recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Silver Mine Hill** er en hoppbakke i Eau Claire i Wisconsin, USA. Den ligger vest for Chippewa River, ca. 8 km sørvest for Eau Claire by, og er eid av Flying Eagles Ski Club (Eau Claire Ski Club). Bakken har K-punkt 85 meter og bakkestørrelse 95 meter. Bakken hadde USAs nasjonale hoppmesterskap i 1970 og 1980, og normalbakkemesterskapet i 1983 og 1990, og har også hatt enkelte internasjonale renn.

Eau Claires første større hoppbakke ble åpnet i 1950 og lå ved det som i dag (2017) er Sacred Heart-sykehuset. Den bar navnet Hendrickson Hill, oppkalt etter skihopperen Jimmy Hendrickson, som omkom etter et fall i Cary Hill, Illinois i 1948. Tårnet i denne bakken hadde for øvrig stått to andre steder tidligere, først ved Ogden Dunes, Indiana fra 1927 til 1936, så i Rockford, Illinois. K61-bakken ble i 1968 erstattet av en ny hoppbakke utenfor byen. Nye Silver Mine Hill med størrelse K70 ble tatt i bruk i 1969. Den ble senere utvidet til K87. Ved siste ombygging og modernisering i 2012 ble bakkeprofilen justert og K-punkt redusert til K85.

Siste bakkerekord i Hendrickson Hill var 207 fot (63 meter), satt av Bjørn Wirkola (Norge) i 1968. Første anerkjente rekord i Silver Mine Hill hadde Bill Bakke (USA) med 251 fot (76,5 meter). Foran ombyggingen i 2012 var bakkerekorden 327 fot (99,5 m), ved Ben Loomis (USA) 21. januar 2012. Etter ombyggingen har Miha Kveder (Slovenia) vært lengst med 96 meter 18. januar 2014.

I tillegg til Silver Mine Hill har Flying Eagles Ski Club også et anlegg med flere mindre hoppbakker i Mount Washington, nærmere Eau Claire by.

Referanser
----------

1. ↑  FIS: Homologated Jumping Hills Arkivert 3. februar 2017 hos Wayback Machine. (18. januar 2017, besøkt 22. januar 2017)
2. ↑  Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions 1904-1980 Arkivert 3. november 2016 hos Wayback Machine. (besøkt 22. januar 2017)
3. ↑  Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions, 1981 to present Arkivert 6. april 2016 hos Wayback Machine. (besøkt 22. januar 2017)
4. ↑  WEAU News: Silver Mine, ski jumping still a treasured tradition in Eau Claire during 125-year anniversary Arkivert 2. februar 2017 hos Wayback Machine. (13. januar 2011, besøkt 23. januar 2017)
5. 1 2  Harold "Cork" Anson: *Jumping through time - A history of ski jumping in the United States and Southwest Canada*. Port Hole Publications, Florence, Oregon 2010. ISBN 978-0-9768107-7-3 (s. 190)
6. 1 2 3  Skisprungschanzen-Archiv: Eau Claire (Silver Mine) (besøkt 22. januar 2017)
7. ↑  Skisprungschanzen-Archiv: Eau Claire (Mt. Washington) (besøkt 22. januar 2017)
**Nanortalik** er den største byen, og administrativt sentrum, i Nanortalik kommune på Grønland. Navnet betyr «bjørnenes samlingssted».

Geografi
--------

Nanortalik er Grønlands sydligste by, og er øyas 10. største by med 1.450 innbyggere pr 2007. De andre innbyggerne i kommunen bor i Narsamijit (Frederiksdal), Alluitsup Paa (Sydprøven), Tasiusaq, Aappilattoq, Ammassivik og de mindre bosettingene (med opptil 20 innbyggere) *Saputit*, *Nalasut*, *Nuugaarsuk*, *Akuliaruseq*, *Qallimiut*, *Qorlortorsuaq*, *Alluitsoq*, og værstasjonen *Ikerasassuaq*.

Byen ligger på en øy med samme navn som byen, ca. 100 km fra Grønlands sydligste punkt, Kapp Farvel.

Øya Nanortalik
--------------

En typisk utsikt fra Nanortalik i desember, fra toppen av Ravnefjeldet. I desember er det få isfjell, men om våren domineres fjorden av isfjell.
Kirken i Nanortalik.
Øya Nanortalik ligger ved utløpet av den 70 km lange Tasermiutfjorden. Øya er ca. 10 km bred, og har to mindre fjell; *Quaqqarsuasik* ('Storfjellet') og *Quassik* ('Ravnefjellet'). *Quaqqarsuasik* er 559 meter høyt, og *Quassik* 308 meter.

Historie
--------

På grunn av sin plassering er dette et av de første områdene av Grønland som ble befolket, både av inuittene og vikingene. Nanortali ble etablert som en handelsplass i 1797, den gang ved Sissarissoq, men ble i 1830 flyttet dit den ligger i dag, på grunn av for dårlig havn. Fortsatt finnes ruiner fra kolonitiden i gamlebyen her. Nanortalik ble skilt ut fra kolonien Julianehåb (Qaqortoq) først i 1950, og ble da selvstendig kommune.

Økonomi
-------

Nanortalik kommunes beliggenhet.
Nanortalik har verken fabrikker eller fiskeanlegg i stor skala. Befolkningen lever primært av fiske, krabbefangst og jakt på sel og sjøfugl. Turisme er en annen næring som en del livnærer seg på, her som i mange andre deler av Grønland. Naturen her gir et godt grunnlag for opplevelsesturer og fotturer. 

40 km nordøst for byen ligger Nalunaq Guldmine, som ble startet i 2003. Denne sysselsetter også en del lokale ressurser. Også tidligere har det vært gruvevirksomhet i området, da en grafittgruve var i drift 20 km fra byen. 

Byens skole heter Nanortalik skole, denne dekker 1. til 11. klassetrinn. 

Turistkontoret heter «Nanortalik Tourism Service», og hjelper turister med booking av både overnatting og turer.

Eksterne lenker
---------------

* Kommunens offisielle hjemmeside
* Historiske bilder fra Nanortalik
* Nanortalik Tourism Service Arkivert 8. juni 2007 hos Wayback Machine.
* Informasjon om fjellturer i området

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

1. ↑  ; *Statistikbanken*; besøksdato: 12. februar 2020.
**Den kinesisk-koreanske vennskapsbrua** (kinesisk: 中朝友誼橋; hangul: 조중우의교) knytter sammen Dandong i Kina med Sinŭiju i Nord-Korea. Brua krysser Yaluelva og håndterer både biler og tog. Fotgjengere er forbudt. Dagens navn er fra 1990, da den ble omdøpt fra *Yalu-brua*.

