recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Peter Norlin** (født 7. mai 1941 i Nacka, død 13. desember 2012 i Stockholm), var en svensk seilbåtkonstruktør. Han har konstruert et stort antall tur- og regattabåter.

Gjennombruddet for Norlin skjedde med prototypen til Scampien som ble konstruert i 1968. Prototypen ble bygget med Stig Käll, og Peter Norlin seilte selv båten sin til seier i Half Ton Cup i Sverige tre år på rad, i perioden 1969-1971. Han fulgte opp suksessen med Accenten, som vant Quarter Ton Cup i 1974. I 1976 vant hans konstruksjoner Amoress og Agnes den amerikanske hav-regattaen S.O.R.C (Southern Ocean Racing Conference).

I 1970- og 1980-årene laget Norlin mange konstruksjoner på oppdrag fra Albin Marin AB. Turbåter som Cumulus, Cirrus, Nova, Stratus, Delta og Alpha forlot hans tegnebord. Etter at Rod Johnstone lanserte regattabåten J/24 i USA, konstruerte Norlin Albin Express i 1979. Den ble bygget i mer 1400 eksemplarer.

Siden slutten av 1970-årene var han en av de dominerende konstruktørene av 6mR-båter. I 1982 sjøsatte han sin første 2.4mR. Dette er en enmannsbåt, og også denne båttypen fikk en dominerende posisjon i seilsporten. Blant annet seiles 2.4mR av handikappede, fordi seileren kan manøvrere båten fullt ut fra én plass. Dessuten kan 2.4mR styres både med hendene og med føttene.

Norlin deltok også i utviklingen av International America's Cup Class, IACC.

Norlin var siden begynnelsen av 1990-årene huskonstruktør hos Sweden Yachts, der han konstruerte båter sammen med Jens Östmann. Nesten alle Sweden Yachts' båter er konstruert av denne duoen. Norlin hadde ansvaret for skrog, kjøl, ror og rigg, mens Østmann hadde ansvaret for dekk, kokpit og innredning. Sweden Yachts gikk konkurs i mars 2009, men har gjenoppstått.

Referanser
----------

1. ↑   People active in the building of ships and boats, utgitt 11. september 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Peter Norlin: 7th May 1941 – 13th December 2012». Besøkt 27. desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over alle Albin seilbåter 1968 – 1991.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** KulturNav
 |
**Pereira X-28 «Sea Skimmer»** var en propelldrevet, enseters, eksperimentell flybåt bygd av George Pereira for USAs marine (USN).

Historie
--------

Selvbygger-flyet Osprey I ble bestilt av USAs marine for å følge opp en studie som indikerte at små, enseters sjøfly kunne gjøre nytte som patrulje-fly for politiet i Vietnam. Marinens utviklingsavdeling kjøpte flyet som et ledd i «Air Skimmer»-programmet. Flyet ble bygd som flybåt av George Pereira, og første testflyvning fant sted 12. august 1970. Evaluering etter at testprogrammet var avsluttet, viste at flyet var lett å fly, og at få piloter ville ha problemer med å fly det. Ytelsen ble ansett for å være svært god, tatt i betraktning at det bare hadde en 67 kilowatts (90 hk) motor. Etter Vietnamkrigens slutt ble prosjektet kansellert, og ingen militære versjoner ble bygd.

X-28 er bevart, og står utstilt på Kalamazoo Aviation History Museum i Kalamazoo, Michigan.

Design
------

X-28 var en liten, lettvekts flybåt designet og bygget av George Pereira. Den hadde en Continental-motor på 67 kW (90 hk) og tobladet skyve-propell montert over og bak den åpne førerkabinen. Vingene var rektangulære slik at avstanden fra fremkant til bakkant var konstant over hele vingen. Hele bakkanten av vingene (bortsett fra et stykke innerst ved vingeroten) var brukt til balanseror og flaps.

Kravene marinen stilte var:

* Liten størrelse
* Lav vekt
* Brukes i visuell flyving (VFR)
* Kunne bygges i Vietnam uten større investeringer
* Koste mindre enn 5 000 USD ved masseproduksjon

Spesifikasjoner
---------------

**Dimensjoner**

* **Mannskap:** 1
* **Lengde:** 5,3 m
* **Høyde:** m
* **Vingespenn:** 7 m
* **Vingeareal:** m²
* **Vekt (tom):** kg
* **Vekt (maks):** 408 kg

**Ytelse**

* **Motor:** 1 stk. Continental C-90-12 4-sylindret boksermotor med 67 kW (90 hk) effekt
* **Toppfart:** 217 km/t
* **Maks operasjonshøyde:** 5 500 m (18 000 fot)
* **Rekkevidde:** 592 km

Kilder
------

* NASA – American X-vehicles, An Inventory—X-1 to X-50 (side 36) Utgitt 2003 (pdf) Besøkt 20. mars 2015

| * v
* d
* r
USAs X-fly (eksperiment-fly) |
| --- |
| 
* X-1
* X-2
* X-3
* X-4
* X-5
* X-6
* X-7
* X-8
* X-9
* X-10
* X-11
* X-12
* X-13
* X-14
* X-15
* X-16
* X-17
* X-18
* X-19
* X-20
* X-21
* X-22
* X-23
* X-24
* X-25
* X-26
* X-27
* X-28
* X-29
* X-30
* X-31
* X-32
* X-33
* X-34
* X-35
* X-36
* X-37
* X-38
* *X-39*
* X-40
* X-41
* X-42
* X-43
* X-44
* X-45
* X-46
* X-47
* X-48
* X-49
* X-50
* X-51
* *X-52*
* X-53
* X-54
* X-55
* X-56
* X-57
* *X-58*
* X-59
* X-60
* X-61
* X-62
* *X-63*
* *X-64*
* X-65
* X-66

 |
**Oppsatte rettigheter** er det tekniske uttrykket som brukes i sammenheng med pensjon man har rett på men ikke har tatt ut, som regel fordi man ikke har nådd stillingens aldersgrense. Det er Statens pensjonskasse som har denne ordningen for folk som har jobbet i det offentlige i minimum tre år, men som siden har fått en jobb som gjør at de ikke lenger er medlem av Statens pensjonskasse. I alt har Statens pensjonskasse om lag 300 000 personer med oppsatte rettigheter. Ved et kvalitetssikringsarbeid i 2008 avdekket man 2900 som ikke var registrert, men som hadde slike rettigheter. 

