha diasema* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Fjellmåler** (*Glacies coracina*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne kraftige, grå arten er en av de sommerfuglene som går høyest opp i fjellet, den kan være ganske vanlig opp til ca. 1700 moh i Sør-Norge. Lengst i nord finnes den også ved kysten.

Utseende
--------

En ganske liten (vingespenn 21 – 24 mm), middels kraftig, grå måler. Den ligner ikke på andre norske målere, men kan forveksles med mott (Pyralidae) av slekten *Eurrhypis*, som den også ofte flyr sammen med. Antennene er trådformede. Kroppen er svart og kledt med lange, utstående hår. Forvingen er askegrå, med et bredt, trapesformet, litt mørkere tverrbånd i midten, dette tverrbåndet har en oval, svart flekk. Utenfor det brede tverrbåndet er det to smale, hvite tverrstriper skilt av en litt bredere, gråbrun stripe. Noen ganger er mønsteret ganske utvisket og utydelig. Bakvingen er grå. Larven er naken, kort og tykk, purpuraktig brun med en lysere sidestripe.

Levevis
-------

Fjellmåleren er en av de sommerfuglene som går høyest i fjellet, og den forekommer i alle fall opp til 1700 moh. i Jotunheimen. Den finnes nesten utelukkende over tregrensen. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i juni – juli, men flygeaktiviteten blir ofte begrenset av kaldt vær og vind. Den mørke fargen og den tette hårkledningen gjør at arten lett tar opp varme ved å sole seg.

Larvene lever på dvergbjørk (*Betula nana*) og krekling (*Empetrum* spp.).

Utbredelse
----------

I Norge er fjellmåleren vanlig i de sentrale fjellstrøkene i Sør-Norge. Lenger nordover går den lenger ned i lavlandet og i Finnmark kan den finnes helt ut til kysten.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *fjellmåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *fjellmåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *fjellmåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *fjellmåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *fjellmåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Glacies coracina* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 28. mars 2019 hos Wayback Machine.
Sjiraffhalsens utvikling er en yndet illustrasjon av lamarckismen
Jean-Baptiste Lamarck
**Lamarckisme** er et begrep som *i vår tid* betegner oppfatningen om at *ervervede* egenskaper nedarves hos levende organismer. Den opprinnelige tankegang var imidlertid ikke utviklet til noe som senere lett skulle bli sett som i konkurranse med darwinismen.

Begrepet knyttes til den franske naturforskeren Jean-Baptiste de Lamarck (1744-1829). Dette ble etterhvert en vanlig oppfatning blant naturvitenskapsfolk på 1800-tallet. Både Charles Darwin (1809-1882) og Jean-Baptiste de Lamarck la til grunn i sine teoribygninger at egenskaper et individ har ervervet (det vil si, tilegnet seg) i løpet av sin levetid, går videre i arv til avkommet. I deres samtid var imidlertid betegnelsen lamarckisme ikke brukt.

Hva Lamarck hadde observert var at endringer i miljøet og vaner går hånd i hånd med endringer i organismens bygning, slik at det oppstår nye arter. Darwin tilføyde hypotesen at det er en naturlig seleksjon i kampen om ressurser, men ingen av de to visste virkelig hvordan egenskaper nedarves fra en generasjon til en annen. Gregor Mendel (1822-1884) og hans arvelighetslære var ikke noe noen av dem foregrep eller kjente til. 

Det tok lang tid før Larmarck ble ansett mer positivt, især fordi han var den første som antok en sammenheng mellom evolusjon og omgivelser og miljø.

Referanser
----------

1. ↑  Quammen, David (2006). *The Reluctant Mr. Darwin*. Atlas Books. s. 216. ISBN 0-393-05981-2.

Litteratur
----------

* Peter J. Bowler: *Lamarckian Inheritance.* I: *Encyclopedia of Life Sciences.* 2006
* Richard Burkhardt: *The Spirit of System: Lamarck and Evolutionary Biology.*
* Stephen Jay Gould: *The structure of evolutionary theory.* Belknap Press of Harvard University Press, Cambridge, Mass. 2002, ISBN 0-674-00613-5.
* Ernst Mayr: *Lamarck Revisited.* In: *Journal of the History of Biology.* Band 5, Nr. 1, 1972, S. 55–94
* Alpheus Spring Packard: *Lamarck, The Founder Of Evolution. His Life and Work.*
* Eliza Slavet: *Freud’s Lamarckism’ and the Politics of Racial Science.* In: *Journal of the History of Biology.* Band 41, Nr. 1, 2008, S. 37–80

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
***Leiopus linnei*** er en nyoppdaget bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er funnet spredt i Sør-Norge. Arten ble først oppdaget i 2009 da DNA-undersøkelser viste at det som tidligere var oppfattet som én art, *Leiopus nebulosus*, i virkeligheten var to arter. Arten er oppkalt etter Carl von Linné i anledning 300-års jubileet for hans fødsel.