Den kinesisk-koreanske vennskapsbrua, sett mot Kina. Den gamle brua t.v.
Den eldste av de to bruene på stedet ble bygd mellom mai 1909 og oktober 1911. Denne ble bombet og skadet på den nordkoreanske siden av grensa under Koreakrigen i 1950 og i 1951 i et forsøk på å hindre at kinesiske soldater skulle få tilgang til Korea. Brua står i dag som da den ble bombet. Den er i dag en av severdighetene på stedet, med plattformer påmontert teleskoper som gjør at en kan se inn i Nord-Korea. Den nye brua ble konstruert av den japanske okkupasjonsmakten i Kina og Korea mellom april 1937 og mai 1943 og ble også skadd under Koreakrigen, men ble reparert etter krigen. 

Tog mellom Kina og Nord-Korea trafikkerer brua daglig, og grensa er relativt åpen, blant annet fordi brua er en av de få bilvegene som knytter Nord-Korea til omverdenen.

Eksterne lenker
---------------

* Walker, Nick (20. april 2001). «Eyeing North Korea» **(engelsk)**. Tokyo Weekender. Arkivert fra originalen 14. juli 2001. Besøkt 26. januar 2016.

Portal: Korea
***Silver Threads Among the Gold*** er en amerikansk stumfilm fra 1911, regissert av Edwin S. Porter.

Handling
--------

Historien begynner med å vise et ungt ektepar som ler av ideen om alderdom. Men mange år senere har kvinnens hår blitt temmelig grått. Dette er også tydelig på mannens hår. En forbipasserende kunstner ber om tillatelse til å male et portrett av kvinnen.

Kvinnen peker på et portrett som henger på veggen, som var en gjengivelse av henne selv fra sine yngre dager. Kunstneren indikerer at hun har forandret seg veldig mye siden den gang, noe som berører henne så mye at hun ber kunstneren gå sin vei.

Skuespillere
------------

* Mabel Trunnelle
* Robert Brower
* William Bechtel

Referanser
----------

1. ↑  Silver Threads Among the Gold
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Silver Threads Among the Gold* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Silver Threads Among the Gold* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Henry George Smith** (født 10. mars 1956 i Douglas Water) er en skotsk tidligere fotballspiller som spilte målvakt i sin aktive karriere. Han er mest kjent for sin lange periode hos Heart of Midlothian FC, og var også en del av Skottlands tropp under EM i fotball 1992.

Klubbkarriere
-------------

Smith begynte sin fotballkarriere hos den engelske amatørklubben Frickley Athletic FC i 1976, og året etter dro han videre til Winterton Rangers FC, også det en engelsk amatørklubb. I 1978 skrev han under på en proffkontrakt med Leeds United FC, men her var han i sterk konkurranse om målvaktsplassen med landsmannen David Harvey, og han fikk derfor ikke spille noen seriekamper på de tre årene han befant seg i klubben.

I 1981 dro han videre til Heart of Midlothian FC, hvor han umiddelbart fikk sin debut i en ligacupkamp mot Airdrie. Smith etablerte seg raskt på førstelaget og ble en selvskreven spiller på startoppstillingen i årene som fulgte, som kulminerte i totalt 476 seriekamper da han forlot Hearts i 1996. Han forlot klubben til fordel for Ayr United FC, hvor han kun fikk 13 seriekamper frem til 2000. Etter dette dro videre til Clydebank FC, hvor han noterte seg for 26 seriekamper, før han avsluttet spillerkarrieren hos Berwick Rangers FC i perioden 2002 til 2004. I sistnevnte klubb ble han den eldste spilleren i Scottish Football League noensinne, i en alder av 46 år.

Landslagskarriere
-----------------

Smith fikk sin landslagsdebut for det skotske herrelandslaget den 17. februar 1988 i en vennskapskamp mot Saudi-Arabia, da han kom inn som innbytter i andre omgang for Jim Leighton. Han spilte ytterligere to kamper mot henholdsvis Nord-Irland og Canada frem til 1992, da han også ble tatt ut i landslagstroppen til EM i fotball 1992 av landslagstrener Andy Roxburgh. Han var for øvrig tredjevalg bak nevnte Jim Leighton og Andy Goram, og fikk derfor ikke spille noen flere landskamper hverken i mesterskapet eller i tiden etter.

Referanser
----------

1. ↑  Scotsman.com – Veteran Smith is not ready to hang up his gloves just yet (Publisert 31. mai 2002, besøkt 1. mai 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henry Smith – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Henry Smith – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Henry Smith – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Henry Smith – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Henry Smith – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Henry Smith – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Henry Smith – Skottlands fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Henry Smith – FBref Rediger på Wikidata
* (en) Footballdatabase.eu – Player, Henry Smith – Spillerprofil
* (en) National-football-teams.com – Smith, Henry – Spillerprofil

| * v
* d
* r
Skottlands tropp – EM i fotball 1992 |
| --- |
| 
* 1 Goram
* 2 Gough (k)
* 3 McStay
* 4 Malpas
* 5 McCoist
* 6 McClair
* 7 Durie
* 8 McPherson
* 9 McKimmie
* 10 McCall
* 11 McAllister
* 12 Smith
* 13 Nevin
* 14 Gallacher
* 15 Boyd
* 16 McInally
* 17 Whyte
* 18 Bowman
* 19 McLaren
* 20 Ferguson
* Landslagstrener: Roxburgh

 | Flagget til Skottland |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Den kloke lille høna*** er en tegnefilm laget av Walt Disney, og er basert på eventyret om «Den lille røde høna». Filmen inngikk i Silly Symphonies-serien.

Denne tegnefilmen var debuten til Donald Duck. Donald og vennen hans Peter Gris prøver å unngå å arbeide, inntil Frøken Høne lærer dem verdien av å jobbe. Denne tegnefilmen ble utgitt 9. juni 1934. Den ble også til en tegneserie som ble laget av Al Taliaferro.

Handling
--------

En liten høne leter etter noen som kan hjelpe henne med å plante mais på en åker om våren. De to gode vennene Peter Pig og Donald Duck påstår begge to at de har vondt i magen i håp om å komme seg ut av jobbingen ved åkeren hennes. Så, med god hjelp fra alle kyllingene sine, planter høna alt sammen selv. 

Om høsten spør høna etter deres hjelp igjen, men Peter og Donald påstår igjen at begge to har alt for vondt i magen. Deretter legger høna og kyllingene en plan om hva de burde gjøre med de late Peter og Donald.