Tidligere ansatte i offentlig sektor med minimum tre års tjenestetid har «oppsatt rett» til pensjon. Denne utløses ved innvilgelse av permanent uførepensjon eller en tidsbegrenset uførestønad i folketrygden, eller når man når stillingens aldersgrense eller når man ved 67 år tar ut folketrygdens alderspensjon. Den som fortsatt er ansatt ved nådd alder eller ved uførepensjonering har ingen «oppsatt rett» – men en regulær rett til pensjon etter forsikringsavtalen.

I kollektive pensjonsavtaler i arbeidsforhold gjelder tilsvarende regler. Antall år den enkelte må ha vært medlem i pensjonsavtalen for å få en såkalt fripolise kan dog variere noe. 

I Obligatorisk tjenestepensjon (OTP) er kravet 12 måneder. Hvis ansatte slutter etter mindre enn 12 måneders opptjening blir verdien av vedkommendes pensjon tilført pensjonsordningens innskuddsfond.

I private pensjons- og renteforsikringer har man ikke regler om oppsatt pensjon, her er det verdien av pensjonen når premiebetalingen avsluttes som avgjør om pensjonsavtalen har en restveri. Restverdien av en renteforsikring tegnet uten skattefradrag for innbetalt premie kan gjenkjøpes – verdien kan heves. 

EPES/EPA-forsikringer kan ikke gjenkjøpes.

Eksterne lenker
---------------

* *Kvalitetssikring av medlemsdata* Pressemelding fra Statens pensjonskasse[*død lenke*]
* *Fleksibel pensjonsalder* NOU 28 2008 kap. 15.12 Pensjonsregulering
***Sid Meier's Railroads!*** er et strategispill utviklet av Sid Meier, og er oppfølgeren til Railroad Tycoon 3. Sid Meier skapte det opprinnelige Railroad Tycoon, mens påfølgende versjoner ble utviklet av PopTop Software. Etter en tur til Miniatur Wunderland i Hamburg i Tyskland, ble han inspirert til å omskape sitt opprinnelige verk.

Oversikt
--------

*Railroads!* er helt 3-dimensjonalt og terrenget er også mer komprimert i dette spillet; det er få områder hvor det er mulig å lage én lang, rett toglinje, det vil si at ting, som fjell, elver og fjorder spiller en mye viktigere rolle.

Spillet er også svært fokusert på økonomi, spillere må bygge og holde oppe hele industriene ved å bruke jernbanene de utvikler. Spillet endrer seg fra tidligere utgaver av *Railroad Tycoon* inkludert et system hvor ny teknologi først blir auksjonert bort til spilleren som gir høyest bud. Dette gir spilleren en tiårs eksklusiv bruk av denne teknologien.
Liknende, hele industrier går også til auksjon. Å legge jernbaner er automatisert og mye lettere enn andre utgaver av *Railroad Tycoon*. Når jernbanene blir kombinert med mer "komprimert" terreng, vil det være mulig å legge mer taktiske linjer for å sperre for og frustrere motstandere.

Spiller har også "head-to-head" over lokalt datanett (LAN) eller over internett, med opptil fire spillere per runde, med enten menneskelig eller Kunstig intelligens.

Referanser
----------

1. ↑   GOG.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Steam[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Humble Store[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sid Meier's Railroads!* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Sid Meier's Railroads!* på GOG.com Rediger på Wikidata

* (en) *Sid Meier's Railroads!* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Sid Meier's Railroads!* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Sid Meier's Railroads!* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Videospill
**Douglas SBD Dauntless** var et amerikansk to-seters stupbombefly.

SBD Dauntless hadde sin opprinnelse i stupbombeflyet Northrop BT-1, og videreutviklingen av denne i form av prototypen XBT-2, som ble XSBD-1 etter at Douglas Aircraft Corporation tok over utviklingen av flytypen.

Den første produksjonsvarianten, SBD-1, ble operativ i juni 1940, fulgt av SBD-2. Den neste varianten, og den første som ble produsert i større antall, var SBD-3, som ble operativ våren 1942. Mot slutten av 1942 ble også SBD-4 introdusert, og i 1943 ble SBD-5 operativ. Den siste varianten var SBD-6, som ble operativ i mars 1944.

Flytypen var svært populær blant mannskapene som fløy dem, og oppnådde gode resultater. Flyet var godt pansret, og kunne tåle ganske alvorlige skader. Mot slutten av andre verdenskrig ble SBD Dauntless erstattet av den langt mindre populære Curtiss SB2C Helldiver.

SBD Dauntless var den første amerikanske flytypen som senket et japansk krigsskip da en SBD-2 senket den japanske ubåten I-70 10. desember 1941. SBD Dauntless spilte også en avgjørende rolle i slaget ved Midway.

A-24 Banshee
------------

SBD Dauntless ble også benyttet av United States Army Air Force, hvor flyet fikk betegnelsen **A-24** og offisielt navnet **Banshee**.

Spesifikasjoner
---------------

Douglas SBD Dauntless

| Dimensjoner | SBD-5 Dauntless |
| --- | --- |
| Vingespenn | 12,66 m |
| Lengde | 10,09 m |
| Høyde | 4,14 m |
| Vingeareale | 30,20 m² |
| Tomvekt | 2 963 kg |
| Ytelser |  |
| Topphastighet | 406 km/t |
| Rekkevidde | 1243,8 km |
| Maksimal lastet vekt | 4 854 kg |
| Annet |  |
| Motor | 1× Wright R-1820-60 Cyclone stjernemotor (1 200 hk) |
| Bestykning | 2× 12,7 mm mitraljøser 2× 7,62 mm mitraljøser i bakre førerkabin |
| Våpenlast | Bomber opptil 726 kg under skroget, og opptil 295 kg under vingene |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Douglas SBD Dauntless – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) SBD Dauntless – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Warbird Alley: SBD (en)
* The SBD Shipborne Dive Bomber (en)
* Aero-Web.org: SBD-5 Dauntless (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
***Pizza Tycoon*** (også kjent som **Pizza Connection**) er et videospillutviklet av Software 2000 i 1994 og markedsført av MicroProse. Spillet er en simulator som skal simulere livet som eier av en pizzarestaurant. Etter hvert som man gjør suksess med restauranten sin, stiger man på den sosiale rangstigen. Man kan åpne flere restauranter i et utvalg av storbyer i USA og Europa. Man får også prøve seg som pizzabaker, hvor man bestemmer hvordan pizzaen som man selger skal se ut, og hva de skal inneholde. Man er også ansvarlig for å kjøpe inn nok råvarer, og å utforme restauranten sin. Man kan også velge å klatre på den kriminelle rangstigen. Dette gjør man ved å smugle våpen eller gjøre oppdrag for den lokale mafiaen.