Utseende
--------

Arten lar seg knapt skille på utseendet fra *Leiopus nebulosus*, bortsett fra noen forskjeller i hannens kjønnsorganer, men DNA-undersøkelser har vist at det er en art for seg.
En liten til middelsstor (6–10 mm), avlang, gråspraglete trebukk med ganske lange antenner. Antennene er omtrent dobbelt så lange som kroppen hos hannen, en og en halv gang så lange hos hunnen. Hvert ledd unntatt de to innerste er tofarget, lysbrunt i den indre delen og svart i den ytre. Kroppen er uten påfallende hår, men kledt med hårlignende skjell. Pronotum er omtrent en og en halv gang så bredt som langt, noe bak midten med en skarp, litt bakoverrettet pigg på hver side, på samme nivå også med et par knøler oppe på ryggen. Dekkvingene er avlange med markerte skuldre, grovt punkterte, mesteparten av overflaten skjellkledt. Grunnfargen er svart, men med store områder dekket av lyse skjell som danner et litt diffust tverrbånd litt bak midten. Beina er svarte bortsett fra en lysbrun ring på leggene.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i innerbarken på nylig døde trær eller greiner av mange ulike løvtrær, vanligst eik og hassel. Arten lever i løvskog, men også i kulturlandskapet. Larvens ganger går ikke inn i veden, men holder seg i barken. Utviklingen tar vanligvis ett år, de voksne billene kan finnes på greiner og stammer i juni-juli.

Utbredelse
----------

Arten er foreløpig kjent fra Norge og Sverige. Den er utbredt i Sør-Norge.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825 – ca. 315 arter i Europa
						* Stammen Acanthocinini
							+ *Leiopus linnei* Wallin, Nylander & Kvamme, 2009

Kilder
------

* Wallin, H. Nylander, U. og Kvamme, T. (2009) Two sibling species of *Leiopus* Audinet-Serville, 1835 (Coleoptera: Cerambycidae) from Europe: *L. nebulosus* (Linnaeus, 1758) and *L. linnei* sp. nov. Zootaxa 2010: 31-45.
* Sund, K. (2009) Ny art av trebukk oppdaget.  Arkivert 11. juli 2009 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Leiopus linnei* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Leiopus linnei* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Leiopus linnei* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Leiopus linnei* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Leiopus linnei* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Leiopus linnei* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Anne Maria Benestad** (født 17. mars 1953 i Grimstad) er en norsk tekstilkunstner og tegner, bosatt i Sande i Vestfold. Hun har utdannelse fra Høgskolen i Oslo, avd. estetiske fag (1978-81) og fra Høgskolen i Telemark (1977-78), ett år med tegning. 

I mange år var store billedvever Benestads varemerke. Hun har hatt separatutstillinger i Sande kunstforening (1989) og Fossekleiva brukssenter (1998) i Svelvik. Hun har også deltatt i gruppe- og kollektivutstillinger mange steder, blant annet to ganger på Sørlandsutstillingen (1989 og 1993) og én gang på Telemarksutstillingen (1993). Hun står bak utsmykning på blant annet Sande kommunelokale, Sande helsestasjon, Sparebanken Nor og Bettum kunstsamling i Sandefjord.

Den senere tid har hun i tillegg til billedvev, også arbeidet med illustrasjoner og tegninger. Disse er ofte tegnet med tynn tusjpenn. Noen av tegningene er brukt som utgangspunkt for skulpturer. En av skulpurene hun har laget tegning til, er plassert ut mot havgapet på Marivold ved Grimstad. Benestad har også drevet med undervisning av studenter ved ulike kunst- og kulturskoler, og hun har undervist i design og håndverk ved Sande videregående skole.