Referanser
----------

1. ↑  Lenburg, Jeff. *The Encyclopedia of Animated Cartoons*. Checkmark Books. s. 74–76. ISBN 0-8160-3831-7.
2. ↑  Duvall, Earl; Taliaferro, Al; Osborne, Ted; De Maris, Merrill (2016). *Silly Symphonies: The Complete Disney Classics, vol 1*. San Diego: IDW Publishing. ISBN 978-1631405587.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den kloke lille høna* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Den kloke lille høna* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (da) *Den kloke lille høna* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Den kloke lille høna* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Nanomaterialer** er strukturer som har størrelse mellom 0,1 og 100 nanometer. 1 nanometer er en milliondels millimeter, det vil si et titusendels hårstrå.

De trenger lettere gjennom andre substanser og reagerer lettere med andre stoffer.

Nanoteknologi baserer seg på at en har økt evne til å modifisere og bygge strukturer på atom- og molekylnivå, samt til å kontrollere egenskapene til strukturene.

Det skilles mellom fire fysiske nanostrukturer: partikler, tråder/rør, tynne belegg/filmer samt porer.

Nanoprodukter på markedet
-------------------------

* Antibakteriell tannbørste som har nano-sølvpartikler i kosten
* Antigraffiti-spray som gjør at veggene blir uinntagelig for taggere
* Tennisracketer/golfkøller som har superlette og sterke nano-karbonrør
* Vannavstøtende og pustende, smarte jakker
* Antibakteriell oppvaskmaskin
* Impregnering som legger seg utenpå fibre som et pustende lag, uten at det blir dekket komplett
* Overflatemidler for båter, biler, vinduer samt gulv
* Goretexeffekt på betong og tegl. Puster, men er vannavstøtende, vannbasert og miljøvennlig. Diffusjonsåpenhet er viktig i nordisk klima, eksempelvis har Surfapore dette.

Helserisikoer
-------------

Det har vist seg at nanokarbonrør har asbestliknende effekter i dyreforsøk. Ny studie i 2015 viser: Nanopartikler – er ikke farligere enn andre ingredienser i malinger.

Det har vært spredning av frie nanopartikler fra blodet og luftveiene til hjernen og leveren hos mus.

Mulige scenarier av nanomateriale, som er på avveier i kroppen, er celledød, endret arvemateriale (DNA) samt sykdommer i lungene, hjertekar- og nervesystemet og kreft.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Osirini** er en gruppe av vepser som hører til familien Apidae. Alle artene bortsett fra to lever i Sør-Amerika. De er gjøkbier, som legger eggene sine i andre biers reir.

Utseende
--------

Disse biene er relativt hårløse, ofte blekt gulaktige, glatte og skinnende. Hos hunnene er den siste bukplaten (sternitten) på bakkroppen forlenget til en lang slire rundt giftbrodden.
Osirini har en spesiell, liten plate i nakken, denne beskytter dem muligens fra stikk fra deres vertsarter.

Levevis
-------

Disse biene er gjøkbier, som legger eggene sine i andre biers reir, larvene lever så på forsyningene som vertsbien hadde samlet til sine egne larver, kanskje også på selve vertslarvene. De søramerikanske artene snylter på bier i gruppen Tapinolaspidini, mens de to artene i slekten *Epeoloides* snylter på bier i slekten *Macropis* (Melittinae).

Utbredelse
----------

Alle slektene bortsett fra *Epeoloides* lever i Sør-Amerika, men denne slekten har to arter, én i Nord-Amerika og én i Europa. Denne er utbredt nord til Finland, men er ikke funnet i Norge.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* ordenen vepser, (Hymenoptera)
	+ gruppen stilkvepser, Apocrita
		- gruppen broddvepser, Aculeata
			* overfamilien Apoidea
				+ familien Apidae
					- gruppen Apinae
						* gruppen **Osirini** Handlirsch, 1925
							+ slekten *Epeoloides* Giraud, 1863 – 2 arter, èn i Europa
								- *Epeoloides coecutiens* (Fabricius, 1775) – Europa
								- *Epeoloides pilosula* (Cresson, 1878) – Nord-Amerika, meget sjelden
							+ slekten *Osirinus* Roig-Alsina, 1989 – 7 arter
							+ slekten *Osiris* Smith, 1854 – ca. 20 arter
							+ slekten *Parepeolus* Ducke, 1912
							+ slekten *Protosiris* Roig-Alsina, 1989

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Osirini* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Osirini* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Osirini* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Osirini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening – for deg som er interessert i insekter.
**Pieter Claesz. van Ruijven** (født 1624, død 7. august 1674) er kjent som maleren Johannes Vermeers mesén. I 1657 lånte han Vermeer 200 gylden. Det er uvisst om han var håndverker eller om han var innehaver av en forretning. Han arbeidet i en av byens institusjoner som ble kalt *Camer van Charitate* (1668–1672).

I 1653 giftet han seg med Maria de Knuijt. Paret hadde en datter ved navn Magdalena, født i 1655. Datteren giftet seg senere med bokbinder Jacob Abrahamsz Dissius. Magdalena van Ruijven døde i 1682, et år etter sin mor, hvoretter hennes mann Jacob arvet hovedparten av hennes eiendeler, inkludert 20 malerier av Vermeer. I 1683 ble boet delt mellom Jacob og hans far Abraham Dissius. I 1694 døde først Abraham og året etter også Jacob.

Den 16. mai 1696 ble 21 malerier av Vemeer solgt ved en auksjon i Amsterdam. Maleriene innbrakte en samlet sum av 1 503 gylden, rundt 70 gylden for hvert maleri. Det antas at maleriene opprinnelig hadde vært en del av van Ruijvens kunstsamling, som i tillegg til Vermeer også inkluderte tre av Emanuel de Witte, fire av Simon de Vlieger og et av Jan Porcellis.

Referanser
----------

1. ↑  J.M. Montias (1989) Vermeer and his milieu, A web of social history, s. 254 og 360.
2. ↑  Catalogus of naamlyst van schilderyen, met derzelver prysen, zedert ... 1752. tot ... 1768. ... openbaar verkogt. : Dienende tot een vervolg ... op de ... cataloguen door Gerard Hoet .../ Uitgegeeven door Pieter Terwesten, 1770, p. 34-36; J.M. Montias (1989) Vermeer and his milieu. p. 363-364.