Oppfølgere til dette spillet var :

* Pizza Connection
* Fast Food Tycoon også kjent som Pizza Syndicate

Referanser
----------

1. ↑   GOG.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Uoffisiell *Pizza Tycoon* fanside
* bestoldgames.net

Portal: Videospill
Stockholms hovedbibliotek ligger i krysset mellom Sveavägen og Odengatan i Vasastaden. Bygningen er tegnet av Gunnar Asplund og ble innviet 1928. Foto: Andreas Ribbefjord, 2003 
**Stockholms stadsbibliotek** er Stockholms hovedbibliotek. Bygningen, som ble innviet i 1928 er tegnet av arkitekten Gunnar Asplund, og regnes som et hovedverk fra perioden. Det runde bygget ligger i krysset mellom Sveavägen og Odengatan i Vasastaden.

Konkurranse om et tilbygg ble utlyst sommeren 2006, og i november 2007 ble det kjent at forslaget *Delphinium* av Heike Hanada hadde vunnet. Det er imidlertid ikke tatt noen beslutning om bygging, og i diskusjonen som pågår har mange tatt til orde for et helt nytt hovedbibliotek.

Referanser
----------

1. ↑   Libris library database, biblioteksdatabasen.libris.kb.se, besøkt 12. februar 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stockholm Public Library – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** NKC
 |
**Kjosen** (også kalt *Kjosenfjorden*, nordsamisk: *Muotkevuotna*, kvensk: *Muotkalahti*) er en fjordarm av Ullsfjorden i Tromsø og Lyngen kommuner i Troms. Fjorden skjærer seg 14 kilometer østover mellom Lyngsalpan til bygda Kjosen i botn av fjorden.

Fjordens innløp er mellom Hjellnesodden i sørvest og grenda Beinsnes i nordøst. Fra Storstraumen like sørvest for Hjellnesodden går Sørfjorden videre sørover. På sørsiden av fjorden ligger bygda Jøvik. På nordsiden av fjorden, litt sørøst for Beinsnes ligger bygda Storsteinnes. 

Fjorden er omgitt av de høye og bratte Lyngsalpan. På nordsiden ligger Sofiatind (1237 moh), Sultind (1083 moh), Tyttebærtind (1177 moh) og Kjostindan (1495 moh) med Kjosbreen. På sørsiden ligger Durmålsfjellet (1132 moh), Fornestind (1477 moh), Forholtfjellet (1487 moh) og Rørnesfjellet (1255 moh). 

Fylkesvei 91 går langs hele nordsiden av fjorden. På sørsiden går fylkesvei 293 fram til Fornes.

Referanser
----------

1. ↑  «Kjosen». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 9. oktober 2016.
2. ↑  Kjosen på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Portal: Tromsø


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Mig-9
**Mikojan-Gurevitsj MiG-9** (NATO-kallenavn **Fargo**) (Russisk: Микоян и Гуревич МиГ-9) var et førstegenerasjons sovjetisk turbojetdrevet jagerfly / jagerbomber som ble utviklet i årene rett etter den andre verdenskrig.

Historie og utvikling
---------------------

MiG-9 ble utviklet av Mikojan-Gurevitsj fra **I-300**-prototypen som fløy første gang 24. april 1946. Den hadde to RD-20 turbojet-motorer som var en videreutvikling av den tyske BMW 003 motoren fra andre verdenskrig. Motorene var montert side om side bak førerkabinen. Opprinnelig var flyet bevæpnet med en 37 mm Nudelmann NL-37 kanon, men produksjonsvarianten var vanligvis bevæpnet med en 37 mm kanon og to 23 mm NS-23 kanoner.

Under tidlig testing kom I-300 opp i en hastighet av 910 km/h og etter flere forbedringer ble det vinteren 1946–47 satt i tjeneste hos det sovjetiske luftforsvaret som MiG-9. Flyet hadde mange ytelses- og kontrollrelaterte problemer, men ble satt i operativ drift primært av politiske hensyn.

MiG-9 ble primært benyttet som et angrepsfly og totalt ble det bygget 550 fly i flere varianter fram til produksjonen opphørte i 1948.

MiG-9 fikk kodenavnet «Fargo» av NATO og av sovjeterne betegnelsen **I-301**. En tidligere MiG-jager som var en videreutvikling av MiG-3, ble også kalt MiG-9, men dette flyet ble aldri serieprodusert.

Eksterne lenker
---------------

* Mikoyan-Gurevich MiG-9 (Fargo)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Eldbjørg Vaage Melberg** (født 1952 i Stavanger) er en norsk kommunikasjonsrådgiver og tidligere journalist og programleder. Hun var programleder i Melodi Grand Prix 1987. Hun arbeidet sist som kommunikasjonsrådgiver i Oljedirektoratet.

Eldbjørg Vaage Melberg var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Melberg arbeidet som journalist i NRK Rogaland fra 1976 til 1987, og på bakgrunn av sin journalistiske erfaring ble hun valgt til å lede Melodi Grand Prix 1987 direkte fra Chateau Neuf i Oslo 28. februar 1987. Kort tid etter forlot hun NRK for å begynne i den nystartede Stavanger-avisen *Vestkysten*. Prosjektet gikk imidlertid konkurs etter bare to måneder, og Mellberg ble deretter hentet inn som informasjonssjef i Rogalandsbanken, som senere ble kjøpt opp av Fokus Bank.

Fra 1990 var hun tilknyttet pressestaben til Hovedredningssentralen i Sør-Norge, og en av de første oppdragene hennes var i forbindelse med «Scandinavian Star»-ulykken i april samme år. Hun jobbet også ved Rogalandsforskning og Norsk Oljemuseum før hun startet som kommunikasjonsrådgiver i Oljedirektoratet i 2002.

Som barn var hun modell på etiketten til sardinboksene til en av Stavangers mange sardinfabrikker.

Referanser
----------

1. 1 2  «Eldbjørg Vaage Melberg – profil på LinkedIn». LinkedIn. Besøkt 20. januar 2017. [*død lenke*]
2. ↑  «Kontakt oss – Oljedirektoratet». Oljedirektoratet. Arkivert fra originalen 1. februar 2017. Besøkt 20. januar 2017.
3. ↑  Stavanger Aftenblad: "Spenning foran muntlig eksamen", 12. mai 1970 s.8.
4. 1 2  Helle, Lars (8. april 1990). «Tragediens ansikt utad». *Dagbladet*. s. 13.
Avro Athena
**Avro 701 Athena** var et britisk avansert skolefly bygget av **Avro** på slutten av 1940-tallet. Den ble konstruert for å erstatte North American AT-6 Texan i Royal Air Force, men ble kjøpt i bare et lite antall, da den konkurrerende Boulton Paul Balliol ble foretrukket.