Maria Benestad er medlem i Norske billedkunstnere Agder (NBK Agder) og Norske Tekstilkunstnere (NTK).

Litteratur
----------

* Minge, Hans Otto (1999): *Norske billedkunstnere Agder*, s. 42 og 43

Referanser
----------

1. ↑  *Kulturnett Aust-Agder* - «Månedens kunstner november 2014» Arkivert 9. mars 2016 hos Wayback Machine. (Besøkt 14. desember 2014)
**Maria Bodøgaard** (født 27. mars 1983 i Bodø) er en tidligere programleder i musikkanalen *The Voice TV Norge*. 

Bodøgaard er født og oppvokst på Bodøgaard i Bodø. Hun begynte i *The Voice TV Norge* i 2005 og hadde besøk av flere kjente artister og stjerner i sine programmer, som: Snoop Dogg, Shakira, The Game, Craig David, Nicole Scherzinger, Chamillionaire, Busta Rhymes, Ja rule, The Cool Kids og Rick Ross.

I september 2008 ble den norske programproduksjonen i *The Voice TV Norge* lagt ned på grunn av manglende lønnsomhet. De 10 medarbeiderne i kanalen mistet jobben, deriblant Maria Bodøgaard. *The Voice* har siden framstått som en kommersiell musikkanal for utelukkende hiphop & R&B.

Bodøgaard arbeider i dag freelance som journalist og har blant annet egen spalte i Avisa Nordland. Hun har også arbeiet som konferansier og som modell. Fra 2010 har hun arbeidet i TV3 Norge som reporter i programmet *Paradise Hotel*. I NRK var hun manusansvarlig for sesong 2 av det muntre seksualopplysningsprogrammet *Trekant*.

Maria Bodøgaard har bodd to år i Sydney i Australia hvor hun studerte grafisk design. Hun bor i dag på Grünerløkka i Oslo.

Hun er datteren av tidligere atist og balletpedagog Ann-Karin Bodøgaard og Truls Klausen (tidligere fotballspiller i Bodø/Glimt. Hun har også tre eldre brødre: Kenneth Bodøgaard, Kriss Even Bodøgaard og Ole Kristian Bodøgaard.

Referanser
----------

1. ↑  The Voice-Maria og Samsaya mister jobben
2. ↑  Hold hendene under dyna! NRK 28. mai 2011

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maria Bodøgaard på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Maria Bernardita «Ditas» Bañares Ramos** (født 17. februar 1944 i Gubat på Sorsogon på Filippinene, død 8. september 2020 i Sorsogon) var en filippinsk politiker. Hun var medlem av det filippinske representantenes hus fra det 2. kongressdistrikt i provinsen Sorsogon fra 2019 til sin død i 2020.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun var den yngste av seks barn til Deogracias Pura Ramos sr. fra Gubat, og hans hustru Vicenta Bañares fra Barcelona i Sorsogon. Hun gikk på barneskole i Gubat, og fortsatte i Cagayan de Oro dit familien flyttet da faren, som var offiser i den filippinske hær, ble stasjonert til Mindanao. avsluttet grunnskolen i Sampaloc i Manila. I Manila tok hun ungdomsskole og college, og studerte engelsk ved Philippine Women's University, og studerte så japansk.

### Karriere

Hun arbeidet som lærer og senere som turistguide og i reisebyrå. I 29 år arbeidet hun som reisearrangør i ledelsen av de filippinske avdelinger av Lufthansa og Hapag-Lloyd, til hun pensjonerte deg i an alder av seksti år fra disse selskaper i 2006.

Etter at hun kom inn som folkevalgt i den filippinske kongressen i 2019 var hun med på å fremlegge 29 lovforslag på en rekke felter. Hun gikk blant annet inn for et forslag som hevet den seksuelle lavalder til 16 år.

Hun døde i september 2020 av covid-19, to dager eetter at denne diagnosen var blitt stilt.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Laguna, B.E. (6. mai 2018). «Making Waves: Tiya Ditas Ramos in, big brother Ding out». Bicol Today. Arkivert fra originalen 22. oktober 2020. Besøkt 6. oktober 2020.
2. ↑  Cepeda, M. (8. september 2020). «Sorsogon congresswoman Ditas Ramos dies». Rappler.
3. ↑  Rosario, B. (8. september 2020). «Sorsogon representative dies from COVID-19». Manila Bulletin. Besøkt 6. oktober 2020.