Eksterne lenker
---------------

* The Dissius Auction fra Essential Vermeer
* Vermeer's Clients and Patrons fra Essential Vermeer

Portal: Nederland
**Pietro Ubaldo Bianchi** (født 14. mars 1895, død 21. mai 1962) var en italiensk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Bianchi vant en olympisk sølvmedalje i vektløfting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på tredjeplass i vektklassen mellomvekt opp til 75 kg. Det var første gangen i OL som løfterne ble delt inn i ulike vektklasser. Det var totalt fem vektklasser under OL-1920. Bianchi løftet sammenlagt 235,0 kilo, like mye som bronsevinneren Albert Pettersson og ti kilo mindre enn gullvinneren Henri Gance. Vektløftkonkurransen besto av tre løft, rykk og støt med en hånd og støt med begge hendene. Det var ti utøvere fra sju nasjoner i mellomvektklassen som ble avviklet 30. august 1920.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv i vektløfting, mellomvekt Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pietro Bianchi – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Pietro Bianchi – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Pietro Bianchi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Pietro Bianchi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Pietro Bianchi – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Niënor Níniel** er en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens fortellinger om Midgard under første tideverv. Niënor var tredje barn til Húrin Thalion, lederen av Hadors hus og Morwen Edhelven av Bëors hus. Hun var den yngre søstera til Túrin Turambar. 

Etter Nírnaeth Arnoediad ble Morwnes hjemland Dor-lómin invadert av østerlinger. Året etter ble Nienor født. Morwen og Nienor ble ikke gjort til treller, siden østerlingene fryktet Morwen, men levde i fattigdom. 

Da Nienor var rundt 21 år, bestemte Morwen seg for at de skulle flytte til Doriath, hvor de trodde Túrin ville være, noe han ikke var. Morwen og Nienor dro så med en liten gruppe vakter ut for å finne ut mer om Túrin. Men på veien ble de oppdaget av dragen Glaurung, som forhekset henne. 

Nienor ble rammet av hukommelsestap, og flyktet til Berthilskogen. Der ble hun funnet av Túrin, som ga henne navnet *Níniel, tårepiken.* Etter to år giftet de seg, til tross for mange advarsler. Men Glaurung dro for å ødelegge Berthil. Han ble drept av Túrin, men forgiftet sistnevnte. Hun trodde Túrin var død, og mens Glaugung ennå levde opphevet han forhekselsen på minnet hennes. Det endte med at Nienor kastet seg utfor et stup. Liket hennes ble aldri funnet. Túrin begikk deretter selvmord med sitt svarte sverd.
Kart over vannkraftverkene i Volga. Eksisterende kraftverk i fylt firkant, planlagte utbygginger i konturfirkant.
Sluse for skip i demningen.
**Nizjnij Novgorod vannkraftverk**  (russisk: Нижегоро́дская ГЭС, eller *Nizjegorodskaja GES*) er en demning med vannkraftverk lokalisert til Zavolzje ikke langt ovenfor (nordvest for) storbyen Nizjnij Novgorod (det tidligere Gorkij) i midtre deler av elva Volga. Vannkraftverket ble ferdigstilt 1948–1959 og reservoaret strekker seg gjennom Nizjnij Novgorod oblast.

Demningen på Volga er 18,6 km lang og 40 m høy, med en sluse for skip. Dette var den lengste demningen i Sovjetunionen. Kraftverket har installert effekt på 530,5 MW fordelt på 8 generatorer, og produksjonen er på 1,51 TWh årlig i gjennomsnitt.

Anleggets reservoar er det 460 km lange, 16 km brede og 1 591 km² store ***Gorkijreservoaret***. Vannmengde er anslagsvis 12,9 km³, vannet er maksimalt 22 meter dypt. 150 000 mennesker ble flyttet ved fyllingen av reservoaret, og mange hundre landsbyer ble oversvømt. Ved sjøen ligger byene Jaroslavl og Kostroma.

Eksterne lenker
---------------

* Rushydro – operatørselskapets websider.
*Denne artikkelen omhandler dialekten i kommunene i Salten utenom Bodø. For bymålet, se bodødialekt*

**Saltendialekt**, også kalt *saltenmål* eller *saltværing*, er den tradisjonelle dialekten i regionen Salten i Nordland fylke. Det mest karakteristiske trekket ved dialekten er den store delen apokoperte former. Innenfor Salten skiller tradisjonelt Bodø og i noen grad Fauske seg ut med utpreget bymål, mens de omkringliggende kommunene har beholdt bygdemålet. Fra de siste tiårene av 1900-tallet har bymålet bodøværing og sentrumsmålet i Fauske påvirket dialekten i resten av Salten stadig mer.

Lydverk
-------

### Konsonanter

Dialekten har tjukk l av historisk *l*, men med en del unntak lengst nord i Salten. Historisk *rð* blir uttalt som *r*. Konsonantsambandene nd og ld er assimilerte til nn og ll, og alle disse får palatalisert uttale i trykksterk posisjon.

### Vokaler

Det er utstrakt apokope i dialekten. Historisk *a*-ending i infinitiv og i ubunden form entall av svake hokjønnsord har falt bort (*å fe’sk*, *å gjæ’r*, *ei vi’s*, *ei ve’kk*). Historisk *i*/*u*-ending, inkludert før historisk *-t* og *-r*, har også falt bort i de fleste tilfeller (*ikkj’* (‘ikkje’), *enn o’ks*, *på ta’k* (‘på taket’), *ma’ng søu’* (‘mange sauer’), *ma’ng bø’tt* (‘mange bøtter’)). Bortfallet er ikke bestemt av likevektsregelen slik en ser det i østnorsk, men finner sted både etter historisk korte og historisk lange stavelser.

### Prosodi

I typisk saltværing skiller en mellom tonem 1 og tonem 2 av flerstavingsord på liknende vis som i de fleste andre norske dialektene. Det samme skillet finner man i enstavingsord — der tonem 2 blir brukt i ord med apokope. Vi får dermed minimale par som *tak* (‘tak’) / *ta’k* (*taket*) og *søu* (‘sau’) / *søu’* (‘sauer’).

I og i nærheten av Bodø er det noe ustøhet i tonelagene, og en del mennesker ser ut til å mangle skillet mellom tonem 1 og tonem 2.

Formverk
--------

### Pronomen og adverb

Av pronomenene og adverbene er å merke seg:

* *é*, *mé* (jeg, meg)
* *dåkk* (dere)
* *hån* (han)
* *da* (det)
* *hér å dar* (her og der)

### Substantiv

### Verb

Syntaks
-------

### Dativ

Det fins dokumentert enkelte dativformer i eldre saltendialekt. Slik finner en for eksempel den gamle dativformen *Loffota* i eldre mål noen steder. I vår tid er dativen likevel helt borte i saltværing annet enn som relikt i visse uttrykk og i enkelte tilfeller som stivnede dativformer i stedsnavn. Områdenamnet *Salten* er et annet eksempel på en slik stivnet dativform.