Konstruksjon  og utvikling
--------------------------

Athena ble konstruert for å møte kravene til Air Ministry i dets spesifikasjon T. 7/45 for et tre-seters avansert skolefly, drevet av en turbopropmotor for RAF. Athena var et hel-metall lav-vinget monoplan, med en side-om-side førerkabin. Air Departementet revurderte sine krav i 1947, og erstattet den opprinnelige spesifikasjonen med spesifikasjon T. 14/47 som spesifiserte bruk av en Rolls-Royce Merlin 35 stempelmotor, som det fantes store mengder av på lageri 

Til tross for endringer i spesifikasjonen ble de tre første prototypene av turboprop-drevet Athena T. 1 levert med en Armstrong Siddeley Mamba motor. Avro Athena fløy første gang 12. juni 1948 på Woodford Aerodrome. Den Merlin-drevne **Athena T. 2** fløy for første gang 1. august 1948, og ble evaluert mot den tilsvarende Boulton Paul Balliol.

Et lite antall ble produsert. 15 Athena ble bestilt for RAF, men Balliol ble foretrukket, og ingen ytterligere Athena ble bestilt.

Operativ historie
-----------------

15 produserte Athenas ble brukt i RAF fra 1950 for våpentrening på RAF Flying College ved RAF Manby. Et enkelt fly ble lånt tilbake til Avro og fikk sivil registrering *i G-ALWA* for en demonstrasjonstur til India. Det resulterte i intet salg, og ble returnert til RAF.

Operatører
----------

 Storbritannia
* Royal Air Force
	+ Flying Instrumental Experimental Unit, Martlesham Heath (en T2 i 1951)
	+ Central Flying School, Litte Rissington (to T2s 1949-1950)
	+ Empire Test Pilots School, Farnborough (en T2 utvikling fly)
	+ Royal Flying Establishment (to fly)
	+ RAF College i Manby (ti fly 1950-1955)

Ulykker og hendelser
--------------------

To av de 22 fly gikk tapt i fly ulykker:

* T2 *VR569* tilhørende Aircraft Instrument Experimental  Unit ble avskrevet i Wilby, Suffolk den 27. juni 1951. Flyet brøt opp i luften under et spiraldykk etter tap av kontroll. To besetning omkom.
* T2 *VR570* havarerte  før levering 20. mars  1950.

Spesifikasjoner, Athena T.2
---------------------------

* Besetning = to´
* Lengde = 11,37 m
* Vøingespenn = 12,20 m
* Høyde = 3,94 m
* Vingearealn= 25,1 m²
* Vekt, tom = 2 973 kg
* Vekt, lastet = 4 265 kg
* Max takeoff vekt =
* Motor = Rolls-Royce Merlin 35, væskekjølt V-12 stempelmotor, 1 289 H/k
* Toppfart = 472 km/t
* Msrsjfart = 359 km/t
* Rekkevidde = 886 km
* Marsjhøyde = 8 840 m
* Klatrefart = 10,4 m/s
* Bevæpning = 1 x 7,7 mm Browning maskingevær
* Plass for to 27 kg raketter

Referanser
----------

1. ↑  Jackson 1990, pp. 433–434.
2. ↑  Avro Aircraft since 1908.Jackson 1990, pp. 433–434.

Eksterne lenker
---------------

* Avro 701 Athena
**Fokker C.X** var et biplan rekognoseringsfly/lett bombefly fra mellomkrigstiden.

Konstruksjon og bygging
-----------------------

Fokker C.X ble introdusert i 1934. Det hadde en besetning på to, flyver og en observatør/skytter. Flyet ble opprinnelig utviklet for hæren i Nederlandsk Østindia for å erstatte Fokker C.V. Flyet var som alle Fokker-konstruksjoner på den tiden en blanding av tre og metall, med vinger av tre mens flykroppen var en sveiset ramme, dekket med aluminiumsplater foran og tekstilduk lenger bak. Prototypen ble bygget i 1934 med en Rolls-Royce Kestrel motor.

Hæren i Nederlandsk Østindia bestilte 13 C.X, men de ble raskt tilsidesatt i rollen som rekognosering/lett bombefly av det amerikanske flyet Martin B-10. Inntil det japanske angrepet på Nederlandsk Østindia i 1941 ble Fokker C.X brukt som øvelsesfly og for å slepe mål.

Det nederlandske flyvåpenet bestilte 16 C.X og ytterligere 4 med Kestrel IIS motorer, disse ble senere byttet ut med Kestrel V motorer da Kestrel IIS ikke var særlig pålitelige. To C.X ble levert til den spanske republikken og fire C.X ble levert til Finland.

Finnene lisensproduserte 35 C.X inntil 1942. De lisensproduserte finske flyene ble utstyrt med Bristol Pegasus XII motorer.
Disse ble bygget i fra 1938 til 1942. Flyene ble brukt både under vinterkrigen og fortsettelseskrigen til ulike spaningsoppdrag helt til 1944 da Finland fikk raskere fly til erstatning for C.X. Syv fly overlevde krigen og ble etterhvert faset ut fra tjeneste. Det aller siste av typen ble brukt til målflyvning og det havarerte i 1958.

Varianter
---------

* **C.X Serie I** : Hollandsk bygde fly.
* **C.X Serie II** : Fire solgt til Finland.
* **C.X Serie III** : Lisensbygget i Finland.
* **C.X Serie IV** : Lisensbygget i Finland.

Spesifikasjoner (C.X)
---------------------

Fokker C.X
### Dimensjoner

* Besetning =To
* Lengde = (Holland) 9.2 m (Finland) 9.1m.
* Vingespenn = 12.0 m
* Høyde = 3,0 m
* Vingeflate =
* Vekt uten last = Approx 1 400 kg
* Vekt med last = 2 500 kg
* Nyttelast =
* Max takeoff vekt =  kg

### Ytelser

* Motor = (Holland) 650 hp Rolls-Royce Kestrel V12 væskekjølt. (Finland). Lisensbygget Bristol Pegasus XII ni-sylindret stjernemotor på 850 Hk..
* Ytelse = (Holland) 650hk (Finland) 850hk
* Toppfart = (Holland) 199 mph (Finland) 211 mph
* Rekkevidde = (Holland)516 miles (Finland) 522 miles
* Marsjhøyde = (Holland) 8 300 m (Finland) 8 400m
* Stigningsevne = 8.3 m/s

### Bevæpning

* + Maskingevær = 2x 7.9 mm foroverettet maskingevær festet foran på skroget. Et tredje gevær i bakre førerkabin.
	+ Bomber = Festet under vingene to 175 kg. eller fire 100 kg. bomber.

Brukere
-------

* Finlands flagg: Finlands flyvåpen (39)
* Nederlands flagg: Nederlands flyvåpen (20),
* Nederlands flagg: Den nederlandske koloniarmes flyvvåpen (13)
* Den andre spanske republikkens flagg Den spanske republikks flyvvåpen (2)

Eksterne lenker
---------------

* Fokker C.X

Portal: Andre verdenskrig
**Royal Aircraft Factory R.E.7** var et britisk to-seters lett bombe- og rekognoseringsfly konstruert av Royal Aircraft Factory og bygget på kontrakt hos flere andre fabrikker; *Coventry Ordnance Works*
, *Austin Motor Company*, *Napier & Son* og *Siddeley-Deasy* for Royal Flying Corps.

Utvikling
---------

Utviklet fra R.E.5 var R.E.7 konstruert for å kunne frakte tyngre last og også for eskorte og rekognosering. Det var en todekker med ulik lengde på de to vingepar (undre vinge kortere) hadde haleski og fast understell. Det hadde opprinnelig en 120 hk Beardmore motor og fire-bladet propeller. Flyet ble først brukt av Royal Flying Corps i Frankrike tidlig 1916. Flyet hadde to åpne sittebrønner med observatørens under den øvre vinge og pilotens bak.

Flyet i bruk
------------

Det ble snart klart at flyet ikke var egnet til eskorte på grunn av det begrensede område som kunne dekkes av det monterte Lewis maskingevær men R.E.7 hadde en brukbar lastekapasitet og ble derfor brukt som bomber. Det kunne frakte en 150 kilos bombe, men nå med en sterkere motor, enten en 150hk RAF 4a eller 160hk Beardmore. Over en fjerdedel av de fly som ble bygget ble brukt i Frankrike midtårs 1916, men med den langsomme fart og den begrensede høyde de kunne fly i gjorde at de ble sårbare for fiendtlige fly eller antiluftskyts. De ble derfor trukket fra frontlinjetjeneste og brukt som treningsfly. De fikk også et annet anvendelsesområde, til slepemålsflyvning for skyteøvelser ved at de slepte en seildukspose i et langt tau, trolig var dette de første som ble benyttet til dette formål.

Eksterne lenker
---------------

* Mer om flyet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Cessna 208 Caravan.
Cessna 208B Grand Caravan som fabrikkens demonstrasjonsfly med ekstra lasteboks montert under buken.
208A Caravan i det canadiske ridende politi med flottører utstyrt med hjul.
Et Cessna 208B Grand Caravan i det irakiske flyvåpen på treningstur over Irak.
FedEx 208A Caravan under innflyging.
Cessna 208B Grand Caravan
Førerkabinen i en FedEx Cessna 208B Grand Caravan.
**Cessna 208 Caravan** er et en-motors turboprop kort- til mellomdistansefly for inntil 13 passasjerer eller last, med fast understell som bygges i USA av firmaet Cessna Aircraft Company. Standardmotoren er Pratt & Whitney PT6A-114A, men flyet leveres også med flere andre motoralternativer.

Det finnes amfibiske modeller av den (der flygeren kan velge om landingen skal foregå på vann eller på land). Flyet er et stabilt og relativt enkelt fly å fly også for piloter som er vant til mindre modeller av Cessna.

Flyet har gjennomgått flere modellforandringer og tilbys med mye ekstrautstyr og forskjellige alternativer for innredning med seter eller lastfester, hjulstørrelser, ski og flottører (med eller uten amfibie/hjulutrustning).

Passasjermodellen har to seter foran i førerkabinen og 4 rekker med tre seter i bredden (2+1) som gir mulighet for å frakte 13 passasjerer i tillegg til piloten. Det er mange muligheter med en passasjer på hver side, og færre rekker med passasjerplasser der deler av plassen blir benyttet til last. Til fallskjerhopping kan lastedøren byttes med en dør som rulles opp under flyging.

Fra april 2008 ble Garmin  G1000 skjermer, som glass-cockpit, standard på alle nye Cessna Caravan.

Sivil bruk
----------

Flyet er mye brukt til fraktfly, som for eksempel aviser, til fallskjermhopping og til ambulanseflyging. FedEx har kjøpt 260 av en lasteflyvariant som kalles Cessna 208 Super Cargomaster. Mange offentlige etater har satset på modellen til overvåking, transport og politioppgaver.

Militær bruk
------------

Flyet brukes i mange flyvåpen for personelltransport, frakt, elektronisk krigføring og trening. Noen flyvåpen har montert raketter på flyet. I USAs hær betegnes flyet som «Combat Caravan» (kan oversettes med «kamp-lastebilen».

Eksterne lenker
---------------

* Cessna Caravan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Østre Mebon** (khmer: **ប្រាសាទមេបុណ្យខាងកើត**) er et tempel i Angkor i Kambodsja. Det ble bygget under kong Rajendravarman, og står på det som en gang var en kunstig øy i midten av det nå tørre Østre Baray-reservoaret. 

Østre Mebon var dedikert til den hinduistiske guden Shiva og til ære for kongens foreldre. Beliggenheten reflekterer de kambodsjanske arkitektenes vekt på orientering og himmelretninger. Tempelet ble bygd på en nord-sør akse med Rajendravarman's statstempel, Pre Rup, som ligger ca. 1200 meter mot sør like utenfor barayen. Østre Mebon ligger også på en øst-vestakse med palasstempelet Phimeanakas, et annet byggverk reist i Rajendravarmans regjeringstid, som ligger ca. 6800 meter lenger vest. 

Østre Mebon ble bygget i den samme stil som Pre Rup, og ble innviet i 953. Det er bygget i et utvalg av solide kambodsjanske byggematerialer: sandstein, murstein og lateritt. Tempelet har tre nivåer, øverst er et sentralt tårn på en kvadratisk plattform, omkranset av fire mindre tårn på plattformens hjørner. Tårnene er av murstein; hullene som tidligere forankret stukaturen er synlig. 

Skulpturene på Østre Mebon er variert og eksepsjonelle, blant annet to meter høye frittstående steinelefanter på hjørnene på første og andre nivå. Religiøse bilder omfatter guden Indra øverst hans trehodede elefant Airavata, og Shiva på den hellige oksen Nandi. 

Når man ser ut fra det øverste nivået i dag må man ta fantasien i bruk for å forestille seg de enorme vannmassene som tidligere omkranset tempelet. Fire landgangsplattformer i bunnen gir en påminnelse om at templet en gang kun var tilgjengelig med båt.