Bymål
-----

### Bodø

Utdypende artikkel: Bodødialekt

Bymålet i Bodø skiller seg ut fra vanlig saltendialekt på flere vis. Det mest hørbare skillet er nok at bodødialekten har vesentlig mindre apokope. Ellers kan nevnes bruken av formene *æ*/*mæ* (for *é*/*mé*), *me* (for *mæ*, ‘med’), *nu* (for *no*), *ikke* eller *ikkje* (for *ikkj(e)*), *de* (for *da'*, ‘det’) og *hær å dær* (for *hér å dar*).

### Fauske

Endringstendenser i moderne saltendialekt
-----------------------------------------

Litteratur
----------

* Olga Brekke, *Saltendialekten: En gramatikk*, Skjerstad og Fauske bygdeboknemd, 2000. ISBN 82-990740-8-8
**Saltens Bilruter** (SB) ble etablert som rutebilselskap i 1937 med hovedkontor i Bodø. Per i dag[*når?*] fungerer selskapet som et holdingselskap, med økonomitjenester og administrasjon for sine datterselskaper.
Største eier er Bodø kommune med 40,6 % av aksjene, nest største eier er DNB med 16,5%.

Tidlig utvikling
----------------

SB var med å etablere Nord-Norge-Bussen i 1941. I alle år hadde selskapet personrutetrafikken Bodø-Fauske-Narvik på deling (50/50) med Ofotens Bilruter.

Virksomhet
----------

I dag er Saltens Bilruter (SB) et konsern med flere datterselskaper. Bussvirksomheten foregår i Nordlandsbuss hvor SB eier 66%, Vy Buss 34%. Her inngår tidligere bussdrift hos SB og Helgeland Bilruter/Nettbuss Helgeland. Godsvirksomheten til Nettbuss Helgeland ble kjøpt opp av Saltens Bilruter, og er nå innlemmet i SB Transport. Datterselskapet Stoklands Bilruter driver også busstransport. I tillegg til dette driver konsernet betydelig gods- og slamtransport på vei i Nord-Norge.

Andøy Trafikklag ble avviklet i 2011, da de tapte anbudet for sin bussvirksomhet til Cominor. Bygninger etc ble overtatt av SB,mens deres ansatte ble overført til Cominor.

Gjennom datterselskapene har konsernet hånd om busstrafikk over store deler av Nordland, fra Narvik i nord til Nord-Trøndelag grense i sør.

Følgende selskapet ligger under SB-konsernet:

* Nordlandsreiser AS
* Østbø AS (68,66%)
* SB Nordlandsbuss AS (66%)
* SB Transport AS
* SB Stoklands Bilruter AS

Eksterne lenker
---------------

* Saltens Bilruter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Ostfalen innenfor Sachsen ca 1000 CE██ Ostfalen

██ Andre deler av Sachsen

██ Restene av det tyske rike

Ostfalen omkring år 1000
**Ostfalen** er en historisk region i Nordtyskland. Sammen med Westfalen og Engern var Ostfalen en av tre store provinser i stamhertugdømmet Sachsen. På 700-tallet var det betegnelsen på en stamme blant sakserne som bodde øst for elven Weser. De gamle sakserne kalte den vestlige delen av deres territorium for Westfalen, den midterste for Engern og de østlige for Ostfalen. Det tidligere Ostfalen er i dag delt mellom Sachsen-Anhalt og Niedersachsen, med et lite område i Thüringen.

Etymologi
---------

Navnet Falen er beslektet med den urnordiske navneformen *\* Fal(ah)*, gotisk: *Filhan* og gammelhøytysk: *Felahan*, som betyr landskap, område eller land. På norsk er det tilsvarende ordet *Fold* (norrønt *faldr*; av *folde*), og gjenfinnes i navnene på de norske kommunene Folden (1837–1887), Nordfold (1887–1964), Foldereid (1886–1964), Sørfold og Folldal og på de tidligere norske fylkene Østfold og Vestfold.[]

I Sverige gjenfinnes det gammelsvenske fala som finnes i dag i stedsnavn som Falbygden og Falun, foruten også i den nordtyske byen Fallstedt. I motsetningen til navnet Westfalen, som ble foreviget av hertugdømmet Westfalen, kom Ostfalen gradvis ut bruk da det saksiske hertugdømmet ble oppløst da hertug Henrik Løve ble avsatt i 1180. Tyske lingvister gjeninnførte begrepet på 1800-tallet da de forsket på ostfalisk språk som en vestnedertysk dialekt.

Referanser
----------

1. ↑  «fold», *Bokmålsordboka*
2. 1 2  Thierbach, Dieter (9. august 2005): «Rätsel des Alltags: Jeder kennt Westfalen – gibt es auch Ostfalen?» Arkivert 28. oktober 2010 hos Wayback Machine. *RP-online.de*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Osteklokke i glass fra andre halvdel av 1800-tallet. Foto Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum, NF.1968-0237.Osteklokke med fat av keramikk stemplet *EGERSUND FAYANCEFABRIKS Co*. Lengde fat: 22,5 cm. Foto: Anne.Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum, NF.1966-1113AB.
**Osteklokke** er en klokke til å sette over sterkt luktende ost og til å sette over ost for at den ikke skal tørke. Osteklokker kan også forhindre at insekter eller mikroorganismer kan komme til osten.

Osteklokker kan ha rektangulært eller rundt tverrsnitt, og de har gjerne et tilhørende fat som er tilpasset klokkens form. Osteklokker kan være laget av glass, keramikk, metall og i senere tid også av plast.

Litteratur
----------

* Halvorsen, Josef og Larsen, Kjell Egil (1997): *"Gammelt Porsgrund" Klenodier verd å eie.* Porsgrunn. ISBN 82-992998-2-9.
* Østby, Jon Birger (1984): *Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand.* Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* Se osteklokker i DigitaltMuseum.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Osteomyelitt** er en infeksjonssykdom som setter seg i bensubstans. Infeksjonen kan i prinsippet sette seg hvor som helst, men sitter oftest knenært hos barn, det vil si; distale femur og proksimale tibia. Årsaken er en hematogen spredning av *steptokokker* eller *stafylokokker*. Kan også forekomme etter operativ behandling av lukkede brudd.

Hos barn er ofte de lokale symptomene sparsomme, men det er vanlig at barnet ikke vil bruke det infiserte benet. En skal derfor være obs om et barn hinker eller ikke vil gå på foten i fravær av et traume. Pasienten trenger ikke alltid ha feber, og nedsatt almenntilstand. Sterke smerter i det angrepne beinvevet er også til stede.