Referanser
----------

1. ↑   GeoNames, besøkt 6. april 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eastern Mebon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Steder relatert til Angkor |
| --- |
| Kambodsja | *Angkor:* Angkor Thom  **·** Angkor Vat **·** Bakong **·** Baksei Chamkrong **·** Banteay Kdei **·** Banteay Samré **·** Banteay Srei **·** Baphuon **·** Bayon **·** Chau Say Tevoda **·** Elefantterrassen **·** Hariharalaya **·** Kbal Spean **·** Khleang **·** Krol Ko **·** Lolei **·** Neak Pean **·** Phimeanakas **·** Phnom Bakheng **·** Phnom Bok **·** Phnom Krom **·** Prasat Ak Yum **·** Prasat Kravan **·** Preah Khan **·** Preah Ko **·** Preah Palilay **·** Preah Pithu **·** Pre Rup **·** Spean Thma **·** Den spedalske konges terrasse **·** Srah Srang **·** Ta Keo **·** Ta Nei **·** Ta Prohm **·** Ta Som **·** Thommanon **·** Vestre Baray **·** Vestre Mebon **·** Yasodharapura **·** Østre Baray **·** Østre Mebon 
*Andre steder:* Banteay Chhmar **·** Beng Mealea **·** Koh Ker **·** Preah Vihear |
| Thailand | Mueang Sing **·** Mueang Tam **·** Muang Tum **·** Phnom Rung **·** Phimai **·** Prang Goo **·** Prang Khaek **·** Prang Sam Yod **·** Sdok Kok Thom **·** Sri Tep **·** Wat Sa Kampaeng Yai |
| Laos | Wat Phou **·** Oum Moung |
| Omstridt | Ta Moan-komplekset (Ta Moan **·** Ta Moan Thom **·** Ta Moan Touch) |
**Tollef Olsen Bache** (født 1770 i Uvdal, død 1848, Lier) var en kjøpmann, gårdbruker, lensmann og lekmann eller predikant i Hauge-bevegelsen. Tollef var sønn av Ole Tollevsen (født. 1733) og Anne Larsdatter (født. 1740) og vokste opp på Bakke gård i Uvdal. Tollef arbeidet først som gårdsgutt, før han overtok gårdsdriften etter sin far. I 1796 ble han lensmann lensmann i Nore og Uvdal.

Flyttet til Drammen
-------------------

Etter direkte oppfordring fra Hans Nielsen Hauge i 1802, sa Tollef opp lensmannsstillingen, solgte gården og flyttet til Drammen, hvor han slo seg opp som kjøpmann og trelasthandler etter å ha tatt borgerskap i 1803. Hjemmet hans ble en møteplass for det haugianske miljøet i byen. Forretningsmessig gjorde Tollef det veldig bra som trelasthandler.

Bacheparken
-----------

Parkanlegget Bacheparken på Landfalløya i Drammen er oppkalt etter Tollef som eide bruket frem til sin død da hans sønn Niels Bache overtokk.

Bachestriden
------------

Bachestriden oppstod da Tollef i 1825 skilte seg fra sin daværende kone, og giftet seg på nytt med sin husbestyrerinne, enken Anne Vister. Striden gikk på om hvorvidt Baches handlemåte var forenlig med en kristen livsførsel, og satte sinnene i kok i størstedelen av det sydlige Norge, hvor flertallet fordømte Baches skilsmisse og nye ekteskap. Som følger av dette ble han isolert fra haugianerne. Tollef overlot i 1828 forretningsvirksomheten til sønnen Niels og selv flyttet han til gården Valle i Lier, hvor han tilbragte sine siste 20 år.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Historisk befolkningsregister ID pd00000005602099[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon-ID Tollef\_Olsen\_Bache[Hentet fra Wikidata]
3. ↑
4. ↑  «Fremtiden». Drammen;;;;. 1948. s. 2.
5. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Ronny Haugeland** (født 3. august 1976) er en norsk tegneserieskaper, illustratør og bingovert bosatt i Oslo. Haugeland er mest kjent for tegneserien Downs Duck som blant annet har gått i *Dagbladet* og Forresten. Tegneserien er en humoristisk skildring av en and med Downs syndrom. Serien ble belønnet med Sproingprisen for beste norske tegneserie i 2002.

Karriere
--------

Ronny Haugeland debuterte med heftet *Torden Gorgon* i 1999, men har også markert seg med en rekke kortere tegneserier blant annet for Forresten, Smult og Gorilla. Humoren hans har ofte blitt oppfattet som provoserende, og spesielt fikk han mye avisomtale for sine tegneserier fra Quartfestivalen i 2002.

Haugeland har ved flere anledninger samarbeidet med representanter fra kunstnerkollektivet Duplex, først og fremst med tegneserier om Familien Ost etter manus fra L.Y.D. / Black Debbath, men også med tegninger for Bare Egil Band. De fleste utgivelser fra Bare Egil Band er tegnet av Ronny. En samlebok med tegneserier av Ronny Haugeland kom i 2003.

De senere årene har Ronny Haugeland markert seg som bingovert, først og fremst gjennom å lede bingo annenhver uke på utestedet Blå i Oslo. Fra 2004 til 2009 hadde han dessuten en musikalsk karriere som frontfigur i bandet Figur Flint. 

Fra 2019 bidrar Ronny Haugeland i hvert nummer av tegneseriebladet Lunch.

Utgivelser
----------

* 1999 Torden Gorgon - Jippi forlag
* 2003 Den store Ronny Haugelandboka - Jippi forlag
* 2014 Norge på kryss og tvers med Bare Egil - No Comprendo
* 2017 Hønsemannen - No Comprendo
* 2020 Min Venn, Piraten (illustratør) - Vigmostad og Bjørke
* 2022 Store Ord - Vigmostad og Bjørke

Plateillustrasjoner
* L.Y.D.: *Familien Ost – en rockeopera* (1998)
* L.Y.D.: *Familien Ost – Ostedisk 2* (1999)
* Raga Rockers-hyllest: *Sannhet på boks – en hyllest til Raga Rockers* (2015)
* Akke/Lommemennene: *Som far så synd/Fuck Entra-blues (Ttttttttronsmo)* (2015)
* Bare Egil Band: *Jo!* (2017)
* Bare Egil Band: Null (2019)
* Open String Department - Americanarchy (2019)
*

Priser og utmerkelser
---------------------

* 2002 Sproingprisen for beste norske serie for Downs Duck
* 2021 Nominert til Nordisk råds barne- og ungdomslitteraturpris for Min venn, Piraten (Vigmostad og Bjørke)