Diagnosen er lett å stille klinisk, men blir ofte oversett, blant annet fordi tilstanden ikke kan sees på røntgen i tidlige stadier. Både senkningsreaksjonen og C-reaktivt protein (crp) vil være forhøyet. Også antall hvite blodceller vil være forhøyet. Ved mistanke om osteomyelitt skal en prøve til blodkultur taes snarest. En eventuell abscess skal punkteres, slik at en får materiale til bakterie- og resistensbestemmelse. I fravær av bevis med røntgen, vil en CT eller MR uvurderlig informasjon vedrørende diagnostisering og behandling.

Behandlingen starter så tidlig som mulig med antibiotika. Den første tiden vil antibiotikaen gis intravenøst. Behandlingen skal fortsette en stund etter pasienten er blitt symptomfri.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Väsman** er en innsjø i Ludvika kommune i Dalarnas län i Sverige. Sjøen ligger 154 meter over havet og har et areal på 39,1 km² og en største dybde er på 53 meter. Barken har utløp gjennom Kolbäcksån, som munner ut i Mälaren. Sjøens er rundt 14 km lang (nordvest-sørøst) og bredden varierer fra 1,5–6 kilometer.

Fram til 1932 gikk det trafikk med dampbåter på sjøen (se Sunnansjö hamn). På østbredden av sjøen ligger Brunnsviks folkhögskola, som er Sveriges eldste folkehøgskole.

Under sjøen ligger en omfattende forekomst av jernmalm, som anslås til 640 millioner tonn og som selskapet Nordic Iron Ore i 2011 opplyste at de ville forsøke å starte utvinning av.

Referanser
----------

1. ↑  «Sjölyftet» (Microsoft Excel). SMHI. Besøkt 10. januar 2014.
2. ↑  Järnskatten som SSAB missade Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Ny Teknik, 10. oktober 2011

Eksterne lenker
---------------

* (en) Väsman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (sv) Vessman i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1921)

|  |  |
| --- | --- |
| Väsman ved Sörvik med øya Kaffeholmen | Sunnansjö hamn i 2013 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Biomangfold
**Regenerativ landbruk** er en tilnærming til mat og jordbrukssystemer som går ut på bevaring og rehabilitering av jordsmonnet heller enn tradisjonell jordbearbeiding med plog. Tilnærmingen fokuserer på matjordens gjenfødelse, økende biologisk, forbedre vannets kretsløp, mangfold, forbedring av økosystemtjenester, støtte fangst og lagring av karbondioksid ved kontinuerlige eller forbedrede biologiske prosesser, skape økende motstandsdyktighet mot klimaendringer og styrking av helse og vitalitet innen eksisterende gårdsbruk.


Regenerativ landbruk er ikke en bestemt praksis i seg selv. Tilhengere av regenerativ landbruk benytter en rekke andre bærekraftige landbruksteknikker i kombinasjon. Praksis inkluderer gjenvinning som mye gårdsavfall som mulig og kompostere materiale fra kilder utenfor gården.

Når matjordens helse forbedres, kan krav til bearbeidelse reduseres og jorden kan bli mer motstandsdyktig mot ekstremvær. Den vil også ha færre skadedyr og patogener.

Referanser
----------

1. ↑  «Our Sustainable Future - Regenerative Ag Description». Besøkt 9. mars 2017.
2. ↑  Underground, The Carbon. «What is Regenerative Agriculture?». Besøkt 9. mars 2017.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. september 2021. Besøkt 15. september 2021.
4. ↑
5. ↑
6. ↑  «Regenerative agriculture – the soil is the base».
7. ↑  «Regenerative Agriculture». Arkivert fra originalen 3. november 2020. Besøkt 7. mars 2017.
8. ↑  «Regenerative Agriculture». Besøkt 9. mars 2017.
9. ↑  «Definition — The Carbon Underground : The Carbon Underground». Besøkt 7. mars 2017.
10. ↑  «Regenerative Organic Agriculture | ORGANIC INDIA». Arkivert fra originalen 13. mars 2016. Besøkt 9. mars 2017.
11. ↑  Moebius-Clune, B. N. «Comprehensive Assessment of Soil Health – The Cornell Framework (Version 3.2)» (Edition 3.2 utg.). Besøkt 17. april 2021.
**Wolfgang Steiert** (født 19. april 1963 i Hinterzarten) er en tidligere tysk skihopper og hopptrener. Siden 2004 har han vært trener for det russiske landslaget.

Fra 1981 til 1988/89 var Steiert fast medlem av den tyske A-stallen. Han debuterte i verdenscupen ved å bli nr. 10 i Cortina d'Ampezzo. Han la opp allerede da han var 25 år. 

I 1991 ble han trener for det tyske B-landslaget. I 1993 ble han hjelpetrener for A-landslaget. Sammen med Reinhard Heß oppnådde han gode resultater, de fikk blant annet frem topputøvere som Sven Hannawald og Martin Schmitt. I 2003 overtok han forbundstrenerjobben fra Heß. Resultatene uteble imidlertid, og allerede i oktober 2004 ble han avløst av Peter Rohwein.

Steiert overtok deretter den ledige stilling som russisk landslagstrener. Han har hatt suksess som landslagstrener, og har vært med på å få hoppere som Dmitrij Vasiljev, Denis Kornilov, Dmitrij Ipatov og Ilja Rosljakov frem i verdenseliten.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Wolfgang Steiert – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Wolfgang Steiert – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** Munzinger (sport)
 |
**Slaget på Lohede** den 28. juli 1261 under den danske erkebispestriden mellom den danske hæren og den slesvigsk-holstenske hæren ved Danevirke. 

Enkedronning Margrete Sprenghest med sin sønn Erik Klipping som bare var tretten år gammelt beskuet slaget på trygg avstand, men de observert at deres utvalgte feltherrer som tok seg av den militære ledelsen, gjorde ikke en overbevisende presentasjon. Snart viste det at de var forrådet av stormennene som deserterte til hertug Erik Abelsson. Flere danske stormennene hadde konkluderte med at de ikke ønsket et sterkt kongestyre. Mor og sønn ble tatt til fange under forsøk på flukt nordover av holstenerne som førte dem vekk til fangenskap på Nordborg slott.

Men Margrete i egenskap som kvinne og mor av kongen fikk større handlingsfrihet, klart å ta kontakt med hertug Albrekt I av Braunsweig som kom til hennes redning. Han tvunget hertug Erik Abelsson og de holstenske greverne til å løslate henne etter ni måneders fengsel. Hun under forhandlingene var ikke mindre dyktig på å finne løsninger og klart å overføre kongen vekk fra sine fiender til markgreven av Brandenburg som gissel for flere år fram til 1264.

Med ordets makt hadde enkedronningen snudde en katastrofe til en triumf, med hertugens hjelp og de danske stormennenes innblanding i opposisjon mot hertug Erik var situasjonen reddet. Stormennene trodde de vil få et svakt kongestyre og var manipulert av enkedronningen til hennes fordel, hun fikk disse til å foretrekke en kvinne som regent fremfor en mann som vil styrket styret. Erik Abelsson mistet sin gyldne sjanse for å ta kongemakten i Danmark.

Portal: Danmark
**Kreativt og mangfoldig arbeid (KREM)** er en brukerorganisasjon som arbeider for å få de utestengte inn i arbeidslivet. KREM er et talent og ressurssenter som vil synliggjøre og benytte de ubrukte ressursene i den samfunnsmessige verdiskapingen. KREM arbeider idealistisk for en ny og annerledes arbeidslinje. De tror at samfunnsnyttig og meningsfull aktivitet/arbeid er den viktigste medisinen i kampen mot fattigdommen.
KREM har hovedkontor i Skien,men har også et kontor i Oslo i tilknytning til Velferdsalliansen.

KREM er medlem av Velferdsalliansen.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* (no) Kreativt og mangfoldig arbeidsliv på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Kreativt og mangfoldig arbeidsliv på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Kreativt og mangfoldig arbeidsliv på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Kreativt og mangfoldig arbeidsliv på LinkedIn Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
«Strömsund» har flere betydninger.

**Strömsund kommune** (sørsamisk: *Straejmien tjïelte*) er en kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Strömsund. Kommunen grenser i nord og øst til Vilhelmina kommune og Dorotea kommune i Västerbottens län. I vest til Krokom kommune og Norge (Røyrvik og Lierne i Nord-Trøndelag), og i sør til Östersund kommune og Ragunda kommune.

Samisk språk
------------

Samisk har status som offisielt minoritetsspråk i kommunen og Strömsund kommune inngår i forvaltningsområdet for samisk språk i Sverige.

Geografi
--------

Kommunen har fjellområder mot grensa til Norge, men ingen av disse fjellene når over 1200 meter. Man finner store myr- og skogsområder i lavlandet i sørøst. Kommunen har en stor rovdyrbestand, derav særlig mye bjørn. Området omfatter mange innsjøer og elver; det langstrakte sjøsystemet Ströms Vattudal danner en 90 kilometer lang naturlig vannvei fra Kvarnbergsvattnet ved grensa til Norge til Russfjärden ved Strømsund. Ströms Vattudal munner til slutt ut i Faxälven.

E45 går gjennom kommunen. Strömsund er knytta til det svenske jernbanenettet gjennom Inlandsbanan.

Tettsteder
----------

Strömsund kommune hadde sju tettsteder i 2010. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.

| # | Tettsted | Innbyggere |
| --- | --- | --- |
| 1. | **Strömsund** | 3 589 |
| 2. | Hammerdal | 974 |
| 3. | Hoting | 667 |
| 4. | Backe | 599 |
| 5. | Gäddede | 401 |
| 5. | Rossön | 352 |
| 7. | Näsviken | 203 |

Bilder
------

* Bredgårdsgatan med Grand Hotell.Bredgårdsgatan med Grand Hotell.
* Storgatan i Strömsund.Storgatan i Strömsund.

Vennskapsbyer
-------------

Strömsunds kommune har en vennskapsby:

* Finlands flagg Hausjärvi, Finland

Se også
-------

* Öjarssjön

Referanser
----------

1. ↑  Befolkningsstatistik kvartal 3 2011 Arkivert 13. desember 2011 hos Wayback Machine.. Statistiska centralbyrån (30. september 2011). Besøkt 7. januar 2012.
2. ↑  Det svenske Språkrådets hjemmesider, om minoritetsspråk Arkivert 19. mai 2011 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Folkmängd i tätort och småort per kommun 2010». Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (.xls) 3. mars 2016. Besøkt 17. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Strömsund Municipality – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Strömsund – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Offisiell hjemmeside for Strömsund kommune

  


| * v
* d
* r
Strömsund kommune i Jämtlands län i Sverige |
| --- |
|  | Backe **·** Gäddede **·** Hammerdal **·** Hoting **·** Näsviken **·** Rossön **·** Strömsund |  |

| * v
* d
* r
Kommuner i Jämtlands län |
| --- |
|  | Berg **·** Bräcke **·** Härjedalen **·** Krokom **·** Ragunda **·** Strömsund **·** Åre **·** Östersund | Sveriges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Styrkesnes med båthavnen i Styrkesvik.
Landhandleriet i Styrkesnes i 1961. Foto: Lyder Kvantoland / Nordlandsmuseet 
Indre Styrkesnes juni 2017
**Strøksnes** (tidligere offisielt navn *Styrkesnes,* lulesamisk: *Stulggá*), er en felles betegnelse på et grendeområde som strekker seg fra Leirfjordens munning og om lag fem kilometer nordvestover langs «nordkysten» av Sørfolda i Sørfold kommune i Nordland. 

Området omfatter de tre grendene Strøksnes i nord og Inner-Strøksnes (tidligere offisielt *Indre Styrkesnes*), som ligger i overgangen mellom Sørfolda og Leirfjorden, i sør. Mellom disse grendene ligger det tidligere skolestedet Hestvik. Området har til sammen 63 innbyggere (2022). Under arkeologiske utgravninger gjort i 1972 ble det funnet en gravhaug med spor fra jernalderen. Første gård i området ble trolig ryddet på begynnelsen av 1500-tallet.
Navnet Strøksnes kommer trolig av mannsnavnet *Størker*.

Næringslivet i området er hovedsakelig relatert til fiskeri. Det er lokal matvarebutikk på Inner-Strøksnes og gårdsbutikk med café på Bjørklund gård på Strøksnes. Hestvik skole ble nedlagt etter skoleåret 2002–2003. Tidligere var det prest, lensmann og butikker.

I 1974 ble Strøksnes tildelt en pris av Dagbladet i en konkurranse om det stedet i Norge som hadde størst dugnadsinnsats. Blant annet er hoppbakken, grendehuset, vannverket og svømmebassenget resultater av dugnader. Prisen ble markert ved overrekkelse av skulpturen «Kjetta som var så fæl til å ete» av kunstneren Skule Waksvik. 

I forsamlingshuset i Hestvik arrangeres det årlige arrangementet «Grillfesten» som tiltrekker publikum fra hele landet. 

Strøksnes er endepunkt for fylkesvei 612 som ble tilknyttet europavei 6 (nå fylkesvei 613) ved Bonåsjøen i 1984.