Referanser
----------

1. ↑  Dagbladet om Downs Duck.
2. ↑  Om Downs Duck fra Ronny Haugelands hjemmeside.
3. ↑  "Kunsten å provosere", Øyvind Holen om Ronny Haugeland.
4. ↑  Ballade om Familien Ost.
5. ↑  Egil Hegerberg om Sanger fra Bare Egil By. Arkivert 12. august 2014 hos Wayback Machine.
6. ↑  «Blå om Ronny Haugelands bingo.». Arkivert fra originalen 23. juni 2014. Besøkt 1. august 2014.
7. ↑  Hjemmesiden til Figur Flint.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Ronny Haugeland i BIBSYS
* Hjemmeside
* Jippi forlag om Ronny Haugeland

Portal: Tegneserier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Hans Petter Saxi** (født 1952 i Vadsø) er en norsk statsviter. Han er professor emeritus i statsvitenskap ved Nord universitet, Bodø.

Hans Petter Saxi er far til norsk historiker og samfunnsforsker  Håkon Lunde Saxi.
Saxi har hovedfag i samfunnsvitenskap fra Universitetet i Tromsø i 1982, mellomfag i sosialantropologi fra Universitetet i Bergen fra 1978 og grunnfag i samfunnsvitenskap og mellomfag i filosofi fra Universitetet i Tromsø fra 1973–1977. Etter hovedfagseksamen arbeidet han fra 1982–1985 som forsker ved Norsk institutt for by- og regionforskning i Alta. Fra 1985 til 1988 var han amanuensis i samfunnsvitenskap ved Høgskolesenteret i Nordland. Han var spesialkonsulent i Utbyggingsavdelingen i Nordland fylkeskommune fra 1988 til 1992. 

Siden 1992 har Saxi vært ansatt ved Høgskolen i Bodø/Universitetet i Nordland/Nord universitet som henholdsvis amanuensis, førsteamanuensis og professor. Han har doktorgrad i statsvitenskap fra Universitetet i Tromsø i 2008 på en avhandling om parlamentarisk styring i kommunesektoren. Dette har også vært et sentralt tema for hans forskning siden. Han har i tillegg gjort en rekke evalueringsstudier av reformer i offentlig sektor og politisk ledelse.

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, NORAF-ID 90291961, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Hans Petter Saxi». *Nord.no*. Besøkt 14. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Hans Petter Saxi i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* Hans Petter Saxi Arkivert 26. mars 2018 hos Wayback Machine. på Nord universitets hjemmesider.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** CRIStin
 |
**Iljusjin Il-20** var et angrepsfly utviklet i Sovjetunionen av byrået til Iljusjin. Il-20 utmerket seg ved den ukonvensjonelle plasseringen av førerkabinen over motoren, noe som gav bedre sikt men vanskeliggjorde vedlikehold. Prototypen fløy første gang i begynnelsen av desember 1948, utstyrt med en Mikulin M-47 motor med en ytelse på 3000 hk. Beste topphastighet som ble notert under evaluering var på 515 km/t, noe som ikke var spesielt imponerende sammenlignet med Iljusjins Il-10 som allerede var i produksjon og hadde en topphastighet på 551 km/t. Forskjellige typer bestykning ble evaluert, men den siste besto av én 23 mm kanon i førerkabinens akterende, og fire 23 mm kanoner i vingene. Kanonene i vingene var montert på lavetter som kunne posisjoneres enten i flyets retning eller 23° nedover. Il-20 var også utstyrt med bomberom og festepunkter under vingene, og kunne ta en bombelast på opptil 1190 kg.

Problemer med motoren, lite imponerende ytelser og overgang til jetmotorer førte til at Il-20 ble kansellert i mai 1949.

Betegnelsen «Il-20» har blitt brukt igjen senere, på en sivil versjon av bombeflyet Il-28 og på et overvåkningsfly basert på passasjerflyet Il-18.

Spesifikasjoner
---------------

il-20

| Tekniske data |  |
| --- | --- |
| Mannskap | 2 |
| Lengde | 12,59 m |
| Vingespenn | 17,00 m |
| Høyde | 4,05 m |
| Vingeareal | 44,00 m² |
| Vekt (uten last) | 7 500 kg |
| Vekt (maksimalt) | 9 800 kg |
| Motor | 1 × Mikulin AM-47 (1 × 2 240 kW) |
| Ytelser |  |
| Maksimal hastighet | 515 km/t |
| Rekkevidde | 1 680 km |
| Marsjhøyde | 7 750 m |
| Klatrefart | 5 000 m/8 min |
| Bevæpning |  |
| Maskinkanoner | 5 × Sh-3, 23 mm |
|

Eksterne lenker
---------------

* Ilyushin Il-20 / Ильюшин Ил-20
***Halo Wars*** er et strategispill utviklet av Ensemble Studios og utgitt av Microsoft Game Studios, eksklusivt til Xbox 360. Spillet er satt til det populære Halo-universet, og ble utgitt den 27. februar 2009 i Europa.

Halo Wars tar for seg handlingen 21 år før det første skytespillet fra Halo serien, Halo: Combat Evolved.

Spillet inneholder både enspillerdel og flerspillerdel, og støtter Xbox Live funksjoner.

Handlingsreferat
----------------

Spillet finner sted i det science fiction-universet fra Halo-serien, i løpet av det 26. århundre. I år 2525 angrep et kollektiv av fremmede raser, og erklærte mennesker en fornærmelse mot deres guder - forløperne. Kommandanten for krigsskipet Spirit of Fire heter kaptein James Cutter, en sterk leder som har fortjent beundring av sine underordnede. Men hans mangel på politiske ambisjoner hindrer ham fra å klatre lenger opp i rekkene.

Rett under Cutter står sersjant John Forge, en sjømann hvis hengivenhet til soldatene hans har ført til at han allerede blir fengslet to ganger for å ikke adlyde ordrer og engasjere seg i ordensforstyrrelser. Professor Ellen Anders, en forsker som er interessert i eldgamle ruiner etter de mystiske forløperne, blir med på en militær ekspedisjon sammen med Spirit of Fire. Skipet drives med hjelp fra Serina, en super-intelligent kunstig intelligens (AI) med sans for humor.