Referanser
----------

1. ↑  Sørfold kommune. (8.4.2019). Behandling av grendenavn - Strøksnes Henta den 21.12.2022.
2. ↑  «Styrkesnes». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 7. november 2016.
3. ↑  SSB: Statistikkbanken 02.01.10 - Tabell 04317 - Grunnkrets 18450103: Styrkesnes (2022).
4. ↑  Sørfold kommunes hjemmeside: Sti med historie - Strøksnes Arkivert 28. mars 2016 hos Wayback Machine.. Besøkt 11.09.2012.
5. ↑  NRK Nordlands fylkesleksikons artikkel 1900-tallet i Sørfold. Besøkt 11.09.2012.

Eksterne lenker
---------------

* Saltenposten.no 27.01.2006: Strøksnes eller Styrkesnes. Kronikk. Besøkt 11.09.2012.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Kart over Bergen fra 1877 som viser byens grenser den gangen
**Strøk i Bergen** er tradisjonelle boligstrøk eller byområder i Bergen som i hovedsak var etablert før byen ble utvidet i 1877, men innbefatter også enkelte boligstrøk etter 1877. Strøksnavnene har en historisk opprinnelse og bygger også på tradisjon. Strøkenes grenser har i noen tilfeller blitt endret over tid.

Navn på strøkene bygger for det meste på en muntlig tradisjon. Kilder for avgrensningen er kartforretninger, rodekart og eiendomsgrenser, og en del av disse er underbygget med skriftlige kilder. Listen over strøkene er utarbeidet ut fra Bergen kommunes *Prosjekt Strøksnavn*.
Flere av strøkene kan ha understrøk som ikke er i denne listen. Den omfatter heller ikke områder som er kommet til etter byutvidelsen i 1877 da Korskirken og Domkirkens landsogn ble innlemmet i byen.

Strøkene fra før byutvidelsen 1877 (fra nord til syd):

* Øst for Vågen/Langs Fløyfjellet:
	+ Ladegården
	+ Skuteviken
	+ Bergenhus
	+ Stølen
	+ Eidemarken
	+ Bryggen
	+ Vågsbunnen
	+ Fjellet
	+ Skansen
* Vest og syd for Vågen:
	+ Nordnes
	+ Verftet
	+ Strandsiden
	+ Nøstet
	+ Engen
	+ Sentrum
	+ Marken
	+ Sydnes

Strøkene etablert etter byutvidelsen 1877:

* Nordøst av sentrum:
	+ Ytre Sandviken
	+ Sandviken
* Sydøst av sentrum:
	+ Kalfaret
* Sydvest av sentrum:
	+ Nygård
	+ Møhlenpris

Alle disse strøkene inngår i bydelen Bergenhus, som i tillegg omfatter strøket Årstad som kom til ved byutvidelsen i 1915. Resten av områdene som kom til i 1915 tilhører nå bydelen Årstad.

Nyere bebygde områder i Bergen omtales som boligområder, som inngår i byens åtte bydeler.

Referanser
----------

1. ↑  BKSAKNR.200107583/24

Litteratur
----------

* Koren-Wiberg; «Bergens byggemåte og byens forskjønnelse», i *Bergen 1814-1914*, Bergen 1914 s. 321-340
* Nordhagen, Per Jonas; *En storby i miniatyr, Bergens bygningsverden 1850—1916*, Trondheim 2006, ISBN 82-519-2154-6
* Olsen, Einar; «Folk og bebyggelse», i *Bergen 1814-1914*, Bergen 1914 s. 219-320

Eksterne lenker
---------------

* Byantikvaren i Bergen Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Strøk i Bergen |
| --- |
| Bergenhus **·** Bryggen **·** Eidemarken **·** Engen **·** Fjellet **·** Kalfaret **·** Ladegården **·** Marken **·** Møhlenpris **·** Nordnes **·** Nygård **·**  Nøstet **·** Sandviken **·** Sentrum **·** Skansen **·** Skuteviken **·** Strandsiden **·** Stølen **·** Sydnes **·** Verftet **·** Vågsbunnen **·** Ytre Sandviken |
**Jordmorsegna** er et vandresagn som er blitt fortalt over hele Europa og deler av Asia og Afrika. I vandresagnkatalogen er det klassifisert som «ML 5070 Midwife to the Fairies». Sagnet er blitt dokumentert over hele Norge.

Handlingen går i kortform slik:

*En kvinne som arbeider på åkeren finner en padde og for å bli kvitt padda, eller bare på spøk, sier hun at hun skal være jordmor for henne når hun skal føde.*
*En tid senere kommer en huldremann til henne og minner henne på det hun har lovet og hun blir med ham. Når de kommer fram, ligger det en hulder der og skal føde. I sagnene blir det ofte sagt at en hulder ikke kan føde uten at en kristen kvinne legger hånden sin på magen hennes, eller det blir sagt at huldrefolk ikke kan klippe av navlestrengen.*
*Som betaling får kvinna noe som ser ut til å være verdiløst og som hun bare kaster fra seg. Men da hun kommer hjem oppdager hun at restene er gull og sølv.*
I noen versjoner er det ikke en hulder som skal føde, men en bergtatt kvinne. Et annet motiv som ofte er med, forteller at hun blir bedt om å smøre en salve på øynene til huldrebarnet. Hun får litt av salven i sitt eget øye og noen dager senere møter hun huldremannen. Han blir forundret over at hun kan se ham, og spør hvilket øye hun ser ham med. Da han får vite det, stikker han fingeren i øyet hennes og dermed mister hun evnen til å se de usynlige.

Dette sagnet blir fortalt ganske likt over store områder. Et eksempel på det har vi fra Figuig-oasen øst i Marokko. Der ble det fortalt at en berberkvinne hørte at en djinn ropte på henne. Berberkvinna gikk etter lyden og fant en djinnkvinne som lå og fødde. Hun ba om hjelp til å klippe av navlestrengen. Det kan ikke djinnene gjøre selv. Til lønn fylte hun lomma til berberkvinna med appelsinskall. På hjemveien vrengte kvinna lomma si og slengte appelsinskallene i grøfta. Men da hun kom hjem fikk hun se at et lite appelsinskall hadde festet seg i klærne hennes og nå oppdaget hun at det var reint gull. Hun sprang straks tilbake, men fant hverken djinnen eller gullet.

Referanser
----------

1. ↑  Kossmann, Maarten (2000): *A Study of Eastern Moroccan Fairy Tales*. Helsinki, FFC 274

Litteratur
----------

* Christiansen, Reidar Th.: «Midwife to the Hidden People. A Migratory Legend as Told from Ireland to Kurdistan», I *Lochlann*, Dublin 1974, s. 104 – 117.