The Spirit of Fire blir sendt til den ødelagte planeten Harvest for å undersøke paktens aktivitet. Cutter får vite at pakten har gravd ut noe ved planetens nordlige pol. Når FNs sikkerhetsråds viktigste utpost på Harvest blir fanget, gir Cutter ordre om å ta igjen posten. Forge og hans tropper beseirer pakt-styrkene. Professpr Anders ankommer, og gjenkjenner et kart med koordinater som peker mot kolonien Arcadia. Spirit of Fire reiser derfor til Arcadia, hvor pakten allerede har begynt å raide byer og drepe sivile.

Referanser
----------

1. ↑   Steam, Steam-ID 459220, besøkt 24. april 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   *Steam*, 1.0.0.74, 12. september 2003, Wikidata Q337535,
3. 1 2 3   *Steam*, 1.0.0.74, 12. september 2003, Steam-ID 459220, Wikidata Q337535,

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Halo Wars* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Halo Wars* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Halo Wars* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Halo Wars* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Halo Wars* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Halo Wars* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Halo Wars* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Halo Wars* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Halo Wars* hos VGMdb Rediger på Wikidata

* (en) *Halo Wars* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |

Portal: Videospill
**Onitsha** er en stor by i Nigerdeltaet i det sørøstre Nigeria, beliggende på begge sider av elva Niger. Onitsha er den største byen og kommersielt sentrum for den tett befolkede delstaten Anambra. Innbyggerne tilhører hovedsakelig igbofolket, og byen kan spores tilbake til 1500-tallet.

Byen er et av sentrene i et regionalt olje- og transportdistrikt, og er Nigerias største elvehavn mens Port Harcourt lengre sør er en hovedhavn for havgående skip. Onitsha hadde i 2010 inklusive forsteder, totalt 1 015 000 innbyggere. Den er sammenvokst med forstadskommunene Idemili, Ogbaru (223 217 innbyggere i 2010), Oshimili-Asaba (268 572 innbyggere) på vestsiden av Niger-elva, og Nkpor. Et tettbygd og mer eller mindre sammenhengende storbyområde på 1900 km2 strekker seg over store deler av delstaten og delstaten Delta på vestsiden av Niger, med drøyt 7 millioner innbyggere.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Onitsha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Kingston Lacy** er en herregård i nærheten av Wimborne Minster i Dorset, England. Den eies av National Trust. 

Herregården var hovedsetet til Bankesfamilien, som hadde bodd i Corfe slott inntil dette ble ødelagt under borgerkrigen. Bygningen ble tegnet av sir Roger Pratt for Ralph Bankes, og bygget 1663–1665. Interiøret ble tegnet av Inigo Jones, og utført av hans etterfølger John Webb. Sir Charles Barry utførte store forandringer 1835–1838, blant annet nye, høye piper i hvert hjørne og senkning av bakkenivået på baksiden slik at kjelleretasjen ble synlig. 

Huset er åpent for publikum, og man kan blant annet se Willam Bankes' kunstsamling, *Det spanske rommet* med vegger kledd i forgylt lær, og Bankes' samling av egyptiske gjenstander, inkludert en obelisk som står på eiendommen. Det var i 2002 nesten 140 000 besøkende på herregården.

På eiendommen ligger også Badbury Rings, som er et fort fra jernalderen, og den romerske veien mellom Dorchester og Old Sarum.

Referanser
----------

1. ↑   vocaleyes.co.uk, besøkt 9. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Legacies of British Slave-ownership, besøkt 28. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Legacies of British Slave-ownership, besøkt 1. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kingston Lacy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjon om Kingston Lacy fra the National Trust (engelsk)
* Kingston Lacy Garden - informasjon om parkens historie (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Columbie 66** er en seilbåt konstruert av norske Petter G. Lie. Den ble designet i 1976 og ble produsert frem til 1983. Båten er Veritasgodkjent som havseiler. Båten har dobbeltskrog med 26 mm total tykkelse. Det er 20 mm balsatre mellom skroglagene over vannflaten, og 20 mm Divinycell under vannlinja. Hvert skroglag består av 3 mm glassfiber. Denne konstruksjonen gjør båten mer solid, bedre isolert mot støy og mindre utsatt for kondens. Opprinnelig var båten designet som selvflytende med lukket forpigg, men behovet for mer stueplass gjorde at denne idéen ble skrinlagt.
Båten er produsert med både uten- og innenbordsmotor. Ved utenbordsmotor har man ytterligere lagerplass under kokpit.
Båten er velegnet for en nybegynnerseiler, men også mindre familier vil ha glede av båten som trolig er den eneste 22 foteren med eget toalett. Det er god lagringsplass i båten, og høy sovehøyde i forpigg gir ekstra stuerom.
Ved pantry er det ståhøyde som gjør at man slipper å stå krokrygget ved matlaging. 

* Columbie 66 – I havnColumbie 66 – I havn
* Columbie 66 - Kabin mot kokpitColumbie 66 - Kabin mot kokpit
* Columbie 66 - Kabin mot forpiggColumbie 66 - Kabin mot forpigg
* Columbie 66 – ToalettColumbie 66 – Toalett
* Columbie 66 – KokpitColumbie 66 – Kokpit

Eksterne lenker
---------------

* Columbieklubben
**Christopher Myhre** (født 22. oktober 1795, død 24. oktober 1876 i Evje) var en norsk kjøpmann i Skien, byens første ordfører og barndomsvenn av Knud Ibsen.

Virke
-----

Han var i 1830- og 1840-årene en av Skiens ledende forretningsmenn, og drev bondehandel, sagbruk, møllebruk, tobakksspinneri, trelasthandel og sammen med svogeren Teleph Stub Plesner brennevinsbrenneri på Lundetangen gjennom firmaet Myhre & Plesner. Han hadde mange offentlige verv, blant annet som stadskaptein (sjef for Skiens borgergarde), administrator for Norges Banks avdeling i Skien sammen med byfogd Cappelen og Christopher H. Blom, og direktør i Skiens Sparebank. Han var Skiens første ordfører i perioden 1837–1838. Han var også stifter og leder for Skiens «dilettant-orkester». Han var barndomsvenn av Knud Ibsen. I 1843 kjøpte han Ibsens Venstøp på auksjon for bare 1000 speciedaler. I 1850-årene fikk han selv økonomiske problemer.

Referanser
----------

1. ↑  J.A. Schneider, *Fra det gamle Skien*, bd. 3, kap. 10
2. 1 2  Plesner, T. (1917). *Skiens-slegterne Plesner, Myhre, Stub, Ibsen, Munk*. T. Plesner. s. 83–84.
3. 1 2  Jørgen Haave: *Familien Ibsen*. Museumsforlaget 2017. ISBN 9788283050455

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:***Første ordfører*** | **Skiens ordfører**(1837–1838) | Etterfølger:**Peter Fredrik Feilberg** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |